google/wiki40b huggingface dataset:
Lievestuore

Lipeälampi

Lievestuore muistetaan haisevasta Lipeälammestaan, johon 1920–1980-luvuilla toiminut Lievestuoreen sellutehdas laski jätteensä. Lampea on 1990- ja 2000-luvuilla puhdistettu, eikä nykyinen maapohja enää sanottavasti haise. Itse tehtaasta on nykyisin jäljellä enää vain perustusten jäänteitä. "Lievestuoreen Liisa" oli Irwin Goodmanin esittämä hittikappale vuodelta 1971. Siinä kerrotaan myös Lipeälammen aiheuttamista hajuhaitoista.

Kansalaisopisto ja yhteiskoulu

Sellutehtailija Haarla tuki voimakkaasti kylän sivistyspyrkimyksiä. Vuonna 1946 perustettiin Lievestuoreen kansalaisopisto, joka toimi osana setlementtiliikettä. Ohjelmassa oli aluksi ammatillisia aineita ja vieraita kieliä. Opisto sai 1961 Haarlalta oman toimitilan. Lievestuoreen yhteiskoulu oli perustamisvuonnaan 1948 Laukaan ensimmäinen oppikoulu.

Liikenneyhteydet

Lievestuore on valtateiden 9, 13 ja 23:n varrella, vaikkakaan valtatie ei kulje itse taajaman läpi. Alueella kulkee runsaasti linja-autoja. Jyväskylän keskustaan on matkaa noin 25 km ja Laukaan keskusta taajamaan 30 km.  
Lievestuoreen rautatieasema aivan taajaman keskellä on yksi rataosan Jyväskylä–Pieksämäki asemista. Liikennepaikka sijaitsee 24,8 kilometrin päässä Jyväskylästä. Kesällä 2014 matkustajajunat lakkasivat pysähtymästä Lievestuoreella. Aiemmin asemalta oli lopetettu lippumyynti ja asemarakennus siirtynyt yksityisomistukseen.

Muuta

Kuntalaisten keskuudessa kylää kutsutaan myös nimellä Liepee, joka taipuu adessiivissa Liepeellä. Asukkaita kutsutaan liepeeläisiksi.
Peili (Lost)

Vastaanotto

”Peili” sai hyviä arvosteluja kriitikoilta ja sitä pidettiin yhtenä sarjan parhaimmista jaksoista. Los Angeles Timesin kriitikko kirjoitti, että jakso oli ”poikkeuksellisen dramaattinen ja jännittävä”. Access Atlantan kriitikon mielestä ensimmäinen jakso alkoi hieman hitaasti, mutta toinen osa ”sisälsi hienoja käänteitä ja uskomattoman liikuttavia hetkiä – sekä onnellisia että surullisia”. Associated Press -lehdessä kirjoitettiin, että ”kauden voimakas päätösjakso palautti sarjan kunnian sillä samalla oveluudella ja juonittelulla, mikä teki siitä niin koukuttavan alun perin.” The San Francisco Chroniclessa kirjoitettiin, että ”sen lisäksi, että jakson tahti oli nopea, jännitteet suuria ja jakson sisälsi paljon vastauksia, käsikirjoittajat ottivat houkuttelevan riskin kertoessaan katsojalle, että tulevaisuudessa – – ehkä kaikki – – Lostin saarella olevat pääsevät sieltä pois. Heidän toiveensa toteutuu. Jackin lopullisen kohtalon kautta käsikirjoittajat tuovat esille, mitä on tarkoitettu sanonnalla ’ole tarkkana siitä mitä toivot’”. The San Jose Mercury News -lehden kriitikko kutsui päätösjaksoa ”hämmästyttäväksi työnäytteeksi hyvästä tarinankerronnasta.” The Pittsburg Post-Gazetten kriitikko kommentoi etuuman olleen ”käänne, joka antoi saagalle uutta potkua sen marssiessa kohti vuoden 2010 päätöstään.” The Boston Globessa julkaistuun yhteenvetoon oli kirjoitettu, että jakso oli ”epäilemättä tajunnanräjäyttävä, mullistava kaksituntinen, joka tarjosi suuria harhautuksia, kasapäin ruumiita, pelastuksen mahdollisuuden [ja] monipuolisia kuvauksia sankaruudesta.” Lehdessä jatkettiin, että Charlien kuolema oli ”sarjan koskettavin menetys tähän mennessä.” The Palm Beach Post- ja Wizard-lehdissä se valittiin vuoden 2007 ”parhaaksi cliffhangeriksi”. The Chicago Tribunessa sitä kutsuttiin ”tasokkaaksi menestykseksi” sen tahdista ja toiminnasta, mutta etuumakohtaukset koettiin tylsiksi ja ”kömpelöiksi”. Time valitsi sen vuoden 2007 parhaimmaksi jaksoksi ja sen viimeisen kohtauksen yhdeksi parhaimmista vuonna 2007.
”Peilin” esittämisviikolla Lost oli viikon neljänneksi katsotuin sarja keskimäärin 13,86 miljoonalla katsojalla. Jakso oli ehdolla parhaan ohjauksen, käsikirjoituksen ja leikkauksen Emmy-palkintoihin, mutta ei voittanut yhtään palkintoa. Jakso lähetettiin Emmy-raadille harkittavaksi myös parhaan draamasarjan palkintoa varten. Lisäksi ohjaaja Jack Bender oli ehdolla Directors Guild of America -palkinnon saajaksi.
Secure Digital

