google/wiki40b huggingface dataset:
Connor Brown

Junioriura

Brown varattiin vuoden 2010 CHL:n varaustilaisuudessa 13. kierroksella 251. pelaajana OHL-seura Erie Ottersiin. Brown siirtyi Ottersin joukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Tulokaskautensa aikana hän pelasi 68 ottelua tehden 25 maalia sekä 28 syöttöpistettä. Brownin plus/miinus -saldo oli kauden päätteeksi koko liigan huonoin, –72. Tästä huolimatta hänet kuitenkin valittiin OHL:n tulokkaiden tähdistöön.
Brown varattiin toisella kaudellaan, 2012–2013, Ottersin joukkueen kapteeniksi. Hän teki 68 ottelussa 28 maalia ja yhteensä 69 tehopistettä, joilla oli joukkueen sisäisen pistepörssin ensimmäinen. Brown pelasi 2013–2014 viimeisen kautensa junioritasolla. Hän oli Ottersin sekä koko liigan paras pistemies tehtyään tehot 45+83=128. Hän oli myös eniten syöttöpisteitä kerännyt pelaaja. Pudotuspelien 14 ottelussa Brown teki kahdeksan maalia sekä kymmenen syöttöpistettä. Brown palkittiin kauden päätteeksi Red Tilson Trophylla, Eddie Powers Trophylla ja Jim Mahon Trophylla sekä hänet valittiin liigan ensimmäiseen tähdistöön.

Ammattilaisura

Toronto Maple Leafs varasi Brownin kuudennella kierroksella yhteensä 156. pelaajana vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuudessa. Marraskuussa 2013 Brown ja Maple Leafs solmivat kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen.
Brown osallistui Maple Leafsin kautta 2014–2015 edeltäneelle harjoitusleirille, josta hänet kuitenkin lähetettiin AHL-farmiseura Toronto Marliesiin. Hän pelasi koko kauden Marliesissa tehden 76 ottelussa 21 maalia ja 40 syöttöpistettä eli yhteensä 61 tehopistettä. Hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin 13 pisteen erolla. Joulukuussa Brown valittiin kuukauden tulokkaaksi. Hän voitti liigan tulokkaiden syöttö- sekä pistepörssin tullen valituksi tulokkaiden tähdistöön. Lisäksi Brown pääsi kauden aikana pelaamaan AHL:n tähdistöottelussa.
Brown osallistui kautta 2015–2016 edeltäneelle Maple Leafsin harjoitusleirille, josta hänet lähetettiin jälleen aloittamaan kautta Marliesin riveihin. Brown ehti tehdä 24 tehopistettä 28 pelaamassaan ottelussa ennen kuin hänet nostettiin Toronton NHL-kokoonpanoon maaliskuussa 2016. Hän teki debyyttinsä 17. maaliskuuta ottelussa Florida Panthersia vastaan. Peliaikaa kertyi 15.40 minuuttia. Brown iski ensimmäisen maalinsa neljännessä NHL-ottelussaan 24. maaliskuuta ohittaessaan Anaheim Ducksin maalivahti Frederik Andersenin. Maaliskuun lopulla Brown lähetettiin takaisin farmiin. Viimeisessä ottelussaan NHL:n puolella Brown keräsi itselleen kolme syöttöpistettä. Yhteensä hän pelasi seitsemän NHL-ottelua tehden yhden maalin sekä viisi syöttöpistettä.
Brown siirtyi kesällä 2019 Ottawa Senatorsiin isossa pelaajakaupassa, jossa Browin lisäksi Ottawaan matkasivat Nikita Zaitsev ja Michael Carcone. Toronto sai Cody Cecin, Ben Harpurin ja Aaron Luchukin.
Simplicius (paavi)

