google/wiki40b huggingface dataset:
Revolverisankari

Revolverisankarit olivat villin lännen hahmoja, jotka saivat mainetta aseenkäyttäjinä ja tappajina. Revolverisankareiksi on kutsuttu niitä aseenkäyttäjiä, jotka noudattivat lakia tai vartioivat sitä työkseen. Lainsuojattomia tai häiriintyneitä asemiehiä kutsuttiin yleensä vain pyssymiehiksi.
Tunnettuja revolverisankareita olivat esimerkiksi Wild Bill Hickok, Ben Thompson ja Bat Masterson.
Revolverisankarit käyttivät aseenaan 1850-luvulta 1870-luvulle eniten iskurevolveria. Moni kuljetti mukanaan kahta asetta tai ladattua vararullaa. Asetta kannettiin turvallisuuden vuoksi yleensä perä edellä ja se vedettiin esiin vastakkaisen puolen kädellä.
Revolverisankari on historiankirjoituksen, kirjallisuuden ja lännenelokuvan suosittu hahmo. Hänet kuvataan yleensä yksinäiseksi sudeksi, joka ei harjoita mitään ammattia eikä halua solmia kestäviä suhteita vaan häipyy kun tehtävä on suoritettu. Lännenelokuvissa hyvä ja paha asemies on erotettu hatun väristä: sankarit pitivät valkoista hattua ja konnat mustaa.
Ulla Tapaninen

Tausta

Suomussalmella ja Kuhmossa nuoruuttaan viettänyt Ulla Tapaninen jätti lukion kesken ja meni töihin myymäläautoon.

Ura

Hän pääsi harjoittelijaksi ja sitten kolmeksi vuodeksi vakinaiseksi näyttelijäksi Kajaanin kaupunginteatteriin 1970-luvun lopulla. Hän ei olisi halunnut lähteä Kainuusta, mutta työtovereiden yllyttämänä hän haki Teatterikorkeakouluun, jonne pääsi ja josta valmistui 1982. Opiskeluvuosina Tapaninen näytteli muun muassa Puckin roolia Suomen Kansallisteatterin Kesäyön unelmassa 1980. Hänen myöhemmistä teatteritöistään tunnetaan erityisesti Ryhmäteatterin monologinäytelmien sarja Lava-ammuntaa, joka alkoi 1995 ja sai viidennen osansa vuonna 2017. Hän on myös kirjoittanut monologit yhdessä Raila Leppäkosken kanssa. Vantaan Tikkurilan Silkkisalissa Tapaninen on esittänyt näitä monologeja nimellä Hämmennystä. Vuonna 2013 Tapaninen oli mukana  Helsingin Kaupunginteatterissa vanhenevien naisten bridge-joukkueesta kertovassa komediassa Vielä ehtii.
Elokuvissa Ulla Tapaninen on nähty muun muassa Pakastaja-Elvin roolissa kolmessa Risto Räppääjä -elokuvassa. Ääninäyttelijänä hän on antanut äänensä muun muassa Muumimammalle ja Pienen merenneidon (1989) Ursulalle.
Tapaninen on tullut tunnetuksi myös musiikin saralla, sekä kajaanilaisen H-Bandin laulusolistina että teatterikorkeakoululaisten yhtyeprojektista, Kake Singersistä. Hän on esiintynyt 2010-luvulla laulusolistina kokoonpanossa Ulla Tapaninen & Nasevat Kurtut. Häntä säestävässä naiskvintetissä soittaa muun muassa harmonikkataiteilija Merja Ikkelä.
Tapaninen vietti 30-vuotistaiteilijajuhlaansa vuonna 2005.
Keväällä 2011 Tapaninen osallistui kilpailijana Yle TV1:n Maestro – tikusta asiaa -sarjaan, jossa julkisuuden henkilöt opettelivat johtamaan orkesteria.

