google/wiki40b huggingface dataset:
Tanssin talo

Tanssin talo on Kaapelitehtaan yhteyteen rakennettava uudisrakennus. Tanssin talo -työryhmä esitti loppuraportissaan, että Tanssin talo toteutetaan Kiinteistö Oy Kaapelitalon yhteyteen rakennettavaan uudisrakennukseen. Tanssin talon uudisrakennus tulee Kaapelitalon omistukseen. Myös Kaapelitehtaan sisällä olevia tiloja peruskorjataan Tanssin talon käyttöön. Rakennustöiden on suunniteltu alkavan kesällä 2018. Tanssin talon on määrä valmistua syyskesällä 2020.
Hanke lähti etenemään Jane ja Aatos Erkon säätiön, Suomen valtion ja Helsingin kaupungin tehtyä päätökset osallistua Tanssin talon rahoitukseen. 
Tanssin talon toimitusjohtajaksi nimitettiin kesäkuussa 2018 Matti Numminen, joka on johtanut Riihimäen Teatteria. Numminen aloittaa tehtävässä joulukuun alusta 2018. Toiminnanjohtaja on Hanna-Mari Peltomäki, jonka kausi päättyy vuoden 2018 lopulla.
Seppo Kurki

Seppo Juhani Kurki (22. elokuuta 1939 Kotka – 9. huhtikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen viulisti, oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari.
Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Arno Granrothin johdolla (1952−65), Pariisissa Léon Nauwinckin ja Christian Ferrasin johdolla (1955−56 ja 1970) sekä Lontoossa Max Rostalin johdolla (1957). Kurki piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1954 ja soitti 15-vuotiaana Sibeliuksen viulukonserton Radion sinfoniaorkesterin solistina Lahdessa pidetyssä konsertissa. Myöhemmin hän esiintyi orkesterisolistina, studiomuusikkona ja Suomen Kansallisoopperan viulistina.
Kurki toimi myös Helsingin Teatteriorkesterin puheenjohtajana (1968–1970), Sibelius-Akatemian apulaissihteerinä ja Suomen Musiikkiopistojen Liiton taloudenhoitaja-sihteerinä 1969−70 sekä vakuutusoikeuden virkamiehenä vuosina 1973−2005.
Rolf Sandqvist

Rolf John "Sanken" Sandqvist  (21. marraskuuta 1919 Helsinki – 27. helmikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kuvataiteilija, taidegraafikko, kirjankuvittaja, teatterilavastaja ja pilapiirtäjä. Hänen vanhempansa olivat isännöitsijä John Sandqvist ja Anna Höglund. Erottuaan ensimmäisestä puolisostaan Sandqvist eli kuolemaansa asti avoliitossa näyttelijä Vappu Jurkan kanssa.
Rolf Sandqvist opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa ensin 1938–1939 ja taas sotien jälkeen 1944–1946, Helsingin yliopiston piirustussalissa 1939 sekä Pittsfield Art Schoolissa Yhdysvalloissa 1949. Sandqvist aloitti kuvataiteilijan uran puupiirroksilla, joista siirtyi temperamaalaukseen. Helsingin Sanomien lukijat muistavat Sandqvistin RS-signeerauksella tekemistä Musta lintu -piirroksista, joita julkaistiin viikoittain lehden Lauantain Horisontti -osiossa. Pilapiirroksia hän teki myös mm. Arijoutsin Pippuriin.
Kirjailijanakin monipuolinen Sandqvist kirjoitti pakinoivaa proosaa, romaaneja ja matkakirjoja mutta julkaisi myös runoja, näytelmiä ja lastenkirjoja. Sandqvist oli maailmanmatkaaja, joka kiersi Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Kaukoidässä. Hänellä oli oma näyttely Ecuadorin pääkaupungissa Quitossa 1985.
Rolf Sandqvistin lapsia ovat Matti 1945, Ola 1946, Tom ja Sam 1954 sekä Vappu Jurkan kanssa yhteiset Ville 1960 ja Kalle 1964. Pojista Tom Sandqvist on Ruotsissa asuva kirjailija ja taiteentutkija, joka on kirjoittanut isästään elämäkerran Pappa, min pappa ja lapsuudestaan puolifiktiivisen romaanin Det turkiska huset. Ville Sandqvist on teatteriohjaaja ja näyttelijä.
Orhan Kemal

