google/wiki40b huggingface dataset:
Alejandro Pedraz

Seuraura

Pedraz muutti jääkiekon perässä 14-vuotiaana Madridista Kuopioon, sillä Espanjassa ei ole juniorijoukkueita ja Superliigan alaikäraja on 16 vuotta. Hän siirtyi pelaamaan Kalevan Pallon C-nuoriin ja opiskeli Hatsalan yläasteella. Pedraz opiskeli muun koulutyön ohella myös suomea kuusi tuntia viikossa. Vuodet 2006–2010 hän pelasi KalPa-Teamin B- ja A-junioreissa. Kaudella 2007–2008 Pedrazin kanssa samassa joukkueessa pelasi myös maanmies Juan Muñoz.
Kaudeksi 2010–2011 Pedraz palasi kotimaahansa ja siirtyi pelaamaan Superliigaa Majadahonda HC:n riveihin. Kaudella 2011–2012 hän voitti 26 osumallaan liigan maalipörssin. Kaudella 2012–2013 Pedraz jakoi Majadahondan sisäisen pistepörssin voiton Javier Garcia-Ariasin kanssa tehoilla 11+9=20. Kaudella 2013–2014 hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 15+20=35.

Maajoukkueura

Pedraz on kuulunut Espanjan vakiopelaajiin sekä miesten maajoukkueessa että ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen kerran miesten II-divisioonan MM-kilpailuissa jo 16-vuotiaana vuonna 2007, jolloin Espanja voitti lohkopronssia. Pronssia tuli myös vuosina 2008 ja 2009. Vuonna 2010 Pedraz juhli Espanjan kanssa lohkokultaa ja hän oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan. Pedraz voitti kymmenellä syöttöpisteellään turnauksen syöttöpörssin.
Espanja jäi I-divisioonan MM-turnauksessa 2011 A-lohkon viimeiseksi ja putosi II-divisioonaan. Vuoden 2012 IIA-divisioonan turnauksessa Pedraz voitti hopeaa. Hän edusti Espanjan A-maajoukkuetta myös Vancouverin olympiakisojen 2010 ja Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa, joista ensimmäisenä mainitussa turnauksessa Pedraz voitti joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Pablo Muñozin kanssa tehoilla 3+5=8.
Vuosina 2007, 2008, 2009 ja 2010 Pedraz pelasi alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa. Hän voitti vuonna 2010 lohkopronssia. Pedraz voitti vuonna 2009 Espanjan sisäisen pistepörssin tehoilla 5+4=9. Vuosina 2006 ja 2008 hän pelasi alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa ja vuonna 2007 III-divisioonan MM-kilpailuissa.
Trifenyylimetyylikloridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trifenyylimetyylikloridi on valkoinen kiinteä aine. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee useimpiin orgaanisiin liuottimiin kuten dikloorimetaaniin, dimetyyliformamidiin ja pyridiiniin.
Trifenyylimetyylikloridia voidaan käyttää sekä karbokationien, karbanionien että radikaalien lähteenä. Trifenyylimetyylikloridi reagoi esimerkiksi SN1-reaktiolla muodostaen välituotteena trifenyylimetyyli- eli trityylikationin. Trifenyylimetyylikationi on erityisen stabiili konjugaation vuoksi ja muodostuu muun muassa, kun trifenyylikloorimetaania liuotetaan polaariseen ei-nukleofiiliseen liuottimeen kuten rikkidioksidiin. Erittäin emäksisissä olosuhteissa esimerkiksi natriumin dietyylieetteriliuoksessa muodostuu trifenyylimetyylikarbanionin sisältävä organometalliyhdiste trifenyylimetyylinatrium. Eräiden metallien, kuten hopean vaikutuksesta trifenyylimetyylikloridi muodostaa trifenyylimetyyliradikaalin.

