google/wiki40b huggingface dataset:
Macbeth (Skotlanti)

Macbeth (noin 1005 – 15. elokuuta 1057) oli Skotlannin kuningas. Hän anasti vallan serkultaan Duncan I:ltä vuonna 1040. Macbethin suhde Skotlannin kuninkaisiin on huonosti tunnettu, mutta hänen vaimonsa Gruochin (eli Lady Macbethin) isoisä oli Skotlannin kuningas Kenneth III. Vuonna 1054 Duncanin poika Malcolm Canmore ryhtyi tavoittelemaan kruunua ja Macbeth kaatui taistelussa tämän joukkoja vastaan vuonna 1057. Valtaistuimelle nousi Macbethin poikapuoli Lulach.
Macbeth tunnetaan parhaiten William Shakespearen näytelmästä Macbeth ja lukuisista sen pohjalta tehdyistä teoksista. Näytelmä ei kuitenkaan ole historiallisesti totuudenmukainen kuvaus Macbethistä. Näytelmän tapahtumat sijoittuvat yhden vuoden jaksolle kun todellisuudessa Macbeth hallitsi 17 vuotta. Shakespeare on myös vaihtanut tapahtumapaikkoja Elginistä Birnham Hillille ja Lumphananista Dunsinaneen.
Wesley Newcomb Hohfeld

Wesley Newcomb Hohfeld (8. elokuuta 1879 Oakland, Kalifornia – 21. lokakuuta 1918 Alameda, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen juristi, professori ja oikeusteoreetikko. Hänen vaikutuksensa moderniin käsitykseen (kansalais)oikeuksien luonteesta ja vapauden merkityksestä on ollut huomattava. Osoituksena Hohfeldin panoksesta koko tieteenalansa kehitykseen, hänen mukaansa on nimetty Yalen yliopiston oikeusfilosofian professuuri (Wesley Newcomb Hohfeld Professor of Jurisprudence). Sitä hoitaa nykyään Jules L. Coleman.
Hohfeldin uraauurtava teos Fundamental Legal Conceptions, As Applied in Judicial Reasoning and Other Legal Essays vuodelta 1919 on koottu postuumisti, pohjautuen hänen kahteen Yale Law Reviewissa julkaistuun artikkeliinsa vuosilta 1913 ja 1917. Hohfeldin systemaattiseen lähestymistapaan nojaavaa, tyhjentävää (epäselväksi kokemansa terminologian kirkastamisesta lähtien) julkaisua pidetään yhtenä analyyttisen oikeusfilosofian perusteoksista.
Hohfeld pohtii julkaisuissaan muun muassa omistusoikeuden luonnetta, esimerkiksi sitä miten immateriaalioikeudet, kuten tekijänoikeus eroaa fyysisten esineiden omistusoikeudesta. Hohfeldin perusteellinen työ alan fundamenttien parissa johti muun muassa siihen, että hänen käyttämänsä terminologia vakiintui muidenkin käyttöön ja monista hänen kehittämistään näkemyksellisistä malleista tuli pohja alan jatkokehitykselle.
Hohfeld kuoli 21. lokakuuta 1918 siskonsa kotona Alamedassa influenssan aiheuttamaan endokardiittiin. Hän oli kuollessaan vasta 39-vuotias.

Ura

Wesley Newcomb Hohfeld syntyi taiteelliseen älymystöperheeseen. Hänen isänsä oli saksalainen maahanmuuttaja, pianonsoiton opettaja Edward Hohfeld. Äiti oli nimeltään Rosalie Hillebrand. Hohfeld kävi high schoolin San Franciscossa, jossa hänet havaittiin erinomaiseksi oppilaaksi. Hän jatkoi lakiopintoihin Berkeleyssä sekä Harvardissa. Valmistuttuaan Hohfeld päätyi akateemiselle uralle, jonka aikana hän toimi professorina sekä Stanfordin yliopistossa että Yalessa.
Sidni Hoxha

