google/wiki40b huggingface dataset:
Uusi-Espanja

Uusi-Espanja (esp. Nueva España) on Espanjan Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa vuosina 1520–1821 sijainneista siirtomaista käytetty nimitys.
Uusi-Espanja oli vuodesta 1535 alkaen varakuningaskunta, jota hallitsi Méxicon kaupungista käsin Espanjan kuninkaan nimittämä varakuningas. Alueeseen kuuluivat nykyinen Meksiko, Väli-Amerikka Costa Rican etelärajalle asti sekä suurin osa Yhdysvaltain lounaisosasta: nykyiset Kalifornian, Nevadan, Arizonan, Utahin, New Mexicon, Coloradon ja Texasin osavaltiot ja osa Wyomingin osavaltiosta.  Etelä-Amerikan puolella oli Perun varakuningaskunta, johon kuuluivat Panama, Kolumbia, Venezuela, Ecuador, Peru, Bolivia, Argentiina ja Chile.
Uuden-Espanjan pohjoisraja säilyi suhteellisen muuttumattomana vuonna 1819 tehtyyn Adamsin–Onísin sopimukseen asti. Espanja menetti siirtomaansa Amerikoissa Kuubaa ja Puerto Ricoa lukuun ottamatta tunnustaessaan Meksikon itsenäisyyden vuonna 1821.
Myös Filippiinejä ja Guamia hallittiin siirtomaina Uudesta-Espanjasta käsin vuosina 1565–1821. Ne säilyivät Espanjan kruunun alaisina vuoden 1898 Espanjan–Yhdysvaltain sotaan asti. Samassa sodassa Espanja menetti myös Kuuban ja Puerto Ricon.

Sääntökuntien ja papiston väliset riidat Uudessa Espanjassa

Ensimmäisinä Uuteen Espanjaan saapuneet lähetyssaarnaajat olivat fransiskaaneja (1524) ja dominikaaneja (1526). Fransiskaaneista muotoutui Hernán Cortésin liittolaisia. Uuden Espanjan valloituksen vaiheissa fransiskaani Toríbio de Benavente (Motolinía) toimi Cortésin hengellisenä miekkana. Dominikaanit olivat fransiskaanien kilpailijoina erileirisiä. Lähtiessään Hondurasin-retkelleen Cortés jätti vallankäytön fransiskaani Toríbio de Benaventelle, jolla ei kuitenkaan ollut esittää asiasta mitään todistetta. Historiateoksessaan Motolinía ylistää Cortésin toimintaa monisanaisesti. Fransiskaani Toríbio de Benaventen ja dominikaani Bartolomé de las Casasin välit kehittyivät hyvin vihamieliseksi. Asiaa selvitetään edelleen.
Menetettyään erivapautensa vuonna 1573 sääntökunnat koettivat pitää sitkeästi kiinni vanhentuneista erivapauksista. Sääntökuntien ja papiston välit muodostuivat aika ajoin melko kireiksi. Riidat saattoivat kehittyä käsikähmäksi, kuten joistakin tuon ajan intiaanitaiteilijoiden maalauksista käy ilmi. Tilannetta hankaloitti sekin, että monet piispoista kuuluivat johonkin sääntökuntaan.
Fritz Enzinger

Yksityiselämä

Enzinger on naimisissa ja hänellä on tytär. Nykyisin hän asuu Stuttgartissa Saksassa.
Orava järv

Maantietoa

Järvi asettuu itä-länsisuuntaisena Oravan taajaman luoteispuolelle. Järven pinta-ala on 12 ha (hehtaaria) ja se on 900 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvestä laskee lyhyt oja Soldan järveen, jotka laskevat yhdessä Mustjärven kanssa Kamnitsan ojaa myöten pohjoiseen päin. Kamnistan kylän jälkeen se yhtyy Rebasmäe ojaan, joka jatkaa Mädajõgena yhtyen Võhandu jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 4,3 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,6 metriä ja suurin syvyys 12,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven itäpuoliskon keskellä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000436 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,436 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa peltoa ja niittyä, mutta muuten ne ovat metsää. Järvessä on mutapohja, mutta pohjois- ja etelärannoilla on heikkapohja. Järven lähiympäristössä sijaitsee kymmenen maatilaa sekä muita taajaman rakennuksia.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvi lämpötilakerrostuu voimakkaasti ja johtuen suuresta ravinnepitoisuuksista, alusvesi muuttuu hapettomaksi harppauskerroksen alapuolelta. Järvi vaikuttaa muutenkin huonokuntoiselta, koska sinilevät kukkivat siinä usein. Vaikka järvi kärsii hapettomuudesta, on siinä paljon kalaa. Järvessä on eniten särkeä, mutta siinä tavataan myös ruutanaa ja haukea.
Gnosjön kunta

