google/wiki40b huggingface dataset:
Vesisaha

Vesisaha eli sahamylly on sahalaitos, jonka voimanlähteenä on vesivoima vesipyörän tai -turbiinin välittämänä.
Vesisahan eli sahamyllyn historia Suomessa alkaa vuodesta 1533, jolloin Halikon talonpojat myivät käskynhaltija Erik Flemingille sahamyllyn paikan Hossostenkoskelta. Mahdollisesti jo tätä ennen uskotaan Naantalin luostarin harjoittaneen sahaustoimintaa vesisahalla. 
Vesisaha toimi samoin kuin vesimylly, eli virtaava vesi pyöritti sahan vesipyörää, josta liike ja voima ohjattiin edelleen sahan raamiin, jossa olevilla terillä varsinainen sahaaminen tapahtui. Vesisahat olivat siis raami- eli kehäsahoja. Vanha vesisaha oli alkeellinen tuotantolaitos, jonka tuotantokyky oli hyvin rajallinen. Vesisahaa voitiin käyttää vain sulanveden aikana, sillä sen teho riippui täysin virtaavan veden määrästä. Ahvenanmaan Saltvikin sahan kerrotaan vuonna 1556 sahanneen kaikkiaan 126 lautaa toimintakaudellaan huhtikuun alusta syyskuun loppuun.
1600-luvun puolivälin jälkeen suomalaisiinkin vesisahoihin ryhdyttiin asentamaan uutta tekniikkaa, jota edustivat hollantilaiset "hienot" sahanterät. Sahat pystyivät hyödyntämään raakapuun aivan uudella tavalla ja niiden tuotantokyky nousi huimasti. Hollantilaiset sahanterät olivat merkittävästi ohuempia, joten niiden avulla lautaa valmistui samasta rungosta enemmän ja merkittävästi nopeammin.
Vesisahan vesirattaan kiertovoima siirrettiin kampiakseliin joka liikutti edestakaisin sahakehissä olevia sahanteriä. Uudemmissa vesisahoissa alettiin 1800-luvun alkupuolella käyttää vaihteistoa vesipyörän ja kampiakselin välissä jolloin kampiakseli saattoi pyöriä nopeammin kuin vesiratas ja sahakehien iskutiheys kasvoi. Tällöin myös sahaus sujui nopeammin ja sahausjälki parani. Vaihdesahoissa käytettiin suurempia vesirattaita kuin suorakäyntisissä sahoissa. Kehäsahojen lisäksi vesisahoilla oli myös hihnavetoisia sirkkelisahoja.
Vesipyörä oli hyötysuhteeltaan heikko, ja siksi vesisahat olivat enemmän manufaktuurisia kuin teollisia laitoksia. Tällaiseksi voidaan nähdä myös Keski-Suomessa ennen vuotta 1861 toimineet yhdeksän vesisahaa. Toki tuotantoluvut olivat 1800-luvulla jo aivan toiset kuin 1500-luvulla. Esimerkiksi Korpilahden Rutalahteen aivan 1800-luvun alussa rakennetulla vesisahalla oli privilegio 8310 tukin sahaamiseen vuodessa. Sahausoikeuksien rajoittamisella pyrittiin suojelemaan metsiä ryöstöhakkuilta. 
Muita Keski-Suomen vesisahoja olivat Muuramen saha, Haapakosken saha (nyk. Vaajakoskella), Vahangan saha Karstulassa, Karikonkosken saha Petäjävedellä ja Kannonkosken saha silloisessa Kivijärven pitäjässä. Kuhmoisissa oli kolme vesisahaa joiden sijaintipaikat olivat Kotakoski, Leppikoski ja Pihlajakoski. Kaikki Keski-Suomen vesisahat perustettiin 1800-luvun puolella, eikä yhdenkään historia ulotu 1700-luvulle. Suurimpien vesisahojen koneteho kohosi noin 100 hevosvoimaan, mutta tavallisesti teho oli noin 20 hevosvoiman luokkaa.
Vuorikissa

Koko ja ulkonäkö

Vuorikissan vartalon pituus on 42–66 cm, hännän pituus on 24–36 cm. Kissa painaa 2–6 kg

Levinneisyys

Vuorikissa elää Etelä-Amerikan keski- ja eteläosissa. Levinneisyysalue ulottuu Boliviasta ja Etelä-Brasiliasta etelään halki Uruguayn, Paraguayn ja Argentiinan.