Pyhä Simplicius (s. Tivoli, Italia - k. 10. maaliskuuta 483, Rooma) oli paavina Länsi-Rooman kukistumisen aikaan 3. maaliskuuta 468 - 10. maaliskuuta 483. Hänen elämästään tiedetään lähinnä Liber Pontificaliksen kirjoitusten pohjalta. Simplicius puolusti paavina Khalkedonin kirkolliskokousta kiistassa monofysitismiksi kutsuttua harhaoppia vastaan. Hän rakennutti Roomaan useita kirkkoja ja pienempiä uskonnollisia rakennuksia.
Pyhimykseksi julistetun Simpliciuksen päivää on vietetty 10. maaliskuuta.
Pitkäjärvi (Kuru, Vehmaanperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 41 hehtaaria ja se on 2,4 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 6,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,4 metriä mpy.
Osasto Suoranta

Osasto Suoranta oli talvisodan Lapin Ryhmään kuulunut osasto, joka taisteli Neuvostoliiton 88. divisioonaa vastaan Sallassa Savukoskella ja Pelkosenniemellä lähellä.
Neuvostoliittolaiset pyrkivät kohti Savukoskea ja Pelkosenniemeä päästäkseen Sodankylään ja sieltä Rovaniemelle sekä lopuksi Tornioon.
Bruno Bertotti

Bruno Bertotti on italialainen fyysikko ja Pavian yliopiston emeritusprofessori. Hän oli yksi Erwin Schrödingerin viimeisiä oppilaita. Bruno Bertotti on hyvin tunnettu panoksesta suhteellisuusteoriaan - erityisesti Bertotti-Robinson sähkötyhjiöstä, joka on tarkka ratkaisu Einsteinin kenttäyhtälöstä. Bertotti on palkittu Italian Kultaisella mitallilla meriiteistä tieteessä ja kulttuurissa. Bertotti on tehnyt yhteistyötä fyysikko Julian Barbour in kanssa. Relativistit viimeisten joukossa yliopiston opiskelijoille Pavian, muista Alessandro Spallicci ja Alberto Vecchio.
Ur Cool

Musiikkivideo

Kappaleesta julkaistiin Brainbow’n ohjaama lyriikkavideo 21. huhtikuuta 2015. Videolla leikitään eri kielillä, ja myös suomi on mukana. Lyriikkavideosta julkaistiin 6. toukokuuta myös kokonaan suomenkielinen versio. Lyriikkavideosta on suomenkielisen version jälkeen julkaistu versiot myös espanjaksi, englanniksi, ranskaksi sekä arabiaksi.
Virallinen musiikkivideo kappaleesta julkaistiin 11. kesäkuuta 2015. Videon on ohjannut Vanessa Marzaroli.

Listamenestys

”Ur Cool” nousi julkaisupäivänään Suomen kuunnelluimmaksi kappaleeksi Spotifyssa. Sitä kuunneltiin palvelussa päivän aikana yli 64 000 kertaa. Alle kuukausi kappaleen julkaisusta sitä oli kuunneltu Spotifyssa yli miljoona kertaa. Kappale nousi suoraan myös Suomen latauslistan kolmanneksi torstaina 23. huhtikuuta julkaistulla listalla, vaikka kappale oli julkaistu vasta saman viikon tiistaina.
Touko–kesäkuun vaihteessa 2015 Radio Disney soittolistasi kappaleen, jonka myötä se nousi kuulijoiden toivotuimmaksi kappaleeksi kesäkuun alussa. Radio Disney tavoittaa viikossa noin 50 miljoonaa alle 16–vuotiasta kuulijaa Yhdysvalloissa. Indonesiassa kappale on soinut 20 eri radiokanavalla. Se on saanut radiosoittoa myös Saksassa ja Ranskassa.
Britanniassa ”Ur Cool” nousi Spotifyn viraalilistalla kuudenneksi ja Irlannin viraalilistan seitsemänneksi.
Dimetyyliftalaatti

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Dimetyyliftalaatti aiheuttaa eläimille sikiövaurioita (teratogeeninen).
Kirsi Ahonen

