google/wiki40b huggingface dataset:
Haakon V Maununpoika

Haakon V Maununpoika (Haakon Pitkäsääri, 1270–1319) oli Norjan kuningas 1299–1319. Haakon oli Maunu Lainparantajan nuorempi poika, ja häntä pidetään Kaunotukan huoneen viimeisenä kuninkaana. Haakon seurasi vanhempaa veljeään Eerik Maununpoikaa valtaistuimelle tämän kuoltua ilman miespuolista perillistä.
Haakon jatkoi veljensä sotaisaa politiikkaa Tanskaa vastaan, mutta vuonna 1309 hän solmi rauhan tanskalaisten kanssa. Sisäpolitiikassaan hän pyrki vahvistamaan kuninkaan valtaa. Haakonin seuraaja oli hänen lapsenlapsensa, Ruotsin prinssi Maunu Eerikinpoika. Kuninkaan aviottoman tyttären Agneksen puoliso Hafthor Joninpoika Roos af Hjelmsäter oli ritari, valtioneuvos ja paroni. Hafthor Joninpoika oli kuningas Haakon V Maununpojan kuoltua 1319 yksi kolmivuotiaan kruununperillisen Maunu Eerikinpojan holhoajista.
Sjælland

Maantiede

Sjællandin rannikko on enimmäkseen alavaa hiekkamaata. Maa-alue on pääasiassa mäkistä moreenimaata.
Massateollisuus

Massateollisuus on osa kemiallista metsäteollisuutta, jonka tehtävänä on tuottaa kartonki- ja paperiteollisuuden omassa valmistuksessaan käyttämiä puolivalmisteita, kuten hierrettä, hioketta, puolikemiallista puumassaa, selluloosaa ja kierrätyskuitua.
Yleensä massateollisuuden omistavat paperi- ja kartonkitehtaat, mutta markkinaselluloosaa varten on olemassa puolivalmisteisiin erikoistuneita yhtiöitä. Suomessa tällainen suuri yhtiö on UPM-Kymmenen ja Metsäliiton Metsä-Botnia.

Organisaatiot

Teollisuutta suomessa edustaa Metsäteollisuus ry
Vieno Kekkonen

Elämä ja ura

Vieno Kekkonen valmistui näyttelijäksi Teatterikoulusta vuonna 1956 ja ehti näytellä vuoden verran Lahden kaupunginteatterissa. Samalla Teatterikoulun kurssilla Kekkosen kanssa opiskelivat muiden muassa Heidi Krohn, Tea Ista ja Ritva Valkama. Hän on esiintynyt näyttelijänä mm. Matti Kassilan elokuvissa Hilmanpäivät (1954), jossa hän esitti apteekkineidin roolin sekä Isän vanha ja uusi (1956) arkkitehti Pekanpään tyttären ystävättären Tuulan roolin.
Vieno Kekkonen antautui kuitenkin musiikin vietäväksi ja on tehnyt pitkän uran iskelmälaulajana. Viihdeuraansa samoihin aikoihin aloitellut Spede Pasanen suositteli Kekkoselle osallistumista Fazer-levy-yhtiön koelaulutilaisuuteen, jossa tuotantopäällikkö Toivo Kärki mieltyi kokelaan ääneen. Tehtyään aluksi parikymmentä levytystä Fazerille Vieno Kekkonen siirtyi Scandialle. Lopullisen läpimurtonsa hän teki Saukin suomeksi sanoittamalla kappaleella "Ei koskaan sunnuntaisin". 1960-luvulla hän esiintyi muun muassa Jaakko Salon ja Erkki Valasteen orkesterien solistina.
1990-luvun lopulla hän esiintyi 1950-luvun laulajatähdistä muodostetussa laulutriossa, jonka muita jäseniä olivat Brita Koivunen ja Pirkko Mannola. Koivusen vetäydyttyä aktiiviuralta hänet korvasi triossa vuonna 2005 Marjatta Leppänen.
Vieno Kekkonen on ollut naimisissa Eero Saurin kanssa vuodesta 1964, ja heillä on kaksi tytärtä. He muuttivat Helsingistä Pohjois-Ruotsin Pajalaan Eero Saurin jäätyä eläkkeelle Sanoma Magazines Finlandin kustannusjohtajan työstä. Myös tytär Elina Sauri on esiintynyt laulajana.
Gorilla Biscuits

