google/wiki40b huggingface dataset:
Iso Kaksipuoloinen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 450 metriä leveä.   Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Vähä Haapajärven valuma-alueeseen (35.428) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155 metriä mpy.
Vimpelin seurakunta

Historia

Vimpeli sai oman kirkon viimeisenä Järviseudun seurakunnista. Sille luvattiin oman saarnahuonekunnan perustaminen vuonna 1806 papin palkka- ja viraktaloasioiden sopimisen jälkeen. Vuonna 1807 rakennettu kirkko vihittiin käyttöön vasta 1811.
Ahti Salmikari

Ahti Aleksander Salmikari ent. Stenlund (18. syyskuuta 1893 Liminka – 2. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kauppias Herman Stenlund ja Anna Elisabet Hartikka. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Fanny Maria Luoman kanssa.

Opinnot

Salmikari kävi viisi luokkaa Viipurin uutta yhteiskoulua ja kolme lukukautta Sortavalan seminaaria ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Viipurin suomalaisessa lyseossa vuonna 1935. Hän kävi Sotateknillisen koulun vuosina 1929–1930 ja  viestijoukkojen upseerien erikoiskurssin vuonna 1932.

Jääkäriaika

Salmikari liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. maaliskuuta 1916 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Salmikari saapui jääkärien pääjoukon mukana takaisin Suomeen (Vaasaan ) 25. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä. Hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 6. jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaassa sekä etenemiseen Viipurin-Pietarin radalle.

Sisällissodan jälkeinen aika

Salmikari palveli sisällissodan jälkeen 3. komppanian vääpelinä 6. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, josta hänet siirrettiin 18. elokuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Jääkäriprikaatin tiedonantokomppaniaan ja 2. helmikuuta 1921 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Kenttälennätinpataljoonaan sekä vuodesta 1930 alkaen Viestipataljoona 2:n 4. komppaniaan. Pataljoonassa hänet nimitettiin 3. komppanian päälliköksi 1. joulukuuta 1924. Viestipataljoona 2:sta hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1934 alkaen Viestipataljoona 5:een, jossa hän toimi komppanianpäällikkönä. Aliupseerikoulun johtajaksi hänet komennettiin 14. tammikuuta 1936, josta hän sai siirron 1. tammikuuta 1938 Viestirykmentin viestikurssien johtajaksi.
Hän hoiti Kenttälennätinpataljoonan aliupseerikoulun johtajan tehtäviä[26. lokakuuta 1923 – 29. heinäkuuta 1924 ja 27. maaliskuuta – 1. elokuuta 1929 sekä Erillisen kenttälennätinkomppanian päällikön tehtäviä 9. joulukuuta 1927 – 10. maaliskuuta 1928 välisinä aikoina.

Talvi- ja jatkosota

Salmikari osallistui talvisotaan 8. divisioonan viestikomentajana ja osallistui taisteluihin Kiviniemessä ja Vuosalmella. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin komentajaksi Viestipataljoona 3:een. Jatkosodan puhjettua hän sai komentoonsa Viestipataljoona 12:n ja osallistui komentajana taisteluihin Karjalankannaksella, Vienan Karjalassa ja Karhumäessä. Vuonna 1943 hänet siirrettiin Ilmavalvontapataljoona 2:n komentajaksi ja edelleen Viestipataljoona 2:n komentajaksi, mistä tehtävästä hän erosi vakinaisesta palveluksesta sodan päätyttyä.

Sotien jälkeinen aika

Sodan jälkeen Salmikari siirtyi apulaisesimieheksi OY ALKO AB:lle ja palveli yrityksessä vuoteen 1957 saakka.

