google/wiki40b huggingface dataset:
Maastricht-vaihe

Mannerliikunnot Maastricht-vaiheessa

70 miljoonaa vuotta sitten Maastricht-vaiheen alussa Atlantti oli nykyistä pienempi. Grönlanti oli melkein Skandinaviassa kiinni ja Amerikka lähempänä Eurooppaa ja Afrikkaa. Merenpinta oli huomattavan korkealla. Suomen alue lienee ollut kuivaa maata. Alaska ja Siperia olivat toisissaan kiinni. Etelämanner ja Australia olivat lähellä toisiaan. Intia oli eteläisellä Intian valtamerellä ja liikkui melko nopeasti kohti Aasian keskiosaa.

Eläimistö ja kasvisto

Maastricht-vaiheeseen asti eli monia matelijoita, muun muassa Tyrannosaurus rex, Triceratops ja kasvinsyöjä Alamosaurus. 
Ankylosaureihin lukeutuivat mm. Ankylosaurus, Edmontonia, Euoplocephalus. Muita hirmuliskoja olivat mm. Pachycephalosaurus, Elasmosaurus, Saltasaurus, Mosasaurus, Tylosaurus sekä teropodit Abelisaurus, Albertosaurus, Carnotaurus, Deinocheirus, Dromaeosaurus, Dromiceiomimus, Dryptosaurus, Gallimimus, Nanotyrannus, Noasaurus, Pyroraptor, Struthiomimus, Tarbosaurus, Therizinosaurus, Troodon ja  Tyrannosaurus, ja edelleen  ornitopodit  Anatotitan,  Edmontosaurus ja Thescelosaurus. 
Näistä merimatelijoita olivat muun muassa pitkäkaulainen joutsenlisko Elasmosaurus sekä Tylosaurus, joka muistutti haita.
Ilmassa lenteli lepakkomainen lentolisko Quetzalcoatlus. 
Maastricht-kauden lintuja olivat Avisaurus, Hesperornis ja Vegavis.
Maastricht-vaiheen nisäkkäitä olivat muiden muassa Austrotriconodon, Bondesius, Cimexomys, Cimolodon, Hainina,  Kogaionon, Meniscoessus, Mesodma ja Reigitherium.
Punapuusuku Metasequoia tunnetaan Maastrich-vaiheesta.
Guido van Rossum

Guido van Rossum on Alankomaista kotoisin oleva ohjelmistosuunnittelija, joka kehitti Python-ohjelmointikielen.
Rossum suoritti akateemisen loppututkinnon Amsterdamin yliopistosta vuonna 1982 ja työskenteli sen jälkeen useissa tutkimuslaitoksissa Hollannissa ja Yhdysvalloissa. Joulukuussa 2005 hän aloitti työt Google-yhtiössä.
Tyrone Nelson

Ura

Nelson viimeisteli yliopistouransa New Mexico Statessa keväällä 2007. Kauden 2009–2010 Nelson pelasi Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla tupla-tupla-keskiarvolla. Marraskuussa 2010 hän siirtyi Turkista suomalaiseen Namika Lahteen jossa ei kuitenkaan pelannut Korisliigaa palattuaan Yhdysvaltoihin vanhempiensa kuoltua auto-onnettomuudessa. Nelson pelasi Turkin toiseksi korkeimman sarjatason lisäksi myös kaksi kautta Libanonissa. Syksyllä 2016 hän pelasi Bahrainissa ja loukkaantuneen pelaajan korvaajana Uruguayssa. Tammikuussa 2017 Nelson siirtyi Suomeen, pääsarjajoukkue Tampereen Pyrintöön. Hän pelasi Pyrinnössä kevätkaudella 2017 runkosarjassa 11,0 pisteen ja 7,8 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla päättäen runkosarjansa kolmeen tupla-tuplaan. Enemmistön levypalloistaan (4,1/ottelu) Nelson otti hyökkäyspäässä. Pyrintö eteni viimeisenä joukkueesa Korisliigan pudotuspeleihin mutta putosi heti puolivälierissä Salon Vilppaalle.
Nelson on valmentaja Ilkka Palviaisen mukaan hyvä levypallopelaaja. Myös Nelsonin kahden pisteen heittojen heittotarkkuus on ollut tämän uralla keskimääräistä parempi.
Vladimir Mendelssohn