Gorilla Biscuits on New Yorkista Yhdysvalloista kotoisin oleva straight edge hardcore punk -yhtye, joka toimi 1987–1991. Yhtye palasi keikkalavoille vuonna 2006 ja teki vuonna 2007 kuukauden mittaisen kiertueen Euroopassa.
Hyvinvointiteknologia

Hyvinvointiteknologia on laaja käsite, joka kattaa periaatteessa kaiken terveyteen ja hyvinvointiin liittyvän teknologian, niin alemman kuin ylemmänkin tason teknologian, pois lukien kuitenkin useimmat perinteiset apuvälineet. Hyvinvointiteknologiaa voi opiskella Suomessa useissa eri kouluissa, joko ammattikorkeakoulussa tai yliopistotasoisesti. Koulutus tarjoaa suuntautumisesta riippuen hyvän näkökulman ihmiseen fyysisenä, psyykkisenä ja sosiaalisena toimijana, jonka hyvinvointia ja toimintakykyä pyritään pitämään yllä tai lisäämään tekniikan keinoin.
Käärmetalo

Käärmetalo on Helsingin Käpylässä osoitteessa Mäkelänkatu 86 sijaitseva pitkä, mutkitteleva Arava-kerrostalo, joka koostuu kolmesta asuinrakennuksesta ja huoltorakennuksesta. Sen suunnitteli arkkitehti Yrjö Lindegren ja se valmistui vuonna 1951. Asuntoja rakennuksissa on yhteensä 190 kappaletta. Huoltorakennuksessa oli alun perin pesula, sauna, päiväkoti ja lämpökeskus, mutta tilojen käyttöä on muutettu. Päiväkoti Käpylinna jatkaa kuitenkin edelleen toimintaansa rakennuksessa.
Käärmetalo on sodanjälkeisen modernismin edustajana poikkeuksellinen, sillä kaavamaisen puhdaslinjaisen arkkitehtuurin on korvannut "herkkä ja rikas ilmaisu". Asuinrakennuksissa on 4–7 lamellia ja ne nousevat viereistä Mäkelänkatua korkeammalle. Luonnonkivimuuri ja katulinjaan sijoitettu huoltorakennus suojaavat pihaa. Poimutetut asuinrakennukset luovat vaihtelua ja suojaisia pihatiloja. Myös näkymät asunnoista ovat laajoja ja ne on onnistuttu suuntaamaan hyviin ilmansuuntiin. Seinäpintaan tuovat rytmiä kantavien väliseinien jatkeet, joiden avulla rakenteellisuus on tuotu rakennuksen julkisivuun. Vaikka rakennus on mutkitteleva, itse asuinhuoneet on pidetty suorakulmaisina: vain aputilat ja portaat ovat epäsäännöllisen muotoisia.
Helsingin kaupunki on suojellut rakennuksen asemakaavassa vuonna 2014. Rakennuksessa alkoi tämän jälkeen mittava ja kallis remontti, jossa huomioidaan asemakaavan tarkat suojelumääräykset. Käärmetalon peruskorjauksen suunnitteli  arkkitehti Mona Schalin, ja se palkittiin arkkitehtuurin Finlandia -palkinnolla vuonna 2019. Peruskorjauksessa kunnostettiin muun muassa kylpyhuoneet, keittiöt, sisäpinnat, yläpohjarakenteet, ulkorappaus, parvekkeet, ovet, ikkunat, yhteistilat ja LVI-järjestelmät. Korjaustyöt tehtiin kuitenkin pitkälti rakennussuojelun edellyttämällä tavalla. Suurin osa vanhoista ikkunoista korjattiin, keittiöiden alkuperäiset kiintokalusteet kunnostettiin ja rakennuksen ilmanvaihto säilytettiin painovoimaisena, mikä säästää energiaa ja huoltokustannuksia ja ehkäisee sisäilmaongelmien syntymistä. 
Käärmetalo on mukana kansainvälisen modernin arkkitehtuurin tutkimus- ja suojelujärjestön Docomomon merkittävien arkkitehtuurikohteiden luettelossa. Se on lisäksi yhdessä Käpylän puutaloalueiden kanssa Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen (RKY) listalla.
Matias Strandvall