Opetustoimet

Salmikari toimi vilkkupalveluksen opettajana viestiupseerikursseilla vuonna 1928 ja viestipalveluksen tuntiopettajana Taistelukoulussa vuonna 1928.
Jeff VanderMeer

Elämä

VanderMeer osallistui vuonna 1992 Clarion-kirjoitustyöpajaan Michiganin yliopistossa. VanderMeer oli mukana pienkustantamo The Ministry of Whimsyssä, joka julkaisi muun muassa Stepan Chapmanin surrealistisen romaanin Troikka vuonna 1997. VanderMeer asuu nykyisin Tallahasseessa Floridassa.
Kari Hokkanen

Kari Antero Hokkanen (s. 2. tammikuuta 1943 Parikkala) on filosofian tohtori ja professori. Suomen Keskustaa edustava Hokkanen on Seinäjoen kaupunginvaltuutettu.
Kari Hokkanen toimi Etelä-Pohjanmaalla ilmestyvän sanomalehti Ilkan päätoimittajana 1980–2007. 
Vuoden 2000 sijaispuheenjohtajavaalikampanjan lopulla Hokkanen ja Erkki Laatikainen rummuttivat lehdissään jatkuvasti yllätysnimi Anneli Jäätteenmäen puolesta, ja tämä nousikin haastajan asemasta voittoon. Jäätteenmäen joutuessa eroamaan pääministerin tehtävistä vuonna 2003 väitetyn eduskunnalle valehtelun ja presidentin virkamiehen tietovuotoon yllyttämisen vuoksi kaksikko tuki tätä jatkuvasti lehdissään.
Päätoimittajana tapahtuneen erittäin aktiivisen vaikuttamisen vuoksi eduskunnan puhemies Paavo Lipponen viittasi Hokkaseen ja Jyväskylässä ilmestyvän Keskisuomalaisen silloiseen päätoimittajaan Erkki Laatikaiseen (1946–2013) termillä ”maakuntaansa terrorisoiva satraappi”.
Kari Hokkanen toimi Alkio-opiston rehtorina vuoteen 1990. Hokkanen on toiminut myös Keskustan puoluehallituksen työvaliokunnan jäsenenä (1981–2002). Työvaliokunta käsittelee suuren osan Suomen Keskustaa koskevista tärkeistä poliittisista linjauksista. 
Hokkanen on kirjoittanut useita Maalaisliiton ja Keskustapuolueen historiaan liittyviä kirjoja, kuten puoluehistoriikin osat 3 ja 4. Hänen pääteoksensa on Kyösti Kallion elämäkerta.
Hokkaselle myönnettiin valtion journalistipalkinto vuonna 2010.
Laulaja William Korwenkoski on tehnyt kappaleen Kari Hokkasesta.

Henkilökannat

Hokkanen ilmoitti pitävänsä Paavo Väyrystä mahdollisena ja pätevimpänä ehdokkaana Keskustan puheenjohtajaksi ja pääministeriksi Matti Vanhasen jälkeen.
Sairaanvoitelu

Sairaanvoitelu (kreik. Еυχέλαιον, ven. соборование елеосвящение, myös rukousöljypalvelus) on ortodoksisen kirkon mysteerio eli sakramentti. Siitä käytetään myös läntistä perintöä olevaa nimitystä sairaanvoitelu sekä nimitystä öljypyhitys. Mysteeriossa pyydetään öljyllä voitelemalla Jumalalta syntien anteeksi antoa sekä sairauksien paranemista.
Sairaanvoitelu ei ole sama kuin katolisen kirkon aiempi ns. viimeinen voitelu eli kuoleman mysteerio; ortodoksinen sairaanvoitelu on elämän ja parannuksen mysteerio. Mysteeriossa ihmiseen välittyy Jumalan parantava armo Pyhän Hengen siunaaman öljyn kautta.
Mysteerio muodostuu rukouksista sakramenttiin osallistuvan puolesta, öljyn pyhityksestä ja varsinaisesta tapahtumasta, öljyllä voitelusta. Vanhan käytännön mukaisesti toimitukseen pitäisi osallistua seitsemän pappia, mutta nykyään se etenkin Suomessa, jossa ortodoksien ja etenkin pappien lukumäärä on vähäinen, toimitetaan vain yhden papin toimituksena.
Mysteerio voidaan toimittaa yleisenä eli kaikille halukkaille ortodokseille, jotka kirkossa siihen haluavat osallistua, olivatpa sairaita tai eivät sekä yksityisenä, jolloin osallistujan oletetaan olevan jollain tapaa todella sairas.
Läntisenä lainana mysteerioon on nykyisin liitetty osallistuminen katumuksen mysteerioon, jolla näin viitataan viimeiseen voiteluun. Tämä tapa ei enää ole suositeltava yleisenä käytäntönä.
Erityisesti suuren paaston aikana toimitettavat yleiset sairaanvoitelut suoritetaan kirkossa, mutta yksityinen voidaan suorittaa myös muualla esimerkiksi kodissa tai vaikka sairaalassa.
Jakoavain