Yksityiselämä

Tapaninen on vapaaehtoisesti lapseton. Hänellä on puoliso.
Pierre Savorgnan de Brazza

Elämäkerta

De Brazza syntyi alkujaan nimellä Pietro di Brazza Savorgnani Italiassa paikalliseen yläluokkaan kuuluneille vanhemmille. Hän haaveili nuorena urasta laivastossa, mutta Italian laivasto ei häntä houkutellut. Niinpä hän aloitti opiskelut Ranskan laivastoakatemiassa vuonna 1870. 21-vuotiaana de Brazzasta tuli Ranskan kansalainen ja hän vaihtoi nimensä ranskalaiseen muotoon.
Palveltuaan Saksan–Ranskan sodassa de Brazza osallistui ranskalaisten orjuudenvastaiseen retkikuntaan nykyisen Gabonin alueella. Siellä hän alkoi kiinnostua Afrikan sisäosien tutkimisesta. Alue oli vielä tuolloin eurooppalaisille paljolti tuntematon. De Brazza palasi läntiseen Keski-Afrikkaan vuonna 1875 ja teki ensimmäisen tutkimusmatkansa mantereen sisäosiin. Tutkimusmatkojensa takia hän sai työtarjouksen Belgian kuningas Leopold II:lta, joka yritti tuolloin turvata Kongojoen aluetta oman valtansa alle. De Brazza teki kuitenkin seuraavan tutkimusmatkansa taas Ranskan alaisuudessa kilpaillen nyt Kongon varmistamisesta Leopod II:lle työskennelleen Henry Morton Stanleyn kanssa. De Brazza saavutti Kongojoen vuonna 1880 ja neuvotteli sopimuksen paikallisten tekejen kuningas Makokon kanssa muodostaen Ranskan Kongon protektoraatin edeltäjän. Samana vuonna de Brazza perusti myös ranskalaisen siirtokunnan Malebon altaan rannalle. Paikasta tuli myöhemmin de Brazzan mukaan nimetty Brazzavillen kaupunki.
Vuoden 1884 Berlinin konferenssin jälkeen de Brazza nimettiin Ranskan Kongon kenraalikomissaariksi. Hän jatkoi Ranskan vaikutusvallan kasvattamista alueella, josta tuli lopulta kolme kertaa itse Manner-Ranskan kokoinen. De Brazza tuki reiluja palkkoja afrikkalaisille työläisille ja rakennutti kouluja ja sairaaloita. Hän oli saavuttanut sankarin maineen Ranskassa, mutta hänen nimeään alettiin mustamaalata, koska hän ei ollut valmis luovuttamaan maata yksityisille intresseille. Hän menetti lopulta virkansa vuonna 1898. Virkansa menetyksen jälkeen olot Ranskan kongossa alkoivat nopeasti muistuttaa oloja Belgian kuninkaan Kongon vapaavaltiossa, joka tuli tunnetuksi paikallista väestöä vastaan tehdyistä hirmutöistä. De Brazza suostui vastenhakoisesti lähtemään tutkimaan Ranskan Kongon olosuhteita. Sairas ja heikkokuntoinen de Brazza kuoli vuonna 1905 ollessaan palaamassa Ranskaan Dakarissa, nykyisessä Senegalissa vuonna 1905.
Jukka Behm

Jukka Behm (s. 1973 Riihimäki) on suomalainen kirjailija ja journalisti. Behm asuu nykyisin Kouvolassa. Hänen esikoisromaaninsa Dr. Mumbai voitti Bonnierin pohjoismaisen romaanikilpailun vuonna 2007. Kirja on käännetty ruotsiksi ja norjaksi.
Tammi on julkaissut myös Jukka Behmin seuraavat teokset:
Matkoilla (2009) ja Lahjoja Norsujumalalle (2013).
Lahjoja Norsujumalle -romaanista on tehty näytekäännökset englanniksi ja espanjaksi. Englanninkielisen näytekäännöksen on tehnyt kääntäjä Annira Silver ja espanjankielisen näytekäännöksen on tehnyt kääntäjä Luisa Gutiérrez Ruiz.
Intiankirjorastas

