google/wiki40b huggingface dataset:
Tribadismi

Tribadismi on seksiasento, jossa kaksi naista hieroo sukuelimiään joko vastakkain tai jotain muuta ruumiinosaa (pois lukien suuta) vasten.
Purtojuuri

Ulkonäkö ja koko

Purtojuuri kasvaa 30–50 cm korkeaksi. Sen kukinto on sinisävyinen mykerö, joka muodostuu 50–80 yksittäisestä kukasta.

Kasvupaikka

Purtojuuri kasvaa puolivarjossa savisella maalla: niityillä, rannoilla ja pientareilla. Sitä myydään myös koristekasviksi.

Levinneisyys

Purtojuurta tavataan Keski-Euroopasta Etelä-Suomeen ulottuvalla alueella.

Käyttö

Purtojuurta suositaan syyskesän perhoskasvina. Sitä voi käyttää värjäykseen ja kuivattaa kuivakukaksi.
Sutten valtakunta

Juoni

Anna Heymes, tyylikäs 31-vuotias pariisilainen kotirouva kokee painajaisia ja harhanäkyjä kaupungissa tapahtuvista raaoista murhista. Samaan aikaan kaksi poliisimiestä selvittävät murhatapauksia. Juoni tiivistyy, kun Annalle selviää että hänen oma turkkilaistaustansa on yritetty häivyttää plastiikkakirurgisin toimenpitein. Eri juonenkäänteistä seuraa välienselvittely turkkilaismafian ja Annaa etsivän murhaajan välillä.
FS Verseau (M651)

Palvelus

Vuonna 1991 alus osallistui Persianlahden miinanraivaukseen. Belgian laivasto poisti aluksen palveluksesta 1993 ja se liitettiin Ranskan laivastoon 1997. Alus oli sijoitettuna Touloniin ennen palveluksesta  poistoaan vuonna 2010.
El Agheila

El Agheila (arab. العقيلة‎‎, Al ‘Aqaylah) on kylä Välimeren rannikolla Iso-Syrtin lahden laidalla Kyrenaikassa, Libyassa. Se on samannimisen kunta-alueen keskus.
El Agheilan alue on hyvin kuivaa ja hiekkapitoista. Pääelinkeino on satunnaisen maanviljelyn lisäksi kalastus ja kalanviljely.
Alue tunnetaan parhaiten toisen maailmansodan taisteluiden näyttämönä. Joulukuussa 1941 Britannian joukot valtasivat sen italialaisilta, mutta maaliskuussa 1942 saksalaiset ottivat sen. Saksalaisjoukot eivät kuitenkaan saaneet Tobrukia, johon brittejä joutui piiritetyksi kesäkuuhun 1942 asti. Tällöin saksalaiset valtasivat koko alueen. Britit saivat sen itselleen marraskuussa, jolloin myös El Agheila otettiin takaisin. Italian miehittäessä Libyaa El Agheilassa oli beduiineille tarkoitettu keskitysleiri, jossa kuoli tuhansia vankeja.
Régie Autonome des Transports Parisiens

Régie Autonome des Transports Parisiens (lyhenne RATP) on Suur-Pariisissa toimiva valtion omistama liikennelaitos, joka liikennöi Pariisin metroa, kahta RER-linjaa A ja B, raitiovaunuja, busseja sekä Montmartren funikulaaria. Se perustettiin 19. heinäkuuta 1900 Pariisin maailmannäyttelyä varten. RATPin metro koostuu kaiken kaikkiaan kuudestatoista linjasta. Linjat on merkitty numeroin 1–14 nimettyjen päälinjojen lisäksi on olemassa lyhyet linjat 3bis ja 7bis, jotka lähtevät eräitä linjojen 3 ja 7 väliasemilta. Linja 7 haarautuu eteläpäässä ja 13 pohjoispäässä kahteen suuntaan.