Kirsi Marika Ahonen (s. 8. huhtikuuta 1976 Jurva) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edustaa nykyisin Turun Weikkoja.
Ahonen on edustanut Suomea kerran aikuisten arvokilpailuissa: Göteborgin EM-kilpailuissa 2006, jossa hän sijoittui karsinnassa 24:nneksi heitettyään tuloksen 53,33.
Kalevan kisoista Ahosella on neljä mitalia. Tampereella 2008 hän voitti kultaa, Espoossa 2009 ja Turussa 2011 hopeaa ja Turussa 2001 oli pronssilla. Hallissa hän on voittanut kultaa 2006, 2007 ja 2009. Ahonen on osallistunut Suomi–Ruotsi-maaotteluun neljästi, parhaana sijoituksenaan toinen.
Ahosen ennätys keihäänheitossa on 60,98, jonka hän heitti vuoden 2006 heinäkuussa Helsingissä. Hän on kilpaillut myös kuulantyönnössä ja kiekonheitossa. Hänen nykyinen valmentajansa on Kari Häkkilä.
Ahonen on 170 cm pitkä ja painaa 70 kg.
Kampus

Kampus eli korkeakoulualue tarkoittaa yliopiston tai muun korkeakoulun aluetta ja sen rakennuksia. Suomen kieleen sana tulee englannin kautta latinan sanasta campus, joka on suomeksi ’kenttä’ tai ’tasanko’.
Moderni kampus voi olla myös kokoelma rakennuksia ja maa-alueita, jotka kuuluvat jollekin organisaatiolle. Esimerkkinä tästä Applen, Microsoftin ja Googlen kampukset.
”Kampusyliopistoksi” kutsutaan yliopistoa, jonka tutkimus- ja opetustilat, opiskelija-asunnot ja viheralueet on rakennettu samalle alueelle.
Wakamiya (1913)

Valmistus

William R. Rea Shipping Companyn omistaman aluksen köli laskettiin 1900, ja se laskettiin vesille Port Glasgow'ssa Robert Duncan and Companyn telakalta 21. syyskuuta 1901. Se valmistui lokakuussa 1901 nimellä MS Lethington.

Palvelus

Alus vuokrattiin venäläisille. Venäjän-Japanin sodassa keisarillisen Japanin laivaston torpedovene No. 72 valtasi 12. tammikuuta 1905 Cardiffista Vladivostokiin matkanneen aluksen lähellä Okinoshimaa. Japanin hallitus lunasti aluksen ja liitti sen laivastoon, joka nimesi sen Takasakimaruksi. Alus sai virallisen nimensä Wakamiyamaru 1. syyskuuta.
Alus vuokratiin 22. maaliskuuta 1907 NYK:lle, joka vastasi sen liikennöinnistä. Vuonna 1913 alus siirrettiin laivastolle, joka muutti sen vesilentokoneiden emälaivaksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 17. elokuuta 1914, jolloin sen uppouma oli 7 720 tonnia ja miehistöä aluksella oli 234 henkeä. Alus oli suunniteltu kahdelle kannella kuljetettavalle ja kahdelle reservissä olevalle lentokoneelle. Lentokoneet laskettiin veteen lentoonlähtöä varten, ja laskeutumisen jälkeen ne nostettiin jälleen vedestä alukseen.
Ensimmäisen maailmansodan alettua aluksesta tuli 5. syyskuuta 1914 maailman ensimmäisen alukselta tehdyn ilmahyökkäyksen lähtöpaikka, kun sen lentokoneet hyökkäsivät Kiinassa Tsingtaon edustalla olevalle Kiaochowinlahdelle. Seuraavana päivänä aluksen koneet hyökkäsivät Itävalta-Unkarin laivaston risteilijää SMS Kaiserin Elisabethia ja Saksan keisarikunnan laivaston tykkivenettä SMS Jaguaria vastaan Qiaozhounlahdella, mutta kumpaankaan alukseen ei saatu osumaa. Aluksen lentokoneet pommittivat maamaaleja Tsingtaossa sekä Qiaoxhounlahdella olleita aluksia syyskuusta alkaen aina 6. marraskuuta 1914 saakka piiritettäessä Tsingtaota.
Alus osui miinaan 30. syyskuuta, ja se joutui viikoksi telakalle korjattavaksi. Korjausten aikana aluksen lentokoneet olivat maatukikohdassa Shazikoussa, mistä ne jatkoivat pommitus- ja tiedustelulentojaan. Lentokoneet tekivät piirityksen aikana kaikkiaan 49 lentoa, joiden aikana pudotettiin 190 pommia saksalaisten asemiin. Saksalaiset antautuivat 7. marraskuuta, minkä jälkeen alus kuljetti japanilaiset lentokoneet takaisin Japaniin.
Alus luokiteltiin 1. kesäkuuta 1915 lentokoneiden emälaivaksi ja se liitettiin Yokosukan lentotukikohtaan. Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1920 lentotukialukseksi valmistamalla etukannelle 20,27 m metrin lentoonlähtötasanne, jolloin se nimettiin uudelleen Wakamiya-kaniksi (jap. 若宮艦). Alukselta teki luutnantti Torao Kuwabara ensimmäisen lentoonlähdön japanilaiselta alukselta Sopwith Pupilla kesäkuussa 1920. Alus oli vuodesta 1924 alkaen koealuksena. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1931 ja romutettiin seuraavana vuonna.
Unkarinsokkohiiri