Sidni Hoxha (s. 6. tammikuuta 1992 Shkodër) on albanialainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja sijoittui siellä miesten 50 metrin vapaauinnissa 63. sijalle. Hän oli Pekingin olympialaisiin osallistuneista 11:stä albanialaisurheilijasta nuorin.
Aerosani

Aerosani (ven. аэроса́ни) oli neuvostoliittolainen työntöpotkurin voimin liikkuva lumikelkka, myös moottorireeksi, kiitoreeksi ja lentoreeksi sanottu.
Neuvostoliiton mittaamattomat lakeudet muuttuivat talvisin lähes kulkukelvottomiksi paksujen lumikinosten muutettua kulkureitit upottaviksi tai tukittua ne kokonaan. Myös partiointi muuttui niin hankalaksi, että armeijalle oli luotava erityisesti talvisten olosuhteiden mukainen kulkuväline. Tuo kulkuväline oli erityinen lumikiituri, joka tunnettiin Neuvostoliitossa nimellä aerosani. Kiiturin voimalähteenä toimi lentokoneen moottori potkureineen. Itse reki oli tehty kevyestä vanerista, mutta keula saatettiin panssaroida sentin vahvuisella teräslevyllä.
Aerosanien ensimmäinen kehittäjä oli Igor Sikorski. Hän valmistutti ensimmäisen lumikiiturin 1910-luvun alussa, mutta sotilaskäyttöön tarkoitetut mallit ilmestyivät puna-armeijan arsenaaliin vasta 1920-luvulla. Niitä suunnitteli Sikorskin tapaan etevänä lentokoneiden suunnittelijana tunnettu Andrei Tupolev. Lumikiitureita  käytettiin menestyksekkäästi tundralla partioimiseen ja kuljetustehtäviin.

Kiiturit taistelussa

Aerosanit saivat varsinaisen tulikasteensa Suomea vastaan käydyssä talvisodassa. Niitä ei käytetty varsinaisiin hyökkäyksiin, koska ne olivat liian haavoittuvia. Erityisesti kranaatinheitinten tuli ja sen aiheuttamat sirpaleet olivat Aerosaneille kohtalokkaita. Muutamia raskaammin panssaroituja ja tehokkaimmalla moottoreilla varustettuja malleja käytettiin kyllä antamaan hiihtojoukoilla tulitukea. 
Aerosani toimi samalla hiihtojoukkojen juhtana, joka saattoi hinata miehiä eteenpäin pitkillä taipaleilla ja säästää täten niiden voimia. Talvisodassa rintamalla liikkui pääasiassa malleja KM-5 ja OSAGA-6, mutta myöhemmin venäläiset alkoivat tuottaa huomattavankin erilaisia lumikiiturimalleja, joista osa pysyi palveluksessa vielä pitkään toisen maailmansodan jälkeenkin. Niistä huomattavampia olivat kaksipaikkainen, kevyt RF-8 ja raskaampi, 10 mm panssarilevyllä vahvistettu NKL-26. Molemmat saatettiin aseistaa 7,62 mm DT-konekiväärillä, muusta mahdollisesta raskaammasta aseistuksesta ei ole tietoa.
Billy Rose’s Jumbo (albumi)

Billy Rose’s Jumbo on Maailman ihanin tyttö -elokuvan soundtrack-albumi. Albumilla laulavat elokuvan näyttelijät: Doris Day, Stephen Boyd, Jimmy Durante ja Martha Raye.
Columbia Records julkaisi albumin 12. marraskuuta 1962.
Chuli

