google/wiki40b huggingface dataset:
Angelica di Silvestri

Yksityiselämä

Helmikuussa 2014 verkkolehti Deadspin syytti di Silvestriä veronkierrosta. Deadspin julkaisi tämän lisäksi tutkivan artikkelin, jossa kyseenalaistettiin monia di Silvestrin taustoihin liittyviä yksityiskohtia.
Di Silvestrin pariskunta kertoi lukuisille tiedotusvälineille saaneensa Dominican kansalaisuuden "filantrooppisen toiminnan" kautta, mutta kieltäytyi käsittelemästä asiaa sen yksityiskohtaisemmin. Myöhemmin paljastui, että jokainen avioliitossa elävä pariskunta saa Dominican kansalaisuuden tallettamalla 175 000 Yhdysvaltain dollaria "National Commercial Bank of Dominican pankkitilille," ja maksamalla Dominican valtiovarainministeriölle 3 530 dollaria palkkioina ja tullimaksuina.
Angelicaa on myös syytetty olympialaisissa toimineiden virkamiesten lahjonnasta.
Kun lukuiset tiedotusvälineet yrittivät lähestyä di Silvestriä väitteiden pohjalta, he joko kieltäytyivät kommentoimasta tai jättivät vastaamatta pyyntöihin.

Kyseenalainen karsinta

The San Diego Union-Tribune julkaisi vuoden 2014 helmikuussa artikkelin, jossa kyseenalaistettiin di Silvestrin pariskunnan pääsy kilpailuihin.  Hiihtäjät ansaitsevat pisteitä kilpailemalla karsintakilpailuissa. Di Silvestrit ansaitsivat paikkansa olympialaisissa hiihtämällä alasarjakisoissa Uudessa-Seelannissa ja Pohjois-Amerikassa. Gary sijoittui viimeiseksi neljä kertaa kuudessa kilpailussa, ja Angelica jäi kolmen huonoimman kilpailijan joukkoon 13 kertaa, kun hän osallistui 14 kilpailuun.
Gary saavutti tarvittavan määrän pisteitä, mutta Angelica oli vaarassa jäädä olympialaisten ulkopuolelle, kunnes hän osallistui college -opiskelijoille tarkoitettuun kilpailuun Mainen osavaltiossa. Raportissa todetaan, että hän sijoittui 74. tilalle, kun maaliin tulleita kilpailijoita oli 95 vapaan hiihtotyylin kisassa. Sijoitus takasi Angelicalle tarvittavan pistemäärän ja hän sai luvan osallistua olympialaisiin.

Olympialaiset

Angelica di Silvestri kilpaili Garyn kanssa vuoden 2014 talviolympialaisissa. Kumpikaan osapuoli ei kuitenkaan selviytynyt maaliin saakka. Gary oli yksi neljästä keskeyttäneestä kilpailijasta (yksi ei osallistunut lainkaan). Tästä huolimatta hän oli ainoa keskeyttänyt hiihtäjä, joka ylsi ensimmäiselle tarkastuspisteelle. Angelica ei edes osallistunut hiihto-osuudelle helmikuun 13. päivänä, vaan vetosi loukkaantumiseen ja vetäytyi naisten 10 kilometrin perinteisestä kilpailusta.
Työhevonen

