google/wiki40b huggingface dataset:
Sisu

Sisu on sitkeää, hellittämätöntä tahdonvoimaa, sinnikkyyttä, lannistumattomuutta. Sanonta ”paha sisu” taas viittaa kiivaaseen, pahaan luonteenlaatuun.
Sisun käsite on osa suomalaista kansallisidentiteettiä. Käsitys, että suomalaiset ovat pitkälti luonnon­olojen vuoksi sisukkaampia kuin useimmat muut kansat, tuli laajalti tunnetuksi 1900-luvun alku­vuosi­kymmeninä, mihin vaikutti erityisesti suomalaisten kestävyys­­juoksijoiden suuri menestys olympialaisissa ja muissa kansainvälisissä urheilu­kilpailuissa. Entistäkin tunnetummaksi käsite suomalainen sisu tuli sittemmin talvisodan aikana. Ulkomaalaiset kirjeenvaihtajat ja toimittajat selittivät, että sana sisu kuvasi parhaiten Suomea. New York Times -lehti kirjoitti sisusta: "sisu-sana oli ihmeellisin heidän sanoistaan.".
Kirjassaan Eräelämän perinteitä (1944) Sakari Pälsi liittää sisun suomalaisten parituhatvuotisen raivauskauden aikana kehittyneeseen luonnonvoimia uhmaavaan yritteliäisyyteen ja raatajaluonteeseen. Pälsin mukaan sisu voitaisiin määritellä ”voimaksi, jolla yritetään mahdottomia, mutta ei epätoivoisesti taistellen eikä sokeasti purren”. Sisu ei ole ”desperadomieltä” eivätkä sille ole ominaista ”hysteeriseen järkkymykseen” pohjautuvat tehokkaat äkki-iskut. ”Näistä epäterveistä energian tiivistymistä sisu eroaa elämänuskalluksensa ja voitontoivonsa puolesta", Pälsi kirjoitti. "Tiukassa paikassa sisu sanoo: mahdottomalta näyttää, mutta koetetaan kuitenkin. Ja sitten koetetaan – ja voitetaan.”
Xak II: The Rising of the Red Moon

Juoni

Ensimmäisessä Xak-pelissä Latok Kart haastoi ihmisiä manipuloivan Badu-demonin, joka oli aiemmin kärsinyt tappion otellessaan sodan jumala Duelin vastaan. Latok voitti Badun lopullisesti, mutta Necromangerin, joka kuului Badua palvelleisiin demoneihin, onnistui paeta Latokin ulottuvilta. Kolmen vuoden kuluttua Necromanger ja kolme demonivaltiasta suorittavat synkän rituaalin, jonka avulla he kutsuvat luokseen Zamu Gospelin, demonien legendaarisen sotapäällikön.
Aiemmin Zekisiksen demonimaailmaan sinetöidyn Gospelin saapuessa Xakiin eli ihmisten maailmaan, Latok Kart on 19 vuoden iässä. Banuwan kylässä on liikkunut huhuja hänen kadonneen isänsä Dork Kartin olinpaikasta, ja Pixie-keijun avustamana Latok lähtee etsimään isäänsä Banuwan lähistöltä. Tehtävä kuitenkin vaikeutuu, kun he joutuvat tekemisiin Zamu Gospelin käskyläisten kanssa.

