google/wiki40b huggingface dataset:
Lamont Dozier

Lamont Dozier (s. 16. kesäkuuta 1941 Detroit) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hänet tunnetaan erityisesti työstään Brian ja Eddie Hollandin kanssa Motown-yhtiössä 1960-luvulla.

Elämä ja ura

Dozier aloitti musiikkiuransa 13-vuotiaana The Romeos -yhtyeen laulajana. Hän esiintyi 1950-luvulla Detroitissa ja nauhoitti vuonna 1960 debyyttisinglensä taiteilijanimellä Lamont Anthony. Single julkaistiin Motownin perustaja Berry Gordyn sisaren omistamalla Anna Records -levymerkillä. Vuonna 1963 Gordy palkkasi Dozierin omaan levy-yhtiöönsä antaen hänelle yhteistyökumppaneiksi tuottaja-lauluntekijäveljekset Brian ja Eddie Hollandin.
Dozier ja Hollandit (nimet esitetään usein muodossa Holland–Dozier–Holland) kirjoittivat ja tuottivat 1960-luvulla suuren määrän menestyskappaleita Motown-artisteille, joista menestyneimmäksi osoittautui The Supremes. Yhtye nosti peräkkäin listaykköseksi kuusi Dozierin ja Hollandien kirjoittamaa kappaletta, joista ensimmäinen oli vuoden 1964 ”Where Did Our Love Go?”. The Four Tops -yhtyeelle he tekivät muun muassa listahitit ”I Can’t Help Myself (Sugar Pie, Honey Bunch)” ja ”Reach Out, I’ll Be There”. Myös The Isley Brothers, Marvin Gaye, The Marvelettes ja Martha and the Vandellas nauhoittivat heidän materiaaliaan.
Dozier ja Hollandit ajautuivat erimielisyyksiin Motownin kanssa rojaltien jakamisesta, ja pitkän oikeuskäsittelyn jälkeen kolmikko päätti vuonna 1968 perustaa oman yhtiönsä. He alkoivat tuottaa musiikkia omien Invictus- ja Hot Wax -levymerkkiensä alla. Dozier alkoi uudelleen nauhoittaa musiikkia sooloartistina. Vuonna 1973 hän lopetti yhteistyön Hollandien kanssa ja siirtyi ABC Recordsille.
Balladi ”Trying to Hold On to My Woman” menestyi hyvin ja Dozierin ABC-debyyttialbumi Out Here on My Own saavutti kultalevyrajan. Hän nauhoitti ABC:lle vielä albumit Black Bach ja Love & Beauty ennen siirtymistään Warner Bros. Recordsille vuonna 1976.
Vuonna 1980 Dozier perheineen muutti Englantiin. Hän tuotti ja kirjoitti 1980-luvulla musiikkia muun muassa Aretha Franklinille, Eric Claptonille ja Phil Collinsille.
Holland–Dozier–Holland valittiin vuonna 1988 Songwriters Hall of Fameen ja vuonna 1990 Rock and Roll Hall of Fameen.
Urbaani löytöretkeily

Urbaani löytöretkeily (engl. urban exploration, urban exploring, UE, urbex) tarkoittaa normaalisti näkymättömien, usein kaupungeissa sijaitsevien tilojen tutkimista.

Eettiset säännöt

Urbaanin löytöretkeilyn harrastajilla on tapana noudattaa tiettyjä eettisiä perussääntöjä, joissa kunnioitetaan itse käyntikohdetta, sen omistavaa tahoa sekä muita löytöretkeilijöitä, jotka mahdollisesti käyvät kohteessa myöhemmin. Säännöstön ajatuksena on jättää rakennukset samaan tilaan kuin missä ne olivat sinne tultaessa. Yleisesti käytetty UE-harrastajien motto on "ota vain valokuvia, jätä vain jalanjälkiä".
Urbaania löytöretkeilyä harrastavat ihmiset eivät tyypillisesti ole vandaaleita, graffitinmaalareita tai talonvaltaajia. Löytäessään hyvin säilyneitä kohteita urbaanit löytöretkeilijät eivät kerro niistä ihmisille, jos he eivät ole varmoja siitä, noudattavatko nämä heidän etiikkaansa. Harrastus ei kuitenkaan aina ole laillista. Hylätyissä rakennuksissa käyminen ei ole laitonta, ellei rakennuksella ole julkisrauhaa.

