google/wiki40b huggingface dataset:
Pasi Vainio

Pasi Vainio (s. 1959) on Kustannusosakeyhtiö Otavan toimitusjohtaja. Hän on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri ja on ollut Otavan palveluksessa vuodesta 1996. Hän aloitti myynti- ja markkinointijohtajana 2001 ja on vastannut myös viestinnästä, graafisesta suunnittelusta sekä ryhmästä "Verkko ja uudet liiketoimintamahdollisuudet".
Vainio nousi virkaa toimittavaksi toimitusjohtajaksi Sara Mellan irtisanouduttua marraskuussa 2009, ja toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 16. joulukuuta 2009 alkaen. Ennen Otavaa Vainio oli Nokian palveluksessa liiketoimintavastaavana. Vainio on Like Kustannus Oy:n toimitusjohtaja ja Suuri Suomalainen Kirjakerho Oy:n hallituksen jäsen.
Koukkulampi (Keuruu, Lienperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,8 metriä mpy.
Kim Kirchen

2000–2004

Kirchen aloitti ammattilaisuransa De Nardi -joukkueessa vuonna 2000. Hän siirtyi Fassa Bortolo -talliin vuonna 2001, jolloin hän voitti kolmannen etapin ja pistekilpailun Luxemburgin ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän oli paras Alankomaiden ja Bernin ympäriajoissa. Vuonna 2003 Kirchen voitti Pariisi–Bryssel-klassikon ja sijoittui neljänneksi Sveitsin ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän voitti sekä Luxemburgin ympäriajon viidennen osuuden että maansa maantieajomestaruuden. Ranskan ympäriajon kahdeksannella etapilla hän sijoittui toiseksi ja Ateenan olympialaisten maantieajossa kuudenneksi.

2005

Kirchenin viimeinen vuosi Fassa Bortolon väreissä oli menestyksekäs: hän voitti vuonna 2005 Puolan ympäriajon kokonais- ja pistekilpailut sekä seitsemännen osuuden. Hän oli lisäksi paras GP Chiasso- ja Trofeo Laigueglia -kilpailuissa sekä Settimana Ciclista Internazionale -kilpailun neljännellä osuudella. La Flèche Wallonne -klassikossa hän sijoittui toiseksi Danilo Di Lucan jälkeen.

2006–2007

Vuodesta 2006 alkaen Kirchen edusti saksalaistallia, joka tuolloin tunnettiin nimellä T-Mobile, vuoden 2008 heinäkuusta lähtien Team Columbia. Debyyttivuonnaan tallissa hän voitti Luxemburgin ympäriajon prologin ja pistekilpailun sekä kotimaansa maantiemestaruuden. Vuonna 2007 hän sijoittui toiseksi niin Tirreno-Adriaticossa Andreas Klödenin jälkeen kuin Sveitsin ympäriajossakin Vladimir Karpetsin perässä; lisäksi hän ajoi kolmanneksi sekä Milano–Torino-klassikossa että Puolan ympäriajossa. Ranskan ympäriajon 15. etapilla hän sijoittui alun perin toiseksi jäätyään 51 sekuntia Aleksandr Vinokurovista. Kazakstanilainen oli kuitenkin antanut kaksi päivää aiemmin kiellettyä ainetta sisältäneen dopingnäytteen, ja näin Kirchen nimettiin etapin voittajaksi – Tourin lopputuloksissa hän oli seitsemäs.

2008–2011

Kirchen voitti Baskimaan ympäriajon toisen ja neljännen etapin vuonna 2008. Huhtikuussa hän saavutti uransa toistaiseksi suurimman voiton La Flèche Wallonne -klassikossa saavuttuaan Mur de Huy'n nousun päällä sijainneeseen maaliin ennen Cadel Evansia ja Damiano Cunegoa. Kesäkuussa hän voitti Sveitsin ympäriajon kuudennen etapin ja Luxemburgin aika-ajomestaruuden. Heinäkuisessa Ranskan ympäriajossa hän sijoittui toiseksi niin toisella kuin neljännelläkin etapilla, joka oli aika-ajo. Vuorenhuipulle päättyneen kuudennen etapin jälkeen Kirchen sai maillot jaune -paidan haltuunsa pitäen sen neljän päivän ajan. 20. etapin aika-ajossa hän sijoittui kolmanneksi ja kokonaiskilpailussa lopulta kahdeksanneksi.
Vuonna 2009 Kirchen voitti Sveitsin ympäriajon seitsemännen etapin ja Luxemburgin aika-ajomestaruuden. Hän siirtyi Katjuša-talliin 2010. Kesäkuisen Sveitsin ympäriajon aikana hänellä oli sydänoireita, joiden seurauksena hänet vaivutettiin muutamaksi päiväksi keinotekoiseen koomaan. Kirchenin herättyä Katjuša-talli ilmoitti, ettei hän kärsi vakavista sydän- eikä keuhkovaurioista. Kirchen ilmoitti joulukuussa 2010 olevan hyvin epätodennäköistä, että hän kilpailisi ammattilaisena 2011, ja myös koko uran jatko on epävarma.