Pelaaminen

Xak II noudattaa edeltäjänsä mukaista etenemisperiaatetta. Ohjaamalla Latok Kartia, tarinan päähenkilöä, pelaaja liikkuu kaupungista ja luolastosta toiseen suorittaen NPC-hahmojen antamia tehtäviä. Luolastoissa ollessaan pelaajan on oteltava etenemistään estävää päävastusta vastaan, jonka päihitettyään hän voi taas jatkaa kulkuaan ja saattaa juonen tapahtumia eteenpäin. Kaupungeissa voidaan puolestaan hankkia tietoa paikallisilta asukkailta ja ostaa taisteluissa hyödynnettäviä miekkoja, haarniskoja sekä kilpiä.
Koska pelin taistelut käydään reaaliajassa, luolastoissa liikkuvat hirviöt havaitaan jo pelihahmon liikkuma-alueella. Taistelun aikana Latok voi puolustautua vastapuolen iskuilta parhaiten, kun hänen miekkansa on tupessa ja hän voi käyttää kilpeä. Pelaajan halutessa hyökätä Latokin miekka on vedettävä esille ja iskettävä tiettyä toimintanäppäintä painamalla. Taistelu voitetaan, kun vihollisen osumapisteet ovat pelihahmon suorittamien hyökkäysten ansiosta huvenneet. Latokin vahvuuden määrää varusteiden lisäksi hänen tasonsa, joka kohotessaan yhteenotoista kerättyjen kokemuspisteiden myötä parantaa hänen fyysisiä ominaisuuksiaan.
Storören

Storören on venesatama Sipoon Itäsalmessa. Sipoon kunta omistaa valtaosan Storörenin venepaikoista, ja vuokraa näitä eteenpäin.
Hatanpään lukio

Hatanpään lukio on lukio Tampereella. Lukio sijaitsee Rantaperkiössä lähellä Hatanpään arboretumia ja Pyhäjärven rantaa. Lukuvuoteen 2015-2016 asti lukion rehtorina toimi Raimo Meriluoto ja apulaisrehtorina Sirpa Ruhanen. Syksystä 2016 eteenpäin lukion rehtorina toimii Ville Vuorisalmi.

Historia

Lukio perustettiin vuonna 1957 Pirkanmaan yhteiskoulun nimellä. Peruskoulu-uudistus tuli Tampereelle vuonna 1976, jolloin yhteiskoulu jaettiin Hatanpään yläasteeksi ja lukioksi. Hatanpään lukio siirtyi vuoden 2009 syksyllä arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelemaan ja funktionalistista arkkitehtuuria edustavaan entisen Rantaperkiön koulun kiinteistöön.

Lukio

Hatanpään lukiossa on noin 380 opiskelijaa. Vuosittain uusia opiskelijoita otetaan 115. Paikoista 63 on yleislinjalle, 26 musiikkilinjalle ja 26 musiikkiteatterilinjalle. Opetushenkilökuntaa on noin 30. Vuonna 2018 Hatanpään lukion sisäänpääsyn vaadittu keskiarvo oli 7,83.

Musiikkilinja

Niin musiikki- kuin musiikkiteatterilinjalle haetaan peruskoulun päättötodistuksella ja erillisellä näyttökokeella. Hatanpään lukio järjestää lukuisia musiikin soveltavia kursseja, joilla keskitytään esimerkiksi yhtyelauluun, studiotekniikkaan, äänentoistoon, kuorolaulamiseen tai musiikin teoriaan. Lukuvuonna 2015-16 musiikin kursseja oli valittavissa 42 kappaletta. Lukiossa on myös äänitysstudio.

Musiikkiteatterilinja

Musiikkiteatterilinja käsikirjoittaa, tuottaa ja esittää Hatanpään lukion jokavuotisen musikaalin. Tämän lisäksi musiikkiteatteriopiskelijat tuottavat ohjelmaa muun muassa Tampereen joulutorille ja tekevät yhteistyötä Tampereen Teatterin sekä Ahaa Teatterin kanssa. Lukuvuonna 2015-16 musiikkiteatterikursseja oli valittavissa 48 kappaletta.

LUVA

Hatanpään lukio on Tampereen ainoa lukioon valmistavaa koulutusta (LUVA) tarjoava päivälukio. Maahanmuuttajille ja vieraskielisille suunnatun LUVAn tarkoituksena on kehittää koulutuslinjan opiskelijoiden kielitaitoa ja muita valmiuksia riittävän hyviksi lukio-opiskelua varten. LUVA-opetusta on järjestetty Hatanpään lukiossa vuodesta 2014 lähtien. Lukuvuonna 2015-16 Hatanpään lukiossa on 10 LUVA-opiskelijaa.

