google/wiki40b huggingface dataset:
Mouhamadou Dabo

Seurajoukkueura

Dabo aloitti peliuransa vuonna 1999 Yeggosta, josta hän siirtyi 14-vuotiaana Ranskan pääsarjaseura Saint-Étiennen junioriakatemiaan. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kesällä 2004. Hänen sopimuksensa joukkueen kanssa päättyi 30. kesäkuuta 2010, jonka jälkeen hän liittyi espanjalaisseura Sevillaan nelivuotisella sopimuksella.

Maajoukkueura

Dabo kutsuttiin ensimmäisen kerran Ranskan maajoukkueeseen 11. helmikuuta 2009 pelattuun ystävyysotteluun Argentiinaa vastaan. Hän ei kuitenkaan päässyt ottelun aikana kentälle ja näin ensiesiintyminen maajoukkuepaidassa jäi toistaiseksi tekemättä.
Lauren Weisberger

Romaanit

Weisbergerin ensimmäinen romaani Paholainen pukeutuu Pradaan (The Devil Wears Prada) julkaistiin huhtikuussa 2003. Se oli suuri menestys ja pysyi kuusi kuukautta The New York Timesin Bestseller-listalla. Romaanin on kerrottu perustuvan Weisbergerin omiin kokemuksiin Anna Wintourin assistenttina. Kirjaa myydään 31 eri maassa, ja sen pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva, jossa esiintyvät muun muassa Meryl Streep ja Anne Hathaway.
Weisbergerin toinen romaani VIP-ihmisiä (Everyone Worth Knowing) julkaistiin lokakuussa 2005. Kolmas romaani Haluan Harry Winstonin(Chasing Harry Winston) julkaistiin keväällä 2008.
Weisberger asuu New Yorkissa.
Valkiaisjärvi (Utajärvi)

Ympäristö

Valkiaisjärvi on Mustalammen ohella ollut pääosin kylän vanhan asuinpaikan eli Mustan talon mailla. Järven etelärannan nykyisen virkistysalueen paikalle perustettiin kuitenkin isossajaossa Hiltulan eli Määtän  tila vuonna 1842. Vaikka Hiltula on jo hävinnyt, Valkiaisjärven rannat eivät ole jääneet autioksi, koska siellä on kylän tihein kesämökkiasutus. 
Järven kirkasvetisyyden lisäksi tähän lienee vaikuttanut, että sen rannat ovat kuivaa kangasmaata lounaisnurkan pientä rämettä lukuun ottamatta. Matalan ja vähäravinteisen järven luonnollinen kalakanta on lähinnä pientä ahventa, mutta siihen on istutettu virkistyskalastajille sekä kirjolohta että siikaa.

Valkeisen virkistysalue

Valkiaisjärven kaakkoisrannalla seututien 837 varrella on ollut pitkään Sanginkylän uimaranta, aiemmin myös tanssilava, jonka on korvannut Valkeisen virkistysalue. Virkistyalueella on uimaranta, soudettavana lauttana toimiva laituri, lentopallokenttä, kioski, kota sekä laavu. Alueeseen kuuluu myös erillinen vuokrakota saunoineen ja laavuineen. Järveen on  istutettu virkistyskalastajia varten kirjolohta ja siikaa. Kalastajille on vuokrattavissa soutuveneitä, rantakodassa on lupa-automaatti.
Roland Brückner

Roland Brückner (s. 14. joulukuuta 1955 Köthen, Saksi-Anhalt, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Yksittäisistä telineistä parhaiten hän menestyi permannolla.
Brückner saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän oli itäsaksalaisista neljänneksi paras eikä siten päässyt mukaan henkilökohtaiseen moniotteluun. Permannolla hän sijoittui neljänneksi pistein 19,275. Moskovan 1980 olympialaisissa Brückner voitti permannolla kultaa 19,750 pisteellä. Hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa sekä pronssia hypyssä (19,775) ja nojapuilla (19,650). Hevosella (19,725) ja renkailla (19,575) hän sijoittui neljänneksi. Moniottelussa hän oli parhaana itäsaksalaisena viides 117,300 pisteellä.
Brückner voitti permannolla maailmanmestaruuden Fort Worthissa 1979. Hän jakoi mestaruuden isäntämaan Kurt Thomasin kanssa. Rooman EM-kilpailuissa 1981 Brückner voitti permannolla Euroopan-mestaruuden tasapistein Neuvostoliiton Juri Koroljevin kanssa.
Svante Steninpoika Sture

