google/wiki40b huggingface dataset:
Elvir Laković

Elämä

Laković syntyi Goraždessa, Bosnia ja Hertsegovinassa. Hän opiskeli kitaransoittoa musiikkikoulussa, mutta jätti sen kesken. Hän esitti folkmusiikkia kahviloissa, ja esitti rock and rollia konserteissa. Laka äänitti ensimmäisen kappaleensa nimeltä "Malo sam se razocar'o" (suom. Olen hieman pettynyt) vuonna 1998. Siitä alkoi hänen varsinainen uransa, ja hän julkaisi joka vuosi uuden laulun. Näitä olivat muun muassa "Vještica", "Mor'o" ja "Piškila".
Myöhemmässä koulussa hän perusti rockyhtyeen Deformacija poreza muutaman ystävänsä kanssa. Tällä ryhmällä hän osallistui paikallisiin kilpailutapahtumiin, joista eräässä heidän kappaleensa "Razocaro" sijoittui toiseksi vuonna 1999.
Vuonna 2003 Lakovićin laulu "Ja sam mor'o" voitti vuoden parhaan rockkappaleen tittelin Bosnia Davorin -musiikkikilpailussa. Vuonna 2004 hän lähti New Yorkiin, jossa hän yritti perustaa yhtyeen. Hän kuitenkin palasi pettyneenä kahden ja puolen vuoden kuluttua. Hän kuitenkin myöhemmin julkaisi sooloalbumin Zec vuonna 2007, ja vuonna 2008 hänet valittiin edustamaan maataan vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa.
Laković oli Bosnia ja Hertsegovinan pisteidenjulkistaja vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa.
Päivikki Palosaari

Päivikki Palosaari (s. 31. joulukuuta 1956 Kittilä) on suomalainen yrittäjäneuvos ja hotelli- ja ravintola-alan yrittäjä, jonka yritykset sijaitsevat Kittilän Levillä ja Kemissä.

Elämä ja ura

Päivikki Palosaaren isä oli sekatyömies ja äiti kätilö. He asuivat vaatimattomissa oloissa pientilalla. 16-vuotiaana Päivikki Palosaari lähti opiskelemaan suurtalouskokiksi ja avasi ensimmäisen yrityksensä Porogrillin 24-vuotiaana. Palosaari avasi ensimmäisen ravintolansa Wanhan Hullun Poron vuonna 1988. Hullu Poro Oy sai Suomen yrittäjien palkinnon vuonna 2002. Yritys on suorittanut Laatutonni-ohjelman vuonna 2008. Yritys sai Suomen vahvimmat -sertifikaatin vuonna 2008.
Hullu Poro -yhtiöön kuuluu 15 ravintolaa, hotelli ja muita majoitustiloja sekä vaatekauppa ja kauneushoitola. Yhtiön liikevaihto on noin 12 miljoonaa euroa, josta yli yhdeksän miljoonaa tulee ravintoloista. Yritys työllistää keskimäärin 75 ja sesonkiaikoina parisataa työntekijää.

Yksityiselämä

Palosaarella on kaksi tytärtä, jotka molemmat työskentelevät Hullussa Porossa. Hän on naimisissa Mika Latvan kanssa. Päivikki Palosaari on Jouni Palosaaren sisko.

Kaatopaikkajupakka

Päivikki Palosaaren tiluksilta löytyi vuonna 2015 Hullu Poro Oy:n laiton kaatopaikka. Paikalta on sittemmin viety 44 tonnia jätettä jäteasemalle. Ympäristön turmeleminen on Lapin syyttäjänvirastossa syyteharkinnassa. Palosaari itse on pitänyt jupakkaa kiusantekona. Jupakasta huolimatta Hullu Poro sai vuonna 2016 ympäristösertifikaatin; sertifikaatin antanut Inspecta Oy ei tiennyt kaatopaikkaongelmasta.
Nicholas Ray