Levinneisyys

Intiankirjorastasta tavataan Bhutanissa, Intiassa, Nepalissa ja Sri Lankassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu paikalliseksi ja epätavalliseksi. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Svalbardposten

Svalbardposten on norjalainen viikkolehti. Sitä julkaistaan Longyearbyenissä, Huippuvuorilla ja painetaan manner-Norjan Tromssassa. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuoden 1948 marraskuussa. Ilmestymispäivänä toimii perjantai ja lehti ilmestyy A4-koossa. Vuonna 1997 lehdelle avattiin omat internetsivut.
Töyhtöpiikkipyrstö

Levinneisyys

Töyhtöpiikkipyrstöä tavataan Argentiinassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Martin Gardner

Martin Gardner (21. lokakuuta 1914 Tulsa – 22. toukokuuta 2010 Norman) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, joka tuli tunnetuksi Mathematical Games -kolumnillaan lehdessä Scientific American (1956–1981) sekä kymmenillä matemaattisia ongelmia käsittelevillä kirjoillaan.
Gardner syntyi Tulsassa Oklahomassa, ja opiskeli toisen maailmansodan jälkeen Chicagon yliopistossa. Hän kuuluu nykyajan tunnetuimpiin näennäistieteen kriitikoihin, ja hänen kirjansa Fads and Fallacies in the Name of Science (1952) lukeutuu jo skeptismin klassikkoteoksiin. 
Gardnerin matemaattista kirjallisuutta on käännetty myös suomeksi, ja hänen viimeiset julkaisunsa ovat 2000-luvulta. Hän oli henkisesti vireä vielä 90-vuotispäivänään, jolloin hän vietti vanhuusvuosiaan Oklahomassa. Gardner kuoli 22. toukokuuta 2010 Normanissa Oklahomassa.
Tampereen valoviikot

Tampereen Valoviikot on joka syksyinen tapahtuma, jossa Tampereen keskustan kadut valaistaan valokuvioin kymmenen viikon ajan. Valoviikot järjestää Tampere Tunnetuksi ry, joka edustaa tamperelaisia yrityksiä ja järjestää vuosittain myös Kukkaisviikot ja JouluTampere-tapahtuman.
Ensimmäiset Valoviikot järjestettiin syksyllä 1966 ja ne kestivät runsaat kolme viikkoa. Valoviikot koostuvat lukuisista valokuviosta, jotka ripustetaan pääosin keskustan katujen ylle sekä toisinaan myös muihin paikkoihin, kuten Tampere-Pirkkalan lentoasemalle. Valoviikkojen yhteydessä pidetään myös Valon Neito -kilpailu. Vuoden 2011 Valon Neidoksi valittiin Noora Mäcklin ja vuonna 2012 valituksi tuli Reetta Laine.
Onni Mannila

Onni Eevert Mannila (19. elokuuta 1898 Sysmä – 15. kesäkuuta 1991 Sysmä) oli suomalainen poliitikko. Mannila toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1948–1951, 1953–1954 sekä 1955–1962 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Mannila nousi eduskuntaan vuonna 1953 kesken vaalikauden kuolleen Aino Luostarisen tilalle ja vuonna 1955 niin ikään kesken vaalikauden kuolleen Väinö Kaasalaisen tilalle. Kunnallispolitiikassa Mannila toimi Sysmän kunnanvaltuuston ja -hallituksen puheenjohtajana sekä kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Mannila toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950 ja 1962.
Mannila kävi kansakoulun ja valmistui kansanopistosta 1918 ja maamieskoulusta 1920. Työelämässä hän toimi maanviljelijänä Sysmässä 1922–1964 ja Sysmän kunnan ulosottomiehenä 1928–1946.
Mannilan vanhemmat olivat maanviljelijä Sem Rekola ja Amanda Kristianintytär. Mannilan puoliso vuosina 1922–1946 oli Tyyne Selma Salkola ja vuodesta 1965 Hulda Katariina Tapanila. Mannilalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1958. Sotilasarvoltaan Mannila oli ylikersantti.
Tiron merkit

