google/wiki40b huggingface dataset:
Raitalehvähevonen

Ulkonäkö ja koko

Raitalehvähevonen on saanut nimensä vartaloaan peittävistä lehvämäisistä ulokkeista. Ne eivät ole liikuntaelimiä vaan ainoastaan naamioitumiskeino. Raitalehvähevonen liikkuu läpinäkyvien eviensä avulla, ja näyttää meressä ajelehtivalta merilevätukolta. Kala voi kasvaa noin 35 sentin pituiseksi.

Ravinto

Raitalehvähevonen syö planktonia, levää ja muuta vedessä ajelehtivaa ravintoa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Raitalehvähevonen elää Australian etelä- ja länsiosien lähivesissä ja pysyttelee matalissa, lämpimissä vesissä. Raitalehvähevosta tavataan usein Laminariales-lahkon ruskolevien ympäröimillä kivillä noin 3–50 metrin syvyydessä.

Lisääntyminen

Naaras tuottaa 100–250 mätimunaa. Koiras kantaa munia pyrstönsä alapinnalla noin yhdeksän viikkoa, kunnes ne ovat valmiita kuoriutumaan. Kuoriutuminen kestää 24–48 tuntia, jonka aikana koiras auttaa poikasia kuoriutumaan heiluttamalla pyrstöään.

Uhat

Raitalehvähevosen kanta on heikentynyt merien saastumisen ja liian kalastuksen takia.
Perkjärvi–Savikko-rautatie

Perkjärvi–Savikko-rautatie oli Karjalankannaksella sijainnut kapearaiteinen rautatie. Se kulki Pietari–Viipuri-radan varrella sijainneelta Perkjärven asemalta itään Savikon kulmakunnalle sijainneelle Savikon Saha ja Tiili Oy:n tiilitehtaalle. Radan pituus oli 6 km. 150–300 henkilöä työllistäneen tiilitehtaan ja sahan omisti venäläinen ruhtinas Ivan Saltykov (1870–1941). Rataa käytettiin tiilitehtaan valmistamien tiilien kuljettamiseen Perkjärven asemalle, jossa ne uudelleenlastattiin Valtion Rautateiden tavaravaunuihin.
Savikon tiilitehdas oli perustettu vuonna 1900 ja se oli toiminnassa aina vuoteen 1939 saakka. Saltykov omisti sen vuoteen 1930 saakka, jolloin hän myi Perkjärven rannalla sijainneen asuinpalatsinsa Valkean hovin Muolaan kunnalle ja muutti Ranskaan. Saltykovin luopuessa toiminnasta, tehtaan omistajaksi tuli Viipurin`Saha Oy:n tytäryhtiö Saha ja tiili Oy. Savikon saha oli huomattavin Muolaan sahoista. Tiilitehtaan vuosituotanto oli 4000-5000 standardia.
Öljylämmitys

Öljylämmitys Suomessa

Öljylämmitys yleistyi Suomessa 1960-luvulla.
Suomessa öljyllä lämmitettäviä rakennuksia on vajaa neljäsosa kaikista rakennuksista. Näistä pientaloja on vajaat 200 000. Suomessa käytettävä lämmitysöljy on rikitöntä ja sen palaminen on nykyaikaisella öljylämmitysjärjestelmällä tehokasta.
Öljylämmitystalojen öljynkulutus on noin 460 miljoonaa litraa vuodessa, mikä on vajaat 2 % Suomen kokonaisenergiankulutuksesta. Öljylämmitteisen pientalon keskimääräinen energiankulutus on noin 2 300 öljylitraa, kun se 10 vuotta aiemmin oli 600 litraa enemmän. Asuinrakennusten öljylämmityksen tuottamat hiilidioksidipäästöt ovat alle 2,5 % fossiilisten polttoaineiden tuottamista hiilidioksidipäästöistä Suomessa.
Valtiovalta ja öljyala ovat vuodesta 1997 Höylä-energiatehokkuussopimuksin edistäneet energiatehokkuutta öljylämmitystaloissa. Avainasemassa ovat olleet neuvonta, kattiloiden kunnossapidon ja rinnakkaislämmönlähteiden käytön edistäminen.
Suomessa uusittiin vuosina 1997–2010 kaikkiaan 109 300 vanhaa, pääosin 1970-luvulla asennettua tai sitä vanhempaa öljykattilaa. Lisäksi öljylämmitystalojen energiataloutta parannettiin lisäeristyksin ja ikkunavaihdoin. Kaikilla näillä toimenpiteillä saavutettiin 1997–2010 yhteensä 16,10 TWh:n eli 1 610 miljoonan litran energiansäästö.
Kätevä emäntä