Orhan Kemal (oik. Mehmet Raşit Öğütçü, s. 15. syyskuuta 1914 Adana Turkki – 2. kesäkuuta 1970 Sofia Bulgaria) oli turkkilainen kirjailija, jolla oli merkittävä vaikutus 1900-luvun jälkipuolen turkkilaisiin kirjailijoihin. Hänen aiheitaan ovat suurkaupunkien köyhät ja teollisuustyöväestö. 
Orhan Kemal joutui mielipiteidensä vuoksi vankilaan 1939. Vankila-aikanaan hän tapasi Nazım Hikmetin, ja tästä tapaamisesta tuli hänen elämänsä käännekohta. Vapauduttuaan hän teki erilaisia töitä, mutta asettui 1950 Istanbuliin ja ansaitsi elantonsa kirjoittamalla. Hän käytti useita kirjailijanimiä.
Hän on kirjoittanut novelleja, romaaneja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Lisäksi hän on kirjoittanut omaelämäkerrallisia teoksia.
Iso Hankalammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee yhdessä Kutujärven ja Vähän Hankalammin kanssa pitkällä suojakosolla, joka on koko pituudeltaan ojitettu. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat suomaata.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,7 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä suo-ojaa. Ojien kallistukset johtavat vesiä kohti Vähää Hankalampea ja tämän jälkeen ne laskevat Mauharinjokeen noin 1,5 kilometrin päässä. Suojärvien välillä on ojilla pudotusta 0,5 metriä.
Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen

"Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen" ("Helvetin kosto kiehuu sydämessäni") on Yön kuningattaren toinen aaria Mozartin oopperassa Taikahuilu.

Aaria

"Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen" tunnetaan myös nimellä "Yön kuningattaren aaria", vaikka Taikahuiluun kuuluu sen ohella myös Yön kuningattaren ensimmäinen aaria "O zittre nicht, mein lieber Sohn". Sitä pidetään yhtenä tunnetuimmista ooppera-aarioista ja se on tarttuva, nopeatempoinen ja pahaenteisen suurellinen.
Aaria kuuluu oopperan toiseen näytökseen. Se kuvaa Yön kuningattaren kostonhimoista raivokohtausta, jossa hän työntää tikarin tyttärensä Paminan käteen ja vaatii tätä tappamaan kilpailijansa Sarastron uhaten hylätä ja kirota tyttärensä jos tämä kieltäytyy. Taikahuilun kantaesityksessä Yön kuningattaren roolin lauloi Mozartin käly Josepha Hofer.

Musiikki

Aaria on sävelletty d-mollissa, ja sen orkesterikokoonpanoon kuuluu kaksi huilua, oboeta, fagottia, käyrätorvea ja trumpettia sekä jouset (1. ja 2. viulut, alttoviulut, sellot ja kontrabasso). Orkesteri on laajempi kuin ensimmäisessä aariassa "O zittre nicht", ja siihen kuuluu klarinetteja ja pasuunoja lukuun ottamatta oopperan koko soittajisto.
Aaria on esittäjälleen erittäin haastava. Se ulottuu yksiviivaisestä f:stä aina kolmiviivaiseen f:ään asti ja edellyttää laulajalta korkeaa äänialaa.

Triviaa

Aaria sisältyy Voyager 1 & 2 -luotainten mukana avaruuteen lähetettyihin kultaisiin äänilevyihin.
Tuomo Nikkola

Tuomo Nikkola (s. 1947 Raudaskylä) on kanttoriurkuri, musiikin ja yksinlaulun opettaja. Hän on saanut kirkon sävellyspalkinnon vuosina 1983 ja 1990. Useita hänen sävellyksiään päätyi virsikirjaan joista suurin osa on virsikirjan Jumalanpalvelus-liitteessä.
Édouard-Jean Empain

Édouard-Jean Empain (s. 7. lokakuuta 1937) on belgialais-ranskalainen teollisuusmagnaatti ja paroni, joka oli vuodesta 1971 Schneider Electricin toimitusjohtaja.