Lisääntyminen

Kiima-ajan koittaessa vuorikissat hakeutuvat toistensa seuraan paritellakseen oksiston kätkössä. Uros parittelee kaikkien naaraiden kanssa, joiden elinpiiri ulottuu sen alueelle. Tehtävänsä toimitettuaan se hakeutuu omiin oloihinsa eikä osallistu jälkeläistensä hoitoon. Pennut syntyvät noin 11 viikon kuluttua parittelusta ja painavat 65–123 g. Ne varttuvat nopeasti ja pyrkivät jo neljän päivän ikäisinä nousemaan jaloilleen ja liikuskelemaan ympäriinsä. Emo vieroittaa pennut 8–10 viikon ikäisinä. Silloin ne kiipeävät jo taitavasti. Poikaset jättävät emonsa noin kahdeksan kuukauden ikäisinä.

Ravinto

Vuorikissa saalistaa tavallisimmin maankamaralla. Joskus sen näkee kuitenkin saalistavan myös oksistossa puissa asuvia eläimiä. Vuorikissa pyydystää lintuja, matelijoita, pieniä nisäkkäitä ja sammakkoeläimiä. Se piiloutuu kasvillisuuteen, odottaa ohikulkevaa saaliseläintä, hyökkää ja painaa uhrin maahan teräväkyntisillä tassuillaan.
Kyra Sedgwick

Ura

Sedgwick aloitti uransa 16-vuotiaana televisiosarjassa Another World. Vuonna 1992 hän esiintyi tv-elokuvassa Miss White Rose ja sai roolistaan Emmy-ehdokkuuden. Sittemmin Sedgwick on näytellyt monissa elokuvissa, kuten Uskottomasti sinun (1995), Ihmeiden aika (1996) ja Afrikan salaisuudet (2003). Vuonna 1996 hän sai parhaan naissivuosan Golden Globe -ehdokkuuden roolistaan elokuvassa Uskottomasti sinun. 
Sedgwick esitti poliisipäällikkö Brenda Leigh Johnsonia televisiosarjassa Ratkaisija (The Closer) vuosina 2005–2012. Hän voitti roolistaan Golden Globen vuonna 2007 ja Emmyn vuonna 2010. Hän ollut ehdolla parhaan naispääosan Emmy-palkinnon saajaksi kaikkiaan viidesti. Sedgwick on toiminut sarjassa myös tuottajana. 
Kesäkuussa 2009 Sedgwick sai tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä

Sedgwick syntyi New Yorkissa ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Kevin Baconin kanssa vuodesta 1988. Parilla on vuosina 1989 ja 1992 syntyneet lapset.
Victor Talking Machine Company

Victor Talking Machine Company (1901−1929) oli yhdysvaltalainen yhtiö, joka oli elinaikanaan Yhdysvaltojen johtava gramofonien ja gramofonilevyjen tuottaja ja eräs alan merkittävimmistä yhtiöistä maailmassa. Sen päämaja oli New Jerseyn Camdenissa. Yhtiön perusti Eldridge R. Johnson.
Victor Talking Machine Companyn levymerkki Victor Records tuotti lukuisia levytyksiä vuodesta 1901 alkaen. Vuodesta 1902 lähtien levymerkin levyetikeissä oli Nipper-terrieri (His Master's Voice). Victor omisti tavaramerkin oikeudet Yhdysvalloissa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Johnson myi vuonna 1926 osakkeensa yrityksestä pankkiiriliike Seligman & Spyerille, joka myi osakkeet edelleen vuonna 1929 Radio Corporation of Americalle. Tästä muodostui Radio-Victor Division of the Radio Corporation of America ja levymerkki RCA Victor.
Furuvikin kartano