Sketsien juonet

Kuinka vältyt koirankakan noukkimiselta
Nainen on lenkittämässä koiraansa, kun se alkaa hakea kakkapaikkaa. Koiran kakatessa nainen tekee aina jotain, kuten polttaa tupakkaa, tai jumppaa, jotta ohikulkijat luulisivat, että hän kerää kakan myöhemmin, mutta hän ei koskaan kerää. Ohikulkija on aina sama mies.
Norjan vuoden urheilija

Norjan vuoden urheilija (norj. Årets idrettsnavn) on vuosittain jaettava, norjalaisten urheilutoimittajien myöntämä palkinto. Useimmin palkinnon on voittanut juoksija Grete Waitz (o.s. Andersen), joka palkittiin neljä kertaa, vuosina 1975, 1977, 1979 ja 1983.
Ellen Marie Vars

Ellen Marie Vars tai Elle Márjá Vars (s.  12. elokuuta 1957 Koutokeinon Láhpoluoppalissa) on norjalainen saamelainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoittaa pohjoissaameksi. Hänen esikoisteoksensa, nuortenromaani Kátjá kertoo sisäoppilaitoksessa kasvavasta saamelaistytöstä. Se käännettiin heti norjaksi ja on Norjan luetuimpia saameksi kirjoitettuja kirjoja.
Guitars – the Museum

Kokoelmat

Museon kokoelma koostuu lähinnä 1950- ja 1960-luvun sähkökitaroista. Näiden lisäksi museossa on esillä pienempiä kokoelmia sähköbassoista, vahvistimista sekä muista sähkökitaroiden historiaan liittyvistä esineistöstä. Kokoelman ovat keränneet uumalaiskaksoset Mikael ja Samuel Åhdén 1970-luvulta lähtien, ja se on nyt ensimmäistä kertaa julkisesti esillä museossa. Monia kokoelmassa olevia kitaroita on valmistettu vain rajoitettu määrä. Arvokkaimmat niistä ovat jopa satojen tuhansien eurojen arvoisia.
Muiden arvokkaiden kitaroiden joukossa kokoelmassa on vuoden 1958 Gibson Flying V, vuoden 1960 Les Paul ja vuoden 1950 Fender Broadcaster. Yli 500 kitaraa sisältävä museo on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta, ja sitä on luonnehdittu suurimmaksi sen tyyliseksi maailmassa.
Museon oman kokoelman lisäksi siellä on myös huone väliaikaisille näyttelyille. Folkrörelsearkivet järjesti museossa avajaisten kunniaksi näyttelyn Umeå - The European capital of hardcore 1989-2000, joka oli esillä 28. huhtikuuta 2014 saakka.
Ristipistotyö

Ristipistotyö on perinteinen kirjontamuoto. Ristipistotyössä tehdään ristikkäisin langoin muodostetuista pienistä vinoristeistä kuviointeja.

