google/wiki40b huggingface dataset:
Olavi Karpalo

Olavus (Olavi) Gustavus Adolphus Karpalo (21. lokakuuta 1916 Helsinki – 1988 Venezuela) oli suomalainen SS-vapaaehtoinen. Siviiliammatiltaan hän oli lavastaja.
Karpalo osallistui 20-vuotiaana vapaaehtoisena 1937 Espanjan sisällissotaan Francon falangistien joukoissa, hän oli ilmoittanut huoltajilleen matkustavansa Saksaan Hitler-Jugendin retkelle. Karpalo julkaisi myöhemmin sotakokemuksistaan kirjan Sisulla sotaan : falangistin kokemuksia Espanjasta (WSOY 1940).
Karpalo oli talvisodassa Lentolaivue 39:n joukoissa. Hän liittyi 1941 suomalaisiin SS-vapaaehtoisiin ja oli yksi niistä noista 400 vapaaehtoisesta ns. divisioonan miehestä jotka lähetettiin heti kesäkuun lopulla 1941 Saksan itärintamalle SS-divisioona Wikingin mukana koska heillä oli jo ennestään sotakokemusta. Karpalo turhautui kuitenkin jouduttuaan divisioonan verstaskomppaniaan korjaamaan autoja vaikka hän olisi halunnut rintamalle sotimaan. Karpalo oli luullut pääsevänsä Luftwaffeen vastattuaan myöntävästi kysymykseen oliko hän käynyt Suomen ilmavoimien apumekaanikkokurssin tai teknillisen opiston. SS-joukkojen yhteysupseerille, sotilaspastori Ensio Pihkalalle 24. heinäkuuta 1941 kirjoittamassaan kirjeessä Karpalo mainitsi myös osallistuneensa juutalaisten teloituksiin viiden muun vertaskomppanian suomalaisen kanssa. Kirje tuli julki syksyllä 2017 kun Åbo Akademin kirkkohistorian dosentti André Swanström julkisti aiemmin piilossa ollutta arkistomateriaalia. Pihkala kävi kirjeen saatuaan tapaamassa miehiä heidän yksikössään ja Karpalo kiitti häntä myöhemmin käynnistä. Swanström tutki huoltokomppanian suomalaisten vapaaehtoisten palvelusitoumuksia ja hänen mukaansa he olivat mielipiteiltään oikeistoradikaaleja, osa oli ilmoittanut suoraan olevansa kansallissosialisteja.
Karpalo sai sittemmin siirron toisaalle SS-joukkoihin palvellen sitten niissä toukokuuhun 1942 saakka. Suomeen palattuaan hän palveli jatkosodan loppuun Lentolaivue 32:ssa. Sodan jälkeen hän muutti Venezuelaan hankittuaan itselleen ensin lahjomalla esteettömyystodistuksen Rauman passitoimistosta koska entisten SS-miesten matkustusta ulkomaille oli rajoitettu. Karpalo vietti loppuelämänsä Venezuelassa jossa hän myös kuoli.
Helsingin yliopiston piirustussali