Furuvikin kartano eli Villa Furuvik on Paraisten kaupungin keskustan kupeessa sijaitseva huvila. Huvilan rakennutti vuorineuvos Emil Sarlin vuonna 1906. Furuvik tunnetaan paitsi kauniista arkkitehtuuristaan myös hienosta puutarhastaan. Furuvik on nykyään yksityisomistuksessa.
Paraisten Kalkkivuori Oy:n toimitusjohtaja Emil Sarlin rakennutti Villa Furuvikin alkujaan vuonna 1906 yksityisasunnokseen. Vuonna 1926 kartanon päärakennusta laajennettiin, jolloin siihen tuli paitsi lisätiloja Sarlinin kasvaneelle perheelle, myös yhtiön vieraille tarkoitettuja majoitustiloja. Päärakennus palveli asuinkäytössä 1950-luvun lopulle. Tämän jälkeen sitä alettiin käyttää yhtiön edustustiloina.
Kartano päätyi yritysjärjestelyiden seurauksena Kone Oy:lle. Kartanon osti vuonna 2004 Geraton Oy joka on entisöinyt kartanoa ja uusinut sen kuuluisaa puutarhaa. Kartanoa on viimeksi käytetty yritysten ja yksityisten juhlatilaisuuksiin ja kokouksiin. 
Lokakuussa 2016 Furuvikin kartanon osti yrittäjä Juha Bäckmand Geraton Oy:n konkurssipesältä 1,75 miljoonan euron hintaan. Vuotta aiemmin hintapyyntö kartanosta oli 6,8 miljoonaa.
Pataun oireyhtymä

Pataun oireyhtymä (trisomia 13, 13-trisomia) on kromosomiparin 13 trisomia. Se aiheuttaa lukuisia oireita, kuten pään epämuodostumia, syvää kehitysvammaisuutta, vaikean sydänvian, kuulovammoja ja useiden elinten poikkeavuuksia ja vaurioita. Lapset ovat yleensä pienikokoisia ja kärsivät aivojen poikkeavuuksista. 
Pataun oireyhtymän ennuste on huono, ja enemmistö (72 %) potilaista menehtyy jo ensimmäisen elinvuoden aikana. Riski kuolleena syntymiseen tai välittömästi syntymän jälkeen menehtymiseen on suuri. Ei ole kuitenkaan täysin tavatonta elää 13-trisomian kanssa vuosia. Monesti Patau-raskaus johtaa keskenmenoon.
Vanhempien riski saada toinen trisomiasta 13 kärsivä lapsi on hyvin vähäinen. On todettu, että lapsen trisomia 13 -riski kasvaa äidin iän myötä.
Pataun oireyhtymä saatetaan todeta ennen lapsen syntymää lapsiveden tai istukkanäytteen soluista. 
Pataun oireyhtymä on nimetty saksalaisen Klaus Pataun mukaan. Oireyhtymästä kärsii yksi 4 000:sta–10 000:sta syntyvästä lapsesta.
Trisomia 13: lle ei ole parannuskeinoa, ja hoito keskittyy oireiden lievittämiseen. Tähän voi kuulua leikkaus poikkeavuuksien korjaamiseksi ja toimintaterapia. (2)
Kaarina Leskinen

Kaarina Marita Leskinen (s. 14. marraskuuta 1944 Helsinki) oli vuoden 1962 Miss Suomi ja vuoden 1963 Miss Scandinavia. Lisäksi hän oli Miss Maailma -kilpailuissa 1. perintöprinsessa, Miss Eurooppa -kilpailuissa 2. perintöprinsessa ja Miss YK -kilpailuissa 3. perintöprinsessa
Leskinen meni naimisiin englantilaisen liikemiehen Peter Jonesin kanssa 1965 nairobilaisessa eläintarhassa. Pariskunta asui Belgiassa. Avioliitto päättyi vuonna 1983 eroon. Heillä on kaksi poikaa Michael (s. 1966) ja Stephen (s. 1969). Leskinen on työskennellyt matkailualan yksityisyrittäjänä Belgiassa. Hän asuu Waterloossa. Leskisen sisar Maiju Leskinen (nyk. Growick, s. 1955) teki 1970-luvulla mallintöitä ja asuu Yhdysvaltojen Floridassa.
Augusto Silj

