google/wiki40b huggingface dataset:
Tesmaperhonen

Koko ja ulkonäkö

Tesmaperhonen on kauttaaltaan tumman suklaanruskea ja yksivärinen. Siipien yläpinnalla saattaa erottua muutama musta, vaaleareunainen ja valkoteräinen silmätäplä. Siipien alapinnalla on rivi hyvin selkeitä, keltareunaisia mustia silmätäpliä. Siipiä reunustavat vaaleat siipiripset. Siipien kärkiväli on 28–42 mm ja naaraat ovat hieman koiraita suurempia.

Levinneisyys ja lentoaika

Tesmaperhosta tavataan lähes koko Euroopassa pois lukien Välimeren saaret, osa Välimeren ympäristöstä sekä Skandinavian pohjoisosat. Idässä levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Aasiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on hyvin yleinen ja varsinkin eteläisessä Suomessa sitä tavataan heinikkoisilla alueilla lähes poikkeuksetta. Suomessa esiintymisen pohjoisraja on suunnilleen Oulu-Kajaani-linjalla ja se on heinäperhosille tyypilliseen tapaan jyrkkä. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle.

Elinympäristö ja elintavat

Tesmaperhosta tavataan avoimilla niityillä, valoisissa metsiköissä sekä metsänreunuksilla ja hakkuuaukeilla. Se kuitenkin välttelee usein kuuminta auringonpaistetta ja perhoset lentävät usein hieman kasvillisuuden suojaamina. Lajin yleisyyttä kuvaa se, että kesällä 2012 maatalousympäristön päiväperhosseurantaan ilmoitettujen tesmaperhosten määrä oli yli 15 000 ollen yli kaksinkertainen seuraaviin lajeihin, sitruuna- tai lanttuperhosiin, verrattuna ja valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 se oli yli 37 800 ilmoitetun yksilön määrällä ylivoimaisesti runsain päiväperhonen.
Päiväperhosille melko poikkeuksellisesti tesmaperhonen liikkuu usein myös pilvisellä säällä, kunhan ilma on riittävän lämmin, ja laji on ensimmäisenä lennossa sateen jälkeen. Koiraat lentävät aamusta saakka partioiden ja karkottaen toiset koirasyksilöt reviiriltään. Ainoastaan naaraat käyvät ahkerasti kukilla imemässä mettä, ja ne ilmeisesti elävätkin koiraita pitempään. Aikuiset perhoset kuoriutuvat koteloista pitkällä aikavälillä, minkä vuoksi lennossa olevien perhosten kunto vaihtelee paljon. Tesmaperhosella on myös selvä protandria: koiraat ovat olleet lennossa jo pitkään ennen kuin ensimmäiset naaraat aikuistuvat. Tesmaperhoskoiraan tuottama feromoni houkuttelee tesmaperhosten lisäksi myös koivulasisiiven (Synanthedon scoliaeformis) koiraita.
Naaras laskee munat yksitellen laskeutuen satunnaisesti heinille. Toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin ja kasvavat hitaasti. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana. Kotelo sijaitsee heinänkorrella, taivutetun lehden suojaamana lähellä maanpintaa.

Ravintokasvi

Toukat käyttävät ravinnokseen erilaisia heinäkasveja (Poaceae), kuten timoteitä eli nurmitähkiötä (Phleum pratense) sekä saroja (Carex). Aikuiset yksilöt syövät lähinnä kukkien mettä.
Charles Alfred Bartlett

Populaarikulttuurissa

Kapteeni Bartlettia näytteli John Rhys-Davies vuonna 2000 Fox Family -televisiokanavan elokuvassa Britannic. Kuitenkin elokuvassa hänen nimekseen kirjoitettiin "Barrett".
Suzunami