Svante Steninpoika Sture (1517–1567) oli ruotsalainen valtaneuvos ja valtakunnanmarski. Hän oli Sten Sture nuoremman poika. Hän kuului valtaneuvostoon Kustaa Vaasan aikana. Eerik XIV nimitti hänet marskiksi 1560, ja kreivin arvon hän sai 1561. Hänet surmattiin niin sanottu Sturein murhien aikana.
Kulkuset (kappale)

”Kulkuset” (engl. Jingle Bells) on James Pierpontin säveltämä ja sanoittama joululaulu. Se julkaistiin 1857 nimellä ”The One Horse Open Sleigh” ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuoden 1859 uudelleenjulkaisussa.
Suomeksi kappaleen sanoitti Kullervo ja sen levyttivät Suomessa ensimmäisinä Henry Theel ja lauluryhmä Silver Stars vuonna 1948. Myöhemmin siitä ovat tehneet omia versioitaan muiden muassa Brita Koivunen, Eila Pellinen, Fredi ja Kai Hyttinen.
Bella Cara

Bella cara on Lea Lavenin kymmenes albumi. Se on julkaistu vuonna 1982. Albumin julkaisi LP-levynä ja C-kasettina CBS Records Oy
Siina Urpilainen

Siina Armida Urpilainen, o.s. Ihalainen, (2. tammikuuta 1893 Pihtipudas – 10. lokakuuta 1962 tai 1963 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja vuosina 1927–1930.
Urpilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Efraim Ihalainen ja Eliisa Adolfiina Kumpulainen. Hän kävi kansakoulun ja käsityökoulun ja meni 1916 naimisiin kirvesmies Ilmari Matti Urpilaisen kanssa. Urpilainen oli SDP:n jäsenenä vuodesta 1913 ja vuonna 1920 hän liittyi SKP:n jäseneksi. Urpilainen toimi puhujana Saloisissa ja piirijärjestön johtajana Oulussa. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1927–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Urpilainen oli myös Saloisten kunnanvaltuuston jäsen ja toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa.
Urpilainen ja hänen vastikään vankilasta vapautunut miehensä siirtyivät joulukuussa 1931 salaa rajan yli Neuvostoliittoon. Heidän lapsensa tulivat Neuvosto-Karjalaan muutamaa vuotta myöhemmin 1935 Ruotsin kautta. Urpilainen oli 1932 naisasiainjärjestäjänä Tunkuan piirissä ja 1935–1936 Punainen Karjala -lehden toimituksessa. Hän opiskeli myös jonkin aikaa Petroskoin maatalouskorkeakoulussa mutta joutui keskeyttämään opinnot heikentyneen terveyden takia. Hän oli ennen pidätystään vielä tehdastyössä Leningradissa 1937 ja työssä Vilkan punktilla 1938.
Urpilainen vangittiin 4. tammikuuta 1938 syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta vakoilutoiminnasta. Hän sai 10 vuoden tuomion ja suoritti sen Karagandan leirillä Kazakstanissa. Urpilainen vapautui leiriltä 1948 ja hänen maineensa puhdistettiin 1955. Vapautumisensa jälkeen hän työskenteli parin vuoden ajan Aunuksessa näyttelijä Toivo Lankisen perheen lastenhoitajana, mutta ei saanut vuonna 1950 lupaa muuttaa heidän mukanaan Petroskoihin. Viimeiset vuotensa Urpilainen vietti eläkeläisenä Tšalnassa ja kuoli eri lähteiden mukaan joko 1962 tai 1963.
Urpilaisen mies Ilmari Urpilainen (1896–1938) vangittiin syytettynä vakoilusta ja teloitettiin ampumalla 22. syyskuuta 1938 Petroskoin lähellä. Myös heidän poikansa mekaanikko Taisto Urpilainen (1919–1938) teloitettiin 25. syyskuuta 1938. Sekä isän että pojan maine palautettiin 1955. Perheen kaksi muuta poikaa säilyi hengissä, toinen oli jäänyt Suomeen ja toinen pääsi palaamaan sinne.
Victor Kraft