Huomionosoituksia

Kim Kirchen on valittu Luxemburgin Vuoden miesurheilijaksi 2000, 2003, 2004, 2005, 2007 ja 2008.
Mustajärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Leheejärven alueeseen (35.791) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,5 metriä mpy.
Paula Ruutu

Hertta Paulina (Paula) Ruutu, ent. Ruuth, o.s. Vannila, ent. Gran (23. lokakuuta 1906 Värtsilä – 22. kesäkuuta 1990 Joensuu) oli suomalainen opettaja ja kansanedustaja.

Henkilöhistoria

Ruutu toimi Maalaisliiton ja sittemmin Keskustapuolueen, kansanedustajana Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä kahteen otteeseen, 20. helmikuuta 1962 – 4. huhtikuuta 1966 ja 22. syyskuuta 1967 – 22. maaliskuuta 1970. Jälkimmäisellä kerralla hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta maaherraksi siirtyneen Esa Timosen tilalle. Hän toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1968 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsenenä. 
Ruutu oli varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1935 ja maisteriksi vuonna 1936. Hän työskenteli vuosina 1953–1970 Itä-Suomen seminaarin äidinkielen lehtorina ja vuosina 1970–1973 Joensuun korkeakoulun suomen kielen lehtorina. Hän sai vuonna 1973 opetusneuvoksen arvonimen. Ruutu toimi myös pitkään, vuodesta 1936 vuoteen 1953, Pohjois-Karjalan maakuntaliiton toiminnanjohtajana.
Ruudun vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Alfred Gran ja Ida Katriina Avonius ja puoliso vuodesta 1934 pormestari Onni Uljas Ruutu.
Virtuaalilentoyhtiö

Virtuaalilentoyhtiö on lentoyhtiö, joka markkinoi itseään lentoyhtiönä, mutta on todellisuudessa enemmän matkanjärjestäjä. Virtuaalilentoyhtiöillä ei ole yleensä lupia lentotoiminnan harjoittamiseen eikä omia lentokoneita, vaan lennot ostetaan ulkopuoliselta operaattorilta. Suomessa toimineita virtuaalilentoyhtiöitä ovat Soder Aviation, Air Åland, Fly Lappeenranta, Wingo ja FinnSky Airways (epävirallinen).
Rikkasinijuuri

Ulkonäkö

Yksivuotinen rikkasinijuuri kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Nelisärmäinen varsi on haarainen ja tyvestä saakka lehdekäs. Ruodilliset lehdet ovat vastakkain ja pienikorvakkeisia. Vaaleanvihreät lehdet ovat puikeita ja harmasti matalahammaslaitaisia. Huomaamattomat, pienet kukat ovat yksineuvoisia ja vihertäviä. Laji on kaksikotinen eli hede- ja emikukat ovat eri kasviyksilöissä. Hedetähkät ovat pitkäperäisiä ja harsuja, lähes perättömät emikukat ovat yksittäin tai pareittain lehtihangoissa. Suomessa rikkasinijuuri kukkii heinä-syyskuussa.
Useimmista tyräkkikasveista poiketen rikkasinijuuri on maitiaisnesteetön.

Levinneisyys

Rikkasinijuuren päälevinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaalta läpi Länsi- ja Keski-Euroopan Kreikkaan, Romaniaan, Puolaan ja Britteinsaarille. Levinneisyysalue jatkuu Afrikan mantereen puolella Marokosta Tunisiaan. Satunnaisemmin lajia tavataan Ruotsissa, Turkissa ja Lähi-idässä. Se on myös levinnyt ihmisen mukana Yhdysvaltoihin. Suomessa rikkasinijuuri on hyvin satunnainen tulokaslaji. Pääosa lajin havannoista ovat vanhoja, purjelaivakauden satamakaupungeista tehtyjä. Sisämaan havainnot ovat Etelä-Suomesta.