Palvelus

Suzunami liitettiin palvelukseen otettaessa ensimmäisen laivaston 11. hävittäjälaivueeseen koulututettavaksi päällikkönään Kamiyama Masao. Alus liitettiin 20. elokuuta laivueen 32. hävittäjäviirikköön, joka siirrettiin 30. syyskuuta toisen laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi 15.–20. lokakuuta Yamashiroa, Iseä ja Tatsutaa Saekilta Trukiin niiden suojatessa joukkojenkuljetussaattuetta. Se suojasi Tatsutan kanssa joukkojenkuljetusta Trukilta Pohnpeihin ja takaisin. Aluksen saavuttua Trukille se määrättiin 3. marraskuuta suojaamaan amiraali Kuritan raskaista risteilijöistä muodostettua osastoa Rabauliin. Suzunami erkani 4. marraskuuta osastosta Chokain kanssa suojaamaan vaurioitunutta tankkeri Nissho Marua paluumatkalle Trukiin, jonne osasto saapui 7. marraskuuta.
Suzunami lähti 7. marraskuuta Trukilta Rabauliin, jonne se saapui 10. marraskuuta. Yhdysvaltain laivaston lentotukialukselta lähteneet lentokoneet hyökkäsivät 11. marraskuuta 1943 Rabauliin. Raporttien mukaan Suzunami oli lataamassa torpedoita sataman suulla, kun siihen osui pommi. Räjähdyksessä 148 miehistönjäsentä sai surmansa, mukaan lukien komentaja Kamiyama.
Bruno Giacometti

Bruno Giacometti (24. elokuuta 1907 – 21. maaliskuuta 2012) oli sveitsiläinen arkkitehti. Hän on kuvanveistäjä Alberto Giacomettin nuorempi veli.
Bruno Giacometti syntyi Stampassa ja opiskeli Otto Salvisbergin sekä Karl Moserin johdolla Zürichin teknillisessä korkeakoulussa. Hänen työnsä tulosta on muun muassa Zürichissä vuonna 1939 avattu Hallenstadion. Giacometti oli ennen leskeksi jäämistään ollut vuodesta 1935 naimisissa Odette Duperret'n kanssa.
Naisen ejakulaatio

Naisen ejakulaatio on osalla naisista esiintyvä ilmiö, jossa naiselta purkautuu ulkoisista sukupuolielimistään nestettä orgasmin tai voimakkaan kiihottumisen aikana. Kyseisen nesteen on epäilty olevan naisen virtsaputkesta valuvaa virtsaa, mutta tämä on väärä käsitys, sillä kyseessä on Skenen rauhasten, miehen eturauhasen naisellisen vastineen, tuottama neste ja vastaava reaktio kuin miehen ejakulaatio eli siemensyöksy, vaikkei sillä, toisin kuin siemensyöksyllä, ole tekemistä lisääntymisen kanssa.

Luullaan usein virtsankarkailuksi

Naisen ejakulaatio sekoitetaan usein virtsankarkailuun eli inkontinenssiin. Virtsaa karkaa virtsarakosta voimakkaan alavatsan lihassupistuksen seurauksena. Jos virtsankarkailuun on taipumusta, näin voi tapahtua usein myös fyysisen ponnistelun, voimakkaan kiihotustilan tai orgasmin aikana. Tästä syystä naisen ejakulaatio sekoitetaan helposti virtsankarkailuun, jota voi myös sattua samoissa olosuhteissa. Nesteen synnylle on esitetty myös muita selityksiä.

Historialliset maininnat naisen ejakulaatiosta

Naisten ejakulaatiosta on kirjallisia lähteitä sekä Antiikista että Intian ja Kaukoidän korkeakulttuureista.

Liquor Vitae - naisten ejakulaationeste antiikin Roomassa ja Kreikassa

Galenos mainitsi naisen ejakulaatioeritteestä tutkielmassaan De Usu Partium Corporis Humani (Ruumiinosien käyttötavoista).

Nesteen luonne

Naisten parauretraaliset rauhaset (Skenen rauhaset) vastaavat miehen eturauhasta. Skenen rauhaset tuottavat eritettä, jonka ne tyhjentävät naisen orgasmin tai voimakkaan kiihottumisen aikana joko naisen virtsaputkeen tai omia rauhastiehyitään pitkin. Skenen rauhasten suhteen naisten sukupuolielinten fysiologia voi vaihdella yksilöstä toiseen. Toisilla kyseiset rauhastiet aukeavat virtsaputkeen, toisilla taas pienten häpyhuulten alueelle tai jopa molempiin. Tämä lisää hämmennystä asiasta, koska fenotyyppejä on niin lukuisia erilaisia. Kyse ei siis ole virtsankarkailusta ja virtsasta, vaan miehen siemennesteen kaltaisesta nesteen muodostuksesta ja erittymisestä. Tämän nesteen fysiologista tarkoitusta ei kuitenkaan tunneta.
Finlandssvensk samling

Finlandssvensk samling on suomenruotsalaisuuden asemaa ajava vuonna 2001 perustettu rekisteröity yhdistys ja puoluepolitiikasta riippumaton etujärjestö. Sen tavoitteena on parantaa ruotsin kielen asemaa ja kehittää sen puhujien yhteishenkeä. Yhdistyksen puheenjohtaja on nykyään Juha Janhunen. Aiempia puheenjohtajia ovat olleet muun muassa Gösta von Wendt, joka on yhdistyksen perustaja ja kunniapuheenjohtaja, sekä Ida Asplund.