Riskit

Urbaaniin löytöretkeilyyn liittyy monesti myös riskejä, joiden olemassaolon harrastajat usein myös tiedostavat ja joita he pyrkivät välttämään. Merkittävimpiä ovat fyysiset loukkaantumiset, kuten putoamiset, joihin liittyvää riskiä pyritään hallitsemaan huolellisella harkinnalla sekä kunnollisella valaistuksella. Toisen ryhmän muodostavat erilaiset rakennustekniikassa käytetyt vaaralliset materiaalit, kuten asbesti, joilta voidaan suojautua käyttämällä oikeanlaisia hengityssuojaimia ja muita suojavarusteita.
TransAmerica

Pelin kulku

Pelilautaan on painettu Yhdysvaltain kartta, joka on jaettu viiteen alueeseen. Jokaisella alueella on seitsemän kaupunkia. Pelikierroksen aluksi pelaajille jaetaan viisi korttia, yksi kutakin aluetta kohden. Jokaisessa kortissa on mainittu kaupunki ja pelaajien tehtävänä on yhdistää omat kaupunkinsa toisiinsa kiskoillaan. Pelaaja valitsee yhden kaupungeista aloituskaupungikseen.
Vuorollaan pelaaja asettaa kaksi kiskonpalaa pelilaudalle. Kiskojen on oltava yhteydessä pelaajan aloituskaupunkiin, mutta myös muiden pelaajien kiskoja voi käyttää yhteyden luomiseen. Ensimmäisenä kaupunkinsa yhdistänyt pelaaja voittaa kierroksen, muut saavat miinuspisteitä sen mukaan, kuinka monta kiskoa he olisivat vielä tarvinneet saadakseen rataverkoston valmiiksi.
Pelin voittaa pelaaja, jolla on eniten pisteitä silloin, kun yksi pelaajista saavuttaa nollan pisteen rajan. Pelikierroksia pelataan niin monta, kunnes ensimmäinen pelaaja häviää pisteensä nollaan tai sen alle ja voittaja voidaan selvittää.
Petri Keskitalo

Petri Juhani Keskitalo (s. 10. maaliskuuta 1967 Raahe) on suomalainen entinen urheilija, lempinimeltään "Elmo". Hän edusti kymmenottelussa Oulun Pyrintöä. Keskitalo teki erittäin kovia tuloksia jo nuorella iällä ja hänen nimissään on edelleen useita nuorten sarjojen Suomen ennätyksiä pikamatkoilla, pituushypyssä sekä moniottelussa. Hän voitti 10-ottelussa nuorten maailmanmestaruuden 1986. Aikuisten sarjassa huomattavin saavutus oli maailmanmestaruuskisojen viides sija Tokiossa 1991 silloisella SE-tuloksella 8318.
Hän edusti Suomea lisäksi Stuttgartin MM-kisoissa 1993 sijoittuen yhdenneksitoista ja sijoittui samalla sijalle myös Soulin olympialaisissa 1988. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän keskeytti. Stuttgartin EM-kisoissa 1986 sijoitus oli kuudestoista. Hän oli mukana myös vuoden 1995 Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa (keskeytti) ja Göteborgin MM-kisoissa (keskeytti).
Hän saavutti urallaan kuusi mitalia Kalevan kisoissa. Kultaa hän sai pituushypystä Vaasassa 1986 ja kymmenottelusta Parkanossa 1987. Hopealla hän oli kymmenottelussa Huittisissa 1984 sekä pituushypyssä ja 110 metrin aidoissa Hämeenlinnassa 1988. Pronssia hän saavutti pituushypyssä Helsingissä 1991. Lisäksi hän sai 4 × 100 metrin viestissä SM-kultaa vuonna 1990. Hallissa hän voitti kultaa 60 metrillä 1985, pituushypyssä 1993 sekä seitsenottelussa 1994 ja 1995, hopeaa pituushypyssä 1988 ja 60 metrin aidoissa 1990 sekä pronssia pituushypyssä 1987.
Alfredo Binda