miniSD

miniSD on yksi Secure Digital -muistikorttiperheen muistikorteista. Sen esitteli SanDisk CeBIT 2003-messuilla ja ensiesittelyn myötä miniSD liittyi pienten muistikorttien luokkaan, johon kuuluivat ennestään Memory Stick Duo - ja xD-muistikortit.
SD Association otti miniSD:n laajennukseksi SD-muistikorttistandardiin vuonna 2003. Korttityyppiä käytetään etenkin matkapuhelimissa, myyntipakkaukset varustetaan usein sovittimella, jolla miniSD-korttia voidaan käyttää myös niissä laitteissa, joissa on SD-muistikorttipaikka. miniSD-korttia tekevät useat valmistajat ja niitä myydään useilla eri nimikkeillä.

microSD

microSD on SD-korttiperheen toistaiseksi pienin korttityyppi. Kortin kehitti alun perin SanDisk ja aluksi sitä kutsuttiin nimellä T-Flash ja sen jälkeen nimellä TransFlash. Nimi muutettiin microSD:ksi kun SD Card Association (SDA) otti sen osaksi SD-korttiperhettä.
SDA julkaisi uuden tyypin CTIA Wireless 2005-tapahtumassa 14. maaliskuuta 2005 ja lopullinen spesifikaatio julkaistiin 13. heinäkuuta 2005. Julkaisuhetkellä tyyppiä oli saatavana 32, 64 ja 128 MB -koossa ja heinäkuussa 2006 SanDisk julkaisi 2 gigatavun kokoisen microSD-kortin. Vuonna 2016 oli tarjolla jo 128 GB:n tallennuskapasiteetilla varustettuja microSDXC – muistikortteja.

SDHC

SDHC (Secure Digital High Capacity) mahdollistaa yli 2 GB (4–32 GB) tallennuskapasiteetin (SD standardi v2). SDHC ei ole oma korttityyppinsä vaan sitä valmistetaan SDHC-, MiniSDHC- ja MicroSDHC-versioina. SDHC-kortteja voidaan käyttää ainoastaan niitä tukevissa laitteissa. Lähes kaikki uudemmat SD-korttia käyttävät digitaalikamerat tukevat sitä.

SDXC

Uusin SD-formaatti, SDXC (Secure Digital Extended Capacity) tukee kortteja aina 2 TB tallennuskapasiteettiin saakka. Se perustuu SD-standardin versioon v3. Kuten SDHC se ei ole uusi korttityyppi, mutta vaatii erillisen tuen luku-/kirjoituslaitteilta.
Vitsebskin alue

Perustietoja

Vitsebskin alueen pinta-ala on 40 100 neliökilometriä, noin 19 % koko maan pinta-alasta. Lokakuun 2009 väestönlaskennan mukaan maakunnassa asui tuolloin 1 230 821 ihmistä.
Alue rajoittuu lännessä Liettuaan, luoteessa Latviaan, pohjoisessa ja idässä Venäjään. Alueen eteläpuolella ovat Valko-Venäjän Hrodnan, Minskin ja Mahiljoun alueet.
Hopeakromaatti