Vladimir Mendelssohn (s. 1949) on romanialainen säveltäjä, alttoviulisti ja pedagogi, joka on toiminut Kuhmon kamarimusiikkifestivaalien taiteellisena johtajana elokuusta 2005. Jo sitä ennen hän oli Kuhmon vakituinen muusikkovieras.
Hän syntyi musikaaliseen perheeseen ja opiskeli Bukarestissa alttoviulunsoittoa ja sävellystä.
Mendelssohn on opettanut eri konservatorioissa, kuten Pariisin konservatoriossa, jossa hänellä on myös kamarimusiikin professorin arvo. Hän opettaa myös Essenissä, Bolognassa ja nykyisessä asuinkaupungissaan Haagissa. 
Vladimir Mendelssohn on säveltänyt lukuisia teoksia muun muassa sinfonia- ja kamariorkesterille sekä soolosoittimille. Hän on tehnyt monien balettien ja elokuvien musiikin. 
Hänellä on pianistivaimo ja poika.
Julius Sergius von Klever

Julius Sergius von Klever (31. tammikuuta 1850 Tartto – 24. joulukuuta 1924 Pietari) oli  virolainen taidemaalari. Kansallisuudeltaan hän oli baltiansaksalainen.

Elämänvaiheita

Von Kleverin isä oli kemisti eläinlääketieteellisessä instituutissa. Poika osoitti taiteellisen lahjakkuutensa jo lapsena ja pääsi Konstantin von Kögelgenin yksityisoppilaaksi. 
Perusopintojensa jälkeen von Klever kirjoittautui Pietarin taideakatemiaan jossa isän toivomuksesta opiskeli aluksi arkkitehtuuria. Maisemamaalausta hänelle opetti Mihail Konstantinovitš Clodt. Tuntemattomiksi jääneiden syiden johdosta hänet erotettiin akatemiasta vuonna 1870. 
Vuonna 1871 von Klever piti kuitenkin ensimmäisen näyttelynsä alkoi saada heti töitään kaupaksi. Kreivi Stroganov osti häneltä maalauksen ja myös suuriruhtinatar Maria Nikolajevna.Tuleva tsaari Aleksanteri III kiinnostui hänen töistään ja akatemia myönsi hänelle oikeuden käyttää taiteilijan titteliä, vaikka hänen opintonsa olivat kesken. Akateemikon arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1878. Hän osallistui myös Venäjän paviljongin suunnitteluun Antverpenin vuoden 1885 maailmannäyttelyä varten. 
Omana aikanaan von Klever oli erittäin suosittu ja hän sai paljon kunniamerkkejä ja huomionosoituksia. Hän saattoi tehdä maalauksen päivässä ja usein pohjatyön tekivät apulaiset. 
1890-luvun lopulla von Kleverin akateemikkoystävä sekaantui uhkapeliin ja aiheutti skandaalin. Myös von Kleverin nimi tuli selvitysten yhteydessä esiin ja tämä aiheutti hänelle hermoromahduksen. Hermoromahduksen takia hän lopetti vähäksi aikaa maalaamisen. Päästäkseen eroon hankalasta tilanteesta hän muutti vuonna 1908 Saksaan. Saksassa hän asui perheineen vuoteen 1915 asti Neustrelizin kaupungissa. 
Ensimmäinen maailmansota pakotti von Kleverin palaamaan Venäjälle. Hän palasi opettamaan nyt neuvostonimen saaneeseen akatemiaan. Hänet nimitettiin "monumentaalimaalauksen osaston" johtajaksi, missä virassa työskenteli kuolemaansa asti.
Von Kleverin neljästä lapsesta kolmesta tuli taiteilijoita: tytär Maria (1878–1967) oli näyttämötaiteilija, pojat Julius (1882–1942) ja Oscar (1887–1975), joista ensimmäinen opetti taideakatemiassa ja jälkimmäinen oli näyttämötaiteilija ja pukusuunnittelija.
Teresa Salgueiro