Augusto Silj (9. heinäkuuta 1846 – 26. helmikuuta 1926) oli italialainen katolisen kirkon pappi, sittemmin piispa, josta tehtiin kardinaali vuonna 1919. Hän toimi Apostolisen signatuurin prefektinä vuodesta 1920 kuolemaansa. Kardinaalina hän osallistui vuonna 1922 uuden paavin valinneeseen konklaaviin.
Leena Gunnar

Leena Gunnar on Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja vuodesta 2010. Hänen virkakautensa kestää viisi vuotta. Hän on aikaisemmin toiminut Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen johtajana.
Ticonderoga-luokka

Suunnittelu

Luokan alusten suunnittelu pohjautui Spruance-luokan hävittäjiin. Siinä esiteltiin samalla uuden sukupolven ohjuksin varustettu sotalaiva, joka valmistettiin AEGIS-tutkan vaatimusten mukaan. Tutka kykenee saman aikaisesti valvomaan toiminta-alueen tapahtumia, seuraamaan maaleja ja ohjaamaan ohjukset maaleihin. Alusluokka oli myös ensimmäisiä moduleina valmistettuja eikä perinteisesti kölistä ylöspäin. Alusten kansirakenteita on muutettu etukannella ja takakannella kahden antennien vaatiman rakennelman tarpeiden mukaan. Luokan alukset ovat ulkoisesti lähes identtisiä lukuun ottamatta ohjusjärjestelmä vaihdoksen aiheuttamia muutoksia.
Operaatioanalyysiä käytettiin alusten miehistötarpeen kartoitukseen, jonka tuloksena kyettiin vähentämään neljä upseeria ja 44 miehistönjäsentä alun perin suunnitellusta perinteiseen tehtäväjakoon perustuneesta miehistöstä. Kuitenkin suuren miehistötarpeen Mk 26 ohjusjärjestelmän korvaaminen pitkälle automatisoidulla Mk 41 ohjusjärjestelmällä oli vaikeasti toistettavissa Mk 45 127 millimetrin tykin kohdalla. Ristelijöillä on tykit sekä etu- että takakannella. Alusten suurempi varustus nosti uppouman 6 900 tonnista 9 600 tonniin.
Lisäntyneen tutkakapasiteetin lisäksi viidennen aluksen USS Thomas S. Gatesin jälkeen valmistetuilla aluksilla on toteutettu Mk 26 järjestelmän korvaaminen Mk 41 VLS -järjestelmällä. Kaksi VLS järjestelmää mahdollistavat 122 ohjuksen varastoinnin ja käytön aluksille. Siiloihin voidaan ladata erilaisia ohjuksia kuten Tomahawk-risteilyohjuksia, Standard- ja Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjuksia ja ASROC-sukellusveneentorjuntaraketteja. VLS-järjestelmään sijoitetut ohjukset ovat jatkuvasti käyttövalmiina, mikä lyhentää vasteaikaa hälytyksestä laukaisuun. Normaali ohjusjakauma on 80 SM-2, 16 ASROC ja 26 Tomahawk-ohjusta. Mk 26 järjestelmään kyettiin sijoittamaan vain 88 ohjusta ja se ei ollut kykenevä laukaisemaan Tomahawk-risteilyohjuksia. Siten kylmän sodan päätyttyä viisi ensimmäistä luokan alusta palvelivat lähinnä Yhdysvaltain rannikkovesillä.
Amiraali Zumwaltin vastaanotettua laivastonkomentajan tehtävät hän vaati suurta määrää Aegis-tutkalla varustettuja aluksia. Kustannus- ja tonnistosyistä alusten pääaseeksi tuli Mk 26 Mod2 64-ohjuksen laukaisualusta, joihin asennettiin 68 Standard SM-1 ilmatorjuntaohjusta ja kaksikymmentä ASROC-sukellusveneentorjuntaohjusta. Aluksen muina aseina oli kahdeksan Harpoon merimaaliohjusta, kuusi 12,75 tuuman sukellusvenetorpedoputkea ja kaksi viiden tuuman 54 pituuskaliiperin tykkiä. Alukset oli varustettu kahdella helikopterilla.
Voimanlähteenä aluksilla on neljä kappaletta LM2500-kaasuturbiineja, jotka on kytketty kahteen akseliin. Alusten maksiminopeus on 30 solmua ja toimintasäde 6 000 merimailia kahdenkymmenen solmun nopeudella.
Clayton Stanley