Jakoavain (siirtoleuka-avain) on muttereiden ja pulttien avaamiseen ja kiinnittämiseen tehty työkalu. Jakoavaimien leukoja voidaan säätää ruuvilla, jolloin samalla työkalulla voidaan vääntää eri kokoisia ja muotoisia pultteja. Jakoavain koskettaa mutteriin tai pulttiin vain kahdelta sivulta, mikä aiheuttaa riskin pulttien ja muttereiden kulmien pyöristymiseen, jos jakoavainta ei ole säädetty kohdalleen ja vääntö on liian voimakas. Jakoavaimen koko ilmoitetaan, muista työkaluista poiketen, varren pituuden mukaan.
Nykyaikainen jakoavain on ruotsalainen keksintö; patentin sille hankki keksijä Johan Petter Johansson vuonna 1892. Hän perusti Enköpingiin työkalutehtaan, ja yhteistyössä tukholmalaisen konetehtaan B. A. Hjorth & Co. kanssa alettiin jakoavaimia tuottaa tavaramerkin Bahco alla. Vaikka Bahco onkin nykyään vain yksi monista jakoavainten valmistajista, on sen nimi joissakin maissa yleistynyt tarkoittamaan itse työkalua.
Vesimuisti

Vesimuisti viittaa veden väitettyyn kykyyn muistaa tai tallentaa kristallirakenteeseensa kaikki mitä sen ympärillä tapahtuu. Erityisesti vesimuisti-termiä käytetään silloin vedellä laimennetaan aineita ja jopa siihen pisteeseen asti ettei alkuperäisen aineen molekyylejä esiinny laimennuksessa, niin veden kristallirakenne muistaa aineen.  On väitetty, että vesimuistin takia homeopaattinen parannus toimisi. Vesimuisti haastaa perinteisen ymmärryksen fysikaalisesta kemiasta ja tiedeyhteisö ei ole hyväksynyt vesimuistia. Vuonna 1988, Jacques Benveniste julkaisi vesimuistia puoltavan tutkimuksen Naturessa. Tutkimuksen yhteydessä julkaistiin editorin John Maddoxin huomautus, jonka mukaan lukijan tulisi "olla ottamatta kantaa" tutkimukseen kunnes tulokset pystytään toistamaan.

Benvenistenin tutkimus

Benveniste oli ranskalainen immunologi, jonka tutkimus vesimuistista ja sen homeopaattisista vaikutuksista julkaistiin tärkeässä tiedelehdessä. Benvenistein ja hänen tutkimusryhmänsä Ranskan kansallisesta terveys- ja lääketutkimusinstituutista Institut National de la Santé et de la Recherche Médicale (INSERM, French for National Institute of Health and Medical Research) laimentivat  vasta-aineita veteen niin ettei loppujen lopuksi yhtäkään vasta-ainemolekyyliä ollut vesiliuoksessa. Tästä huolimatta ihmisen basofiilit reagoivat veteen samalla lailla kuin siinä olisi ollut vasta-ainetta (yhdenlainen allerginen reaktio). Efekti saatiin esiin vain kun liuosta ravistettiin voimakkaasti laimentamisen aikana. 
Benveniste ei antanut ilmiölle mitään selitystä, mutta myöhemmin sitä alettiin kutsumaan vesimuistiksi.