Lukiovertailut

Vuonna 2015 Hatanpään lukio sijoittui oppilaiden lähtötason huomioivassa STT:n lukiovertailussa sijalle 19. Ilman lähtötason huomiointia Hatanpään lukio oli vuoden 2015 lukiovertailussa sijalla 217.
Sigmaringen

Historia

Sigmaringen sijaitsee Schwabenin historiallisella alueella. Laizin kaupunginosasta on löydetty jälkiä uurnakenttäkulttuurin ajalta vuosilta 1000–500 eaa. Myös Hallstattin kulttuurin aikaisia löytöjä on tehty. Varhaisin kirjallinen maininta Sigmaringenista on vuodelta 1077. Virallisesti kaupunki perustettiin 1250. Vuosina 1576–1850 Sigmaringen oli Hohenzollern-Sigmaringen-ruhtinaskunnan pääkaupunki ja Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinaan asuinpaikka. Vuonna 1850 Sigmaringenin alueesta tuli osa Preussiin kuulunutta Hohenzollernin provinssia. Ranskassa toisen maailmansodan aikaan istunut Vichyn nukkehallitus pakeni Saksaan ja istui Sigmaringenissa lokakuusta 1944 huhtikuuhun 1945. Myös kirjailijat Céline, Lucien Rebatet ja Roland Gaucher pakenivat Sigmaringeniin. Vuodesta 1972 kaupunki on ollut Sigmaringenin piirikunnan hallinnollinen keskus.
Sigmaringenin linnan (Schloss Sigmaringen) historia ulottuu 1000-luvulle. Linnasta on maininta vuodelta 1077 Rudolf von Schwabenin epäonnistuneen valloitusyrityksen yhteydessä. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1632 linnaa hallitsivat lyhyen aikaa ruotsalaiset. Linna on suojelukohde ja se tunnetaan paitsi mahtailevista saleistaan myös huomattavasta asekokoelmastaan. Vuosina 1756–1763 rakennettiin barokkikirkko Stadtpfarrkirche St. Johann Evangelist, jossa on muun muassa Sigmaringenissa syntyneen taidemaalari Andreas Meinrad von Owin (1712–1792) töitä.

Talous

Sigmaringenin alueen merkittäviin työnantajiin kuuluu sairaanhoitopalveluja tarjoava Kliniken Landkreis Sigmaringen GmbH. Työntekijöitä on noin 1 200. Kaupungin lukuisiin oppilaitoksiin kuuluu muun muassa Hochschule Albstadt-Sigmaringen.

Liikenne

Rautatiet Ulmista Donaueschingeniin ja  Tübingenista Aulendorfiin risteävät Sigmaringenissa. Etäisyys Ulmin rautatieasemalta Sigmaringenin asemalle on 92,6 km ja Tübingenistä vastaavasti 87,5 km. Sigmaringenin tuntumassa risteävät valtatiet (Bundesstraße) B 32 Hechingenistä Ravensburgiin sekä B 313 Reutlingenista Bodenjärvelle. Kaupungissa aloitettiin paikallisbussiliikenne 1992 ensimmäisten saksalaisten pikkukaupunkien joukossa.
Juhannusruusu

Juhannusruusu (Rosa spinosissima 'Plena', synonyymi Rosa pimpinellifolia 'Plena') on pimpinellaruusun lajike, jolla on kerrannaiset valkoiset kukat.
Juhannusruusu on Suomessa perinnekasvi; Ruotsissa ja Englannissa se tunnetaan "suomenruusuna". Suomessa sitä kasvaa Lappia myöten.
Myllylampi (Petäjävesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,8 metriä mpy.
Romurauta