Synty ja kehitys Rooman valtakunnassa

Merkkien ensimmäisenä kehittäjänä pidetään Marcus Tullius Tiroa, joka oli Ciceron vapautettu orja ja toimi hänen sihteerinään. Varhaisin tieto järjestelmän käytöstä on vuodelta 63 eaa., jolloin sillä kirjoitettiin muistiin Cato nuoremman pitämä puhe senaatissa.
Tiron jälkeen merkkien kehittäjiksi mainitaan Isidorus Sevillalaisen 600-luvulta peräisin olevissa teksteissä Vipsanius, Philargius, Maecenaksen vapautettu orja Aquila sekä Seneca. Nykyisin pidetään kuitenkin todennäköisenä, että myös Vipsaniuksen ja Senecan osalta kyse on ollut heidän vapautetuista orjistaan. Antiikin ajalla merkit tunnettiin Senecan merkkeinä (notae Senecae), ja vasta vuonna 1550 ranskalainen tutkija Jacques Gohory nimesi ne Tiron merkeiksi (Tyronis notae).

Gallia ja frankkien valtakunta

Tiron merkit säilyivät käytössä Galliassa ja frankkien valtakunnassa, sekä luostareissa että kuninkaiden kanslioissa. Uusi kukoistuskausi koettiin karolingien hallitsijakausilla 700- ja 800-luvuilla. 800- ja 900-luvuilta peräisin olevien käsikirjoitusten perusteella merkkejä luotiin yhteensä n. 13 000.
Chicago Sky

Historia

Chicagolaisen seuran liittymisestä WNBA:han tiedotettiin helmikuussa 2005. Saman vuoden toukokuussa ilmoitettiin entisen NBA-pelaajan ja -valmentajan Dave Cowensin olevan seuran ensimmäinen päävalmentaja ja GM. Cowens voitti pelaajaurallaan kaksi NBA-mestaruutta Boston Celticsissä, vuosina 1974 ja 1976.
Seuran nimi ja logo julkistettiin virallisesti syyskuussa 2005 ja marraskuussa 2005 pidettiin laajennusdraft, jossa Sky sai varata muiden seurojen suojaamatta jättämiä pelaajia. Seura varasi tilaisuudessa yhteensä kolmetoista pelaajaa, joista ensimmäinen oli Jia Perkins Charlotte Stingistä. Perkinsin jälkeen vuorossa olivat Connecticut Sunin Brooke Wyckoff ja Detroit Shockin Elaine Powell. Vuoden 2006 huhtikuussa pidetyssä uusien pelaajien varaustilaisuudessa seura varasi ensimmäisenä varauksenaan (koko tilaisuuden kuudes) Templen yliopistosta valmistuneen Candice Dupreen. 
Skyn ensimmäinen kausi WNBA:ssa oli laajennusseuralle tyypillisesti vaikea. Seura pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 20. toukokuuta 2006 Charlotte Stingiä vastaan ja ottelu päättyi Skyn voittoon. Ensimmäisen ottelun jälkeen sillä oli 13:n ottelun mittainen tappioputki, joka katkesi vasta 29. kesäkuuta juuri Stingiä vastaan. Sky sijoittui lopulta itäisen konferenssin ja koko liigan hännille voittoprosentilla 14,7 (viisi voittoa ja 29 tappiota). Chicagon ensimmäisen kauden tehonainen oli sentteri Candice Dupree, joka pussitti 34:ssä ottelussa yhteensä 467 pistettä, keskimäärin noin 13,7 pistettä ottelua kohden. Dupree valittiin kauden päätteeksi WNBA:n tulokkaiden tähdistöön.
Sky ei ole päässyt pudotuspeleihin myöskään kausilla 2007 ja 2008. 2007 se sijoittui konferenssinsa viimeiseksi voittoprosentilla 41,2 (14 voittoa ja 20 tappiota) ja 2008 idän viidenneksi voittoprosentilla 35,3 (12 voittoa ja 22 tappiota). Candice Dupree oli joukkueen paras pistenainen myös kaudella 2007 (544 pistettä, 16,5 ottelua kohden, 33:ssa ottelussa) ja Jia Perkins kaudella 2008 (577 pistettä, 17 ottelua kohden, 34:ssä ottelussa). Dupree on ollut eniten levypalloja kerännyt Skyn pelaaja joukkueen joka kaudella, eniten levypalloja hän on kerännyt kaudella 2008, yhteensä 270 (77 hyökkäys- ja 193 puolustuspäässä), keskimäärin noin 7,9 per ottelu. Vuonna 2007 Skyn ykkösvaraus uusien pelaajien varaustilaisuudessa oli Armintie Price, joka nimettiin kauden jälkeen WNBA:n vuoden tulokkaaksi. 2008 joukkueen ykkösvaraus oli Sylvia Fowles.
Dave Cowens jätti joukkueen päävalmentajan paikan yhden kauden jälkeen. Häntä seurasi Bo Overton, jonka päävalmentajakausi jäi niin ikään vain kauden mittaiseksi. Overtonin jälkeen päävalmentajaksi ja GM:ksi nostettiin 2008 Steven Key, joka oli joukkueen apuvalmentaja kausina 2006 ja 2007.
Kaarttanen