Matias Johan Gustav Strandvall (s. 15. maaliskuuta 1985 Helsinki) on suomalainen entinen maajoukkuehiihtäjä.
Strandvall voitti keväällä 2007 pronssia sprinttihiihdossa nuorten MM-kisoissa ja sijoittui Sapporon MM-kisoissa sprintissä yhdeksänneksi. Maailmancupissa hän saavutti ainoan palkintokorokepaikkansa oltuaan kolmas vapaan hiihtotavan sprintissä Canmoressa 26. tammikuuta 2008. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupin henkilökohtaisissa sprinteissä viisitoista kertaa ja parisprintissä viidesti.
Strandvall voitti SM-kisoissa 2007 sprintissä hopeaa ja kahtena seuraavana vuonna kultaa. Hän sai SM-hopeaa sprintissä 2011 sekä sprintissä ja 3,75 kilometrin prologissa 2012. Hän voitti sprintin Suomen-mestaruuden 2013 ja 2015 sekä sai hopeaa 2016. Hän voitti parisprintin Suomen-mestaruuden 2017.
Strandvall edusti IF Minken -seuraa. Hänen valmentajansa oli Roland Willför. Matias Strandvallin pikkuveli Sebastian Strandvall on pelannut jalkapalloa Veikkausliigassa (Hakassa, IFK Mariehamnissa ja Vaasan Palloseurassa) ja yhden A-maaottelun. Myös Matias pelaa ehtiessään jalkapalloa Nelosessa pelaavassa Kungliga Wasa CF:ssä. Korkeimmillaan hän on esiintynyt jalkapallossa Kakkosessa Vasa IFK:n riveissä.
Strandvall päätti lopettaa hiihtouransa kauteen 2018 ja keskittyä jatkossa pyörittämään omaa pitkien matkojen erikoshiihtäjien hiihtotallia.
Jaime Gavilán

Ura

Gavilán on kotikaupunkinsa Valencian kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 19. huhtikuuta 2003 ottelussa Real Valladolidia vastaan. Hän pelasi kuitenkin pääosin Valencian reservijoukkueessa Segunda División B:ssä.
Vuodet 2004–2006 hän pelasi lainalla Tenerifessä sekä Getafessa, jonka jälkeen hän murtautui Valencian kokoonpanoon. Marraskuussa 2008 Ronald Koemanin tultua joukkueen päävalmentajaksi Gavilánin tilanne vaikeutui ja lopulta hänet lainattiin loppukauden kestävällä sopimuksella Getafeen.
Toisella lainakaudellaan madridilaisryhmässä Gavilán teki ainoan maalinsa 16. maaliskuuta 2008 kotiottelussa Racing de Santanderia vastaan, joka päättyi lopulta Getafen 2–1-voittoon. Hän pelasi myös kolme Uefa-cupin ottelua, joissa kaikissa hän oli avauskokoonpanossa.
15. heinäkuuta 2008 hän teki nelivuotisen sopimuksen Getafen kanssa. Hän kuului ensimmäisellä kaudellaan joukkueen luottopelaajiin keskikentällä. 12. huhtikuuta 2009 Gavilán teki Sevillaa vastaan ottelun ainokaisen maalin, joka varmisti tärkeät pisteet Getafelle.
Crotchduster

Crotchduster on extreme metallia parodioiva yhtye Floridasta, Yhdysvalloista.