Alfredo Binda (11. elokuuta 1902 – 19. heinäkuuta 1986) oli italialainen ammattipyöräilijä, joka luetaan lajin historian parhaiden joukkoon.
Binda vietti nuoruutensa Nizzassa, Etelä-Ranskassa. Hän siirtyi ammattilaiseksi 1922 ja kaksi vuotta myöhemmin hänen muuttaessaan Ranskasta Bindalla oli koossa jo 38 voittoa. Hän voitti urallaan Giro d'Italian viisi kertaa - edelleen voimassa oleva ennätys, jota ovat myöhemmin sivunneet maanmies Fausto Coppi ja belgialainen Eddy Merckx. Binda keräsi Girossa huimat 41 etappivoittoa. Tämän ennätyksen rikkoi lopulta Mario Cipollini vasta vuonna 2004. Alfredo Bindan ylivoimasta 20- ja 30-lukujen vaihteessa kertovat hänen kaksi rikkomatonta ennätystään: vuoden 1927 kilpailussa 12 etappivoittoa 15:stä mahdollisesta ja 1929 8 peräkkäistä etappivoittoa. Maglia rosaa eli johtajan vaaleanpunaista paitaa Binda piti yllään 60:llä etapilla.
Ylivoimaisuutensa takia vuonna 1930 Alfredo Bindalle maksettiin 22 500 puntaa (kokonaisvoitosta ja muutamasta etappivoitosta saatavaa palkintorahaa vastaava summa), jotta hän ei osallistuisi Giroon. Binda osallistuikin tuona vuonna Ranskan ympäriajoon ja voittikin kaksi etappia. 1933 Binda voitti Vuorten valtias -kategorian eli kilpailun parhaan mäkimiehen tittelistä, josta kilpailtiin tuolloin ensimmäistä kertaa.
Binda loisti myös maailmanmestaruuskilpailuissa: hän voitti maailmanmestaruuden kolme kertaa - ennätys, jota ovat myöhemmin sivunneet Rik Van Steenbergen, Merckx ja Óscar Freire. Italian mestaruuden hän voitti neljä kertaa, Giro di Lombardian niin ikään neljästi ja Milano–San Remon kahdesti. Voittoja Binda keräsi kaiken kaikkiaan 115.
Murrettuaan reisiluunsa 1936 Binda lopetti aktiiviuransa. Hänen uusi roolinsa oli Italian maajoukkueen valmentaja - ja siinä Binda viihtyikin lopulta 22 vuotta.
Eugen Weidmann

