Clos Lucé

Clos Lucé (ransk. le château du Clos Lucé) on ranskalainen linna, joka sijaitsee Loirejoen laaksossa, Amboisen keskustassa, noin 500 metriä Amboisen linnasta. Vuoteen 1660 asti linna tunnettiin kartanona ja sen nimi kirjoitettiin muodossa le Manoir du Cloux tai le Clos (viinitarha).

Alkuperä ja kuninkaallisia asukkaita

Clos Lucé sijaitsee 7 hehtaarin kokoisessa puistossa, joka levittäytyy Loiren sivujoen Amassen molemmille puolille. Tila on ollut asuttu gallialais-roomalaiselta ajalta ja sen on aikanaan linnoitettu. Alkuperäinen rakennuttaja oli Ludvig XI:n suosikki, entinen palvelija Etienne-le-Loup. Vaaleasta punatiilestä ja Loiren laakson vaaleasta sedimenttikivestä tuffasta ransk. tuffeau tehty julkisivu on pysynyt lähes muuttumattomana renessanssiajalta asti.
Clos Lucén tultua hovin omaisuudeksi se toimi Amboisen linnassa asuvien kuninkaiden ja hovin jäsenten kesäasuntona. Kaarle VIII teetti muutostyöt, joilla keskiaikaisesta linnoituksesta tehtiin kuninkaallinen linna. Ne valmistuivat vuonna 1490. Hän rakennutti myös kappelin, jossa hänen nuori vaimonsa Anna Bretagnelainen (1477-1514) suri lasten kuolemaa. Angoulêmen herttua, tuleva kuningas Frans I järjesti puutarhassa turnajaisia ja hänen sisarensa Margareetta Navarralainen (1492-1549) kirjoitti 72 novellin kokoelmansa nimeltään Heptaméron.

Leonardo da Vinci

Vuonna 1516 Clos Lucéstä tuli Leonardo da Vincin ensimmäinen oma koti. Tuolloin jo yli kuusikymmenvuotias taiteilija oli tullut samana vuonna maahan Frans I:n kutsusta asettuakseen pysyvästi asumaan Ranskaan. Hän toi mukanaan ainakin kolme maalausta, joista yksi oli Mona Lisa del Giocondo, jota hän ei jostain syystä ollut luovuttanut tilaajalle, sekä mittava kokoelma piirroksia ja muistiinpanoja. Taiteilija asui ja työskenteli Clos Lucéssä kuninkaan maksaman eläkkeen turvin elämänsä kolme viimeistä vuotta 1516 - 1519. Tämän jälkeen linnasta tuli d'Amboisen perheen omaisuutta ja sellaisena se säästyi suuren vallankumouksen tuhoilta. Kuitenkin juuri da Vincin asuntona linna luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1862.

Clos Lucén linna nykyisin

Clos Lucé on ollut vuodesta 1854 nykyisen omistajasuvun hallussa. Linna toimii yleisölle avoimena museona, joka pyrkii edistämään da Vincin maailman tulkintaa, tuntemusta ja ymmärtämistä erilaisten sisä- ja ulkotiloihin järjestettyjen näyttelyiden avulla.
Vuonna 1960 aloitettiin sisä- ja ulkopuolen restaurointi renessanssityylin palauttamisella. Rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa sijaitsevat Leonardo da Vincin huone, keittiö, neuvotteluhuone, Anna Bretagnelaisen rukoushuone ja Margareetta Navarralaisen huone.
Kellarikerroksessa on 40 pienoismallia, jotka on valmistettu 1500-luvun tekniikoilla da Vincin piirrosten mukaan; esimerkiksi hyökkäysvaunu, siirrettävä silta, kaivinkone, purjelentokone ja helikopterin esimuoto. Kellarikerroksessa on myös sisäänkäynti maanalaiseen käytävään, jota Frans I:n kerrotaan käyttäneen käydessään da Vincin luona.
Puistoon on rakennettu kulttuuripolku, jossa esitellään da Vincin töiden viisi teemaa: kasvojen valo, vartalon kauneus, elämän mekaniikka, tekniset oivallukset ja Frans I:n tilauksesta suunniteltu ihannekaupunki Romorantin.