Seurajoukkueura

Chuli siirtyi vuonna 2006 kotikaupungistaan Huelvasta Barcelonaan, jossa hän liittyi Espanyolin junioriakatemiaan. Vuodet 2009–2011 hän pelasi Espanyolin reservijoukkueessa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Kesällä 2011 Chuli palasi takaisin Recreativoon ja ensiesiitymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 16. toukokuuta 2012 ottelussa Córdobaa vastaan.
Seuraavaksi kaudeksi 2012–2013 Chuli nostettiin edustusjoukkueen kokoonpanoon, esiinnyttyään edukseen edellisellä kaudella seuran reservijoukkueessa. Hän teki kauden aikana 30 ottelussa 22 maalia. Kauden 2012–2013 ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Xereziä vastaan. 8. syyskuuta 2012 Chuli teki kaksi maalia 3–2-kotivoittoon päättyneessä ottelussa Real Murciaa vastaan.
6. lokakuuta 2012 Chuli jatkoi hyvin alkanutta kauttaan ja teki hattutempun ottelussa AD Alcorcónia vastaan. Samalla hän teki seurahistorian 1 500. maalin Segunda Divisiónissa.
8. toukokuuta 2013 hän teki nelivuotisen sopimuksen sevillalaisseura Real Betisin kanssa. Hänestä maksettiin 600 000 euron siirtokorvaus.
WebInfo

WebInfo on suomalainen toimitettu hakemistopalvelu, joka listaa suomalaisten yhteisöjen (yritykset, yhdistykset, julkishallinto, muut yhteisöt) julkisia www-sivustoja. Hakutuloksien alkuun listautuvat ne suomalaiset www-sivustot, joilla on WebInfon hakemistossa maksulliset hakusanat. WebInfoa on julkaissut vuoden 1997 alkaen Info Center Finland Oy, joka markkinoi maksullisia hakusanoja lähinnä puhelinmyynnillä.
Honolulu Magazine

Honolulu Magazine on Havaijin osavaltiossa, Yhdysvalloissa julkaistava aikakauslehti. Sanomalehteä alettiin julkaista vuonna 1888 nimellä Paradise of the Pacific. Vuonna 1966 sen nimi vaihdettiin Honolulu Magazineksi.
Felix Rossignol

Felix ("Rollie") Rossignol (s. 18. lokakuuta 1921 Edmundston, New Brunswick) oli entinen kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi vuosina 1943–1946 NHL-tasolla yhteensä neljätoista peliä Detroit Red Wings - ja Montreal Canadiens -seuroille.
Lempäälä-Seura

Lempäälä-Seura on kotiseutuyhdistys, joka vaalii kotiseutuhenkeä Lempäälässä. Sen erityisiä tehtäviä ovat: kotiseudun kehittäminen paikallisten erityispiirteiden pohjalta, elinympäristön laadun parantaminen ja viihtyvyyden lisääminen, kotiseututietouden lisääminen, kotiseutuhengen ylläpitäminen ja omatoimisuuden voimistaminen sekä kotiseudun kulttuurin vaaliminen ja edistäminen. Seuran puheenjohtaja on Pekka Mäenpää.
Seuran käytännön toimia ovat muun muassa Lempäälä-aiheisten kirjojen ja muiden painotuotteiden julkaiseminen, museotoiminnan harjoittaminen ja paikallisen kotiseutuarkiston tukeminen.
Seura on Kotiseutuliiton jäsen.
Kuokkalan museoraitti on museoalue, jonka omistavat yhdessä Lempäälän kunta ja Lempäälä-Seura,
Malcolm Lincoln

Malcolm Lincoln on vuonna 2009 perustettu virolainen duo-yhtye. 
Yhtyeeseen kuuluvat Robin Juhkendal (laulu) ja Madis Kubu (basso). Malcolm Lincoln edusti Viroa Eurovision laulukilpailussa Oslossa vuonna 2010 kappaleella Siren, muttei päässyt finaaliin.
Juhkendal keksi duon nimen Haluatko miljonääriksi? -ohjelman virolaisesta versiosta Kes tahab saada miljonäriks?, kun ohjelmassa kilpaillut nainen vastasi Amerikan kuudennentoista presidentin Abraham Lincolnin etunimeksi Malcolm.
HMAS Warramunga (FFH 152)