Eugen Weidmann (5. helmikuuta 1908 Frankfurt am Main, Saksa – 17. kesäkuuta 1939 Versailles, Ranska) oli viimeinen julkisesti teloitettu henkilö Ranskassa.
Weidmann syntyi Frankfurt am Mainissa liikemiesperheeseen. Hän kävi koulunsa Frankfurtissa.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hänet lähetettiin isovanhempiensa luokse. Tuolloin hän alkoi varastella. Parikymppisenä hän istui viisi vuotta vankilassa ryöstön takia.
Vankilassa ollessaan Weidmann tapasi kolme miestä, joista tulisi myöhemmin hänen rikoskumppaneitaan: Roger Million, Blanc ja Fritz Frommer. Vapauduttuaan vankilasta he suunnittelivat sieppaavansa Ranskassa vierailevia rikkaita turisteja ja varastavansa heidän rahansa. He vuokrasivat tätä tarkoitusta varten huvilan Saint Cloudista, läheltä Pariisia.
Heidän ensimmäisen kidnappauksensa epäonnistui, koska uhri taisteli niin voimakkaasti, että heidän oli päästettävä hänet menemään. Heidän toinen yrityksensä onnistui: he sieppasivat, ryöstivät ja murhasivat New Yorkista tulleen tanssijattaren Jean de Koven. Hänet haudattiin huvilan puutarhaan heinäkuussa 1937.
Saman vuoden syyskuun ensimmäisenä Weidmann palkkasi kuskin nimeltä Joseph Couffy ajamaan hänet Ranskan Rivieralle, jossa hän ampui Couffyn ja varasti hänen autonsa. 17. elokuuta 1937 Million ja Weidmann järjestivät tapaamisen nuoren teatterituottaja Roger LeBlondin kanssa, luvaten rahaa hänen esityksiinsä. Sen sijaan Weidmann ampui häntä päähän takaapäin ja varasti hänen lompakkonsa.
Seuraavaksi Weidmann ampui kiinteistövälittäjä Raymond Lesobren, joka oli esittelemässä taloa hänelle. Weidmann ryösti hänen autonsa ja lompakkonsa. 3. syyskuuta 1937 Weidmann ja Million houkuttelivat Janine Kellerin, yksityisen hoitajan, luolaan työtarjouksen perässä. Weidmann tappoi hänet ja ryösti hänen omaisuutensa. Keller oli viides ja viimeinen uhri.
Poliisi jäljitti Weidmannin tämän huvilalle Lesobren auton avulla ja ampumisen jälkeen pidätti hänet. Weidmann tunnusti kaikki murhansa ja sai kuolemantuomion. Million sai myös kuolemantuomion, kun taas Blanc sai 20 kuukauden vankilatuomion. Millionin tuomio muutettiin myöhemmin elinkautiseksi.

Teloitus

Eugen Weidmann teloitettiin 17. kesäkuuta 1939 giljotiinilla Versaillesissa, Saint-Pierren vankilan edessä. Katsojien "hysteerinen käyttäytyminen" oli niin järkyttävää, että Ranskan presidentti Albert Lebrun kielsi kaikki tulevat julkiset mestaukset. Ilman yleisöä teloitukset giljotiinilla jatkuivat Hamida Djandoubin teloitukseen 10. syyskuuta 1977 asti. Viranomaisten tietämättä Weidmannin teloitus kuvattiin salaa viereisestä rakennuksesta. 17-vuotias Christopher Lee oli todistamassa tapausta.
Asetyylibromidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa asetyylibromidi on väritöntä nestettä. Ilman vaikutuksesta aineen väri muuttuu kellertäväksi. Asetyylibromidi reagoi erittäin voimakkaasti veden kanssa hydrolysoituen etikkahapoksi ja vetybromidiksi. Se reagoi myös alkoholien kanssa muodostaen estereitä. Yhdiste liukenee muun muassa dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Asetyylibromidi ärsyttää hyvin voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä.

Valmistus ja käyttö

Asetyylibromidia valmistetaan jääetikan tai etikkahappoanhydridin ja fosforitribromidin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään muun muassa asetaattiesterien valmistuksessa. Näitä yhdisteitä käytetään muun muassa lääkkeinä, hajusteina, väriaineina ja maatalouskemikaaleina.
Ouniangan järvet

Ouniangan järvet muodostavat erikoisen järvialueen Saharan autiomaan keskelle. Alue sijaitsee Tšadin pohjoisosassa.
Alue liitettiin luonnonarvoihin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Gotland-luokan sukellusvene

Koneisto

Alusten koneisto on dieselsähköinen, jossa kaksi 16-sylinteristä MTU 16V-396 -dieselmoottoria (2 980 hv) tai kaksi Hedemora V12A/15-Ub -dieselmoottoria (3 600 hv) tuottaa voiman sähkömoottorille, joka pyörittää potkuria 1 800 hevosvoimalla. Alusten maksiminopus on 11 solmua pinnalla ja 20 solmua sukelluksissa.