Romurauta on rautapitoista jätemetallia, jota syntyy esimerkiksi konepajoissa ja autohajottamoilla. Raudan valmistuksen vaatiman suuren energian vuoksi rauta on kierrätetty sen keksimisestä alkaen sikäli kuin se on ollut mahdollista. Kaatopaikoille joutuvan romuraudan määrä on pienehkö ja tämä materiaalivirta tulee pääosin kotitalouksien kautta. Merkittävin romuraudan käyttäjä on terästeollisuus, joka sulattaa romuraudan ja valmistaa siitä uudelleen teräslevyjä, tankoja, lankoja jne. Romuraudalle asetetaan teräksen raaka-aineena puhtausvaatimuksia, eli se ei saa sisältää merkittäviä määriä muita metalleja, kuten esimerkiksi lyijyä, kuparia, mangaania, sinkkiä, alumiinia tai muuta sellaista. Siksi romurauta on lajiteltava. Esimerkiksi romutettavista autoista täytyy ehdottomasti erottaa pois lyijyakut sekä kupari- ja alumiiniosat.
Romuraudaksi sanotaan myös metallia taloudellisessa mielessä, jolloin sillä on halvempi yksikköhinta. Loppuunkäytetty kone voidaan esimerkiksi myydä romurautana, jolloin siitä maksetaan kilojen perusteella, ei koneen toiminnallisuuden tai käyttökohteen mukaan.
No Easy Day

Vastaanotto

Ennakkotilaukset nostivat kirjan Amazon.com-verkkokaupan myydyimmäksi. Syyskuussa se ohitti USA Todayn myydyimpien listalla Fifty Shades of Grey -romaanin. Puolustusministeriö saattaa haastaa Bissonnetten oikeuteen salassa pidettävien tietojen vuotamisesta. Kustantajan lakimies oli tarkistanut mahdollisesti arkaluonteiset tiedot etukäteen, mutta Pentagonin tai CIA:n edustajat eivät olleet nähneet kirjaa.
Kirja ilmestyi lokakuussa Otavan kustantamana suomeksi nimellä Kova päivä – Hyökkäys Osama bin Ladenin piilopaikkaan.
Kauhajoen seurakunta

Historia

Kauhajoki kuului alkujaan Ilmajoen emäseurakuntaan. Kauhajoella tiedetään olleen kappelitupa jo vuonna 1584. Kauhajoesta tehtiin oma saarnahuonekunta vuonna 1624 ja kappeli kolme vuotta myöhemmin. Omaksi kirkkoherrakunnakseen Kauhajoki erotettiin muodollisesti vuonna 1858 mutta käytännössä erotus toteutui vasta 1892. Kauhajoen Aronkylään saatiin oma Alapään rukoushuonekunta vuonna 1923. Kauhajoen kirkonkylän lisäksi seurakuntalaisille rakennettiin sivukirkot Nummijärvelle (1934) ja Kauhajärvelle (1951).
Kenraali Usakovin määräyksestä syyskuun 1. päivänä vuonna 1808 venäläiset sotajoukot polttivat Kauhajoella sekä kirkon että pappilan. Kauhajoen seurakunnan kirkkoherrana toimii Jouko Ala-Prinkkilä, joka on toiminut tehtävässä vuodesta 2001 lähtien.
Medimax

Medimax on laivatyyppi, joka mahtuu lastaamaan ja purkamaan Välimeren (engl. Mediterranean Sea) satamissa. Medimax-alusten kantavuus on tyypillisesti 69 000–76 000 tonnia. Medimax-laivatyypistä käytetään myös nimitystä Medmax.
Vihreä sähkö

Vihreä sähko on yhteisnimitys vähän tai ei lainkaan saastuttavilla, uusiutuvilla energiamuodoilla tuotetulle sähkölle. Luokkaan lasketaan yleensä maalämpö, tuulivoima, aurinkoenergia ja vuorovesivoimalat, biomassan poltto, biokaasu ja vesivoima, joskus myös jätteiden poltto.
Vihreän sähkön etuihin luetaan Suomessa kotimaisuus ja työllistämisvaikutukset: fossiilisiin polttoaineisiin verrattuna kustannuksista on suurempi osa työ- kuin materiaalikustannuksia. Myös omavaraisuus on merkittävä näkökohta.