Teresa Salgueiro (s. 8. tammikuuta 1969, Amadora) on portugalilainen laulaja. Hän on toiminut Madredeus-yhtyeessä vuodesta 1987 lähtien. 
Nuorena Salgueiro lauloi Lissabonin kaduilla ja kapakoissa portugalilaista fadoa ja brasilialaista bossa novaa. Hän liittyi Madredeukseen vuonna 1987 tutustuttuaan kitaristi-tuottaja Pedro Ayres Magalhãesiin. Madredeus on julkaissut yksitoista albumia ja esiintynyt eri puolilla maailmaa. 
Salgueiro esiintyi vuonna 1994 Wim Wendersin elokuvassa Lisbon Story. Lisäksi hän on laulanut Carlos Nuñezin ja António Chainhon levyillä. Hänen ensimmäinen soololevynsä Obrigado ilmestyi 2005.
Flatland

Flatland on BMX-pyörällä tehtävää temppuilua tasaisella maalla pyörän etu- ja taka-akseleihin kiinnitettyjä tappeja hyväksi käyttäen. Laji muistuttaa etäisesti taitoluistelua ja breakdancea.
Flatland-pyörät eroavat normaaleista BMX-pyöristä lähinnä pienemmän painonsa ja korkeammalle nostetun satulansa, sekä lyhyemmän runkonsa takia.

Temput

Lajissa tehdään erilaisia temppu- ja liikesarjoja, käyttäen hyväksi pyörän taka- ja etutappeja sekä polkimia ja renkaita. Näin voidaan tehdä lukemattomia variaatioita. Temppusarjojen tavoitteena on olla koskettamatta maata.
Sosialistinen Aikakauslehti

Sosialistinen Aikakauslehti oli vuosina 1905–1908, 1919–1923 ja 1946–1991 Suomessa ilmestynyt teoreettis-poliittinen aikakauslehti. Sitä julkaisi aluksi Työväen Kirjapaino Oy, toisella ilmestymiskerralla Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto ja sotavuosien jälkeen Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.

Vuosien 1905–1908 lehti

Sosialistisen Aikakauslehden näytenumero ilmestyi aikaisemmin syksyllä järjestetyn suurlakon innoittamana joulukuussa 1905. Lehden päätoimittaja oli Edvard Gylling ja muun toimituskunnan muodostivat toimitussihteeri Otto Wille Kuusinen sekä Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki, jotka kaikki kuuluivat niin sanottuihin "marraskuun sosialisteihin". Ensimmäisen näytenumeron pääkirjoituksessaan Gylling kertoi Sosialistisen Aikakauslehden noudattavan "uusaikaisen sosialidemokratian marxilaista linjaa".
Vakinaisen toimituksen lisäksi sillä oli myös lukuisia muita kirjoittajia. Suomen varhaisista sosialisteista lehteen kirjoittivat muun muassa Erland Aarnio, Julius Ailio, Severi Alanne, Linda Anttila, Matti Helenius-Seppälä, Martti Kovero, Paavo Leppänen, Matti Paasivuori, Hilja Pärssinen, Hannes Ryömä, Väinö Tanner, Mikko Uotinen, N. R. af Ursin ja Väinö Voionmaa. Lisäksi lehdessä julkaistiin kirjailijoiden ja akateemisten vaikuttajien, kuten Jaakko Forsmanin, Hilma Jahnssonin, J. J. Mikkolan ja Maila Talvion kirjoituksia. Ulkomaisten sosialistien suomennoksia edustivat muun muassa August Bebelin, Hjalmar Brantingin, Christopher Hornsrudin, Karl Kautskyn, Charles Rappoportin, Henriette Roland Holstin, Ilja Rubanovitšin, Eduard Vilden ja Georg von Vollmarin tekstit. Sosialistista Aikakausehteä julkaistiin ensimmäisellä kerralla vain kolme vuosikertaa, jonka jälkeen se lopetettiin ja toimituskunta yhdistettiin Työmies-lehden toimitukseen.

Myöhemmät julkaisut

Sosialistinen Aikakauslehti alkoi ilmestymään toisen kerran sisällissodan jälkeen elokuussa 1919, jolloin sitä julkaisi Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto. Yksi lehden perustamisen avainhahmoista oli maanalaisesti toiminut Otto Wille Kuusinen, joka määritteli sen sivuilla Suomen radikaalin vasemmiston poliittisen linjan salanimellä Usko Sotamies. Sosialistinen Aikakauslehti lakkautettiin huhtikuussa 1923, kun kommunistien haltuun siirtynyt SSN kiellettiin Helsingin raastuvanoikeuden päätöksellä.
Kolmannen kerran Sosialistinen Aikakauslehti ilmestyi vuosina 1946–1991 SDP:n kustantamana. Lehti yhdistyi vuonna 1991 Sosialistisen politiikan kanssa. Uuden lehden nimeksi tuli Suunta 2000.
HMS Kangaroo (1900)

