Sukututkimusohjelma

Sukututkimusohjelman tarkoitus on ylläpitää sukututkijan sukututkimusta varten keräämiä tietoja järjestyksessä tietokoneella, ja esittää tiedot havainnollisesti näytöllä ja tulosteissa. 
Sukututkimusohjelmalla tallennetaan tietoja, tehdään tiedoista erilaisia hakuja ja tulostetaan esimerkiksi jälkipolvitauluja, esipolvitauluja ja henkilöluetteloja. Sukututkimusohjelman aikaansaamat tiedostot mahdollistavat myös sukututkimustietojen helpon vaihdon eri sukututkijoiden välillä.

Tiedot

Talletettavia perustietoja ovat muun muassa henkilön etunimet, sukunimi, patronyymi, syntymäaika, syntymäpaikka, kuolinaika, kuolinpaikka, ammatti, muutot paikkakunnilta toiselle, avioituminen, lapset ja vanhemmat. Lisäksi ohjelmistosta riippuen voidaan tallentaa lisätietoja esimerkiksi asutusta tilasta tai henkilön hautapaikasta. Uudemmissa sukututkimusohjelmistoissa voidaan tallentaa tekstipohjaisen tiedon lisäksi myös erityyppisiä liitetiedostoja: PDF-, kuva-, video- tai äänitiedostoja. Kehittyneimpiin sukututkimusohjelmiin voidaan liittää myös paikkatietoa, joihinkin jopa DNA-tietoja. Näitä kartoiksi yhdistelemällä voidaan saada uusia havainnollisempia tapoja tutkia laajalle levittyvää sukupuuta.
Tiedon ohella olennainen ominaisuus on käytetyn lähteen tietojen tallennus, jonka tulisi olla monipuolista mutta helppoa. Lähdeviitteiden tallentaminen on sukututkimuksen perusasia, ja ehdoton edellytys tietojen tarkistamiselle jälkikäteen.

Tiedon tallennusmuodot ja tietojen siirto

Sukututkimusohjelman tietojen perusmuotoja ovat henkilökeskeiset ja perhekeskeiset tallennusmuodot. Henkilökeskeisissä tallennusmuodoissa on vapaammat mahdollisuudet luoda erityyppisiä perherakenteita. Tiedot tallennetaan ohjelmistosta riippuen relaatiotietokantaan, XML-muotoon, Gedcom-muotoon tai sukututkimusohjelman omaan tiedostoformaattiin.
Käyttäjälle tiedostomuoto ei näy, mutta se on oleellinen siirrettäessä tietoja ohjelmistosta toiseen. Hyvä sukututkimusohjelma osaa muuntaa tiedot muodosta toiseen hukkaamatta tai muuttamatta informaatiota. Tietoja voi siirtää ohjelmistosta toiseen esimerkiksi yleisessä Gedcom-muodossa, jonka tuki eri ohjelmissa kuitenkin jonkin verran vaihtelee. Gedcom-muotoiselle tietokannalle löytyy runsaasti apuohjelmia, joilla sisältöä voi korjailla, muunnella ja tulostaa.

Gedcom-tiedosto

Gedcom-akronyymi tulee sanoista GEnealogical Data COMmunication. Se on määritelmä eri sukututkimusohjelmien väliseen sukututkimustietojen välitykseen. Formaatin kehitti sukututkimusta tukeva mormonikirkko helpottamaan tietojen vaihtoa ohjelmasta toiseen. Gedcom-tiedosto on yksinkertaista ANSEL- tai ASCII-muotoista tekstiä, joka sisältää tietoa henkilöistä ja meta-dataa heitä yhdistävistä suhteista. Suurimmassa osassa nykyisistä sukututkimusohjelmista on toiminnot Gedcom-muotoisen tiedon tuontiin ja tallennukseen. Gedcom TestBook -projekti arvioi, miten hyvin eri sukututkimusohjelmat toteuttavat Gedcom 5.5 -standardia. On olemassa myös useita työkaluohjelmia, joilla gedcom-muotoinen tieto voidaan muuttaa esimerkiksi internetselainten ymmärtämään HTML- tai XML-muotoon.

Tiedon tallennuksen tekniikkaa

Jos tarkastellaan tiedon säilyvyyttä rakenteellisella tasolla, XML olisi toistaiseksi paras vastaus sukutietojen säilyvyyteen. XML-muotoinen tieto voidaan muuntaa XSL:ää käyttäen eri muotoon, esimerkiksi HTML-sivuksi internetiin, kevyemmäksi sivuksi wap-kännykkään, PDF- tai RTF-tiedostoksi tai äänisyntetisaattorin ymmärtämään muotoon. Myös Gedcomista on tehty kaksikin XML-pohjaista määritystä GedXML ja GedML.
Sukututkimustietoja voidaan tallettaa myös OpenDocument-muotoon, jota pystyy käsittelemään useilla eri ohjelmilla.

Sukututkimusohjelmiston tarve

Sukututkimustietoja voidaan tallentaa myös esimerkiksi tekstinkäsittelyohjelmalla tai taulukkolaskentaohjelmalla, ilman erityistä sukututkimusohjelmaa. Näiden etuna on vapaa muoto esittää tietoja. Haittapuolena on jatkokäsittelyn ja tiedon etsinnän vaikeus, sekä huonompi kokonaisuuden hahmottaminen.