Kuntajaon kehitys

Alueella aikaisemmin sijainneet viisi maalaiskuntaa Gnosjö, Kulltorp (josta osa liitettiin Bredarydin maalaiskuntaan nykyisessä Värnamon kunnassa), Källeryd, Kävsjö ja Åsenhöga yhdistettiin vuoden 1952 kuntauudistuksessa Gnosjön maalaiskunnaksi. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa se muutettiin Gnosjön kunnaksi ilman rajamuutoksia.
Corey Beaulieu

Trivium

Beaulieu liittyi Triviumiin vuonna 2003 ja soitti yhtyeen toisella albumilla Ascendancy. Ensimmäinen kappale, jonka säveltämisessä hän oli mukana, on albumin 7. raita Like Light to the Flies. Beaulieun bändiin liittymisen jälkeen Triviumin suosio on kasvanut tasaisesti, joka näkyy muun muassa yhtyeen tyylisuunnalta hieman uudenlaisen Trivium-albumin The Crusaden (2006) hyvässä menestyksessä.
Beaulieu toimii yhtyeen toisena kitaristina, soittaen sooloja, kuten myös kitaristiparinsa Matt Heafy, joka on yhtyeen laulaja ja huomattavin laulujen kirjoittaja. Beaulieu on myös yhtyeen taustalaulaja keikoilla, hoitaen lähinnä karjumisosuudet taustalaulusta.

Kitarat

Beaulieu on uransa aikana käyttänyt Jacksonin, Ibanezin, B.C. Richin ja edesmenneen Pantera-kitaristi Dimebag Darrellin puolison Rita Haneyn hänelle lahjoittamaa Deanin Razorback-kitaraa. Tällä hetkellä Beaulieullä on käytössään Jackson Guitarsin hänelle valmistama Signature-kitara.

Muut

Beaulieu käyttää Marshallin JCM2000 DSL -kitaranuppeja, sekä Marshallin JCM900BV-kaiutinkaappeja. Lisäksi Beaulieu suosii Marshallin etuvahvistinta JMP-1, BOSSin sekä Ibanezin säröpedaaleita, Jim Dunlopin plektroja, sekä DR:n Dimebag Darrellin signature-kieliä (paksuuksilla 9–46 ja 10–46).
Seydou Keita

Ura

Keita aloitti ammattilaisuransa ranskalaisessa Marseillessa syksyllä 1999, mutta siirtyi pian Lorientiin. Kahden vuoden jälkeen Keita siirtyi Lensiin, jossa hän kohosi aina kapteeniksi asti. 11. heinäkuuta 2007 seura luopui vastahakoisesti avainpelaajastaan hänen solmiessa nelivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Toukokuussa 2008 hän siirtyi FC Barcelonan riveihin, jonka uusi valmentaja Pep Guardiola halusi Chelseaan myydyn Decon tilalle juuri Keitan.
Vuonna 2012 Keita siirtyi ilmaiseksi Kiinan Dalian Aerbiniin.
Keita pelaa useimmiten puolustavan keskikenttämiehen roolissa, mutta osallistuu silti aktiivisesti pelinrakentamiseen. Keita on fyysisesti erittäin vahva pelaaja, joka taitaa pallonriistämisen puhtaasti, ilman sääntörikkomusta. Hän on myös kuulu voimakkaista kaukolaukauksistaan.

Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla synnyinmaataan Malia edustavan Keitan suurin saavutus on vuoden 1999 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuiden kolmas sija.
Gaétan Duchesne

Ura

Duchesne pelasi Québecin paikallista juniorisarjaa Ste-Foy Gouverneursin joukkueessa kaudella 1978–1979. Hän siirtyi sieltä seuraavaksi kaudeksi QMJHL-joukkue Québec Rempartsiin. Kahden Rempartsissa vietetyn kauden jälkeen Washington Capitals varasi Duchesnen kahdeksannella kierroksella numerolla 152 kesällä 1981. Hän siirtyi Capitalsin organisaatioon heti seuraavaksi kaudeksi 1981–1982 varauksensa jälkeen. Duchesne teki tulokaskaudellaan 74 ottelussa tehot 9+14=23. Hän pelasi Capitalsissa vielä seuraavat viisi kautta, joista viimeinen kausi 1986–1987 toi Duchesnelle hänen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+35=52. Kesäkuussa 1987 hänet kaupattiin Alan Haworthin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa kotikaupunkiinsa Québec Nordiquesin riveihin. Vaihdossa Capitals sai Clint Malarchukin ja Dale Hunterin.
Siirryttyään Nordiquesiin Duchesne teki siellä ensimmäisellä kaudellaan 1987–1988 yhden kauden maaliennätyksensä 24 osumallaan. Kahden Nordiquesissa vietetyn kauden jälkeen hänet kaupattiin Minnesota North Starsiin heinäkuussa 1989 vaihdossa Kevin Kaminskiin. Duchesne pelasi siellä neljä kautta. Kesällä 1993 North Stars muutti Dallasiin ja vaihtoi nimensä Dallas Starsiksi. Duchesne ei kuitenkaan siirtynyt pelaamaan Dallasiin, kun hänet kaupattiin heinäkuussa 1993 San Jose Sharksiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon. Duchesne kaupattiin toisella Sharks-kaudellaan 1994–1995 huhtikuussa 1995 Florida Panthersiin, jossa hän lopetti kauden päätteeksi NHL-uransa.
Duchesne piti kauden 1995–1996 välivuotta, mutta pelasi sen jälkeen kotikaupungissaan pelaajauransa viimeiset vuodet 1996–1998 IHL-joukkue Québec Rafalesissa toimien samalla joukkueen pelaaja-apuvalmentajana. Sen jälkeen hän toimi myös QMJHL:n Québec Rempartsin apuvalmentajana.

Kuolema

Duchesne kuoli 16. huhtikuuta 2007 sydänkohtaukseen vain 44-vuotiaana. Hän menetti tajuntansa kotikaupungissaan treenatessaan kuntosalin kuntopyörällä.

Muuta

Duchesnen poika Jeremy pelasi kaudella 2009–2010 maalivahtina Philadelphia Flyersin organisaatiossa ja pääsi torjumaan yhden NHL-ottelunkin. Yli 1000 NHL-ottelua pelannut puolustaja Steve Duchesne ei ole sukua heille.
Zinaida Voronina

Zinaida Borisovna Voronina (ven. Зинаида Борисовна Воронина, o.s. Družinina, 10. joulukuuta 1947 Joškar-Ola – 17. maaliskuuta 2001 Moskova) oli neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Voronina, silloiselta nimeltään Družinina, nousi kansainväliselle voimisteluhuipulle Dortmundin MM-kilpailuissa 1966, joissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia permannolla. Amsterdamin EM-kilpailuissa 1967 hän saavutti hopeaa moniottelussa tšekkoslovakialaisen Věra Čáslavskán takana sekä pronssia permannolla ja puomilla. Vuonna 1967 hän avioitui telinevoimistelun olympiavoittaja Mihail Voroninin kanssa.
Méxicon 1968 olympialaisissa Voronina saavutti neljä mitalia. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa, moniottelussa hopeaa Čáslavskán jäljessä pistein 76,85 sekä hypyssä (19,500) ja nojapuilla (19,425) pronssia. Permannolla hän sijoittui neljänneksi 19,550 pisteellä. Ljubljanan MM-kilpailuissa 1970 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia moniottelussa, permannolla ja nojapuilla.
Matti Sarvimäki

Matti Sarvimäki on suomalainen taloustieteilijä ja työmarkkinatutkija. Hän työskentelee johtavana tutkijana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja on apulaisprofessori Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun taloustieteen laitoksella. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa tutkijana London School of Economicsissa sekä vierailevana tutkijana Massachusetts Institute of Technologyssa ja University College Londonissa.
Sarvimäki on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 2009 otsikolla "Essays on migration"
Sarvimäki on tutkinut muun muassa maahanmuuton taloudellisia vaikutuksia, sosiaalista liikkuvuutta, nuorten koulutusvalintoja, kansainvälisen kaupan työmarkkinavaikutuksia ja kotitalouksien valintoja rahoitusmarkkinoilla.
James Toseland