Laboratoriokäyttö

Hopeakromaatti ilmaisee muodostumisellaan Mohrin titrauksen loppupisteen. Mohrin titrauksessa tutkitaan näytteestä kloridi-ioneja. Tutkittavaan liuokseen lisätään indikaattoriksi kaliumkromaattia ja titrausliuoksena käytetään hopeanitraattia. Titrauksessa muodostuu aluksi hyvin niukkaliukoisen hopeakloridin saostuma, joka on väriltään valkoinen. Kaikkien kloridi-ionien saostuttua akaa saostua hopeakromaattia, jonka punaisen värin esiin tuleminen ilmaisee titrauksen loppupisteen.
Daniel Štumpf

Ura

Štumpf oli HK Nitran A-nuorten paras pistemies ja maalintekinä kaudella 2009–2010 tehoilla 38+26=64. Hän sijoittui Slovakian A-nuorten maalipörssissä neljänneksi ja jakoi pistepörssin yhdeksännen sijan Patrik Szabón kanssa. Kaudella 2010–2011 Štumpf debytoi Extraligassa ja pelasi yhteensä 39 runkosarjaottelua Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen HK Orange 20 -projektissa ja HK Nitrassa yhteensä 39 runkosarjaottelua tehopistein 3+2=5 sekä kaksi playoff-ottelua tehden yhden maalin. Hän vahvisti myös Nitran A-nuoria kevään 2011 pudotuspeleissä, joissa Štumpf oli joukkueen paras pistemies tehoilla 4+3=7.
Kaudeksi 2011–2012 Štumpf siirtyi valkovenäläisen MHK Junostin joukkueeseen pelaamaan Venäjän nuorten sarjaa, MHL:ää. Hän oli tehoilla 22+19=43 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies. Štumpf oli myös tehoilla 8+5=13 Junostin paras pistemies ja maalintekijä kevään 2012 karsintasarjassa. Heinäkuussa 2012 hän teki 1+1+1-vuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue JYPin kanssa. Štumpf pelasi kauden 2012–2013 kuitenkin kokonaan sen farmijoukkue JYP-Akatemiassa, Mestiksessä. Hän ei lopulta käyttänyt sopimuksessaan ollutta optiota, eikä jatkanut JYPin organisaatiossa kaudella 2013–2014.
Elokuussa 2013 Štumpf palasi try-outille HK Nitraan. Hän pelasi siellä kaudella 2013–2014 26 runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7, kunnes Štumpf siirtyi loppukaudesta Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. Národní Hokejová Ligan HC Havlíčkův Brodiin. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi HK 36 Skalican riveihin. Štumpf oli tehoilla 20+16=36 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton René Školiakin kanssa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Zlíniin.
HMS Scimitar (P284)

Palvelus

Alus oli torjumassa terrorismia Lough Neaghille Pohjois-Irlantiissa. Aluksella ei ollut nimeä ennen palveluksesta poistoa 2002, vaan  se tunnettiin ainoastaan viirinumerollaan P284.
Kuninkaallinen laivasto siirsi aluksen syyskuussa 2002 Gibraltarille, jossa se liitettiin Gibraltarin partiovenelaivueeseen nimettynä MV Greyfoxiksi. Koeajojen päätyttyä alus otettiin 31. tammikuuta 2003 sisaraluksensa HMS Sabren kanssa palvelukseen, jolloin alus sai nimen HMS Scimitar. Alukset korvasivat Gibraltarille aiemmin sijoitetut P2000-luokan partioveneet HMS Trumpeterin ja HMS Rangerin.
Poikajoki (Muhos)

Jokimaisema

Poikajoen rotkomainen laakso kuuluu valtakunnalliseen lehtojen suojeluohjelmaan. Sen kasvillisuus on poikkeuksellisen rehevää edullisen pienilmaston, ravinteiden runsauden ja kosteusolosuhteiden takia. Siellä kasvaa mm. lettorikkoa. Poikajoen eroosiolaaksot kuuluvat myös valtakunnalliseen harjujen suojeluohjelmaan.