Materiaalit

Ristipistotöiden tekemiseen käytetään yleisimmin tylppäkärkistä kirjontaneulaa. Neulan koko valitaan kirjontakankaan tiheyden mukaan.
Kirjontakankaita ovat aidakangas ja muut tasakudoksiset kankaat (evenweave: pellava-, puuvilla- ja sekoitekankaat). Ristipistoja voidaan kirjoa myös muille materiaaleille tasaruutuisen apukankaan avulla. Kankaita on saatavana eri tiheyksisinä.
Kirjontalankoina käytetään yleisimmin kuusisäikeisiä muliinilankoja, joista on helppo erotella kirjontaan tarvittava määrä säikeitä. Muita kirjontalankoja ovat esimerkiksi silkki- ja pellavalangat sekä erilaiset tehostelangat.
Ristipistomalli on paperille piirretty kuva, jossa ruudut ovat symboleina tai väreinä. Kuva voidaan jäljentää tämän ohjeen avulla kankaalle, jolloin ohjeen seuraaminen saattaa helpottua. Malli voi olla myös valmiiksi piirretty kankaalle. Harjaantuneimmat voivat käyttää paperille piirrettyä kuvaa suoraan mallina, ilman jäljentämistä kankaalle. On olemassa myös valmiita ristipistopakkauksia, jotka sisältävät kaikki tarvittavat materiaalit.

Tekniikka

Ristipiston muoto on 'X'. Kankaan lankoja/kudosta ajatellaan ruutuina, ja ristipistot ommellaan ruudun kulmasta kulmaan. Kauniin pinnan saamiseksi pistot tehdään siten, että langat ovat samansuuntaisesti ristikkäin. Pistot voidaan ommella joko yksi kerrallaan tai ensin rivillä alapistoja, jonka päälle tehdään yläpistot. Taitavat ristipistokirjojat pitävät myös työn taustan siistinä.
Ristipistoja ovat myös ¼-, ½- ja ¾-pistot. Niitä käytetään töissä, joissa on tarkkoja yksityiskohtia. Ristipistotöihin yhdistetään usein myös muita kirjontatekniikoita, kuten hardanger-kirjontaa, blackworkia tai erilaisia muita kirjontapistoja.

Käyttökohteita

Perinteisesti ristipistoilla on koristeltu käyttötekstiilejä, kuten tyynynpäällisiä, liinoja ja pyyheliinan peittoja. Nykyisin tehdään myös ristipistotauluja.
Georg Kandlinger

Georg Kandlinger (s. 30. maaliskuuta 1949 Rottach-Egern) on saksalainen entinen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla SC Rottach-Egerniä. Kandlinger kilpaili Innsbruckin olympialaisissa 1976, joissa hän oli 15 kilometrin kisassa 31. ja hiihti maansa yhdeksänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa, mutta joutui keskeyttämään 50 kilometrillä.
Eternal Tears of Sorrow

Historia

Eternal Tears of Sorrow perustettiin Pudasjärvellä vuonna 1994. Yhtyeen kolme jäsentä (Jarmo Puolakanaho, Altti Veteläinen, Olli-Pekka Törrö) olivat soittaneet yhdessä jo vuosia eri projekteissa, mutta nyt jäsenet alkoivat ottaa musiikinteon vakavasti.
Kahden promonauhan jälkeen yhtye sai levytyssopimuksen ruotsalaisen X-Treme Recordsin kautta, ja niin debyyttialbumi Sinner's Serenade näki päivänvalon vuonna 1997, joka oli enimmäkseen thrash metallia. Albumin julkaisun jälkeen yhtye sai sopimuksen Spinefarm Records -levy-yhtiön kautta, jolle yhtye on levyttänyt loput tähän mennessä ilmestyneistä levyistä. Ensimmäisen levyn jälkeen EToS on vaihtanut tyylisuuntaa huomattavasti melodisempaan ja sinfonisempaan metalliin.
Toisen albumin julkaisun jälkeen jäsenistö muuttui Olli-Pekan lähdön myötä viisimiehiseksi, ja kolmannen levyn suosion myötä bändi pääsi kiertämään Eurooppaa Nightwishin ja Sinergyn kanssa. Kiertueen jälkeen jäsenistö vaihtui vielä kerran, ja tällä viimeisellä kokoonpanolla yhtyeeltä julkaistiin yksi single ja yksi albumi, jotka kumpikin kapusivat Suomen viralliselle listalle. Tämän jälkeen yhtye päätti pitää taukoa, ja lopulta hajosi vuoden 2003 alussa.
Tammikuussa 2005 yhtye ilmoitti koonneensa rivinsä kahden uuden jäsenen kera: Risto Ruuth ja Janne Tolsa bändistä Tarot. Bändin viides albumi Before the Bleeding Sun ilmestyi huhtikuussa 2006 ja nousi Suomen viralliselle listalle sijalle 26. Bändin viiden ja puolen vuoden keikkatauko loppui uudenvuoden aattona 2006.
Tehdessään kuudetta levyään EToSin kokoonpano vaihtui. Vuonna 2008 rumpali Petri Sankala vaihtui Juho Raappanaan  ja laulaja Jarmo Kylmänen liittyi bändiin viralliseksi jäseneksi . Vuonna 2009 kitaristi Risto Ruuth lähti bändistä  ja korvaajaksi löytyi Mika Lammassaari . Albumi Children of the Dark Waters ilmestyi Suomessa Suomen Musiikki-yhtiön, muualla Euroopassa Massacre Recordsin ja Aasiassa Marquee/Avalon-yhtiön kautta. Uusi levy julkaistiin toukokuussa 2009.
Tonya Harding