Helsingin yliopiston piirustussali on Turun Akatemian yhteyteen vuonna 1707 perustettu kuvataideoppilaitos. Se siirtyi yliopiston mukana Helsinkiin vuonna 1828. Se on välillä toiminut myös nimellä Helsingin yliopiston piirustuslaitos. 
Ensimmäisen varsinaisen piirustusmestarinsa silloinen Turun akatemia sai vuonna 1708, kun tukholmalainen maalari Johan Oppenort palkattiin tehtävään. Piirustusmestarin toimi vakiintui Helsinkiin muuton jälkeen 1830-luvulla. Helsingin yliopiston piirustussali oli 1840-luvulle asti ainoa taideopetusta antanut oppilaitos Suomessa. Pääopettajina ovat toimineet monet kuuluisat taiteilijat, kuten Magnus von Wright, Adolf von Becker, Fredrik Ahlstedt, Eero Järnefelt, Väinö Blomstedt, Erkki Kulovesi ja Åke Hellman.
Piirustuslaitos toimi 2000-luvun alussa kolmena päivänä viikossa Porthanian 7. kerroksessa taidemaalari Pertti Summan johdolla. Kipsien piirtämistä ja alastonmallin piirustusta ja maalausta opiskeli vuosittain noin sata opiskelijaa. Piirtämään voivat hakeutua yliopiston opiskelijat ilmoittautumisjärjestyksessä. Opinnot aloitettiin perinteiseen tapaan kipsiluokassa. Myöhemmin siirryttiin elävään malliin. Opetukseen kuului myös anatomiakurssi. Piirustuslaitos suljettiin vuonna 2016, mutta se aloitti jälleen toimintansa syksyllä 2018 osana Helsingin yliopistomuseota ja perinteisellä nimellä Helsingin yliopiston piirustussali. Piirustussalin toiminta käynnistettiin uudestaan sekä Helsingin yliopiston opiskelijoille tarjottavilla kursseilla että suurelle yleisölle suunnatuilla tapahtumilla. Piirustussalin opettajana eli piirustusmestarina toimii kuvataiteen maisteri Vappu Rossi, joka on ensimmäinen tehtävään valittu nainen.
Piirustussalilla on myös laaja taidekokoelma. Teoksia hankittiin piirustusmalleiksi ja esikuviksi oppilaille ja ne olivat pitkään piirustuslaitoksen seinillä esillä. Alkuun hankittiin litografioita, kipsiveistoksia ja mallikuvia piirrettäväksi, myöhemmin myös pieniä maalauksia muun muassa Alexander Lauréukselta ja grafiikkaa. Ensimmäiset antiikin veistosjäljennökset hankittiin Pehr Adolf Kruskopfin ehdotuksesta 1830-luvulla. Samat veistokset olivat esillä maan ensimmäisessä taidenäyttelyssä, joka oli esillä piirustussalissa vuonna 1845. Esillä oli myös lahjoitetut kipsiveistosjäljennökset muun muassa Laokoon-ryhmästä ja Belvederen Apollosta. Kokoelmiin kuuluu myös arvokkaita teoksia, kuten Ateneumiin deponoitu piirustussalissa aikanaan opiskelleen Werner Holmbergin Postitie Hämeessä. Kokoelmassa on runsaasti harjoitustöitä opiskelijoilta, kuten Albert Edelfeltiltä, Eliel Saariselta ja Tove Janssonilta.
Delfiinitarina

Delfiinitarina (Dolphin Tale) on vuonna 2011 kuvattu tositapahtumiin perustuva draamaelokuva. Elokuva kertoo Winter-nimisestä pullonokkadelfiinistä, joka pelastettiin Floridan rannikolta jouluna 2005 tämän jouduttua rapuansaan ja vietiin Clearwater Marine Aquariumiin. Winter menetti pyrstönsä köyden aiheuttamien vammojen takia mutta hän sai myöhemmin keinotekoisen pyrstön. Elokuvan pääosia esittävät Harry Connick, Jr., Nathan Gamble, Ashley Judd, Kris Kristofferson, Morgan Freeman, Jim Fitzpatrick ja Winter itse. Elokuvan on ohjannut Charles Martin Smith. Elokuva oli taloudellinen menestys ja sai hyvät arvostelut.
HMS Abelia

Tilaus ja valmistus

Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Harland and Wolffilta Belfastista Pohjois-Irlannista telakkanumerolla J3840 Ranskan laivastolle. Ranskan antauduttua Britannian hallitus lunasti 6. heinäkuuta 1940 aluksen Kuninkaalliselle laivastolle. Sen köli laskettiin 19. elokuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1940. Alus valmistui 3. helmikuuta 1941.