Työhevonen on hevostyyppi, joka soveltuu erilaisiin työtehtäviin, kuten kuormien vetämiseen ja peltotöihin. Työhevosella on oltava voimaa, ja sen täytyy kestää fyysistä rasitusta myös vaihtelevissa sääoloissa. Lisäksi sillä on oltava rauhallinen ja oppivainen luonne.
Tyypillinen työhevonen on raskasrakenteinen kylmäverinen. Tällaisia rotuja ovat esimerkiksi perchenhevonen ja maailman suurin hevosrotu shirehevonen. Useiden työhevosrotujen kohdalla on jalostuksessa painotettu juuri hevosen kokoa, eikä näiden hevosten juoksukestävyys ole kovinkaan hyvä. Nykyisin, kun työhevosten tarve on vähentynyt, monia rotuja on ryhdytty jalostamaan kevyemmiksi. Suomenhevosen jalostuksessa on kuitenkin huomioitu hevosen kävelynopeus jo silloin, kun kaikki maatilojen työt tehtiin vielä hevosvoimin. Välimatkat olivat pitkiä, minkä vuoksi oli tärkeää, että hevonen veti tyhjän reen ripeästi tukkimetsään sen lisäksi, että jaksoi vetää raskaan kuorman sieltä pois. Kantakirjauskokeessa työhevossuunnalle tarjottavan suomenhevosen on vedettävä kärryillä 500 kg:n kuormaa kilometrin matka alle 10 minuutissa.

Hevosen työt

Hevonen oli ennen koneellistumista useimpien maatalojen ainoa voimanlähde. Sen avulla muokattiin maa, niitettiin, haravoitiin, ajettiin heiniä, kuljetettiin tavaroita, vedettiin metsästä puut ja käytiin kirkossa. Hevosella saatettiin kulkea pitkiäkin, jopa 10–20 kilometrin matkoja.
Jotta hevosta voidaan käyttää erilaisiin töihin, täytyy sitä kouluttaa. Vähitellen hevonen oppii tietyt tehtävät niin hyvin, ettei "hevosmiehen" tarvitse kuin vähän vihjata hevoselle, niin se tietää mennä oikeaan paikkaan oikealla tavalla. Esimerkkinä voidaan ottaa maan kääntäminen auralla, jolloin hevonen oppii menemään lähes itsestään oikeaa uraa pellolla. Hevonen oppii myös kulkemaan hitaasti tai nopeasti tarpeen mukaan.
Kevin Cossom

Kevin Cossom (s. 2. syyskuuta 1984 Philadephia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen laulaja, tuottaja ja sanoittaja. Hän asuu nykyään Floridan Orlandossa. Hän on tehnyt sanoituksia muun muassa Keri Hilsonille. Hänen debyyttialbuminsa on tulossa ”piaikkoin”.
Sikorsky S-92

S-92A

S-91A on siviiliversio, ja siitä on olemassa useita eri versioita. Helikopterista on saatavilla 19 -paikkainen matkustajaversio, sekä kuljetusversio jossa on 22 paikkaa ja takana ramppi. Helikopterin sisätilaa voidaan käyttää myös kolmen LD3 -rahtikontin kuljettamiseen.

H-92 Superhawk

H-92 Superhawk on armeijan käyttöön tarkoitettu versio S-91 helikopterista. Siinä on tehokkaammat moottorit ja fly-by-wire ominaisuus. Siitä on olemassa myös etsintätehtäviin tarkoitettu muunnos.

VH-92

Toukokuussa 2014 Sikorsky sai 1,2 miljardin USD sopimuksen kehittää Yhdysvaltain johdon kuljetukseen käytettävä helikopteri. Helikopteri pohjautuu S-92 malliin, mutta siinä on VIP-sisustus ja armeijatason varustus. Vuoteen 2017 mennessä Yhdysvallat ottaa käyttöön kuusi helikopteria ja vielä 17 helikopterin tuotannon suunnitellaan alkavan vuonna 2020.

CH-148 Cyclone

Tällä hetkellä kehityksessä oleva versio, joka tulee Kanadan asevoimien käyttöön.

Valtiot ja asevoimat

Azerbaidžan
 Bahrain
 Kanada
 Irlanti
 Kuwait
 Saudi-Arabia
 Etelä-Korea
 Thaimaa
 Turkmenistan
 Yhdistynyt kuningaskunta
Spartan armeija

Muut joukot

Itse Spartan kansalaisten lisäksi Spartan armeijaan kuului joukkoja myös muista Spartan kansanluokista. Tärkeimpiä näistä olivat perioikit, jotka taistelivat Spartan armeijassa omissa yksiköissään. Perioikit taistelivat luultavasti etupäässä hopliitteina ja olivat myös spartalaisten tapaan hyvin koulutettuja. Vuoristoisesta Skiritis-maakunnasta kotoisin olleet skiritait taistelivat omassa yksikössään. He olivat kevyesti varustettuja ja heidän tehtävänään oli turvata armeija vasen siipi taistelun aikana. Öisin he toimivat vartiotehtävissä.