Maantietoa

Lampi sijaitsee mäen takana suolla. Sen pinta-ala on 2,2 ha ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja kaikki rannat ovat suomaata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Haarajoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy. Järveen laskee suolta muutamia suo-ojia. Oma laskuoja laskee Oksjärveen, joka vuorostaan laskee Teväntiin.
Kaspijsk

Historia

Kaspijsk perustettiin vuonna 1932 nimellä Dvigatelstroi (ven. Дви́гательстро́й). Vuonna 1947 siitä tuli kaupunki ja samalla nimi muutettiin muotoon Kaspijsk.
Jussi Pinomäki

Jussi Pinomäki (s. 23. lokakuuta 1977 Turku) on suomalainen aktiiviuransa autourheilija, joka tunnetaan parhaiten rallicrossin parista.
Pinomäki aloitti uransa formuloiden parissa. Hän voitti formula 3:n Suomen mestaruuden vuonna 2002. Pinomäki kilpaili monta vuotta rallicrossin EM-sarjassa. Hän voitti kakkosluokan mestaruuden vuonna 2008 ja kolmosluokan mestaruuden vuonna 2004 ja 2005. Kakkosluokassa hän sijoittui lisäksi kolmanneksi vuonna 2006 ja kolmosluokassa kolmanneksi vuonna 2003. Rallicrossin EM-sarjan pääluokassa Pinomäki kilpaili vuodet 2009–2010. EM-sarjassa vietettyjen vuosien jälkeen Pinomäki siirtyi ajamaan Yhdysvaltoihin vuonna 2010, jossa hän kilpaili vuoteen 2012 asti.
Uransa jälkeen Pinomäki on toiminut EM-sarjassa kilpailevan Ford Olsberg MSE -tallin managerina. Talli voitti EM-sarjan tallimestaruuden vuonna 2014.
Pinomäki pelasi vuosina 1998–1999 rullakiekon SM-liigassa Kiekko-67:n paidassa. Myös hänen veljensä Kalle Pinomäki on autourheilija.
Place de la République