Palvelus

HMS Abelia suojasi 23. huhtikuuta 1941 Liverpoolista lähtenyttä saattuetta OB314. Alus suojasi 29. huhtikuuta - 2. toukokuuta  saattuetta HX121. Alus liittyi 14. toukokuuta saattueeseen SC30 ja se saapui saattueen mukana Liverpooliin 20. toukokuuta.
HMS Abelia suojasi helmikuussa 1943 saattuetta SC118. Alus upotti 7. helmikuuta Saksan laivaston sukellusvene U-6089:n.
Saksan laivaston sukellusveneen laukaisema torpedo osui 9. tammikuuta 1944 HMS Abeliaan (50°N, 18°W ). Alus menetti osuman seurauksena peräsimensä.
Alus myytiin 1947 ja siitä tehtiin 1948 kauppalaiva Kraft. Se nimettiin uudelleen 1954 Arne Skontorpiksi. Alus romutettiin 1966 Norjassa.
Windows Virtual PC

Windows Virtual PC on Windowsille ja Mac OS:lle saatavilla oleva emulaattoriohjelmisto, jolla voidaan emuloida PC-tietokonetta. Ohjelmiston kehitteli alun perin Connectix vuonna 1997. Nykyisin Virtual PC on Microsoftin tuote.
Virtual PC -ohjelma emuloi PC-standardin mukaista tietokonetta ja sen oheislaitteita. Sillä voidaan ajaa melkein kaikkia mahdollisia käyttöjärjestelmiä, jotka on tehty PC-tietokoneille. Se on kuitenkin suunniteltu ensisijaisesti ajamaan Windows-käyttöjärjestelmiä, joten esimerkiksi Linuxin asennuksessa voi joskus ilmetä ongelmatilanteita. Virtual PC näyttäytyy käyttöjärjestelmille tietokoneena, jossa on Pentium II -prosessori, VESA-yhteensopiva SVGA-näytönohjain (S3 Trio 64 PCI, jossa 4 MB Video RAM), American Megatrends (AMI) BIOS, Creative Labs Soundblaster 16 -äänikortti ja DEC 21041 Ethernet -verkkokortti. Kaikki ohjelmat eivät välttämättä tajua eksoottista laitteistoa ja kellotaajuuksia (saattaa vaihdella riippuen tietokoneesta ja asennettavasta käyttöjärjestelmästä), joskin yhteensopivuus on todella hyvä emulointiohjelmistoksi. Virtual PC:n Macintosh-versio kääntää x86-konekieltä dynaamisesti PowerPC-konekieleksi, joten nopeushävikki ei suoritinemulaatiossa ole kovinkaan suuri.
Ensimmäinen Virtual PC:n versio suunniteltiin ja kehitettiin alun perin Apple Macintosh -tietokoneille, ja se julkaistiin kesäkuussa 1997. Neljä vuotta myöhemmin, kesäkuussa 2001, siitä julkaistiin ensimmäinen Windows-versio (Virtual PC for Windows 4.0). Connectix myi Virtual PC:stä useita räätälöityjä versioita, jotka sisälsivät valmiina eri käyttöjärjestelmiä, kuten Windows, OS/2, ja RedHat Linux. Tässä vaiheessa oli jo tullut selväksi että tietokoneen emulointiohjelmat olivat tärkeitä myös isoille yrityksille. Ohjelmiston suosion takia Microsoft kiinnostui Virtual PC -ohjelmistosta siinä määrin, että se hankki Virtual PC -tuoteperheen (Virtual PC for Mac, Virtual PC for Windows) ja vielä siihen aikaan julkaisemattoman Virtual Server -ohjelmiston Connectix-yhtiöltä helmikuussa 2003.
Virtual PC:n uusin versio 2009 on ladattavissa ilmaiseksi Microsoftin sivuilta.
Super Bowl I