Palvelus

HMS Kangaroo liitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivastoon, jossa se palveli vuoden 1905 Atlantin laivastoon siirtoonsa saakka. Vuotta myöhemmin alus siirrettiin Britteinsaarille. Alus myytiin 23. maaliskuuta 1920 M. Yatesille romutettavaksi.
Niklaus Stump

Niklaus Stump (23. joulukuuta 1920 Toggenburg, Sankt Gallen − 30. huhtikuuta 2005 Wildhaus, Sankt Gallen) oli sveitsiläinen yhdistetyn hiihtäjä ja maastohiihtäjä. 
Stump sijoittui Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 yhdistetyssä neljänneksi. 18 kilometrin hiihdossa, joka oli samalla yhdistetyn hiihto-osuus, hän oli 20:s. Hän kuului lisäksi viidenneksi sijoittuneeseen Sveitsin 4 ×10 kilometrin viestihiihtojoukkueeseen.
Stump sijoittui Holmenkollenin kisojen yhdistetyssä toiseksi 1947.
Varna

Varnan esihistoria

Vuonna 1972 löydettiin rakennustöiden yhteydessä Provadia-Solnitsan nekropoli (käytetään myös nimeä Provadia-Solnitsata), josta on löydetty lähes kolmesataa hautaa ajalta 4700–4200 eaa. Jäänteet kertovat omintakeisesta hautausmenetelmästä, jossa nilkat olivat voimakkaasti taakse taivutettuina. Provadia-Solnitsan muinaiskaupunki on vaikuttanut vuosina 5500–4200 eaa., joten se on Euroopan vanhin kaupunki. Kaupunkia ympäröineet muurit olivat yli kolme metriä korkeat ja kaksi metriä paksut. Tämä tekee siitä Euroopan esihistorian massiivisimman linnoituksen. Kaupunki oli 350 asukkaan koti ja se sai toimeentulonsa suolantuotannosta, ja heidän arvellaan kuuluneen Gagaouzi-kansaan. Paikannimi Solnitsa merkitsee suolantuottajaa. Suolantuottajanakin se on tiettävästi Euroopan vanhin. Hautalöytöihin kuuluvat vanhimmat tunnetut kultaesineet, niin sanottu Varnan kulta-aarre, johon kuuluu noin 3 000 eri esinettä. Löytö osoittaa, että alueella on tunnettu metallien valmistusta, metallurgiaa.

Varnan historia

Nykyinen Varna perustettiin kreikkalaiseksi kauppakoloniaksi nimellä Odessos 580-luvulla eaa. Roomalaisajalta jäänteenä ovat kylpylän rauniot, jotka ovat Bulgarian suurin roomalaisraunio. Kaupunki vaihtoi omistajaa lukuisia kertoja bulgaarien ja Bysantin välillä, kunnes turkkilaiset valloittivat sen 1393. Vuonna 1444 Varnan taistelussa osmanien Murad II voitti Puolan kuninkaan Vladislav III:n johtaman 30 000 ristiretkeläisen armeijan, joka oli valmistelemassa purjehdusta Konstantinopoliin. Vuonna 1829 kaupungin valloitti Venäjän armeija pitkällisen piirityksen jälkeen. Turkille se kuului vuoteen 1878 asti.
Kaupungin pormestari on Kiril Jordanov. Kaupungissa on kansainvälinen lentokenttä. (IATA: VAR, ICAO: LBWN).

Varna lomakohteena

Varna on Mustanmeren rannikon napa, ja opiskelijakaupunki, jossa on elämää ympäri vuoden. Keskustan kaduilla voi shoppailla ja nauttia monipuolisesta kahvila- ja ravintolavalikoimasta. Varnassa on myös arkeologinen museo.
Roe vastaan Wade