Elinympäristö

Rikkasinijuurta tavataan Suomessa satamissa vanhoilla painolastipaikoilla ja joskus myös puutarhojen rikkakasvina.
Hangon vapaudenpatsas

Hangon vapaudenpatsas on Hangossa Bulevardin eteläpäässä sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu Saksan Itämeren divisioonan maihinnousulle Suomen sisällissodan yhteydessä 3. huhtikuuta 1918. Graniittinen obeliski pystytettiin vuonna 1921 ja sen suunnitteli kuvanveistäjä Bertel Nilsson. Muistomerkki on poliittisista syistä purettu kahdesti, mutta se on kummallakin kerralla pystytetty uudelleen, viimeksi vuonna 1960. Alkuperäinen teksti ja saksalaista sotilasta esittänyt korkokuva on kuitenkin poistettu.
Obeliski on seitsemän metriä korkea ja se on tehty ristipäähakatusta Hangon graniitista. Obeliskin jalustaa reunustaa kaksi leijonapatsasta.

Historia

Hangon kaupunginvaltuusto asetti patsaskomitean suunnittelemaan vapaudenpatsasta jo vuoden 1918 lopussa. Se oli tarkoitettu kansalliseksi muistomerkiksi, joka kuvastaisi suomalaisten kiitollisuutta saksalaisia kohtaan. Hanke rahoitettiin suurimmalta osin vapaaehtoisella keräyksellä, johon osallistuttiin ympäri Suomen. Obeliski tilattiin 70 000 markalla Granit Oy:ltä. Bertel Nilsson teki siihen saksalaista sotilasta esittävän kohokuvan. Vapaudenpatsas vihittiin 16. toukokuuta 1921 arviolta 2 000:n ihmisen läsnä ollessa. Hangon vuokra-aikana 1940–1941 venäläiset purkivat muistomerkin, mutta suomalaisten vallattua kaupungin takaisin irrotetut veistokset löydettiin lähistöltä. Vapaudenpatsas rakennettiin uudelleen vuonna 1943, tälläkin kertaa keräysrahoituksella.
Hangon vapaudenpatsas purettiin uudelleen vuonna 1946 valtioneuvoston pyynnöstä. Hangon kaupunki purki sen oma-aloitteisesti jo ennen kuin virallinen määräys sai lainvoiman, sillä valvontakomissio oli valittanut asiasta. Muistomerkin osat kuitenkin säilytettiin kaupungin varastossa ja vuonna 1958 käynnistettiin jälleen rahankeräys sen pystyttämiseksi kolmanteen kertaan. Kolmas paljastustilaisuus oli vuonna 1960 ilman juhlallisuuksia. Muistomerkin palautuksesta tehtiin eduskuntakysely, mutta hallitus ei nähnyt asiassa esteitä, sillä vieraita valtioita mahdollisesti loukkaavat tekstit ja kuva-aiheet oli nyt poistettu.

Tekstit ja kohokuvat

Muistomerkissä oli alkujaan suomeksi, ruotsiksi ja saksaksi teksti ”Saksalaiset joukot nousivat maihin Hangossa huhtikuun 3 päivänä 1918 auttamaan maatamme sen taistelussa vapautemme puolesta. Vielä myöhäisiin aikoihin todistakoon tämä kivi kiitollisuuttamme". Vuoden 1943 jälleenrakennuksen yhteydessä siihen lisättiin kaikilla kolmella kielellä teksti ”Vihollinen häpäisi ja tärveli kiven vv. 1940-41. Se pystytettiin uudelleen v. 1943 todistamaan kiitollisuutemme järkkymättömyyttä”. Kolmannen pystytyksen yhteydessä vuonna 1960 nämä tekstit korvattiin lakonisilla sanoilla ”Vapautemme puolesta” ja saksalaisen sotilaan kuva hakattiin pois. Frihetskrigets Södra Finlands Svenska Traditionsförening -perinneyhdistys on vaatinut saksalaisen sotilaan kuvan palauttamista vapaudenpatsaaseen, mutta Museovirasto on vastustanut ajatusta. Viraston mukaan monumentin nykyinen tila kuvastaa sen monivaiheista historiaa. Hangon kulttuurilautakunta on hylännyt myös muut yhdistyksen ehdotukset vapaudenpatsaan muuttamisesta.
Halo 3

