Jukka-Pekka Mattila

Elämä ja ura

Mattila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1981. Tämän lisäksi hän on opiskellut myöhempinä vuosina liikkeenjohtoa (MBA) ja arkkitehtuuria muun muassa Yhdysvalloissa. Vuonna 1985 hän perusti yhdessä Juhani Sepän kanssa Notareal Oy:n. Sen ensimmäisenä toimialana oli kiinteistövälitys. Alussa toiminta keskittyi Kymi Kymmene -konsernin rantakaavoitettujen lomatonttien markkinointiin ja myyntiin, mutta kehittyi myöhemmin monialakonserniksi. Vuonna 1990 Notareal-konsernilla oli palveluksessaan noin 360 henkilöä. Konserniin kuuluivat Rakennusliikkeet Notarak Oy ja VAK rakennus Oy, Keittiökalustetehdas Ykkössisuste Oy, Tienrakennusalan Ässä Asfaltti Oy sekä Varastohotelli Leobragge Oy.
Vuonna 1990 Notareal-konsernin liikevaihto oli noin 450 miljoonaa markkaa. Sen verotettava tulos oli hiukan yli 40 miljoonaa markkaa voitollinen konsernin viimeisellä täydellä tilikaudella. Yhtiöllä oli tytäryhtiöitä myös ulkomailla. Brysselissä Notareal Belgium kaavoitti niin sanottujen punaisten lyhtyen korttelin, jonka yhtiö hankki kokonaan omistukseensa, minkä jälkeen se kaavoitettiin hotellikäyttöön, ja sille rakennettiin nykyinen Sheraton-hotelli. Portugalissa yhtiö teki suurehkoja liikekiinteistökauppoja, mutta vuonna 1990 siellä ei ollut enää toimintaa. Thaimaassa yhtiöllä oli kahden tornitalon rakennushanke yhteistyössä kiinalaisen konsortiumin kanssa, Pattayan Jomtien rannalla. Notareal omisti hankkeesta vähemmistöosuuden.
Mattila rakennutti yritysryppäineen myös Espooseen Ringside Golf -nimisen golfkentän, jonka rakentajana toimi Notareal Oy:n 100-prosenttisesti omistama Notarak Oy.
Mattila asetti konsernin emoyhtiön vapaaehtoiseen selvitystilaan helmikuussa 1991 sen jälkeen kun säästöpankit lopettivat yhtiön luototuksen ja nostivat luottojen korkotason yli 20 prosenttiin. Yhtiön nimestä muodostui konkurssin jälkeen median suosima versio "Not a real" -myytti, joka symboloi aikaisempaa niin sanottua kasinotalouden aikakautta. Yhtiön oman konserniesitteen mukaan (1988) nimi on muodostettu englanninkielisistä sanoista "Notary" ja "Real Estate".

Kansainvälinen liiketoiminta

Vuodesta 1991 vuoteen 1996 Mattila toimi Pronssivalu Oy:n (Finnscrew) vientijohtajana ja laajensi yhtiön tuotantoa avaamalla tehtaat sekä Malesiassa että Pietarissa. Pronssivalu Oy on vuonna 1952 perustettu laivapotkureita valmistava yritys.
Mattila johti suomalaisen Pronssivalu Oy:n 1996 perustamaa Robotic Technology Systems -yhtiötä vuodesta 1996 vuoteen 2000 ja oli mukana listaamassa sitä  Lontoon pörssin Ofex-listalle ja myöhemmin AIM listalle. Vuonna 1999 RTS PLC siirtyi Lontoon pörssin AIM-listalle ja samana vuonna konsernin internetsovelluksia tuottanut RTS Networks listautui erillisenä yhtiönä Lontoon pörssiin. RTS PLC -konsernista tuli vuonna 1999 yksi tuotantoautomaatioalan suurimmista yrityksistä maailmassa, kun se osti amerikkalaisen Wright Industries-konsernin koko osakekannan. Vuonna 2000 konsernilla oli palveluksessaan yli 1800 työntekijää joista noin 500 Suomessa ja samana vuonna Mattila asetettiin ensimmäisenä Pohjoismaalaisena ehdolle Lontoon pörssin vuoden yritysjohtajaksi. Yhtiön osakkeiden markkina-arvo ylitti miljardin euron rajan samana vuonna.  RTS Konsernin suurimpia asiakkaita ovat Astra Zeneca, Pfizer, Nokia, Rolls-Royce, Volvo Aerospace ja Pilkington. RTS PLC:n tytäryhtiö RTS Networks meni konkurssiin 2002. RTS PLC:n toiminta jatkuu edelleen,

Oikeudenkäynnit

Mattilan Espoon käräjäoikeudessa talvella 1997 saama yhdentoista kuukauden ehdollinen vankeusrangaistus muuttui Helsingin hovioikeudessa heinäkuussa 2000 kuuden vuoden ehdottomaksi vankeudeksi. Mattila sai vuoden lykkäystä rangaistuksen täytäntöönpanoon, perusteena muun muassa lasten opiskelu hänen uudessa kotimaassan Britanniassa. Mattila haki vielä jatkoa lykkäykselle oikeusministeriöstä, mutta kun sitä ei myönnetty, hän katosi. Poliisi antoi hänestä kansainvälisen etsintäkuulutuksen elokuussa 2001. Vuonna 2003 hänet otettiin kiinni Dominikaanisessa tasavallassa. Hän esiintyi passitietojen mukaan Brasilian kansalaisena nimeltä Paulo Martins. Hänet noutettiin Suomeen toukokuussa 2003.
Mattila valitti poikkeuksellisesti vaihdelleesta oikeusprosessista Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen, joka teki asiassa päätöksen vuonna 2006. EIT tuomitsi Suomen valtion ihmisoikeusloukkauksesta ja maksamaan Mattilalle korvauksia.
Tätä hyvin ristiriitaista Notareal oikeudenkäyntiä on myöhemmin pidetty yhtenä räikeimpänä esimerkkinä ns. Koiviston konklaavista ja siitä miten se konkreettisesti vaikutti ylempien tuomioistuinten ratkaisuihin 90-luvun Suomessa.
Saatuaan Helsingin hovioikeudesta tuomion heinäkuussa 2000, Mattila erosi RTS PLC:n pääjohtajan virastaan. Samassa yhteydessä Mattilan perheen säätiön omistamia osakkeita realisoitiin huomattava määrä ja tästä varallisuudesta on käyty sittemmin oikeutta eri maissa jo useita vuosia. Arsenalin ja sen rahoittamien konkurssipesien rikosilmoitusten perusteella v. 2002 aloitetut esitutkinnat ovat päättyneet niin Suomessa kuin ulkomaillakin syyttämättäjättämispäätöksiin.
Vuonna 2010 poliisi kertoi löytäneensä Mattilan ulkomaille kätkemiä varoja lähes 20 miljoonan euron arvosta. Syytettä ei kuitenkaan nostettu vedoten Korkeimman oikeuden päätökseen, jolla purettiin liikemies Kari Uotin 2009 saama tuomio törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Tapaukset katsottiin samankaltaisiksi niin, ettei syytteellä olisi tämän ennakkopäätöksen valossa ollut menestymisen mahdollisuuksia oikeussalissa.

Nykyinen toiminta

Lehtitietojen mukaan Mattila toimii nykyään Clinton-säätiön palveluksessa kehitysapuhankkeissa jälleenrakennusprojektien konsultti- ja asiantuntijatehtävissä mm. Haitissa, minkä lisäksi hän toimii yritysjohdon konsulttina korkean teknologian yrityksissä Lontoossa, Pohjoismaissa sekä USA:ssa.﻿