Liittolaiset

Spartan johtaman peloponnesolaisliiton jäsenten oli sodan aikana alistettava joukkonsa Spartan johdettaviksi.
Sarjakuvakeskus

Sarjakuvakeskus on Suomen sarjakuvaseuran vuonna 2008 perustama sarjakuva-alan monitoimikeskus Helsingin Toukolassa. Siellä järjestetään kursseja, näyttelyitä ja muita sarjakuva-alan tapahtumia. Keskuksella on myös kirjakauppa ja kahvila sekä työskentelytiloja. Sarjakuvakeskuksen ohjelma on monipuolista. Viikoittain järjestettävät työpajat ja kurssit ovat saaneet rinnalleen kerran kuussa lapsille ja nuorille järjestetyt pajat. Näyttelyt vaihtuvat kuukausittain ja niiden ympärille järjestetään kuhunkin sopivaa toimintaa. Vierailevien tekijöiden ympärille järjestetään työpajoja, opiskelijatapaamisia ja esityksiä. Näiden lisäksi keskuksella järjestetään lukupiirejä, kirpputoreja, julkaisutilaisuuksia ja muuta jatkuvaa ohjelmaa. Toiminta on kansainvälistä. Näyttelyistä kolmasosa on ulkomaisia.

Näyttelytilat

Sarjakuvakeskuksella on kaksi näyttelytilaa: Ikkunagalleria Ruutu Sarjakuvakeskuksen ikkunassa sekä Galleria Sarjakuvakeskus sisällä keskuksessa. Tämän lisäksi Suomen sarjakuvaseuralla on kaksi näyttelypylvästä Arabianrannan kirjastossa.

Kurssit

Sarjakuvakeskuksella järjestetään sarjakuvanteon eri vaiheisiin keskittyviä kursseja kuten erilaisia piirtämiseen, käsikirjoittamiseen ja sarjakuvien julkaisuun liittyviä kursseja. Osa kursseista on maksullisia, osa ilmaisia. Suurin osa kursseista on avoimia kaikenikäisille, mutta lapsille järjestetään myös omia kursseja.

Sarjakuvakauppa

Sarjakuvakeskuksen kaupassa myydään myös oma- ja pienkustanteita sekä t-paitoja, mukeja ja muita sarjakuvatavaroita. Sarjakuvakeskuksella on myös pieni kahvio.

Sarjakuvakeskus Kalliossa

Sarjakuvakeskus perustettiin 2008 Helsingin Kallioon. Silloin keskuksella toimivat Suomen sarjakuvaseura ry, Pitkämies-sarjakuvakauppa ja sarjakuvastudio Kutikuti ry. Pitkämies-sarjakuvakauppa toimi uraauurtavana uuden sarjakuvan kauppana, ja Kutikuti ry piti Sarjakuvakeskuksessa omia työtilojaan, ilmaissarjakuvalehti Kutin toimitusta, taidekirjapainoaan sekä osallistui asiantuntijana keskuksen opetukseen, työpajoihin ja näyttelyihin.
Helsinkiläinen media palkitsi Sarjakuvakeskuksen sen ensimmäisenä toimintavuotena kahdesti: Unelmien Helsinki (Nyt-liite ja Radio Helsinki) ja Kultainen penaali (Ylioppilaslehti) -palkinnoilla.
Vuonna 2009 Sarjakuvakeskukselle perustettiin Suomen sarjakuvaseuran ja Sarjakuvantekijät ry:n yhteistyönä Sarjakuvan tiedotuskeskus, jonka tarkoituksena on yhdistää ”sarjakuva-alan toimijoita ja suomalaisen sarjakuvan tuntemusta. Tiedotuskeskuksen pyrkimyksenä on edistää suomalaista sarjakuvaa ja lisätä tietoa siitä niin ulkomailla kuin kotimaassa.”