AIP-järjestelmä

Sukellusveneen teki valmistuessaan edistykselliseksi siinä olleen stirlingmoottoriin perustuva Kockumsin v4-275R Mk III -yksikkö, joka käyttää aluksen sisällä kuljetettavaa nestemäistä happea. AIP-järjestelmä  (engl. Air-Independent Propulsion) mahdollistaa, että alus voi olla päivien sijasta veden alla kaksi viikkoa, jolloin sen havaitseminen tulee vaikeaksi siksi, ettei sen tarvitse tulla periskooppisyvyydelle lähelle pintaa ladatakseen akkuja niin kuin muut diesel-käyttöiset sukellusveneet. Vastaavan järjestelmän ovat ruotsalaisilta hankkineet vain Japanin itsepuolustusvoimien merivoimat.

Asejärjestelmät

Aluksiin on asennettu Terman-tutkajärjestelmät sekä Atlas CSU-90 -kaikuluotainjärjestelmä. Omasuojana on Mantan ECM -järjestelmä. Aseistuksena on neljä keulaan asennettua 533 millimetrin typ613 -torpedoputkea, joihin on 12 torpedoa. Lisäksi on kaksi 400 millimetrin typ431/451-sukellusveneentorjuntatorpedoputkea, joihin neljä torpedoa. Alukset kykenevät lisäksi kuljettamaan 48 miinaa.
Balaton

Maantiede ja ilmasto

Pohjoisessa järvi rajoittuu Bakonyn vuoriin, joiden rinteet ja vulkaaninen maaperä ovat otolliset hedelmän- ja viininviljelyyn. Balatonin allas on geologisesti varsin nuori, alle miljoona vuotta vanha, sillä se on muodostunut pleistoseenikauden lopulla. Alkuaan altaassa oli viisi pienempää järveä, jotka yhtyivät yhdeksi suureksi järveksi. Parhaiten muinaisjärviä erottava harjanne on nähtävissä Balatonin kapeimmalla kohdalla Tihanynniemen luona. Balatonin pinta on ollut joskus nykyistä korkeammalla. Luontainen lasku-uoma on ollut järven itäpäässä Siójoki, jonka suu kuitenkin aaltojen ja eroosion vaikutuksesta usein tukkiutui. 1976 valmistuneella Sión kanavalla varmistetaan nykyään 80 m³:n juoksutus ja järven pinnan taso. Balatonilla ei ole nykyään yhtäkään luonnonvaraista saarta.
Balatonin länsipäähän laskee Zalajoki. Virtaus järveen on melko vähäistä, ja järvialtaan vesi vaihtuu 2,2 vuodessa. Haihtuminen taas on voimakasta, etenkin lämpiminä kausina. Järven valuma-alue on 5 774 km², mutta suurempi merkitys on järven pintaan tulevalla suoralla sateella.
Balatonilla on mannerilmasto: lämmin ja aurinkoinen kausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Talvella järvi saattaa saada 20 cm:n jääpeitteen. Ilmavirtaukset suuntautuvat yleensä luoteesta kaakkoon, mikä rasittaa järven kaakkoisrantaa.
Ilmavirtaukset synnyttävät järvellä helposti myös kovaa aallokkoa, mikä lisää rannoilla eroosiota. Pinnanvaihtelu johtuu ilmanpaineen ja virtauksesta, joka aiheuttaa myös eroosiota rannoilla. Tihanyinsalmessa virtaus saattaa olla jopa 1,5 m/s.