Julkaisu Nature-tiedelehdessä

Benveniste lähetti tutkimuksensa julkaistavaksi arvostettuun tiedelehteen Natureen. Sen toimittajat olivat huolissaan, että tutkimus ymmärrettäisiin homeopatiikan tieteelliseksi todistukseksi vaikka tutkimusta ei pystyttäisikään toistamaan. Toisaalta tutkija saattaisi olla väärässä.
Kompromissin saavuttamisen jälkeen tutkimustulokset julkaistiin Naturessa  30. kesäkuuta 1988  toimittajan kommentilla varustettuna: "Löytyy hyviä syitä miksi tutkimustuloksiin ei tulisi ottaa kantaa". Joitakin perusteellisia kemian ja fysiikan lakeja oltaisiin rikottu jos tutkimustulokset olisivat oikeassa.

Julkaisemisen jälkeinen tutkimuksen toisto

Benveniste ja hänen tutkimusryhmänsä eivät pystyneet toistamaan koettaan myöhemmin järjestetyssä valvotuissa olosuhteissa. Täten vesimuistia ei esiintynyt toistetussa kokeessa.
Nature julkaisi artikkelin, jossa kerrottiin epäonnistuneesta vesimuistikokeesta.
Kenneth Grahame

Kenneth Grahame (8. maaliskuuta 1859 Edinburgh, Skotlanti – 6. heinäkuuta 1932Pangbourne, Berkshire, Englanti) oli brittiläinen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1908 julkaistu lastenkirjaklassikko Kaislikossa suhisee (engl. The Wind in the Willows).

Elämä

Grahame syntyi Skotlannissa, mutta hän muutti jo lapsena kolmen sisaruksensa kanssa Etelä-Englantiin isoäitinsä luo heidän äitinsä kuoleman jälkeen. Hän kävi koulua Oxfordin St Edward’s Schoolissa 1868–1875 ja olisi halunnut päästä opiskelemaan Oxfordin yliopistoon, mutta opiskelun kalleuden vuoksi hänen enonsa ei antanut siihen lupaa. Opiskelun sijaan Grahame meni töihin Englannin keskuspankkiin 1879 edeten urallaan, kunnes joutui eroamaan 1907 huonontuneen terveytensä vuoksi. 
Grahamen avioliitto Elspeth Thomsonin kanssa oli onneton, ja he saivat vain yhden lapsen. Alastair-poika syntyi toinen silmä sokeana ja kärsi terveysongelmista koko lyhyen elämänsä. Alastair teki itsemurhan Oxfordissa opiskellessaan vain kaksi päivää ennen 20-vuotissyntymäpäiväänsä. 
Kenneth Grahame kuoli Pangbournessa 1932. Hänet on haudattu Holywellin hautausmaalle Oxfordiin.
Alppivuokko

Ulkonäkö ja koko

Alppivuokko kasvaa 15–35 cm korkeaksi. Varsi on pysty ja haaraton. Juurakko on suikerteleva ja harmaanvalkoinen. Pitkäruotiset, pitkään säilyvät aluslehdet ovat yksittäin ja eivätkä yleensä ole kukkavarren vieressä. Lehden lapa on pituuttaan leveämpi, kolmiosainen, lehdykät leveähköjä, ehyitä ja sahalaitaisia. Aluslehtiä pienemmät varsilehdet ovat varressa kolmen lehden kiehkurana. Varsilehtien ruoti on 10–30 mm pitkä. Kukka kasvaa tavallisesti yksittäin. Kukkaperä on 6–9 cm pitkä, ja kukka on 30–43 mm leveä. Kukan kehä on teriömäinen. Kehälehtiä on tavallisesti 6–8 kappaletta. Ne ovat kaljuja ja väriltään valkoisia tai vaaleanpunaisia. Heteet ovat valkoisia. Alppivuokko kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmistö on pysty, ja koostuu 4–6 mm pitkistä, lyhytotaisisa ja karvaisista pähkylöistä.
Alppivuokko muistuttaa valkovuokkoa. Molempien kukka on valkoinen, mutta valkovuokolla kukinnon heteet ovat keltaiset. Suurin ero näiden kahden lajin välillä on lehdissä: alppivuokon lehdet muodostuvat kolmesta ehyestä, sahalaitaisesta lehdykästä, mutta valkovuokolla lehdykät ovat melko syvään liuskoittuneet. Alppivuokon tieteellinen nimi trifolia johtuukin tästä lehtien selvästä kolmiosaisuudesta.
Valkovuokon ja alppivuokon risteymiä (A. nemorosa x trifolia) esiintyy lajien yhteisillä kasvupaikoilla.