Valmistus ja käyttö

Trifenyylimetyylikloridia voidaan valmistaa bentseenistä ja tetrakloorimetaanista alumiinitrikloridin toimiessa katalyyttinä.
Trifenyylimetyylikloridia käytetään orgaanisissa synteeseissä liittämään alkoholeihin, karboksyylihappoihin, tioleihin tai amiineihin suojaryhmäksi trifenyylimetyyli- eli trityyliryhmä. Tätä käytetään syntetisoitaessa muun muassa polypeptidejä ja polysakkarideja. Liuottimena suojausreaktioissa käytetään pyridiiniä, joka myös toimii heikkona emäksenä reaktiossa. Trifenyylimetyyliryhmäsuojauksen voi poistaa heikkojen happojen avulla.
Oskari Heikinheimo

Oskari Fredrik Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 3. elokuuta 1873 Kittilä – 27. maaliskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri, lääkintöneuvos ja kokoomuksen kansanedustaja.
Heikinheimon vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Abiel Heikel ja Augusta Hellman. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1891 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1897 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1902. Heikinheimo oli Terveydenhoitolehden toimitussihteerinä 1898–1900, rautatielääkärinä 1901–1950, Keuruun kunnanlääkärinä 1902–1928, Jyväskylän suojeluskuntapiirin lääkärinä 1919–1944 ja Kuortaneen piirin piirilääkärinä 1928–1940. Hän oli myös Keuruulla sijainneen Kuuselan parantolan omistaja ja lääkäri 1905–1950. Hän sai lääkintöneuvoksen arvon 1943.
Heikinheimo oli kansanedustajana 1922–1927 ja 1941–1945 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan sotilasasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1922. Heikinheimo tuli eduskuntaan 27. tammikuuta 1922 kokoomuksen Aleksanteri Koiviston tilalle ja uudelleen 4. syyskuuta 1941 jatkosodassa kaatuneen kokoomuksen Väinö Havaksen tilalle. Heikinheimo oli myös Keuruun kunnanvaltuuston jäsenenä sekä oli edustajana kirkolliskokouksessa.
Oskari Heikinheimo oli naimisissa 1898–1946 Elli Fanny Cecilia Keppleruksen (k. 1946) kanssa ja vuodesta 1947 Aini Aurora Vaulan kanssa.
Tbilisin etnografinen ulkomuseo

Giorgi Tšitaian etnografinen ulkomuseo (georg. გიორგი ჩიტაიას სახელობის ეთნოგრაფიული მუზეუმი ღია ცის ქვეშ, Giorgi Tšitaias sakhelobis etnograpiuli muzeumi ghia tsis kveš) on ulkomuseo Tbilisissä Georgiassa. Museossa on näytteillä esimerkkejä kansanarkkitehtuurista ja käsitöistä maan eri osista. Museo on nimetty sen 27. huhtikuuta 1966 perustaneen georgialaisen etnografin Giorgi Tšitaian mukaan. Sitä on hallinnoitu 30. joulukuuta 2004 lähtien osana Georgian kansallismuseota.
Museo sijaitsee Kilpikonnajärven länsipuolella Vaken alueen ylle kohoavalla kukkulalla. Se on käytännössä historiallinen kylä, joka koostuu kaikilta Georgian merkittäviltä alueilta paikalle siirretyistä rakennuksista. Museoon kuuluu 52 hehtaaria maata, ja se on jaettu 11 alueeseen, joissa esitellään noin 70 rakennusta ja yli 8 000 esinettä. Näyttelyyn kuuluu perinteisiä darbazi-tyyppisiä kivitaloja itäisestä Georgiasta, harjakattoisia puutaloja läntisestä Georgiasta, vahtitorneja Khevsuretin, Pšavin ja Svanetian vuoristoalueilta, maissivarastoja Samegrelosta ja Imeretistä, kakhetilaisia viinitiloja (marani), vesimyllyjä Kartlista sekä kokoelma perinteisiä talousesineitä, kuten työkaluja, vaatteita, mattoja, keramiikkaa ja huonekaluja. Museossa on myös varhaiskristillinen Sionin basilika Tianetista ja 500–600-lukujen perhehauta sarkofageineen.
Vuodesta 2004 lähtien museossa on järjestetty kesäisin vuosittainen kansankulttuurifestivaali Art-Gene, jonka perusti ja jota hoitaa georgialainen rockmuusikko ja folk-intoilija Zaza Korinteli ("Zumba").
Austin ja Ally