Palvelus

Alus on palveluksessa vuonna 2017.
Aate Laukkanen

Aate Laukkanen (s.1952) on punkaharjulainen pontikkatehtailija.
Laukkanen valmistaa Piojärven kylässä salaisen reseptin mukaan käytettyä ja tiputettua Kiteen Kirkasta sekä Primalcon raaka-aineista valmistettavia Karjalan Kirkasta ja Lapin Lumousta. Kiteen Kirkas valmistetaan perinteisen tavan mukaan rukiista tislaamalla ilman sokeria. Hän on kohdannut myös vastoinkäymisiä, sillä erään kerran pontikkapannu räjähti varaventtiilin mentyä epäkuntoon ja Laukkanen sai vakavia palovammoja joka puolelle kehoaan.
Alko on keskittämässä tuotantoa suuremmille tuottajille ja Laukkasen yrityksen tilanne on hankaloitunut. Laukkanen pyrki vuosien ajan järjestämään etanolitehdasta Punkaharjun Väärämäkeen tai muualle Savonlinnan alueelle. Hanke kaatui kuitenkin rahoituksen puutteeseen. Myöhemmin Laukkanen perusti Suomen Bioetanoli Oy nimisen yrityksen, joka tulee olemaan bioetanolitehdas Kouvolan entisen Myllykosken paperitehtaan tiloissa. Tehtaan toiminnan on määrä käynnistyä vuonna 2017.
Tammikuussa 2015 Laukkanen kertoi etsivänsä pontikkatehtaalleen jatkajaa eläkkeelle jäämisen vuoksi, mutta jatkavansa työtä Suomen Bioetanoli Oy:n parissa.
Card Player

Card Player on yhdysvaltalainen pokeriin keskittyvä aikakauslehti ja internetsivusto. June Field perusti lehden vuonna 1988. Barry Shulman osti sen vuonna 1998 ja on lehden nykyinen toimitusjohtaja ja julkaisija. Hallituksen puheenjohtajana toimii hänen poikansa Jeff Shulman. Card Player -lehti ilmestyy joka toinen viikko.
Julkaisun emoyhtiö Card Player Media julkaisee myös Card Player Europe -lehteä. Lehteä julkaistaan myös suomen kielellä.
Vuodesta 1997 lehti on myöntänyt arvostettua Player of the Year ("vuoden pelaaja") -palkintoa. Palkinnon voittaa vuoden aikana eniten ranking-pisteitä tärkeimpien pokeriturnausten finaalipöytäsijoituksista kerännyt pelaaja. Pisteiden määriytymiseen eri turnauksissa vaikuttavaa turnauksen sisäänoston suuruus ja osallistujien määrä.
Suomalainen Pokerilehti perustuu osittain Card Player -lehden tuottamaan aineistoon.
Lastenreuma

Lastenreuma eli Stillin tauti (Arthritis rheumatoides juvenilis) on tulehduksellinen niveltauti, johon sairastutaan yleensä alle 12-vuotiaana.
Tautiin sairastuu vuosittain Suomessa 150–200 lasta. Sen hoitona ovat yleensä metotreksaatti, nivelten paikallishoidot kortisoni-injektioilla ja fysioterapia, mutta kaikkein vaikeimpiin tapauksiin on viime vuosina tullut käyttöön tuumorinekroositekijää estävät aineet.
Tunnettu sairastunut on ruotsalainen NHL-maalivahti Anders Lindbäck, joka sairastui 19-vuotiaana mutta on pelikunnossa päivittäisen kortisoni-injektion ansiosta.
Noël Lee

Noël Lee (25. joulukuuta 1924 – 15. heinäkuuta 2013) oli Pariisissa asunut yhdysvaltalainen klassinen pianisti ja säveltäjä. 
Lee aloitti musiikilliset opintonsa jo viiden vuoden ikäisenä. Myöhemmin hän opiskeli Harvardin yliopistolla Walter Pistonin, Irving Finen ja Tillman Merrittin johdolla sekä Uuden-Englannin konservatoriossa. Hän on toisen maailmansodan veteraani. Hän lähti vuonna 1948 Pariisiin, jossa häntä opetti Nadia Boulanger.
Paristasadasta Leen vuoden 1955 jälkeen tekemästä pianolevytyksestä neljätoista voitti Grand Prix du Disquen. Ohjelmistoon kuului mm. Johann Sebastian Bachia, Franz Schubertia, Claude Debussya, Maurice Ravelia ja Elliott Carteria. Hän levytti soolouransa ohessa myös nelikätisellä pianolla sekä piano–viulu-duona. 
Vaikka Noël Lee tunnetaan ensisijaisesti pianistina, hän oli myös monipuolinen säveltäjä. Tuotantoon kuuluu esimerkiksi kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia, pianoteoksia ja laulumusiikkia.
Frederick Delius