Junien kulkuajat

Junat kulkevat yleensä noin kello 05.00–01.00 joka päivä. Viimeinen juna saapuu pääteasemalle aina aikataulujen mukaisesti klo 01.15. Kuitenkin perjantai, lauantai, sunnuntai ja muina pyhäpäivinä liikenne jatkuu vielä tunnin pidempään, jolloin viimeinen juna saapuu pääteasemalle kello 02.15. Yleensä uudenvuodenyönä sekä monien muiden juhlien aikana liikenne jatkuu läpi yön.
Watch Dogs

Pelaaminen

Watch Dogs on avoimen pelimaailman toimintaseikkailu- ja hiiviskelypeli, jossa pelaaja ohjaa hahmoa nimeltään Aiden Pearce (ääninäyttelijä Noam Jenkins). Pearce pystyy hakkeroimaan kaupungin keskusohjausjärjestelmän laitteita (ctOS). Peli sallii pelaajan käyttää useita erilaisia keinoja selviytyäkseen tavoitteistaan. Pelaaja voi esimerkiksi hakkeroida ihmisten matkapuhelimia saadakseen heidän pankkitietonsa ja sitten varastaa heidän rahansa sekä aiheuttaa laitteisiin toimintahäiriöitä ja siten yleistä hämmennystä. Liikennevalojen hakkerointi voi esimerkiksi helpottaa pakenemista. Pelaaja saa tietoja siviileistä lisätyn todellisuuden syötteestä, jossa näkyy väestörekisteri, terveys ja potentiaalinen käytös. Tavoitteet näytetään esityksissä, joita ovat muun muassa tietyn kohteen löytäminen ja tappaminen, poliisin välttely ja mahdollisen uhrin seuraaminen tämän murhaamisen estämiseksi. Taistelu hyödyntää kolmannen persoonan ammuntapelille tyypillisiä suojautumis­mekanismeja sekä lisäksi erilaisia piiloutumis­mekanismeja ja parkouria. Peli sisältää moninpelin, jossa pelaaja voi hakkeroida toisen pelaajan pelimaailmaan yhdistäen täten yksinpelin ja moninpelin
Väinämöisen lähtö

Aihe

Väinämöisen lähtö -kertomuksesta on useita versioita, joista Elias Lönnrot valitsi yhden Kalevalaan. Kaikissa Väinämöinen määrää pienen poikalapsen surmattavaksi, mutta lapsi alkaa puhua ja syyttää häntä rikoksista. Syytetty ja häpäisty Väinämöinen suuttuu, poistuu, mutta sanoo vielä palaavansa, kun häntä kaivataan. Maalauksessa ihmelapsi ja tämän äiti Marjatta näkyvät vasemmassa laidassa. Gallen-Kallela on maalannut lapsen ympärille valohohtoa korostaakseen yhteyttä kertomukseen Jeesus-lapsesta. Väinämöisen lähtö kuvaa vertauskuvallisesti kalevalaisen maailman ja suomalaisen muinaisuskon väistymistä kristinuskon tieltä.

Maalauksen historia

Väinämöisen lähdön oli alkujaan tarkoitus olla oikeanpuoleinen paneeli Gallen-Kallelan suunnittelemassa Marjatta-taru-triptyykissä, jonka muut osat eivät koskaan valmistuneet. Gallen-Kallela alkoi suunnitella teoskokonaisuutta keväällä 1894 Sääksmäellä ja aloitti sen maalaamisen erämaa-ateljeensa Kalelan valmistuttua Ruovedelle syksyllä 1895. Triptyykin vasemmanpuoleinen taulu olisi esittänyt alastomia naishahmoja – eri tulkintojen mukaan joko Kalevalan 14. runon Tapiolan impiä tai 11. runon Saaren neitoja. Keskimmäinen paneeli olisi esittänyt Marjattaa lapsineen. Tuntemattomasta syystä Gallen-Kallela luopui triptyykki-ideasta, mutta toteutti oikean paneelin luonnoksen pohjalta Väinämöisen lähdön erillisenä maalauksena vuonna 1906. Hän lisäsi tässä yhteydessä Marjatan ja tämän lapsen maalauksen vasempaan laitaan.
Gallen-Kallela käytti samaan teemaan liitynyttä aihetta vuonna 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen-paviljonkiin maalamissaan kattofreskoissa, joista yhden nimenä oli Kristinusko ja pakanuus.
Synne Skinnes Hansen

Synne Skinnes Hansen (s. 12. elokuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 17 maaottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi kolmessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Hansen on edustanut kotimaassaan vuosina 2013–2016 Røaa ja vuodesta 2017 Lillestrømiä.
Oulunkylän VPK