Sarjakuvakeskus Toukolassa

Sarjakuvakeskus muutti 2010 kesällä Toukolaan Taideteollista korkeakoulua vastapäätä osoitteeseen Hämeentie 150. Keskukselle saatiin uudemmat entistä suuremmat tilat ja keskukselle perustettiin kahvila, Comics Cafe, sekä oma sarjakuvakauppa lopettaneen Pitkämiehen tilalle.
Kaksipuolinen iskentä

Kaksipuolinen iskentä oli kivikaudella työtapa, jolla kivityökalu tehtiin käsittelemällä sitä kaksipuolisesti. Tämä työkalujen valmistustapa liittyi Acheulin kulttuuriin ja sen seuraajiin.
Adygeian lippu

Adygeian lippu on Venäjään kuuluvan Adygeian tasavallan tunnus. Se hyväksyttiin Adygeian tasavallan viralliseksi lipuksi 23. maaliskuuta 1992. Lippu on kuitenkin paljon vanhempi, sillä se on peräisin jo 1830-luvulta.
Lipussa on vihreällä pohjalla 12 kultaista tähteä ja kolme kultaista nuolta. Tähdistä yhdeksän on kaaressa, joka kaartuu lipun reunoilta sen yläosaan ja loput kolme ovat kaaren alapuolella. Tähdet kuvaavat adygeiden 12 pääheimoa. Tähtikuvion alapuolella on kolme nuolta ristissä, jotka symboloivat rauhaa (toisen version mukaan 12 adygeiheimon liittoa). Vihreä taustaväri puolestaan symboloi islamia ja vapautta. Adygeian lipusta säädetyssä laissa on taustaväriksi määritelty akvamariinin vihreä (sinivihreä). Lipun leveyden suhde pituuteen on 1:2.
Tšerkessien kansallislippu on asettelultaan samanlainen kuin Adygeian lippu, mutta väritys on erilainen. Tšerkessien lipun tausta on keltainen ja tähdet ja nuolet ovat puolestaan punaisia.

Historia

Lähes nykyisenlaista lippua käytettiin jo 1830-luvulla. Tuolloin adygei-tšerkessit kävivät taistelua Venäjää vastaan, joka yritti valloittaa heidän kotimaansa. Britit tukivat jonkin verran adygei-tšerkessejä ja lähettivät maahan muun muassa skotlantilaisen opiskelijan David Urquhartin, joka suunnitteli Venäjän miehitystä vastaan taistelevan kansan symboliksi lipun vuonna 1834. Tässä lipussa oli vihreällä pohjalla seitsemän kultaista tähteä ja kolme kultaista nuolta ristissä. Lipun leveyden suhde pituuteen oli 2:3. Myöhemmin lippuun lisättiin viisi tähteä.
Vuosina 1917–1920 adygeillä oli käytössään lippu, joka jakaantui kahteen vaakakenttään, joista ylempi oli punainen ja alempi vihreä. Lipun keskellä oli valkoinen kuun sirppi ja tähti.
Saksan puolella Venäjää vastaan taistelleet kaukasialaiset käyttivät 1940-luvulla symbolinaan nykyisenlaista 12-tähtistä vihreäpohjaista lippua.
Psychedelic Pill

Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Neil Young.
Tanglewood

Tanglewood on Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltiossa sijaitseva musiikin koulutuskeskus ja konserttipaikka, joka tunnetaan etenkin kesällä pidettävistä taidemusiikin mestarikursseista ja vuonna 1937 alkaneista musiikkijuhlista. Se on toiminut 1930-luvulta lähtien Bostonin sinfoniaorkesterin kesäkauden keskuspaikkana. 
Noin 200 kilometriä Bostonin länsipuolella sijaitseva, yksityislahjoituksena saatu Tanglewood levittyy Lenox- ja Stockbidge-nimisten paikkakuntien alueille Berkshiren piirikunnassa. Ympärivuotista musiikkikoulutusta Tanglewoodissa antavat kolme oppilaitosta: ammattimuusikoille tarkoitettu Tanglewood Music Center, lapsille tarkoitettu Days in the Arts ja high school -ikäisille suunnattu Bostonin yliopiston Tanglewood Institute.
Tanglewoodin nosti kansainväliseen maineeseen kapellimestari Serge Koussevitzky, joka toimi Bostonin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana vuodesta 1924 vuoteen 1949. Tanglewoodin kesäkurssien ohjaajina ovat Bostonin orkesterin muusikot, säveltäjät ja kapellimestarit, kuten Leonard Bernstein, Kurt Masur, Seiji Ozawa ja Aaron Copland. 
Tanglewoodin kursseille otetaan lahjakkaita muusikoita ympäri maailmaa ja heidän koulutuksensa kustannetaan yksityisten lahjoittajien stipendeillä. Suomalaisista Tanglewoodissa on opiskellut ainakin säveltäjä Einojuhani Rautavaara vuonna 1956. Amerikkalaistunut suomalaisarkkitehti Eliel Saarinen teki 1930-luvulla suunnitelman Tanglewoodiin rakennettavan musiikkikampuksen arkkitehtuurista, mutta se hylättiin liian kalliina.
Amalie Eikeland

Amalie Vevle Eikeland (s. 26. elokuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä seitsemän maaottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle puolivälieräottelussa Englantia vastaan.
Eikeland edustaa kotimaassaan Sandvikeniä, jonne hän siirtyi kaudeksi 2019 pitkäaikaisesta seurastaan Arna-Bjørnarista.
John William Behnken

Elämä

Behnken syntyi Teksasin Cypressissä 19. maaliskuuta 1884. Hänen valmistuttuaan St. Louisin Concordia Seminarystä vihki pastori Gotthilf Birkmann hänet pappisvirkaan Teksasin Fedorin Kolminaisuuden luterilaisessa kirkossa 12. elokuuta 1906. Hänen ensimmäinen työnsä pastorina oli toimia lähetystyössä Teksasin Houstonissa. Kaksi vuotta tätä työtä tehtyään hänet kutsuttiin Houstonin Kolminaisuuden luterilaisen kirkon pastoriksi.
Vuonna 1909 hän avioitui Gertrude Geislerin (1890-1910) kanssa. Tämä kuitenkin kuoli jo seuraavana vuonna. Vuonna 1914 Behnken solmi avioliiton Hilda Grassmuckin (1890-1954) kanssa.
Behnken palveli Missouri-synodin Teksasin piiriä useissa tehtävissä, ensin Kirkon laajenemistoimikunnan puheenjohtajana, sitten toisena varapresidenttinä vuodet 1920-1926 ja lopulta piirin presidenttinä vuodet 1926-1929. Hän toimi Missouri-synodin toisena varapresidenttinä vuodet 1929-1932, ensimmäisenä varapresidenttinä vuodet 1929-1932 ja lopulta presidenttinä vuodet 1935-1962. Päätettyään prsidenttikautensa hän sai kunniapresidentin arvonimen. 1934 hän oli saanut Concordia Seminarystä jumaluusopin kunniatohtorin arvon.
Behnken kirjoitti uransa aikana useita kirjoja, kuten Noonday Sermons (1925), God Is Our Refuge and Strength (1942), Mercies Manifold: Radio Messages Broadcast During the Summer of 1949 (1950), Know Your Synod's Work (1961) sekä omaelämäkerran This I Recall (1964). Behnken kuoli 23. helmikuuta 1968 Floridan Hollywoodissa.
Earnest Hooton