Ura

Ray syntyi ja kasvoi Wisconsinissa. 1931 hän muutti nimensä Nick Rayksi ja vuotta myöhemmin hän muutti New Yorkiin. New Yorkissa hän oli mukana vasemmistolaisessa teatterimaailmassa. Hän näytteli muun muassa Elia Kazanin ensimmäisessä teatteriohjauksessa ja työskenteli Joseph Loseyn kanssa. 1940 hän siirtyi radioon ja 1945 Hollywoodiin, jossa hän työskenteli Elia Kazanin ensimmäisessä elokuvassa Brooklynissä kasvoi puu.
Muutaman elokuvan jälkeen Ray palasi New Yorkiin ja ohjasi Broadwayllä Duke Ellingtonin  musikaalin Beggar's Holiday 1946.
Amanda (palkinto)

Amanda-palkinto (norj. Amandaprisen) on norjalainen televisio- ja elokuva-alan palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 1985 alkaen, ja vuodesta 2005 alkaen palkinto on keskittynyt elokuvaan.
Nimensä palkinto on saanut laulusta "Amanda fra Haugesund". Patsaan muoto sai vuonna 1985 järjestetyssä yleisökilpailussa, joka järjestettiin erään paikallisen lehden kanssa. Kilpailun voitti Kristian Kvakland.
Suomalainen Anni-Kristiina Juuso on palkittu vuonna 2008 Parhaan naisosan palkinnolla roolistaan Kautokeinon kapinassa.

Historia

Amandaa alettiin jakamaan vuonna 1985 osana Norjan kansainvälistä elokuvajuhlaa nostattamaan norjalaisen elokuvan tason ja mielenkiinnon nostamiseksi. Vuonna 1993 poikkeukselliseti jaettiin "Nordic Amanda", johon sai osallistua kaikkialta Pohjoismaista. Vuodesta 2005 alkaen TV-draama ei ole ollut edustettuna kategorioissa, televisio-ohjelmat palkittiin tästä edespäin Gullruten-palkinnolla.
Draugr (eksoplaneetta)

Nimi

Planeetan ja sen tähden nimen valintaa varten järjestettiin julkinen äänestys.  Joulukuussa 2015 IAU julkaisi nimet "Draugr" planeetalle ja "Lich" pulsarille, jota se kiertää.
Norman Hunter

Norman "Bite Yer Legs" Hunter (s. 24. lokakuuta 1943 Eighton Banks, Gateshead, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan toppari.
Pelaajaurallaan Hunter muistetaan parhaiten ajastaan Leedsissä, jossa hän pelasi vuosien 1961 ja 1976 välillä 724 ottelua, tehden 21 maalia. Vuonna 1974 PFA valitsi Hunterin vuoden parhaaksi pelaajaksi Englannin Valioliigassa. Leedissa pelatessaan hän oli mukana voittamassa liigamestaruutta kahdesti (1969 ja 1974), FA Cupia vuonna 1972, liigacupia (1968) ja UEFA Cupia vuosina 1968 ja 1971. Myöhemmin urallaan Hunter edusti vielä Bristolia ja Barnsleyta, jossa lopetti pelaajauransa vuonna 1983. Pelaajauransa päätyttyä Hunter toimi managerina Barnsleyssa, Leedsissa ja Rotherhamissa.
Englannin maajoukkuetta Hunter edusti 28 kertaa ja oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta vuoden 1966 MM-kotikisoista. Hän edusti maataan myös vuoden 1970 MM-kisoissa.
Ovomaltine

Ovomaltine on sveitsiläinen kaakaojuoma. Sveitsiläinen apteekkari Georg Wander tutki 1900-luvun alussa ohramallasta. Hänen poikansa sekoitti maltaaseen kaakaota, kananmunia ja maitoa. Näin syntyi kuuluisa kaakaojuoma, joka tunnetaan englanninkielisissä maissa nimellä Ovaltine.
Suomessa Ovomaltinea jaettiin jatkosodan aikana sotilaille lisäelintarvikkeena. Sitä toimitettiin joukoille säkkeihin pakattuna jauheena. Ovomaltinea eli ovomaltoa käytettiin juoman ohella jälkiruokakeiton aineksena.
Gaetano De Cicco