Austin ja Ally (engl. Austin & Ally) on yhdysvaltalaisen Disney Channel -kaapelikanavan nuorten tilannekomediasarja. Televisiosarjan ensi-ilta oli 2. joulukuuta 2011. Sarja kertoo Austinista, joka vahingossa varasti musiikkisäveltäjän Ally Dawsonin kappaleen ja nousi nettihitiksi yhdessä yössä. Allyn paras ystävä Trish vaihtelee useasti työpaikkaa, vaikka onkin Moonin vakituinen manageri.
Suomalais-Ugrilainen Seura

Suomalais-Ugrilainen Seura (ransk. Société Finno-Ougrienne) on suomalainen tieteellinen seura. Se on perustettu vuonna 1883 Helsingissä professori Otto Donnerin aloitteesta. Sääntöjensä mukaan seura pyrkii edistämään suomalais-ugrilaisten ja ns. altailaisten kielten sekä näitä kieliä puhuvien kansojen ja niiden kulttuurien tutkimusta.
Suomalais-Ugrilainen Seura on perinteikkäimpiä ja merkittävimpiä suomalaisia humanistisia tieteellisiä seuroja. Vuoden 2006 lopussa seuralla oli noin 800 jäsentä, jotka jakaantuvat vakinaisiin jäseniin, kunniajäseniin, ulkojäseniin ja lahjoittajajäseniin. Seura pitää kokouksia Helsingissä Tieteiden talossa joka kuukauden kolmas perjantai kello 18:15. Kuukausikokouksissa pidetään jokin seuran tutkimusalaan kuuluva esitelmä ja käsitellään yleisiä asioita. Seura jakaa myös vuosittain kaksi tieteellistä apurahaa. Vuosikokous pidetään M. A. Castrénin syntymäpäivänä 2.12. Vuonna 2010 seuran esimies on Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori Ulla-Maija Forsberg.

Seuran julkaisutoiminta

Nykyisin seuran merkittävin toimiala on julkaisutoiminta. Seura julkaisee useita tieteellisiä sarjoja, joista vanhin on monografiasarja Suomalais-Ugrilaisen Seuran Toimituksia (Mémoires de la Société Finno-Ougrienne, 258 nidettä), jota on julkaistu vuodesta 1890 saakka. Muita julkaisuja ovat mm. sanakirjasarja Lexica Societatis Fenno-Ugricae, aikakausjulkaisu Finnisch-Ugrische Forschungen (59 nidettä) sekä Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirja (Journal de la Société Finno-Ougrienne, 92 nidettä). Lisäksi seura julkaisee sarjaa Apuneuvoja suomalais-ugrilaisten kielten opiskelua varten (Hilfsmittel für das Studium der Finnisch-Ugrischen Sprachen) sekä sarjaa Kansatieteellisiä julkaisuja (Travaux ethnographiques de la Société Finno-Ougrienne).  
Vuosittain seura julkaisee nykyisin kymmenkunta tieteellistä teosta.