Oulunkylän VPK on vuonna 1900 perustettu vapaapalokunta, joka toimii Helsingin Oulunkylässä. Oulunkylän VPK on yksi Helsingin 15 sopimuspalokunnasta. VPK toimii Helsingin kaupungin Pelastuslaitoksen alaisuudessa. VPK:n autotalli on Otto Brandtintiellä.
Oulunkylän VPK:lla on kolme osastoa: hälytysosasto, nuoriso-osasto ja naisosasto.
Erkki Kolkka

Erkki Kolkka (s. 11. huhtikuuta 1944 Tampere) on suomalainen entinen pikajuoksija.

Tausta

Erkki Kolkka on kotoisin Tampereen Härmälästä. Siellä hän kasvoi urheilullisen veljeskatraan vanhimpana. Veljeksistä keskimmäinen Eino Kolkka harrasti telinevoimistelua, ja tuli tunnetuksi Tampereen Teatterissa esitetyn suositun West Side Storyn volttimestarina. Einon poika Joonas Kolkka on kuuluisa jalkapalloilija. Veljessarjan nuorin Väinö Kolkka oli maajoukkuetason jääkiekkoilija, joka seuratasolla edusti Ilvestä ja HIFK:ta.

Ura

Kolkka aloitti juoksuharjoitukset Tampereen Pyrinnössä 17-vuotiaana vuonna 1961. Muutaman vuoden jälkeen hän voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1964 ajalla 48,8. Samana vuonna hän juoksi myös 400 metrin ennätyksensä 48,5. Tämän jälkeen Kolkan kehitys kuitenkin pysähtyi väärään harjoitteluun ja liikaan kilpailemiseen. Vuonna 1967 Suomen kestävyysjuoksun päävalmentajaksi tuli uusiseelantilainen Arthur Lydiard. Kolkka sai kutsun niin sanottuun Lydiardin talliin, missä hänestä oli määrä tehdä paras eurooppalainen 1500 metrin matkalla Meksikon olympialaisissa vuonna 1968. Tässä hän ei kuitenkaan onnistunut. Tämän jälkeen Kolkka lopetti kilpailemisen. Aktviiviuran jälkeen Kolkka valmensi Tampereen Pyrinnön nuoria urheilijoita pika- ja keskimatkoilla.

Saavutuksia

SM-kultaa 400 metrin juoksussa vuonna 1964 sekä 4x400 metrin viestissä vuonna 1969, SM-hopeaa 4x400 metrin viestissä vuonna 1971 sekä SM-pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1966 sekä 4x400 metrin viestissä vuonna 1966. Lisäksi hänellä on useita nuorten SM-mitaleja.
Kolkalla on useita yleisurheilun maaotteluedustuksia.
Helsingin Poliisi-Voimailijat

Helsingin Poliisi-Voimailijat ry on vuonna 1921 perustettu urheiluseura. Se perustettiin Helsingin poliisilaitoksen palveluksessa olevien henkilöiden sekä heidän 14 vuotta täyttäneiden poikien urheiluseuraksi, mutta nykyisin siihen kuuluu muitakin kuin helsinkiläisiä ja myös muita kuin poliiseja.
HPV:n alkuvuosien lajeja olivat paini, köydenveto ja nyrkkeily. Myöhemmin mukaan tulivat hiihto, yleisurheilu ja erilaiset palloilulajit. Nykyiset lajit ovat hiihto, hiihtosuunnistus, pyöräsuunnistus, suunnistus, painonnosto, penkkipunnerrus, voimanosto, salibandy ja yleisurheilu. Seura kuuluu lajien kansallisiin lajiliittoihin.
Seura on mukana järjestämässä Helsinki City Marathonia ja Seurasaaren juhannusjuhlia. Seuran jäsenjulkaisu on Poliisi-Voimailija-lehti.
FS Athos (A712)

Palvelus

Alus on sijoitettu Bayonneen.
Harald Sverdrup

Harald Ulrik Sverdrup (1888–1957) oli norjalainen geofyysikko, napa- ja merentutkija. Hän oli Roald Amundsenin vuosien 1917–1925 pohjoisnaparetkikunnan tieteellinen johtaja, vuosina 1936–1948 Kalifornian yliopiston oseanografian professori ja vuodesta 1949 lähtien geofysiikan professori Oslossa. Vuodesta 1948 Sverdrup johti Norjan polaari-instituuttia. Hänen teoksiaan ovat ainakin Oceanography for Meteorologist (1942) sekä Wind, Sea and Swell (1946–47).
Kauhujen juna