Earnest Albert Hooton (20. marraskuuta 1887 Clemansville, Wisconsin–3. toukokuuta 1954 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen fyysinen antropologi, joka tutki ihmisen evoluutiota ja niin kutsuttua rodullista eriytymistä, luokitteli ihmispopulaatioita ja pyrki löytämään yhteyksiä keho- ja luonnetyyppien välillä erityisesti rikollisen käyttäytymisen yhteydessä.
Hooton opiskeli Oxfordin yliopistossa Rhodes-stipendiaattina ja väitteli tohtoriksi antropologiasta Wisconsinin yliopistosta vuonna 1921. Hooton työskenteli pitkään Harvardissa ja hänestä tuli arvostettu professori ja Peabody-museon johtaja. Hooton käytti vertailevaa anatomiaa jakaakseen ihmiskunnan eri rotuihin. Hooton kuvaili tiettyjen ”päärotujen” ja ”ihmistyyppien” morfologisia ominaisuuksia.

Kriminologia

Hooton uskoi Cesar Lombroson teoriaan, jonka mukaan rikollisiksi synnytään ja rikolliset voidaan tunnistaan heidän fyysistä piirteistään. Hooton aloitti vuonna 1927 mittavan hankkeen Lombroson teorian lopulliseksi todistamiseksi ja osoittaakseen, että poikkeava käyttäytyminen johtuu ”ala-arvoisesta mielenlaadusta”. Hooton mittasi kymmenessä osavaltiossa yhteensä 13 873 rikollisen eri fyysiset piirteet ja vertasi niitä 3 203 ei-rikollisen ihmisen aineistoon. Mitattavien fyysisten piirteiden joukossa oli muun muassa pituus, paino, pään pituus sekä nenän ja korvien korkeus. Tämän lisäksi koehenkilöiltä kirjattiin muun muassa ikä, uskonto, koulutus, tehdyt rikokset, älykkyysosamäärä, tatuoinnit ja rotu.
Tutkimuksien tuloksena syntyi kaksi vuonna 1939 julkaistua mittavaa teosta nimeltä The American Criminal ja Crime and the Man. Teoksista ensimmäinen käsitteli ”perinteisiä” yhdysvaltalaisia (”Old American”) ja jälkimmäinen uusia yhdysvaltalaisia ja mustia (”New American”) rikollisia. Tutkimuksiensa perusteella Hooton esitti, että rikollisuuden syynä oli fyysinen ala-arvoisuus ja koska rikollisia ei voitu tämän vuoksi saada sopeutumaan yhteiskuntaan, tuli rikolliset ainekset yksinkertaisesti eristää tai eliminoida. Hootonin tutkimuksien teoreettinen perusta kuitenkin osoitettiin pian vääräksi ja Hootonin kriminologiset teoriat eivät nykyisin nauti laajaa kannatusta.
Kiiskilän kartano

Kiiskilän hovi on kartano entisessä Viipurin maalaiskunnassa. Kartano sijaitsee Viipurinlahden rannalla, Kiiskilän kylässä, noin kymmenen kilometriä Viipurista lounaaseen. Nimensä se saa kartanon maiden läpi virtaavasta Kiiskijoesta. Viipurin ympäristön kartanoista se on Monrepos'n ohella ainoa vielä jäljellä oleva. Kartano mainitaan jo 1560-luvulla. Kartano tuli avioliiton kautta Leopold Krohnin omistukseen.