James Toseland (s. 5. lokakuuta 1980, Doncaster, South Yorkshire, Englanti) on brittiläinen ratamoottoripyöräilijä, joka ajaa MotoGP-luokassa. Hänen nykyinen tallinsa (kaudella 2009) on Tech 3 Yamaha.
Ennen MotoGP-uraansa Toseland ajoi voittokkaasti eri Superbikesarjoissa. Supersportin MM-sarjassa Toseland ajoi vuosina 1998 ja 1999. Sijoitukset kokonaispisteissä olivat 18. ja 11, paras yksittäinen kilpailusuoritus vuosittain oli 8. ja 6. Vuonna 2000 Toseland siirtyi Britannian kansalliseen Superbiken mestaruussarjaan: ajokkina oli Raul Birdin omistaman tallin Honda VTR. Toseland oli kauden aikana sivussa neljä kisaa loukkaantumisen takia, mutta keräsi siitä huolimatta 101 pistettä ja oli 12. kokonaispisteissä.
Kaudelle 2001 Toselandille avautui tallipaikka Superbiken maailmanmestaruussarjaan. Jo kahtena ensimmäisenä kautenaan hän menestyi paremmin kuin alemmissa sarjoissa; 2003 Toseland nappasi ensimmäisen voittonsa Oscherslebenin radalla ja oli kolmas MM-pisteissä. Kaudella 2004 Toseland voitti viimein mestaruuden tasaisen varmalla työllä; hän voitti kauden aikana vain kolme kisaa kaikkiaan 22 lähdöstä.
Vuosi 2005 ei ollut yhtä menestyksekäs, Toseland joutui tyytymään yhteen voittoon ja neljänteen sijaan MM-sarjassa. Seuraavana vuonna hän ajoi kolmen voiton kauden kuten toissa vuonnakin, muttei mahtanut mitään Troy Baylissille joka dominoi sarjaa miten tahtoi. 2007 Toseland nousi lajin kiistattomaksi ykköseksi voitettuaan kahdeksan kilpailua kauden aikana ja uransa toisen maailmanmestaruuden. Hän kävi tiukan taistelun mestaruudesta Noriyuki Hagan kanssa, lyöden japanilaiskuskin kauden päätteeksi vain kahdella pisteellä.
Menestyksekkään kauden aikana huhuttiin Toselandin siirtymisestä kuninkuusluokka MotoGP:hen, pääasiassa satellittitalleihin Pramac d'Antinille tai jopa Toselandin Superbiketallin siirtymisestä kyseiseen sarjaan. 1. elokuuta 2007 tiedotettiin hänen siirtyvän seuraavalla kaudella Tech 3 tiimin palvelukseen.
Maaliskuussa 2008 oli Toselandin ensimmäinen MotoGP-kilpailu Qatarissa. Aika-ajoissa hän yllätti kaikki sijoittumalla kakkoseksi ja oltuaan kisassa kuudes, joka oli hänen paras sijoituksensa kauden aikana (jota Toseland sivusi peräti viisi kertaa). Kauden päätteeksi Toseland oli 11. kokonaispisteissä.
Meksikonsusi

Ulkonäkö ja koko

Meksikonsusi on pienikokoisin Pohjois-Amerikan harmaasusien alalajeista. Se jää säkäkorkeudeltaan alle 80 cm:iin, ja pituus on yleensä alle 135 cm. Painoa kertyy 25-45 kiloa. Meksikonsuden pään ja silmien muoto lienee sen paras tuntomerkki; kuono on sudelle lyhyt ja leveä, korvat ovat suuret ja kärjistä pallomaisen pyöreät ja silmät ovat suuret, ja yläluomen paksuus saa aikaan ilmeen, jonka ihminen voisi mieltää huolestuneen näköiseksi. Turkinväri on yleensä punertavan oranssi, ja selässä on vaaleanharmaan ja mustan kirjava satulamainen kuvio. Meksikonsudet voivat olla myös kellertäviä ja harmaita. Pienestä koostaan huolimatta meksikonsusi on ruumiinmuodoltaan vanttera, useimmiten melko leveäselkäinen ja lyhytjalkainenkin.