Gaetano De Cicco (17. toukokuuta 1880 Napoli – 14. marraskuuta 1962) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1904 ja nimitettiin Sessa Auruncan hiippakunnan johtoon 30. tammikuuta 1939. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. huhtikuuta. De Cicco oli mukana konsekroimassa Aurelio Marenaa. Hän jäi eläkkeelle 22. maaliskuuta 1962, jolloin hän sai nimityksen Aezanin titulaaripiispaksi.
Puolitelavaunu

Puolitelavaunu on siviili- tai sotilasajoneuvo, jota ohjataan etuakselin renkailla tai suksilla, takaosan suurimman osan ajoneuvon ja sen taakan massasta kannattavien telaketjujen toimiessa vetokoneistona. Puolitelavaunun rakenteella pyritään yhdistämään tela-ajoneuvon maastokelpoisuus ja rengasajoneuvon käsiteltävyys. 
Lähinnä saksalais- ja yhdysvaltalaisvalmisteisia puolitelavaunuja käytettiin yleisesti toisen maailmansodan kaikilla rintamilla. Saksassa eräät puolitelavaunut tunnettiin nimellä Sonder-Kraftfahrzeug, lyhenteenä SdKfz, esim. SdKfz 251. Moottorikelkka on eräänlainen kevyt puolitelavaunu.
Antti Simola

Antti Juhani Simola (s. 20. elokuuta 1942 Tampere) on suomalainen kenraaliluutnantti evp.
Simola syntyi opettaja Aimo Simolan ja Irja Äyräväisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on Marja-Leena Jaakkola.
Simola tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja Sotakorkeakoulusta 1969. Simola toimi Helsingin ilmatorjuntapatteristossa opetusupseerina vuodesta 1966, patterinpäällikkönä vuodesta 1970 ja toimistopäällikkönä vuodesta 1972. Puolustusministeriön vanhempi toimistoupseeri hän oli 1974–1977, Pääesikunnassa toimistoesiupseeri komento-osastolla vuodesta 1977 ja opetusosastolla vuodesta 1982. Turun ilmatorjuntapatteriston komentajana Simola toimi vuodesta 1982, Pääesikunnan ilmatorjunta-osaston toimistopäällikkönä vuodesta 1988 ja komento-osaston erikoistehtävissä vuonna 1990 sekä Helsingin ilmatorjuntarykmentin komentajana vuodesta 1991. Vuonna 1994 Simolasta tuli Pääesikunnan henkilöstöosaston päällikkö ja vuonna 1996 puolustusvoimien henkilöstöpäällikkö. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuoden 2001 lopussa.
Simola ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, kapteeniksi 1972, majuriksi 1979, everstiluutnantiksi 1986, everstiksi 1991, kenraalimajuriksi 1996 ja kenraaliluutnantiksi 1999. Hän on toiminut aktiivisesti useiden eri urheilujärjestöjen johtoelimissä, kuten ringeten kotimaisen ja kansainvälisen liiton puheenjohtajana, SVUL:n liittovaltuustossa ja SUL:n hallituksessa. Simolalla on itsellään jääkiekon Suomen mestaruus ja useita muita mestaruksia suunnistuksessa.
Renkomäki