Place de la République (suom. Tasavallan aukio) on suorakulmainen aukio Pariisissa, 3., 10. ja 11. arrondissementin rajalla. Sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria, ja se on yksi Pariisin suurimmista aukioista. Aukiolla risteävät seuraavat bulevardit ja muut kadut: Boulevard du Temple, Boulevard Saint-Martin, Boulevard Magenta, Boulevard Voltaire, Avenue de la République, Rue du Temple, Rue René-Boulanger, Rue Léon-Jouhaux ja Rue du Faubourg-du-Temple.
Place de la Républiquen paikalla sijaitsi aiemmin 1300-luvulla rakennettuun niin sanottuun Kaarle V:n kaupunginmuuriin kuulunut Templen portti. Aukio syntyi vuonna 1854, kun Pariisin asemakaavaa uudistettiin paroni Haussmannin suunnitelmien mukaan. Aukion nimi oli alkujaan place du Château-d’eau. Sen pohjoissivua reunustavat arkkitehti Gabriel Davioudin suunnittelemat entiset kasarmi- ja liikerakennukset. Valokuvauksen pioneerin Louis Daguerren kuuluisa dioraamateatteri sekä Alexandre Dumas’n vuonna 1847 perustama Théâtre-Lyrique sijaitsivat aikanaan Place de la Républiquen luona. Vuonna 2013 valmistuneissa muutoksissa aukion jalankulkualuetta laajennettiin.
Aukiolla järjestettiin suuria mielenilmauksia tammikuussa 2015 Charlie Hebdon terrori-iskun jälkeen ja uudelleen marraskuussa 2015 Pariisin terrori-iskujen jälkeen. Tammikuussa 2016 aukiolle sijoitettiin iskujen uhreille omistettu muistolaatta.

Tasavallan muistomerkki

Aukion keskellä on vuonna 1883 pystytetty Tasavallan muistomerkki (Monument à la République), jonka ovat suunnitelleet kuvanveistäjäveljekset Léopold ja Charles Morice. Ranskan tasavaltaa symboloiva Marianne-patsas on 9,5 metriä korkea ja seisoo 15,5 metriä korkealla jalustalla. Sen kolme suurta jalustahahmoa edustavat vapautta, veljeyttä ja tasa-arvoa. Jalustan alaosassa on kaksitoista pronssireliefiä, jotka kuvaavat Ranskan tasavaltaisen historian merkittäviä tapahtumia vuoden 1789 vallankumouksesta alkaen.
Ennen nykyistä patsasta paikalla on ollut kaksikin suihkulähdettä. Ensimmäinen, vuonna 1811 valmistunut suihkulähde, tunnettiin nimellä Château d’Eau (”vesilinna”), ja koko aukio sai alkuperäisen nimensä sen mukaan. Jälkimmäinen, Davioudin vuonna 1875 suunnittelema suihkulähde, siirrettiin sittemmin place Félix-Ébouélle.
HMS Sundsvall (K24)

Palveluskäyttö

Alus on sijoitettuna 4. meritorjuntalaivueeseen Bergaan. Se kuului huhtikuusta elokuuhun 2007 kansainväliseen korvettiosastoon, joka oli koottu YK:n rauhanturvatehtävään Libanonin rannikolla (UNIFIL).
Ritta Jacobsson

Ritta Jacobsson (oik. Riitta Helena Nurmi, s. 1950) on suomalainen, vuodesta 1969 Ruotsissa asunut nuortenkirjailija. Hän syntyi Tampereella ja aloitti uransa 1990-luvulla.
Nuortenromaanien lisäksi Jacobsson on julkaissut rikoskirjallisuutta ja voittanut vuonna 2006 ja vuonna 2013 ruotsalaisen Vainukoira-palkinnon. 
Hänen teostensa alkuperäiskieli on ruotsi, ja hän pitää omia suomen kielen taitojaan siinä määrin ruostuneina, että kielen vaihtaminen suomeen tuskin enää luonnistuisi.
Nina-kirjojensa lisäksi Jacobsson on kirjoittanut Jonzon, Jonsson -nimistä sarjaa nuorelle lukijakunnalle.
Pertti Koskinen

Pertti Koskinen (s. 1957 Laitila)  on suomalainen kirjailija, joka asuu Harjavallassa. Hän on sekä Suomen Kirjailijaliiton että Suomen Nuorisokirjailijat ry:n jäsen.