Roe vastaan Wade (engl. Roe v. Wade) oli Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1973 antama päätös, jonka mukaan Texasin osavaltion laki, joka kielsi abortit tapauksissa, jossa raskaus ei uhannut naisen henkeä, oli perustuslain vastainen. Päätös tehtiin äänin 7–2.
Päätöksen mukaan naisilla on aborttiin liittyen yksityisyyden suojaan perustuslain neljännentoista lisäyksen mukaan
ja toisaalta syntymättömät sikiöt eivät ole henkilöitä ja niillä ei ole siksi lain suojaa. 
Korkeimman oikeuden päätöksen mukaan abortti on sallittu koko raskauden ajan. Osavaltio voi säädellä aborttia raskauden toisen ja kolmannen kolmanneksen aikana.
Oikeuden päätös teki pätemättömiksi monta osavaltio- ja liittovaltiotason rajoitusta, joilla säänneltiin oikeutta aborttiin. Päätös aloitti Yhdysvalloissa laajan, edelleen käynnissä olevan väittelyn abortista ja aborttilainsäädännöstä.
Päätöksen puolesta äänestivät tuomarit Harry Blackmun, Warren E. Burger, William O. Douglas, William J. Brennan Jr., Potter Stewart, Thurgood Marshall ja Lewis F. Powell Jr., ja sitä vastaan äänestivät Byron White ja William Rehnquist.
Oikeustapauksen nimi tulee salanimestä ”Jane Roe” (todellisuudessa Norma McCorvey), jonka
puolesta alkuperäinen haaste oli tehty ja Dallasin piirikunnan piirikunnansyyttäjästä Henry B. Wadesta, joka ajoi asiaa Texasin osavaltion puolesta. Myöhemmin McCorvey alkoi vastustaa aborttia, ja hän osallistui abortinvastaisiin protesteihin. Hän kuoli 69-vuotiaana 18. helmikuuta 2017.
Tapauksesta tehtiin televisioelokuva Roe vs. Wade, joka ensiesitettiin Yhdysvalloissa 1989 ja julkaistiin 1990-luvun alkupuolella Suomessakin VHS-videona. Elokuvassa näyttelevät muiden muassa Holly Hunter ja Kathy Bates.
Koukussa (televisiosarja)

Juoni

Ensimmäisellä kaudella entinen narkomaani Krista (es. Matleena Kuusniemi) palaa Suomeen oltuaan pitkään ulkomailla, missä hän on pakoillut huumetuomiotaan. Hän yrittää päästä elämässään eteenpäin tuomionsa vanhennuttua, mutta vanhojen kuvioiden imu on suuri. Kristan ensirakkaus Oskari (es. Tommi Eronen), jolla hänelläkin on huumetausta, työskentelee huumerikostutkijana. Oskarin avulla Krista yrittää päästä takaisin yhteiskuntakelpoiseen elämään. Heillä on teini-ikäisenä saatu yhteinen poika, Niko (es. Santeri Helinheimo Mäntylä).
Kristasta tulee Oskarin vinkkimies suureen huumerinkiin. Oskari joutuu kuitenkin koko ajan peittelemään Kristan toimintaa, jottei Krista ja heidän yhteinen menneisyytensä tulisi ilmi.

Vastaanotto

Sarja valittiin vuoden 2015 parhaaksi draamasarjaksi Kultainen Venla -gaalassa ja sai myös neljä tekijäpalkintoa: vuoden käsikirjoittaja (Laura Suhonen), vuoden ohjaaja (Marja Pyykkö), paras miesnäyttelijä (Tommi Eronen) ja paras naisnäyttelijä (Matleena Kuusniemi). Myös Eero Milonoff oli roolistaan ehdolla parhaaksi miesnäyttelijäksi.

Juoni

Ensimmäisen ja toisen tuotantokauden välissä on kulunut aikaa kolme vuotta. Oskarin suojeltua edellisellä kaudella Kristaa hän lopulta menetti työnsä poliisissa. Oskari on menettänyt myös kotinsa juomisen vuoksi ja asuu nyt pienessä mökissä ja työskentelee rakennustyömaalla. Lisäksi hän on päässyt entisen pomonsa, Pentin (es. Antti Virmavirta), vinkkimieheksi.
Krista on muuttanut Thaimaahan, jossa hän pyörittää uuden miesystävänsä kanssa matkailuyritystä ja pienimuotoista kannabiskauppaa.
Mayapeukaloinen

Levinneisyys

Mayapeukaloista tavataan Meksikossa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 296 000 km². Lajin populaatioksi on arvioitu 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pirunviulu

Pirunviulu on leikeissä ja pilailutarkoituksiin käytetty soitin. Pirunviuluksi (saks. Waldteufel) on joskus kutsuttu myös pahvista kitkarumpua.