Fritz Theodor Albert ”Frederick” Delius [ˈdiːliəs] CH (29. tammikuuta 1862 Bradford, Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta – 10. kesäkuuta 1934 Grez-sur-Loing, Ranska) oli englantilainen säveltäjä.

Elämänvaiheet

Delius syntyi Pohjois-Englannin Bradfordissa. Hänen vanhempansa olivat Bielefeldistä muuttaneita saksalaisia. Frederick (perheen kesken Fritz) oli vanhempiensa Julius ja Elise Pauline Deliusin neljästätoista lapsesta neljäs. Frederick oli jo lapsena kiinnostunut musiikista, mutta hänen isänsä ei kannattanut poikansa muusikonuraa. 
Delius lähti alun perin töihin appelsiiniviljelmälle Floridaan. Yhdysvalloissa ollessaan hän tapasi Thomas Wardin, josta tuli hänen kontrapunktin ja sävellyksen opettajansa. Yhdysvalloissa jonkin aikaa oleskeltuaan Delius päätyi Leipzigiin opiskelemaan musiikkia konservatoriossa. Hän tutustui Edvard Griegiin, joka rohkaisi Deliusta tämän muusikonuralla. 
Delius tutustui 1890-luvun lopussa taidemaalari Jelka Roseniin. Pari avioitui vuonna 1903 ja muutti Ranskaan Grez-sur-Loingin kylään lähelle Fontainebleauta. Delius vietti Ranskassa lähes koko loppuelämänsä. Hän oli nuorena saanut syfiliksen, joka vaikutti hänen terveyteensä vielä vanhemmalla iälläkin: säveltäjä tuli lopulta sokeaksi ja alkoi myös halvaantua ja joutui pyörätuoliin. Hän sävelsi vielä joitakin teoksia sanelemalla niitä avustajalleen säveltäjä Eric Fenbylle.
Frederick Delius kuoli kotonaan Ranskassa, ja hänet haudattiin Surreyyn Englantiin; vaimo kuoli vuotta myöhemmin, ja hänetkin haudattiin Surreyyn.
Delius sävelsi muun muassa oopperoita, konserttoja ja useita orkesterimusiikkiteoksia. Tuotantoon kuuluu myös runsaasti vokaalimusiikkia.
Panssari

Panssari tarkoittaa vahvoja erikoisteräksestä valmistettuja levyjä, joita käytetään esimerkiksi sotalaivan tai panssarivaunun suojaamiseen vihollisen ammuksilta. Myös eräillä eläimillä, esimerkiksi kilpikonnalla, on ympärillään luusta muodostunut suojakilpi, jota kutsutaan panssariksi.