Taitoluistelu-ura

Harding oli erityisen atleettinen ja kykeni ensimmäisenä naisena tekemään kilpailuohjelmassa kaksi kolmoisakselia, kolmoisakselin lyhytohjelmassa sekä kolmoisakseliyhdistelmän. Hän teki nämä ennätykset vuoden 1987 Skate America -kilpailuissa, joissa hän sijoittui toiseksi.
Harding voitti naisten yksinluistelun Yhdysvaltain-mestaruuden kahdesti (vuosina 1991 ja 1994), mutta vuoden 1994 voitto mitätöitiin, koska Harding oli osallisena kilpailijansa Nancy Kerriganin pahoinpitelyyn.

Myöhempi julkisuus

Harding teki debyyttinsä ammattilaisnyrkkeilyssä 22. helmikuuta 2003 saadakseen rahaa. Vuodesta 2008 Harding toimi muutaman vuoden kommentaattorina World’s Dumbest... -nimisessä tosi-tv-ohjelmassa.
Harding osallistuu Yhdysvaltain Dancing With the Stars (Tanssii tähtien kanssa) -tv-ohjelman 26. tuotantokauteen vuonna 2018.

Perhe ja yksityiselämä

Harding tuli hyvin köyhästä perheestä. Hän harrasti taitoluistelun ohella metsästystä ja kalastusta. Hän on myös automekaanikko. Hän oli naimisissa vuoden 1994 tapahtumien aikaan Jeff Gilloolyn kanssa, joka oli mukana järjestämässä Nancy Kerriganin pahoinpitelyä, mutta he erosivat samana vuonna. Harding myi Penthouse-lehdelle yhdessä miehensä kanssa tekemän seksivideon vuonna 1994. Vuonna 2010 Harding avioitui tv-kommentaattori Joseph Pricen kanssa, ja vuonna 2011 he saivat poikalapsen. Hardingin elämästä kertova elokuva I, Tonya sai ensi-iltansa vuonna 2017.
Richard Ian Cox

Ura

Hän aloitti näyttelemisen jo 9-vuotiaana ja teki ensimmäisen sopimuksensa agentin kanssa 14-vuotiaana. Sittemmin hän sai ensimmäisen televisioroolin Musta ori televisiosarjassa, jossa Cox näytteli vuosina 1990–1993. Sarjan aikana hänet palkittiin Young Artistilla vuonna 1992 parhaana nuorena näyttelijänä televisiosarjassa. Sarjan päätyttyä Cox jatkoi esiintymistä televisiossa ja kokeili myös ääninäyttelemistä vuonna 1994 dubattuaan Rulon roolin OVAssa Green Legend Ran. Seuraavan kerran hän päätyi tekemään äänirooleja vuonna 1998, jonka jälkeen Cox on ollut yksi käytetyimmistä äänistä animen dubbaamisessa englanniksi. Erityisesti hän nousi tunnettavuuteen ääninäyttelijänä 2000-luvun alussa dubattuaan Inuyasha animen samannimistä päähahmoa, sekä tehtyään ensimmäisen alkuperäisen ääniroolinsa X-Men: Evolutionissa. Sitä ennen Cox tunnetaan muun muassa Ranma ½:ssa Ranma Saotomen miespuolen äänenä.
Ääniroolien ohella Cox on jatkanut näytelmäroolien tekemistä ja on esiintynyt niin sarjoissa kuin elokuvissakin, kuten Cold Squad, Tähtiportti, Kaikki viisi vaimoani, Kierot kytät, Stargate Atlantis, Sisarrakkautta ja Eureka. Hänellä oli myös pienirooli elokuvassa Ghost Rider – aaveajaja vuonna 2007.