Empainin sieppaus

Empain siepattiin 23. tammikuuta 1978 Pariisin asuntonsa edustalta. Empainin perheelle toimitettiin tämän sormenpää ja esitettiin 80 miljoonan Ranskan frangin lunnasvaatimus, joka myöhemmin pieneni 40 miljoonaan.
Empainin löytämiseksi järjestettiin suuretsintä. Poliisi pysäytti ja tutki 24 tunnin aikana noin 140 000 autoa koko maassa. Kaappauksen jatkuttua kaksi kuukautta 24. maaliskuuta poliisin erikoisryhmä sai sieppaajat ansaan. Poliisin ja viiden sieppaajan välille syntyi tulitaistelu, jonka seurauksena yksi sieppaajista kuoli, yksi haavoittui ja yksi vangittiin.
Haavoittuneen sieppaajan antamien tietojen perusteella Empain löydettiin 28. maaliskuuta metroasemalta Pariisin esikaupungissa Savigny-sur-Orgessa. Kaappaus kesti 63 päivää.
Belgialainen ohjaaja Lucas Belvaux teki tapauksesta elokuvan Rapt.
Domenico Raccuglia

Domenico Raccuglia (s. 27. lokakuuta 1964 Altofonte, Italia) on italialainen mafiajohtaja ja Sisilian mafian kakkosmies. Hän pakoili poliisia 15 vuotta, kunnes jäi kiinni vuonna 2009.

Mafiaura

Raccuglia on nykyisin Altofonten mafiaperheen johtaja. Kun perheen "johtajien johtaja" Bernardo Provenzano vangittiin, Raccugliaa ehdotettiin tämän seuraajaksi yhdessä Matteo Messina Denaron ja Salvatore Lo Piccolon kanssa.
Vuonna 1993 Raccuglia kidnappasi murhatodistaja Santo Di Matteon 11-vuotiaan pojan painostaakseen Di Matteota jättämään todistuksensa mafiaa vastaan. Raccuglia tappoi pojan 1996 tämän oltua panttivankina 779 päivää.
Raccuglia tappoi toisen avaintodistajan sukulaisen vuonna 1994, kun hän surmasi Girolamo La Barberan, joka oli Gioacchino La Barberan isä.

Pidätys

Italian poliisin erikoisyksikkö pidätti Raccuglian Trapanin maakunnassa marraskuussa 2009. Hän oli ollut etsintäkuulutettuna 15 vuotta. Raccuglialle oli langetettu jo kolme elinkautista vankeusrangaistusta.
Nègrepelisse

Nähtävyyksiä

Kaupungin linna Château de Nègrepelisse on peräisin 1200-luvulta. Linna joutui hävityksen kohteeksi Ranskan vallankumouksessa ja jäi sen jälkeen hylätyksi. Viime vuosikymmeninä linnaa on kunnostettu, ja vuonna 2014 se avattiin yleisölle.
Grace Mugabe