First AFL-NFL World Championship Game (suom. Ensimmäinen AFL-NFL Maailmanmestaruusottelu), myöhemmin nimellä Super Bowl I oli kaikkien aikojen ensimmäinen amerikkalaisen jalkapallon kahden pääsarjan, AFL:n ja NFL:n mestareiden välinen ottelu. Se käytiin 15. tammikuuta 1967 Los Angeles Memorial Coliseumilla Los Angelesissa, Kaliforniassa. Ottelussa olivat vastakkain Green Bay Packers (NFL) sekä Kansas City Chiefs (AFL). Green Bay Packers vei ottelun lopulta lukemin 35-10.
Ensimmäisen Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Green Bay Packersin pelinrakentaja Bart Starr. Sen puoliaikashowsta vastasivat University of Arizonan ja University of Michiganin yhtyeet. Ottelu televisioitiin sekä CBS:llä että NBC:llä. Ottelun mainostauoilla näytettävän 30 sekunnin mittaisen mainoksen hinta oli tuolloin "vain" 42 000 Yhdysvaltain dollaria, kun se vuoden 2010 Super Bowlissa oli jo 2,5 - 2,8 miljoonaa dollaria.
Hakkōda

Vuoristo

Hakkōda koostuu pohjoisesta Kita Hakkōdasta ja eteläisestä Minami Hakkōdasta. Eteläinen Hakkōda on vuoriston vanhempi osa. Tämän jälkeen sattunut valtava pyroklastinen purkaus synnytti Hakkōdan kalderan ja viimeisenä muodostui vuoriston pohjoinen osa.
Hakkōdan vuoristo koostuu yhteensä neljästätoista kerrostulivuoresta. Sen korkein vuori on Kita Hakkōdan Ōdake, jonka korkeus on 1 585 metriä. Minami Hakkōdan puolella korkein huippu on Kushi-ga-mine. Muita Hakkōdan vuoria ovat muun muassa Ido-dake, Tsurugi-dake ja Akakura-dake.

Vuoden 1902 sotaharjoitus

Pahin Hakkōdalla tapahtunut katastrofi on, myös "kuoleman marssiksi" kutsuttu, sotilaita Venäjän sotaan valmistellut sotaharjoitus vuonna 1902. Hakkōdalle kiivenneen Aomorin viidennen jalkaväkirykmentin tarkoitus oli harjoitella kylmissä oloissa toimimista sekä testata armeijan talvivarusteita. Vuoriston sää kuitenkin huononi nopeasti ja lumimyrskyn armoille jääneen rykmentin 210 jäsenestä menehtyi 199. Japanilainen kirjailija Jirō Nitta julkaisi myöhemmin turmasta kertovan kirjan.
Hakkōdan toinen ihmishenkiä vaatinut sotilasharjoitus tapahtui vuonna 1997. Kolme sotilasta menehtyi kun he, pudottuaan vuoren syvennykseen, joutuivat hengittämään tulivuoriperäistä kaasua.

Liikenne ja matkailu

Hakkōdan läpi kulkee 26,455 kilometrin pituinen rautatietunneli. Hakkōdan tunneli rakennettiin Tōhoku Shinkansenin laajennukseksi ja se oli valmistuessaan maailman pisin tunneli. Uusi rautatielinja on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2010.
Vuoriston ympäristössä sijaitsee useita kuumia lähteitä ja onseneita, kuten Sukayu. Hakkōdalla on köysirata, jonka avulla pääsee helposti näkemään alueen maisemia. Talvisin vuoristo on suosittua laskettelualuetta.
Troy McClure