Isterinkoski

Poikajoen tunnetuin nähtävyys on Isterinkoski, jossa joki putoaa jyrkästi niin sanotun  Muhosmuodostuman itälaidalla. Hautavajoama syntyi 1 300 miljoonaa vuotta sitten, kun peruskallio vajosi. Peruskalliota onkin näkyvissä juuri Isterinkosken kohdalla. Paikalla olevan opastetaulun mukaan Isteri-sanan alkuperä ei ole tiedossa, mutta akateemikko Martti Haavio arveli sen liittyvän katolisella ajalla tunnetun pyhän Gregoriuksen eli Pyhän Yrjön legendaan. Kirjoitusmuodot St. Gorgi tai St. Georgio olisivat ehkä muuntuneet muotoihin Istori tai Isteri, jotka tunnetaan kansanrunoudesta. 
Joen ylittää vuotta 1960 rakennettu silta vajaa kilometri Isterinkoskesta ylävirtaan. Kosken kohdalla on lisäksi polkusilta samalla paikalla, jossa on ollut aiemmin silta Muhoksen Hirsijärven kylään ja mylly, jonka kevättulva rikkoi vuonna 1922.
Sininauhaliitto

Toiminta

Sininauhaliitto ja sen yli 100 jäsenyhteisöä ovat päihde- ja pelihaittojen, riippuvuuksien, mielenterveysongelmien, pitkäaikaisasunnottomuuden sekä sosiaalisen työllistämisen erityisosaajia. Sininauhaliiton perustehtävä on huono-osaisuuden ja päihde- ja pelihaittojen vähentäminen. Järjestö tukee näihin liittyviä ongelmia kohdanneita ja vaikeassa tilanteessa eläviä ihmisiä ja auttamistyötä tekeviä. Liitto toimii myös jäsentensä keskusliittona.  
Sininauhaliitto on Kansainvälisen Siniristin jäsen. Sen runsaan 100 jäsenyhteisön joukkoon kuuluvat muun muassa Helsingin Diakonissalaitos, ViaDia ry ja Jyväskylän ja Rauman Seudun Katulähetykset. Liiton ja sen jäsenyhteisöjen toimintaa yhdistää kristillinen ihmiskäsitys, jonka mukaan jokainen ihminen on yhtä arvokas. Yhdessä ne myös muodostavat kristillisen diakoniatyön verkoston. 
Sininauhaliiton pelihaittapalvelut muodostuvat Peluurin sähköisistä palveluista ja tieto- ja tukipiste Tiltin kasvokkaisen kohtaamisen palveluista. Palvelut tuotetaan yhdessä A-klinikkasäätiön kanssa.
Sininauhaliitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Toivo -lehteä.

Historia

Varsinainen Sininauhaliiton työ alkoi 1800-luvulla Irlannissa syntyneen ja sittemmin Yhdysvaltoihin muuttaneen Francis Murphyn työn tuloksena. Amerikkaan onneaan etsimään lähteneen Murphyn tie kulki päihderiippuvuuden kautta vankilaan. Vankilassa ollessaan Murphy tuli uskoon ja luopui alkoholin käytöstä. Francis Murphy aloitti julistustyön vankilassa ja jatkoi työtään vapauduttuaan. Sinisestä nauhasta tuli Murphyn liikkeen tunnus samoihin aikoihin toimineen Punanauha-nimisen raittiusliikkeen punaisen nauhan tapaan. Sinisen nauhan kantajat olivat lupautuneet noudattamaan ehdotonta raittiutta ja auttamaan lähimmäisiään siihen.
Suomessakin Murphyn toiminnasta kuultiin 1800-luvun lopulla ja vuoden 1885 tammikuussa pidettiin kokous, jonka seurauksena perustettiin sininauhatyön edistämiseksi Suomessa Alpha-niminen yhdistys. Ensimmäisen toimintavuoden lopussa jäseniä oli jo 380. Vuonna 1887 perustettiin ruotsinkielinen sininauhayhdistys. Varsinainen Sininauhaliitto perustettiin Suomeen vuonna 1936. Perustavassa kokouksessa hyväksyttiin sääntöihin yhdistyksen tarkoitus: ”Yhdistyksen tarkoituksena on kristillisellä pohjalla toimia ehdottoman raittiuden edistämiseksi erityisesti omistaen huomiota juoppoudesta kärsivien auttamiseen.”
Sininauhaliitto hallinnoi aiemmin vuonna 1957 perustamaansa Sininauhasäätiötä (entinen Raittiuskotisäätiö), jolla on osakeyhtiö Sininauha Oy. Vuonna 2013 nämä kolme tahoa muodostivat lisäksi yhteisen Sininauhaliitto-konsernin, joka kuitenkin purettiin muun muassa Sininauhasäätiön sääntömuutoksen myötä. Sininauhasäätiö hallinnoi kiinteistöjä, Sininauha Oy tuottaa asumis- ja tukipalveluita. Vuonna 2016 Sininauhaliitto ja Sininauhasäätiö päätettiin erottaa toisistaan, jotta ne voisivat toteuttaa paremmin perustehtäviään.
Pyhän ruumiin juhlapäivä