Levinneisyys

Meksikonsuden alkuperäistä elinaluetta oli Meksiko ja Yhdysvaltojen eteläosat: Arizonan, New Mexicon ja Teksasin osavaltiot. Sitä vainottiin järjestelmällisesti 1800-luvulla mm. myrkkysyöttien avulla. Eläintarhoissa on nykyisin noin 150 yksilöä. On kiistanalaista, onko tätä alalajia enää olemassa luonnossa: IUCN:n raportissa sitä ei pidetä alalajina vaan populaationa, ja Meksikon populaation todetaan kadonneen luonnosta.  ITIS pitää meksikonsutta alalajina.

Ravinto

Meksikonsusi syö valkohäntäpeuroja ja pienempiä nisäkkäitä.
Mazda 1200

Mazda 1200 oli Mazdan vuosina 1967–1977 valmistama automalli. Malli oli varhaisimpia Suomeen Japanista tuotuja Mazdoja.

1969 malli

Vuosimallin 1969 Mazda 1200 de Luxe oli pikkuautoksi suorituskykyinen, mutta sen ajo-ominaisuuksissa oli huomattavia heikkouksia. Auton suuntavakavuus oli heikko ja ohjaus täysin tunnoton, mikä vaikeutti nopeaa ajamista.
Jousitus aiheutti hyppimistä sorateiden kuopissa, sekä etu- että takapäässä. Kaarteissa auton etu- ja takapää saattoivat yllättäen luistaa, joka vaikeutti kaarreajoa. Mazdan ensiasennusrenkaat saivat myös lehdistöltä moitteita.
Luokassaan melko vahvan nelisylinterisen rivimoottorin iskutilavuus on 1 169 cm³. Suurin teho on 50 kilowattia /6000 r/min (DIN, 68 hv) ja suurin vääntömomentti 94 Nm /3000 r/min (DIN). Nelivaihteinen vaihteisto on täysin synkronoitu. Edessä ovat levy- ja takana rumpujarrut.
Mazda 1200 de Luxe kiihtyi 0–100 km/h 16,3 sekunnissa. Huippunopeus on Tekniikan Maailman mukaan 142,9 km/h, joka on lähes sama kuin valmistajan ilmoittama 145 km/h.
Mazda 1200 de Luxe maksoi Suomessa vuonna 1969 11 490 markkaa.
Uuden Musiikin Kilpailu 2015

Formaatti

Kilpailuun osallistuu 18 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaetaan kolmeen semifinaaliin. Jokaisesta semifinaalista yleisö äänestää kolme parasta finaaliin. Finaalissa kilpailijat saivat 90% pisteistään yleisöäänistä ja loput pisteistä kahdeksalta nimetyltä raadilta. Vuonna 2015 mukana ovat seuraavat raadit: kansalaisraati, mediaraati, suomenruotsalaisraati, lasten raati, Martat-raati, sateenkaariväki-raati, musiikintekijöiden raati sekä taksikuskien raati. Parhaimman yhteistuloksen saanut voittaa kilpailun ja edustaa Suomea Euroviisuissa 2015.
HMS Queen Charlotte (1790)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1790 kontra-amiraali John Leveson Gowerin lippulaivana päällikkönään Roger Curtis. Alus kuului lordi Howen Espanjan armadaa vastaan koottuun laivastoon. Saman vuoden lopulla alus poistettiin palveluksesta.
Alus palasi palvelukseen helmikuussa 1793 Kanaalin laivaston komentajan lordi Howen lippulaivana päällikkönään edelleen Curtis ja lippukapteenina Hugh C. Christian. Huhtikuussa 1794 lippukapteenina oli Sir Andrew Snape Douglas. Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 Ushantin toiseen taisteluun (engl. Glorious First of June). Vara-amiraali lordi Keithin lippulaivana oleva aluksella, jonka päällikkönä oli Andrew Todd, syttyi 17. maaliskuuta 1800 Livornon edustalla tulipalo. Seuranneessa räjähdyksessä sai surmansa noin 690 merimiestä.
Astragaali

Astragaali (m.kreik. ἀστράγαλος, astragalos, ’luunikama’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa kapea, poikkileikkaukseltaan puolipyöreä lista, joka erottaa kapiteelin eli pylväänpään pylvään varresta ja joskus myös varren baasista eli jalustasta. Astragaaleja käytettiin erityisesti korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä, jossa sellainen sijaitsi pylväässä heti kalathoksen alapuolella.
Chatham-Kent