Tuotanto

Kauhujen junan käsikirjoituksesta vastasi Milton Subotsky. Subotsky myös tuotti elokuvan Max Rosenbergin kanssa Amicus Productionsille.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 25. toukokuuta vuonna 1964 Shepperton Studiosilla Surreyn Sheppertonissa 105 000 punnan budjetilla. Elokuvaa kuvattiin myös Hertfordshiressä. Elokuvaa kuvattiin Techniscope- ja Technicolor-menetelmillä. Kuvaukset päättyivät 3. heinäkuuta.
Acker Bilk palkattiin alun perin näyttelemään Biff Baileyta kolmanteen osaan Voodoo, mutta sai sydänkohtauksen ja hänen rooliinsa astui Roy Castle, jonka ensimmäinen elokuvarooli tämä oli.

Julkaisu

Kauhujen juna sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 23. helmikuuta vuonna 1965 Lontoossa. Isossa-Britanniassa elokuvan jakelusta vastasi Regal Films International.
Elokuva julkaistiin 28. helmikuuta 1965 Yhdysvalloissa, jossa Paramount Pictures toimi elokuvan teatterilevityksestä. Kauhujen juna julkaistiin myös Ruotsissa 22. marraskuuta 1965, Turkissa joulukuussa 1965, Länsi-Saksassa 21. tammikuuta 1966, Portugalissa 6. toukokuuta 1966 ja Ranskassa 14. huhtikuuta 1971. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen sen väkivaltaisuuden takia. Elokuvan ikärajaksi määrättiin 19. joulukuuta 1966 "KK" eli kokonaan kielletty, mutta määräys on kumottu.
Elokuva on julkaistu videolle ja DVD:lle vuosina 2003, 2005 ja 2006.
EISA

EISA (lyhenne sanoista Extended ISA) oli IBM:n kanssa kilpailevien PC-valmistajien esittelemä väylästandardi joka laajentaa ISA:n 32-bittiseksi. EISA kehitettiin avoimeksi vaihtoehdoksi Micro Channel Architecture -väylälle (MCA), jonka IBM kehitti PS/2-tyyppisiä tietokoneitaan varten.
EISA:n väylän leveys on 32 bittiä ja taajuus 8,33 MHz, joten teoreettinen tiedonsiirtonopeus on korkeintaan 33 megatavua sekunnissa, käytännössä noin 20 MB/s.
Harmonium

Harmonium oli kanadalainen progressiivinen rockyhtye, joka julkaisi kolme studioalbumia vuosina 1974–1976. Yhtye oli kotoisin Montrealista, Quebecin provinssista ja esitti ainoastaan ranskankielistä musiikkia. Yhtyeen perustivat vuonna 1972 Serge Fiori (kitara, huilu), Michel Normandeau (laulu, kitara) ja Louis Valois (basso, koskettimet). Harmonium oli kuuluisimpia 1970-luvun niin sanotun Quebecin progressiivisen genren edustajia. Muita saman genren edustajia olivat muun muassa Maneige ja Pollen.
Vuonna 1974 yhtyeeseen liittyivät Pierre A. Daigneault (puhaltimet) ja Serge Locat (koskettimet). Vuonna 1976 Normandeau ja Daigneault erosivat yhtyeestä ja tilalle tulivat Denis Farmer (lyömäsoittimet), Monique Fauteux (laulu), Robert Stanley (kitara) ja Libert Subirana (saksofoni, huilu, klarinetti). Yhtyeen kantavana voimana säilyi sävellyksistä pääsääntöisesti vastannut Serge Fiori.
Vuonna 1973 Harmonium pääsi esiintymään radio-ohjelmaan ja suurelta osin tämän ansiosta yhtye sai levytyssopimuksen CBS-yhtiön kanssa. Yhtyeen ensilevy Harmonium (1974) oli omaperäinen sekoitus jazzia, folkia ja progressiivista rockia. Levy menestyi kaupallisesti hyvin. Esimerkiksi kappaleet ”Pour un Instant” ja ”Un Musicien Parmi Tant d’Autres” olivat radiohittejä. Toinen albumi Si on avait besoin d’une cinquième saison (1975) (suom. "jos tarvitsisimme viidennen vuodenajan") oli jo selvästi progressiivisempi. Esimerkiksi levyn eeppinen päätösraita ”Histoires Sans Paroles” on yli 17-minuuttinen. Levy sai kriitikoilta erittäin hyvän vastaanoton.
Harmoniumin ura oli lyhyt, mutta menestyksekäs. Osa studioalbumeista ylitti Kanadassa kultalevyrajan jo 1970-luvulla. Myöhempi suosio on pysynyt tasaisena. Harmonium kiersi vuosina 1977–1978 myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Yhtye teki jäähyväiskiertueensa vuonna 1980. Tämän jälkeen yhtyeen jäsenet keskittyivät soolouriinsa.
Alivuokralainen (näytelmä)