Pelaaminen

Halo 3:een on palautettu joitain vanhoja aseita, kuten Halo: Combat Evolvedista tuttu Assault Rifle sekä lisätty useita uusia aseita, muun muassa Halo 2:ssa nähty Gravity Hammer, tuhoisa laserase Spartan Laser sekä täysin uutena jalustalla olevia irrotettavia tukiaseita kuten konetykki. Aseiden lisäksi Halo 3:ssa on Halo-sarjassa uutta olevat kannettavat apuvälineet (engl. Equipment), joihin kuuluu esimerkiksi suojat poistava Power Drain, tavaroita ja pelaajia ilmaan nostava Gravity Lift sekä Trip Mine -miina.
Halo 3:ssa on myös muutamia uusia ajoneuvoja kuten ensimmäinen pelaajan ohjattava ihmisten ilmataistelualus Hornet sekä nopea ja ketterä Mongoose-mönkijä.

Julkaisu

Peli julkistettiin E3-messuilla keväällä 2007, jossa siitä julkaistiin myös ensimmäinen traileri. Pelin tekijöiden mukaan Halo 3 on viimeinen Halo-universumiin sijoittuva ensimmäisen persoonan ammuntapeli ja se päättää Halo-trilogian. Tosin myös Halo-universumiin sijoittuva Halo Wars -tosiaikaisstrategia on jo julkaistu, sen sijaan Peter Jacksonin yhtiön Wingnut Interactiven työstämä Halo: Chronicles on peruttu samanaiheisen elokuvan peruuntumisen myötä. Kuitenkin Halo: Reachin tapahtuvat sijoittuvat ajalle ennen ensimmäisen Halo-pelin tapahtumia.
Yhdysvalloissa pelin ensimmäinen televisiomainos esitettiin 4. joulukuuta 2006, ja se saapui tuolloin ladattavaksi myös Xbox Liven kauppapaikalle ja Crackdown-pelin mukana sai koodin lataamiseen. Halo 3:sta julkaistiin Xbox Liven kautta ladattava monipeli-beta toukokuussa 2007 ja se loppui kesäkuun kymmenes päivä. Betaan pääsi joko Crackdown-pelin mukana tulleesta kutsusta tai osallistumalla Microsoftin järjestämään Halo 2 -kilpailuun, jossa palkintoina oli kutsuja Halo 3 -betaan.
Bungien omalla foorumilla pystyi vaikuttamaan pelin suunnitteluun. Keskustelupalstalle tuli ehdotuksia usean sivun verran. Yksi hyväksytyistä ehdotuksista oli ensimmäisestä Halo-pelistä tuttu pistooli ja rynnäkkökivääri, joita tosin on muunneltu Halo 3:een. Bungie myös järjesti huutokaupan, jossa korkeimman hinnan tarjonnut henkilö sai itselleen ääniroolin Halo 3 -peliin. Hinta ehti ylittää yli 2 000 dollarin.
Microsoftin mukaan Halo 3 nousi julkaisupäivänsä myynnin kokonaisarvolla mitattuna Yhdysvaltain kautta aikain tuottoisimmaksi viihdejulkaisuksi, ohittaen sekä Hämähäkkimies 3 -elokuvan että uusimman Harry Potter -kirjan. Kappalemäärältään Halo 3:n avausmyynti ei ole edellä mainituista suurin, mutta pelin elokuvaa ja kirjaa korkeampi yksittäishinta nosti myynnin kokonaisarvon näistä korkeimmaksi.
Halo 3 ilmestyi Pohjois-Amerikassa 25. syyskuuta. Ensimmäisen vuorokauden aikana pelin myynti kipusi Yhdysvalloissa noin 170 miljoonaan dollariin. Microsoftin silloisen varapääjohtajan Peter Mooren mukaan peli oli Microsoftille vuoden 2007 syksyn tärkein peli.
Emotion Engine

Emotion Engine oli Sonyn PlayStation 2 -konsolissa käyttämä suoritin, joka tehtiin eritysesti konsolia varten. Yhteensopivuuden vuoksi piiri oli mukana myös eräissä PlayStation 3 -konsoleissa ennen ohjelmistoemulaation valmistumista.