Historia

Chathamin kaupunki sai alkunsa 1790-luvulla, kun kaupungin läpi virtaavan Thamesjoen varteen perustettiin laivatelakka. Kaupungin nimi saatiin Englannissa, Kentin kreivikunnassa sijainneesta Chathamin kaupungista, jossa myös sijaitsi laivatelakka. Amerikan vallankumouksen lopussa tapahtuneen Gnadenhutten verilöylyn seurauksena joukko kristittyjä munsee-intiaaneja muutti alueelle, joka nykyisin tunntaan Moraviantownin esikaupunkina.
Vuoden 1812 sodan Thamesin taistelu käytiin 5. lokakuuta 1813, Moraviantownin ja Thamesvillen esikaupunkien välisellä alueella.
1800-luvulla alue oli osa maanalaista rautatietä, jota pitkin mustat orjat pakenivat Yhdysvaltojen eteläisistä osavaltiosta heille myötämielisten valkoisten avustuksella pohjoiseen ja aina Kanadaan saakka.
Ennen yhdistymistä Kentin piirikuntaan kuuluivat esikaupungit Camden, Chatham, Dover, Harwich, Howard, Orford, Raleigh, Romney, Tilbury East ja Zone.
Vuonna 1998 Kentin piirikunta ja Chathamin kaupunki yhdistettiin Chatham-Kentin kunnaksi.
Carl-Johan Slotte

Carl-Johan Waldemarsson Slotte (30. syyskuuta 1933 Hammarland – 17. helmikuuta 2017 Espoo) oli suomalainen (suomenruotsalainen) arkkitehti. Slotte valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1964. Hän työskenteli Erik Kråkströmin arkkitehtitoimistossa vuosina 1959–1970, ja vuonna 1972 hän perusti André Schützin kanssa Arkkitehtitoimisto Slotte & Schützin, jota hän johti vuoteen 2011 saakka.
Slotten erityisalaa olivat sakraalirakennukset. Hän suunnitteli useita kirkkoja, esimerkiksi Bromarvin kirkon (1981) ja Rantasalmen kirkon uudelleenrakennustyön (1989), sekä restaurointeja. Perheelleen Slotte suunnitteli asuintalon, joka sijaitsee Espoon Haukilahdessa.
Slotte kuoli Espoon Aurorakodissa pitkäaikaisen sairauden murtamana helmikuussa 2017.
Hans Jakob

Hans Jakob (s. 16. kesäkuuta 1908 München − 23. maaliskuuta 1994 Regensburg) oli saksalainen jalkapallomaalivahti.
Jakob aloitti jalkapalloilun hänen vanhempiensa kotikaupungissa Regensburgissa, jossa hän aloitti Regensburger Turnerschaftissa. Vuosina 1926−1942 hän pelasi yli tuhat ottelua SSV Jahn Regensburgissa. Toisen maailmansodan aikana hän asui Ylä-Baijerissa ja pelasi kolme vuotta Bayern Münchenissä. 
Jakob pelasi vuosien 1930 ja 1939 välillä Saksan maajoukkueessa 38 ottelua, joista yhden vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuiden voittoisassa pronssiottelussa Itävaltaa vastaan. Hän oli mukana myös seuraavissa kilpailuissa vuonna 1938, mutta ei päässyt kentälle. Hän osallistui myös Berliinin olympialaisiin vuonna 1936.
Aktiiviuransa jälkeen Jakob työskenteli entisessä seurassaan SSV Jahn Regensburgissa, jonka B-joukkueen valmentajana hän toimi kauden 1959−1960. Vuonna 1949 hän julkaisi omaelämänkertansa Durch ganz Europa - von Tor zu Tor (Läpi koko Euroopan − maalista maaliin).
Erkki Laurila