Juoni

Näytelmän päähenkilöt ovat hyönteistutkija Pauli Bergström ja munuaiskirurgi Lauri Mustonen, jotka asuvat vuokralla tilavassa asunnossa ja ovat päättäneet pysyä poikamiehinä. Heidän täytyy kuitenkin etsiä alivuokralainen, kun uusi vuokraisäntä päättää korottaa vuokraa.
Zaqatalan piirikunta

Zaqatalan piirikunta (azeriksi Zaqatala rayonu, ven. Заката́льский райо́н, Zakatalski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1348 neliökilometriä. Asukkaita on 118 900 henkeä (vuonna 2010).
Zaqatalan piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan luoteisosassa Kaukasuksen pääharjanteen eteläpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Dagestaniin ja etelässä Georgiaan sekä lännessä ja idässä Azerbaidžanin Balakənin ja Qaxin piirikuntiin.
Piirin keskus on Zaqatalan kaupunki, josta on 445 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen suurempi keskus on Əliabadin taajama. Kaikkiaan piiriin kuuluu 31 kuntaa. Kyliä on yhteensä 59. Kaupunkiväestön osuus on 26,3 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 68,1 % on azereja, 21,6 % avaareja ja 9,5 % tsahureja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja tupakan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi viljellään teetä, perunaa, vihanneksia, hedelmiä ja rehukasveja. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden jalostukseen.
Piirin alueella sijaitsee osa vuonna 1929 perustetusta Zaqatalan luonnonpuistosta. Historiallisia nähtävyyksiä ovat Gözbaraxin, Halalin, Əliabadin ja Mosulin moskeijat, Kebeloban, Mazıxin, Carin, Paşan ja Axaxdərə vartiotornit sekä Pəriqalan luolalinnoitus Yuxarı Çardaxlarin kylän luona. Suosittu matkailukohde on historiallisen asunsa ja perinteensä säilyttänyt Carin kylä, jossa toimii kotiseutumuseo. Zaqatalan kaupungissa on vuonna 1830 rakennettu linnoitus, jossa panssarilaiva Potjomkinin kapinallista miehistöä pidettiin vangittuna. Zaqatalan kotiseutumuseossa on laaja keskiaikaisten käsikirjoitusten kokoelma.
Paikallislehtenä ilmestyy Zaqatala.
Slovakian kansallismuseo

Slovakian kansallismuseo (slovakiksi Slovenské národné múzeum) on Slovakian suurin museo ja kulttuuri-instituutio. Museo hallinnoi yhteensä 16 erikoismuseota Bratislavassa ja kaupungin ulkopuolella. Museo perustettiin vuonna 1961.
Koyuk

Historiaa

Koyukin eteläpuolelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta 6 000–8 000 vuoden takaa. Venäjän laivaston luutnantti Zagoskin löysi Kuynkhak-miutin kylän 1842–1844. Western Union Telegraphin retkikunta löysi alueelta Konyukmute-nimisen kylän vuonna 1865. Vuoden 1900 tienoilla nykyinen asuinalue otettiin käyttöön. Paikka oli hyvä tavaroiden purkuun rannalla. 65 kilometriä yläjuoksuun Koyukjoelta perustettiin North Bay Station vuonna 1915. Alueelta kaivettiin kultaa ja kivihiiltä, jota käytettiin höyrylaivoissa ja kuljetettiin Nomeen.

