google/wiki40b huggingface dataset:
Klein Bikes

Klein Bikes oli Gary Kleinin perustama polkupyörävalmistaja. Klein oli yksi ensimmäisistä, jotka käyttivät runkomateriaalina alumiinisia, normaalia paksumpia putkia. Kasvattamalla putken läpimittaa saavutettiin jäykempi, mutta samaan aikaan myös kevyempi, rakenne.
Klein valmisti ensimmäisen polkupyöränsä opiskellessaan Massachusetts Institute of Technologyssä 1970-luvulla, ja varsinainen valmistus alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1995 Trek Bicycle Corporation osti yhtiön, ja alkuperäinen Kleinin tehdas Chehalisissa, Washingtonissa suljettiin vuonna 2002, kun tuotanto siirrettiin Trekin pääkonttorin yhteydessä olevaan tehtaaseen Waterloossa, Wisconsinissa. Merkin laajamittainen valmistus päättyi Yhdysvalloissa vuonna 2007 ja muualla maailmassa vuonna 2009.

Historia

Gary Klein (s. 9. kesäkuuta 1952) opiskeli Kalifornian yliopistossa Davisissä ja myöhemmin Massachusetts Institute of Technologyssa. Vuonna 1973 Klein yhdessä muutamien muiden kanssa valmisti professori Buckleyn johdolla alumiinirunkoisen pyörän. Tutkittuaan teräsrunkoisia pyöriä ja myös käytössä rikkoutuneita runkoja he saivat selville polkupyörän rungon rasituspisteet. Käytössä olleiden alumiiniseosten rajoitetusta valikoimasta johtuen ryhmä päätti käyttää runkomateriaalina alumiiniseosta 60061.
Valmistuttuaan MIT:stä vuonna 1974 Klein opiskeli yrittäjyyttä. Hän oli innokas maantiepyöräilijä, joten vuonna 1975 hän perusti kolmen muun henkilön kanssa yrityksen, joka valmisti alumiinirunkoisia polkupyöriä MIT:n innovaatiokeskuksessa. Hän sai MIT:ltä 20 000 dollarin apurahan, ja lisäksi kukin osakas sijoitti yhtiöön 1 000 dollaria. Vuonna 1973 valmistettuja prototyyppejä, joiden runkoputket olivat totuttua isompia mutta joiden seinämävahvuus oli totuttua ohuempi, esiteltiin New Yorkissa pidetyillä kansainvälisillä polkupyörämessuilla helmikuussa 1975.
Seuraavana vuonna yhtiö muutti Kleinin vanhempien maatilalla Kalifornian San Martinissa olleeseen käyttämättömään rakennukseen, jota oli aiemmin käytetty luumujen kuivaamiseen. Vuonna 1977 Klein patentoi keksimänsä rakenteen suuren halkaisijan käyttämisestä jäykkyyden kasvattamiseksi, ja vuonna 1980 yhtiö muutti Kaliforniasta Chehalisiin, Washingtoniin. Yhtiö valmisti 1980-luvun alusta lähtien maantiepyöriä ja 1980-luvun puolivälistä lähtien maastopyöriä.
Kleinin idea alumiinin käyttämisestä runkomateriaalina ei ollut aivan uusi, mutta hänen keksintönsä läpimitan kasvattamisesta oli. Tämän ansiosta hän pystyi rakentamaan noin 15 prosenttia vastaavaa teräsrunkoista pyörää kevyempiä malleja. 
Vuonna 1995 Trek osti Kleinin, kun yhtiö ei pystynyt kilpailemaan suuren valmistajan myyntiverkostoa vastaan.
Parhaimmillaan yhtiö työllisti noin 250 henkilöä Chehalisin tehtaalla, mutta hiljalleen tuotanto siirtyi Trekin tehtaalle Wisconsiniin. Vuonna 2001 noin 70 henkilöä työllistänyt tehdas valmisti 15 000–20 000 runkoa vuodessa. Vuonna 2002 kaikki valmistus siirrettiin Trekin tehtaalle. Kleinin valmistamia pyöriä myytiin Yhdysvalloissa vuoteen 2007 ja Japanissa vuoteen 2009 saakka.
Andrew Luck