Renkomäki on Lahden kaupunginosa noin 5–7 kilometriä keskikaupungin eteläpuolella. Alueen maisemaa leimaa korkea hiekkaharju, josta on otettu soraa. Kasvavan pientaloasutuksen ohella kaupunginosaan sijoittuu autoliikkeitä, bensiinin jakelupiste ja rautakauppa sekä tullin toimitilat. Renkomäki kuului aikaisemmin Orimattilaan, mutta se pakkoliitettiin Lahteen vuonna 1956.
Helsinki-Lusi-moottoritien osuudella valtatie 4:stä erkanevat Renkomäessä eritasoliittymät Lahteen sekä seututie 167:n reitille Orimattilan keskustan ja Myrskylän kautta Loviisan Koskenkylään. Lisäksi Renkomäeltä lähtee seututie 296 Lahden Ala-Okeroisten kautta Hollolan Salpakankaalle.
Renkomäen pikavuoropysäkiltä 88 kilometrin matka linja-autolla Helsingin Viikkiin kestää nopeimmillaan noin tunnin ja 98 kilometrin matka Helsingin Kamppiin noin tunnin ja 15 minuuttia.
Yhdistystoimintaa edustaa Renkomäellä vapaaehtoinen palokunta, joka on perustettu 1947. Lahden kaupunginkirjasto korjasi Renkomäen sivukirjaston ja järjesti kirjaston nimestä yleisökilpailun. Sen nimeksi tuli Renki.
Bussiyhteydet: Renkomäen kautta kulkevat linjat 7 (Ämmälä - Karisto), 31 (Soltti - Myyntimiehenkatu) sekä 88, 89 ja 89Z (Orimattila - Lahti - Heinola)
Renkomäen aluetta on merkitty Päijät-Hämeen liiton 2014 maakuntakaavaan keskustatoimintojen alakeskukseksi ca7:nä.

Kaupungin palvelut

Renkomäellä toimii 90 päivähoitopaikan Renkomäen päiväkoti Lakkitehtaantie 3:ssa, jonne pääsee linja-autovuorolla 89.  Alueella on myös Renkomäen kirjasto.
Karjalan Sanomat (Joensuu)

Karjalan Sanomat oli Joensuussa vuosina 1906–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Joensuun nuorsuomalaiset ryhtyivät perustamaan uutta lehteä Pohjois-Karjalan muututtua suurlakon jälkeen vanhasuomalaiseksi. He onnistuivat hankkimaan entisen äänenkannattajansa julkaisuyhtiön Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oy:n osake-enemmistön, lopettivat Pohjois-Karjalan ja perustivat sen tilalle uuden puoluelehden Karjalan Sanomat. Vuoden 1918 hallitusmuotokiistassa julkaisijat osoittautuivat monarkisteiksi ja he päättivät yhdistää lehden samaa poliittista suuntaa kannattaneeseen Karjalaiseen. Karjalan Sanomat lopetettiin ja yhtiön lehtenä jatkoi kokoomuspuolueen äänenkannattajksi ryhtynyt Karjalainen.
Karjalan Sanomat ilmestyi aluksi kolmesti ja vuonna 1918 kuudesti viikossa. Viimeisenä vuotenaan se julkaisi myös kolmipäiväistä painosta. Lehden levikki oli 4 400 kappaletta vuonna 1910, 7 550 kappaletta vuonna 1915 ja 10 000 kappaletta vuonna 1918. Sen päätoimittajina työskentelivät Johannes Laine (1907–1909), Ari Pitkänen (1909–1918), Yrjö Juuti (1918) ja Matti Klemola (1918).
S/S Aranda

S/S Aranda oli alun perin Vulcan Oy:n telakalla Turussa rakenteilla ollut venäläinen miinanraivaaja, jonka runko jäi suomalaisten haltuun keskeneräisenä venäläisten poistuessa itsenäistyneestä Suomesta. Siitä päätettiin tehdä jäävahvistettu matkustaja-alus, koska sellaisella olisi eniten tarvetta. Aluksen mitat olivat 46,3 x 8,5 x 3,4 metriä, uppoama 350 tonnia ja höyryhiilikoneiston teho 650 hevosvoimaa. Nimeksi sille annettiin Aranda. Aluksen osti telakalta vuonna 1920 turkulainen Meritoimi Oy, joka käytti sitä Tukholman liikenteessä.
Helmikuussa 1921 Turun saariston yhteysalukseksi vuokrattu S/S Dragsfjärd upposi yllättäen Turun satamaan. Saman vuoden heinäkuussa valtioneuvosto myönsi määrärahan, jolla voitaisiin ostaa tarkoitukseen sopiva matkustaja-alus, ja valinta osui Arandaan.
Aranda osoittautui näppäräksi alukseksi: siinä oli matkustajia varten erikseen herrojen ja naisten salongit ja lisäksi seitsemän neljän hengen hyttiä, ruokasali ja kahvila - siis aikakauteensa nähden poikkeuksellisen hyvin varustettu alus. Aranda liikennöi Turun ja Maarianhaminan väliä myös kelirikko-oloissa ja poikkesi lukuisiin laitureihin pitkin reittiä; sen siis voidaan sanoa olleen eräs ensimmäisistä kelirikkoaluksista.
Alus oli mukana myös panssarilaiva Ilmarisen tuhoksi koituneessa operaatio Nordwindissä. Aranda oli eräs ensimmäisiä sotakorvaukseksi valittuja aluksia ja se toimitettiin Neuvostoliittoon syksyllä 1944.
Reamker