Vihreä sähkö sähkötuotteena

Iso osa suomalaisista sähkönmyyjistä myy vihreän sähkön tuotteita. Vihreä sähkötuote on sähkösopimus, jossa sähkön myyntiä valvotaan seuraamalla myydyn vihreän sähkön määrää ja vertaamalla sitä tuotannon määrään. Vihreän sähkön ostamisen vaikutus perustuu kysynnän ja tarjonnan lakiin. Vihreän sähkön kysynnän kasvaessa sen hinta ja samalla tuottavuus nousee. Samalla sekasähkön kysyntä laskee ja kannattavuus heikkenee.
Vihreän sähkön myyntiä valvoo yritys itse. Ainoa sähkömarkkinoista riippumaton vihreän sähkön valvontajärjestelmä Suomessa on Ekoenergia-merkintä.

Yhteiskunnan tuki tuotannolle

Tuki on joko investointitukea, takuuhintaa tuotetusta sähköstä tai erilaisia verohelpotuksia. Tehokkain tukitapa on ollut takuuhinta tuotannolle. Suomessa KTM tukee vihreän sähkön käyttöönottoa. Yleiseen sähköverkkoon liitettävä voimala voi saada KTM:n investointitukea 20–35 %. Ympäristöystävällisen sähkön tuottajalle palautetaan lisäksi sähkövero. Energiarahoitusta voi hakea myös EU:n aluekehitysrahastosta.

Takuuhinta

Takuuhinta on taannut että projektit on toteutettu nopeasti ja laitosten luotettavuuteen ja tuotantoon on panostettu voimakkaasti. Kokemuksen mukaan takuuhinta on ylivoimaisesti tehokkain tapa kannustaa yrityksiä ja maatiloja investoimaan uusiutuvaan energiaan. Se on käytössä seuraavissa EU-maissa: Itävalta, Tanska, Ranska, Saksa, Espanja, Italia, Yhdistynyt Kuningaskunta, Portugali, Alankomaat, Kreikka, Irlanti, Luxemburg, Tšekki, Unkari, Latvia, Liettua, Slovakia, Slovenia, Bulgaria, Romania ja Viro.

Edistäminen

Työ- ja elinkeinoministeriö (TEM) rahoittaa Suomessa energiansäästöön, energian tehokkaaseen käyttöön ja uusiutuvan energian käyttöön ja tuotantoon liittyvää informaatiotoimintaa mm. Motiva Oy:n kautta. Motiva on valtionyhtiö ja sen päärahoittaja on TEM.  Motivan vuoden 2001 rahoituksessa uusiutuvien energialähteiden edistämiseen oli varattu 300 000 euroa. Tästä 80 % käytettiin bioenergian edistämiseen.

Ympäristöhaitat

Uusiutuvan energian ympäristöhaitat ovat eri tuotantomuodoilla erilaiset. Tuulivoiman merkittävimmät haittavaikutukset liittyvät lintujen pesintään, ruokailuun ja muuttoreittien häiriintymiseen sekä maisemahaittoihin. Vesivoima puolestaan heikentää vaelluskalojen elinolosuhteita. Suomessa vihreää sähköä myydään nämä ympäristöhaitat huomioon otettuna Suomen luonnonsuojeluliiton Ekoenergia-merkin alla. Merkki on maan ainoa ympäristömerkki energialle.
FC Oulun Pallo