Hahmon kuvaus

McClure on aiemmin, ilmeisesti 1970- tai 1980-luvulla, näytellyt joissain mainittavissa b-luokan elokuvissa, mutta nykyään hän lähinnä juontaa television rahankeräysohjelmia ja muita tapahtumia sekä erilaisia opetusvideoita. Ilmestyessään kameran eteen hän esittelee aina itsensä leppoisan oloisesti sanoilla ”Hei, olen Troy McClure. Saatatte muistaa minut sellaisista elokuvista/dokumenteista/opetusvideoista kuten...” (Hi, I'm Troy McClure. You might remember me from such films as...), minkä jälkeen hän mainitsee kaksi esimerkkiä, jotka ovat yleensä nimiltään surkuhupaisan hölmöiltä kuulostavia ja monesti kulloiseenkin aihepiiriin liittyviä. McClure mainitsee joka kerralla uudet esimerkkielokuvat, samat eivät koskaan toistu. McClure juontaa aina samalla reippaalla tyylillä ja ikuisella tekohymyllä, oli filmin aihe miten makaaberi tai synkeä tahansa (esimerkiksi liikennekuolemat tai eläinten teurastaminen). Hän käytti tuttuja juontomaneereitaan jopa esiintyessään puhujana Hassu-klovnin hautajaisissa 7. kauden jaksossa ”Paljastaja-Bart”.
Osassa McCluren juontamista dokumenteista hänen juontajaparinaan esiintyy Jimmy- tai Billy-niminen pikkupoika, jonka esittämiin kysymyksiin McClure vastailee (”Katsohan, Billy...”). Jossain vaiheessa tämä tulee usein esittäneeksi liian vaikean kysymyksen, johon McClure ei osaakaan vastata.
McClurelle on mahdollisesti tehty kasvojenkohotus. Hän ajaa harvinaista, Paluu tulevaisuuteen -elokuvista tuttua DeLorean DMC-12 -autoa.

Hahmon vaiheet

McClure on Simpsoneissa pääasiassa vähäinen sivuhahmo, joka nähdään ajoittain toisten hahmojen katsellessa televisiota. Hänellä oli kuitenkin keskeinen rooli 7. kauden jaksossa ”Kala nimeltä Selma”, jossa hän meni naimisiin Selma Bouvierin kanssa. Tämän jakson mukaan McCluren ura oli kääntynyt laskuun, koska hänen parafiliansa kaloja kohtaan oli tullut julki. Hän yritti palauttaa uskottavuutensa kulissiavioliitolla, mutta todellista rakkautta halunnut Selma jätti lopulta hänet. McClure ehti sitä ennen nauttia hetken uudesta suosiosta esiintyessään pääosassa Apinoiden planeetta -elokuvaan perustuneessa musikaalissa. Ainoat Simpsoneissa nähdyt McCluren varsinaiset elokuvaroolit ovat olleet tarusankari Herakles eroottisessa elokuvassa The Erotic Adventures of Hercules (4. kauden jaksossa ”Selman valinta”), Springfieldin perustaja Jebediah Springfield historiallisessa opetuselokuvassa Nuori Jebediah Springfield (7. kauden jaksossa ”Lisa, kuvainraastaja”), Miss Piggy -nukkehahmoa kosinut ritari Lancelot perhe-elokuvassa The Muppets Go Medieval (jaksossa ”Kala nimeltä Selma”) sekä Nooa nimeämättömässä raamatullisessa elokuvassa (9. kauden jaksossa ”Haaksirikko”).
McClure ”juontaa” kaksi Simpsonien erikoisjaksoa, 7. kauden jakson ”Menneitä muistellen” ja 8. kauden jakson ”Simpsoneiden sivuraiteilla”, joissa hän puhuu suoraan katsojille ja esittelee sarjan ”ennennäkemätöntä materiaalia”.
Viisisädetyräkki