Elämäkerta

Grace Mugabe syntyi 23. heinäkuuta 1965 Chivun kylässä. Hänen isänsä oli siirtotyöläinen apartheidin ajan Etelä-Afrikassa. Grace tapasi häntä 41 vuotta vanhemman Robert Mugaben työskennellessään konekirjoittajana valtiolle. Ennen Robert Mugabea hänellä oli ollut avioeroon päätynyt suhde ja poika. Robert Mugaben tuolloinen vaimo Sally Hayfron oli heidän tavatessaan kuolemansairas. Robert Mugaben mukaan Hayfron antoi hyväksyntänsä parin suhteelle ennen kuolemaansa vuonna 1992, mutta pari ei avioitunut kuin vasta neljä vuotta myöhemmin. Parin ensimmäinen lapsi syntyi vuonna 1997 ja yhteensä lapsia syntyi kolme.
Grace Mugabe on pyrkinyt myös menestymään liike-elämässä filantrooppina perustaen esimerkiksi orpokodin maatilalle hieman pääkaupunki Hararen ulkopuolella kiinalaisen tuen avulla. Hän on suorittanut myös sosiologian tutkinnon Zimbabwen yliopistossa, joidenkin väittämien mukaan vain kahdessa kuukaudessa. Joidenkin tietojen mukaan orpokoteja käsitellyttä väitöskirjaa ei kuitenkaan arkistoitu yliopiston kirjastoon. Grace Mugabe on joka tapauksessa sittemmin käyttänyt eri yhteyksissä tohtorin arvonimeä useaan otteeseen.
Grace Mugabe on ajoittain ottanut osaa myös maansa poliittisen elämään. Hänen kriitikkonsa ovat käyttäneet hänestä esimerkiksi nimiä "Gucci Grace" ja "DisGrace", joilla on viitattu väitöksiin tuhlailevaisuudesta. Toisaalta hänen kannattajansa ovat arvostaneet hänen suorapuheisuuttaan. Hän on esimerkiksi syyttänyt tuolloista varapresidenttiä Joice Mujurua salaliitosta hänen miehensä syöksemiseksi vallasta tai jopa salamurhan suunnittelusta. Mujuru erotettiin hieman myöhemmin ja uudeksi varapresidentiksi nousi Emmerson Mnangagwa, jonka kanssa Grace otti yhteen marraskuussa 2017. Hän syytti tämän tukijoita vallankaappauksen suunnitellusta ja kehotti julkisesti miestään erottamaan tämän. Mnangagwa erotettiin marraskuussa 2017 ja tämä pakeni maasta. Varapresidentin erottaminen nähtiin osana suunnitelmaa julistaa Grace miehensä Robert Mugaben seuraajaksi maan johdossa, mikä puolestaan johti armeijan väliintuloon. Zimbabwen armeija otti vallan 15. marraskuuta ja Robert Mugabe asetettiin kotiarestiin. Hieman myöhemmin Robert ja Grace erotettiin maata hallitsevasta Zanu-PF -puolueesta ja 21. marraskuuta Robert erosi tehtävästään Zimbabwen presidenttinä.
Grace Mugabeen on hänen miehensä tavoin kohdistettu pakotteita Yhdysvaltojen ja EU:n taholta ja niihin kuuluu muun ohella matkustuskieltoja.
V. F. Johanson

Väinö Fritiof Johanson (10. joulukuuta 1893 Kirkkonummi – 11. kesäkuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori joka oli 1930-luvun alussa yksi merkittävimmistä ns. pulaliikkeiden johtohahmoista.
Johansonin vanhemmat olivat maanviljelijä Fritjof Johanson ja Sofia Westman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915, agronomiksi 1916, filosofian lisensiaatiksi 1918 sekä filosofian maisteriksi ja tohtoriksi 1920. Johanson oli Maanviljelys-taloudellisella koelaitoksella laboraattorina 1916–1919 ja sen jälkeen Helsingin yliopistossa kotieläintieteen laitoksella assistenttina 1921–1925, kansantaloustieteen ja tilastotieteen ylimääräisenä opettajana vuodesta 1926 sekä maatalouspoliitikan dosenttina vuodesta 1927. Johanson oli tilastollisen päätoimiston ylimääräisenä vanhempana aktuaarina 1928–1929 ja ruotsalaisen kauppakorkeakoulun vt. kansantaloustieteen vanhempana opettajana 1927–1928. Hän toimi myös maanviljelijänä Helsingin pitäjässä omistamassaan Sillbölen kartanossa 1918–1922 ja Brutubyn Påvalsin tilalla 1918–1924.
Suomen sisällissodan aikana Johanson oli Länsi-Uudenmaan suojeluskuntalaisista kootun Sigurdskårenin esikuntapäällikkönä, Länsi-Uudenmaan pataljoonan komentajana sekä Uudenmaan 1. sotilaspiirin piiripäällikkönä. Johanson osallistui Kirkkonummen taisteluihin ja oli Sigurdskårenin antautumisen jälkeen puolitoista kuukautta sotavankina Helsingissä. Länsi-Uudenmaan pataljoonan komentajana hän oli osallisena ainakin 200 punaisten teloituksiin huhti-toukokuussa 1918. Samana vuonna Johanson ylennettiin reservin kapteeniksi.
1930-luvun alussa Johanson tuli mukaan ensin Lapuan liikkeen ja sitten ns. pulaliikkeiden toimintaan. Hänestä tuli yhdessä professori Yrjö Jahnssonin kanssa yksi tammikuussa 1931 käynnistyneen Loimaan pulaliikkeen ideologisista johtohahmoista. Johanson arvosteli harjoitettua talouspolitiikkaa joka oli saattanut taloudellisiin vaikeuksiin useita velkaantuneita maanviljelijöitä. Hänet asetettiin vuonna 1932 kotiarestiin muutamien kuukausien ajaksi kun Suomen hallitus halusi hillitä hänen poliittista toimintaansa. Johanson pyrki hakeutumaan myös yhteistyöhön 1930-luvun alussa Suomeen syntyneiden pienten kansallissosialististen puolueiden kanssa. Vuonna 1936 korkein oikeus tuomitsi hänet kunnianloukkauksesta neljän kuukauden ehdolliseen vankeusragaistukseen kun hän oli kirjoituksissaan arvostellut voimakkaasti muun muassa Risto Rytiä ja Kyösti Kalliota.
Johanson oli naimisissa 1917–1931 Margit von Hertzenin kanssa ja vuodesta 1932 Tyyne Näkin kanssa. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli kaupunkineuvos ja Suomen Kaupunkiliiton toiminnanjohtaja Lars Olov Johanson.
Herunen