Väestö

Koyukin asukkaat ovat pääosin unalit- ja malemiut-eskimoita. Nämä puhuvat inupiaqin kieltä. Vuoden 2000 väestönlaskennassa asukkaista 91,92 prosenttia kuului Amerikan alkuperäiskansoihin.
Isoftalonitriili

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa isoftalonitriili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin kuumaan veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin, dimetyyliformamidiin ja N-metyylipyrrolidoniin. Isoftalonitriilin reaktiot ovat tyypillisiä nitriileille. Sen aromaattinen rengas voidaan pelkistää tyydyttyneeksi, ja vedyttämällä voidaan myös pelkistää syanoryhmät aminoryhmiksi.

Valmistus ja käyttö

Isoftalonitriiliä valmistetaan m-ksyleenistä ammoksidaatioreaktiolla eli reaktiolla ammoniakin ja hapen kanssa. Reaktiossa käytetään katalyytteinä molybdeenin, vanadiinin ja antimonin oksidien seosta. Isoftalonitriilistä valmistetaan polyuretaanien valmistamiseen käytettäviä 1,3-bis(aminometyyli)bentseeniä ja diaminometaanisykloheksaania. Klooraus johtaa fungisidina käytettävään klorotaloniiliin eli tetrakloori-isoftalonitriiliin. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään valmistettaessa nitriilejä karboksyylihapoista.
DEFA

Deutsche Film-Aktiengesellschaft, tunnettu paremmin lyhenteellä DEFA, oli Saksan demokraattisen tasavallan valtion omistama elokuvastudio.
Defa perustettiin keväällä 1946 Neuvostoliiton miehittämässä Saksan osassa tärkeäksi osaksi sodanjälkeisen Saksan kansan uudelleenkoulutusta. Yhtiön ensimmäinen elokuva ja ensimmäinen saksalainen näytelmäelokuva sodan jälkeen oli Wolfgang Staudten ohjaama Murhaaja keskuudessamme. Samana vuonna 1946 valmistui vielä kaksi muuta näytelmäelokuvaa, jotka kuvattiin entisillä Tobis-studioilla Berliinissä ja Althoff Atelierissa Babelsbergissa. Seuraavana vuonna Defan toiminta kuitenkin siirrettiin Potsdamiin alun perin Ufa-yhtiölle 1920-luvulla rakennettuihin tiloihin. Yhtiön hallitukseen tulivat mukaan neuvostoliittolaiset Ilja Trauberg ja Aleksandr Wolkenstein, ja perustettiin erityinen komitea valvomaan ja tarkastamaan yhtiön tuottamaa materiaalia. Vuonna 1948 neuvostoliittolaiset korvasivat yhtiön hallituksessa kaksi saksalaista lisää. Vuonna 1950 Defan johtoon asetettiin kovan linjan kommunisti Sepp Schwab, ja yhtiön määritelmä sopivista ja halutuista elokuvien teemoista kapeni entisestään. Niitä olivat alkuun muun muassa kaksivuotissuunnitelma ja maa-alueiden uusjako. 
Vaihtuvat poliittiset olot Itä-Saksassa vaikuttivat Defan tuotantopäätöksiin erilaisten määräyksin, tarkastusten, sensuurin ja kieltojen avulla. Elokuva-aiheiden valinnan lisäksi nämä toimenpiteet vaikuttivat monien ihmisten etenemistä alalla joko uraa edistäen tai urahaaveet murskaten. Käsikirjoittajat ja ohjaajat oppivat pian välttämään erityisesti ajankohtaisia teemoja ja suosimaan turvallisia, antifasistisesta vastarinnasta kertovia tai historiallisia aiheita. Monet elokuvat pääsivät kuitenkin tuotantoon ja vasta niiden esitys kiellettiin, kuten kävi miltei kaikille Defassa vuonna 1965 valmistuneille elokuville.
Vuonna 1965 Defa tuotti suosituksi nousseen ”käänteisen lännenelokuvan” Suuren karhun pojat, jossa pahoja edusti Yhdysvaltain armeija ja hyviä Amerikan alkuperäisväestö. Suosiosta seurasi toistakymmentä ”DDR-westerniä”, joissa asetelma oli samalla tavoin käänteinen verrattuna länsimaissa tehtyihin lännenelokuviin.
Saksojen yhdistymisen myötä Defa lakkautettiin 1992 ja sen omaisuus myytiin ranskalaiselle yhtiölle Compagnie Générale des Eaux, josta sittemmin tuli Vivendi Universal.
Defa tuotti olemassaolonsa aikana noin 950 pitkää elokuvaa, 820 animaatiota, yli 5 800 dokumenttielokuvaa ja uutiskatsausta sekä monta tuhatta saksankielistä jälkiäänitystä muunkielisiin elokuviin.
Moni suosittu Defa-elokuva on julkaistu uudelleen dvd-levynä. Lokakuussa 2005 New Yorkin modernin taiteen museo järjesti kaksiviikkoisen Defa-elokuvien festivaalin, ja Suomessa Defa-elokuvien katsaus järjestettiin Tampereella keväällä ja Turussa syksyllä 2009. 
Defa-studioiden kulttuuriperintöä vaalii saksalainen säätiö Defa-Stiftung. Yhdysvaltalaisen Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksella toimii The DEFA Film Library, ainoa Saksan ulkopuolella sijaitseva Defa-filmeihin erikoistunut laitos.
Tatu Nissinen