Siviilissä

Cox on naimisissa Becky Coxin kanssa ja hän harrastaa pyöräilyn lisäksi judoa. Lisäksi Cox puhuu sujuvasti ranskaa.
Samuli Halonen

Samuli Halonen (s. 26. toukokuuta 1976 Ruokolahti) on suomalainen muusikko. Hän on toiminut rumpalina muun muassa yhtyeissä Marko Haavisto & Poutahaukat, Jytäjyrsijät, Puolikuu, Turo’s Hevi Gee, The ASAP’s ja Rok-Gryzuny. Lisäksi Samuli Halonen toimii freelancer-rumpalina.
Chiba

Historia

Ensimmäiset kirjalliset merkinnät Chibasta ovat Heian-kaudelta, kun Taira Tsuneshige muutti nykyisen Chiban alueelle ja julisti itsensä Chiban yksinvaltiaaksi (jap. 千葉介). Hän hallitsi aluetta, joka nykyään tunnetaan Chiban kaupunkina. Hänen jälkeläisensä alkoivat käyttää Chibaa sukunimenään ja heidän valta-asemansa alueella jatkui Muromachi-kaudelle asti. Kamakura-kaudella Chiba Tsunetane auttoi Minamoto Yoritomoa perustamaan Kamakura-bakufun. Tämä nosti Chiba-klaanin tärkeäksi Kamakura-bakufun sisällä. Chiba Tsunetane rakensi Inohanan linnan ja muutti päämajansa Ōjin linnaan.
Chiba-klaanin vaikutusvalta väheni Kantōn alueella käytyjen sotien seurauksena Nanboku-chō-kaudella ja Muromachi-kaudella. 1500-luvulla Chiba-klaanin palvelijaklaani Hara-klaani nousi valtaan alueella. Sengoku-kaudella Hara-klaanin syrjäytti Yoshiaki Ashikaga ja pian Sakai-klaani syrjäytti Yoshiaki Ashikagan. Sakai-klaani oli yksi Satomi-klaanin palvelijaklaaneista. Lopulta Toyotomi Hideyoshi murskasi molemmat Chiba-klaanin ja Sakai-klaanin.
Edo-kaudella sekä Oyumi-klaani että Sakura-klaani hallitsivat alueella. Osa alueesta taasen oli suoraan Tokugawa-bakufun alaisuudessa.
Meiji-restauraation myötä klaanijärjestelmä poistettiin ja tilalle luotiin Chiban prefektuuri, jonka pääkaupungiksi Chiban kaupunki muodostui.

Väestö

Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 965 006 ihmistä ja pinta-ala 272,08 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys oli siten 3 547 asukasta neliökilometrillä.

Liikenne

Chibaa palvelee kaksi lentoasemaa: Naritan kansainvälinen lentoasema sekä Tokion kansainvälinen lentoasema. Naritan lentoasema tunnettiin vuoteen 2004 asti nimellä Tokion uusi kansainvälinen lentoasema, jolloin se muutettiin Naritaksi lentoaseman sijaitessa toisessa prefektuurissa ja yli tunnin matkan päässä Tokiosta nopeimmalla junalla.
Chiba Urban Monorail kulkee koko kaupungin halki. Lisäksi kaupungissa on kaksi suurta rautatieasemaa, Chiba ja Soga.
Jimmy Conrad