NFL-ura

NFL-joukkue Indianapolis Coltsin valitsi Stanfordin yliopiston joukkueessa pelanneen Luckin vuoden 2012 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisenä pelaajana. Luckin varaaminen käytännössä varmistui, kun Colts ilmoitti vapauttavansa vuoden 1998 ykkösvarauksen, legendaarisen Peyton Manningin sopimuksestaan. Luck olisi luultavasti ollut kärkivaraus jo vuotta aiemmin, jolloin hän olisi luultavasti mennyt Carolina Panthersin joukkueeseen Cam Newtonin sijaan, mutta tällöin päätti jatkaa vielä vuoden Stanfordissa. 
Luck valittiin heti kahdella ensimmäisellä kaudellaan NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hän solmi Coltsin kanssa kesäkuussa 2016 kuusivuotisen jatkosopimuksen, arvoltaan 140 miljoonaa dollaria. Sopimus oli NFL-historian rahakkain.
Useista loukkaantumisista kärsinyt Luck ilmoitti elokuussa 2019, juuri ennen uuden NFL-kauden alkua, että hän lopettaa peliuransa.

Muuta

Yliopistoaikanaan Andrew Luck menestyi eliittiyliopistona tunnetussa Stanfordissa myös akateemisesti, ja valmistui yliopistosta pääaineenaan arkkitehtuuri.
Luckin isä Oliver Luck pelasi myös ammattilaisena, toimien viiden kauden ajan sittemmin kuopatun Houston Oilersin pelinrakentajana vuosina 1982–1986.
Kuźebai Gerd

Kuźebai Gerd (udmurtiksi Кузебай Герд, oikealta nimeltään Kuzma Pavlovitš Tšainikov, ven. Кузьма Павлович Чайников; 14. tammikuuta (J: 2. tammikuuta) 1898 – 1. marraskuuta 1937) oli 1920-luvun merkittävin udmurttikirjailija.
Kirjailija syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Vavožin piirin Bolšaja Dokjan kylässä. Vuosina 1912–1916 hän opiskeli Kukarkan opettajaseminaarissa, minkä jälkeen hän työskenteli opettajana. Vuosina 1918–1920 Gerd toimi Malmyžin kihlakunnan kansanvalistusosaston ja sittemmin Udmurtian julkaisu- ja kouluosastojen johtajana. 1920-luvulla hän suoritti jatko-opintoja Idän kansojen kulttuurin tutkimusinstituutissa Moskovassa ja työskenteli vuosina 1930–1932 Udmurtian neuvostopuoluekoulun opettajana.
Gerd alkoi kirjoittaa runoja jo kouluaikoinaan. Hänen pääteoksiaan ovat kokoelmat Kreźći (”Kanteleensoittaja”, 1922), Śaśkajaśkiś muzjem (”Kukoistava maa”, 1927) ja Ĺogetjos (”Askelmat”, 1931), joissa kuvataan udmurttien menneisyyttä, ylistetään vallankumousta ja käsitellään maaseudun ja yhteiskunnan muutosta. Gerd kirjoitti myös lastenrunoja, näytelmiä ja udmurttien kansanperinnettä käsitteleviä tieteellisiä tutkimuksia.
Toukokuussa 1932 Kuzebai Gerd pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Marraskuussa 1933 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin kymmenen vuoden pakkotyöksi. Hän kärsi tuomiotaan Solovetskin vankilerillä. Lokakuussa 1937 Gerd tuomittiin uudelleen kuolemaan ja hänet ammuttiin Sandarmohissa Karhumäen lähellä. Kirjailijan maine palautettiin vuonna 1958.
Seven Barrows

