Sailor

1974–1980

Vuonna 1974 valmistui Morgan studiolla Lontoossa yhtyeen ensimmäinen Sailor-albumi. Debyyttialbumin julkaistiin elokuussa. Kajanus oli nauhoittanut demonauhan kotonaan ja jonka pohjalta varsinainen studiolevy valmistui. Serpellin ideasta Kajanus suunnitteli Nickelodeonin ajatuksena, että miten neljä kaveria voi soittaa live-keikalla kymmentä musiikki-instrumenttia yhtä aikaa. Sailor oli ensimmäinen yhtye joka nauhoitti bassot (ARP 2600) koskettimilta levylle. Singlet Traffic Jam ja Sailor olivat Englannissa radiosoitossa. Kappaleesta Sailor on tehty kaksi eri versiota; "soft" joka ilmestyi singlenä ja "hard" versio julkaisiin LP levyllä. Levy oli suosittu Alankomaissa, ja siitä tuli ensimmäinen kultalevy (1975). Ensimmäinen live-tv-esiintyminen tapahtui syyskuussa BBC2:ssa Sailor In Concert, jonka kesto oli puolituntinen. Ja varsinainen yleisö live-esiintyminen "showcase" oli The Nightingale Travern Pub, Wood Green, Lontoo.
Seuraava albumi oli nimeltään Trouble, joka julkaistiin marraskuussa 1975. Joka takasi suuremman menestyksen jopa kotimaassaan Englannissa (1976) hiteillä Girls, Girls, Girls ja A Glass of Champagne joka oli myös 24. tammikuuta (1976) NME Chart No. #1. Esiintyi BBC Top of the Pop ohjelmassa (1976) ja ITV Supersonic ohjelmassa. Australiassa oli kolme singleä TOP 50:ssä (1976). Kultalevy Australiasta albumista Trouble vuonna 1978. Suomessa menestyi myös hyvin ollen albumilistalla kakkosena.
Vuonna 1976 Sailor oli Länsi-Saksan TOP 20:ssä kappaleilla A Glass of Champagne (21 vk) ja Girls, Girls, Girls (19 vk) listoilla, sekä 29. huhtikuuta molemmat kappaleet olivat samanaikaisesti neljäs ja viides. Samana vuonna Sailor kävi kokeilemassa purjeitaan USA:ssa, muun muassa New York, Santa Monica ja San Diego, mutta vastaanotto ei ollu toivotunlainen. Yhtye kertoi haastattelussa, että ensimmäisen biisin alkaessa kappaleella Let's Go to Town, niin yleisö kirjaimellisesti lähti kaupungille. Kolmas askel otettiin 1976 nimellä The Third Step, joka julkaistiin syyskuussa. Albumilla oli hitit One Drink Too Many ja Stiletto Heels, tosin listasijoitus ei ollut kovin korkea. Stiletto Heels oli Länsi-Saksan TOP 20:ssä (10 vk) ja paras sijoitus oli kahdestoista. Suomessa albumilistalla neljäs.
Neljäs albumi ilmestyi elokuussa 1977 nimellä Checkpoint. Levyllä ei kuulla Pickettin osaamista, koska oli jättänyt yhtyeen musiikillisten erimielisyyksien johdosta. Kappale Down By the Docks on Sailorin ensimmäinen ja viimeinen disko-melodia, mutta oli varsin suosittu diskoissa. Marsh / Serpell sävelsivät myös levylle kappaleet Istanbul 6.25 ja Put Your Mouth Where the Money Is. Tuottajina toimi 'Beach Boys' Bruce Johnston ja Kurt Becher. Sailor sai International Deutscher Schallplatten Preis palkinnon Länsi-Saksassa 1977.
Ensimmäinen kokoelmalevy julkaistiin kesäkuussa 1978 nimellä Greatest Hits Vol.1 (Kasetti/LP). Uusia kappaleita olivat All I Need Is a Girl (Kajanus) ja The Runaway (Pickett). Myös Romance (Edit-Mix) ja Down By the Docks (Edit-Mix) olivat levyllä. Phil Pickett palasi uudelleen yhtyeeseen. Viides LP valmistui syyskuussa 1978 nimellä Hideaway. Levyllä kuullaan kaikkien yhtyeen jäsenten sävellyksiä. Single Stay The Night (Marsh / Serpell) oli hitti Tanskassa. Levytyssopimus Euroopassa umpeutui Sailorin osalta vuoden 1978 lopulla. Viimeinen yhteinen esiintyminen tapahtui 17. päivä kesäkuuta 1978.
Pickett ja Marsh suuntasivat purjeet uudelleen kohti Yhdysvaltoja ja tekivät siellä albumin Dressed for Drowning, joka julkaistiin vuonna 1980. Uudet jäsenet yhtyeessä olivat sisarukset Virginia Davin ja Gavin Davin. Levyllä rummuissa soittaa studiomuusikko James Stroud, koska Serpell ei ollut kiinnostunut tulemaan uuteen bändiin. Kokoonpanon piti alun perin käyttää uutta nimeä 'The Private Eye', mutta levy-yhtiön johtaja Dick Asher halusi käyttää Sailor nimeä tulevilla julkaisuilla. Tässä kokoonpanossa tehtiin vielä yksi studioäänite (äänitetty syyskuussa 1980) Tv Land jossa piti oli muun muassa Snow Hill, Whatever's In Your Heart (taustalaulu Carl Wilson), Farewell to Berlin, Devotional Songs ja Tv Land nimiset kappaleet. Sävellykset ja sanoitukset on tehnyt Philip Pickett. Rummuissa oli Stuart Elliott, bassokitaraa soitti Jim Cuercio ja sähkökitaristina oli Gerry Donahue. TV Land on enemmän Sailoria, kuin edellinen Dressed for Drowning julkaistu albumi. CBS Records (USA) irtisanoutui yllättäen albumin tekemisestä ja sen julkaisemisesta. Tuottajana oli maineikas James William 'Jim' Guercio. Albumit äänitettiin maineikkaalla studiolla nimeltä: Caribou Ranch, Colorado's Rocky Mountains, USA. Davin ja Virginia palasivat USA:ta Englantiin takaisin laulamaan Cornwalliin. Pickett ja Marsh musisoivat Englannissa clubilla nimeltä All My Eye Betty Martin. Gavin Davin oli myös oikeasti ammatiltaan merimies (Sailor) vuoden 1981 jälkeen.