Eliöstö

Balatonin vesi on erilaisille eliöille hyvä kasvuympäristö. Vesi eroaa merkittävästi muiden Keski-Euroopan järvien vedenlaadusta. Vedessä on anioneina runsaasti karbonaatteja, sulfaatteja sekä kationeina magnesiumia, kalsiumia ja natriumia. Runsaan pieneliöstön vuoksi Balatonin vesi on sameaa: näkyvyys on keskimäärin 85 cm. Balaton on kuuluisa omalaatuisesta turkoosista väristään, joka vaihtelee valon ja sääolosuhteiden mukaan.
Järvessä elää yli 1 500 kasvilajia, joista valtaosa (1 400) on leviä. Kasvimaailman näkyvimmät edustajat ovat ruoikot, joita on säilynyt etenkin järven etelärannalla ja länsipäässä, ns. Vähä-Balatonilla. Ruoikot tarjoavat hyvän elinympäristön lukuisille pieneliöille ja hyönteisille sekä harvinaisillekin vesilinnuille. Vedessä ja sen välittömässä läheisyydessä elää yli 1 200 eläinlajia, joista ihmisen toiminnan ja saasteiden seurauksena moni on uhanalainen tai kokonaan hävinnyt.

Ihmisen toiminta ja matkailu

Järven pohjoisranta on otollista maanviljelykselle, mutta 1900-luvun kuluessa matkailun lisääntyessä maanviljelys on järven rannoilta tyystin kadonnut. Tilalle on rakennettu kylpylöitä, hotelleja, satamia ja rantavalleja. Järven 196 km:n rantaviivasta on säilynyt luonnontilassa vain 70 km.
Järven ympäristö on suosittu matkailukohde, ja sen rannoilla on lukuisia kylpylöitä. Suosituimpia kohteita Balatonin rannalla ovat mm. Siófokin, Balatonalmádin, Balatonfüredin ja Keszthelyn kaupungit sekä Tihanynniemi luostareineen.
Sammalinen (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 96 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 8 saarta. Sen rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Sammalisen valuma-alueeseen (35.686) se kuuluu.
Kaupunginlaki

Kaupunginlaki on historiallinen, yhtä tai useampaa kaupunkia varten luotu oikeusohje. Jo Rooman valtakunnassa oli kaupunkeja koskeva 12 taulun laki, mutta erityisesti kaupunginlakeja syntyi keskiajalla, jolloin kaupungit olivat maaseudusta eriytyneitä oikeuspiirejä.

Kaupunginlait Ruotsissa

Ruotsissa syntyi kaupunginlakeja 1200-luvulla, jolloin maaseudulla käytettiin maakuntalakeja. Vanhin kaupunginlaki oli Tukholmaa varten luotu Bjärköalaki (ruots. Bjärköarätten) ja muita tunnettuja olivat Visbyn kaupunginlaki ja Söderköpingsrätten. Kaikkia Ruotsin kaupunkeja varten laadittu Maunu Eerikinpojan kaupunginlaki valmistui luultavasti 1349. Se oli voimassa vuoden 1734 lakiin saakka.
Pyöräliitto

Pyöräliitto (Cyklistförbundet, Finnish Cyclists' Federation) on suomalainen pyöräliikenteen edunvalvontajärjestö ja paikallisten arkipyöräilyseurojen kattojärjestö. Järjestö on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton. 
Pyöräliitto on perustettu 2014 Tampereella. Liiton toimisto sijaitsee Helsingissä. Palkattuja työntekijöitä (2018 tilanne) on 5.

Toimintatavat

Pyöräliitto pyrkii tavoitteisiinsa vaikuttamistyön, kampanjoinnin, julkisen keskustelun, paikallisyhdistysten tukemisen ja hanketyön keinoin. Tärkeä osa työtä on päättäjien, vaikutajien ja virkamiesten tapaaminen ja pyörällä liikkuvien näkökulman ja tarpeitten kertominen heille. Pyöräliitto antaa asiantuntijatukea virkamiehille, päättäjille, kansalaisvaikuttajille ja toimittajille.