Jupakka suomenruotsalaisuuden määrittelystä vuonna 2005

Vuonna 2005 yhdistyksen silloinen puheenjohtaja Ida Asplund vaati Helsingin Sanomien Nyt-liitteen haastattelussa, että suomenruotsalaisiksi saisivat itseään kutsua vain ne, joiden etninen tausta oikeuttaa tämän. Eräät merkittävät suomenruotsalaisia edustavat järjestöt ja tiedotusvälineet, kuten RKP ja Hufvudstadsbladet, vastustivat näkemystä. Ruotsalaisen kansanpuolueen silloinen puheenjohtaja Jan-Erik Enestam kutsui Asplundia suomenruotsalaisuuden pahimmaksi viholliseksi. Ida Asplund kommentoi jälkikäteen viitanneensa NYT-liitteen haastattelussa suomenruotsalaisten juridiseen statukseen. Hänen tulkintansa mukaan suomenruotsalaisten juridiseen statukseen kuuluu kansainvälisissä vähemmistölain tulkinnoissa usein sovellettu periaate sukusiteestä.
Yhdistys on ottanut näkemykseen etäisyyttä ja katsoo, että suomenruotsalaisuuden tulee perustua itseidentifikaatioon.

Järjestön herättämää kritiikkiä ja keskustelua

Sekä suomen- että ruotsinkieliset ovat arvostelleet yhdistystä voimakkaasti svekomaniasta ja kieliriidan lietsomisesta. Vasabladetin toimittaja Kenneth Myntti katsoo, että Folktingetin ja RKP:n suhtautuminen suomenruotsalaisten intresseihin on muuttunut 2000-luvulla ruotsinkielisten hallintorakenteiden noustua keskustelun aiheeksi. Hän näkee tässä yhteyden Finlandssvenska samlingin perustamiseen vuonna 2001.
Timo Luostari

Timo Kustaa Luostari (s. 10. syyskuuta 1980 Ylihärmä on pitkän linjan muusikko, joka on soittanut mm. Isto Hiltusen, Lea Lavenin, Janne Hurmeen sekä kaikkien Mattilan siskosten kanssa. Nykyisin Timo soittaa Mikko Mäkeläinen & Myrskylyhty -yhtyeessä.
Timo aloitti soitto-uran jo 14 vuoden iässä isoisänsä yhtyeessä, josta avautui tie suurempaan maailmaan; 19-vuotiaana nuorukaisena Timo soitti Isto Hiltusen yhtyeessä. Iston lopetettua keikkailut Luostari soitti mm. Janne Hurmeen sekä Lea Lavenin yhtyeissä. Timo tunnetaan loistavana kitarataiteilijana, jota mm. Esa Pulliainen kehui manttelin­perijäkseen. Kitarataidetta Timo esittää mm. soittamalla haitari­sovituksen kitarasovitukseksi kappaleessa "Ilta Välimerellä". Myös mahtavat soolot kuuluvat Timon erikoisosaamiseen mm. kappaleessa "Sade".
Timo tekee myös jonkin verran omalla nimellään keikkoja; Timo Luostari & Kilimanjaro on vuonna 2006 perustettu yhtye, jossa Timon monipuoliset lahjat tulevat esiin, joihin kuuluu mm. selän takana soittaminen, etenkin soolot.
Kaupan alan koulutus Suomessa