Levinneisyys

Alppivuokon levinneisyys rajoittuu Eurooppaan. Suomea lähimmät luonnonvaraiset esiintymät sijaitsevat Itä-Alpeilla, Italiassa, Itävallassa, Unkarissa ja Sloveniassa. Suomesta alppivuokko löydettiin vuonna 1929. Nykyisin lajista tunnetaan Suomessa 12 esiintymää, joten kyseessä ei ole puutarhakarkulainen kuten aluksi arveltiin. Lajin uskotaan tulleen Suomeen jo pian jääkauden jälkeen. Esiintymistä 11 sijaitsee Asikkalan kunnan eteläosissa ja yksi Hollolassa.

Elinympäristö

Alppivuokko kasvaa Suomessa lehtomaisissa harjumetsissä, etenkin harjukuoppien eli suppien rinteillä.
Levi Strauss

Levi Strauss (26. helmikuuta 1829 Buttenheim, Baijerin kuningaskunta – 26. syyskuuta 1902 San Francisco, Kalifornia) oli saksalais-yhdysvaltalainen tekstiilitehtailija, joka perusti Levi Strauss & Co. -yhtiön ja aloitti ensimmäisenä maailmassa farmarihousujen eli ”farkkujen” valmistamisen.

Elämäkerta

Levi Strauss (alkuperäiseltä nimeltään Löb Strauß) syntyi vuonna 1829 Buttenheimissä Baijerissa eläneeseen juutalaiseen suurperheeseen. Isän kuoltua Strauss muutti 18-vuotiaana äitinsä ja kahden siskonsa kanssa New Yorkiin töihin kahden veljensä ompelutarvikeyritykseen. Seitsemän vuotta myöhemmin Strauss muutti San Franciscoon ja perusti oman ompelutarvike- ja vaatetusyrityksen, jonka asiakkaina oli vuoden 1849 kultaryntäyksen mainareita. Straussin tukkurikauppa menestyi, ja vaurastunut Strauss rahoitti kaupungin ensimmäisen synagogan perustamista sekä erilaisia hyväntekeväisyyskohteita kuten orpolasten rahastoja.
Vuonna 1872 nevadalainen räätäli Jacob Davis alkoi valmistaa miesten työhousuja Straussilta hankkimistaan kankaista. Hän tarvitsi liikekumppania ja kääntyi tukkurinsa puoleen. Vuonna 1873 he saivat patentin farmarikankaisille työhousuille, joiden taskut oli vahvistettu kuparinapeilla. Kangas värjättiin siniseksi tahrojen piilottamiseksi. Strauss rakennutti oman farmaritehtaan. Näistä Levi's-farkuista yhtiö tuli tunnetuksi, ja ne tekivät Straussista miljonäärin. Hän laajensi yritystoimintaansa seuraavina vuosina ostamalla Mission and Pacific -puuvillatehtaan.
Strauss kuoli 26. syyskuuta 1902 kotonaan San Franciscossa. Hänen sisarenpoikansa seurasi häntä yhtiön johdossa.
Kahlaajat

Esiintyminen

Alalahkoon kuuluu noin 210 lajia. Arktisen ja lauhkean vyöhykkeen lajit ovat muuttolintuja. Jotkut arktisen alueen pesimälajit kuuluvat pisimmän muuttomatkan tekeviin lintulajeihin, kuten pikkusirri (Calidris minuta) joka talvehtii eteläisellä pallonpuoliskolla. Tropiikin lajit ovat paikkalintuja tai muuttavat vain sadealueiden mukana.
Suomessa esiintyvistä lajeista suurin osa kuuluu kurppien (Scolopacidae) tai kurmitsojen (Charadriidae) heimoihin.