Seuran stipendiaatit

Seuran stipendiaatteihin ovat kuuluneet monet suomalais-ugrilaisen ja altailaisen kielitieteen klassikot, mm. Artturi Kannisto, Kai Donner, G. J. Ramstedt ja Heikki Paasonen. Stipendiaattien keräämien materiaalien toimittaminen ja julkaiseminen ovat olleet seuran keskeistä toimintaa koko 1900-luvun ajan, ja ne ovat keskeinen osa suomalais-ugrilaisen vertailevan kielitieteen ja kansatieteen kansainvälistä perustaa. Venäjän vallankumous 1917 katkaisi keruutoiminnan Venäjällä suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa, mutta 1990-luvulta alkaen ovat eräät seuran jäseneet jälleen jatkaneet Venäjälle suuntautuvien lingvististen kenttätyömatkojen perinnettä.
Seuran hallussa on merkittävä tieteellinen arkisto, joka on luovutettu Kansallisarkistoon. Tutkimusarkisto koostuu Suomalais-Ugrilaisen Seuran stipendiaattien Venäjältä keräämistä kieli- ja kansatieteellisistä aineistoista.
Ympäristörikos

Ympäristörikos on rikos, jossa elinympäristö kärsii. Ympäristörikokset voidaan jakaa karkeasti kahtia sen mukaan, vahingoitetaanko niissä yksittäisiä eliöitä (esimerkiksi rauhoitettuja eläimiä) vai elinympäristöä (esimerkiksi juomavettä).
Ympäristörikoksista on säädetty ympäristönsuojelulaissa, jonka sisältö vaihtelee maasta toiseen. Euroopan komissio on ehdottanut keväällä 2008 direktiiviä, joka velvoittaisi jäsenmaat rankaisemaan ankarasti toimista, joilla tahallaan tai törkeän huolimattomasti vahingoitetaan eliöitä, ilmaa, maaperää tai vesistöjä.
Ympäristörikokset ovat suurelta osin niin sanottua piilorikollisuutta. Piilorikollisuus tarkoittaa rikoksia, jotka eivät koskaan päädy poliisin tai valvontaviranomaisten tietoon. Suomalaisen arvion mukaan ympäristörikoksista vain alle kymmenen prosenttia tulee viranomaisten tietoon. Piilorikollisuuden osuus olisi tällöin ympäristörikoksissa vielä suurempi kuin talousrikollisuudessa. Poliisin tietoon on Suomessa tullut vuosittain 350–450 ympäristörikosta, joista suurin osa koskee luvattomia päästöjä.
Suomessa kansalaisten ja yritysten pitää hakea lupa sellaisiin toimiin, jotka huonosti suunniteltuina voivat vahingoittaa ympäristöä. Esimerkkinä tällaisista ovat ruoppaus ja viemärien rakentaminen.
Kehitysmaissa ympäristömääräykset ja niiden soveltaminen ovat usein jääneet taka-alalle, kun maat ovat houkutelleet teollisuusyrityksiä parantamaan talouttaan.
Kiovan kansainvälinen koulu

Kiovan kansainvälinen koulu (engl. Kiev International School eli KIS) perustettiin syyskuussa 1992. Koulussa noudatetaan amerikkalaista koulujärjestelmää ja englannin kielen oppimiseen panostetaan paljon kaikilla luokka-asteilla. Koulu sijaitsee puistoalueella noin 15 minuutin päässä Kiovan keskustasta.
Koulussa on muun muassa uimahalli, monia ympäristötiedon luokkia, päiväkotialue, hyvin varustettu kuvaamataidonluokka, kaksi teatterilavaa ja iso leikkipiha. Ruokalan lisäksi siellä on välipalakahvio koulun oppilaille. Koulupäivät kestävät seitsemän ja puoli tuntia. Oppilaille järjestetään tarvittaessa koulukuljetus bussilla. Koulussa on noin 390 oppilasta ja kouluavustajat mukaan lukien 71 opettajaa. Nuorimmat oppilaat ovat 2-vuotiaita ja vanhimmat lukion päättäviä.
Koulussa on erittäin hyväilmaisutaidon ja äidinkielen opetus. Myös matematiikassa saavutukset ovat hyviä. Oppituntien jälkeen voi osallistua monenlaisiin liikuntaharrastuksiin (esimerkiksi jalkapallo ja tennis). Myös kouluaikana on oppilailla yksi valinnaistunti, jolloin voi vaikkapa pelata shakkia tai osallistua erilaisten klubien toimintaan.
KIS:n oppilaat osallistuvat CEESAn (Central East Europe School Association) tapahtumiin eri puolilla itäistä Eurooppaa. CEESA-matkat ovat koulun järjestämiä, mutta matkakulut oppilaiden on maksettava itse.
QSI-kouluja on 26 maassa. QSI-koulut ovat kaikki kansainvälisiä, ja niiden tarkoitus on kasvattaa lapsista muita hyväksyviä ihmisiä.
Wunderbaum