Herunen on taajama Nurmijärven kunnan pohjoisosassa. Vuoden 2011 lopussa tässä kuntarajan yli jatkuvassa taajamassa oli 535 asukasta, joista 531 asui Nurmijärvellä ja 4 Hyvinkäällä. Herunen sijaitsee Lohjanharjulla noin 50 metriä merenpintaa korkeammalla. Taajaman lähellä ovat laskujoettomat Herusten järvet sekä isot sorakuopat, joiden uudelleen käyttöön ottoa on vastustettu. 
Herusten taajamaa kutsutaan puhekielessä joskus Herkaksi. Paikallisten keskuudessa Herunen on jaettu kahteen alueeseen, jotka ovat Ala-Herunen ja Ylä-Herunen. Ala-Herusten alue rajautuu etelässä valtatie 25:n siltaan ja Hyvinkäälle päin mentäessä Hyvämäkeen. Ylä-Herunen rajautuu edellä mainittuun Hyvämäkeen ja pohjoisessa Hyvinkään puolella sijaitsevaan Nopon taajamaan.
Toisen maailmansodan aikaan Herusta pommitettiin, koska se sijaitsee Hanko–Hyvinkää-radan varrella ja läheisellä Rajamäen viinatehtaalla valmistettiin kemikaaleja räjähteisiin. Herusten kylälle on 2000-luvun alussa rakennettu suuri määrä uusia taloja. 
Kylässä ei ole omaa koulua ja päiväkotia, vaan lapset käyvät koulua Rajamäellä. Nurmijärven seurakunta vuokraa Herusten entistä kioskia urheiluseuralta, ja järjestää kioskilla kerhotoimintaa. Kioskin vierestä lähtevät Kiljavannummen urheilualueen vaellusreitistöt. Kioskilta on noin seitsemän kilometrin matka Kytäjällä sijaitsevaan golfkeskukseen.
Kulkuyhteydet Herusista ovat kohtalaisen hyvät. Herustentietä koilliseen Hyvinkäälle päin mennessä tulee vastaan vanha Helsinki–Hämeenlinna-tie eli nykyinen seututie 130. Etelään Rajamäkeen päin mennessä tulee vastaan valtatie 25, jota pitkin pääsee Hankoon ja Hyvinkäälle. Kylän läpi ajaa eri yhtiöiden linja-autoja.
Herusten alueella toimiva Herusten asukasyhdistys. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Herusten taajamasta valittiin kolme valtuutettua Nurmijärven kunnanvaltuustoon. Ensikertalaisina valtuustoon pääsivät Maiju Tapiolinna (ps.) ja Pirkko Vertti (vas.) sekä konkarina kolmannelle valtuustokaudelle valittu Merja Åstedt (kok.).
Kevään ja kesän 2018 aikana Herusten alueelle valmistui uusi täysimittainen 18-väyläinen frisbeegolfrata, joka otettiin käyttöön syksyllä.
Ars Fennica -palkinto