Elinympäristö ja ravinto

Lajeista suurin osa elää kosteikoissa tai rannoilla. Tähän elinympäristöön sopeutumia ovat pitkät höyhenettömät kahluujalat sekä usein pitkä ja hoikka kaula. Monilla kahlaajilla on nokan päässä herkkiä hermoja joiden avulla ne löytävät ravintoa mudasta tai pehmeästä maaperästä. Lajien eripituiset nokat mahdollistavat ruokailun samassa elinympäristössä ilman että eri lajit kilpailevat suoraan ruuasta. Lajeista suurin osa syö pieniä selkärangattomia eläimiä. Monet suuremmat ja erityisesti kuivempaan ympäristöön sopeutuneet lajit käyttävät ravinnokseen suurempiakin eläimiä kuten pieniä matelijoita. Pääskykahlaajat (Glareola) saalistavat muista kahlaajista poiketen pääasiassa ilmassa.
Karhujärvi (Laukaa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,9 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 240 700 kuutiometriä eli 0,0002 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156,3 metriä mpy.
Lasse Friman

Lasse Antero Friman (s. 3. marraskuuta 1954 Helsinki) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Friman edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa alle 63,5 kilon sarjassa. Hän hävisi ja karsiutui heti ensimmäisellä kierroksella.  MM-kilpailuissa 1982 hän otteli alle 67 kilon sarjassa ja hävisi jälleen ensimmäisellä kierroksella. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1976 (alle 63,5 kg) ja 1982 (67 kg) sekä samoina vuosina myös Suomen mestaruuden.
Friman edusti seuratasolla Tampereen Nyrkki-Miehiä ja Tampereen Voimailuseuraa. Hänellä on pituutta 181 senttimetriä.
Heinrich Iffland

Heinrich Richard Karl Johannes Iffland (3. huhtikuuta 1897 Danzig-Landfuhr, Saksa – 1944) oli saksalaissyntyinen valokuvaaja, joka työskenteli Helsingissä vuosina 1922–1939. Häntä pidetään yhtenä Suomen merkittävimmistä 1920–1930-luvun valokuvaajista.
Heinrich Ifflandin vanhemmat olivat salaylifinanssineuvos Richard Iffland ja Marie Peiker. Hän otti osaa ensimmäiseen maailmansotaan Feld Artillerie-Regiment 97:n luutnanttina 1914–1918 ja tutustui sotatehtävissä Suomeen. Sodan jälkeen Iffland suoritti ylioppilastutkinnon 1919, opiskeli valokuvausta Münchenissä 1920–1922 ja toimi sitten vuodesta 1922 alkaen valokuvaajana Helsingissä. Hän osti vuonna 1930 Karl Emil Ståhlbergin perustaman perinteikkään valokuvaamon Atelier Apollon, jossa oli työskennellyt vuodesta 1922 lähtien.
Iffland kuvasi paljon henkilö- ja muotikuvia ja harjoitti lisäksi teollisuus- ja arkkitehtuurikuvausta. Hän kuului modernia valokuvakäsitystä suosineeseen ABISS-ryhmään ja osallistui Kameraseuran toimintaan.
Iffland poistui Suomesta syksyllä 1939 ja kuoli Königsbergissä toisen maailmansodan loppuvaiheissa.
Aulos

