google/wiki40b huggingface dataset:
M-Bahn

M-Bahn tai Magnetbahn oli Maglev-junalinja, joka toimi Berliinissä Saksassa vuodesta 1989 vuoteen 1991.
Linja oli 1,6 km pitkä, ja se sisälsi kolme asemaa, joista kaksi oli uusia asemia. Gleisdreieckin asemalla M-Bahn käytti vanhaa Berliinin metron linjan U2 laituria, joka oli ollut käyttämätön siitä asti, kun Berliinin muuri rakennettiin. M-Bahn avattiin Birmingham maglevin rakentamisen jälkeen ja ennen Shanghain maglev-junan rakentamista, mutta joka tapauksessa se oli ensimmäinen maglev-juna kaupallisessa liikenteessä.

Historia

M-Bahn-rata ja vaunut rakennettiin 1980-luvulla. Koeajo matkustajaliikenteessä alkoi elokuussa 1989, ja virallinen säännöllinen matkustajaliikenne alkoi heinäkuussa 1991 - samana kuukautena se joutui myös lopettamaan liikenteensä.
Berliinin muurin murtuessa ja Saksan yhdentyminen mahdollistivat U2:n liikennöinnin uudelleenaloittamisen. Liikennemuutokset tarkoittivat lyhyen M-Bahn-linjan purkamista. Purkutyöt alkoivat vain kaksi kuukautta M-Bahnin virallisen avaamisen jälkeen ja päättyivät helmikuussa 1992. Katkaistu metrolinja oli nyt palautettu takaisin.
M-Bahnin työntövoimana käytettiin pitkästaattorista lineaarista moottoria. Toisin kuin Transrapidissa ja muissa maglev-junissa, vain 85 % M-Bahn-junan painosta oli kannatettu magneettisella levitaatiolla, ja tasapaino tuettiin perinteisillä pyörillä.
Liikennöinnin ajan Berliinin M-bahn kulki automaattisesti ilman kuljettajaa, mutta järjestelmä oli valmistettu tarvittaessa kuljettajakäyttöiseksi.

Ratalinja

Linja kulki suunnilleen pohjois-eteläsuunnassa Kemperplatzin asemalta Tiergartenin puiston reunalta Bernburger Strassen aseman kautta etelään nykyiselle Gleisdreieckin metroasemalle.
Asemat olivat Kemperplatz (nykyään paikalla on Sony Center, lähellä nykyistä Berliinin Potsdamer Platzin rautatieasemaa), Bernburger Str. (lähellä nykyistä Mendelssohn-Bartholdy-Parkin metroasemaa) ja Gleisdreieck (nykyään palautettu alkuperäiseen tarkoitukseensa U2-metrolinjan käyttöön)
Ratalinja Kemperplatzista Bernburger Strassen asemalle oli kaksiraiteinen ja sisälsi kaksi samansuuntaista vaihdetta. Bernburgerin aseman jälkeen puolivälissä matkaa Gleisdreickiin rata kapeni yksiraiteiseksi, kun se siirtyi olemassa olevalle metron ratalinjalle. M-Bahnin vaihde oli ratalinjan länsipuolella ennen saapumista Gleisdreieckin asemalle yksittäiselle laiturille. Itäpuolella oli metron rata, joka käyttää normaalia raideleveyttä. Vaihde sijaitsi aivan Kemperplatzin aseman eteläpuolella, mikä mahdollisti kaksiraiteisen ajon.
Cherry Jones

Yksityiselämä

Jonesin äiti oli high school -opettaja ja isä kukkakauppias. Jones valmistui high schoolista vuonna 1978.
Ahmad Jibril