Clayton Stanley (s. 20. tammikuuta 1978) on yhdysvaltalainen lentopalloilija ja olympiavoittaja. Hän on urallaan voittanut muun muassa olympiakultaa ja Mestareiden liigan. Hän edustaa Yhdysvaltojen maajoukkuetta, sekä seurajoukkueessa venäläistä Sport Club Dinamoa, jonka riveissä hän voitti Mestareiden liigan vuonna 2008.

Ura

Stanley valittiin vuoden 2008 kesäolympialaisten parhaimmaksi pelaajaksi, sekä parhaimmaksi hyökkääjäksi että myös syöttäjäksi. Hän johdatti Yhdysvallat olympiakultaan. Urallaan hän on voittanut myös maailmanliigan, Pan-Amerikan sekä Pohjois-Amerikan mestaruudet. Hänen isänsä Jon Stanley oli myös aikoinaan olympiatason lentopalloilija ja Hall of Famen jäsen.
Clayton Stanley syntyi Honolulussa, Havaijilla. Hänen vanhempansa ovat Jon Stanley ja Sandra Haine. Stanleyn perheeseen kuuluu myös kolme veljeä ja kaksi siskoa. Stanley valmistui Kaiser High Schoolista, Honolulussa. Hän ei tuolloin vielä lukiossa pelannut lentopalloa ja hänen koulussaan ei edes ollut poikien lentopallojoukkuetta. Hänen äitinsä pelasi myös ammattilaisena urallaan. Kun Stanley esiintyi Ateenan olympialaisissa, lentopallohistoriassa todistettiin ensimmäinen perhe, jossa isä ja poika ovat esiintyneet olympiatasolla.
Stanley opiskeli Hawai`in yliopistossa, missä hänen pääaineenaan oli espanjan kieli. Samalla hän pelasi lentopalloa kovassa yliopistosarjassa ollen yksi sarjan parhaimmista pelaajista.
Kesäolympialaisissa vuonna 2004 Stanley oli USA:n joukkueen ehdoton tähti. Hän teki yhteensä 110 pistettä, joista 83 hyökkäys-, 17 ässäsyöttö-, ja kymmenen torjuntapistettä. Neljä vuotta myöhemmin, Pekingin kesäolympialaisissa, Stanley oli ylivoimaisesti kisojen paras pelaaja. Hakkuri valittiin parhaimmaksi pelaajaksi, parhaimmaksi hyökkääjäksi ja parhaimmaksi syöttäjäksi turnauksessa. Samalla Yhdysvallat voitti ensimmäisen olympiakultansa yli 20 vuoteen.
Stanley voitti hopeaa vuoden 2004-05 Mestareiden liigassa. Hän pelasi kreikkalaisen Iraklis Thessalonikin riveissä ja hänet valittiin parhaimmaksi hyökkääjäksi ja syöttäjäksi Mestareiden liigassa. Seuraavalla kaudella Stanley oli jälleen voittamassa hopeaa Mestareiden liigassa ja hänet valittiin parhaimmaksi hyökkääjäksi jälleen. Stanley valittiin Mestareiden liigan parhaimmaksi pelaajaksi kaudella 2007-08 ja hänen joukkueensa voitti Mestareiden liigan.
Savonlinnan kansainvälinen luontoelokuvafestivaali