Käyttäytyminen

Sokkohiiri kovertaa maanalaiset käytävänsä voimakkailla etuhampailla ja kuopii mullan onkaloista pitkäkyntisillä eturaajoillaan. Käytävät sijaitsevat lähellä maanpintaa. Talvikäyttöön tarkoitetut käytävät unkarinsokkohiiri kaivaa syvemmälle, mutta ei kuitenkaan syvemmälle kuin 2 metriä. Sokkohiiri lähtee todella harvoin pois käytävistään.

Levinneisyys

Unkarinsokkohiirtä tavataan Balkanilta ja Unkarista Mustallemerelle saakka. Se elää pääasiassa alangoilla, mutta sitä on tavattu jopa 2 400 metrin korkeudessa. Sokkohiiren asuinpaikkoja ovat pellot, arot, niityt ja vuorten rinteet.

Ravinto

Sokkohiiri syö pääasiassa kasvien juuria, koska niitä on helposti saatavilla. Jos unkarinsokkohiiri sattuu saamaan kiinni pienikokoisen selkärangattoman, voi se sen syödä. Unkarinsokkohiiri varastoi ruokaa talven varalle. Varastot voivat sisältää jopa 15 kg sokerijuurikasta, perunoita ja juuria.

Talvehtiminen

Sokkohiiri viettää talvensa aktiivisena, talvella se kuitenkin liikkuu vähemmän kuin kesällä.
Sauvasekoitin

Sauvasekoitin on sähkötoiminen, ruoanlaitossa käytettävä pienkodinkone. Sauvasekoitin koostuu kolmesta osasta: Runko, jonka sisällä on moottori; varsi (tai sauva) sekä leikkuuterä. Sen muodot vaihtelevat soseuttamiseen suunnatusta perusmallista lisävarusteelliseen, lähes monitoimikonetta vastaavaan malliin. Joihinkin malleihin on saatavilla lisävarusteena muun muassa raastin, yleisleikkuri, silppuri ja vatkain. Sauvasekoitin on tehosekoitinta ja monitoimikonetta pienempi ja kevyempi laite.
Sosnogorskin piiri

Sosnogorskin piiri (ven. муниципа́льный райо́н «Сосного́рск», munitsipalnyi raion ”Sosnogorsk”, komiksi «Сосногорск» муниципальнӧй район, ”Sosnogorsk” munitsipalnöi raion) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1979 perustetun piirin pinta-ala on 16 500 neliökilometriä. Asukkaita on 49 200 henkeä (vuonna 2009). 
Sosnogorskin piiri sijaitsee Komin tasavallan keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Ižman ja Petšoran, idässä Vuktylin, kaakossa Troitsko-Petšorskin ja etelässä Ust-Kulomin piireihin sekä lännessä Uhtaan.
Piirin hallinnollinen keskus on Sosnogorskin kaupunki, josta on 345 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Sen lisäksi piiriin kuuluvat Nižni Odesin ja Voivožin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 7 maalaiskuntaa: Irajol, Kerki, Malaja Pera, Poljana, Ust-Uhta, Verhneižemski ja Vis.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 75 % venäläisiä, 10 % komeja, 6 % ukrainalaisia ja 2 % valkovenäläisiä.
Sosnogorsk on huomattava rautateiden risteysasema sekä kaasunjalostuksen ja sähköntuotannon keskus.
Joren van Pottelberghe