Erkki Aukusti Laurila (20. elokuuta 1913 Hämeenlinna – 22. joulukuuta 1998 Porvoo) oli suomalainen akateemikko ja tiedevaikuttaja.
Hän siirtyi fyysikosta kohti tekniikan tutkimusta sodanajan Valtion lentokonetehtaalla, jossa hän johti perustamaansa hienomekaanista osastoa. Hän osallistui myös sen keksimistoimintaan ja jätti ensimmäiset patenttihakemuksensa vuonna 1944. Vuonna 1945 hänet valittiin TKK:lle professoriksi vastaperustettuun teknillisen fysiikan oppiaineeseen. Hän oli yksi keskeisiä henkilöitä, jotka ajoivat sodan jälkeen huipputeknologisen Suomen rakentamista. Esimerkiksi 1954 Laurila perusteli sitä, että kirjallisuuden ja kansallisten tieteiden voimin kehitetty ”Väinämöisen Suomi” pitäisi muuttaa ”Ilmarisen Suomeksi”, teknisesti itsenäisemmäksi ja itsevarmaksi maaksi.
Valtioneuvosto nimitti 1955 professori Erkki Laurilan Energiakomitean johtoon. Sen piti arvioida atomienergian käyttötarvetta Suomessa. Yksi Laurilan vaikutusfoorumi oli Matematiikkakonekomitea, joka muun muassa rakensi Suomeen ESKO-tietokoneen 1950-luvulla. Päätyönsä Laurila teki Teknillisen korkeakoulun ensimmäisenä teknillisen fysiikan professorina vuosina 1946–1963, jolloin hänet nimitettiin ns. vanhan Suomen Akatemian jäseneksi eli palkkaa nauttivaksi akateemikoksi. Koko tekniikan tutkijan ja kehittäjän uransa ajan 1980-luvulle asti hän keksi ja patentoi ahkerasti uutta teknologiaa erityisesti kaivosteollisuuteen ja metallialalle, joissa ainakin hänen vuonna 1964 julkaisemaansa Satmagan -analyysilaitetta käytetään edelleen. Laurila julkaisi myös useita yleistajuisia kirjoja ydinvoiman tekniikasta ja alan yhteiskunnallisesta kehityksestä.
Rickard Lindström

Karl Alfred Rickard Lindström (1. syyskuuta 1895 – 16. heinäkuuta 1950) oli ruotsalainen lehtimies ja poliitikko. Hän oli Ruotsin sosiaalidemokraattien johtohahmoja toisen maailmansodan aikana. Hän istui puoluehallituksessa, oli kansanedustajana ja toimi Sosial-Demokratenin päätoimittajana.
Lindströmillä oli runsaasti hyviä suhteita ja vieraili usein Suomessa. Säpo seurasi miestä tiiviisti ja hänestä oli henkilömappi, joka oli valtakunnallisella jakelulistalla nro 36. Säpo tiedusteli ja kuunteli hänen puheluitaan mm. madame Kollontain kanssa. Ruotsin tiedustelu piti häntä löyhäsuisena karriäristinä.
Hänellä oli monitasoiset ja toimivat suhteet Neuvostoliiton Tukholman-suurlähetystöön, jonka tuttavapiiriin kuuluivat mm. lähettiläs Aleksandra Kollontai, Zoja Jartseva (peitenimi), lähetystöneuvos Vladimir Semjonov sekä NKVD:n Tukholman toimiston päällikkö Aleksandra Jartseva (peitenimi).
Lindström tunnettiin 1930-luvulla Neuvostoystävällisenä ja Natsi-Saksan vastaisena poliitikkona, mutta hän hätkähdytti sodan alussa kirjoittamalla päätoimittajana Sosial-Demokrateniin joitakin saksalaisystävällisiä artikkeleita. Lindström oli solminut suhteita myös Saksan Tukholman-lähetystöön.
Syksyllä 1942 Neuvostoliiton lähetystön tiedustelupäällikkö madame Zoja Jartseva pyysi Lindströmiä toimimaan välittäjänä Suomen suhteissa. Jartsevan mukaan ensimmäinen maa, joka katkaisisi suhteet Natsi-Saksaan saisi siitä etua rauhanteossa. Lindströmin yritykset Suomessa eivät johtaneet mihinkään, mutta pääasillinen tarkoitus olikin välittää tietoja Suomesta Jartsevalle. Lindström toimitti ajankohtaisia tietoja Suomen johtavien poliitikkojen ajatuksista ja mielialoista.
Lindströmillä oli tiiviit suhteet myös lähettiläs Kollontaihin (Jartseva), joka saattoi ottaa suoraan yhteyttä Lindströmiin ja antaa tälle uutisvihjeitä. Kollontai vastaavasti lähetti suomalaisille rauhoittavia uutisia, joiden perimmäinen tarkoitus oli saada suomalaiset ajattelemaan Neuvostoliiton hyväntahtoisuutta ja halukkuutta erillisrauhaan Suomen kanssa.
Neuvostoliiton Tukholman-lähetystö hyödynsi Lindströmiä Suomen politiikassa aina kesään 1944 saakka.