Ars Fennica -palkinto on vuosittain jaettava suomalainen kuvataidepalkinto. Sen myöntää vuonna 1990 perustettu Henna ja Pertti Niemistön Kuvataidesäätiö Ars Fennica. Palkinto annetaan kunakin vuonna yhdelle kuvataiteilijalle ”tunnustuksena korkeatasoisesta ja persoonallisesta taiteellista työstä”. Palkinnon suuruus on 40 000 euroa, ja siihen sisältyy myös julkaisu ja näyttelykierros. Sen tarkoituksena on avata suomalaiselle kuvataiteelle uusia kansainvälisiä yhteyksiä ja innostaa taiteilijoita heidän luovassa työssään. Palkinnon saajan valitsee Ars Fennica -palkintolautakunnan kutsuma kansainvälinen taideasiantuntija lautakunnan asettamien ehdokkaiden joukosta. Palkintoa on myönnetty vuodesta 1991 lähtien. Suomalaisten lisäksi ehdolla on ollut pohjoismaisia, balttilaisia ja Pietarin alueen taiteilijoita.
Musiikkineuvos

Musiikkineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Vuosien 1918–2013 aikana musiikkineuvoksen arvonimi on myönnetty 54 henkilölle. 
Se voidaan myöntää musiikin alalla ansioituneille henkilöille.
NAL Asunnot

NAL Asunnot Oy on yleishyödyllinen vuokrataloyhtiö, joka rakennuttaa ja vuokraa nuorisoasuntoja. Yhtiön omistaa valtakunnallinen nuorisoasumisen etujärjestö Nuorisoasuntoliitto ry. 
NAL Asuntojen asunnot rakennetaan arava- tai korkotukilainoituksella sekä Veikkauksen avustuksilla. Asunnot on tarkoitettu 18-29-vuotiaille, pääasiallisesti työssäkäyville tai työelämään hakeutuville nuorille. Asuntoja on yli kymmenellä paikkakunnalla.
Patamonlammi

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,4 metriä meren pinnan yläpuolella ja järvessä on yksi autio luotomainen saari. Lampeen laskee kaksi ojaa, joista itäisestä Kolmijokisenlammista tuleva oja on toinen. Patamonlammin laskuoja on Patamonlamminoja, joka yhtyy Tarpianjokeen 7,6 kilometrin päässä. Lampi on 500 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja eteläisiä rantoja reunustavat harjumuodostelmat ja pohjoisrannoilla pääasiassa avosuo. Rantaan on rakennettu 13 vapaa-ajan asuntoa, jonne johtaa tiet yhdystieltä 13661.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen muodossa on selvä ero lammen nykyiseen muotoon. Lammesta puuttuu itään työntyvä lahdelma, joka on nykyään avosuota. Avosuota ovat myös laskuojan rannat, jota Tammelan kuntaraja yrittää seurata. Järvenlaskun yhteydessä rannoille paljastui rehevää maata, joka sopi niittyjen pohjaksi.
Makoto Ogawa

Makoto Ogawa (jap. 小川麻琴, s. 29. lokakuuta 1987 Kashiwazaki, Niigata, Japani) on Morning Musumen 5. sukupolven jäsen. Hän liittyi Morning Musumeen vuonna 2001 samaan aikaan Ai Takahashin, Risa Niigakin ja Asami Konnon kanssa. Ennen Morning Musumeen liitymistä Ogawa kävi Apple Little Performers (ALP) -nimistä taidekoulua, jossa hän oli huippuoppilas. Hän on esiintynyt myös mallina useissa lehdissä ja mainoksissa. Ogawa erosi yhtyeestä 27.8.2006 lähteäkseen ulkomaille opiskelemaan englantia.