Historia

Crotchduster on Capharnaumin Jason Suecofin sivuprojekti. Yhtye tunnetaan tavastaan sekoittaa teknisesti hyvin monimutkaista avantgarde -musiikkia sanoituksiin, jotka liikkuvat riettaan ja täyden järjettömyyden välillä. Yhtyeen musiikkityyli perustuu erilaisten musiikkityylien vastakkainasettelulle, esimerkiksi yhden tahdin aikana vaihtaminen rapista death metaliin.
Yhtye käyttää rumpukoneita, sillä yhtyeen rumpali Cain on koira. Koiraa kuullaan kappaleessa Cain Sings the Blues, jossa se puuskuttaa taustalla. Lisäksi se mainitaan useissa yhtyeen hupailuissa, erityisesti eräässä Crotchopuksen osassa, jossa yhtye vastaa haukkumakirjeisiin.
Heere Heeresma

Simon Heere Heeresma (9. maaliskuuta 1932 – 26. kesäkuuta 2011) oli hollantilainen kirjailija ja runoilija.
Heeresma syntyi Amsterdamissa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa, joka oli nimeltään Kinderkamer, julkaistiin vuonna 1954. Hänen läpimurtonsa tapahtui kuitenkin 1960- ja 1970-luvuilla, kun hän oli Provo-liikkeen jäsen.
Heeresma kuoli 79 vuoden iässä Larenissa.
Trifenyylitinahydroksidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trifenyylitinahydroksidi on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi asetoniin, dietyylieetteriin, dikloorimetaaniin ja vähäisessä määrin etanoliin ja bentseeniin. Trifenyylitinahydroksidin fungisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää oksidatiivisen fosforylaation ja siten solujen tarvitseman ATP:n biosynteesin. Trifenyylitinahydroksidi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdiste on todennäköisesti karsinogeenista ja aiheuttaa mutaatioita. Trifenyylitinahydroksidi on myös myrkyllistä luonnossa erityisesti vesieliöille.

Valmistus ja käyttö

Trifenyylitinahydroksidia valmistetaan hydrolysoimalla trifenyylitinakloridia emäksen esimerkiksi natriumhydroksidin avulla. Trifenyylitinahydroksidiä käytetään maataloudessa sienimyrkkynä muun muassa peruna-, porkkana-, sokerijuurikas- ja pekaanipähkinäviljelmillä. Aine levitetään jauheena tai liuoksena. Trifenyylitinahydroksidi on hyväksytty torjunta-aineena Yhdysvalloissa. Euroopan unionin alueella yhdisteen käyttö kiellettiin vuonna 2002.
Pettäjän tie (kappale)

"Pettäjän tie" on Erkki Laurokarin säveltämä ja sanoittama tango. Petetystä rakkaudesta kertovan kappaleen levytti ensimmäisenä romanimuusikko Taisto Ahlgren vuonna 1970. Se nousi Ahlgrenin uran tunnetuimmaksi kappaleeksi ja samanniminen albumi Pettäjän tie vuodelta 1973 nousi laulajan uran myydyimmäksi levyksi. Ahlgrenin levytys nousi parhaimmillaan Suomen single-listalla sijalle 7.
Ahlgrenin kanssa samana vuonna 1970 "Pettäjän tien" ehti levyttää myös Eino Grön. Kappale on ollut erityisesti romanimuusikoiden suosiossa, sillä sen ovat levyttäneet myös Taisto Tammi, Leif Lindgren ja Feija Hagert. Uusimpia kappaleen levyttäneitä on Tuomari Nurmio.
»Pettäjän tie

On tuskainen käy harhaan

Vei valhe sun

Mun elon ainaisen»