Ulkonäkö

Viisisädetyräkin varsi on 15–40 cm korkea. Tyvellä saattaa olla haaroja. Varsilehdet ovat ruodittomia, vastapuikeita ja tylppä- tai lanttokärkisiä. Lehtien kärkipuoli on sahalaitainen. Kasvi on kalju ja väriltään kellanvihreä. Varren latvaan muodostuu sarjamainen kukinto, jossa on lajin nimen mukaisesti viisi haaraa. Kukinnon tyvellä on kiehkurana viisi varsilehtien kaltaista tukilehteä. Kukintohaarojen kärkeen muodostuu tyräkeille ominainen valekukka (cyathium). Siinä on alinna kaksi varsilehtien kaltaista, mutta kellertävämpää ylälehteä. Niiden keskellä on neljä pyöreähköä, vaaleanvihreää mesiäislevyä. Näiden välissä ovat valekukkaan kuuluvat varsinaiset kukat: useita hyvin pieniä, kehättömiä, yksiheteisiä hedekukkia ja keskimmäisenä vihreä emikukka. Emikukka sisältää vain kukkaperän päässä olevan emiön, jonka pallomaisesta sikiäimestä muodostuu pyöreähkö, kolmelohkoinen kotahedelmä. Kodan kasvaessa emikukka alkaa nuokkua ja painuu mesiäislevyjen kehän ulkopuolelle. Kukinnan edistyessä jokaisen valekukan tyveltä kasvaa yleensä kolme sivuhaaraa, joihin muodostuu samanlaiset valekukat. Kukinnon haaroittuminen saattaa jatkua samalla tavoin näistä uusista valekukista.

Levinneisyys

Lähes koko Eurooppa kuuluu viisisädetyräkin levinneisyysalueeseen. Se puuttuu kuitenkin Islannista, Färsaarilta ja Huippuvuorilta. Fennoskandian keski- ja pohjoisosissakin se on harvinainen. Kaakkois-Euroopasta levinneisyysalue jatkuu hajanaisena läpi Aasian lauhkeiden osien Japaniin saakka. Viisisädetyräkin alkuperäinen luontainen esiintymisalue ei ole varmasti tunnettu, sillä nykyisin se esiintyy kaikkialla nimenomaan peltorikkaruohona. Edellä mainittujen alueiden ulkopuolella eli Afrikassa, Australiassa ja Uudessa Seelannissa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa se on kuitenkin uusi tulokas.
Suomessa viisisädetyräkkiä tavataan runsaammin lounaassa Etelä-Satakuntaan, Etelä-Hämeeseen ja Uudellemaalle asti. Yleinen se on kuitenkin vain Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla. Näillä vanhoilla viljelysseuduilla se on ilmeisesti muinaistulokas. Enemmän tai vähemmän vakiintuneena uustulokkaana viisisädetyräkkiä on esiintynyt Savossa ja Karjalassa sekä Pohjanmaan rannikolla.
Benelli Nova

Benelli Nova on italialaisen Benellin valmistama pumppuhaulikko. Aseesta on useita malleja metsästys- ja viranomaiskäyttöön.
Tribuuttiyhtye

Tribuuttiyhtye tai tribuuttibändi on yhtye, joka on "kunnianosoitus" jollekin yhtyeelle tai artistille. Tribuuttiyhtyeet soittavat esikuvansa kappaleita tai muokkaavat niistä omia versioitaan (esimerkiksi suomentavat kappaleita).
Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirja

Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirja on Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen julkaisu. Se on ilmestynyt vuodesta 1924 ja vuoteen 2016 mennessä sitä oli ilmestynyt 85 osaa.
Nikolai Voznesenski