Seven Barrows on englantilaisen Lambournin kylän lähellä sijaitseva ryhmä hautakumpuja, joista vanhimmat ovat kivikautisia noin vuodelta 3800 eaa. Suurin osa matalista kummuista on pronssikautisia ajalta 2400-1200 eaa.
Kumpuja on yli 36, joista 7 kulhoa tai kelloa muistuttavia, 2 kiekkomaista. 
Kaksi on kaksoiskumpuja. Pronssikautiset kummut ovat riveissä, jotka ovat viistossa kulmassa toisiinsa nähden.
Vanhin kumpu on pitkänomainen "Long Barrow".
Jorge Urosa

Jorge Liberato Urosa Savino (s. 28. elokuuta 1942) on katolisen kirkon 15. elokuuta 1967 vihitty venezuelalainen pappi. Piispaksi hänet vihittiin 22. syyskuuta 1982. Hänestä tehtiin vuonna 2005 Caracasin arkkipiispa ja vuonna 2006 kardinaali. Vuosina 1990–2005 hän oli toiminut Valencia en Venezuelan arkkipiispana vuodesta 1990.
Urosan edeltäjä Caracasin arkkipiispana oli Antonio Ignacio Velasco García.
Petteri Pietikäinen

Petteri Pietikäinen (s. 9. syyskuuta 1964 Oulu, Suomi) on suomalainen historian tutkija ja Oulun yliopiston aate- ja oppihistorian professori. Hän on myös Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti. Pietikäisen tutkimusintressit liittyvät 1800- ja 1900-lukujen aatehistorian alaan. Hän on tutkinut muun muassa utopioiden, psykoanalyysin ja psykiatrian historiaa.
Lokakuussa 2013 Pietikäisen tietokirja Hulluuden historia (2013) voitti Kanava-lehden ja Otavan kirjasäätiön myöntämän 10 000 euron arvoisen Kanava-palkinnon.
HMS Savage (1910)

Palvelus

Alus liitettiin valmistuttuaan 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen 1911. Laivueen mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
Kalliolampi (Soini, Kukonkylä, pohjoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 184,7 metriä mpy.
Montel Vontavious Porter

Tuntomerkit

MVP käyttää kehässä yllään punaista, sinistä tai mustaa silkkipukua ja jaloissaan hänellä on mustat saappaat. Kaulassa MVP:llä on koru, jossa lukee MVP. Sitä hän käyttää joskus aseenaan tavaramatsissa tai tuomarin näkemättä. Silloin tällöin hänellä on päässään myös aurinkolasit. Hänen ihonsa on hieman tumma ja hiuksensa hän on kammannut tyylikkäisiin jakauksiin. MVP:n painimusiikki on räpartisti Silkk The Shockerin kappale I'm comin.
Sosiaalioikeus

Sosiaalioikeus on oikeudenala, joka sääntelee ja tutkii kansalaisten oikeutta toimeentuloturvaan, hoito- ja huolenpitopalveluihin sekä perhe-etuuksiin. Se liittyy melko läheisesti sosiaalipolitiikkaan ja molemmilla on keskeinen asema eurooppalaisissa yhteiskunnissa. Sosiaalioikeuden piiriin kuuluu asuminen, koulutuksen tukeminen, terveyden suojelu, työllisyys ja sosiaaliturva, jonka osa-alueita ovat huolenpito, perheen tukeminen, terveydenhoito ja toimeentulon turvaaminen.
Sosiaaliset oikeudet koostuvat kansallisesta lainsäädännöstä, Euroopan unionin yhteisöoikeudesta ja kansainvälisistä sopimuksista. Suomen sosiaalioikeudellinen lainsäädäntö on varsin laaja. Suomen laki -teoksen eripainos Sosiaali- ja terveydenhuoltolainsäädäntö 2009 sisältää 921 sivua. Näin laajaa kokonaisuutta kansalaisten on vaikea hallita.
Pohjoismaiselle sosiaaliturvalle on leimallista, että palvelut rahoitetaan verovaroin eikä vakuutuspohjaisesti. Järjestelmän menonlisäykset ilmenevät kansalaisten verojen korotuksina, joita seuraamalla he voivat valvoa kustannuksia. Vakuutuspohjaisissa järjestelmissä valvonta on välillistä ja etäämpää eli sen suorittaa vakuutustarkastus. Sosiaalioikeus on syntynyt teollistuneen yhteiskunnan myötä. Se syntyi 1881 Saksassa, jossa Otto von Bismarck loi sosiaalivakuutusjärjestelmän. Suomen ensimmäiset sosiaalilait olivat asetus teollisuusammateissa olevain työntekijäin suojelemisesta (18/1889) ja laki koskeva työnantajan vastuunalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinvammasta (44/1895).
Phayao (provinssi)