Panssarityypit maajoukkojen nykysodankäynnissä

Nykysodankäynnissä on käytössä useita erilaisia panssarityyppejä. Maailmansotien tuloksena kehitettiin tehokkaampia suojautumiskeinoja vihollisen tulelta. Ontelokranaateilta suojaamaan on kehitetty reaktiivipanssarirointi ja komposiittipanssarointi.
Reaktiivipanssarointi sijoitetaan usein panssarivaunujen tai ajoneuvojen normaalin panssarin päälle useina eri komponentteina. Osuman saadessaan reaktiivikomponentti räjähtää, vaimentaen panssarintorjunta-aseen tehoa 60–90 prosentilla. Reaktiivipanssari ei kuitenkaan välttämättä sovellu keveiden panssariajoneuvojen suojaksi, sillä räjähdys voi vaurioittaa itse ajoneuvoa. Poikkeuksena kuitenkin on Rafaelin kehittämä LBR (Low Burning Rate explosive) -reaktiivipanssari, jota käytettiin esimerkiksi Bradley-rynnäkköpanssarivaunun lisäsuojana Irakissa. Reaktiivipanssaroinnista ei kuitenkaan ole hyötyä kineettisiä ammuksia vastaan, sillä ne eivät käytä läpäisyyn räjähdysaineen tuottamaa energiaa, vaan liike-energiaa.
Komposiittipanssaroinnissa on sisällä ”onttoja” kohtia, jotka ontelokranaatin osuessa vaimentavat räjähdyksen päästäen ammuksen läpi ainoastaan ensimmäisestä seinämästä, mutta jättäen toisen seinämän ehkäksi. Nykyään on kuitenkin kehitetty niin sanottuja tupla-onteloita, joissa on kaksi räjähdyspanosta. Ensimmäinen tuhoaa komposiittipanssarin ensimmäisen seinämän, ja toinen läpäisee tämän jälkeen panssarin kokonaan.
Phongsali

Phongsali on Laosin pohjoisin provinssi. Pinta-ala 16 270 neliökilometriä. Vuoden 2015 väestönlaskennassa maakunnassa oli 178 000 asukasta. Asukkaita yhdellä neliökilometrillä on 12. Provinssin pääkaupunki on nimeltään Phôngsali. Phongsalissa toimii lukuisia kiinalaisia yrityksiä, sillä se sijaitsee aivan Kiinan rajalla.
Phongsali sijaitsee melko korkealla vuoristossa (400-1800 m merenpinnan yläpuolella).
Never Trust a Hippie

Sisältö

Never Trust A Hippiessä näytettiin musiikkivideoita ja haastateltiin kotimaisia artistivieraita. Välillä ohjelmassa tehtiin myös reportaaseja erilaisista musiikkitapahtumista.

Tuotanto

Ohjelma oli MoonTV:n sisäistä tuotantoa, alkuperäisen konseptin loi tuottaja Terja Salaspuro. Sarjaa ohjasi vuosina 1999–2000 Tuukka Tiensuu, ja vuosina 2000–2001 Onni Tappola. Sarjasta ilmestyi uusi jakso kerran viikossa. MoonTV:n alkuaikoina jakso saattoi tulla uusintana yli 10 kertaa viikon aikana, koska kanavalla oli vain muutamia itsetuotettuja ohjelmia. Sarjaa tehtiin yhteensä 96 jaksoa. MoonTV korvasi sen vuonna 2001 Moonstock-musiikkiohjelmalla, jota Walpio myös juonsi.
Valerian ja Laureline

Suomenkielisillä nimillä Valerian ja Laureline ja Avaruusagentti Valerianin seikkailuja tunnettu sarjakuva on ranskalaisten Pierre Christin’n käsikirjoittama ja Jean-Claude Mézières’n piirtämä avaruusseikkailusarja. Sarjan ensimmäinen seikkailu Les Mauvais Rêves ilmestyi vuonna 1967 Pilote-sarjakuvalehdessä.
Sarjan päähenkilöt ovat tuhon jälkeen jälleenrakennetusta Maasta, Galaxityn kaupungista lähtöisin olevat avaruusagentit Valerian ja Laureline, joiden alus kykenee liikkumaan niin ajassa kuin avaruudessakin. He jahtaavat avaruusroistoja ja ratkovat ongelmia kaukaisten tähtien planeetoilla.
Christin’n ja Mézières’n tyylille ominaisinta ovat usein koomisia ominaisuuksia saaneet eri planeettojen erikoiset asukkaat. Tällaisia ovat esimerkiksi pitkäkärsäiset ja siivekkäät shinguzit, joiden elämän koko sisältö on kaupankäynti sekä Bluxtin yrmyttävät transmutaattorit, jotka kykenevät monistamaan mitä tahansa niille annettuja pikkuesineitä.
Avaruusagentti Valerianin seikkailut on vakavuutensa ohella aina ollut myös humoristinen sarjakuva, mutta tuoreimmissa kertomuksissa huumori on selvästi lisääntynyt. Christin’n mukaan syy tähän on maailman muuttuminen ja uusi kritiikin kohde: media. Christin pitää tämän päivän diktaattoreina mediajättiläisiä, joita vastaan ei voi taistella hyökkäämällä suoraan päin. Huumori on hänen mielestään paras keino osoittaa median teeskentely, itsensä toistaminen, typeryyksien kierrättäminen ja todellisuudesta vieraantuminen.
Suomessa Valerianin julkaisu alkoi vuonna 1973 Zoom-lehdessä, ja sen jälkeen Otava, Tammi ja Jalava ovat julkaisseet sarjaa albumimuodossa. Valerian on Christin’n ja Mézières’n päätyö, mutta he ovat tehneet paljon muutakin. Christin on käsikirjoittanut monipuolisia sarjakuvia monille piirtäjille ja toimii journalistiikan professorina Bordeaux’n yliopistossa. Mézières on ollut mukana muun muassa The Fifth Element-elokuvan suunnittelussa.
Lebesguen mitta