Pyhän ruumiin juhlapäivä eli Herran ruumiin juhla eli Kristuksen pyhän ruumiin ja veren juhla (lat. Festum Sanctissimi Corporis Christi, usein lyhemmin Corpus Christi) on roomalaiskatolisen kirkon juhlapäivä, jota vietetään ehtoollisaineissa palvotun Kristuksen ruumiin kunniaksi. Juhlapäivää alettiin viettää vuonna 1264 paavi Urbanus IV:n määräyksestä.
Pyhän ruumiin juhlapäivää vietetään 60 päivää pääsiäisen jälkeen, Pyhän Kolminaisuuden päivän jälkeisenä torstaina. Se on siten yleensä kesäkuussa, joskus toukokuun lopulla. Vuonna 2015 se oli 4. kesäkuuta.
Päivän viettoon kuuluu katolisissa maissa perinteisesti musiikkia, tanssia ja ilotulituksia.
Pyhän ruumiin juhlapäivää vietetään yleisenä pyhäpäivänä monissa katolisissa Euroopan maissa, muun muassa Itävallassa, Kroatiassa, Puolassa ja Portugalissa, sekä monissa Latinalaisen Amerikan maissa, kuten Brasiliassa, Kolumbiassa, Boliviassa, Chilessä ja Dominikaanisessa tasavallassa.
Futaba Channel

Futaba Channel (ふたば(双葉)☆ちゃんねる Futaba Channeru, kirjaimellisesti ”kaksilehtinen kanava/kahden lehden kanava”) tai lyhyesti Futaba on suosittu japanilainen kuvafoorumi, joka perustettiin tuntemattoman henkilön toimesta vuonna 2001, kun 2channel oli vaarassa sulkeutua. Futaba on toiminut tärkeänä osana japanilaista internet-kulttuuria. Lisäksi se on toiminut maailman ensimmäisen ja suurimman englanninkielisen kuvafoorumin, 4chanin inspiraation lähteenä.
Futabaa pidetään yleisesti maailman ensimmäisenä chan-tyyppisenä kuvafoorumina. Se sisältää noin 60 keskustelualuetta, joista kolme on ”oekaki” -alueita sekä 40 tekstilautaa. Aihealueita ovat muun muassa henkilökohtaiset ongelmat, roskaruoka, urheilu, rāmen ja pornografia. Lisäksi sivustolla on alue, jonne voi ladata muun muassa PDF- ja ZIP- tiedostoja. Sivustolle voi lisätä sisältöä vain japanilaisista IP-osoitteista.
Japanin ulkopuolella sivusto tunnetaan sen osoitteen vuoksi myös nimellä 2chan.
Herrad Landsbergilainen

Herrad Landsbergilainen (noin 1130 – 25. heinäkuuta 1195) oli alsacelainen nunna ja Hohenburgin luostarin abbedissa. Hänet tunnetaan kuvaensyklopedia Hortus deliciarumin kirjoittajana.
Herrad syntyi aatelissukuun Landsbergin linnassa noin vuonna 1130. Hän liittyi nuorella iällä Hohenburgin luostariin. Hänestä tuli luostarin abbedissa vuonna 1167 ja hän toimi tehtävässä kuolemaansa saakka.
Herrad oli aloittanut Hortus deliciarum kirjoittamisen jo vuonna 1165. Teos on kooste kaikista tuon ajan tieteistä, mukaan lukien teologia. Teos tunnetaan ennen kaikkea laajan kuvituksensa ansiosta: se sisältää tekstin ohella 336 kuvaa, joista monet ovat teologisten, filosofisten ja kirjallisten teemojen symbolisia esityksiä. Kuvat kuvaavat myös historiallisia aiheita, kirjailijan omia kokemuksia ja tämän luostarisisaria. Teos sisältää myös paljon lainauksia antiikin ajan kirjailijoilta, ja tekstin oheen on sijoitettu Herradin omaa runoutta.
Jouko Räsänen