Victor Kraft (4. heinäkuuta 1880, Wien – 3. tammikuuta 1975) oli itävaltalainen filosofi ja tietoteoreetikko. Hän kuului Wienin piiriin. Kraftin oppilaisiin kuuluvat Paul Feyerabend, Ernst Topitsch ja Ingeborg Bachmann.
Siipiprofiilin jänne

Siipiprofiilin jänne (engl. chord) on kuvitteellinen jana lentokoneen siiven johtoreunan ja jättöreunan välillä. Jänne voi olla eri pituinen siiven eri kohdissa (lähempänä tyveä tai kärkeä).
Raoul Servais

Raoul Servais (s. 1. toukokuuta 1928) on belgialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä animaattori. Hän syntyi Ostendissa ja opiskeli Ghentin kuninkaallisessa taideakatemiassa.
Servais on tullut tunnetuksi animaatioelokuvillaan, joilla hän on voittanut useita palkintoja. Vuonna 1979 hän sai Harpya-animaatiollaan Cannesin elokuvajuhlien parhaan lyhytelokuvan Kultaisen palmun.
Ema Saikō

Merkitys runoilijana

Saikōta on alettu niin idässä kuin lännessäkin viime vuosikymmeninä nostaa esimodernin Japanin merkittävien runoilijoiden joukkoon. Kritiikin kiinnostuksen katsotaan kuitenkin liittyvän saumattomasti siihen huomioon, joka kohdistuu hänen asemaansa miesten määrittelemässä maailmassa ja miehisen kirjallisuudenlajin edustajana. Hänen osallistumisensa Edo-kauden loppupuolen miehisiin bunjin-piireihin liittyneenä ”naiselliseen” herkkyyteen on arveltu synnyttäneen poikkeuksellisen äänen, joka tulkitsi stereotyyppistä miehistä kanshi-maailmaa uudella tavalla.
Kiinalaisen runouden tuntijan Paul Rouzerin mukaan Saikōn saavutuksia ei kuitenkaan pidä rajoittaa vain sukupuoleen liittyviin ansioihin, sillä siten halveksitaan paitsi hänen monipuolisuuttaan mutta myös hänen työnsä perimmäistä merkitystä. Rouzerin mukaan Saikō kyllä tunsi ne kirjalliset perinteet, jotka sanelivat erilaiset sopivaisuussäännöt miehille ja naisille, mutta ei tuntenut tarvetta noudattaa niitä eikä ilmaista itseään niiden kautta. Lisäksi Saikō suhtautui kriittisesti, ehkä pilkallisestikin kiinalaiseen ”naisrunoilijan” perinteeseen, joka itse asiassa pyrki vahvistamaan naisen kirjoittamisen oletettua ”omaelämäkerrallisuutta” ja ”puhtautta”. Saikō oli todellisuudessa kokeilija, joka leikittelee kiinalaisilla ja japanilaisilla runon kielikuvilla sallimatta niiden kuitenkaan määrätä ominaislaatuaan.
HAARP (albumi)

Julkaisu ja promootio

Ennen albumin julkaisua yhtye julkaisi osan DVD:llä olevista kappaleista verkossa. Kappaleen "Unintended" täysi esitys julkaistiin yhtyeen virallisilla sivuilla jouluaattona, 24. joulukuuta 2007. Julkaisun kerrottiin olevan "pientä esimakua tulevasta DVD:sta". 11. tammikuuta 2008 ilmoitettiin uudesta minisivustosta osoitteessa www.he-3.mu, jolla näytettiin kuusi pikkukuvaa lyhyistä videopätkistä DVD:ltä. 17. maaliskuuta mennessä kaikki kuusi videopätkää lisättiin sivustolle. Videoissa olivat kappaleet "Knights of Cydonia", "Supermassive Black Hole", "Feeling Good", "New Born", "Blackout" ja kappaleen "Stockholm Syndrome" loppuriffi. Hieman myöhemmin "Feeling Good" julkaistiin kokonaisena radio- ja televisioasemilla. Näitä julkaisuja ei kuitenkaan mainostettu virallisella sivulla. Brittiläiset Vue-elokuvateatterit järjestivät erikoisnäytöksiä konsertista teräväpiirtona.
Erikoisversio HAARP:sta sisältää tavallisen julkaisun lisäksi backstage-materiaalia ja postikortteja, joissa on kuvat yhtyeen kolmesta jäsenestä.
Pirkko Mattila