Nikolai Aleksejevitš Voznesenski (ven. Никола́й Алексе́евич Вознесе́нский, 1903–1950) oli neuvostoliittolainen taloustieteilijä, joka johti valtion talouden suunnittelutoimistoa Gosplania suuren isänmaallisen sodan aikana. Voznesenski nimitettiin varapääministeriksi 38-vuotiaana toukokuussa 1940.
Voznesenski opiskeli ja opetti taloustiedettä 1920-luvulla ja hänestä tuli 1934 maan taloutta valvovan komitean jäsen ja edelleen 1938 Gosplanin johtaja. Hän oli sodan alussa suunnittelemassa maan teollisuustuotannon siirtämisen itään Saksan hyökkäyksen tieltä. Hänen teoksensa The Economy of the USSR during World War on hänen muistelmansa sotavuosista. Jo vuonna 1943 Neuvostoliitossa aloitettiin Saksan tuolloin miehittämien alueiden jälleenrakennuksen suunnittelu. Erityisesti Vosnesenskin vastuulla oli Leningradin alueen talous. Vuodesta 1947 hän oli politbyroon jäsen.
Voznesenski joutui kuitenkin epäsuosioon, koska hän oli Andrei Ždanovin läheinen liittolainen. Hänet tuomittiin Leningradin jutussa maanpetoksesta ja tuomittiin kuolemaan. Hänet teloitettiin vuonna 1950 ja Stalin julisti hänen teoksensa marxilaisuuden vastaiseksi.
Nummimesikko

Levinneisyys

Nummimesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Koshijinkoira

Ulkomuoto

Rotu muistuttaa paljon sendainkoiraa karvapeitettä lukuun ottamatta. Se on pitkäkarvainen, voimakas, atleettinen ja elegantti. Silmät ovat suuret. Silkkinen karvapeite muodostaa kauluksen korvien ja olkalapojen välille. Häntä muistuttaa suuresti japaninpystykorvan häntää: se on tuuhea- ja pehmeäkarvainen. Väritys on useimmiten valkoinen, mutta joskus esiintyy myös valko-brindlejä (mustavalko-raitaisia) yksilöitä.

Käyttäytyminen ja luonne

Koshijinkoira on sendainkoiraa tottelevaisempi, avoimempi ja lempeämpi.

Alkuperä

Entisellä Taishon alueella (Sendaissa lähellä nykyistä Atago-siltaa) Sendain Koshijissa sendainkoirapentueeseen syntyi kaksi pitkä- ja pehmeäkarvaista mutaatiopentua. Niiden omistajat halusivat luoda uuden rodun, sillä sendainkoiralla pitkää karvapeitettä ei sallita ja karvapeite leikataan "virheellisiltä" yksilöiltä edellä mainitun syyn vuoksi usein lyhyeksi. Koshijinkoiran kasvatus jatkui, ja heräsikin kysymys oliko järkevää luokitella pitkäkarvaiset virheellisiksi pelkän karvapeitteen perusteella. Joka tapauksessa paikalliset metsästäjät edelleen syrjivät pitkäkarvaisia sendainkoiria.
Koshijinkoiran jalostuksessa on käytetty keskikokoisen koillisen metsästyskoiran eli sendainkoiran lisäksi todennäköisesti myös samojedinkoiraa oikeanlaisen karvanlaadun vakiinnuttamiseksi. Kymmenen vuoden systemaattisen jalostuksen jälkeen elegantti, pitkäkarvainen rotu saatiin vakiinnutettua. Sitä on käytetty hirvenmetsästykseen kylmissä ilmanaloissa, mutta sitä pidetään myös muilla syrjäisillä seuduilla. Helpomman luonteensa vuoksi siitä tuli hirven metsästyksessä sendainkoiraa menestyksekkäämpi rotu.
Puhdasrotuinen sendainkoira kuoli sukupuuttoon Toisen maailmansodan aikana, oltuaan olemassa rotuna vasta 27 vuotta. Moni paikallinen ei tiedä koshijinkoiran olemassaolosta, mutta Sendain kaupungissa Koshijin alueella on yhä olemassa edellä mainitun kaltaisia, pitkäkarvaisia koiria. Se tulee kuitenkin todennäköisesti kuolemaan sukupuuttoon lähitulevaisuudessa, koska ainuttakaan projektia sen elvyttämiseksi ei ole aloitettu.
Paliepiai

Paliepiai on kylä Raseiniain kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, läntisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 518 asukasta.
Marián Gáborík