Seuraura

Van Pottelberghe on EV Zugin kasvatti. Hän muutti jo 16-vuotiaana Ruotsiin ja siirtyi Linköpings HC:n J18-junioreihin kaudeksi 2013–2014. Van Pottelberghe voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa. Kauden 2014–2015 hän vietti suurimmaksi osaksi myös Linköpingin J18-junioreissa, mutta osan kaudestaan myös J20-junioreissa, jossa van Pottelberghe voitti Erik Källgrenin kakkosmaalivahtina J20 SuperElitin pronssia. Hän puki kauden aikana myös kolmeen SHL-otteluun.
Detroit Red Wings varasi van Pottelberghen neljännellä kierroksella 110. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Kaudella 2015–2016 hän jakoi varsin tasaisesti Linköpingin J20-junioreiden torjuntavastuun Hampus Alexanderssonin kanssa, mutta van Pottelberghe jäi pudotuspeleissä kuitenkin joukkueen kolmosvahdiksi Erik Källgrenin vahvistettua Linköpingiä. Hän puki kauden aikana yhteen SHL-otteluun.
Kaudeksi 2016–2017 van Pottelberghe palasi kotimaahansa ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Sveitsin National League A:n HC Davosiin.

Maajoukkueura

Van Pottelberghe pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017. Ensimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2017 turnauksessa valmennus valitsi van Pottelberghen joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Suomea vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Van Pottelberghe pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hänet valittiin Sveitsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Van Pottelberghe valittiin sekä Tšekkiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun että Venäjää vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Jälkimmäinen ottelu päättyi Sveitsin 0-5-voittoon, välieräpaikkaan sekä Van Pottelberghin nollapeliin. Joukkue jäi turnauksessa lopulta neljänneksi.
Van Pottelberghe pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014 sekä samana vuonna World Junior A Challengessa. Yhteensä hän on pelannut 14 nuorten ja 29 poikien maaottelua.

Muuta

Van Pottelberghen vanhemmat ovat lähtöisin Belgiasta. He muuttivat fysioterapeutin töiden perässä Sveitsiin pari vuotta ennen Jorenin syntymää. Joren van Pottelberghe puhuu neljää eri kieltä; englantia, saksaa, flaamia ja ruotsia.
Leikkaus (kirurgia)

Leikkaus, myös operaatio, on kirurginen toimenpide, jossa esimerkiksi poistetaan sairas kudos tai korjataan tapaturman aiheuttamia vaurioita. Muita leikkaustyyppejä ovat esimerkiksi keisarileikkaus, laihdutusleikkaus ja vasektomia.
Frakkilepinkäinen

Levinneisyys

Frakkilepinkäistä tavataan Keniassa, Somaliassa ja Tansaniassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shea Theodore

Seuraura

Theodore syntyi Langleyssa, mutta kasvoi Aldergrovessa, jossa hän myös aloitti jääkiekkoilun. Seattle Thunderbirds varasi Theodoren 64. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2010. Hän vietti kauden 2010–2011 vielä pääosin BCMML-joukkue Fraser Valley Bruinsissa. Theodore edusti kauden aikana myös Brittiläistä Kolumbiaa Kanada talvikisoissa voittaen kultaa. Hänen varsinainen WHL-tulokaskautensa 2011–2012 toi 69 runkosarjaottelussa tehot 4+31=35, joilla Theodore oli Winterhawksin paras syöttäjä, tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies myös kaudella 19+31=50, jolloin Theodore sijoittui koko WHL:n puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Anaheim Ducks varasi Theodoren ensimmäisellä kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Saman vuoden syyskuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2013–2014 Theodore nousi Thunderbirdsin varakapteeniksi. Hän voitti pelipaikastaan huolimatta joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 22+57=79, joilla Theodore voitti koko WHL:n puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Hän voitti myös Thunderbirdsin sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Theodore valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. WHL-kautensa päätteeksi, huhtikuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Norfolk Admiralsin vahvuuteen.
Kauden 2014–2015 Theodore aloitti Admiralsissa, jossa hän pelasi viisi ottelua tehden yhtä monta tehopistettä tehoilla 3+2=5, kunnes Theodore siirrettiin marraskuussa takaisin Thunderbirdsiin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi.
Monsterimies