Maantiede

Phayaon kaupunki sijaitsee Kwan Phayao -järven tuntumassa kolmen ison vuoren ympäröimänä. Vuoret ovat Doi Luang (1697 m), Doi Khun Mae Fat (1550 m) ja Doi Khun Mae Tam (1330 m).

Historia

Phayaon perustamisen jälkeen vuonna 1096 se oli pieni kaupunkikuningaskunta. 1200-luvulla sen merkitys kasvoi ja siitä tuli tasavertainen Lannathain kuninkaan Mengrain ja Sukhothain kuningaskunnan kumppani. Kuitenkin myöhempi Lannathain kuningas valloitti Phayaon vuonna 1338 ja liitti sen osaksi Lannathaita. Burmalaisten hallitessa Lannathaita kaupunki autioitui ja vuonna 1897 siitä tuli osa Chiang Rain provinssia. Se erotettiin Chiang Raista 28. elokuuta 1977, jolloin siitä tuli oma provinssinsa.

Symbolit

Provinssin sinetti esittää kuuluisaa Phra Chao Ton Luang -nimistä Buddhan kuvaa Si Khom Khamin temppelissä. Hänen takanaan on 7 liekkiä, osoittaen Buddhan suuruutta.  Buddhan edessä on kuppi ja kaksi tähkää riisiä. 
Provinssin puu on Mammea siamensis.
Natalie Gulbis

Natalie Anne Gulbis (s. 7. tammikuuta 1983, Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ammattilaisgolfari.
Gulbis on ansainnut ammattilaisurallaan pelkästään palkintorahoina yli 4,5 miljoonaa dollaria. Huippusijoitusten puutteesta huolimatta Gulbis on yksi tämän hetken tunnetuimmista golfin naisammattilaisista.

Muuta

Golfin lisäksi Gulbis tunnetaan muun muassa amerikkalaisen Diili-televisiosarjan kahdeksannen kauden kilpailijana. Lisäksi hänellä on ollut pieni rooli C.S.I. -televisiosarjan kymmenennellä kaudella.
Amber Rose

Amber Rose, oikealta nimeltään Amber Levonchuck (s. 21. lokakuuta 1983 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, artisti, näyttelijä ja muotisuunnittelija.