Ahmad Jibril (arab. أحمد جبريل‎; s. 1938) on Palestiinan vapautuksen kansanrintama-yleisesikunnan (PFLP-GC) perustaja ja johtaja.
Jibril syntyi Yazurissa lähellä Jaffaa Brittiläisen Palestiinan mandaatin aikana. Hänen perheensä siirtyi Syyriaan, jossa hänet kasvatettiin ja hän palveli armeijassa 1956–1958 yleten kapteeniksi, ennen kuin hänet erotettiin kommunistiksi epäiltynä. Hän perusti 1959 Palestiinan vapautuksen rintaman ja liittyi 1967 George Habashin liikkeen kanssa muodostaen Palestiinan vapautuksen kansanrintaman (PFLP), joka on marxisti-leninistinen liike, joka vastusti Jasser Arafatin Fatahin nationalismia.
Vuonna 1968 Jibril erosi PFLP:sta Habashin ja Syyrian hallituksen välisten riitojen vuoksi ja perusti uuden PFLP-GC:n. Hän on tukenut Syyriaa siitä lähtien. PFLP-GC julisti ensisijaiseksi tavoitteekseen aseellisen taistelun, ei poliittisen ja julisti PFLP:n käyttävän liikaa aikaa filosofointiin. PFLP-GC kuuluisimpiin iskuihin kuuluvat hyökkäys yöllä 11. huhtikuuta 1974 Israeliin rajakaupunki Kiryat Shmonaan Libanonista ja marraskuun 1987 kahden taistelijan hyökkäys Israeliin moottoroiduilla riippuliitimillä.
Jibril ja PFLP-GC eivät ole luopuneet uskostaan, että Palestiinan voi vapauttaa ainoastaan aseellisella taistelulla. PFLP-GC ja PFLP kuuluvat ns. rejektionistiseen rintamaan, joka vastustaa kaikkia neuvotteluja Israelin kanssa.
Jibrilin poika, PFLP-GC:n aseellisen siiven komentaja ja hänen seuraajansa Mohammad Jihad Ahmad Jibril (1961–2002) tapettiin autopommilla Beirutissa 20. toukokuuta 2002.
Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemia

Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemia (engl. The American Academy of Arts and Letters) on yhdysvaltalaista kuvataidetta, musiikkia ja kirjallisuutta edistävä 250-jäseninen organisaatio. Se sijaitsee Washington Heightsissä Manhattanilla.
Nykyinen akatemia perustettiin vuonna 1904. Jäsenet valitaan eliniäksi, ja heihin on kuulunut useita amerikkalaisen korkeakulttuurin huippunimiä.
Vuonna 1908 Julia Ward Howe oli ensimmäinen akatemiaan valittu naisjäsen. Akatemia jakaa useita palkintoja.
Hauts-de-Bienne

Historia

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun kolme kuntaa Morez, La Mouille ja Lézat yhdistyivät.
HMS Lynx (1913)

Palvelus

Alus upposi 9. elokuuta 1915 osuttuaan miinaan.
Albin Valjakka

Albin Valjakka (10. heinäkuuta 1877 Mikkelin maalaiskunta – 29. kesäkuuta 1918 Viipuri ) oli sanomalehdentoimittaja ja sosiaalidemokraattien kansanedustaja.
Kansakoulun käytyään Valjakka työskenteli kirjaltajana ja sen jälkeen Vapaus-lehdessä Mikkelissä ensin toimittajana ja sitten vuodesta 1908 päätoimittajana. Hän oli myös lehden hallituksen puheenjohtaja ja taloudenhoitaja.
Valjakka oli SDP:n kansanedustajana 1907–1914 ja uudelleen 1917. Hän edusti Mikkelin läänin vaalipiiriä. Valjakka oli myös Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen ja sos.dem. puolueneuvoston jäsen.
Valjakka oli naimisissa vuodesta 1903 lähtien Hilma Maria Nykäsen (1881–1934) kanssa joka oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1930.
Suomen sisällissodan aikana Valjakka vangittiin Viipurissa 7. toukokuuta 1918 ja hän kuoli Viipurin vankileirillä kesäkuun lopulla 1918.
Mankila

Mankila eli Mankilankylä on Siikalatvan kunnassa, entisen Rantsilan kunnan alueella sijaitseva kylä. Se sijaitsee 50 kilometriä kuntakeskuksesta pohjoiseen. Rantsilan taajamasta on matkaa 15 kilometriä. Vuoden 2012 alussa kylässä asui noin 260 asukasta.
Kylä on saanut nimensä Siikajokivarressa asuneen Antti Mankin mukaan. Nykyiseltään Mankila on laaja viljelymaisema, jonka halki kulkee kylänraitti, jonka varrella on muun muassa rukoushuone ja seurantalo. Mankilassa on ollut oma koulu, joka lakkautettiin keväällä 2012.
Temmeksen taajaman ja Mankilan välinen tieosuus on Suomen sodan aikainen venäläisten rakentama tykkitie, josta on yhä jäänteitä.
Kylässä sijaitsee Rantsilan alueen suurin järvi Mankilanjärvi. Järvi on aiemmin tunnettu nimillä Kärsämänjärvi, Ylijärvi ja Pieni-Kärsämä.
Pentti Vesalainen