Reamker on kambodžalainen eeppinen runoelma, joka pohjautuu intialaiseen Ramayana-eepokseen. Ramayanan tapaan se on filosofinen allegoria, joka esittelee oikeudenmukaisuuden ja uskollisuuden ihanteita keskushahmojensa prinssi Raman ja kuningatar Sitan kautta. Reamker on oleellinen osa kambodžalaista kulttuuria, sen kohtauksia on kuvattuna Angkor Watin seinämaalauksiin ja kuninkaallinen baletti esittää niihin pohjautuvia tansseja. Tekstiversiot ovat peräisin 1500- tai 1600-luvuilta.
Melissa O’Neil

Nuoruus

O’Neil syntyi ja kasvoi Albertan provinssissa Calgaryssä. Hän opiskeli Terry Fox Junior High Schoolissa ja Lester B. Pearson High Schoolissa. Nuorena hän työskenteli lasten päivähoitokeskuksessa ja on ollut mukana useassa musikaali– ja teatterituotannossa.

Muusikkona

O’Neil osallistui alkuvuonna 2005 Canadian Idol kilpailun karsintoihin. Tuomarit pitivät hänen äänestään ja hän eteni ensin 100 parhaan ja tuon jälkeen 32 parhaan joukkoon. Kilpailun pudotuskierroksella hänen esittämä "Concrete Angel" kappale sai kisojen suurimman äänimäärän. 10 parhaan joukkoon päästyään tuomarina toiminut Zack Werner sanoi O’Neilin olevan mahdollisuudet voittaa koko kisa. Syyskuun alussa O’Neil eteni kisan finaaliin Rex Goudien kanssa.
14. syyskuuta 2005 pidetyssä finaalissa O’Neil voitti Goudien, jonka myötä hänestä tuli ensimmäinen naisvoittaja ja nuorin voittaja kisan historiassa.
Canadian Idol kilpailun voiton jälkeen O’Neil kiirätettiin nauhoittamaan studioalbumia, josta hän on sanonut: "vain yksi kappale on minun tekemäni" ja "olin vain lapsi, en tiennyt mitä olin tekemässä". Melissa O’Neil niminen studioalbumi julkaistiin 22. marraskuuta 2005. Albumilta julkaistiin kolme singleä; "Alive", "Let It Go" ja "Speechless".

Näyttelijänä

Vuoden 2007 jälkeen O’Neil on esiintynyt teatterissa ja musikaaleissa muun muassa "High School Musical on Stage!", "British Invasion", "Jesus Christ Superstar" "Camelot" ja "Les Misérables" esityksissä. Vuonna 2014 hän voitti Dora Awards palkinnon roolistaan musikaalissa Les Misérables.
Joulukuussa 2014 O’Neil valittiin esittämään Two/Portia Lin hahmoa Syfyn scifisarjaan Dark Matter. Hänet valittiin vastapariksi Nathan Fillionin hahmolle ABC:n rikossarjaan The Rookie vuonna 2018.
Pierre Bismuth