Toimintaperiaate

Pitkä rautalanka voidaan kiinnittää ikkunan lähistölle, esimerkiksi hirsitalon kulmaan naulalla. Lanka kiristetään ja sitä hangataan esimerkiksi hartsinpalalla tai viulun jousella. Tällöin ikkunalasi ja puu vahvistavat toiminnasta syntyvän voimakkaan kitisevän äänen eli se resonoi. Tätä käytettiin naapureiden kiusana ennen vanhaan. Toinen tapa oli iskeä hakaneula kiinni puiseen ikkunankarmiin siten, että neulan lukituspää oli kiinni ikkunassa. Neulaan oli kiinnitetty pitkä karhulanka, joka oli käsitelty tinktuuran ja kumihartsin seoksella (ns. pіrunpаska), ja jota lankaa lisäksi hangattiin hartsinpalalla. Tällöin laitteesta lähti valittava ääni samalla, kun lukituspää naputti ikkunalasia vasten.
Philip Tartaglia

Philip Tartaglia (s. 11. tammikuuta 1951 Glasgow) on skotlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Glasgowin arkkihiippakuntaan 30. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin Paisleyn hiippakunnan johtoon 13. syyskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Joseph Conti, jota avustivat Raymond Leo Burke ja John Aloysius Mone.
24. heinäkuuta 2012 Tartaglia sai nimityksen Glasgowin arkkipiispaksi.
Mazdak

Mazdak oli sasanidien Persiassa elänyt uskonoppinut, jonka opetusten seuraajat tulivat tunnetuksi mazdakealaisina. Mazdakista ja mazdakealaisuudesta tiedetään vain vähän, sillä suuri osa historiallisista lähteistä perustuu heille vihamielisten tahojen kertomuksiin. Ilmeisesti Mazdak kannatti kuitenkin yhteiskunnallisia uudistuksia, kuten varallisuuden njakoa tasaisesti. Mazdak sai aluksi tukea Kavad I:ltä, joka kuitenkin lopulta kääntyi häntä vastaan ja antoi teloituttaa hänet ja liikkeen seuraajat vuonna 528.

Elämäkerta

Mazdakista ja mazdakealaisuudesta tiedetään varmasti vain vähän. Historialliset lähteet aiheesta perustuvat mazdakealaisuuden vastaisiin tarinoihin. Mazdakin sanotaan olleen Bamdadin poika ja hänen nimensä on iranilainen. Hän saavutti aseman Persian sasanidihallitsija Kavad I:n hovissa ja sittemmin kirjoittanut historioistija al-Masudin mukaan Mazdak oli zarathustralaisen pyhän kirjan Avestan tulkitsija. Onmahdollista, että Mazdakin sittemmät näkemykset perustuivat aiemmin vaikuttaneen uskonoppineen Zardušt Khorraganin opetuksiin. Khorragania ei kuitenkaan ole sittemmissä lähteissä tulkittu vääräuskoiseksi, toisin kuin Mazdakia. Mazdakin opetuksissa ja mazdakealaisuudessa korostui ilmeisesti Zand, eli uskonnon tulkinta. Mazdakin tapauksessa tämä tarkoitti esimerkiksi yhteiskunnallisten uudistusten vaatimista. Mazdakealaisuudessa tämä tarkoitti esimerkiksi varallisuuden jakamista tasapuolisesti ja mahdollisesti liikkeen vihollisten liiottelun perustuen myös naisten pitämistä yhteisesti. 
Historitsijoilla ei ole yhteisymmärrystä siitä, miten olennainen osa Mazdak varsinaisesti olki hänen mukaansa nimetyssä mazdakealaisessa liikkeessä. Joa tapauksessa mazdakealaiset opetukset lienevät osuneet pula-aikaan, joka teki opetuksista suosittuja kansan keskuudessa. Mazdak sai lopulta tukea myös hallitsija Kavadilta. Tämä johtyi kuitenkin kiistaan hallitsijan, sekä perinteisen aateliston ja papiston välillä Kavad syjäytettiin vuonna 496. mutta hänen onnistui palata valtaistuimelle hefthaliittientuella vuonna 498. Kavad käytti aluksi mazdakealaisen liikeen aiheuttamaa kaaosta heikentääksen aatelistoa ja toteuttaakseen omia uudistuksiaan. Lopulta hän kääntyi kuitenkin ilmeisesti hyödyttömnmäksi muuttunutta liikettä vastaan. Mazdak ja hänen seuraajansa surmattiin vuonna 528. Kauan tapahtumien jälkeen kirjoittaneen Firdausin tarinan mukaan Kavad luovutti liikkeen kannattajat pojalleen Khusraulle, joka haudatutti nämä elävänä pää alaspäinpuutarhaansa, jolloin vain heidän jalkansa jäivät näkyviin. Khusrau kertoi sitten Mazdakille haluavansa esitellä tälle puutarhaansa ja sen ihmeellisiä puita. "Puut" nähdessään Mazdak pyörtyi kauhusta ja Khusrau ripustutti hänet köydellä hirsipuuhun. Tämän jälkeen Mazdak surmattiin nuolilla.
Vähä Valkjärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,2 metriä mpy.
Gioacchino Otta