Kaupan alan koulutuksella Suomessa on pitkät perinteet. Se alkoi vuonna 1839 ruotsinkielisessä Handelsskolan i Åbo -oppilaitoksessa. Ensimmäinen suomenkielinen kaupan alan oppilaitos oli puolestaan 1887 perustettu Kuopion kauppakoulu.
Koulutus ei alusta lähtien rajoittunut pelkkiin kaupallisiin aineisiin, vaan kuten esimerkiksi Kuopion kauppakoulun perustamisasiakirjoista ilmenee, opetettiin myös yleissivistäviä aineita ja kieliä laajamittaisesti.
Varhaisia oppilaitoksia perustettiin sekä paikallisiin tarpeisiin että uusien yhteiskunnallisten suuntausten edistäjiksi koko kansakunnassa. Kielikysymyksen lisäksi kauppakoulut olivat muun muassa merkittäviä sukupuolten välisen tasa-arvon edistäjiä, sillä useimmat ottivat perustamisestaan lähtien vastaan mies- ja naisopiskelijoita. Merkittävien paikallisten ja kansallisten päämäärien takia oppilaitosten taustalla toimi aikansa tunnetuimpia henkilöitä. Esimerkiksi Kuopion kauppakoulun johtokunnassa toimi Minna Canth sekä useita merkittäviä kauppiassukujen edustajia (mm. Saastamoisen suvun edustajat).

Kauppaopiskelijat

Kaupan alan oppilaitoksiin syntyi aikojen kuluessa useita pitkäikäisiä opiskelijoiden yhteisöjä, joista vanhimmat ovat vuonna 1892 perustettu Toverikunta (nykyisin Kuopion Kauppaopiskelijat) sekä vuonna 1909 perustettu Joensuun Kauppaopiskelijoiden Kilta (Joensuun Tradenomiopiskelijoiden Kilta)
Olavi Puro

Elämä ja ura

Puron vanhemmat olivat torppari Juho Heikki Kaasinen ja Silja Hallikainen. Hän kävi kansakoulun ja teollisuuskoulun ja valmistui rakennusmestariksi. Puro oli myyjänä ja rautatieläisenä vuoteen 1903 ja sitten rakennusmestariharjoittelijana talon- ja rautatierakennuksilla 1903–1904 sekä kunnan rakennusmestarina 1905. Naimisiin hän meni Agda Silvennoisen kanssa vuonna 1908.
Toimittajana Puro toimi Eteenpäin-lehden palveluksessa Kotkassa vuosina 1907–1912. SOK:n valistustyön neuvojana ja Yhteishyvän aputoimittajana hän työskenteli vuosina 1912–1916 sekä Edistysmielisen osuuskauppaväen keskuskomitean sihteerinä 1916.
Puro oli Työmiehen toimitussihteerinä 1917–1918, Helsingin elintarvelautakunnan puheenjohtajana ja toimitusjohtajana 1918, KK:n valistus- ja neuvontatyön hoitajana ja Kuluttajain lehden toimittajana 1918–1923 sekä Henki-Kansan kirjallinen sihteerinä 1924–1925. Viimeksi Puro toimi KK:n kirjallisissa tehtävissä 1925–1927 ja KK:n johtokunnan sihteerinä ja työehtosopimusasiain hoitajana 1928–1933.
SDP:n kansanedustajana Puro toimi 1919–1922 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Puro oli sisäasiainministerinä Väinö Tannerin sosialidemokraattisessa vähemmistöhallituksessa 1927 ja valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa.
Marco Enrico Bossi

Marco Enrico Bossi (25. huhtikuuta 1861 Salò – 20. helmikuuta 1925) oli italialainen virtuoosiurkuri, säveltäjä, improvisoija ja musiikkipedagogi.

Elämä

Bossi syntyi muusikkoperheeseen Lombardian Bresciassa. Hänen isänsä Pietro oli Salòn tuomiokirkon urkuri. Hänellä oli kaksi veljeä, Costante Adolfo Bossi ja Pietro Bossi.
Marco Enrico Bossi opiskeli musiikkia Bolognan Liceo Musicalessa ja Milanon konservatoriossa, jossa hänen opettajinaan olivat muun muassa Francesco Sangalli (piano), Amilcare Ponchielli (sävellys) ja Polibio Fumagalli (urut).
Vuonna 1881 Bossista tuli Comon tuomiokirkon urkuri ja musiikillinen johtaja. Vuonna 1890 hänet nimitettiin Napolin konservatorion urkuprofessoriksi, minkä lisäksi hän toimi johtotehtävissä Venetsian (1895–1901), Bologna n (1902–1911) ja Rooman (1916-1923) konservatorioissa. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Giulio Bas, Giacomo Benvenuti, Giorgio Federico Ghedini ja Gian Francesco Malipiero sekä suomalainen Oskar Merikanto.
Bossi teki läpi uransa lukuisia urkukonserttikiertueita, jotka tutustuttivat hänet moniin kollegoihin kuten César Franck, Marcel Dupré, Alexandre Guilmant, Joseph Bonnet, Camille Saint-Saëns, Charles M. Courboin ja Karl Straube. Marraskuussa 1924 Bossi aloitti soolokonserttikiertueen New Yorkiin ja Philadelphiaan, jossa hän soitti muun muassa Wanamaker-tavaratalossa sijainneilla maailman suurimmilla uruilla. Paluumatkalla Yhdysvaltoihin Bossi kuoli yllättäen merellä ja haudattiin Comoon.