David (Tatu) Nissinen (22. elokuuta 1883 Maaninka – 2. helmikuuta 1966 Kuopio) oli kansanedustaja edistyspuolueesta, agronomi ja maanviljelysneuvos, joka vaikutti alan järjestöissä.
Hän toimi Kuopion Maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina 1912–1916, Savon päätoimittajana 1916–1917, Suomen Maatalous-Osake-Pankin Kuopion konttorin johtaja 1917–1919 ja Karjanjalostusyhdistys ISK:n sihteeri 1920–1950. Hän oli eduskunnan jäsen vuosien 1920–1922 valtiopäivillä, jonne hänet valittiin edistyspuolueesta.
Sisällissodan aikana Nissinen osallistui Vienan retkelle everstiluutnantti C. W. Malmin joukoissa. Hän toimi esikuntatehtävissä.
Nissinen sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1938.
Ymmersta

Ymmersta on  Sepänkylän kaupunginosan osa-alue Espoossa, Kauniaisten rajalla. Vaikka se hallinnollisesti kuuluu Sepänkylään ja Suur-Leppävaaraan, sillä on tiiviit yhteydet Espoon keskukseen ja se kuuluu kunnallispalvelujen osalta Espoon keskuksen palvelupiiriin.
Ymmersta koostuu Ymmerstanmäen vanhasta pientaloalueesta, jonka tyhjille tonteille on rakennettu viime vuosina uudisrakennuksia, sekä radan tuntumaan 2000-luvulla rakennetusta tiiviistä kerrostaloalueesta, Ullantorpasta. Maasto on hyvin vaihtelevaa ja metsäisiä ulkoilualueita on runsaasti.
Ymmerstan vieressä on Koivuhovin rautatieasema, jossa pysähtyy pääkaupunkiseudun lähiliikenteen paikallisjunia. Bussilinjoja kulkee mm. Espoon keskukseen, Tapiolaan, Helsinkiin, Kauniaisiin, Leppävaaraan ja  Kauklahteen.
Ristihaassa sijaitsee Ymmerstan koulu (2003), joka korostaa opetuksessaan kirjallisuutta, ilmaisutaitoa ja tiedonhankintataitoja, sekä Freedom Fund Arena, Grani Tennis Ry:n liikuntakeskus (2009), josta löytyy mm. tennis-, squash- ja sulkapallokenttiä, Move-liikuntakeskus sekä kahvio. Asuinalueen muita palveluja ovat Ymmerstan, Koivuhovin ja Ullanmäen päiväkodit sekä eläinlääkäriasema Arkki. Alueen palvelutarjontaa täydentää Alepa ja pizzeria Ymmersta.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1959

Pikaluistelun EM-kilpailut 1959 käytiin 31. tammikuuta– 1. helmikuuta Göteborgin Nya Ullevilla. Kilpailu käytiin vain miesten sarjassa ja mitalit jaettiin neljän matkan yhteispisteiden perusteella.