Taustaa

Kuvausten jälkeen kulisseissa käytiin iso riita, toisella puolella Mr. Lordi ja Lordin levy-yhtiö Sony Music ja toisella puolella ohjaaja Haase ja tuotantoyhtiö Illume. Yhtye olisi halunnut yhtyeen esirippujen takaisesta elämästä kertovan dokumentin, mutta ohjaaja oli päättänyt tehdä henkilökuvan Mr. Lordista, ja jättänyt lähes kaiken yhtyeen bänditoimintaan liittyvän materiaalin pois.
Ohjaaja ei ollut myöskään kunnioittanut yhtyeen julkisuuslinjaa, sillä elokuvassa paljastetaan yhtyeen entisen jäsenen, Awan eli Leena Peisan ”siviilikasvot”. Peisa ei ollut allekirjoittanut lupaa kasvojen julkaisuun. Illumen kanta on, että Peisa ei ole kieltänyt kasvojensa näyttämistä elokuvassa. Haase painottaa, että Peisa oli jo eronnut yhtyeestä kun kasvot kuvattiin ja kaikki kohtaukset on tehty täydessä yhteisymmärryksessä niissä esiintyvien ihmisten kanssa. 
Kun Lordin levy-yhtiölle Sonylle ja muille yhteistyökumppaneille kävi ilmi, ettei yhtye enää seiso elokuvan takana, ne vetäytyivät hankkeesta. Tämän seurauksena dokumentissa ei kuulla Lordin musiikia levyltä vaan ainoastaan dokumenttia tehdessä tallennettua musiikkia.

Mr. Lordin kommentti

Hieman ennen elokuvan ensi-iltaa Lordin kotisivuille ilmestyi Mr. Lordin suomenkielinen tiedote Monsterimiehestä. Tiedotteessa Mr. Lordi varoitti yhtyeen faneja siitä, että elokuvan sisällöllinen painotus on hyvin yksipuolinen.
Mr. Lordi kommentoi myös, että hänestä ja yhtyeen käytännöistä annettu kuva dokumentissa on osittain valheellinen:
»Elokuva voi antaa kuvan, jossa bändiin liittyvät päätökset tehtäisiin parhaan ystäväni ja äitini kanssa, ja siunausta haetaan sitten levy-yhtiöltä. Todellisuudessa bändi päättää tekemisistään kollektiivisesti yhdessä.  Lopullisesti asioista päätetään managementin, levy-yhtiöiden ja keikka-agentuurien kanssa. Tahojen, jotka eivät Monsterimies-elokuvan tarinaan mahtuneet. Vaikka toki asioista saatankin keskustella ystävieni kanssa, ei kenelläkään bändin ulkopuolisella ole mitään valtaa bändin lopullisiin päätöksiin, oli kyse sitten kappaleiden valinnoista tai tv-ohjelmiin menemisistä. Äitini kanssa en ole koskaan ennen leffan kuvauksia bändin asioista puhunut, vaan kohtaukset kuvattiin vain ohjaajan toivomuksesta elokuvaa varten, itse silmin nähden vaivaantuneena luonnottomasta tilanteesta. En muuten ole koskaan myöskään kokenut olevani koulukiusattu, toisin kuin elokuva antaa ymmärtää.»
Ryan Navion

Ryan Navion oli yhdysvaltalaisen North American Aviation -tehtaan vuonna 1948 markkinoille tuoma sotilaskoulukone, jota myöhemmin valmisti Ryan-lentokonetehdas.
Ryan Navion suunniteltiin toisen maailmansodan lopulla NA-143-nimisenä, ja sen valmistus alkoi nimellä NA-145. Se oli nelipaikkainen ja tarkoitettu siviilimarkkinoille, jotka täyttyivät sodan ylijäämäkoneilla. Yhdysvaltain ilmavoimat tilasi 83 konetta nimellä L-17A. Se oli yhteyskone ja reserviläisten koulukone yliopistojen reservin upseereille. Schweizer Aircraft Company muunsi 35 konetta.
Ryan Aeronautical Company osti tuotteen lisenssin vuonna 1948, ja se rakensi kolmessa vuodessa noin 1 200 konetta.
Navion C prototyyppi kilpaili USAFin peruskoulukoneen paikasta mutta hävisi Beechcraftin T-34 Mentorille.
Navion Rangemaster -koneita valmistettiin vuosina 1961–1976.
Tropiikkimatkija