Plagiaatti

Alun perin "Pettäjän tien" tekijäksi oli merkitty Pirkko Ahlgren, mutta syksyllä 1977 Korkein oikeus päätti laulun olevan jäljitelmä Erkki Laurokarin kappaleesta "Kohtalon kukka" ja näin ollen kappaleen tekijäksi Teostossa merkittiin Laurokari.
Maria Schulgin teki syksyllä 1967 Yleisradioon ohjelman Marraskuun liikkeestä. Schulgin ja ohjelman äänittäjä Matti Vehniäinen haastattelivat ja äänittivät Helsingin Hakaniemen sillan alla asuneita alkoholisteja, joiden joukossa oli myös Erkki Laurokari. Laurokari lauloi ohjelmaan oman kappaleensa ”Kohtalon kukka”. Aikoinaan vankilassa Sukevalla tuomiotaan kärsinyt Laurokari oli laulanut tuotantoaan vankitovereilleen ja sitä kautta kappale oli levinnyt romaniväestön keskuuteen. Automaalarina työskennellyt Taisto Ahlgren esitti kappaleen romanien työssäkäyntiä käsitelleessä TV-ohjelmassa helmikuussa 1968. 
Vuonna 1970 Ahlgren levytti kappaleen Scandialle ja sen sovittajana toimi Jaakko Salo. Samana vuonna levytetty Fazerin julkaisema Eino Grönin versio oli merkitty Laurokarin nimiin. Vuonna 1977 Grön esitti televisiossa Lavatanssit-ohjelmassa englanninkielisen version. Vuoden 1977 oikeudenkäynnissä Schulginin äänite toimi todisteena ja Scandia määrättiin maksamaan korvauksia Laurokarin puolisolle.
David Pemberton

David Pemberton on Vihreän liiton entinen puoluesihteeri. Hänen puoluesihteerikaudellaan (1991–1993) Vihreää liittoa ohjattiin yleispuolueen suuntaan. Nykyään David Pemberton on Vihreän liiton pää-äänenkannattaja Vihreän Langan kustantajan toimitusjohtaja.
Pemberton aloitti ympäristötieteiden opinnot Kuopion yliopistossa vuonna 1979. Hän osallistui opiskeluaikanaan aktiivisesti ainejärjestö- ja ylioppilaskuntatoimintaan. Hänestä tuli Kuopion yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja 1983 ja hän oli KYY:n hallituksen puheenjohtajana 1987. Pemberton toimi myös Kuopion ylioppilaslehti Stimuluksen päätoimittajana. Hän valmistui 1988.
Röntgenkaksoistähti

Röntgenkaksoistähti on kaksoistähti, joka emittoi röntgensäteilyä. Röntgensäteily tulee neutronitähden tai mustan aukon ympäriltä. Jos röntgensäteily tulee pulsseina, kyse on röntgenpulsarista. Röntgensäteily johtuu neutronitähteen saapuvasta tähtituulesta tai massavirrasta.

Yleistä röntgenkaksoistähdistä

Yleensä seuralainen on jättiläistähti, ja röntgenkaksoistähden tapauksessa molempien tai jommankumman tähden massa on suuri, ts. ainakin röntgenkaksoistähden edeltäjässä on tai on ollut sininen jättiläinen ainakin toisena komponenttina.
Röntgenkaksoistähtiä luokitellaan massan mukaan käyttäen englanninkielisiä lyhenteitä LMXB, IMXB ja HMXB (Low-mass X-ray binary, Intermediate-mass X-ray binary ja High-mass X-ray binary).
Jos jättiläisen massa on noin auringon massan verran, röntgenkaksoistähti on tyyppiä LMXB, ja jos seuralaisen massa on yli 10 Auringon massa, kyse on HMXB:stä.

Röntgennova

Röntgennova on neutronitähden sisältävä kaksoistähti, jossa tapahtuu muutaman päivän kestäviä röntgenpurkauksia. Tilapäinen röntgenlähde kirkastuu noin 1 000-kertaiseksi viikossa ja himmenee asteittain.

"Bursteri"

Röntgenkaksoistähdestä saattaa tulla röntgensäteilyryöppyjä, ja tällöin on kyse "bursterista". Näissä jättiläistähdestä tuleva aine palaa neutronitähden pinnalla.