VeloFinland

VeloFinland on vuosittainen pyöräliikenteen oma seminaari, jonka Pyöräliitto on järjestänyt vuodesta 2015 alkaen. Kaksipäiväisen seminaarin aikana käsitellään pyöräliikenteeseen ja kaupunkisuunnitteluun liittyviä aiheita eri näkökulmista, mm. talouden, kansanterveyden, viihtyvyyden, kaavoituksen ja kulttuurin näkökulmista. Seminaari on suunnattu virkamiehille, päättäjille, kaavoittajille, alan opiskelijoille ja kaikille pyöräliikenteen edistämisestä kiinnostuneille. VeloFinland on järjestetty (aikajärjestyksessä) Jyväskylässä, Helsingissä, Tampereella ja Turussa.
Pittsburgh Penguins

Historia

Penguins oli talousvaikeuksissa ennen 1990-lukua, eikä menestynyt kovin hyvin. Kun seura sai vuonna 1984 sopimuksen Mario Lemieux'n kanssa, seura alkoi pikkuhiljaa elpyä. Se voitti Stanley Cupin vuonna 1991, ja toisti voittonsa seuraavana vuonna. Marion huuma ei kuitenkaan kestänyt sen kauempaa, ja Penguins koki uudet vaikeutensa 2000-luvulla. Se jäi monena vuotena peräkkäin ulos pudotuspeleistä, kunnes Sidney Crosbyn ja Jevgeni Malkinin hankkiminen toi sen takaisin liigan parhaimmistoon. Seura on päässyt sen jälkeen tasaisesti pudotuspeleihin ja kuulunut mestariehdokkaisiin.
Mario Lemieux on ollut tulokauskaudestaan asti joukkueen todellinen tukipilari johdattaen sen kahteen Stanley Cup -voittoon seuran kapteenina, tehden paljon tehopisteitä, voittaen lukuisia henkilökohtaisia palkintoja, uhmaten Gretzkyn ennätyksiä. Aktiivipelaajauran jälkeen hän on toiminut seuran osaomistajana. Lemieux on voittanut Stanley Cupin myös seuran omistajana vuosina 2009, 2016 ja 2017.

Runkosarja

V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, JAH = jatkoaikahäviöt
TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit

Pudotuspelit

1967–1974: ei neljännesvälieriä, 1974–1981: karsintakierros
1981–1993: divisioonien välierät, divisioonien finaalit, konferenssien finaalit
1993–: konferenssien puolivälierät, konferenssien välierät, konferenssien finaalit
Aila Paloniemi

Aila Annikki Paloniemi (s. 28. tammikuuta 1956 Kyyjärvi) on suomalainen poliitikko, joka toimi keskustan kansanedustajana vuosina 2003–2019 Keski-Suomen vaalipiiristä. Paloniemi on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1997 lähtien. Lisäksi hän on jäsen Keski-Suomen liiton maakuntavaltuustossa (1997–2000, 2005–).  Ammatiltaan hän on toimittaja ja lastentarhanopettaja. Hänet valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon myös vuoden 2017 kuntavaaleissa. Paloniemi putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Paloniemi kuului vuonna 2006 Mikko Alkion puoluesihteeriyttä kannattaneeseen johtonelikkoon Mirja Ryynäsen, Kyösti Karjulan ja Pekka Myllymäen kanssa.
Eduskunnassa Paloniemi on varsinainen jäsen ulkoasiainvaliokunnassa sekä varajäsen puolustusvaliokunnassa ja sosiaali- ja terveysvaliokunnassa.
Paloniemi on myös Perhehoitoliiton puheenjohtaja, hän on ollut rakentamassa nykyistä laskentamallia lastensuojelukertoimelle, jonka mukaan valtio maksaa kunnille lastensuojelusta. Aila Paloniemi ja Pelastakaa Lapset ry:n pääsihteeri Hanna Markkula-Kivisilta työskentelevät yhteistyönä lasten eriasteisen laitostamisen hyväksi. Paloniemi toimii myös valtakunnallisen syöpäsairaiden lasten järjestön, Sylva ry:n, puheenjohtajana.
Ennen valintaansa kansanedustajaksi Paloniemi työskenteli vuodesta 1984 Yleisradion palveluksessa. 1990-luvun lopulla hän toimi TV2:n esittämän Hakupalat-ohjelman juontajana ja toimittajana yhdessä Meku Mannerin kanssa.
Baselin rauha

Baselin rauha on yhteisnimitys kolmelle vuonna 1795 solmitulle rauhansopimukselle, joilla Preussi, Espanja ja Hessen irtautuivat ensimmäisen liittokunnan sodasta. Kaikkien sopimusten toisena osapuolena oli Ranska.