Pierre Bismuth (s. 1963 Neuilly-sur-Seine, Ranska) on ranskalainen taiteilija, joka oli mukana käsikirjoittamassa elokuvaa Tahraton mieli. Bismuth voitti yhdessä Charlie Kaufmanin ja Michel Gondryn kanssa Tahrattomasta mielestä parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Bismuth ja Gondry kirjoittivat tarinan, jonka pohjalta Kaufman loi nerokkaan käsikirjoituksensa. Bismouth on käsitellyt muistia ja ihmismielen erikoisuuksia myös taiteessaan.
Pierre Bismuth työskenteli Michel Gondryn kanssa ensimmäisen kerran 1990-luvulla kun he tekivät yhdessä ranskalaista musiikkivideota. Vuonna 2005 Bismuth ja Gondry tekivät videoinstallaation The All Seeing Eye, joka on teemoiltaan lähellä Tahratonta mieltä.
Bismouth on valmistunut pariisilaisesta École nationale supérieure des Arts décoratifs -taidekoulusta, nykyisin hän asuu ja työskentelee Lontoossa ja Brysselissä.
Blogger

Bloggerin saamaa kritiikkiä

Blogger on saanut kritiikkiä liiasta yksinkertaisuudestaan ja uusien ominaisuuksien hitaasta toteuttamisesta. Esimerkiksi blogimerkintöjen luokittelu tai avainsanojen käyttö ei pitkään ollut mahdollista. Tämä on saanut monet bloggaajat siirtymään toisille alustoille monipuolisempien ominaisuuksien perässä. Blogger on kuitenkin korostanut keskittyvänsä nimenomaan peruspalveluun eli luovan tilan tarjoamiseen ihmisille.
Syksyllä 2005 pelkästään muiden sivustojen hakukonetuloksissa korostamista varten perustettujen blogien määrä kasvoi ilmaisissa blogipalveluissa runsaasti. Etenkin Blogger joutui kritiikin kohteeksi, mikä oli Googlelle imagotappio. Pian sen jälkeen yhtiö lisäsi flag-painikkeen palkkiin, jonka se näyttää Bloggerin palvelimilla sijaitsevissa blogeissa. Painike mahdollisti kyseenalaisesta sisällöstä ilmoittamisen palvelun ylläpidolle. Sivua ei kuitenkaan poisteta kokonaan, vaikka raportti menisikin läpi, vaan se jätetään pois ainoastaan palvelun listauksista.
Phil Masinga

Elämänvaiheet

Masinga teki debyyttinsä Premier Soccer Leaguen Jomo Cosmos -joukkueessa vuonna 1990. Hän pelasi Etelä-Afrikan maajoukkueessa 1990-luvulla. Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa Masinga teki ratkaisuosuman Kongon joukkuetta vastaan, jonka johdosta Etelä-Afrikka nousi historian ensimmäisen kerran MM-lopputurnaukseen. Hän sairastui syöpään ja kuoli tammikuussa 2019.
James Michael

James Michael (alk. James Andrew Michael, s. 26. syyskuuta 1968) on yhdysvaltalainen tuottaja, lauluntekijä ja laulaja. Hän laulaa yhtyeessä Sixx: A.M. ja on tuottanut mm. Mötley Crüeta.
Oula Silvennoinen

Oula Silvennoinen (s. 1970 Jyväskylä) on suomalainen filosofian tohtori ja historiantutkija. Hän nousi julkisuuteen lokakuussa 2008 väitöskirjatyönsä Salaiset aseveljet: Suomen ja Saksan turvallisuuspoliisiyhteistyö 1933–1944 myötä. Oula Silvennoinen oli Vihreän liiton eduskuntavaaliehdokkaana Helsingin vaalipiirissä 2019.

Tausta ja opinnot

Silvennoinen valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän normaalikoulusta vuonna 1989 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001. Silvennoinen oli Heikki Ylikankaan avustajana valtioneuvoston tilaamassa selvityksessä sodan aikaisten ulkomaille tapahtuneiden ihmisluovutusten tutkimustilanteesta. Sen jälkeen hän on työskennellyt Suomen Akatemian tutkijatohtorina.
Silvennoinen toimi Helsingin poliisilaitoksen historiankirjoittajana 2002–2003.
Silvennoinen toimi Historioitsija ilman rajoja ry:n hallituksessa vuodesta 2016 vuoteen 2018.