Sooloprojektit

1980-luvun alussa Kajanus ja siskokset Phillipa "Phil" Boulter (1979–1982) ja Francesca "Frankie" Boulter 1979–1986 DATA tekivät yhtyeensä kanssa kolme LP-levyä; Opera Electronica (1981), 2-Time (1983) ja Elegant Machinery (1985). Levyt on saatavissa CD:nä 2006. Ruotsalainen Eternity Records on julkaissut vuoden 1983 ja 1985 DATA levyt kokoelmalevynä nimellä Accumulator 1995. Yliopiston käyneenä Grant Serpell kouluttautui opettaja ammattiin ja toimi kemian opettajana. Georg Kajanus oli musiikillisessa yhteistyössä Japanilaisen säveltäjän nimeltään Umi Bayashi kanssa. Kajanus ja Marsh tekivät Cannel 4:lla animaatio tv-ohjelmaan nimeltä The Kid musiikkia vuonna 1986. Henry Marsh on säveltänyt teatterimusiikkia ja voitti Joseph Jefferson Award palkinnon vuosina 1998 ja 2004 USA:ssa, sekä soololevy ilmestyi nimellä The Other Side of the Ocean (2005). Phil Pickett vaikutti vuosina 1982-1986 Englantilaisen Culture Club yhtyeen taustajoukoissa koskettimet ja taustalaulu sekä co-wrote muun muassa kappaleet Karma Chameleon ja It's a Miracle. Pickett on musisoinut ja tehnyt co-wrote yhteistyötä muun muassa Malcolm McLaren & Waltz, Joe Cocker, Jeff Beck, Hugh Masekela, John Lodge, Musical Youth, Ringo Starr ja Sir Paul McCartney kanssa. Pickett sävelsi virallisen ITV Olympiatunnarin 1984. Vuonna 1996 valmistui Kajanus & Tim Dry yhteistyönä NOIR studiolevy Strange Desire, joka julkaistiin cd-levynä vasta 2000 ja 2007. Myös Kajanus (revealed) cd on ilmestynyt 2006, jossa on 24 harvinaislaatuista single äänitettä vuosilta 1970 - 1998. Georg Kajanus on vuosina 1999 - 2005 säveltänyt ja sovittanut klassisen teoksen nimeltä People Industry Inventory, jossa on 17 musiikillista osaa. Phil Pickett ja Henry Marsh tekivät yhdessä musiikit kolmeen musikaaliin nimeltä; Casper - The Musical, The Mask - Musical ja Spider-Man On Stage (1999/2000). Vuonna 1997 Kajanus teki musiikin dokumenttiin Didn't Do It For Love, joka kertoo Kajanuksen siskon Eva Norvind värikkäästä elämästä muun muassa Meksikossa.

Comeback 1990...