Kehitys

Toisin kuin yleiskäyttöiset suorittimet tietokoneissa joissa on useita apusuorittimia, PlayStation 2:n suoritin suunniteltiin tiettyä tarkoitusta ja järjestelmää varten. Suorittimessa on yhdistetty digitaalisen signaaliprosessorin piirteitä.
Suoritin on superskalaarinen ja sisältää SIMD vektoriyksiköitä.
Suoritin perustuu MIPS III (R4000) arkkitehtuurille, mutta lisänä on MIPS IV (R5000/R10000) käskyjä. Matematiikkasuoritin vektoriyksiköt ovat yhteydessä MIPS-ytimeen 128-bittisen dedikoidun väylän kautta ja toimivat ytimen apusuorittimina.
Lasten Suometar

Lasten Suometar oli Helsingissä vuosina 1856–1857 ilmestynyt lastenlehti.
Suomettaren liitteenä ilmestynyt Lasten Suometar oli Eero Salmelaisen Lukemista Nuorisolle -lehden ohella ensimmäinen suomenkielinen lastenlehti. Se sai alkunsa Suomettaressa vuonna 1855 ilmestyneestä lasten osastosta. Lehden toimittajana työskenteli ensimmäisen vuoden ajan Suomettaren päätoimittaja Rietrikki Polén. Vuoden 1857 alussa Lukemista Nuorisolle yhtyi Lasten Suomettareen, joka muuttui itsenäiseksi lehdeksi. Sen toimittajana työskenteli aluksi Salmelainen ja hänen jälkeensä Polén, Julius Krohn ja C. A. Slöör-Santala.
Aluksi kahdesti ja vuonna 1857 kolmesti kuukaudessa ilmestyneen Lasten Suomettaren levikki jäi ilmeisesti kovin pieneksi. Sen lakkaamiseen vaikutti myös Pietari Hannikaisen Aamuruskon perustaminen.
Lucy Hale

Tausta

Lucy Hale syntyi Memphisissä, Tennesseessä Julie Knightille ja Preston Halelle. Hänen äitinsä on ammatiltaan sairaanhoitaja. Halella on vanhempi sisko Maggie, velipuoli Wes ja siskopuoli Kirby. Hale oli lapsena kotikoulussa. Hän myös harrasti näyttelemistä ja otti laulutunteja. Musiikkia hän on kutsunut "ensirakkaudekseen". Elokuussa 2012 Hale paljasti kärsineensä syömishäiriöstä.

Ura

Hale teki debyyttinsä näyttelijänä vuonna 2005 vieraillessaan televisiosarjassa Ned's Declassified. Sitä ennen hän esiintyi vuonna 2003 tosi-tv -ohjelmassa American Juniors, jossa hän oli mukana laulukvintetissä. Sittemmin hän on tehnyt vierailevia rooleja muun muassa televisiosarjoissa O.C., C.S.I. Miami, Rakkauden anatomia ja Ensisilmäyksellä. Hän esiintyi myös Disney Channelin komediasarjan Waverly Placen velhot parissa jaksossa.
Vuonna 2007 Hale sai merkittävän roolin lyhyeksi jääneestä televisiosarjasta Bionic Woman. 
Halen elokuvadebyytti oli Neljä tyttöä ja maagiset farkut 2, jossa hän esitti yhden päähenkilön pikkusiskoa. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Tuhkimotarina 3 (Cinderella Story: Once Upon a Song) ja Scream 4.  Vuosina 2010–2017 Hale näytteli tv-sarjassa Valehtelevat viettelijät Aria Montgomerya. Hän voitti roolistaan useita Teen Choice -palkintoja.
Vuonna 2014 Hale oli ehdolla naispääosaan elokuvassa Fifty Shades of Grey, mutta hävisi roolin Dakota Johnsonille.
Hale julkaisi debyyttialbuminsa Road Between vuonna 2014. Hänen musiikillisia esikuviaan ovat olleet Shania Twain, Faith Hill ja Britney Spears.
Stichodactyla gigantea

Ulkonäkö ja koko

Stichodactyla gigantea on jättiläismäistä tarkoittavasta tieteellisestä nimestään huolimatta sukunsa pienin laji. Sen runkona on halkaisijaltaan vajaa puolimetrinen, voimakkaasti poimuttunut levy. Sen lonkerot ovat alle sentin mittaisia, tahmeita ja tylppäkärkisiä ja jatkuvassa liikkeessä. Lonkerot ovat vihertäviä tai ruskehtavia, harvoin violetinsävyisiä.