Levinneisyys

Tropiikkimatkijaa tavataan Väli-Amerikassa sekä Etelä-Amerikan pohjoisosissa ja koillisrannikolla. Lajin kannaksi arvioidaan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja sen kannankehitys on kasvava. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Halkokarin koulu

Halkokarin koulu on Kokkolassa Halkokarilla sijaitseva alakoulu. Halkokarin koulussa on luokat 1–6 ja starttiluokka. Halkokarilla on noin 425 oppilasta. Halkokarin koulussa on myös matematiikkaluokat (3–6). Halkokarin koulussa on neljä rakennusta. Päärakennus, käsityörakennus, ruokalarakennus ja tilaelementti.
George P. Burdell

George P. Burdell on kuvitteellinen henkilö, joka ilmoitettiin sisään Georgia Techiin vuonna 1927 käytännön vitsinä. Sen jälkeen Burdell on saanut oppilaitoksesta useita tutkintoja, käynyt armeijan, mennyt naimisiin ja ollut useissa työpaikoissa. Yhteen aikaan Burdell jopa johti Timen internetäänestystä vuoden henkilöksi. Burdell on nykyään Georgia Techin tärkeä perinne, hänestä luennoidaan kaikille opinahjon uusille oppilaille.
Tao Lin

Tao Lin (TaoLin) (s. 1967) on kiinalais-suomalainen runoilija, kirjailija ja taiteilija. Hän muutti Suomeen Kiinasta vuonna 1997 ja hänellä on kaksi lasta. Hänen taiteilijanimensä on TaoLin, (kiinaksi 桃林) joka tarkoittaa persikkapuutarhaa. TaoLinin esikoisromaani Suomen taivaan alla (Enostone, 2008) oli ehdokkaana Helsingin Sanomien kirjalisuuspalkinnon saajaksi. Hän on Kirjailijaliiton jäsen.

Lavakomiikka

Aktiivimalli johdatti TaoLinin lavakomiikan pariin, koska pelkällä kirjoittamisella ei tullut hyvin taloudellisesti toimeen. Uudesta suuntauksesta ei mennytkään kauan, kun TaoLin pääsi keväällä 2019 Helsingissä Skiffer-ravintolan järjestämän stand up -kilpailun finaaliin.
Anna Blomqvist

Anna Catharina Blomqvist (27. lokakuuta 1840 Helsinki – 24. syyskuuta 1925) oli suomalainen kieltenopettaja.
Blomqvistin vanhemmat olivat kirjallisuuden professori Alexander Blomqvist ja Christina Charlotta Harring. Hän opiskeli kieliä ja musiikkia Ranskassa ja Sveitsissä 1856–1858, musiikkia ja kieliä Dresdenissä, Berliinissä, Pariisissa 1867, 1868, 1869, kieliä Berliinissä 1877. Hän oli 1858–1867 Saksan, ranskan ja 1871–1909 laulunopettaja sisarensa johtamassa Blomqvistin koulussa Helsingissä, saksan kielen opettaja Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa ja sen jatko-opistossa.
Blomqvistin sisar oli Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist.
Blomqvistien arkisto on Kansalliskirjaston käsikirjoituskokoelman Musiikkiarkistoissa.
Elin Rubensson

Elin Rubensson (s. 11. toukokuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan  keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Kopparbergs/Göteborgia.
Rubensson kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 voittaneeseen joukkueeseen ja oli turnauksen paras maalintekijä. Hän oli saavuttamassa olympiahopeaa Riossa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia; hän pelasi avauskokoonpanossa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Thaimaata vastaan. Hän on vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 68 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.