Sävellyksiä

Marco Enrico Bossi kirjoitti yli 150 teosta. Niihin kuuluu orkesterimusiikkia, viisi oopperaa, oratorioita, kuoro- ja kamarimusiikkia sekä piano- ja urkukappaleita. Hänen luettelo sävellyksiä on yhä suurelta osin tuntematon, paitsi hänen elin toimii.

Urkuteokset

Bossin urkutuotanto käsittää yli 30 opusta ja lisäksi opusnumeroimattomia teoksia. Veijo Murtomäen mukaan Bossin sävellystyylin on lämpimän romanttinen, mutta hän hyödynsi teoksissaan urkumusiikin historiaa Frescobaldista Franckiin. Bossin urkusävellykset sisältävät usein vaativia jalkio-osuuksia.
Bossin urkuteoksista merkittävimpiä ovat karakterisarjat op. 92, 94 ja 104. Yksittäisistä sävellyksistä huomattavimpia ovat L’étude symphonique op. 78 (1897), Thème et variations op. 115 (1899) sekä Dieci Composizioni op. 118 (1890). Lisäksi Bossi sävelsi konserton uruille op. 100 (1895) ja Fantasia sinfonican op. 147 uruille ja orkesterille (1923).
Unebi

Taustaa

Ennen ensimmäistä Kiinan ja Japanin välistä sotaa tapahtunut poliittisen jännityksen kasvaminen aiheutti Japanissa kiinnostuksen hankkia laivastolleen panssarikansiristeilijä. Alustyypin hankintaa puolsivat sen suuri nopeus, vahva aseistus ja panssarointi sekä suhteellisen edullinen hinta, minkä merkitystä korosti Japanin oman telakkateollisuuden kyvyttömyys valmistaa kyseisen kaltaisia aluksia. Lisäksi hankinnan tarvetta lisäsi Kiinan laivastolleen ostamat kaksi taistelulaivaa, panssarikansiristeilijä sekä panssaroidut tykkiveneet. Japanin laivastolle tilattiin kolme panssarikansiristeilijää, joista kaksi Armstrong Whitworthilta ja kolmas Ranskasta.

Valmistus

Alus tilattiin 28. toukokuuta 1884 osana viidettä laajennusohjelmaa Société des Forges et Chantiers de la Girondelta Ranskasta, missä köli laskettiin jo ennen sopimuksen allekirjoittamista 27. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1886 ja se valmistui 18. lokakuuta 1887, jolloin sen hintana oli 1 812 673 jeniä 74 seniä ja 2 riniä.
Aluksen suunnitteli Marmiesse ja sen tarkastivat telakan edustajina Doumerc ja Bernara. Lisäksi sanotaan Émile Bertinin osallistuneen sekä suunnittelutyöhön että rakennustöiden valvontaan. Aluksella oli Britteinsaarilla valmistetuista edeltäjistään poiketen kolmimastoinen 1 120 neliömetrin purjepinnan parkkitakilointi, mikä mahdollisti höyrykoneiden käytön säästöä pitkillä matkoilla, ja neljä raskainta tykkiä oli asennettu aluksen kylkiin valmistetuille hyllyille. Lisäksi aluksen etukansi oli lyhyt ja sen perässä ja keulassa oli korotetut laidat. Aluksella oli niin sanottu risteilijäperä ja suuri törmäyskeula.
Aluksen pääaseina oli neljä yksiputkista Kruppin valmistamaa 24 senttimetrin 35 pituuskaliiperin tykkiä, jotka oli asennettu hyllyille keskilaivaan sillan kohdalle ja kansirakenteiden takaosaan. Apuaseina oli seitsemän yksiputkista Kruppin valmistamaa 15 senttimetrin 35 pituuskaliiperin tykkiä, joista kuusi oli asennettu kyljille pääaseiden välille ja seitsemäs keulassa. Aseistuksen täydensivät kaksi keulaan ja perään asennettua 57 millimetrin pikatykkiä ja kymmenen 25 millimetrin neliputkistä Nordenfelt -tykkiä sekä neljä kymmenenpiippuista 11 millimetrin Nordenfelt -konekivääriä. Alukselle oli asennettu komentosillan sivuille kaksi valonheitintä ja niiden generaattorit olivat lähellä konehuoneita.
Aluksen voimanlähteenä oli kaksi pituussuuntaan asennettua kaksisylinteristä kaksivaihehöyrykonetta, jotka pyörittivät kahta akselia. Tarvittava höyry tuotettiin kuudella hiilikattilalla. Koneisto tuotti 5500-6000 indusoitua hevosvoimaa, jolla saavutettiin 17,5-18,5 solmun maksiminopeus.
Gustaf Robert Alfred Charpentier

