Yhdysvaltain 2. panssaridivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin 15. heinäkuuta 1940 Fort Benningissä Georgiassa komentajanaan kenraalimajuri Charles L. Scott ja divisioonan koulutuksesta vastasi eversti George S. Patton. Scott siirtyi marraskuussa Yhdysvaltain I panssariarmeijakunnan komentajaksi, jolloin prikaatikenraaliksi ylennetty Patton vastaanotti divisioonankomentajan tehtävät.
Divisioona oli organisoitu raskaaksi panssaridivisioonaksi, joten siihen kuuluivat 66. ja 67. panssarirykmentti. Rykmenteissä oli neljä raskasta ja kaksi kevyttä panssaripataljoonaa kussakin pataljoonassa oli kolme komppaniaa. Panssareiden tukena olivat kolme mekanisoitua jalkaväkipataljoonaa  käsittävä 41. panssarijalkaväkirykmentti, 17. panssaripioneeripataljoona, 82. panssaritiedustelupataljoona ja 142. panssariviestikomppania. Lisäksi divisioonaan kuuluivat 14., 78. ja 92. kenttätykistöpatteristot sekä tukiyksiköt.

Toinen maailmansota

Divisioona osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun yhdessä 1. panssaridivisioonan kanssa. Se nousi maihin Marokossa Casablancassa 8. marraskuuta 1942. Pohjois-Afrikassa olleiden akselivaltain joukkojen antauduttua divisioona osallistui 10. heinäkuuta 1943 Sisilian maihinnousuun osana läntistä maihinnousuryhmää. Se tuki 1. jalkaväkidivisioonaa Gelan taistelussa.
Normandian maihinnousussa divisioona nousi maihin 9. kesäkuuta 1944 osallistuen Cotentinin niemimaan taisteluihin ja divisioona muodosti operaatio Cobran oikean sivustan. Se torjui saksalaisten vastahyökkäyksen Avranches'ssa, jonka jälkeen divisioona eteni läpi Ranskan osana 3. armeijaa saavuttaen Albertin kanavan 8. syyskuuta. Divisioona ylitti Saksan rajan Sittardin lähellä 18. syyskuuta asettuen puolustukseen Geilenkircheniin. Se aloitti hyökkäyksen Siegfried-linjaa vastaan 3. lokakuuta. Marienburgissa tehtiin läpimurto ja se ylitti Wurmin. Divisioona valtasi Puffendorfin 16. marraskuuta ja Barmenin 28. marraskuuta.
Divisioona siirrettiin torjumaan Saksan joukkojen aloittamaa Ardennien vastahyökkäystä. Se taisteli Belgian itäosissa estäen Saksan 5. panssariarmeijan läpimurron. Tammikuussa divisioona auttoi supistamaan pullistumaa siivoten alueet Houffalizestä Ourtheen. Divisioona ylitti Reinin 27. maaliskuuta ollen ensimmäisiä Yhdysvaltain joukkoja Elbellä saavuttaessaan Schonebeckin 11. huhtikuuta. Se sai määräyksen jäädä Elbelle 20. huhtikuta, kunnes se heinäkuussa saapui ensimmäisenä Yhdysvaltain yhtymänä Berliiniin.
Toisessa maailmansodassa divisioona otti 94151 sotavankia ja vapautti 22538 liittoutuneiden sotilasta sotavankeudesta. Divisioonan joukot tuhosivat 266 lentokonetta joko ampumalla ne alas tai tuhoamalla ne kentälle. Lisäksi divisioona tuhosi lukuisan määrn muuta sotakalustoa. Se menetti 238 taistelupäivänsä aikana 7348 miestä, joista 1160 kaatuneina. Divisioonan miehille luovutettiin 9369 kunniamerkkiä.

Kylmä sota ja Vietnamin sota

Oltuaan hetken miehitystehtävissä divisioona palasi Fort Hoodiin Texasiin vuonna 1946. Se palasi Saksaan osaksi Nato-joukkoja 1951-1957.
Divisioona yhtymänä ei osallistunut Vietnamin sotaan, mutta sen joukko-yksiköt 1/50 Infantry, 2/1 Cavalry, 1/40 Field Artillery ja 1/92 Field Artillery osallistuivat.
Pääosa divisioonasta oli sijoitettuna Fort Hoodiin. Sen tehtävänä oli valmistautua mahdolliseen taisteluun Varsovan liiton panssariyhtymiä vastaan Euroopassa. Tehtäväänsä se harjoitteli Reforger-harjoituksissa vuosina 1967-1988. Kylmän sodan päättyessä divisioona päätettiin lakkauttaa keväällä 1990.