Tuotanto

Pertti Koskinen julkaisi ensimmäisen Maija Miilunkorpi -sarjan jännityskirjan, Salaisuuksien kylä vuonna 2011. Vuonna 2016 ilmestyi jännitysromaani, Silloin ja sinä yönä, jonka päähenkilö on työtön toimittaja Juhani Kotkasuo. Pertti Koskinen kirjoittaa myös Vilho ja Jari -nuortenkirjasarjaa, jossa seikkailevat yläkouluikäiset kaverukset.
Pertti Koskinen tarkastelee kirjoissaan yhteiskunnallisia ongelmia psykologisella tasolla.
Cádiz

Historia

Kaupunki on yksi Euroopan vanhimpia. Foinikialaiset perustivat sen nimellä גדר (Gadir). Perinteisesti kaupungin perustaminen ajoitetaan vuoteen 1100 eaa., mutta 900 eaa. vanhempia löytöjä ei ole tehty. Kreikkalaisen legendan mukaan Herakles (Herkules) perusti Cádizin surmattuaan Geryonin. 500 eaa. kaupunki joutui karthagolaisille ja 200-luvulla eaa. roomalaisille, jotka antoivat sille nimen Gades. Kaupunki oli maurien hallussa 711–1262.
Löytöretkien aikaan Kristoffer Kolumbus purjehti Cádizista toiselle matkalleen 1495 ja kaupungista tuli Espanjan aarrelaivaston pääsatama.
Sir Francis Drake tuhosi Espanjan laivaston kaupungin satamassa huhtikuussa 1587. Sota-amiraali Robert Blake piiritti Cádizia 1655–1657.
1700-luvulla Cádiz ohitti Sevillan aseman kauppamonopolina Amerikan kanssa. Espanjan parlamentti Cortes toimi Cádizissa Napoleonin sotien aikana ja taisteli Espanjan kuninkaaksi julistettua Napoleonin vanhempaa veljeä Joseph Bonapartea vastaan. Espanjan perustuslaki julistettiin 1812 Cádizissa.

Yöelämä

Cadiz tunnetaan vilkkaasta yöelämästään, erityisesti karnevaalien aikaan. Vanhassa kaupungissa on paljon pieniä baareja, jotka ovat yleensä auki aina pikkutunneille asti. Punta de San Felipen alueella Paseo de Almerante Pascual y Pery -nimisellä kadulla on paljon yökerhoja sekä kadun yläpuolella on avoin alue, jossa on usein paljon ihmisiä öisin.

Karnevaalit

Cadizin karnevaalit ovat yhdessä Santa Cruz de Tenerifen kanssa Espanjan kuuluisimmat ja myös maailmanlaajuisesti tunnetut. Kaupungin väkiluku kasvaa karnevaalien aikaan suuresti. Karnevaalit ovat varsinaisesti helmikuun 15. ja 25. päivän välillä mutta juhliin valmistaudutaan koko vuoden ajan.
Karnevaalien tärkeintä ohjelmaa esittävät erilaiset paikalliset lauluryhmät eli "chirigotat", joista parhaat palkitaan karnevaalien päätösgaalassa Manuel de Falla -teatterissa. Chirigotat laulavat yleensä humoristisesti kritisoiden erilaisia alueen ilmiöitä.
Myös pukeutumiseen uhrataan paljon aikaa ja vaivaa. Kaikenlaiset hupiasut ovat tyypillisiä.

Turismi

Turismi on nykyään yksi Cadizin alueen tärkeimmistä elinkeinoista. Aurinkoinen ja lämmin sää, yhdet Espanjan hienoimmista hiekkarannoista ja kaupungin rikas historia ovat kaupungin vetonauloja.
Tärkeimmät rannat ovat Playa Victoria ja Playa La Caleta, joista Victoriaa voitaisiin sanoa kaupungin päärannaksi. Se kulkee noin 3 kilometriä kaupungin länsireunaa pitkin. La Caleta taas sijaitsee vanhassa kaupungissa.
Cadiz tunnetaan myös Jerez de la Fronteran ohella yhtenä flamencon kotipaikoista. Cadizin lähialueilta ovat kotoisin esimerkiksi Paco de Lucia ja Camaron de la Isla.
Turisti pääsee halutessaan Cádizista nopeasti lautalla Afrikan mantereelle, Marokon Tangeriin.