Lebesguen mitta on  reaalilukujen joukon mitta, jota kutsutaan havainnollisuutensa vuoksi myös luonnolliseksi mitaksi. Sen integraali eli Lebesguen integraali on Riemannin integraalin laajennus.
Lebesguen mitalla on useita luonnolliselta tuntuvia ominaisuuksia. Se yhtenee geometrian pituus-, pinta-ala- ja tilavuuskäsitteiden kanssa sikäli, että esimerkiksi reaalilukuvälin  Lebesguen mitta on , -neliön  mitta on  ja -kuution  mitta on . Se on siirto- ja kiertoinvariantti, minkä voi tulkita graafisesti niin, ettei joukon asennolla tai sijainnilla ole vaikutusta sen mittaan. 
Lebesguen mitta on määritelty kaikille helposti kuviteltaville joukoille. Valinta-aksiooman avulla voidaan kuitenkin todistaa, että on olemassa sellaisiakin :n osajoukkoja, jotka eivät ole Lebesgue-mitallisia.  Kaikki sellaiset ovat kuitenkin luonteeltaan hyvin monimutkaisia ja abstrakteja.

Lebesguen mitan määrittely

Lebesguen mitta määritellään Lebesguen ulkomitan kautta, joka on mitta, joka on määritelty mielivaltaisille -ulotteisille reaalilukujen joukoille. Alustavasti on kuitenkin tehtävä joitakin määritelmiä.
Yksiulotteinen avoin väli on perinteiseen tapaan väli 
-ulotteinen avoin väli on yksiulotteisten avoimien välien karteesinen tulo
Kiinnitetään geometriselle mitalle symboli . Jos  on -ulotteinen väli, niin sen geometrinen mitta on

Lebesguen ulkomitta

Jos  on luonnollinen luku, joukko 
, niin joukon  Lebesguen ulkomitta on
 on kuvaus .
Yleensä samaistetaan symbolit  ja , jos dimensio on yhteydestä selvä.

Lebesguen mitta

Jos joukko  on Lebesgue-mitallinen, niin sen Lebesguen mitta on 
.  on siis kuvaus .
Jos dimensio on yhteydestä selvä, merkitään .

Lebesguen mitan ominaisuuksia

Jos  on -ulotteinen avoin väli, niin . Lebesguen mitta on siis geometrisen mitan laajennus siinä mielessä, että kaikilla niillä joukoilla, joilla geometrinen mitta on määritelty, on myös Lebesguen mitta ja se on sama kuin geometrinen mitta. Lebesguen mitta on samoin myös Jordanin mitan laajennus.
Jos  on jono pareittain erillisiä Lebesgue-mitallisia joukkoja, niin
Jos  on numeroituva joukko, niin .
Lebesguen mitta  on täydellinen mitallisella kentällä .
Wilhelm Peterson-Berger