Ura

Amber Rose alkoi tanssia stripteasea 15-vuotiaana salanimellä "Paris" sen jälkeen kun hänen 20 vuotta armeijassa palvellut isänsä erosi hänen äidistään. Muusikko Kanye West huomasi hänet Ludacrisin musiikkivideossa "What Them Girls Like". Sen jälkeen he seurustelivat pari vuotta 2008–2010.
Rose sai huomiota poseerattuaan Louis Vuittonin lenkkari-printtimainoksessa.
Syyskuussa 2009 Rose kertoi aikeistaan julkaista oman aurinko- ja silmälasimallistonsa. New Yorkin muotiviikoilla Rose toimi catwalkilla mallina Celestinolle. Rose on tehnyt muutamia cameo-rooleja musiikkivideoissa, kuten Ludacrisin "What Them Girls Like", Young Jeezyn "Vacation", Nicki Minajin "Massive Attack", Fabolousin "You Be Killin 'Em" ja Wiz Khalifan "No Sleep". Vuonna 2010 Rose esiintyi Russel Simmonsin tosi-tv -ohjelmassa Running Russel Simmons. Vuonna 2011 hän oli vierailevana tuomarina tosi-tv -kilpailu RuPaul's Dragracen kolmannella kaudella. Hän oli tuomarina Master of the Mix -tositelevisio-ohjelman DJ-kilpailun toisella kaudella. Marraskuussa 2011 Rosesta tuli Smirnoffin edustaja ja hän esiintyi yhtiön mainoksissa. Rose julkaisi 10. tammikuuta 2012 ensimmäisen singlensä "Fame", jossa on mukana Wiz Khalifa, ja toisen singlen "Loaded" 6. helmikuuta 2012. Hän esiintyi entisen miehensä Wiz Khalifan albumilla O.N.I.F.C..
Laulaja Miley Cyruksen äiti on ollut Rosen manageri.
Rose vieraili MTV2:n ohjelmassa Wild'n Out, ja hänellä oli rooli elokuvassa School Dance, jonka hänen nykyinen managerinsa Nick Cannon on ohjannut.

Yksityiselämä

Rosen vanhemmat ovat isä Michael Levonchuck ja Kap Verdestä kotoisin oleva äiti Shauna Soares. Rose asui lapsena Etelä-Philadelphiassa.
Rose alkoi seurustella räppäri Wiz Khalifan kanssa vuoden 2011 alussa. Pari kihlautui 1. maaliskuuta 2012 ja meni naimisiin 8. heinäkuuta 2013. Heidän poikansa Sebastian Taylor Thomaz syntyi 21. helmikuuta 2013. Perhe asui vuorotellen Los Angelesissa ja Pennsylvaniassa. Rose jätti erohakemuksen Khalifasta 22. syyskuuta 2014 ilmoittaen syyksi sovittamattomat erimielisyydet ja aikeensa hakea heidän poikansa yksinhuoltajuutta.
Tuvalun dollari

Tuvalun dollari on Tuvalun rahayksikkö. Se jakaantuu 100 senttiin. Vuosina 1966–1976 Tuvalun rahayksikkönä käytettiin Australian dollaria jonka jälkeen rinnalle otettiin Tuvalun dollari.
Fetsi