Röntgenpulsari

Röntgenpulsarissa kaksoistähden pienempi osapuoli on aina neutronitähti. Neutronitähden seuralaisesta tuleva tähtituuli, voimakas hiukkasvirta, osuu magneettikenttään, joka toimii potkurin tavoin: tähtituuli joko kiihdyttää tai hidastaa neutronitähden pyörimistä. Röntgenpulssit tulevat tähtien navoilta, joille magneettikenttä ohjaa jättiläistähdestä virtaavan kaasun. Hercules X-1 on tunnettu röntgenpulsari.
AXP:t eli poikkeavat röntgenpulsarit ovat suhteellisen hitaasti pyöriviä pulsareita, jotka säteilevät hyvin voimakkaasti röntgensäteitä. Oletetaan, että AXP:t ovat magnetareja eli voimakkaasti magneettisia neutronitähtiä.

Tunnettuja röntgenkaksoistähtiä

Tunnettu röntgenkaksoistähti on Centaurus X-3 ja Cygnus X-1.
Hersheyn-Chasen-koe

Hershey-Chase-kokeet olivat joukko Alfred Hersheyn ja Martha Chasen johdolla vuonna 1952 tehtyjä kokeita, joiden avulla vahvistettiin DNA:n olevan geneettinen materiaali.
Hershey ja Chase suorittivat kokeensa viruksella T2-bakteriofagilla. Fagi koostuu geneettistä materiaalia ympäröivästä proteiinikuoresta. Fagi tartuttaa bakteerin kiinnittymällä sen ulompaan kalvoon ja ruiskuttamalla genettisen materiaalin bakteerin sisäpuolelle.
Hershey palkittiin vuonna 1969 Nobelin lääketieteen palkinnolla yhdessä Max Delbrückin ja Salvador Luriain kanssa virusten lisääntymismenetelmiin ja geneettiseen rakenteeseen liittyvästä tutkimuksesta.
Tourtour

Tourtour on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Varin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 589. Tourtour kuuluu departementissaan Flayoscin kantoniin Brignolesin arrondissementissa.
635 metrin korkeudella sijaitsevaa Tourtouria kutsutaan nimellä le village dans le ciel de Provence, ”kylä Provencen taivaalla”. Kahden linnan, keskiaikaisen ja 1700-luvulta peräisin olevan, ympärille kasvanut Tourtour kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluu kolme muutakin Varin departementin kylää.
Mustajoutsen

Koko ja ulkonäkö

Mustajoutsenen on pituudeltaan noin 110–140 cm ja sen siipien kärkiväli on 160–200 cm. Sen höyhenpuku on lähes kokonaan pikimusta, mutta siipisulat ovat valkoiset. Aboriginaalien uskomusten mukaan ne ovat ainoat jäänteet joutsenen alun perin kokovalkeasta värityksestä. Mustat höyhenensä mustajoutsen sai tarun mukaan variksilta, jotka peittivät sen omiin höyheniinsä kiilapyrstökotkan raadeltua joutsenen.

Levinneisyys

Mustajoutsenen levinneisyysalue kattaa koko Australian, mutta erityisen yleinen se on Kaakkois- ja Länsi-Australiassa sekä Tasmaniassa. Uuteen-Seelantiin siirretyt mustajoutsenet ovat myös levinneet voimakkaasti ja niitä pidetäänkin siellä pahoina viljelmien tuhoeläiminä.

Elintavat

Mustajoutsenen elintavat ovat varsin epäsäännölliset. Se vaihtaa pesimäpaikkaansa huomattavasti herkemmin kuin muut joutsenlajit ja voi pesiä lähes mihin vuodenaikaan tahansa. Ne voivat kuitenkin myös käyttää samaa pesää joka vuosi ja korjata sitä tarvittaessa. Mustajoutsenet pesivät matalaan järveen rakentamillaan suurilla kummuilla, useimmiten suurina yhdyskuntina, joissa voi olla kymmeniäkin tuhansia pareja.
Mustajoutsenen elintavat ovat sopeumia Australian luontoon. Ne syövät vesikasveja. Maanosan laajoilla aavikoilla on useimmiten pulaa vedestä, joten joutsenet pesivät harvojen rankkasateiden täyttämillä tilapäisillä soilla sekä vesistöillä.
Euroopassa on pieniä luonnonvaraisia kantoja tarhakarkaamisten seurauksen. Keväällä 2009 mustajoutsen tavattiin Hämeen Hartolassa laulujoutsenten seurassa. Sen arveltiin lentäneen maaliskuussa paluumuuttaneiden laulujoutsenten mukana näiden Keski-Euroopan talvehtimispaikoilta.
Jäänmurtaja Murtaja