Pentti Vesalainen (s. 1. tammikuuta 1913 Kotka) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 1938 yhdistetyssä viidenneksi. Hän oli hiihto-osuudella kuudestoista mutta nosti sijoitustaan mäkiosuudella. Hän saavutti yhdistetyssä SM-pronssia vuosina 1937 ja 1938. Hän edusti Kotkan Hiihtoseuraa ja Kotkan Poliisi-Urheilijoita.
Ammatiltaan Vesalainen oli poliisi ja yleni komisarioksi.
Blue Lagoon

Blue Lagoon on saksalainen pop/dance-yhtye, jonka muodostavat Estrella (Patricia Gerndt) ja Patrick O'Joseph.
Estrella (synt. 1983) on tuottajan tytär, ja hänen taustansa ovat klassisessa musiikissa ja pianon soitossa. Hän nousi ensimmäistä kertaa Saksan listoille vuonna 2003 kesähitillä La Fiesta Loca.
Patrick O'Josephin musiikki on saanut vaikutteita reggaesta, hip hopista sekä 70-luvun soul-musiikista. Hänen ensimmäinen hittinsä oli vuonna 2003 julkaistu kappale Butterfly.
Matthew Wilderin vuonna 1984 tekemän kappaleen Break My Stride coverversio nosti Blue Lagoonin Saksan singlelistan sijalle 2 syyskuussa 2004. Myös heidän seuraava hittinsä oli coverversio, tällä kertaa Culture Clubin vuoden 1982 kappaleesta Do You Really Want To Hurt Me. Se nousi tammikuussa 2005 Saksan listoille sijalle 13.
Blue Lagoon jatkaa reggaehenkisten coverversioiden tekemistä kappaleista. Vuonna 2005 he julkaisivat coversinglen kappaleesta Heartbreaker, alun perin Bee Geesin Dionne Warwickille vuonna 1982 säveltämä kappale.
Philip Dejworek

Ura

Dejworek aloitti koripallouransa Ulmissa. Vuonna 1997 hän siirtyi pelaamaan yliopistokoripalloa Portlandin yliopistoon, jonka paidassa hän pelasi neljä kautta. Tämän jälkeen Dejworek palasi Saksaan, jossa hän edusti koripallon Bundesliigassa pelannutta Mitteldeutscher BC:tä. Kauden jälkeen hän siirtyi Norjan pääsarjassa pelanneeseen Bærums Verk Jetsiin. Dejworek edusti joukkuetta kaksi kautta voittaen viimeisellä kaudellaan Norjan mestaruuden. Kaudeksi 2004–2005 Dejworek liittyi Salon Vilppaaseen, jonka jälkeen hän keskittyi opiskeluun. Paluun kentille Dejworek teki kaudella 2006–2007 edustaen ruotsalaista Akropolista. Paluun Suomeen Dejworek teki heti seuraavana kautena toimien Vilppaan pelaajavalmentajana. Sen jälkeen hän muuttii Tanskaan. Tanskassa hän voitti kaksi mestaruutta ja yksi Pokal kanssa Bakken Bears. Kolmen onnistuneen kauden Tanskassa, Dejworek palkattiin Päävalmentaja Itävallassa WBC Wels, jossa hän pääsi välieriin hänen ensimmäinen vuosi.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten moukarinheitto

Aikataulu

Karsintakierrokset kilpaillaan 2. elokuuta. Loppukilpailu käydään 4. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 5. elokuuta.
Irja Aholainen

Aune Irja Aholainen-Saurola (ent. Saurén) (27. joulukuuta 1904 Helsinki – 14. elokuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan 1928–54 ja piti lisäksi omia konsertteja ja esiintyi orkesteriteosten solistina.
Irja Aholainen näytteli kahdessa elokuvassa: Pohjalaisia (1936, Maija Harri) ja Ihmiset suviyössä (1948, kätilö). Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1948.
Hänen puolisonsa vuodesta 1931 alkaen oli radioteknikko Lauri Saurola (Saurén).
Tomokazu Myōjin