Fetsi (turk. fes) on lieriömäinen, tasakattoinen päähine. Se on tehty perinteisesti punaisesta villakankaasta, ja siinä on musta tupsu. Fetsi oli Turkin kansallispäähine 1830-luvulta 1920-luvulle asti, kunnes maataan modernisoinut johtaja Kemal Atatürk kielsi sen käytön.
Fetsi kehitettiin marokkolaisessa Fezin kaupungissa, joka oli 1200-luvulla Pohjois-Afrikan käsityöläisyyden keskus. Osmanien valtakuntaan Turkkiin päähine kulkeutui Fezistä 1820-luvulla. Turkin sulttaani Mahmud II halusi sotajoukoilleen uuden tunnuksen, joten hän kehitti marokkolaisesta fetsistä nykymuotoisen sylinterimäisen punaisen huopalakin, jonka päälaelta roikkui silkkilangasta solmittu tupsu. Aluksi hän yritti lisätä fetsiin myös lipan, mutta maan papisto vastusti sitä, koska se esti otsan painamisen maahan rukoiltaessa.
Fetsistä tuli Turkissa heti suosittu kansallisen identiteetin tunnusmerkki. Fezin ja Tunisian huopatehtaat eivät pystyneet vastaamaan suureen kysyntään, joten Konstantinopoliin Turkkiin perustettiin turkkilaisten oma Keisarillinen fetsitehdas. Naiset kutoivat lakinaihioita kodeissaan, 3000 miestä värjäsi ja vanutti fetsejä kaupungin keskustassa, ja lakit huuhdeltiin Bosporinsalmessa ja muotoiltiin muotoonsa. Fetsin suosion kasvaessa niitä alettiin teettää myös Ranskassa, Italiassa ja Itävallassa.
Fetsi oli Turkissa hyvin suosittu kansallislakki sadan vuoden ajan. Kun Mustafa Kemal (Kemal Atatürk) nousi valtaan ja julisti Turkin tasavallaksi vuonna 1923, hän näki fetsin islamilaisen vanhaoppineisuuden, konservatismin ja osmanivallan symbolina, ja kielsi sen yhdessä hunnun ja perinneasujen kanssa. Kiellon syynä oli myös se, että fetsejä tuotiin Turkkiin ulkomailta, minne miljoonien päähineiden tuotot jäivät. Marraskuussa 1925 annettiin määräys, jonka mukaan fetsin käytöstä seuraa vuoden vankeusrangaistus. Fetsin korvaajaksi hallinto tarjosi kotimaista kalpak-hattua. Jotkut uskonnolliset turkkilaiset protestoivat ja rikkoivat kieltoa, minkä seurauksena satoja pidätettiin ja kuusi miestä teloitettiin. Turkkilaiset joutuivat nopeasti korvaamaan fetsit millä tahansa löytämillään päähineillä, ja katukuvassa näkyikin seuraavina kuukausina paljon sotilashattuihin, ratsastuskypäriin, lastenhattuihin ja naistenhattuihin sonnustautuneita miehiä.
Nykyisin fetsiä näkee Turkissa lähinnä turisteille myytävinä pahvisina jäljennöksinä. Monille länsimaisille ihmisille fetsi edustaa entisaikojen itämaista eksotiikkaa. Turkkilaisille se edustaa takapajuista ja taantumuksellista menneisyyttä. Yhdysvalloissa fetsiä käyttävät edelleen monet veljesjärjestöt ja miesten seurat.
HMS Wolfhound

Palvelus

HMS Wolfhound liitettiin palvelukseen otettaessa Suuren laivaston 13. hävittäjälaivueeseen, mistä se siirrettiin sodan päätyttyä 1921 Atlantin laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus siirtyi laivueen mukana Välimeren laivastoon, mistä se siirtyi Chathamin reserviin. Alus valittiin 1938 muutettavaksi ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi (WAIR) ja työ tehtiin Chathamin telakalla.
Alus palasi palvelukseen toukokuussa 1940, jolloin se liitettiin Portsmouthiin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen suojaamaan kanaalinsaattueita. Alus irrotettiin 26. toukokuuta evakuoimaan liittoutuneiden joukkoja Ranskasta. Se tulitti 26. toukokuuta yhdessä HMS Verityn kanssa Calaisin satamaa. Se määrättiin seuraavana päivänä Doverin alaisuuteen evakuoimaan joukkoja Dunkerquesta (operaatio Dynamo).
HMS Wolfhound kuljetti 28. toukokuuta 142 miestä Doveriin. Alus palasi seuraavana päivänä Dunkerqueen, jossa se kärsi pahoin ilmahyökkäyksessä. Sen perä murtui, mutta sen uppoaminen saatiin estettyä ja alus hinattua Chathamiin korjattavaksi. Alus aloitti korjausten jälkeiset koeajot syyskuussa 1942.
Palvelukseen marraskuussa palattuaan alus suojasi Pohjanmeren saattueita. Sen suojaus ja partiointi alue supistui Thamesin edustalle huhtikuussa 1945, jolloin myös Atlantin saattueiden reittiä muutettiin kulkemaan kanaalin kautta ilmauhan poistuttua.
HMS Wolfhound tuki Norjan haltuunottoa Saksan antauduttua. Alus suojasi 14. toukokuuta yhdessä HMS Wolseyn ja Norjan laivaston korvettien kanssa miinanraivausta Bergenin edustalla. Alus siirrettiin Noren alaisuuteen tuettaessa Norjan tapahtumia.
Alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin helmikuussa 1948 BISCOlle. Granton Shipbreakers Forthissa romutti aluksen myöhemmin samana vuonna.
Olkanivel