Jäänmurtaja Murtaja oli Suomen ensimmäinen varsinaisesti jäänmurtajaksi rakennettu alus.

Suunnittelu ja rakentaminen

Alus tilattiin ruotsalaiselta Bergsunds Mekaniska verkstad Ab:lta ja se valmistui keväällä 1890. Sen mitat olivat pituus 47,6 metriä, leveys 11 metriä ja syväys 5,5 metriä. Aluksessa oli 1 600 hevosvoiman höyryhiilikoneisto. Keulan kaltevuuskulma oli 33 astetta. Aluksessa oli ajan tavan mukaan myös purjeet, jotka poistettiin korjauksessa 1920-luvulla. 
Alusta suunniteltaessa siihen pyrittiin saamaan mahdollisimman hyvin jäähän pystyvä rakenne: keulaan ehdotettiin monenlaisia sahoja ja moukareita, mutta lopulta valittiin alaspäin murtava ns. lusikkakeula. Luovutustarkastuksessa todettiin aluksen olevan syväykseltään noin puoli metriä sovittua suurempi, mutta sen katsottiin jopa parantavan ominaisuuksia.

Käyttöhistoria

Alus saapui Helsinkiin huhtikuussa 1890. Sitä vastassa oli suuri joukko ihmisiä, ja suurta ihmetystä herätti aluksen kuuden solmun vauhti halki Kruunuvuorenselän jo hauraiden kevätjäiden. Suuri ihme oli myös sähkövalaistus, kun aluksen päällikkö merikapteeni Gustaf Rein antoi suuritehoisen valokaarella toimivan valonheittimensä keilan pyyhkiä laitureita ja katuja. Aluksessa oli sen koko toiminta-ajan vanhanaikainen avoin komentosilta.
Joulukuussa 1890 alkoi varsinainen jäänmurtotyö. Murtaja osoittautui toivottua heikommaksi, ja se särki useita kertoja ainoan potkurinsa ahtojäissä. Korjaaminen oli hidasta ja vaikeata. Se helpottui vasta paljon myöhemmin, kun alukseen saatiin uudentyyppinen kotimainen vaihtolapapotkuri ja kypäräsukeltajia vaihtotyötä tekemään.
Kun uusi ja tehokkaampi Sampo otettiin käyttöön, Murtaja sai osalleen helpoimmat työt. Sitä tarvittiin kuitenkin välttämättömästi, koska jäänmurtajista oli kova puute.
Saksan keisarikunnan laivaston risteilijä SMS Kolberg kaappasi Murtajan Saaristomerellä keväällä 1918, kun alus oli venäläisten miehittämänä. Alus avusti saksalaisia maihintulossa huhtikuussa 1918 ja se palautettiin suomalaisille rauhan tultua.
Murtaja oli käytössä vielä sotien jälkeenkin. Koskaan siihen ei kuitenkaan asennettu tuhkaejektoria eikä kattiloita muutettu öljylämmitteisiksi. Lopulta vuonna 1958 jäänmurtaja Karhun valmistuessa se todettiin niin huonokuntoiseksi, että sille annettiin romutustuomio.