Wunderbaum tai Wunder-Baum (suom. ihmepuu) on kuusta muistuttavaan muotoon leikattu pahvinen ilmanraikastin, jota on saatavana monen värisenä ja tuoksuisena. Wunderbaumia markkinoidaan autoissa käytettäväksi ja se ripustetaan usein taustapeiliin.
Wunderbaumeja myydään myös nimillä Little Tree (Yhdysvalloissa), Magic Tree (Britanniassa) ja Arbre Magique (Ranskassa). Tuotteen kehitti saksalaissyntyinen kanadalainen liikemies Julius Sämann vuonna 1951, ja sen kaupallinen tuotanto alkoi Watertownin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa vuonna 1952.
Jack Kilby

Elämä

Kilby kasvoi Kansasissa pikkukaupungin sähköliikkeen omistajan poikana. Hän kiinnostui amatööriradiosta ja radio-ohjelmista, ja opiskeli sähkötekniikkaa Illinoisin yliopistossa. Ylemmän korkeakoulututkinnon hän suoritti työn ohessa iltakursseilla Wisconsinin yliopistossa.
Hän rakensi ensimmäisen toimivan mikropiirin vuonna 1958 työskennellessään Texas Instruments -yhtiössä. Kilbyn ”monoliitti-idea” oli, että irrallisten yhteen kytkettävien komponenttien kuten vastusten ja transistorien sijasta koko elektroniikan kokonaisuus pitäisi rakentaa yhdestä puolijohdelevystä ja sen pinnalle järjestellyistä epäpuhtauksista, jotka korvasivat noiden komponenttien toiminnot. Hän alkoi työstää postimerkin kokoisia germanium-levyjä, ja mikropiirin patenttihakemus jätettiin helmikuussa 1959.
Kilby patentoi myös kannettavan elektronisen laskukoneen ja lämpötulostimen. Kaiken kaikkiaan hänen nimissään on noin 60 patenttia.
Kilbyllä on kaksi tytärtä ja viisi tyttärentytärtä.

Merkitys

Kilbyn ensimmäisenä rakentamasta mikropiiristä alkoi uusi tekninen vallankumous. Niitä on tehty miljardeja kappaleita, ja käytetty niin tietokoneissa kuin sydämentahdistimissakin.
Catharina Kock

Catharina Kock (s. 26. kesäkuuta 1991) on suomalainen kalpamiekkailija, jonka seura on Helsingin Miekkailijat (HFM). Kockin valmentajana toimii Peter Neelis. Vuonna 2008 Catharina Kock voitti ensimmäisen kalvan suomenmestaruuden aikuisten sarjassa.
Juniorisarjoissa Kock on voittanut suomenmestaruuden vuosina 2006, 2007 ja 2008 alle 17-vuotiaiden ja vuosina 2007 ja 2008 alle 20-vuotiaiden sarjassa.
Catharina Kockin äiti, Lena Tallroth-Kock on myös moninkertainen suomenmestari kalvalla ja floretilla. Catharinan sisko Michaela Kock ja veli Joachim Kock miekkailevat myös maajoukkuetasolla
Vuonna 2012 Catharina Kock voitti U23 EM-hopeaa.
Douglas Hofstadter