Elokuvat

2002: Tokkaekko
2003: Koinu Dan no monogatari

TV-sarjat

2002: Angel Hearts
2004: Aijō ippon!
Manazuru (1933)

Palvelus

Alus upposi 1. maaliskuuta 1945 ilmahyökkäyksessä Nahassa. Se poistettiin alusluettelosta 20. toukokuuta.
Tom Selleck

Yksityiselämä

Tom Selleck on ollut kaksi kertaa naimisissa, vuosina 1971-1982 Jaquline Rayn kanssa. Vuonna 1987 Selleck meni naimisiin Jillie Mackin kanssa. Tom Selleckillä on kaksi lasta.
HMS Diomede (D92)

Palvelus

HMS Diomede liitettiin palvelukseen otettaessa Kiinan asemalle 5. Kevyt risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin Uuden Seelannin osastoon 21. lokakuuta 1925. Alus palveli Uuden Seelannin vesillä lukuun ottamatta huoltoa 1929-1930 aina vuoteen 1935.
HMS Diomede alus palveli hetken 4. Risteilijäviirikön yhteydessä Itä-Intiassa alueella olleen poliittisen kriisin seurauksena. HMNZS Achilles vapautti aluksen siirrettäväksi huoltoon 31. maaliskuuta 1936. Samalla alus palasi taas Kuninkaallisen laivaston suoraan valvontaan. Alus vietti loppuajan ennen toista maailmansotaa reservissä ja joukkojenkuljetustehtävissä.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttyessä HMS Diomede liitettiin Kotilaivaston 7. Risteilijäviirikköön tehtävänään Pohjanmeren valvonta. Alus siirrettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. Risteilijäviirikköön 1940. Alus oli valtasi saksalaisen saarronmurtajan Idarwaldin Tampicon edustalla 15. joulukuuta 1940.
HMS Diomede siirrettiin 1942 Etelä-Atlantin osastoon ja Länsi-Afrikkaan, mutta alus oli Englannissa huollettavana 22. heinäkuuta 1942 - 24. syyskuuta 1943 Rosythissa. Tämän jälkeen alus palveli koululaivana.
HMS Diomede siirrettiin 1945 reserviin majoitusalukseksi. Alus siirrettiin BISCOlle romutettavaksi 5. huhtikuuta 1946 ja saapui Arnott Youngin Dalmuirin telakalle 13. toukokuuta 1946.
Favorinos

Favorinos (n. 80 – n. 150) oli kreikkalais-roomalainen sofisti ja filosofi, joka vaikutti keisari Hadrianuksen aikana.

Elämä

Favorinos oli syntyjään gallialainen ja kotoisin Arlesista. Hän aloitti kuitenkin jo varhaisella iällä matkansa Kreikassa, Italiassa ja idässä. Hän ansaitsi mainetta sekä Ateenassa että Roomassa laajojen tietojensa ja hyvien puhujanlahjojensa ansiosta. Hän oli läheinen sekä Plutarkhoksen, Herodes Atticuksen, jolle testamenttasi Roomassa sijainneen kirjastonsa, kyynikko Demetrioksen, Cornelius Fronton, Aulus Gelliuksen että Hadrianuksen itsensä kanssa. Hänen kilpailijansa ja kirjallisten hyökkäystensä kohde oli Polemon Smyrnalainen.
Kerrotaan, että kun Hadrianus vaiensi Favorinoksen väittelyssä, jossa sofisti olisi helposti kumonnut vastapuolensa näkemykset, Favorinos vastasi, että olisi typerää kritisoida kolmenkymmenen legioonan komentajan logiikkaa. Kun keisaria nöyristelevät ateenalaiset kaatoivat Favorinokselle aiemmin pystyttämänsä patsaan, Favorinos huomautti, että jos Sokrateella olisi myös ollut ateenalaisten hänelle pystyttämä patsas, hän olisi saattanut säästyä myrkyltä.

Filosofia ja teokset

Favorinoksen lukuisista teoksista on säilynyt vain katkelmia Aulus Gelliuksen, Diogenes Laertioksen ja Flavius Philostratuksen teoksissa sekä Sudassa ja Laropiassa (sekalaisia historioita). Diogenes Laertios käytti Favorinoksen teosta Muistelmia (Ἀπομνημονευμάτα, Apomnēmoneumata) lähteenään.
Filosofina Favorinos kuului skeptiseen koulukuntaan. Hänen merkittävin aikaansaannoksensa tässä suhteessa vaikuttaa olleen kymmenen kirjaa käsittänyt teos Pyrrhonistisia trooppeja, jossa hän pyrki osoittamaan, että Pyrrhonin menetelmät olivat hyödyllisiä käytettäväksi myös oikeusistuimissa.