James "Jimmy" Conrad (s. 12. helmikuuta 1977, Temple City, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa MLS-liigassa Sporting Kansas Cityssä. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Conrad aloitti jalkapalloharrastuksensa pelaamalla Santa Anita Stallionsin juniorijoukkueessa. Hän pelasi myös koulunsa Temple City High Schoolin joukkueessa Mountain View Youth Soccer Leaguessa. Vuosina 1994 ja 1995 hän pelasi jalkapalloa San Diego State Universityn joukkueessa, kunnes siirtyi Kalifornian yliopistoon UCLA:aan. 1997 Conrad voitti UCLA:n joukkueen kanssa NCAA:n mestaruuden. Conradia ei varattu MLS:ään, joten hän teki sopimuksen A-Leaguessa pelanneen San Diego Flashin kanssa. Joukkue voitti Tyynenmeren divisioonan mestaruuden ja 1999 Conrad siirtyi MLS:n San Jose Clashiin (vuodesta 2000 San Jose Earthquakes). 2001 Conrad oli mukana voittamassa MLS:n mestaruutta. Vuonna 2003 hän siirtyi liigan palkkakaton vuoksi Kansas City Wizardsiin (vuodesta 2010 Sporting Kansas City). Hän oli seuraavana vuonna joukkueensa mukana voittamassa Lamar Hunt U.S. Open Cupia. Samana vuonna hänet valittiin liigan toiseksi parhaaksi puolustajaksi. Seuraavana vuonna hänet valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.
Conrad debytoi Yhdysvaltojen maajoukkueessa 7. heinäkuuta 2005 Kuubaa vastaan. Hänet valittiin Saksan MM-kisojen 2006 miehistöön. Hän pelasi kaikkiaan 28 maaottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2005–2010.
Conrad kirjoitti jalkapalloaiheisia kolumneja Sports Illustratedin www-sivuille, kunnes siirtyi 2005 ESPN:n Soccernetin kirjoittajaksi.
Chayaman metroasema

Chayaman metroasema (jap. 茶山駅, Chayama eki) on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kahdeksas asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Jōnanin kunnallinen liikuntahalli.
Cenote

Cenote (lausutaan espanjaksi [seˈnoˌte]) on osaksi veden täyttämä doliini eli karstialueelle syöpymällä syntynyt sylinteri- tai maljamainen kuoppa.
Cenotet ovat yleisiä muinaisella mayaintiaanien asuinalueella, nykyisellä Jukatanin niemimaalla. Nimi cenote tulee Yacatecin mayankielen sanasta dzonot, joka tarkoittaa pyhää kaivoa. Alueella on noin 3000 cenotea, joista osa on sadeveden, osa meriveden täyttämiä. Makeavetiset cenotet olivat mayoille tärkeitä, sillä karstialueella ei ole muita järviä tai jokia.
Muinaiset mayaintiaanit heittivät uhriesineitä ja ihmisiä cenoteihin lepyttääkseen jumaliaan. Tunnetuin cenote lienee Chichen Itzán lähellä oleva Pyhä cenote eli Uhrikaivo, jossa uhrattiin ihmisiä kuivuuden vallitessa.
Jukatanin niemimaalla on monia cenoteja ympyrän kehän osaa muistuttavalla alueella, joka on muinaisen maahan hautautuneen asteroiditörmäyksen aiheuttaman kraatterin reuna. Kyse on liitukauden lopulla syntyneestä Chicxulub-kraatterista, jonka syntyessä dinosaurukset kuolivat sukupuuttoon koko maailmasta. Kraatterin päälle on kasautunut valtavat kerrostumat kalkkikiveä, ja se näkyy vain painovoimamittauksissa hyvin. Täällä kraatterin reunalla cenotet ovat keskimäärin suurempia kuin muualla Jukatanilla. Tämä johtuu siitä, että ne kehittyvät meren pinnan laskettua jääkaudella, jolloin veden pinta cenoteissa laski ja kalkkikivi pääsi rapautumaan. Kun merenpinta taas jääkauden loputtua nousi, cenotet täyttyivät vedellä. Tämä toistui jääkausien toistuessa.
Veden täyttämissä cenoteissa harrastetaan luolasukellusta kirkkaan veden ja tippukivimuodostelmien vuoksi. Luolastoissa elää myös pieniä sokeita kaloja ja onkaloiden vedenpinnan yläpuolisissa osissa asuu lepakoita.
Mongo Beti