Poliittinen toiminta

Mattila on Muhoksen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2005. Hän on toiminut valtuuston varapuheenjohtajana ja teknisen lautakunnan jäsenenä (2005–2008). Hänet valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Oulun vaalipiiristä. Kesäkuussa 2012 hän nousi eduskunnan hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi Jussi Halla-ahon luovuttua tehtävästä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Mattila valittiin jatkokaudelle. Mattila on toiminut Ulkopoliittisen instituutin UPI:n hallituksessa.
Toukokuussa 2016 Mattila sai eduskunnan puhemieheltä nuhteet alkoholinkäytöstään valtiovierailulla Ruotsissa. Mattila pahoitteli myöhemmin tapahtunutta. Mattilasta tuli Sipilän hallituksen sosiaali- ja terveysministeri Hanna Mäntylän ilmoitettua 16. elokuuta 2016 eroavansa tehtävästään.
Mattila oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi, vaikka saikin vaalipiirissään puolueensa suurimman äänimäärän, lähes 1 000 ääntä.

Yksityiselämä

Mattila on naimisissa ja hänellä on kolme aikuista lasta. Hänen puolisonsa on Punaisen Ristin vastaanottokeskuksen johtaja Juha Pekka Mattila.
Virveli

Virveli on vavasta, kelasta ja siimasta muodostuva kalastusväline, jonka avulla viehe tai syötti voidaan heittää tai laskea kalan ulottuville ja koukkuun tarttunut kala voidaan väsyttää ja kelata kalastajan ulottuville.
Virveliä käytetään heittokalastuksessa, vetouistelussa ja joskus myös pilkkimisessä. Mato-onkea jossa on kela kutsutaan kelaongeksi.
Keskeisin ero perhokalastuksessa käytettäviin välineisiin ja heittotekniikkaan on siinä, että virvelissä ei hyödynnetä siiman painoa, vaan vieheen tulee olla niin raskas, että sen paino riittää purkamaan siimaa kelalta.

Vapa

Käyttötarkoituksesta riippuen vapa on yleensä 3-15 jalkaa (0,9-4,5 metriä) pitkä. Materiaaleina käytetään tavallisimmin lasi- ja hiilikuitua. Vavan paksummassa päässä on kiinnikkeet kelaa varten sekä korkilla, vaahtomuovilla tai muulla sopivalla materiaalilla pinnoitetut kahvat. Siimaa varten vavassa on ohjainrenkaita, joiden koko pienenee kohti vavan kärkeä.

Kela

Virvelin keloja on kolmea perustyyppiä: umpikela, avokela eli haspeli ja hyrräkela. Umpikelassa siima keriytyy kotelon sisällä olevaan vavansuuntaiseen puolaan. Avokelassa siimaa keräävä puola taas on avoin. Molemmilla heitettäessä siima purkautuu kiinteältä puolalta. Hyrräkelassa puola on vapaan nähden poikittain ja siima purkaantuu pyörivältä puolalta, mikä vaatii erityistä tarkkaavaisuutta siimasotkujen välttämiseksi. Hyrräkelaa käytetäänkin pääasiassa vetouistelussa, jolloin viehe lasketaan veteen vetämällä eikä heittämällä.

Siima

Siima valmistetaan nylonista tai muista vetolujuudeltaan hyvistä keinokuiduista. Virvelin siiman tulee olla liukasta, jotta se luistaa kitkatta vaparenkaiden läpi ja riittävän lujaa, jotta se kestää oletettujen saaliskalojen painon. Liian paksu siima saattaa purkautua puolalta itsestään ja vaikeuttaa kevyiden vieheiden heittämistä.
Tunnettuja kela- ja vapavalmistajia ovat ruotsalainen Abu Garcia sekä japanilaiset Shimano ja Daiwa. Muihin valmistajiin kuuluvat mm. Shakespeare.
Josh Webster