Douglas Hofstadter (s. 15. helmikuuta 1945) on yhdysvaltalainen tietoisuuden tutkija ja viihdematematiikan kansantajuistaja, Nobelin palkinnon saaneen fyysikko Robert Hofstadterin poika. Hänen kirjansa Gödel, Escher, Bach: an Eternal Golden Braid voitti Pulitzerin palkinnon vuonna 1980.
Vuosina 1981–1983 Hofstadter julkaisi Scientific American -lehdessä kolumnia Metamagical themas. Ne käsittelivät muun muassa meemin käsitettä, Rubikin kuutiota, ihmisen kykyä käsittää suuria lukuja, seksistisiä ennakko-oletuksia, paranormaaleja ilmiöitä koskevien uskomusten leviämistä sekä vangin dilemmaa. Palstan nimi oli anagrammi Martin Gardnerin samassa lehdessä aikaisemmin ylläpitämän viihdematematiikkakolumnin nimestä Mathematical games. Kolumnit on myöhemmin julkaistu koottuna saman nimiseksi kirjaksi.
Berit (laulaja)

Ura

Berit voitti 14-vuotiaana iskelmälaulukilpailun ja sai kiinnityksen Matti Valkosen yhtyeen solistiksi. Muutaman vuoden keikkailtuaan ja siinä ohessa ompelijaksi opiskeltuaan ja vuoden verran myös leikkaamoapulaisena työskenneltyään Berit lähetti tekemänsä demokasetin PSO:lle ja sai kutsun koelauluun. Taiteilijanimen Berit keksi ohjelmatoimistossa työskennellyt Jorma Kalevi Nuppola, jolla oli Berit-niminen norjalainen sukulaistyttö. Ensimmäinen single "Katulyhdyt"/"En pakoon juosta voi" julkaistiin vuonna 1969.
Suuria hittejä ei 1970-luvulla syntynyt, mutta laulaja keikkaili ahkerasti ympäri Suomea. Myös levytyksiä tehtiin lähes vuosittain koko 1970-luvun ajan. Soitetuimpia kappaleita olivat "Sattuma kuljettaa" ja "Preerian keltainen ruusu". Iskelmien lisäksi Berit levytti kaksi humppalevyä legendaarisen Dallapé-orkesterin kanssa. Syksyn Sävel -kilpailussa laulaja oli mukana vuonna 1972 kappaleella "Katselen toisien onnea" ja vuonna 1979 kappaleella "Ei kyynelhelmiin suostu sydämein".
Berit vaihtoi levy-yhtiötä PSO:lta Veikko Samulin VIP Musicille 1980-luvun alussa ja vuonna 1983 julkaistu albumi Tässä nyt ja näin menestyi hyvin. Nimikappale nousi listoille ja albumista tuli artistin ensimmäinen kultalevy. LP:n kaksi muuta hittiä olivat "Et usko kuinka paljon kaipaankaan" ja "Helli mua hiljaa", joka oli suomenkielinen käännöskappale F. R. Davidin menestyskappaleesta "Words". Vuonna 1983 Berit osallistui taas Syksyn Säveleen "Sinä olet hän" -kappaleella, joka ei voittanut, mutta josta tuli kuitenkin hitti. Samanniminen pitkäsoitto myi kultaa. 1986 Berit osallistui Kevään sävel -kilpailuun kappaleella "Elämän jano" ja levytti muun muassa kappaleen "Keurusselän sini" (sävel ja sanat Juha Vainio salanimellä Mirja Lähde), joka vei laulajan ohjelmistoa takaisin 1970-luvun humppa- ja tanssilavatyyliin.
1990-luvulla tanssimusiikkilinja jatkui ja ilmestyi muun muassa albumi nimeltään Humppatytön paluu (1994)
2000-luvulla uutta tyyliä edusti albumi Kasvot väkijoukossa 2000, joka sisältää texmex-henkisiä iskelmiä. Levy syntyi yhteistyössä Veli-Matti Järvenpään kanssa. Vuonna 2002 Berit julkaisi albumin Hitit, joka sisälsi uudelleenäänityksiä vanhemmista musiikkikappaleista. Albumin julkaisi Poptori.Vuonna 2005 ilmestyi Topi Sorsakosken tuottama latinohenkinen albumi "Kosketathan mua".(Finpile).
Säräisniemen keramiikka 2