Alexandre Biyidi Awala, tunnettu nimillä Mongo Beti ja Eza Boto (30. kesäkuuta 1932 M’balmayo, Kamerun – 8. lokakuuta 2001 Douala, Kamerun), oli kamerunilainen kirjailija. Marxilainen Beti kirjoitti ranskaksi ja asui suuren osan elämästään maanpaossa Ranskassa.
Beti syntyi pienessä kylässä Afrikan länsirannikon Kamerunissa, joka oli silloin Ranskan merentakainen territorio. Hän kävi paikallisia lähetyskouluja ja sitten lukiota Kamerunin pääkaupungissa Yaoundéssa. Vuonna 1951 hän siirtyi Ranskaan ja opiskeli ensin Aix-en-Provencen yliopistossa ja sitten Pariisin Sorbonnessa. Opintojen jälkeen Beti alkoi opettaa kirjallisuutta, kreikkaa ja latinaa ranskalaisissa oppikouluissa, ja jatkoi opetustyötä läpi kirjailijauransa.
Aix-en-Provencen vuosinaan Beti julkaisi ensimmäisen romaaninsa Ville cruelle (1954) salanimellä Eza Boto. Hänen maineensa perustuu etenkin 1950-luvun loppupuolella vuoden väliajoin julkaistuihin kolmeen romaaniin Le Pauvre Christ de Bomba (1956), Mission terminée (1957) ja Le Roi miraculé : chronique des Essazam (1958).
Vakaumuksellisena marxilaisena Beti ei palannut Kameruniin maan itsenäistyttyä 1960, koska vastusti presidentti Ahmadou Ahidjon itsevaltaista hallintoa. Vuonna 1972 Beti julkaisi ”Kamerunin itsenäistymisen ruumiinavauksen”, kriittisen esseen nimeltä Main Basse sur le Cameroun, Autopsie d’une Décolonisation.
Vuotie

Vuotie (ruots. Norvägen) on katu Helsingin Vuosaaressa. Se kaupunginosan tärkein autoliikennettä välittävä pääväylä ja muodostaa välittömän jatkeen Meripellontielle, joka johtaa Itäkeskuksen vierestä, Itäväylän ja Kehä I:n liittymästä Vuosaaren sillalle. Meripellontietä ja Vuotietä voidaan myös pitää Kehä I:n suoranaisina jatkeina, ja nykyisin asemakaavoissa väylästä käytetään nimiä Kehä I-Vuotie ja Kehä I-Meripellontie.
Vuotien-Meripellontien liikennemäärä on suurimmillaan Kehä I:n ja Itäväylän risteyksen kohdalla (noin 40 000 ajoneuvoa vuorokaudessa). Vuosaaren kohdalla liikennemäärä on 30 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Pienimmillään väylän liikennemäärä on Columbuksen kauppakeskuksesta itään (noin 4 000–7 000 ajoneuvoa vuorokaudessa).
Vuotie on Rastilan ja Vuosaaren keskustan kohdalla rakennettu moottoritiemäisesti, kuten Laajasalontiekin. Ajoradan leveys oli aikaisemmin 7,5 metriä; kesän 2007 muutostöiden jälkeen sitä kavennettiin seitsemään metriin. Liittymät on rakennettu eritasoliittyminä.
Vuotiellä on Vuosaaren sillan ja Pohjavedenportin välisellä osuudella erikoiset, metalliverkon muodostamat valopylväät, jotka on suunniteltu ympäristötaiteeksi. Ne muistuttavat talven 1944 pommituksista, jolloin neuvostoliittolaisia harhautettiin roihujen ohjaamana pudottamaan pommit Helsingin sijasta Vuosaareen. Pimeällä pylväiden ohi ajettaessa valo näyttää lepattavan kuin tuli.  Valoteoksen on suunnitellut arkkitehtuuritoimisto Heikkinen–Komonen. Pylväät on valaistu alapäästään, ja ne sijaitsevat vain 80 cm päässä ajoradasta. Tiellä on sattunut useita vakavia onnettomuuksia, joissa auto on törmännyt valopylvääseen. Onnettomuuksien johdosta ajoratojen reunat varustettiin kaiteilla, jotka valmistuivat kesällä 2007.
Louis Spohr