Gustaf Robert Alfred Charpentier (15. lokakuuta 1839 Hauho – 8. heinäkuuta 1914 Hauho) oli suomalainen everstiluutnantti, pankinjohtaja ja senaattori.
Charpentierin vanhemmat olivat aliluutnantti Robert Emil Gustaf Carl Charpentier (1810–1882) ja Andreetta Fredrika Rotkirch. 
Charpentier kävi Haminan kadettikoulun 1851–1857. Hän palveli 2. reservin tykistöprikaatissa 1858–1863, 2. suomenmaalaisessa ratsastavassa kevyessä patteristossa 1863–1867, 22. tykistöprikaatissa 1867–1872 sekä oli komppaniaupseerina Haminan kadettikoulussa 1867–1872. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1860, luutnantiksi 1862, esikuntakapteeniksi 1868, kapteeniksi 1870 ja everstiluutnantiksi 1872. Charpentier erosi sotapalveluksesta 1872 siirtyen pankki- ja vakuutusalalle.
Charpentier oli Suomen Yhdyspankin Haminan konttorin hoitajana 1867–1872, Suomen Yhdyspankin pääkonttorin kassanhoitajana Helsingissä 1872–1874, Henkivakuutusyhtiö Kalevan toimitusjohtajana 1874–1881 sekä Suomen Hypoteekkiyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana 1881–1884 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä 1884–1897. Hän oli myös Landtmannabankenin hallintoneuvoston puheenjohtajana 1910–1914, Henkivakuutusyhtiö Kalevan johtokunnan jäsenenä 1901–1911 ja johtokunnan puheenjohtajana 1908–1911 sekä Palovakuutusyhtiö Fennian johtokunnan jäsenenä 1882–1889.
Charpentier oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1897–1900 ja toimi senaatin finanssitoimituskunnan päällikkönä. Hän oli sen jälkeen vielä Suomen Maanviljelyspankin johtajana 1900–1902 ja Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorin johtajana 1905–1906. Hän osallistui säätyvaltiopäiville ritariston ja aatelin jäsenenä 1877–1885, 1900 ja 1904–1905. Charpentier oli pankkilakikomitean puheenjohtajana 1896 ja pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1904–1905. Hän omisti vuodesta 1882 isänsä jälkeen Hauhon Hahkialan sääntöperintötilan ja lisäksi Linnaisten kartanon Helsingin pitäjässä 1880–1897. 
Charpentier oli naimisissa 1863–1907 Adolfina Valeria Aschanin (1837–1907) kanssa. Heidän poikansa oli oikeuskansleri Axel Fredrik Charpentier (1865–1949).
Seppo Suuronen

Seppo Suuronen toimi Erä-lehden päätoimittajana vuosina 1984-2011. Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura valitsi hänet Vuoden kalamieheksi 2011 ansioistaan Erä-lehden kehittäjänä.
Toimintaterapiaryhmä

Toimintaterapiaryhmä on yhden tai useamman toimintaterapeutin ohjaama ryhmä. Toimintaterapiassa on laaja valikoima erilaisia ryhmiä, joilla on omat terapeuttiset tehtävät ja tarkoitukset. Toimintaterapiaryhmiä toimii muun muassa psykiatrisen hoidon piirissä.

Erilaiset toimintaterapiaryhmät

Linda Finlay jakaa toimintaterapiaryhmät kahteen ryhmätyyppiin: toimintaryhmät (Activity groups) ja tukea antavat ryhmät (Support groups). Finlayn mukaan toimintaryhmissä, joihin kuuluvat tehtäväkeskeiset ryhmät ja sosiaaliset ryhmät, huomio on yksilöissä ja tuotoksessa. Tukea antavissa ryhmissä, joita ovat kommunikaatioryhmät ja psykoterapiaryhmät, huomio kohdistuu koko ryhmään ja ryhmän prosessiin.