Ura

Webster kilpaili karting-luokissa vuodet 2008–2009 ja siirtyi vuonna 2010 Formula Renault BARC -sarjaan, jossa hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän voitti Formula Renault 2.0 UK BARC -talvisarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Webster jatkoi Formula Renault BARC -sarjassa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2012 hän sijoittui jälleen toiseksi. Vuonna 2013 Webster kilpaili GP3-sarjassa Status Grand Prix-tallissa saavuttamatta pisteitä. Kaudella 2014 Webster kilpaili Iso-Britannian Porsche Carrera Cupissa voittaen sarjan mestaruuden.
Swordfishtrombones

Kappaleet

Kaikki kappaleet Tom Waitsin kirjoittamia.
Tikkurila–Hakkila-rata

Historia ja radan tulevaisuus

Lähes kolme kilometriä pitkä rata valmistui vuonna 1910. Alkuaan rataa on käytetty soran kuljetukseen ratatöihin Hakkilan harjuun kaivetusta sorakuopasta. Ensimmäisen maailmansodan syttymisen aikoihin vuonna 1914 Hakkilan radalla seisoi ajoittain useitakin sotilasjunia Pietariin lähtöä odottamassa. Vuonna 1944 Helsingin ensimmäisen suurpommituksen aikana marsalkka Mannerheimin juna oli suojassa Hakkilan sorakuopassa yön 6.–7.2. Myöhemmin rataa ovat käyttäneet montussa toimivat yritykset, kuten romualan liikkeet.
Radan ainoa silta, eli Keravanjoen silta, on perinteinen niitattu terässilta. Vuonna 1961 siltaelementiksi vaihdettiin ennen Laitaatsillassa Savonlinna–Huutokoski-rataosuudella ollut silta ja vuonna 1990 silta vaihtui raskaamman liikenteen kestävään Leppälahden penkereen aukon siltaan rataosalta Jyväskylä–Pieksämäki.
Radan tulevaisuus on ollut jo pidemmän aikaa vaakalaudalla Vantaan kaupungin kaavoitustoimen pitäessä rataa haittana Tikkurilan asemanseudun kaavoituksessa. Kaupallinen tavaraliikenne radalla lakkasi 11. elokuuta 2011, jolloin Dv12-veturi nouti viimeisen kerran vaunuja Kontinolta. Viime vuosina rataa käyttivät kuljetuksiinsa teräsmyyjä Kontino, logistiikkayritys DHL ja jonkin verran Tikkurila Oyj. Radalle on muutaman kerran tehty yksittäisiä museoajoja, joista viimeisin oli Porvoon museorautatien lättähattu Tikkurilan päädyssä. Kesällä 2017 Dv12-veturi kuljetti Hakkilaan Osg-suurkuormavaunussa muuntajan. Muuntaja jatkoi Hakkilasta kumipyörillä Vantaan Länsisalmeen Fingridin sähkönsiirtoasemalle.
Kaupallisen liikenteen päättymisestä huolimatta VR-Rata käyttää yhä sepelinlastauspaikkaa Hakkilassa sepelin ja raide-elementtien lastaukseen ratatöiden yhteydessä. 2010-luvun puolivälissä rataa kunnostettiin vaihtamalla ratapölkkyjä ja lisäämällä sepeliä, joten rataa ei purettane lähitulevaisuudessa. Maalitehtaan raide valoyksiköineen purettiin kesällä 2019. Myös DHL:n varaston sivuraide Hakintiellä on purettu. Huolto- ja työkoneliikennettä Hakkilaan on ainoastaan yöaikaan, jotta radan satunnainen liikenne häiritsisi mahdollisimman vähän autoliikennettä.

Radan turvalaitteet

Rautatiellä on viisi tasoristeystä, joista Tikkurilantien ja Jokiniementien tasoristeyksissä ovat puolipuomilaitokset ja Santaradantiellä on valo-/äänivaroituslaitos. Entisellä maalitehtaan pistoraiteella oli aikoinaan erikoinen järjestely, jossa tasoristeyksessä olivat turvalaitteina normaalit liikennevalot. Teollisuusalueella Hakintiellä sekä Väritehtaanpolun ylikäytävässä lähellä Tikkurilan asemaa ei ole varoituslaitoksia. Tikkurilantien tasoristeys ei nykyisin ole toiminnassa. Muut tasoristeykset vilkuttavat vielä valkoisia huomiovalojaan. 
Tikkurilantien ja Santaradantien tasoristeysten yhteydessä ovat teollisuusradoille ominaiset tasoristeysopastimet, jotka näyttävät junamiehistölle onko varoituslaitos varoittamassa ja onko se varoittanut riittävän kauan. Tikkurilan asemalle tultaessa on vaihteiden asentoa osoittava raideopastin.
Primorjen piiri (Pietari)