Väitöskirja

Silvennoinen työskenteli vuosina 2004–2008 Kansallisarkiston Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939-1955 -tutkimushankkeessa, jonka osa myös hänen väitöskirjansa oli. Hankkeen tarkoituksena oli selvittää sodanaikaisia sotavankikuolemia suomalaisilla sotavankileireillä, Saksan kanssa toteutettuja ihmisluovutuksia ja -vaihtoja sekä sodanjälkeisiä luovutuksia ja palautuksia Neuvostoliittoon.
27. syyskuuta 2008 esitetyssä väitöksessään Silvennoinen esitti jatkosodan aikana Pohjois-Suomessa toimineen Natsi-Saksan turvallisuuspoliisin  Einsatzkommando Finnland -erikoisyksikön, jonka tarkoituksena oli seuloa neuvostoliittolaisista sotavangeista kommunistit ja juutalaiset ja surmata nämä. Silvennoisen arkistoanalyysin ja ulkomaisista arkistoista löytämien uusien tietojen mukaan Suomen turvallisuuspoliisi Valpo asetti yksikön käyttöön lähinnä kuulustelijoiksi toistakymmentä virkailijaa, joista osa osallistui myös joihinkin teloituksiin. Suomen Päämajan alainen Valvontaosasto puolestaan luovutti saksalaisille 520 kommunisteiksi tai juutalaisiksi arveltua sotavankia, jotka saksalaiset ilmeisesti välittömästi teloittivat.
Esimerkiksi Helsingin yliopiston poliittisen historian professori Seppo Hentilä piti tutkimusta historiapoliittisesti merkittävänä. Hänen mukaansa Silvennoisen tulokset rikkovat Suomen sodista luotua historiamyyttiä Suomen Saksan rinnalla käymästä erillissodasta.
Hitman 2: Silent Assassin

Juoni

Saatuaan tietoja omasta menneisyydestään, Agentti 47 etsii turvapaikkaa sisilialaisesta luostarista. Yrittäen jättää verisen menneisyytensä taakseen, 47 aloittaa uuden elämän paikallisen luostarin puutarhurina.
Valitettavasti 47 joutuu palaamaan entiseen elämäänsä, kun mafia kidnappaa hänen isäntänsä ja ystävänsä isä Vittorion. Epätoivoisesti ystäväänsä etsien 47 ottaa yhteyttä asioimistoimistoon ja pyytää avustusta. He jäljittävät satelliittien avulla Vittorion sijainnin Don Giuseppe Giullianin linnakemaiseen kartanoon. 47 etenee kartanoon tarkoituksenaan pelastaa Vittorio ja tappaa Giullian. Kartanon tyrmien luokse päästessään 47 huomaa ettei Vittorio olekaan siellä. Venäjän mafia on kidnapannut Vittorion Giullianilta.
Asioimistoimisto haluaa vastapalveluksen. 47 tappaa jälleen rahasta rahoittaakseen isä Vittorion etsintöjä. Kuten edeltäjässä, pelaaja saa vapaalla tyylillä suorittaa tehtävät ja 47 lähetetään ympäri maailmaan hakemaan osia ydinpommiin. 47 vierailee muun muassa Intiassa, Japanissa, Sisiliassa ja Pietarissa.
Yhteiskunta-ampiaiset

Pesä

Yhteiskunta-ampiaisten pesät ovat yksivuotisia. Nuori kuningatar sekoittaa kuivasta puusta irti jyrsimiään hitusia omaan sylkeensä ja valmistaa harmaata paperia muistuttavaa materiaalia. Aluksi se tekee paperista pylvään, johon se kiinnittää pesän alun. Pesänsä se voi ripustaa oksaan, talon puurakenteisiin, puunrunkoon tai maaonkaloon. Ampiaispesän ulkoseinässä on useita paperikerroksia. Pesään johtaa yksi pieni oviaukko. Sisällä on paperipylväillä toisiinsa yhdistettyjä kerroksia kuusikulmaisia, alaspäin aukeavia kennoja, joihin kuningatar munii munansa. Kun munista kuoriutuu toukka- ja kotelovaiheen jälkeen työläisiä, ne jatkavat pesän rakentamista. Kesän lopussa työläiset valmistavat suuria kuninkaallisia kennoja, joissa uusia kuningattaria kasvatetaan.