Levinneisyys

Stichodactyla gigantea on kotoisin Indopasifiselta merialueelta, Punaiseltamereltä ja Salomoninsaarilta. Se elää matalassa vedessä hiekkaisella pohjalla, tyypillisesti laguuneissa.

Vesiolot

Tämä vuokko elää 24-27 °C lämpötiloissa.

Elinkumppanit

Zooxanthellae-panssarisiimalevät elävät merivuokon sisällä endosymbioosissa. Muutamat vuokkokalalajit ja muut koralliahvenet elävät vuokon välittömässä läheisyydessä ja sen lonkeroiden suojassa.
M203

M203 on Yhdysvalloissa 1967–68 kehitetty 40 mm kranaatteja ampuva kranaattiampumalaite. M203-kranaattiampumalaite kehitettiin Vietnamissa erinomaiseksi huomatun M79-kranaattikiväärin korvaajaksi, sillä jälkimmäinen vaati erillisen vara-aseen ampujan kannettavaksi. M203 sen sijaan voidaan kiinnittää esimerkiksi M-16- tai M4-rynnäkkökiväärin kädensuojukseen.
M203-heitintä päivitettiin 1990-luvun alkupuolella, jolloin siitä kehitettiin myös lyhytpiippuisempi versio erityisesti lyhyen M4-rynnäkkökiväärin kanssa käytettäväksi.
Tennispalatsi

Rakennuksen historiaa

Tennispalatsi valmistui vuonna 1937, ja se oli alun perin tarkoitettu autojen huoltorakennukseksi vuodeksi 1940 anottuihin Olympialaisiin. Kaarirakenteet ja neljä tenniskenttää, joista rakennus sai nykyisen nimensä, rakennettiin vuotta myöhemmin. Rakennus oli tarkoitettu tilapäiseksi ja se vuokrattiin kymmeneksi vuodeksi Auto-palatsi Oy:lle autojen ja varaosien myyntitilaksi. Tennispalatsi toimi pitkän aikaa Suomen keskeisimpänä tennisrakennuksena. Toimintaa piti yllä Helsingin verkkopalloseura. Vuoden 1952 olympialaisissa rakennuksessa pelattiin koripalloa.
Autokauppa menetti asemaansa Helsingin keskustassa 1950-luvulla, ja talousvaikeuksiin joutunut rakennus pakkohuutokaupattiin vuonna 1957. Rakennuksen osti Helsingin kaupunki, jonka aikomuksissa oli sen purkaminen. Suunnitelmat uuden linja-autoaseman rakentamisesta Tennispalatsin paikalle olivat 1980-luvun lopulla jo valmiina. Purku-uhan ollessa esillä tilojen annettiin rappeutua, tosin vuokralaisista kukin korjasi omia tilojaan. Tunnetuin ja pitkäaikaisin vuokralainen oli Anttilan tavaratalo. 1990-luvun alussa puhjenneen laman voidaan kuitenkin sanoa pelastaneen rakennuksen.
Tennispalatsin käyttöä kulttuurikeskuksena alettiin suunnitella vuonna 1993, ja nykyisessä käytössään se on toiminut vuodesta 1999. Tennispalatsissa toimii Finnkinon elokuvateatteri ja Helsingin taidemuseo.
Keväällä 2016 Tennispalatsiin avattiin entisen Tennispalatsi 1:n tilalle Scape-sali, jossa on käytössä elokuvateatterin kehittyneimmät teknologiat.

Elokuvateatteri

Finnkinolla on Tennispalatsissa 14-salinen elokuvateatteri, jonka avajaisia vietettiin 26. helmikuuta 1999. Salien koot vaihtelevat 639:stä (Scape-sali) 92:een paikkaan (sali 4). Scape-salissa on 185 neliömetrin kokoinen valkokangas. Scape-salissa on käytössä DLP D-Cinema -laserprojektori ja Dolby Atmos -äänentoistoteknologia, ja muissa saleissa on käytössä Dolby Digital-, DTS- ja SDDS-tekniikat. Kaikki Tennispalatsin salit täyttävät THX-standardit, mutta Finnkino lakkasi maksamasta THX-lisenssimaksuja vuonna 2004, minkä jälkeen THX-logoa ei ole enää käytetty Tennispalatsissa tai Finnkinon markkinoinnissa.
Tennispalatsi on vuonna 1998 avatun Kinopalatsin ohella toinen Helsingin kahdesta suuresta monisaliteatterista. Kinopalatsi siirtyi Finnkinon omistukseen kesäkuussa 2006. 2000-luvun alkupuolella Tennispalatsi oli Pohjoismaiden suurin elokuvateatteri, joka keräsi ensimmäisenä toimintavuonnaan 1,6 miljoonaa kävijää, vaikka oli pelätty, löytääkö elokuvayleisö Helsingin ydinkeskustasta hieman sivussa sijaitsevan Tennispalatsin.