Dannenbergit

Kartano oli 1800-luvun alussa Sesemann-suvun hallussa. Kartanon osti vuonna 1818 Friedrich Dannenberg, joka Sesemannien tapaa kuului Viipurin saksankielisiin kauppiassukuihin. Hän puratutti kartanon vanhat rakennukset ja rakennutti nykyisen päärakennuksen. Hänen tyttärensä Julie Dannenberg (1818–1889) nai 16-vuotiaana pietarilaisen panimonomistajan pojan Leopold Wilhelm Krohnin (1806–1890).
Friedrich Dannenberg lahjoitti (toisten lähteiden mukaan myi) vuonna 1841 Kiiskilän tyttärelleen Julielle ja vävylleen Leopold Wilhelm Krohnille. Kartanossa kasvoivat Julien ja Leopold Wilhelmin lapset ja lapsenlapset. Tunnetuimpia heistä ovat pojat Julius Krohn ja Leopold August Krohn sekä Juliuksen lapset Aino Kallas, Helmi Krohn (Setälä) Ilmari Krohn ja Kaarle Krohn. Heistä Aino ja Helmi ovat käsitellet Kiiskilää myös kirjallisessa tuotannossaan.
Julius Krohn kuoli vuonna 1888 lähdettyään kartanon rannasta purjehdusretkelle Viipurinlahdelle. Pian hukkumisonnettomuuden jälkeen hänen vanhempansa onnettomuuden järkyttäminä myivät kartanon, ja irtaimisto huutokaupattiin.
Kartanon osti vuonna 1888 sotakamreeri Viktor Ahrenberg, ja sittemmin omistajat vaihtuivat usein. Vuonna 1897 sen osti Wilhelm Breitenstein, joka äitinsä puolelta oli myös pietarilaista Krohn-sukua. Wilhelm Breitensteinin jälkeläisistä tunnetuimpia ovat Suomen entinen YK-lähettiläs Wilhelm Breitenstein ja ulkoasiainministeri Alexander Stubb.
Yksi kartanon sohvakalusto sijaitsee nyt Tampereen raatihuoneen pietarilaishuoneessa.
Vuoden 1918 jälkeen kartano siirtyi Vapaussodan invalidien käyttöön. Kartano maineen luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1940 Moskovan rauhassa.

Rakennukset

Kartanon nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1820. Arkkitehdiksi palkattiin Pietarissa vaikuttanut ranskalainen Villiers. Puinen päärakennus edustaa palladianista tyyliä. Julkisivua koristaa kuusi doorilaista pylvästä. Niiden yläpuolisessa päätykolmiossa on tyylille ominainen puolikaaren muotoinen ikkuna.
Päärakennuksen pihapiirissä oli roomalaistyylinen huvimaja, jossa Julius Krohn valmisteli väitöskirjaansa. Rakennuksia ympäröi laaja englantilainen puisto, joka oli Friedrich Dannenbergin erityisen kiinnostuksen kohde.

Kansakoulu

Viipurin maalaiskunnan ensimmäinen kansakoulu perustettiin vuonna 1855 opettamaan Kiiskilän ja naapurikartanoiden 
Örnin Possulin ja Ahrenbergin Vainikan alustalaisten lapsia.

Neuvostoaika

Kartano sijaitsee Venäjän rajavyöhykkeellä. Alueella liikkumiseen tarvitaan erikoislupa. Neuvostoaikana kartanon omisti Leningradissa toimiva sukellusveneisiin erikoistunut telakka. Kartano oli työntekijöinden lasten käytössä ja siellä järjestettiin pioneerileirejä.
Niklas Tarvajärvi

Ura

Tarvajärven kasvattajaseura on Kuusysi, ja Veikkausliiga-debyyttinsä hän teki Jokereissa kaudella 2003. Ennen siirtymistään ulkomaille hän pelasi myös MyPassa, jossa hän saavutti Suomen cupin voiton kaudella 2004 ja Suomen-mestaruuden kaudella 2005.
Vuodet 2005–2009 Tarvajärvi vietti Alankomaiden Eredivisiessä, jossa hän edusti Heerenveeniä sekä lainasopimuksella De Graafschapia ja Vitesseä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin ja heinäkuussa 2009 edelleen Karlsruheen.
Suomen A-maajoukkueessa Tarvajärvi pelasi ensimmäisen kerran harjoitusottelussa Kuwaitia vastaan vuonna 2005. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa otteluita kertyi 16.
Amfiaraion