Tausta

Sota oli alkanut vuonna 1792 aluksi vain Ranskan ja Itävallan välisenä, mutta Ranskan vastaiseen liittokuntaan olivat kesään 1793 mennessä liittyneet myös Preussi, Iso-Britannia, Espanja, Alankomaat, Sardinian kuningaskunta ja eräät pikkuvaltiot. Ranska oli kuitenkin vähitellen päässyt sodassa voitolle. Syksyllä 1794 se miehitti Reininmaalla Kölnin ja Bonnin sekä valloitti Alankomaat kokonaan. Samaan aikaan Puolan tapahtumat siirsivät Preussin mielenkiinnon toisaalle ja se siirsi suuren osan joukoistaan Ranskan vastaiselta rintamalta tukahduttamaan Puolan kansannousua. Ensimmäisenä Ranskan vastaisesta liittokunnasta irtautui Toscanan suurherttuakunta, joka solmi rauhan helmikuussa 1795.

Rauhansopimukset

Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II määräsi keväällä 1795 aloittamaan rauhanneuvottelut. Hän toivoi Preussin saavan vahvemman aseman tulevassa Puolan kolmannessa jaossa, jos Preussi ehtisi sitä ennen irtautumaan sodasta samalla kun Itävalta olisi yhä sidottu sodan jatkamiseen. Rauhanneuvottelut käytiin Baselissa puolueettomassa Sveitsissä. Ranskaa edusti neuvotteluissa François Barthélemy ja Preussia Karl August von Hardenberg. Rauha allekirjoitettiin 5. huhtikuuta 1795. Sen mukaan Preussin armeija vetäytyi demarkaatiolinjan taakse ja ranskalaiset saivat pitää hallussaan Reinin länsirannan. Osa Pohjois-Saksasta, mukaan lukien Hannover, jätettiin puolueettomaksi alueeksi. Salaisessa lisäpöytäkirjassa Preussi lupautui vetämään tukensa pois käskynhaltija Vilhelm V Oranialaisen johtamalta Alankomaiden pakolaishallitukselta. Tämän ansiosta Ranska saattoi pakottaa Alankomaat toukokuussa solmittuun Haagin rauhaan.
Seuraavaksi rauhanneuvotteluihin ryhtyi Espanja, jolle sota oli myös ollut tappiollinen. Syksyn 1794 ja kevään 1795 aikana Ranskan armeija oli työntynyt Espanjan alueelle sekä Kataloniassa että Baskimaalla. Rauhansopimus allekirjoitettiin Baselissa 22. heinäkuuta 1795. Ranska palautti Espanjalle mantereella miehittämänsä alueet, mutta Espanja joutui luovuttamaan Ranskalle puoliskonsa Hispaniolan saaresta Karibialla. Espanjan pääministeri Manuel de Godoy sai kotimaassaan nimityksen ”rauhan ruhtinas”. Espanjan erillisrauha johti kuitenkin seuraavana vuonna sotaan Espanjan ja Britannian välillä.
Hessen-Kasselin maakreivikunta, joka Ranskan ja Preussin välisen rauhan myötä oli siirtynyt puolueettomalle vyöhykkeelle, allekirjoitti erillisen rauhansopimuksen 28. elokuuta 1795.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1947

Suomen mestarit

HIFK: Thor Rosenberg, Sakari Jerima, Lars Saxberg, Arvi Arvekari, Tor Bäckström, Walter Svanström, Pehr Holmberg, Åke Forsman, Börje Herrmann, Erik Åberg, Gunnar Jernström.