Vuonna 1988 Kajanus, Pickett, Marsh ja "rumpukone" tekivät yhdessä kolme kappaletta nimeltään; Heart of the Matter, Stereotype ja Perfect Time. Studiossa äänitetyillä kappaleilla ei ollut myötätuulta, vaan Sailorin uudelleen tuleminen oli hetken aikaa vastatuulessa. Grant Serpell ei ollut musiikkibisneksessä vuoden 1978 yhtyeen hajoamisen jälkeen, vaan oli toiminut pääasiassa opettajan ammatissa viimeiset kahdeksan vuotta. Joten muilla alkuperäisjäsenillä oli rumpalin suhteen epätietoisuutta, ennen kuin Kajanus soitti Serpellille ja kysyi liittyykö Grant uudelleen Sailor yhtyeeseen.
Uudelleen yhdistyminen tapahtui Lontoossa 1989 ja ensimmäinen single ilmestyi elokuussa 1990 kappaleilla The Secretary ja Cumbia, joka on eri versio La Cumbia kappaleesta. Saksalainen BMG-levy-yhtiö teki levytyssopimuksen kahdesta albumista jotka olivat nimeltä Sailor joka ilmestyi huhtikuussa 1991 ja Street Lamp joka ilmestyi syyskuussa 1992. Hittejä olivat ensimmäisestä levystä kappaleet La Cumbia ja The Secretary, jotka olivat myös Suomessa radiosoitossa. Sailor sai vuoden comeback 'RSH GOLD' palkinnon Saksassa 1991. Toinen levy ei menestynyt odotetulla tavalla. Levyltä soitetuimmat kappaleet olivat Latino Lover, Street Lamp, Presious Form ja It Takes 2 To Tango.
Uusi studioalbumi Legacy: Greatest & Latest ilmestyi lokakuussa 1996. Kokoonpanossa oli Serpell, Pickett, Marsh ja uutena vokalistina Peter Lincoln. Äänitetty huhti- & toukokuun aikana. Uusia kappaleita olivat Catwalk Girls vokalistina on Naomi Eyres, Latin Eyes ja Nickelodeon Nights, sekä uudelleen äänitettyjä vanhoja hittejä, kuten A Glass of Champagne, Girls, Girls, Girls, La Cumbia, One Drink Too Many, Traffic Jam, The Secretary, Stay the Night, Hat Check Girl, Stiletto Heels, Istanbul 625, Karma Chameleon, Stranger In Paris ja 'Copacapana'. Levy on julkaistu uudelleen nimellä; Greatest And Latest 2001 ja The Very Best of Sailor (cd:llä on vain listassa olevat ensimmäiset 12 kappaletta) 1997.
Sailorin ensimmäinen livealbumi ilmestyi 1998 nimellä Live In Berlin. Kappaleet on äänitetty ympäri Eurooppaa olevista live esityksistä. Bändin jäsenet olivat; Serpell. Pickett, Marsh ja Lincoln. Albumi on uudelleenjulkaistu 2002 samalla nimellä, sekä 2003 A Glass of Champagne ja 2005 Greatest Hits Live. Myös 2003 DVD julkaisu Live In Concert on saatavissa CD:nä nimellä Sailor Live: One Drink Too Many 2005 ja A Glass of Champagne - Live 2006 sekä A Glass of Champagne 2007 (ei sisällä "unplugged" - kappaleita).
Viimeisin tuore julkaisu on helmikuussa 2006 ilmestynyt kokoelmalevy Buried Treasure. Levyltä löytyy 38 kappaletta muun muassa Changes, Heart of the Matter, Chained to the Wheel, TV Land, Stereotype, Farewell to Berlin, Estepona, Perfect Time, Brag Brag Brag, Office Hours, Guns and Guitars, My Parachute, The Natureman, Whatever's In Your Heart, The Frozen Man, Tomorrow, Lost My Mode ja Mack the Knife, sekä muita jo ennestään julkaistuja Sailor hittejä. Uudelleenjulkaistu 2007 Treasure Trove: Anthology 1975-2005.

Nickelodeon

Nickelodeon oli yhtyeen rakentama yhdistelmäsoitin. Yhtyeen jäsen Georg Kajanus kehitti ja patentoi sen koneiston.
Alkuperäisen idean keksi 1974 Grant Serpell. Roger Deanin suunnittelema, The Blob!, oli kuitenkin liian iso lavalle vietäväksi joten ajatuksesta luovuttiin kunnes Georg Kajanus kehitti uuden suunnitelman, joka nimettiin Nickelodeoniksi. Laitteisto sisälsi miniurut, kellopelin, kaksi kappaletta ARP-syntetisaattoria ja kaksi vastakkain olevaa Kemble pianoa. Yhtyeessä Nickelodeonin soittivat Henry Marsh ja Phil Pickett.