Aulos (muinaiskreikaksi αὐλός) oli kaksoisoboe, joka yhdistettiin viininjumala Dionysokseen. Sitä soitettiin antiikin Kreikassa teatterissa sekä uskonnollisissa seremonioissa. Uskottiin, että aulos kiihottaa kuulijaansa, kun taas kithara rauhoitti ja kohotti kuulijansa mieltä. Soitinmusiikin kulta-aika oli noin 300 eaa.
Dodoma

Kaupunginosat

Dodoman piirikunta jakaantuu 30 hallinnolliseen osa-alueeseen tai kaupunginosaan, joita ovat Chamwino, Chihanga, Dodoma Makulu, Hazina, Hombolo, Ipala, Kikombo, Kikuyu North, Kikuyu South, Kilimani, Kiwanja cha Ndege, Kizota, Madukani, Majengo, Makole, Makutupora, Mbabala, Mbalawala, Miyuji, Mkonze, Mpunguzi, Msalato, Mtumba, Nala, Ng'ong'ona, Nzuguni, Tambukareli, Uhuru, Viwandani ja Zuzu.

Koulutus

Kaupungissa toimii kaksi virallisesti vuonna 2007 avattua yliopistoa: University of Dodoma sekä St Johns University of Tanzania.

Liikenne

Morogoron alueen kautta kulkeva moottoritie idässä yhdistää Dodoman Dar es Salaamiin. Dodoman kautta kulkee lännessä tieyhteydet Mwanzaan ja Kigomaan, Taboran kautta. The Great North Road -tie yhdistää pohjoisessa Dodoman ja Arushan. Dodomassa sijaitsee valtiollisen rautatien, Tanzania Railwaysin juna-asema. Kaupungissa sijaitsee myös lentokenttä, joka on tällä hetkellä rajoitettu vain pienkoneiden käyttöön.

Elinkeinoelämä

Alueen merkittävimmät luonnovarat ovat natriumkarbonaatti, kulta, suola ja kala. Dodoman tärkeimmät maataloustuotteet ovat viinirypäleet, durra, maapähkinät, hirssi, risiiniöljy ja maissi. Alueella harjoitetaan myös merkittävässä määrin karjataloutta. Keskeisiä teollisuuden toimintoja alueella ovat jalokivien louhinta, elintarvikkeiden prosessointi, puunjalostus, lamppujen valmistus, keramiikkateollisuus ja viinintuotanto.

Jalkapallo

Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premier Leaguessa, Dodomaa edustaa joukkue JKT Ruvu. Dodomassa sijaitsee vuonna 1978 rakennettu, lähinnä jalkapallon pelaamiseen tarkoitettu areena, Jamhuri Stadium, jonka katsojakapasiteetti on 25 000.
Runonlaulajapatsas (Tolvajärvi)

Runonlaulajapatsas oli Korpiselän Tolvajärven kylässä ns. Kivisillan luona sijainnut muistopatsas joka paljastettiin 20. heinäkuuta 1929. Patsaan pystytti Karjalan Sivistysseura Shemeikan ja Vormasten runonlaulaja- ja metsämiessukujen muistolle.
Helsinkiläisen Wilhelm Ekmanin kivenveistämön valmistaman patsaan kiilloitetulla mustalla pinnalla oli kultainen kantele ja omistuskirjoitus: 

»Shemeikan ja Vormasten laulaja- ja metsämiessukujen muistolle. Matkamies pysähdy! Sukukuntasi parhaitten henget haastavat muinaisuudesta. Karjalan Sivistysseura pystytti patsaan kansalaisten avulla kesällä 1929» 
Runonlaulajan patsas kaadettiin talvisodan tai välirauhan aikana. Jatkosodan alussa heinäkuun lopulla 1941 rintamakirjeenvaihtaja Olavi Paavolainen kävi Tolvajärvellä ja silloin jäljellä oli vain tyhjä patsaan jalusta ja itse patsas oli syösty alas järveen. Sittemmin kaadettu muistomerkki hävisi jäljettömiin. 
Karjalan Sivistysseura pystytti Tolvajärven runonlaulajapatsaan kopion Tuupovaaran Hoilolaan kesällä 1986.