Olkanivel (lat. articulatio humeri) on eturaajan pallonivel, joka liittää lapaluun ja olkaluun toisiinsa. Sitä liikuttavat olkapää- ja rintalihakset sekä leveät selkälihakset. Olkanivelessä ei ole varsinaisia nivelsiteitä vaan sen rakennetta tukevat ympäröivät lihakset ja niiden jänteet. Olkaniveltä tukevia lihaksia ovat alempi ja ylempi lapalihas, lavanaluslihas ja pieni liereälihas.
Olkanivelen sijoiltaanmeno ja jäykistyminen ovat yleisiä kirurgisia ongelmia. Olkanivelen riuhtaisu tai käden varaan kaatuminen voivat synnyttää olkaluun päätä ympäröivän jännekimpun, kiertäjäkalvosimen repeämän. Tämä kiertäjäkalvosinoireyhtymänä tunnettu vamma on yleisin olkapään sairaus.
John Smyth

John Smyth (1570 – n. 28. elokuuta 1612) oli varhainen englantilainen baptistisaarnaaja ja uskonnonvapauden puolustaja. Monet historioitsijat katsovat hänen olleen nykyaikaisen baptistisen liikkeen perustaja.

Baptistiliikkeen perustajana

Smyth vihittiin anglikaanisen kirkon papiksi vuonna 1594. Pian tämän jälkeen hän erosi Englannin kirkosta ja ryhtyi separatistiksi. Vuonna 1609 hän alkoi erään hollantilaisen ryhmän kanssa kannattamaan uskovien kastetta lapsikasteen sijasta. Yhdessä he muodostivat erään ensimmäisistä baptistiseurakunnista.

Opilliset näkemykset

Alussa Smythin näkemykset olivat melko yhteneviä anglikaanisen kirkon näkemysten kanssa, mutta ajan kuluessa hänen näkemyksensä alkoivat erkaantua niistä. Ensinnäkin hän hylkäsi kaiken liturgian, ja katsoi todellisen jumalanpalveluksen tulevan kirjasta lukemisen sijaan sydämestä. Rukouksen, laulun ja saarnojen tuli olla täysin spontaaneja. Hän jopa kielsi Raamatun lukemisen palveluksissa koska hän katsoi englanninkielisten käännösten olevan vähempiarvoisia kuin suora sana Jumalalta. Toiseksi Smyth esitteli seurakunnan johtotavan, jossa johdossa ovat pastori ja diakoni. Uskovien kasteen kannattaminen sai aikaan sen, että ensimmäiset baptistit, jotka oli kastettu lapsina, katsoivat tarvitsevansa uuden kasteen. Koska kukaan ei suorittanut tällaisia kasteita, Smyth kastoi itsensä ja sen jälkeen alkoi kastaa muita.

Irtaantuminen baptismista ja liittyminen mennoniittakirkkoon

Ennen kuolemaansa Smyth irtaantui baptistisista näkemyksistään ja yritti saada baptisteja mukaan mennoniittakirkkoon. Hän kuoli ennen kuin tämä tapahtui, mutta suurin osa hänen seurakunnastaan liittyi myöhemmin mennoniittoihin. Tämä sai aikaan eron Smythin ja Thomas Helwysin johtamien ryhmien välille.
Betty Fisher