Gioacchino (Joachim) Otta (20. maaliskuuta 1775 Torino – 2. tammikuuta 1848 Helsinki) oli miekkailunopettaja ja suomalaisen voimistelun uranuurtajia.  
Ottan isä oli ammatiltaan lääkäri. Otta osallistui Napoleonin sotiin ja jäi 1807 aliluutnanttina Pommerissa ruotsalaisten vangiksi. Hän antoi Tukholmassa miekkailunopetusta ja tuli 1812 Turun Akatemian miekkailunopettajaksi. Vuonna 1830 hän sai miekkailun lehtorin arvonimen. Hän opiskeli seuraavana vuonna Tukholmassa voimistelua von Lingin johdolla  ja vaikutti sitten merkittävästi siihen, että Helsingin yliopiston konsistori antoi Carl Ludvig Engelin tehtäväksi rakennuttaa yliopistolle erityinen voimistelusali. Rakennus valmistui vuonna 1834, ja seuraavana vuonna Otta nimitettiin uuden laitoksen yliopettajaksi. Sen ohjelmaan kuuluivat miekkailu, voimistelu ja tanssi.
Ottan puoliso vuodesta 1816 oli Hedvig Appelström (k. 1859), vartioluutnantti Henrik Flintsbergin leski.
Protestilaulu

Protestilaulu on musiikkikappale, jonka sanoituksissa kritisoidaan yleensä yhteiskunnallisia ongelmia. Monilla poliittisilla ja muuten yhteiskuntaan vaikuttavilla liikkeillä, kuten työväenliikkeellä, rauhanliikkeellä ja ympäristöliikkeellä on omat protestilaulunsa.
Protestilaulun nimi juontaa juurensa latinan sanasta protestum, joka tarkoittaa vastalausetta. Suomessa protestilaulut yleistyivät erityisesti 1960-luvun puolivälissä esikuvanaan yhdysvaltalainen folkmusiikki. Suomalaisista protestilaulajista tunnetuimpia lienevät Irwin Goodman, "Folk-Fredi" ja Hector. Myös Juha Vainio, Reino Helismaa ja Veikko Lavi tekivät paljon lauluja, joissa yhteiskunnan epäkohdat otettiin esille, usein humoristisesti. Esimerkiksi Helismaa usein irvaili poliitikkojen kustannuksella ja pilkkasi heikompien sortajia. Protestilaulun suosion kasvaessa siitä tehtiin myös parodioita, kuten Simo Salmisen Rotestilaulu. Nykyään muun muassa eräitä rap-kappaleita voidaan pitää eräänlaisina protestilauluina, sillä niissäkin otetaan kantaa yhteiskunnan epäkohtiin.
Protestilaulujen edeltäjiä olivat työväenliikkeen piirissä sepitetyt, politiikan ilmiöihin huumorin keinoin kantaa ottaneet kisällilaulut.
Oi ihana toukokuu

Televisiosarja

Vuosina 1991–1993 kirjasarjan pohjalta tehtiin televisiosarja, jossa pääosissa nähtiin mm. David Jason Pop Larkinina, Pam Ferris Ma Larkinina ja Catherine Zeta-Jones Mariettena. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, ja sen tuotti Yorkshire Television -yhtiö ITV Network-kanavalle. Sarja on esitetty myös Suomessa Ylen kanavilla.