Säräisniemen keramiikka 2 on tutkimustekninen nimitys Säräisniemen Nimisjärven löytöpaikan mukaan nimetystä varhaismetallikauden ja rautakauden aikaisesta asbestikeramiikan tyylisuunnasta, joka on nykyisessä suomalaisessa tutkimuksessa korvattu Christian Carpelanin ehdottamilla neljällä alaryhmällä. Nämä alaryhmät ovat Luukonsaaren keramiikka, Sirnihtan keramiikka, Anttilan keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka.
Christian Carpelan esitti (1965), että Säräisniemen keramiikka 2 jaettaisiin kolmeen alaryhmään. Ne olivat pohjoisskandinaavinen, pohjoissuomalainen ja eteläsuomalainen ryhmä. Pohjoisskandinaavista ryhmää vastasi Kjelmøyn keramiikka, pohjoissuomalaista ryhmää Anttilan keramiikka ja eteläsuomalaista ryhmää Luukonsaaren keramiikka ja Sirnihtan keramiikka yhdessä. Myöhemmin hän erotti Säräisniemen keramiikasta yllä luetellut neljä ryhmää.
Eri Säräisniemen keramiikan ryhmät ovat hieman eriaikaisia. Vanhimmat löydöt on tehty Anttilan keramiikasta, joka sijoittuu kronologiassa aikaan 1100 eea.–500 eaa. Se on lyhytikäisin ja sen valmistus näyttäisi loppuvan noin 800 vuotta ennen muita. Yhtä vanhoja olisivat Luukonsaaren keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka 900 eaa.–300 jaa. Sirnihtan keramiikalle saadaan ajoituksia väliltä 600 eaa.–300 eaa.
J. Philippe Rushton

John Philippe Rushton (3. joulukuuta 1943 Bournemouth, Englanti – 2. lokakuuta 2012 London, Kanada) oli psykologian professori Western Ontarion yliopistossa Kanadassa. Rushton tutki altruismia, evoluutiopsykologiaa ja ihmisrotujen välisiä eroavaisuuksia. Hänet tunnetaan ihmisrotujen älykkyyserojen tutkimuksestaan ja kirjastaan Race, Evolution and Behavior.

Elämä

Rushton syntyi Bournemouthissa Englannissa, josta hän muutti perheineen ensin Etelä-Afrikkaan ja myöhemmin Kanadaan. Hän suoritti Bachelor of Science -tutkinnon psykologiasta Lontoon yliopiston Birkbeck Collegesta vuonna 1970 ja tohtorintutkinnon London School of Economicsissa vuonna 1973. Hän toimi professorina Western Ontarion yliopistossa vuodesta 1985 kuolemaansa asti.

Tutkimustuloksia

Rushton on esittänyt, että itäaasialaisilla ihmisillä on keskimäärin suuremmat aivot, he ovat älykkäämpiä, osoittavat suurempaa sukupuolista pidättyväisyyttä, kypsyvät hitaammin ja ovat lainkuuliaisempia sekä sosiaalisesti järjestäytyneempiä kuin eurooppalaiset, jotka puolestaan menestyvät samoilla mittareilla paremmin kuin afrikkalaiset.
Rushton et al. tutkimuksen mukaan heidän testaamiensa Serbiassa asuvien romanien älykkyysosamäärän arvioitiin olevan keskimäärin 70. Romanien toiminnanohjauksesta saamat pisteet vastasivat suurin piirtein 10-vuotiasta kantaväestöön kuuluvaa serbialaista. Tutkimuksessa käytettiin Standard Progressive Matrices -testiä, jossa romanit saivat ratkaistua keskimäärin 29 tehtävää testin 60:sta tehtävästä.