Seuran historiaa

Seura perustettiin 2005, kun poikien -87 ikäluokka siirtyi A-junioreihin. Ongelmaksi muodostui sopivan joukkueen löytäminen Oulusta niille nuorille, joilla ei ollut halua tai mahdollisuuksia alkaa harjoitella tähtäimenään A-junioreiden valtakunnallinen sarja. Keskusteluissa muiden seurojen kanssa todettiin, etteivät ne katsoneet tarvitsevansa joukkuetta, joka aloittaisi pelaamisen miesten piirisarjassa. Tämän vuoksi joukkueen taustahenkilöt näkivät ainoaksi mahdollisuudeksi uuden seuran perustamisen, jotta hyvähenkinen ydinjoukko voitaisiin pitää kasassa ja ehkäistä drop out -ilmiötä.
Harjoittelu aloitettiin niillä harjoitteluvuoroilla, joita muilta seuroilta sattui jäämään. Seura ilmoitettiin rohkeasti Pohjois-Suomen piirin sarjatoimintaan mukaan ja Luulajan turnaukseen, joka oli tarkoitettu juuri 1987 ja myöhemmin syntyneille pojille. Mukana oli aluksi vain kymmenisen poikaa minkä vuoksi apuja tarvittiin ja Luulajan turnaukseen saatiin vahvistuksia OsPa:n pelaajista. Luulajan turnauksessa paljastui jalkapallokulttuurien ero naapureiden välillä: Ruotsissa nuorilla on mahdollisuuksia jatkaa harrastusta paljon vanhemmalle iälle kuin kuin Suomessa. Luulajan turnauksen perusteella todettiin, että FC OPA:lle oli tilausta joukkueena, johon voi tulla pelaamaan, vaikkei tähtäin olisi ihan huipulle tai perheellä ei ole varaa maksaa osallistumisesta valtakunnalliseen sarjatoimintaan.  
Seura otti uuden suunnan kun talvella 2013 se päätti luopua jalkapallon kilpailutoiminnasta ja keskittyä futsaliin. Seuran miesten joukkue on pelannut Pohjois-Suomen kakkosessa ja kaudella 2016-2017 ykkösessä. Naisten joukkue pelaa ykkösessä
Refaktorointi

Refaktorointi tarkoittaa prosessia, jossa tietokoneohjelman lähdekoodia muutetaan siten, että sen toiminnallisuus säilyy, mutta sen sisäinen rakenne muuttuu. Muutokset voivat koskea esimerkiksi luettavuutta tai ohjelmakomponenttien työnjaon selkeyttämistä. Uusia ominaisuuksia ei pyritä lisäämään tai ohjelmointivirheitä korjaamaan refaktoroinnin yhteydessä.

Tyypillisiä refaktorointeja

Yleisimmät refaktoroinnin menetelmät ovat rename ja extract method, joista rename tarkoittaa muuttujan, metodin tai luokan uudelleennimeämistä paremmin merkitystään kuvaavaksi, kun taas extract methodissa pitkä metodi pilkotaan pienempiin osiin.

Perustelut

Refaktoroinnin hyödyllisyyttä perustellaan sen koodin laatua parantavalla vaikutuksella. Koodista tulee myös luettavampaa, ja sitä kautta helpommin ylläpidettävää. Kustannussäästöt tulevat siis sitä kautta.
Refaktorointia tarvitaan, kun ohjelmaa pitää laajentaa sellaisiin tapauksiin, joita ei ole huomioitu alkuperäisessä suunnittelussa. Joissakin ohjelmistotuotantomenetelmissä (esimerkiksi Extreme Programming) refaktorointi on oleellisessa osassa kokonaisprosessia.
Oikeaoppiseen refaktorointiin kuuluu vain pienten muutosten tekeminen kerrallaan ja niiden välitön testaaminen. Testivetoinen kehitys edellyttää, että refaktoroitavalla koodilla on olemassa yksikkötestit joiden avulla voidaan varmistaa, että refaktorointi ei muuta sovelluksen toimintaa.
Dietrich Mateschitz

Dietrich Mateschitz (s. 20. toukokuuta 1944) on itävaltalainen liikemies. Mateschitz on tullut tunnetuksi Red Bull -energiajuoman kehittäjänä (alkuperäinen kehittäjä thaimaalainen Chaleo Yoovidhya, jolta Dietrich sai reseptin ja jonka kanssa hän jalosti sitä eteenpäin. Hän omistaa 49 prosenttia yhtiön osakkeista.
Waldsiedlung