Cadiz Club de Futbol

Cadiz CF perustettiin 1910 ja joukkue pelaa nykyään Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Division B:ssä. Seuran stadionille Ramon de Carranzalle mahtuu noin 25 000 katsojaa. Cadiz CF on tunnettu faneistaan (espanjaksi cadistas), joita pidetään yleisesti Espanjan parhaina, esimerkiksi Real Madrid palkitsi Cadizin fanit parhaina vuonna 2006.
Kanamäki

Kanamäki on entisen Angelniemen kunnan kylä Etelä-Halikossa. Kylän keskus sijaitsee kyläalueen pohjoisosassa mäen päällä Pöyläntien varrella. Kanamäen naapurikyliä ovat Torkkila, Antola, Kokkila ja Toppjoki.
Kanamäki on myöhäiskeskiaikainen uudisasutuskylä. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1405, jolloin kylän kolme tilaa myytiin Turun tuomiokirkolle. Myöhemmin peruutuksissa tiloista tuli maallisia rälssitiloja. Kanamäki kuului 1700-luvulle asti Sauvoon, ja Halikkoon kuuluessa kylässä toteutettiin isojako vuonna 1784. Kylän tilaluku kasvoi 1900-luvulla torppien ja mäkitupien itsenäistyessä, sekä siirtoväen asuttamisessa. Kun Angelniemi liitettiin takaisin Halikkoon 1967, tuli Kanamäestä kunnan syrjäseutua. Nykyisin alueella ei ole palveluita eikä joukkoliikennettä, mutta valtaosa kylästä on edelleen pysyvästi asutettu ja vain harvat tilat ovat autioituneet.
Bajo Cero

Historia

Bajo Cero on perustettu Oulussa vuonna 2002. Yhtyeen kaikilla silloisilla jäsenillä oli taustaa flamencomusiikissa, ja Bajo Ceron ohjelmisto koostuikin ensimmäisten vuosien ajan perinteisestä flamencomusiikista. Myöhemmin yhtye siirtyi oman materiaalin esittämiseen ja laajensi tyylisuuntaansa flamencosta muuhun maailmanmusiikkiin ja populaarimusiikkiin. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa 2012 ja se on soittanut lukuisilla merkittävillä suomalaisfestivaaleilla, kuten Pori Jazz, Ilosaarirock, Provinssirock, Qstock ja Tampereen flamencoviikko.

Yhtyeen musiikki

Bajo Ceron musiikki pohjautuu flamencoon, mutta yhtye on luonut omanlaisensa soundin, jota he kutsuvat nimellä world fusion. Flamencon lisäksi vaikutteita on otettu muun muassa muusta maailmanmusiikista, rockista ja elektronisesta musiikista.
Pint

Pintin käyttö Suomessa

Suomessa puolen litran oluttuopit ovat yleensä pintin vetoisia, mutta ne täytetään yleensä hieman vajaiksi toisin kuin Britanniassa. Suomessa useat panimot ovat lisäksi tuoneet markkinoille pintin kokoisia olutjuomapakkauksia.
Flann O’Brien

Flann O’Brien (oikealta nimeltään Brian O’Nolan, iiriksi Brian Ó Nualláin, 5. lokakuuta 1911 – 1. huhtikuuta 1966) oli irlantilainen kirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa At Swim-Two-Birds julkaistiin 1939. O’Brien kirjoitti heti tämän jälkeen toisen romaanin Kolmas konstaapeli, mutta se julkaistiin vasta postuumisti 1967.