Kritiikki

Rushtonin tutkimustulokset ja -menetelmät ovat saaneet osakseen laajaa kritiikkiä. Rushton johti kiistanalaista Pioneer Fundia, jota on kritisoitu sen eugenistisina pidetyistä näkemyksistä. Rushton on sanonut, että Japanissa hänen tutkimustuloksensa eivät ole kohdanneet kritiikkiä ja että japanilaiset pitävät itäaasialaisia (omaa kansaansa) älykkäinä samansuuntaisesti Rushtonin tutkimustulosten kanssa.
Hell to Pay (albumi)

Tuotanto

Albumi on äänitetty ja miksattu tammi-helmikuussa 1990 Morin Heightsin Le Studiossa.
Tuottajana ja miksaajana on ollut Ed Stasium, äänittäjänä ja apulaismiksaajana Paul Hammingson sekä apulaisäänittäjänä Simon Pressey.
Muista kappaleista poiketen "Let It All Go" on remiksattu New York Cityssä Right Track Recording –studiossa. Stasiumin apuna ovat olleet Hammingson ja Michael White.
Masteroinnin on tehnyt Greg Calbi Sterling Sound –studiossa.
A&R on Mitchell Cohen.
Levykannen ulkoasusta on vastannut Maude Gilman, valokuvat on ottanut Dimo Safari ja stylistinä on toiminut Lynne Ryan.
Ataraksia

Ataraksia (muinaiskreikaksi ἀταραξία) oli antiikin kreikkalaisen filosofian ja erityisesti hellenistisen filosofian termi, joka tarkoitti mielenrauhaa. Stoalaisille ataraksia oli synonyymi ainoalle todelliselle onnellisuudelle, jonka ihminen saattoi saavuttaa. Se kuvasi tasapainoista, muusta maailmasta erillistä mielentilaa, joka osoitti etääntymistä materiaalisesta maailmasta ja nautti kaikista filosofian hedelmistä. Pyrrhon ja Epikuros käyttivät termiä ataraksia kuvaaman vapautta huolista tai liiallisista haluista. Epikurokselle se oli keskeinen osa hēdonēa eli nautintoa.
Turun opettajakorkeakoulu

Turun väliaikainen opettajakorkeakoulu oli Turussa vuosina 1949–1974 toiminut kansakoulunopettajia valmistanut oppilaitos. Se perustettiin opettajapulaa lievittämään Suomen opetusministeriön päätöksellä kesäkuussa 1949, ja toiminta alkoi jo pari viikkoa myöhemmin poikkeuksellisella opettajanvalmistuksen kesäkurssilla. Oppilaitos toimi pääosin Nummen koulusta vuokratuissa tiloissa: luentosalina toimi veistosali, pöytinä sen höyläpenkit. Opetuskeittiö, voimistelusali ja laboratorioluokat vuokrattiin vuokrata kaupungin muista kouluista.
Huolimatta vakinaistamispyrkimyksistä koulun väliaikaisuus vahvistettiin heinäkuussa 1958 asetuksella väliaikaisista opettajakorkeakouluista.
1960-luvun lopulla valmistauduttiin peruskoulun tuloon ja panostettiin opettajien jatkokoulutukseen. Erilaisia erikoistumiskursseja toteutettiin yhteistyössä Turun yliopiston kanssa ja suurelta osin ulkopuolisten opettajien voimin. Uuden peruskoulunopettajien koulutussuunnitelman mukainen yliopisto-opiskelu toteutettiin 1970-luvun alusta lähtien pääasiassa Turun yliopiston luento- ja harjoitustiloissa, ja lukuvuosi 1973–1974 jäi opettajakorkeakoulun viimeiseksi. Oppilaitoksen toimintaa jatkoi vuonna 1974 perustettu Turun yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta ja sen opettajankoulutuslaitos. Myös Rauman seminaari liitettiin tiedekuntaan ja toimi sittemmin nimellä Rauman opettajankoulutuslaitos.