Waldsiedlung oli Berliinin ulkopuolella sijainnut ulkomaailmalta suljettu pieni asuinalue, jossa Itä-Saksan puoluejohtajat asuivat 1960–1980-luvuilla. Se sijaitsi Bernau bei Berlinin alueella lähellä Wandlitzia noin 30 kilometriä Itä-Berliinin keskustasta pohjoiseen.
Waldsiedlung (”Metsälähiö”) rakennettiin vuosina 1958–1960 Berliinin ulkopuolelle keskelle metsää, suhteellisen lähelle Liepnitzsee-järveä. Se korvasi Pankowin Majakowskiringin DDR:n puoluejohdon asuinpaikkana, sillä Unkarin kansannousun jälkeen kommunistijohtajat halusivat oman turvallisuutensa vuoksi asua entistä etäämmällä tavallisesta kansasta. Waldsiedlungissa oli 23 asuintaloa SED:n politbyroon jäsenille ja heidän perheilleen. Alueella oli myös asukkaille tarkoitettuja palveluita, kuten uimahalli, ravintola, elokuvateatteri sekä kauppa, jossa myytiin lännestä tuotuja tuotteita. Johtajien asuintalojen muodostaman ”sisärenkaan” ympärillä oli palveluhenkilökunnan ja turvallisuuspalvelun tilojen muodostama ”ulkorengas”. Alueen kokonaispinta-ala oli noin kaksi neliökilometriä.
Waldsiedlungin eristäytyneisyys ja sitä ympäröineet suojamuurit muodostuivat DDR:n johtajien ja kansan välillä olleen kuilun symboleiksi. Kovin ylellisesti DDR:n johto ei tosin muuriensa suojissa elänyt, sillä länsimaisen mittapuun mukaan Waldsiedlung vastasi varustetasoltaan lähinnä keskiluokkaista asuinaluetta. Alueen asukkaat eivät juuri seurustelleet edes toistensa kanssa vapaa-ajallaan. Waldsiedlungin lähelle rakennettiin 1980-luvun alussa ydinsodan varalta 170 huonetta käsittänyt maanalainen bunkkeri, jossa DDR:n johto olisi voinut elää turvallisesti ainakin kaksi viikkoa ydiniskun sattuessa.
Waldsiedlungissa asuivat kolmen vuosikymmenen aikana muun muassa Walter Ulbricht, Erich Honecker, Otto Grotewohl, Willi Stoph, Erich Mielke, Egon Krenz, Friedrich Ebert nuorempi ja Gunter Schabowski. Waldsiedlungin asukkaat joutuivat muuttamaan pois kommunistisen järjestelmän kaatumisen jälkeen joulukuussa 1989. Parin seuraavan kuukauden aikana 50 000 itäsaksalaista kävi siellä tutustumassa oloihin, joissa heidän johtajansa olivat asuneet. Vuodesta 1990 alkaen Waldsiedlungin alue on ollut Brandenburg-Klinik-sairaalan käytössä.
Etelämeren kupla