Toiminta

Toimintaterapiaryhmä eroaa esimerkiksi psykoterapiaryhmästä siinä, että toimintaterapeutti käyttää toimintaa edistääkseen ryhmän/yksilöiden tavoitteiden saavuttamista sekä ryhmän kehittymistä.Toimintaterapeutin erityiseen osaamiseen kuuluu valitun toiminnan soveltaminen ja porrastaminen sekä ryhmäläisille sopivaksi että asetettujen tavoitteiden saavuttamista edistäväksi.

Ryhmän terapeuttiset tekijät

Irvin Yalominin ryhmän terapeuttiset tekijät, joita Yalomin on tutkinut psykoterapiaryhmissä, vaikuttavat myös toimintaterapiaryhmässä. Nämä tekijät ovat toivon herättäminen, tiedon jakaminen, samankaltaisuuden kokeminen, toisen auttamisen kokemus, perusperhekokemuksen korjaantuminen, sosiaalisten taitojen kehittyminen, mallioppiminen, ihmissuhdetaitojen oppiminen, ryhmäkoheesio, katarsis sekä eksistentiaaliset tekijät.  

Toimintaterapeutin strategiat

Toimintaterapeutti käyttää työskennellessään terapeuttisia strategioita. Gary Kielhofnerin Inhimillisen toiminnan mallin mukaan terapeuttinen strategia on terapeutin toimintaa, joka vaikuttaa asiakkaan toimimiseen, tuntemuksiin ja ajatteluun johtaen toivottuun muutokseen. Kielhofnerin mukaan toimintateterapeutin strategiat ovat: vahvistaa, tehdä tietoiseksi, antaa palautetta, neuvoa, neuvotella, strukturoida. ohjata, rohkaista sekä antaa fyysistä tukea.
Miranda (kuu)

Ominaisuudet

Miranda on Uranuksen ainoa geologisesti aktiivinen kuu. Se koostuu lähinnä silikaattimineraaleista ja metaanin orgaanisista yhdisteistä, ja sen pinta on todennäköisesti vesijäätä. Sitä halkovat paikoin 20 kilometrin syvyiset kanjonit sekä teräväpiirteiset rikkoutuneen maaston alueet, jotka kertovat kuun aktiivisesta menneisyydestä. On arveltu, että aktiivisuus on peräisin Uranuksen aiheuttamista vuorovesivoimista. Toisen, epätodennäköisemmän teorian mukaan tormäys toisen kappaleen kanssa on halkaissut Mirandan palasiksi, jotka myöhemmin ovat liittyneet jälleen yhteen eri tavoin.
Lisäksi Mirandan pinnalla on soikeita koronoja, syvennyksiä, jotka ovat syntyneet mahdollisesti lämpimän jään purkautuessa ylöspäin. Kraattereita on havaittavissa myös monien muiden muodostumien päällä, mikä kertoo niiden suhteellisen vanhasta iästä. 
Mirandan radan kaltevuus Uranuksen päiväntasaajan suhteen (yli neljä astetta) on poikkeuksellisen suuri niin lähellä emoplaneettaansa kiertävälle kuulle. On mahdollista, että Mirandan kiertorata on joskus ollut 3:1 resonanssissa Umbrielin radan kanssa, mikä olisi aiheuttanut vuorovesivoimien välityksellä kitkaa kuun sisäosiin lämmittäen niitä ja siten mahdollistaen geologiset muutokset.

Tutkimus

Toistaiseksi Mirandaa on päästy tutkimaan kunnolla vain kerran, kun Voyager 2-avaruusluotain ohitti sen tammikuussa 1986. Tutkijoiden onneksi Miranda sattui olemaan Uranuksen kuista se, jonka luotain ohitti kaikkein lähimmältä ja joka oli myös geologisesti kaikkein mielenkiintoisin. Luotain sai tarkkoja kuvia Mirandan eteläisestä pallonpuoliskosta, joka tuolloin oli kääntynyt kohti Aurinkoa.
Valfrid Ahonen

Karl Valfrid Ahonen (17. syyskuuta 1893 Helsinki – 26. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Ilmari Unhon ohjaama elokuva Punahousut (1939) perustui Valfrid Ahosen Rakuunat tulivat -näytelmään.