Primorjen piiri (ven. Приморский район, Primorski raion) on yksi Pietarin liittokaupungin 18:sta hallintopiiristä. Se sijaitsee Suomenlahden rannalla Pietarin keskustan pohjoispuolella. Piirin pinta-ala on 110 neliökilometriä, ja sen asukasluku on yli puoli miljoonaa.
Tahmahärkki

Ulkonäkö ja koko

Ylitalvinen yksivuotinen tahmahärkki kasvaa 5–12 cm korkeaksi. Kasvi on pysty, vaalean- tai kellanvihreä ja nystykarvainen. Kukattomat tyviversot puuttuvat. Lehdet ovat puikeita, joskus soikeita tai suikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko ja kukinnon tukilehdet ovat kapealti kalvolaitaisia. Kukkia on 4–18 kappaletta. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 4–6 mm pitkiä, suippoja ja kaljukärkisiä. Matalasti kaksihalkoiset valkoiset terälehdet ovat kaljuja ja verholehtiä lyhyempiä. Heteitä on 5–10 kappaletta. Suomessa tahmahärkki kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, kymmenliuskaisesti aukeava kota.

Levinneisyys

Tahmahärkkiä tavataan Euroopassa Välimeren alueelta Britteinsaarten eteläosiin, Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja -Suomeen, Länsi-Viroon, Etelä-Puolaan, Länsi-Ukrainaan, Romaniaan ja Bulgariaan. Yksittäisiä esiintymiä lajilla on Etelä-Ukrainasta ja Kaukasuksen alueelta, sekä Euroopan ulkopuolelta Marokosta, Turkista ja Syyriasta. Tahmahärkkiä on tavattu tulokaslajina myös Yhdysvaltain eteläosista sekä Etelä-Amerikasta. Suomessa tahmahärkki on alkuperäislaji, joka kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa sitä kasvaa vain Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa.

Elinympäristö

Tahmahärkki kasvaa kuivilla, aurinkoisilla mäenrinteillä ja kalliokedoilla, varsinkin kalkkialustalla ja lintujen istumapaikoilla. Se viihtyy myös pihakedoilla ja poluilla.
Mäyräjärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy.
Etapit 1–11 Ranskan ympäriajossa 2011

Ranskan ympäriajon 2011 etappien 1–11 tulokset:
HMS Marlborough (1855)

Palvelus

Alus palveli Välimeren laivaston lippulaivana 1858-1864. Vuonna 1864 aluksen korvasi HMS Victoria ja alus lähti paluumatkalle Portsmouthiin, jossa se sijoitettiin vastaanottoalukseksi. Aluksen aseistusta supistettiin ja se luokiteltiin 98-tykkiseksi.
Vuonna 1904 alus siirrettiin Portchester Creekiin ja se nimettiin HMS Vernon II:ksi. Alus oli majoitusaluksena. Se myytiin lokakuussa 1924 A. Butcherille romutettavaksi, mutta alus kaatui hinattaessa 28. marraskuuta Selseyn edustalla.
Eeva-Liisa Haimelin

Eeva-Liisa Marjatta Haimelin (s. 28. maaliskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Teatterikoulun jälkeen hän oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin vuosina 1965–1967. Hän siirtyi vuonna 1968 Helsingin kaupunginteatteriiin, josta jäi eläkkeelle keväällä 2011. Helsingissä näyttämötöihin lukeutuivat muun muassa Kalle Holmbergin ohjaama Pohjalaisia ja Eija-Elina Bergholm ohjaama Lorcan Bernarda Alban talossa. Haimelin vieraili 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Seinäjoen kaupunginteatterissa Shakespearen Juliana, vastanäyttelijänään teoksen ohjannut Jouko Turkka.
Haimelin on esiintynyt noin 30 elokuvassa ja televisiotuotannossa kuten Kaappari (2013), Kuulustelu (2009), Mies vailla menneisyyttä (2002) ja Vaiennut kylä (1997). Hänet tunnetaan myös lausuntaesityksistään, joissa hän on tulkinnut kansainvälisten ja suomalaisten naisrunoilijoiden tekstejä, mukaan lukien tätinsä Sylvi Kekkosen.
Aimo Mäkinen