Louis Spohr (5. huhtikuuta 1784 – 22. lokakuuta 1859) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hänen ristimänimensä oli Ludwig Spohr, mutta hänet tunnetaan parhaiten hänen nimensä ranskankielisellä versiolla.
Spohr liittyi 15-vuotiaana orkesteriin soittamaan viulua. Kolme vuotta myöhemmin hänet lähetettiin Pietariin opiskelemaan. Spohrin varhaisimmat tunnetut sävellykset, kuten ensimmäinen viulukonsertto, ovat peräisin näiltä ajoilta. Vuosina 1805–1812 Spohr toimi konserttimestarina orkesterissa. Tänä aikana hän meni naimisiin harpisti Dorette Scheidlerin kanssa. Spohr soitti Scheidlerin kanssa duossa esiintyen Italiassa (1816–1817), Englannissa (1820) ja Pariisissa (1821). Myöhemmin Scheidler jätti harpun soiton ja keskittyi hänen ja Spohrin lapsien kasvatukseen. Scheidler kuoli vuonna 1834. Spohrilta katkesi käsi vuonna 1858, jolloin hän joutui lopettamaan viulistin uransa. Spohr kuoli Kasselissa vuonna 1859 pitkällisen sairauden murtamana.
Spohr tutustui Ludwig van Beethoveniin toimiessaan Wienissä vuosina 1813–1815. Vuosina 1817–1819 hän toimi oopperanjohtajana Frankfurtissa. Vuodesta 1822 kuolemaansa lähtien Spohr toimi Kasselissa.
Spohr sävelsi sinfonioita, konserttoja, oopperoita, kamarimusiikkia ja pienimuotoisempia kappaleita.
Rufus Sewell

Lapsuus

Sewellin äiti Jo oli walesilalinen taiteilija ja isä William australialainen animaattori, joka oli tekemässä The Beatlesin animaatioelokuvaa Keltainen sukellusvene (1968). Sewell kasvoi äitinsä hoivissa viisivuotiaasta lähtien ja hänen isänsä kuoli kun Sewell oli 10-vuotias.

Ura

Kapinallisen teini-iän jälkeen Sewell pääsi London's Central School of Speech and Drama -kouluun, missä hän opiskeli näyttelemistä kolmen vuoden ajan. Hän alkoi näytellä teatterissa ja elokuvissa vuodesta 1989 alkaen ja sai vuonna 1992 parhaan tulokkaan palkinnon Lontoon teatterikriitikoilta sekä Olivier-palkintoehdokkuuden seuraavana vuonna Tom Stoppardin näytelmästä Arcadia.
Vuonna 1994 Sewell tuli Englannin televisioyleisön tietoisuuteen minisarjasta Middlemarch. Vuonna 2008 hän sai ensimmäisen pääroolinsa CBS:n televisiosarjassa Eleventh Hour, joka ei kuitenkaan menestynyt. Vuonna 2010 Sewell näytteli television minisarjassa Taivaan pilarit ja elokuvassa The Tourist. Vuonna 2012 hän näytteli elokuvassa Abraham Lincoln: Vampire Hunter.
Sewell voitti vuonna 2007 Laurence Olivier -teatteripalkinnon ja oli 2008 Tony-palkintoehdokkaana ja 2006 BAFTA-ehdokkaana.

Yksityiselämä

Sewell on ollut kahdesti naimisissa, vuosina 2000 ja 2004–2006. Hänellä on poika William, joka syntyi 2002.