Savonlinnan kansainvälinen luontoelokuvafestivaali (SINFF) on Savonlinnassa vuodesta 2010 järjestetty elokuvatapahtuma. Elokuun loppupuolella järjestettävällä festivaalilla esitetään elokuvia luonnosta sekä ihmisen ja luonnon suhteesta ja vuorovaikutuksesta.
Esityspaikkoina festivaalilla ovat toimineet muun muassa Retretin luolasto, Olavinlinna, elokuvateatteri Olavi, sisävesilaiva M/S Puijo sekä elokuvateltta Savonlinnan satamassa. Elokuvatarjonnan lisäksi festivaaliklubilla on musiikkiesiintyjiä.
Mouhijärven kirkko

Kirkkorakennus

Kirkko on päätytornillinen, sisäviisteinen ja tasavartinen ristikirkko. Sen keskustassa on matalahko monisärmäinen pyramidikatto. Kirkon kellotorni sijaitsee alttarilta katsottuna vastapäisen sakaran jatkeena. Kaikissa sakaroissa on laakeat satulakatot. Kirkon alttaritauluna on Felix Frangin maalaama Ristiinnaulittu vuodelta 1918. Seurakunnalla on lisäksi kaksi vanhempaa samaan aiheeseen pohjautuvaa alttaritaulua.

Aikaisemmat kirkot

Mouhijärven seurakunnalla, joka liitettiin vastaperustettuun Sastamalan seurakuntaan vuonna 2009, on ollut kaksi aikaisempaa kirkkoa. Vanhin oli 1500-luvun lopulta eikä sen tarkka sijainti ole tiedossa. Toinen kirkko oli rakennettu Selkeen kartanolta saadulle maalle ja se purettiin vuonna 1878. Puretun kirkon tontilla on nyt hautausmaa ja vanhan kirkon kellotapulista kunnostettu  kesäkappeli. Kesäkappelin on suunnitellut arkkitehti Marja Rauhala ja se valmistui vuonna 1999.
Tsantsa

Tsantsa eli tzantza on kutistettu ihmispää. Ecuadorin alueella asuva shuarien heimo teki tsantsoja surmaamistaan vihollisista rituaalejaan varten. Ruumiista irrotetusta päästä poistettiin pääkallo ja jäljelle jäänyttä ihoa ja tukkaa keitettiin ja kuumennettiin, kunnes se oli kutistunut kolmasosaan oikeasta koosta. Shuarien käsityksen mukaan kutistettuun päähän jäi asumaan vihollisen henki. Sen uskottiin auttavan miestä pitämään vaimonsa kurissa ja takaamaan, että tämä teki ahkerasti töitä.
Kutistettuja päitä tuli nähtäville ulkomaailmaan vasta 1800-luvun puolivälissä, koska siihen asti shuarit elivät eristäytynyttä elämää. Päät herättivät suurta huomiota ja niitä asetettiin näytteille eri puolilla maailmaa. Esimerkiksi sarjakuvasankari Tintti kohtaa 1930-luvun tarinassa Särkynyt korva intiaaneja, jotka kutistavat päitä. Shuarit saivat maineen sotahulluina raakalaisina.
Clevin Hannah

Pelaajaura

Clevin Hannah siirtyi Wichica Staten yliopistoon pelattuaan ensimmäisen yliopistokautensa Paris Junior Collegessa ja toisen Chipola Collegessa. Ammattilaiskoripalloilijan ura alkoi Romanian pääsarjasta, jonne Hannah siirtyi puolessa välissä kautta 2010–2011. Kaudelle 2011–2012 Hannah teki sopimuksen Korisliigassa pelaavan Kauhajoen Karhun kanssa.
Petri Matikainen

Pelaajaura

Matikainen pelasi aktiiviurallaan 270 liigaottelua Tapparan, JoKP:n ja KalPan riveissä vuosina 1987–1996. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Matikainen keräsi liigaurallaan 83 tehopistettä (29+54). Hän pelasi uransa alussa kaksi kautta Kanadassa juniorisarja OHL:n Oshawa Generalsissa. Kausista jälkimmäisellä (1986–1987) hän oli voittamassa OHL:n mestaruutta J. Ross Robertson Cupia. Uransa lopun Matikainen pelasi Saksassa ja Itävallassa, jossa hän voitti kaksi hopeaa, kunnes lopetti pelaamisen keväällä 1999.
Matikaisen pelaajauran parhaita saavutuksia ovat alle 20-vuotiaiden MM-kulta 1987, OHL:n mestaruus sekä Tapparan joukkueessa voitettu SM-kulta keväällä 1988.

Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Matikainen toimi poliisin tehtävissä, kunnes valmistui Vierumäen valmentajaopistosta vuonna 2002. Vuonna 2003 hän aloitti Lahden Pelicansin A-nuorten vastuuvalmentajana, josta hänet nostettiin yhden kauden jälkeen Pelicansin SM-liigajoukkueen päävalmentajaksi. Kauden 2004–2005 jälkeen hän siirtyi Espoo Bluesiin, jossa toimi aluksi apuvalmentajana kaudet 2005–2006 ja 2006–2007.
Talvella 2007 Blues kertoi, että Matikainen korvaa Kari Heikkilän joukkueen päävalmentajana kaudella 2007–2008. Blues sijoittui vuonna 2008 runkosarjan toiseksi, eteni pudotuspeleissä loppuotteluihin ja voitti lopulta hopeaa. Matikainen palkittiin SM-liigan päätösgaalassa kauden parhaana valmentajana. Syksyllä 2010 tiedettiin, että alkava neljäs kausi Bluesin peräsimessä jäisi Matikaisen viimeiseksi ja hänen seuraajansa tulisi olemaan kakkosvalmentajana toiminut Lauri Marjamäki. Matikainen päätti valmennusrupeamansa Espoossa hopeamitaleihin tehden samalla SM-liigan historiaa: koskaan aiemmin ei mikään joukkue ollut onnistunut raivaamaan tietään villi kortti -kierrokselta aina liigan loppuotteluihin asti. Hänet palkittiin SM-liigan päätösgaalassa kauden 2010–2011 parhaana valmentajana.
Vuonna 2011 Matikainen teki kaksivuotisen sopimuksen Helsingin IFK:n kanssa. Pesti HIFK:n päävalmentajana kesti kuitenkin vain yhden kauden, sillä vuonna 2012 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella KHL-seura Avangard Omskin päävalmentajaksi. Avangard irtisanoi Matikaisen sopimuksen syyskuun 2013 puolivälissä, kesken kauden 2013–2014. Saman vuoden lokakuussa hän siirtyi Itävallan liigan Graz 99ersiin, jota valmensi loppukauden ajan. Syyskuussa 2014 Matikainen nimitettiin KHL-seura Slovan Bratislavan päävalmentajaksi. Keväällä 2015 Matikainen siirtyi kolmivuotisella sopimuksella SM-liiga-seura Lahden Pelicansin päävalmentajaksi. Pasi Nurminen toimii joukkueen apuvalmentajana.
Matikainen on toiminut myös maajoukkuevalmentajana. Hän oli vuodet 2003–2005 ja 2006–2007 Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentaja sekä vuodet 2010–2012 Suomen A-maajoukkueen apuvalmentaja. Slovakian MM-kisoissa 2011 Matikainen oli valmentajana voittamassa Suomelle sen historian toista jääkiekon maailmanmestaruutta.
Mondeville (Calvados)

Mondeville on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 10 428 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Mondevillen pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä. Mondeville kuuluu Caenin kaupunkiseutuun Communauté d'agglomération Caen la Mer.
Terence Stansbury

Ura

Stansbury pelasi NBA:ssa kolme kautta vuosina 1984–1987. Hän pelasi NBA:ssa 192 ottelua 6,3 pisteen keskiarvolla ja osallistui NBA:n donkkikilpailuun jokaisella NBA-kaudellaan. Myöhemmin hän pelasi Euroopassa. Valmentajana Stansbury on valmentanut muun muassa alankomaalaisia ja luxemburgilaisia seurajoukkueita. Kaudella 2013–2014 hän toimi suomalaisen Korikobrien päävalmentajana.
Asiago (juusto)

Asiago on italialainen lehmänmaidosta valmistettava kova tai puolikova juusto.