Jouko Kalervo Räsänen (s. 20. lokakuuta 1949 Kaavi) on kunnallismies, joka toimi Viitasaaren kaupunginjohtajana.  
Jouko Räsänen syntyi maanviljelijä Tuomas Räsäsen ja emäntä Hedvig Ålanderin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1975 on työterveyshoitaja Leena Liinamaa. Räsänen tuli ylioppilaaksi 1969 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1974. Hän toimi Kaavin suunnittelu- ja elinkeinolautakunnan sihteerinä 1973 ja kunnanjohtajana 1990–2003. Varpaisjärven suunnittelusihteeri Räsänen oli 1974 ja kunnanjohtaja 1976–1990. Ammattikasvatushallituksen suunnittelijana hän työskenteli 1975–1976. Räsänen valittiin Viitasaaren kaupunginjohtajaksi vuonna 2003.  Kun hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2013, seuraajaksi valittiin Janne Kinnunen.
Pitkälammi (Hattula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvi sijaitsee Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostuman välittömässä läheisyydessä. Lampi jää Renkajärvestä alkavien kahden harjuselkänteiden väliin . Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat autiota ja soistunutta metsämaata.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen yläosan valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,0 metriä mpy. Lampeen on johdettu kolme lyhyttä suon kuivatusojaa, mutta sillä ei ole laskuojaa.
Yttilä

Yttilä on kylä Satakunnan Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella.

Palvelut

Yttilässä sijaitsee ravintola Korkea Tammi. Sepon Kauppa, eli K-extra lopetettiin vuonna 2013, samassa yhteydessä oleva posti lopetettiin myös, paloasema ja Lallintalo.

Muuta

Yttilän kyläkeskuksen eteläpäässä sijaitsee Yttilän museokoulu. Yttilässä sijaitsee myös yksi Ilmatieteen laitoksen sadeasemista. Yttilään on melko hyvät kulkuyhteydet, sillä sen läpi menee Kankaanpäästä alkunsa saava Yhdystie 2131 jota pitkin pääsee Valtatie 12:lle josta on Yttilään noin 8 kilometriä, Yttilään pääsee myös Kepolasta Kirkkosaaren kautta Kirkkosaarentietä myöten.
Nokipalo

Nokipalo on palo, jossa savuhormin sisäpinnalla oleva noki ja karsta / palamaton hiili palaa. Nokipalo aiheutuu, kun epätäydellisen palamisen seurauksena savuhormiin kertyy liiallinen määrä nokea, joka kovan tuulen, lämmön, tai kipinän vaikutuksesta syttyy palamaan. Nokipalolle tyypillistä on kova kuumuus savuhormissa (n. 1 200 °C), minkä takia savuhormi on vaarassa vaurioitua. Nokipalo voi myös kipinöidä ympäristöön.
Nokipalo ilmenee niin, että tulipesä alkaa vetämään tavallista voimakkaammin. Lisäksi savupiipusta saattaa tulla jopa metrin mittaisia liekkejä. Nokipalo voi olla helpompi havaita talon ulkopuolelta kuin sisältä. 
Nokipaloille ja muille tulisijoihin ja hormeihin liittyville tulipaloille on tyypillistä, että ne tapahtuvat pääosin asumiseen liittyvissä rakennuksissa: 84 % asuinrakennuksissa, 4 % vapaa-ajan rakennuksissa ja 4 % muissa rakennuksissa. Tilastojen mukaan nokipalolle on tyypillistä, että tulipalo palaa vain savuhormissa (95 %). Vuosittain noin 16 nokipaloa (4–6 %) leviää savuhormien ulkopuolelle ja sytyttää rakennuksen rakenteita tai irtaimistoa palamaan. Nokipalon leviämiseen savuhormin ulkopuolelle vaikuttaa hormin kunto.
Nokipalon voi välttää huolehtimalla savuhormin säännöllisestä nuohouksesta ja polttamalla tulisijoissa vain kuivaa puuta riittävällä ilmamäärällä.
Stanko Barać