Ravinto

Keväällä ampiaiskuningatar kerää kukista sokeripitoista ravintoa pystyäkseen tuottamaan jälkeläisiä. Toukkiaan ampiaiset ruokkivat hyönteisillä. Syksyllä toukkien kasvatuksen jo päätyttyä ampiaiset etsivät makeaa ja sokeripitoista ruokaa.

Karkotus

Yhteiskunta-ampiaisten karkottamista pihoilta on yritetty esimerkiksi valepesillä ja vesipusseilla, mutta niiden toimivuus on vailla perusteita.
Ampiaispesän voi hävittää leikkaamalla pesä illalla irti pussiin tai sumuttamalla pesä täyteen torjunta-aerosolia. Ampiaiset puolustavat pesäänsä pistämällä raivokkaasti, jos saavat tilaisuuden.
Väinö Huhtala

Urheilu-ura

Huhtala voitti olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa. Hän hiihti viestissä kolmannen osuuden, jolle hän pääsi yhtä aikaa Norjan Einar Østbyn kanssa. Norjalainen oli 10 kilometrin matkalla Huhtalaa 20 sekuntia nopeampi, mutta ankkuriosuudella Veikko Hakulinen tavoitti ja ohitti Norjan Håkon Brusveenin. Huhtala kilpaili myös 15 kilometrillä ja sijoittui 13:nneksi.
Zakopanen MM-kisoissa 1962 Huhtala sai hopeaa viestissä ja oli 15 kilometrillä jälleen 13:s. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sai hopeaa viestissä. Lisäksi hän oli 15 kilometrillä neljäs hävittyään pronssimitalistille, Ruotsin Sixten Jernbergille vain 3,2 sekuntia sekä 30 kilometrillä 14:s. Sekä Zakopanessa että Innsbruckissa hän hiihti viestissä avausosuuden.
Seuratasolla ”Väiski” Huhtala edusti hiihtäjänä Revonlahden Reipasta ja Jämsänkosken Ilvestä. Hän voitti 15 kilometrillä Suomen mestaruuden vuosina 1961 ja 1962. Ensimmäinen mestaruus Vöyrin SM-kisoissa tuli tosin huonommalla ajalla kuin mitä ikämiessarjaan osallistunut Veikko Hakulinen hiihti, ja lisäksi Huhtala joutui jakamaan voiton Kalevi Oikaraisen kanssa. Viestin Suomen mestaruuden Huhtala voitti neljä kertaa, ja osaa mestaruuksista oli hiihtämässä myös hänen veljensä Eino Huhtala.
Ruotsin hiihtokisoissa Falunissa Huhtala saavutti ainoan voittonsa viestissä vuonna 1960. Salpausselän Kisoissa hän oli parhaimmillaan viides, kuten myös Holmenkollenilla.
Soudun Suomen mestaruuden Huhtala voitti kevyessä nelosessa vuosina 1957 ja 1958 Kaipolan Virettä sekä vuonna 1960 Jämsänkosken Soutuveikkoja edustaen.
Opetusministeriö myönsi Väinö Huhtalalle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002.
Höyrykupu

Höyrykupu on höyryveturikattilan yläpuolinen laajennusosa, johon sijoitetaan muun muassa valtaventtiili, joissakin vetureissa varoventtiilit sekä toisinaan myös viheltimet. 
Joskus höyrykupu yhdistetään hiekkakupuun rakentamalla yhteinen peitekupu, jollainen on muun muassa Hr1-, Tr1- ja PT-4–vetureissa, molemmissa säilyneissä 1000 mm Krauss-vetureissa sekä HKR 3–, 4- ja 5 -vetureissa.