Historiaa

Juusto on peräisin Asiagon ylätasangolta, jossa sitä valmistettiin jo 1000 vuotta sitten lampaan maidosta. Lehmien määrän lisäännyttyä 1500-luvulla juustoa alettiin tehdä lehmänmaidosta.

Valmistus

Nykyisin asiagoa valmistetaan Asiagon seudun lisäksi muuallakin Koillis-Italiassa alueella, joka muodostuu Trenton ja Vicenzan maakunnista sekä Trevison maakunnan länsiosasta ja Padovan maakunnan luoteiskulmasta.
Asiago on pyöreä ja sylinterimäinen juusto, noin 9–12 cm korkea, 30–36 cm leveä ja 8–12 kilogramman painoinen. Vaaleankeltaisessa kiinteässä juustomassassa on pienehköjä koloja. Asiago-juustot jaetaan kolmeen kypsyysluokkaan: kaikkein kypsimmät asiagot kypsyvät kahdessa vuodessa. Jos juusto puristetaan ja kypsytetään 20–40 päivässä, sitä kutsutaan asiago pressatoksi; muulla tavalla valmistettu juusto on nimeltään asiago d'allevo. Asiago d'allevon rasvapitoisuus on 34 % kuiva-aineesta ja asiago pressaton 44 %. Asiagon maku on miedosti mausteinen, ja se sopii yhteen muun muassa ciabatta-leivän, polentan, pastan ja keittojen kanssa. Viiniksi sen kanssa sopii punaviini.

Asiago DOP

Asiago on Euroopan unionissa nimisuojattu elintarvike merkinnällä suojattu alkuperänimitys (SAN, ital. DOP, engl. PDO). Juuston tuotantotapa ja maantieteellinen tuotantoalue on tarkasti määritelty.
Houkonjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 8,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven rannat ovat umpeenkasvamisen vuoksi soistuneita. Järveen laskee pari pelto-ojaa ja metsäoja. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,1 kilometriä pitkä Houkonjärvenoja. Järvellä on 1,3 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin avosuota. Rannat ovat rakentamattomia.

Historia

Järvi on piirretty näkyviin Kalmbergin kartastoon ja siinä se on pitempi kuin Pahkajärvi ja yhtä pitkä kuin Hepojärvi. Nykyinen järvi on Pahkajärvestä enää murto-osan pituinen, joten järven pintaa on laskettu.
Ragnarok Online

Perusidea

Ragnarok Online on hyvin tyypillinen kuukausimaksullinen MMORPG-peli. Pelin perusidea on henkilökohtaisen hahmon luominen valitsemalla eri ominaisuuksista miellyttävimmät: erilaisten hirviöiden tappaminen, kokemuksen kerääminen ja siten hahmon kehittäminen erityisillä attribuutti- ja kykyasteikoilla paremmaksi. Useiden muiden verkkopelien tapaan voi hahmon kehittämisen ohessa harjoittaa myös sosiaalista kanssakäymistä muiden pelaajien kanssa. Pelin grafiikka on toteutettu yhdistämällä isometrisiä objekteja sekä 3D-grafiikkaa.

Eri versiot

Tällä hetkellä pelistä on olemassa viralliset versiot koreaksi, japaniksi, englanniksi, thaiksi, kiinaksi, indonesiaksi, malaijiksi, Brasilian portugaliksi sekä filipinon kielellä. Palvelimia ylläpitävät GRAVITY, GRAVITY Interactive, GungHo Online Entertainment, Game Flier International, Asiasoft, Level Up! International ja Burda Interactive. Peliin julkaistaan päivityksiä noin puolivuosittain episodien muodossa, jotka sisältävät useimmiten uusia alueita sekä vastuksia.