Historia

Amfiaraos oli myyttinen heeros ja Argoksen kuningas, jonka uskottiin olleen tietäjä ja parantaja, ja joka tuli myytissä maan nielaisemaksi. Tämän kultti perustettiin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Oropoksen Amfiaraion oli sen pääkulttipaikka. Kultin suosio kasvoi ajan myötä. Paikalle tuli suuri määrä pyhiinvaeltajia ja potilaita sekä saamaan ennustuksia että hakemaan parannusta sairauksiin. Pyhiinvaeltajat myös nukkuivat pyhäköllä, jotta heidän unensa tulkittaisiin.
Amfiaraionin hallinnasta kiistelivät Ateena ja Theba. Alun perin se oli muun Oropoksen tavoin osa Boiotiaa ja thebalaisten hallinnassa, ja koko kultti saattoi olla thebalaista alkuperää. Myöhemmin pyhäkköalue vaihtoi usein omistajaa. Lopulta se päätyi muun Oropoksen mukana pysyvästi ateenalaisille 300-luvulla eaa. sen jälkeen kun Filippos II oli voittanut thebalaiset. Oropoksesta ei kuitenkaan koskaan tullut yhtä Attikan demoksista.
Alun perin paikalla oli lähinnä pyhä lähde sekä alttari. 300-luvulla eaa. rakennettiin pieni temppeli ja 200-luvulla eaa. suurempi temppeli. Amfiaraoksen lisäksi paikalla uhrattiin myös muun muassa Iasolle, Panakeialle, Apollonille ja Hygieialle, jotka kaikki liittyivät terveyteen tai parantamiseen, sekä Herakleelle, joka liittyi voimaan ja urheiluun. Pausanias kuvaa, että pyhiinvaeltajat suorittivat paikalla uhrin, jossa uhrattiin pässi kaikille paikan jumalille. Sitten pyhiinvaeltaja nukkui yönsä pyhäkössä pässin taljan päällä. Ennustusten ja parantamiseen liittyvien ohjeiden odotettiin tulevan yöllä unessa.
Amfiaraokselle omistettua Amfiaraia-juhlaa juhlaa vietettiin paikalla joka neljäs vuosi. Siihen liittyi urheilukilpailut sekä hevosurheilukilpailut. Aristofanes kirjoitti kadonneen komedian Amfiaraos (414 eaa.), jossa viitataan paikan kulttiin. Myös Ateenassa ja Rhamnuksessa oli vähemmän tunnetut Amfiaraionit.
Pyhäkköalue säilyi käytössä roomalaiselle kaudelle saakka, jolloin juhlat olivat erityisessä suosiossa. Paikka hylättiin 300-luvulla jaa. Alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1884–1929. Kaivauksia suorittivat kreikkalaiset (Ateenan arkeologinen seura) ja saksalaiset Vasíleios Leonárdoksen ja Wilhelm Dörpfeldin johdolla.
Gautier de Châtillon

Gautier de Châtillon (1100-luku) oli ranskalainen kirjailija ja teologi, joka kirjoitti latinaksi. Hän opiskeli Stephen Alinerrelaisen alaisena Pariisin yliopistossa. Luultavasti juuri opiskeluaikanaan hän kirjoitti latinaksi satiirisia vaganttirunoja. Gautier oli elinaikanaan tunnettu Aleksanteri Suurta käsitelleen Alexandreis, sive Gesta Alexandri Magnin takia. Alexandres on heksametrillä kirjoitettu anakronistinen teos. Siinä oletetaan esimerkiski että Jeesus eli ennen Aleksanteri Suurta. Alexandreis oli suosittu ja vaikutusvaltainen teos jo Gautierin elinaikana. Matthaeus Vindocinensis ja Alain de Lille lainasivat sitä, ja Arrighetto da Settimello imitoi sitä.
Monia muita runoja, jotka on kirjoitettu samaan tyyliin, on väitetty Gautierin kirjoittamiksi. Runojen lisäksi hän kirjoitti dialogin, jossa hän hyökkää juutalaisuutta vastaan, ja kolminaisuutta käsitelleen teoksen.