Ura

Helsingissä rakennusyrittäjänä vaurastunut Mäkinen oli ammatiltaan rakennusmestari. Hän työskenteli lähes koko työuransa Pohjola-yhtiöiden palveluksessa. Viimeiset vuodet hän toimi rakennuttajan edustajana uudiskohteissa.
Mäkinen aloitti urheilutyöskentelyn alun perin pesäpallon parissa. Kun lajin asema Helsingissä 1960-luvulla laski, hän siirtyi rahoittamaan Töölön Vesan jääkiekkojoukkuetta. Seura kuitenkin velkaantui, ja vuonna 1967 Mäkinen perusti jääkiekkoseura Jokerit ostettuaan Vesan jääkiekkotoiminnan. Kaksi vuotta myöhemmin Jokerit nousi SM-sarjaan. Mäkinen ryhtyi hankkimaan joukkueeseen maajoukkuetason pelaajia, ja vuonna 1973 Jokerit voitti Suomen mestaruuden. Vaikka se jäi Mäkisen aikana Jokerien ainoaksi mestaruudeksi, hänen värväystoimintansa nosti huippupelaajien palkat uudelle tasolle, mikä taas asetti korkeampia vaatimuksia SM-sarjan seurojen toiminnalle. Tämä johti lopulta SM-liigan perustamiseen vuonna 1975. Liigan ensimmäisellä kaudella Mäkinen oli sen varapuheenjohtaja. Vuodet 1975–1980 hän istui myös liigahallituksessa. Ansioistaan hänelle myönnettiin liiton kultainen ansiomerkki.
Mäkinen oli mukana myös jääkiekon junioritoiminnassa. Hän ajatteli, että lajissa ei menestytä ilman omaa juniorityötä. Mäkinen rahoitti vuonna 1969 syntynyttä ”Kanada-sarjaa”, jossa pelasi Jari Kurrin ja Esa Tikkasen kaltaisia tulevaisuuden nimiä. Kyseinen kaupunginosajoukkueiden sarja oli käynnistynyt, kun Mäkinen oli pyytänyt Kalervo Lindgreniä tuomaan Tampereella toimineen samantyyppisen mallin Helsinkiin.

Kuolema ja sen jälkeiset tunnustukset

Aimo Mäkinen kuoli 22. maaliskuuta 2003 Herttoniemen sairaalassa, Helsingissä, jossa hän oli ollut hoidettavana vuosia. Mäkisen muistolle pidettiin hiljainen hetki tiistaina 25. maaliskuuta 2003 SM-liigan Jokerit–Kärpät-välieräsarjan ensimmäisen ottelun alussa.
Mäkinen aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi nro. 153 vuonna 2004. 
Marraskuussa 2011 Itä-Helsingin Vuosaaressa avattiin jäähalli, joka nimettiin Aimo Mäkinen Areenaksi. Vuonna 2014 sen nimeksi oltiin muuttamassa uuden sponsorisopimuksen myötä Kuljetusrinki Areena, mistä syntyi kohu, sillä hallin rakentamiseen oli käytetty 1,8 miljoonaa euroa Mäkisen perintörahoja. Pian halliyhtiö purki sopimuksen Kuljetusrinki Oy:n kanssa ja nimeksi palautettiin Aimo Mäkinen Areena.
Vaarallisia suhteita (vuoden 2003 elokuva)

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula sanoi tiukkojen etikettisääntöjen ja sovinnaisten tapojen varaan rakentuvan tarinan sopivan hyvin siirrettäväksi perinteitä kunnioittavaan aasialaiseen tapakulttuuriin. ”Vaarallisia suhteita on itämaiseen tapaan kuulas ja koristeellinen kamarinäytelmä, jossa vaatteiden väreillä, siroilla esineillä, eksoottisilla lavasteilla ja ruokapöytien herkullisilla kattauksilla korvataan ilmeettömien kasvojen vähäpuheisuutta. Käsinkirjoitettujen kirjeiden kaunotaidetta tavoitteleva elokuva ei pysy aivan loppuun asti etäännyttävässä tyylissään vaan sen rauhallista rytmiä rikkovat nopeiden ratkaisujen rajusti sivaltavat iskut.”