Kulttuurien museo

Kulttuurien museo on Tennispalatsissa sijaitseva etnografinen museo.
Malin kansallismuseo

Malin kansallismuseo (ransk. Musée national du Mali) on arkeologinen ja kansatieteellinen museo Malin pääkaupungissa Bamakossa. Sen pysyvät ja vaihtuvat näyttelyt esittelevät maan esihistoriaa ja sen kansojen pukuja, soittimia ja rituaaliesineitä. Museossa on myös nykytaiteen kokoelma.
Museo on saanut alkunsa Institut Français d’Afrique Noiren Sudanilaisesta museosta vuonna 1953. Malin itsenäistyttyä vuonna 1960 siitä tuli maan kansallismuseo. Jean Loup Pivinin suunnittelema sudanilaistyylinen museorakennus on pystytetty Ranskan tuella vuonna 1981. Se avattiin remontin jälkeen uudelleen vuonna 2003.
Kansallismuseon kokoelmat käsittävät 8 000 esinettä. Se järjestää elokuvaesityksiä, konsertteja ja konferensseja sekä osallistuu Bamakon valokuvabiennaalin tapahtumiin.
Aita

Aita on rakennelma, jolla erotetaan tai rajataan alueita toisistaan. Esimerkiksi tontti voidaan rajata aidalla. Aidalla voidaan estää karjaa karkaamasta laidunalueilta. Aita voi myös toimia pelkkänä näkösuojana tai koristeena, esimerkiksi talvella aidan voi tehdä lumesta ja jäästä.
Keltatuppinokka

Ulkonäkö ja koko

Linnun pituus on noin 40 senttiä ja siipien kärkiväli 80 cm. Höyhenpuku on valkoinen, naama paljas ja vaaleanpunainen. Vaalean nokan kärki on musta. Siivet ovat lyhyet. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Muistuttaa suuresti sukulaistaan mustatuppinokkaa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji elää Etelämantereella ja sen pohjois- ja luoteispuolella olevilla saarilla, Tulimaan ja Falklandsaarten rajaamalla alueella. Maailman populaatio on kooltaan noin 20 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Keltatuppinokan elinympäristöä ovat lintusaaret ja mantereen lintuyhdyskunnat. Laji on riippuvainen pingviiniyhdyskunnista.

Lisääntyminen

Keltatuppinokka pesii tavallisesti pingviiniyhdyskunnissa. Pesä on yleensä kallion- tai maankolossa. Munat muistuttavat kurmitsojen munia pohjavärin ollessa likaisen vaalea tummin täplin. Muninta alkaa joulukuun alussa ja päättyy tammikuun alkupuolella. Munia on tavallisesti 2, usein 1 tai 3 mutta harvoin 4. Munimisväli voi olla useita päiviä. Emot lämmittävät munia ensimmäisestä munasta alkaen mutta varsinainen haudonta alkaa vasta pesyeen ollessa täysilukuinen. Haudonta-aika on 28–32 päivää. Naaras yleensä hoitaa pääosan hautomisesta mutta jotkut koiraat hautovat myös taajaan. Poikaset kuoriutuvat 3–4 päivän sisällä. Molemmat emot vuorollaan lämmittävät poikasia 10-18 päivän ikäisiksi, sen jälkeen harvemmin. Emot ruokkivat poikasia pääasiassa krilleillä, joita ne varastavat pingviineiltä. Poikaset oppivat lentämään 50–60 päivän ikäisinä.

Ravinto

Keltatuppinokka on kaikkiruokainen. Se elää syömällä raatoja, linnunpoikasia ja -munia, eläinten ulosteita sekä varastamalla ruokaa muilta linnuilta, eritoten pingviineiltä.