Ura

Barać aloitti koripallon HKK Širokin juniorijoukkueissa ja nousi kaudeksi 2004–2005 seuran edustusjoukkueeseen. Seuran paidassa hän voitti muun muassa Bosnian mestaruuden vuonna 2007. Samana vuonna Saski Baskonia osti Baraćin pelioikeudet, mutta hänet myytiin vuokralle Valenciaan. Kaudella 2008–2009 hän teki paluun joukkueeseen ja nousi myöhemmin Baskonian ykkössentteriksi Tiago Splitterin lähdön myötä. Kesällä 2011 Barać siirtyi turkkilaiseen Anadolu Efesiin kolmen vuoden sopimuksella.
Kaudella 2015–2016 Barać pelasi loppukauden kroatialaisessa KK Cedevitassa, josta hän siirtyi kauden päätyttyä italialaiseen Olimpia Milanoon.
Predrag Mijatović

Pelaajaura

Mijatović oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti ammattilaisurallaan Budućnostia, Partizania, Valenciaa, Real Madridia, Fiorentinaa ja Levantea. Hän pelasi Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan ja Jugoslavian liittotasavallan maajoukkueissa yhteensä 73 ottelua ja teki 28 maalia. Hän oli mukana vuoden 1998 MM- ja vuoden 2000 EM-kilpailuissa.
Mijatović voitti Jugoslaviassa Partizanin paidassa yhden liigamestaruuden (1993) ja kaksi cup-mestaruutta (1989, 1992) ennen siirtymistään espanjalaiseen Valenciaan kaudeksi 1993–1994. Kaudella 1995–1996 Mijatović teki Primera Divisiónissa 28 maalia, jonka ansiosta hän sai seuraavaksi kaudeksi sopimuksen Real Madridin kanssa. Real Madridissa hänet muistetaan etenkin kauden 1997–1998 Mestarien liigan loppuottelussa Juventusta vastaan tekemästään voittomaalista, joka toi seuralle sen 32 vuotta tavoitteleman seitsemännen Euroopan cup -pokaalin (La Séptima). Real Madridissa hän voitti myös liigamestaruuden (1997), supercupin (1997) ja Intercontinental Cupin (1998). Mijatović sijoittui toiseksi Kultainen pallo -äänestyksessä vuonna 1997. Real Madridista Mijatović jatkoi italialaiseen Fiorentinaan, josta hän palasi kolmen kauden jälkeen Valenciaan vuonna 2002, mutta tällä kertaa Segunda Divisiónissa pelanneeseen Levanten joukkueeseen. Levantessa hän pelasi uransa kaksi viimeistä kautta.

Pelaajauran jälkeen

Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 2004 Mijatović jäi Valenciaan ja ryhtyi pelaaja-agentiksi. Kesäkuussa 2006 hän yhdisti voimansa Ramón Calderónin kanssa tämän hakiessa Real Madridin puheenjohtajuutta. Calderónin voitettua puheenjohtajavaalin 2. heinäkuuta tuli Mijatovićista seuran jalkapallotoimenjohtaja, jossa tehtävässä hän oli vastuussa edustusjoukkueen pelaajahankinnoista. Hän toimi tehtävässä toukokuuhun 2009 asti. Hänen aikanaan seura voitti kaksi Espanjan liigamestaruutta ja Espanjan supercupin.

Yksityiselämä

Myös Mijatovićin yksityiselämä on hyvin uutisoitua johtuen sekasortoisesta suhteesta belgradilaiseen seurapiirikaunottareen Elena Karamaniin. Pari oli naimisissa puolitoista vuotta 1990-luvun alussa ja sai ennen avioeroaan kaksi poikaa, Luka ja Andreja. Myöhemmin Mijatović nai malli Aneta Milićevićin, jonka kanssa hänellä on tyttäret Nađa, Nina ja Lola.