Olof Wilhelm Peterson-Berger (27. helmikuuta 1867 Ullånger, Ångermanland – 3. joulukuuta 1942 Östersund) oli ruotsalainen säveltäjä.
Peterson-Bergerin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu pianosarja Frösöblomster. Muita sävellyksiä ovat mm. sinfoniat Solitudo ja Same-Ätnam, viulukonsertto, joukko yksinlauluja sekä oopperat Ran ja Arnljot. Hän laati itse oopperoidensa ja useiden yksinlaulujensa tekstit kansallisten ruotsalaisten aiheiden pohjalta. Peterson-Berger sai eniten vaikutteita Edvard Griegin ja Richard Wagnerin musiikista. Hän julkaisi vuonna 1913 tutkielman suuresti ihailemastaan Wagnerista kulttuuri-ilmiönä (Richard Wagner som kulturföreteelse).
Säveltäjänuransa ohella Peterson-Berger toimi 1896–1930 musiikkikriitikkona Dagens Nyheter -lehdessä, ja arvostelijana hän oli erityisen pelätty.
Virka-asunto

Virka-asunto on asunto, jonka korkea viranhaltija tai jokin muu korkeassa asemassa oleva henkilö saa käyttöönsä virkasuhteensa ajaksi. Viran päätyttyä myös käyttöoikeus virka-asuntoon päättyy. Tunnettuja virka-asuntoja ovat esimerkiksi presidenttien virka-asunnot, kuten Valkoinen talo tai Mäntyniemi. Suomessa ainakin presidentillä, pääministerillä ja arkkipiispalla on käytössään virka-asunto.
Vanhin virka-asuntotyyppi on ollut virkatalo eli puustelli, joista tyypillisimpiä ovat  sotilasvirkatalot ja pappilat. Näistä pappilan seurakunta on varsinkin maaseudulla tarjonnut papin asunnoksi osana papin vuosipalkkaa. Vastaavasti pappilan tiloissa on yleensä pidetty seurakunnan varastoja, ehkä myös kirkkoherranvirastoa ja muita seurakunnan tarpeiden vaatimia tiloja.
La Chaux-de-Fonds

Historia

Alueen ensimmäiset asukkaat tulivat seudulle noin 10 000 vuotta sitten ja olivat epipaleoliittisen kauden ihmisiä. 1300-luvun alussa alueet olivat valangien loordien hallussa ja alueen ihmisen pääelinkeino oli maanviljely. Ensimmäinen kirkko rakennettiin La Chaux-de-Fondsiin vuonna 1528, ja 1500-luvun lopussa kaupungista tuli tärkeä tienristeys Neuchâtelin ja Franche-Comten alueiden välillä.
La Chaux-de-Fondsin väkiluku kasvoi kolmikymmenenvuotisen sodan aikana lähinnä kaupankäynnin kannalta strategisen sijainnin takia, mutta alueen talous lähti vasta 1700-luvulla kunnolla käyntiin pitsin kehittämisen ja kelloteollisuuden avulla.
Kaupunki paloi kokonaan vuoden 1794 suuressa tulipalossa ja vasta vuonna 1835 Charles Henry Junod julkisti uuden kaupunginrakennussuunnitelman.

Talous

Kaupungin talous perustuu teollisuuteen ja suuriin kellotehtaisiin, joista kuuluisimpia ovat Girard-Perregaux, TAG Heuer, Corum ja Breitling.

Kulttuuri

Kaupungin arkkitehtuuri on ottanut vaikutusta Art Nouveau -tyylistä. La Chaux-de-Fonds on yhdessä läheisen Le Loclen kaupungin kanssa maailmanperintökohde. Kaupungit ovat kulttuurikohde, jonka arvo on kelloteollisuuden tarpeista tapahtuneessa kaupunkisuunnittelussa ja -rakentamisessa.
Kaupungissa on kansainvälinen kelloteollisuuden museo. Kaupungin sanomalehteä L'impartialia on julkaistu vuodesta 1880 lähtien.