Etelämeren kupla on nimitys taloudelliselle kuplalle, joka puhkesi Englannissa vuonna 1720. Sen syynä oli käsistä karannut spekulaatio Etelämeren komppania -nimisen kauppakomppanian osakkeilla. Ranskassa koettiin samaan aikaan vastaava taloudelliseen romahdukseen johtanut spekulaatiovillitys, joka tunnetaan nimellä Mississippin kupla.
South Sea Company eli Etelämeren komppania perustettiin vuonna 1711 Espanjan Amerikan-siirtomaiden kanssa käytävää kauppaa, erityisesti orjakauppaa varten. Tuolloin loppuaan lähenevän Espanjan perimyssodan odotettiin päättyvän rauhansopimukseen, joka loisi edulliset olosuhteet kaupankäynnille. Komppanian osakkeille luvattiin vuosittain kuuden prosentin tuotto ja ne kävivätkin hyvin kaupaksi. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin rauhansopimus oli kuitenkin epäedullinen suunnitellun kaupankäynnin kannalta, sillä se määräsi verottamaan orjien maahantuontia ja salli kauppakomppanialle vain yhden kauppalaivan lähettämisen Amerikkaan vuodessa. Ensimmäinen matka suoritettiin vuonna 1717 ja sen menestys jäi rajalliseksi. Seuraavana vuonna kuningas Yrjö I kuitenkin asettui henkilökohtaisesti Etelämeren komppanian kuvernööriksi, mikä lisäsi sijoittajien luottamusta hankkeen kannattavuuteen. Pian osakkeille luvattiin jo sadan prosentin vuosittainen tuotto.
Vuonna 1720 Etelämeren komppania lupasi ottaa hoidettavakseen Englannin valtionvelan ja parlamentti hyväksyi esityksen. Tämän jälkeen komppanian osakkeiden kysyntä kasvoi räjähdysmäisesti, minkä seurauksena niiden arvo kohosi tammikuun ja elokuun välisenä aikana 128:sta punnasta yli tuhanteen puntaan. Komppanian osakkeilla käytävän kaupan liepeille syntyi myös muita yrittäjiä, jotka saivat monet kansalaiset houkuteltua harkitsemattomiin sijoituksiin. Englannin osakemarkkinat romahtivat vuoden 1720 syyskuussa ja pian sekä Etelämeren komppanian että muidenkin suurten yhtiöiden osakkeiden arvo putosi pohjalukemiin. Monet sijoittajat menettivät omaisuutensa.
Romahduksen jälkeen parlamentti määräsi suoritettavaksi tutkinnan, joka paljasti ainakin kolmen ministerin ottaneen vastaan lahjuksia ja osallistuneen spekulaatioon. Monet Etelämeren komppanian johdossa toimineet menettivät maineensa. Skandaali edisti valtiomies Robert Walpolen valtaannousua. Pääministeriksi kohonnut Walpole julisti etsivänsä kaikki tapahtumiin syylliset, vaikka asettuikin myöhemmin suojelemaan useiden merkittävien poliitikkojen mainetta.
Etelämeren komppania jatkoi tapahtumien jälkeen toimintaansa. Se myi pääosan oikeuksistaan vuonna 1750 Espanjan hallitukselle, ja toiminta lakkautettiin lopullisesti vuonna 1853.
Igor Dobrovolski

Ura pelaajana

Dobrovolski hankki jalkapalloilijan kannuksensa Tiraspolin urheilukoulussa ja liittyi 17-vuotiaana moldovalaisen FC Zimbru Chişinăun riveihin, josta siirtyi 1986 FK Dynamo Moskovaan. Pelattuaan neljä kautta Dynamossa Dobrovolski suuntasi ulkomaille ja CD Castellóniin.  Sittemmin Dobrovolski pelasi Espanjan lisäksi Sveitsissä, Ranskassa, Italiassa, Saksassa ja Moldovassa.
Maajoukkuetasolla Dobrovolski pelasi Neuvostoliiton, IVY:n ja Venäjän maajoukkueissa. Hän oli voittamassa olympiakultaa 1988 Soulissa. Dobrovolski iski kisoissa kuusi maalia, yhden vähemmän kuin kisojen maalikuningas Brasilian Romário. Dobrovolski oli mukana myös MM-kisoissa 1990 sekä EM-kisoissa 1992 ja 1996.

Ura valmentajana

Dobrovolski aloitti valmennusuransa moldovalaisen CS Tiligul-Tiras Tiraspolin pelaajavalmentajana 2004. Seuraavalla kaudella hän toimi vain päävalmentajana. Vuonna 2007 hän siirtyi Moldovan maajoukkueen peräsimeen ja jatkoi joulukuussa 2007 sopimustaan MM2010-projektin loppuun saakka.  Karsinnat sujuivat kuitenkin surkeasti ja Moldovan jäätyä lohkonsa jumboksi ilman voittoja Dobrovolski jätti tehtävänsä lokakuussa 2009.  
Dobrovolski palasi valmennustehtäviin heinäkuussa 2010 FC Dacia Chișinăun päävalmentajana.  Hänen johdollaan seura voitti Moldovan mestaruuden kaudella 2010/11. Dobrovolski jätti joukkueen kesällä 2013 luotsattuaan joukkueen mestaruuden jälkeen kahdesti liigassa hopealle. 
Lokakuun lopussa 2013 Dobrovolskista tuli FC Verisin päävalmentaja.  
Tammikuun alussa 2016 Dobrovolski palasi Moldovan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.