Juoni

Alun takaumassa pieni ranskalaistyttö on junassa äitinsä kanssa. Yhtäkkiä äiti sekoaa ja hyökkää tytön kimppuun. 
Tyttö on suurmenestyksen saavuttanut kirjailija Betty Fisher (Sandrine Kiberlain). Seuraavassa kohtauksessa hän seisoo pienen poikansa Josephin kanssa lentokentällä odottamassa vieraakseen Bettyn äitiä Margotia (Nicole Garcia). Tämä on todellisuudentajunsa kadottanut, itsekeskeinen psykopaatti, jonka äkilliset, väkivaltaiset kohtaukset pysyvät kurissa vain lääkityksen avulla.
Poika Joseph kuolee onnettomuudessa, ja Betty menettää elämänhalunsa. Tämä käynnistää hallitsemattoman tapahtumaketjun. Bettyn sairas äiti haluaa auttaa ja kidnappaa kadulta pienen pojan, joka on kuin ilmetty Joseph. Tämä pieni poika, arka Jose, joutuu kahden epätasapainoisen naisen riepoteltavaksi.
Dominique Voynet

Dominique Voynet (s. 4. marraskuuta 1958 Montbéliard) on ranskalainen vihreän Europe Écologie – Les Verts -puolueen poliitikko. Vuosina 2008–2014 hän toimi Montreuilin pormestarina voitettuaan vaalissa vuodesta 1984 pormestarina toimineen Jean Pierre Brardin.
Voynet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 1989, mutta hän erosi tehtävästä vuonna 1991. Vuosina 1992–1994 hän oli Franche-Comtén alueneuvoston jäsen. Vuonna 1995 Voynet oli ehdolla Ranskan presidentiksi saaden 3,32% äänistä vaalin ensimmäisellä kierroksella. Hän oli myöhemmin ehdokkaana myös Ranskan presidentinvaaleissa 2007, mutta sai vain 1,57 % äänistä. 
Voynet toimi vuodesta 1997 Ranskan ympäristö- ja aluesuunnitteluministerinä Lionel Jospinin hallituksessa, kunnes erosi 9. heinäkuuta 2001. Hän edusti Ranskan senaatissa Seine-Saint-Denis'n departementtia vuosina 2004–2011.
Koulutukseltaan Voynet on lääkäri. Hän aktivoitui ympäristöasioissa opiskeluvuosinaan 1970-luvulla. Hän oli yksi vihreän liikkeen (Les Verts) perustajista Ranskassa.
Palvelupakko

Palvelupakko oli Ruotsissa ja Suomessa voimassa ollut säännös. Sen mukaan ihmisten, jotka eivät maksaneet veroja, oli oltava jonkun veroamaksavan palveluksessa. Jos palvelupakkoa löi laimin, saattoi saada tuomion irtolaisuudesta. Palvelupakon ankaruus vaihteli ajan saatossa. 
Palvelupakko poistui Suomessa vuonna 1883, kun tuli uusi irtolaislainsäädäntö.
Jenni Erkintalo

Jenni Erkintalo (s. 1978 Rauma) on suomalainen graafikko ja kuvittaja. Hän on myös kuvakirjoihin erikoistuneen Etana Editions -kustantamon toinen kustantaja. Erkintalo on opiskellut Helsingin Taideteollisessa korkeakoulussa ja Tukholman Konstfackissa. Hänen kirjoittamansa ja kuvittamansa kuvakirja Millainen minä? sai Punni-palkinnon vuonna 2016. Erkintalon kuvittama ja kirjoittama Mato ja Meri (Etana Editions 2019) kertoo madon meriseikkailuista ja käsittelee samalla ilmastonmuutosta lapsiystävällisesti. Erkintalon kirjoja on julkaistu myös mm. espanjaksi, katalaaniksi, kiinaksi ja koreaksi.
Jenni Erkintalo perusti Etana Editions -kustantamon Helsingissä vuonna 2014 yhdessä Réka Királyn kanssa.