Toinen Murtaja

Vuosi romuttamisen jälkeen palvelukseen astui uusi Karhu-luokan jäänmurtaja, joka sai nimen Murtaja. Se palveli Suomen merenkulkua yli kaksi vuosikymmentä, kunnes romutettiin.
Tauno Järnefelt

Armas Tauno Juhana Järnefelt (10. lokakuuta 1867 Kitee – 24. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos ja valtiopäivämies.
Järnefeltin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Gustaf Johan Järnefelt (1823–1883) ja Amalia Christina Seitz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Järnefelt sai varatuomarin arvon 1896.
Järnefelt oli Tampereen kaupunginvaltuuston sihteerinä vuodesta 1903, nuorempana oikeusneuvosmiehenä Tampereella vuodesta 1905 ja rikosasiain notaarina Helsingissä vuodesta 1907. Hän oli senaatin oikeusosastolla kanslistina vuodesta 1908, protokollasihteerinä vuodesta 1914 ja vanhempana oikeussihteerinä vuodesta 1918. Hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä vuodesta 1926, Helsingin yliopiston asiamiehenä 1918–1933 ja korkeimman oikeuden jäsenenä ja oikeusneuvoksena 1930–1937.
Järnefelt oli säätyvaltiopäivillä aateliston ja ritariston edustajana 1899, 1900 ja 1905–1906.
Järnefelt oli naimisissa vuodesta 1900 Ebba Margaretha Schaumanin (1875–1949) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professori Gustaf Järnefelt.
Gianna Michaels

Ura

Ennen pornouraansa Gianna muutti vuonna 2001 Kaliforniaan, jossa hän työskenteli vastaanottoapulaisena. Ajan myötä häntä pyydettiin malliksi, joka puolestaan johti alastonmallin kuviin ja vuonna 2004 Gianna teki ensimmäisen pornoelokuvansa. Tämän jälkeen hänen suosionsa on kasvanut nopeasti ja Gianna on esiintynyt yli 390 pornoelokuvassa.
Kana (rockmuusikko)

Kana (jap. 香奈, 26. tammikuuta 1982 Tokio, Japani) on japanilainen laulaja, joka tunnetaan myös nimellä MOON -kana-. Hän aloitti uransa mallina Gothic & Lolita Bible -nimisessä lehdessä, jossa hän toimii vieläkin. Vuonna 1996 hän aloitti laulamisen yhtyeessä Starblues, mutta jättäytyi pian pois. Kana on esiintynyt jo vuodesta 1998, mutta hänen aktiivisempi uransa alkoi vasta vuonna 2000 hänen julkaistuaan ensimmäisen singlensä ja suurimman hittinsä Hebi-ichigo.
Maunu Erlinginpoika

Maunu Erlinginpoika (Magnus V tai Magnus Erlingsson, 1156–1184) oli Norjan kuningas 1161–1184. Hän oli Erling Skakken ja Sigurd Jerusaleminkävijän tyttären Kristinin poika.
Maunu huudettiin kuninkaaksi vuonna 1161, ja hän oli ensimmäinen Norjan kuningas, joka kruunattiin. Hänen isänsä Erling otti jaarlin arvonimen ja hallitsi poikansa ollessa vielä alaikäinen. Maunun hallituskaudella Norjaan saapui Sverre Sigurdinpoika, joka vaati kruunua itselleen. Maunu ja Sverre kävivät vuosia sotaa toisiaan vastaan. Kamppailu päättyi Fimreiten taisteluun vuonna 1184, jossa Maunu sai surmansa.
Puerto Plata

Puerto Plata on Dominikaanisen tasavallan pohjoisrannikolla sijaitseva kaupunki. Sen asukasluku on 90 000 (2000). Kaupunki saa tulonsa pääosin matkailusta. Varsinkin Sosua, Cabarete sekä Playa Dorada ovat matkailijoiden suosiossa upeiden rantojensa takia.
Kolumbus miehistöineen laski ankkurinsa tänne Puerto Platan edustalle vuonna 1493.
Matkailijoille suositellaan Puerto Platan meripihkamuseota, täältä Steven Spielberg sai ajatuksen Jurassic Park -elokuvaansa. Kiinnostavaa nähtävää ovat myös Cabareten tippukiviluolat.