Ura

Gáborík pelasi ensimmäisen aikuisten ottelunsa Slovakian Extraligassa Dukla Trenčínin joukkueessa kaudella 1997–1998. NHL-seura Minnesota Wild varasi hänet vuoden 2000 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, kokonaisvarausnumerolla kolme ja hän siirtyi Minnesotaan jo seuraavalla kaudella. Pisteiden valossa hänen paras kautensa oli kausi 2005–2006, jolloin hän teki 65 ottelussa tehot 38 maalia + 28 syöttöä = 66 pistettä. NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Gáborík pelasi kotikaupunkinsa Dukla Trenčínissä ja Ruotsin Elitserienin Färjestads BK:ssa.
Arvokisoissa Gáborík on edustanut Slovakiaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2001, 2004, 2005 , 2007 ja 2011 maailmancupissa vuonna 2004 ja Torinon talviolympialaisissa vuonna 2006 sekä Vancouverissa 2010.
Vuoden 2007 MM-kisoissa Moskovassa Gáborík oli kisojen pistepörssin kahdeksas, tehoin 5+6=11 kuudessa ottelussa.
20. joulukuuta 2007 ottelussa New York Rangersia vastaan Gáborík teki viisi maalia ja antoi yhden maalisyötön. Hänestä tuli ensimmäinen viisi maalia ottelussa tehnyt Wild-pelaaja ja ensimmäinen koko NHL:ssä sitten Sergei Fjodorovin viiden maalin illan 26. joulukuuta 1996.
Kaudesta 2009–2010 alkaen Gáborík pelasi New York Rangersissä. Hän kirjoitti heinäkuun alussa 2009 sopimuksen, jolla hän sitoutui viideksi vuodeksi Rangersiin 7,5 miljoonan dollarin vuosipalkalla.
Gaborik myytiin huhtikuussa 2013 Columbus Blue Jacketsiin vain tunteja ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista. Rangers sai vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoron vuoden 2014 varaustilaisuuteen, Derick Brassardin, Derek Dorsettin ja John Mooren. Blue Jacketsiin siirtyivät Gaborikin lisäksi Steven Delisle ja Blake Parlett.
Kausi 2013–2014 meni Gáboríkilta osaksi ohi loukkaantumisten takia. Blue Jackets vaihtoi hänet vaihtojen takarajalla Los Angeles Kingsiin, vaihdossa Matt Frattiniin.
Kaudella 2017–2018 Gáborík kaupattiin kauden loppupuolella Ottawa Senatorsiin.
Laosin kansalliskirjasto

Laosilaisten lukutaito

Laosin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 58,3 prosenttia vuonna 2011.
Petri Knape

Petri Knape on suomalainen virkamies ja Suomen sisäministeriön kansallisen turvallisuuden yksikön johtaja.

Koulutus

Petri Knape on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.

Virkaura

Petri Knape on tehnyt pääosan virkaurastaan Suojelupoliisin johdossa sekä strategisena että operatiivisena apulaispäällikkönä. Ennen Suojelupoliisia hän työskenteli pitkään Keskusrikospoliisissa talousrikostorjunnan tehtävissä. Knape on myös toiminut kansainvälisissä tehtävissä Interpolin pääsihteeristössä Lyonissa Ranskassa. Suojelupoliisin siirtyessä vuonna 2016 Poliisihallituksen alaisuudesta suoraan sisäministeriön alaisuuteen, Knape siirtyi virkavapaalle sisäministeriöön määräaikaiseksi poliisijohtajaksi valmistelemaan siviilitiedustelulakia. Ministeriössä Knape toimii suoraan kansliapäällikkö Ilkka Salmen alaisuudessa.
Christophe Ohrel

Christophe Ohrel (s. 7. huhtikuuta 1968 Strasbourg, Ranska) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ohrel on pelannut maajoukkueessa 56 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia. Hän on ollut mukana yksissä MM-kisoissa, vuonna 1994 pelaten kaikki Sveitsin neljä ottelua.