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2000-2002.
Tie Nikeaan

Tie Nikeaan: Roomalaisten ja kristittyjen yhteinen matka ajanlaskumme alusta valtiokirkon syntyyn on Veikko Litzenin vuonna 2009 ilmestynyt kirja kristinuskon varhaisesta historiasta. Teoksen on julkaissut Kirja-Aurora.
Tervalampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Lampi on 300 metriä pitkä, 60 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa pitkänomiasen ja 30 metriä syvän painauman (kolu) pohjalla. Siihen laskee yksi suo-oja ja sen laskuoja Kolunoja lähtee lammen länsipäästä. Se virtaa yli kaksi kilometriä länteen ja yhtyy Heinälamminojaan 300 metriä Heinälammen alapuolella. Rantaviivan pituus on 650 metriä. Sen rannalla on vain yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie läheisen maatilan tieltä. Tie saa alkuunsa Saukonperältä.
Veikko Iivanainen

Veikko Iivanainen (3. marraskuuta 1915 Kuopio – 1949) oli suomalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn hiihtäjä.
Iivanainen sijoittui Sollefteån MM-kilpailuissa 1934 yhdistetyssä 26:nneksi ja mäkihypyssä 54:nneksi sekä Lahden MM-kilpailuissa 1938 mäkihypyssä 16:nneksi. Hän voitti mäkihypyssä Suomen-mestaruuden vuosina 1933 ja 1937, Salpausselän kilpailun vuonna 1937 sekä Puijon kilpailun vuosina 1932, 1935 ja 1939 sekä Bodenin kilpailun vuosina 1935 ja 1939. Seuratasolla hän edusti Kuopion Urheilu-Veikkoja ja Puijon Hiihtäjiä.
Kay Ivey

Kuvernöörinä

Varakuvernööri Ivey astui kuvernöörin virkaan 10. huhtikuuta 2017 Robert J. Bentley erottua virasta. Samalla hänestä tuli Alabaman toinen naiskuvernööri Lurleen Wallacen jälkeen.
Ivey allekirjoitti toukokuussa 2017 lain, joka suojeli yli 40 vuotta vanhoja patsaita ja muita monumentteja. Laki teki Etelävaltioiden muistomerkkien poistamisen lähes mahdottomaksi Alabamassa.
Iveyn kauden aikana Alabama on teloittanut useita vankeja. Hän allekirjoitti myös lain, joka vähensi kuolemaantuomittujen vetoomusmahdollisuuksia ja nopeutti tuomioiden täytäntöönpanoa.
Ivey voitti toisen kauden marraskuun 2018 vaaleissa. Hän vannoi virkavalansa 14. tammikuuta 2019.
Toukokuussa 2019 Ivey allekirjoitti Alabama Human Life Protection Act -lain, joka rajasi aborttioikeuden tapauksiin, jossa äidin henki on vaarassa tai sikiö on hengenvaarallisesti vaurioitunut. Laittoman abortin suorittaneille lääkäreille enimmäisrangaistus on lain mukaan 99 vuoden vankeus.
Petulia

Juoni

Kalifornian San Franciscoon sijoittuvassa tarinassa mieleltään epävakaa englantilaistaustainen seurapiirinainen Petulia (Julie Christie) jättää komean mutta väkivaltaisen miehensä (Richard Chamberlain), miljonääri-isänsä (Joseph Cotten) varoilla elävän tyhjäntoimittajan, ja antautuu sekavaan suhteeseen avioeron keskellä olevan lääkäri Archien (George C. Scott) kanssa. Sivujuonina ovat Petulian ongelmat meksikolaisen adoptiopoikansa kanssa ja Archien etääntynyt suhde sekä vaimoonsa (Shirley Knight) että omiin kouluikäisiin poikiinsa.

Tuotanto

Joidenkin arvioijien ”hyperaktiiviseksi” luonnehtimassa elokuvassa käytetään monia Ranskan uuden aallon elokuvan keinoja kuten hyppyleikkausta, nopeita ajallisia siirtymiä välähdyksenomaisine takaumineen ja tulevaa ennakoivine flashforwardeineen. Petulia oli Nicolas Roegin viimeinen pelkästään kuvaajan roolissa tekemä elokuva, ja myöhempien Roeg-ohjausten (esim. Kauhunkierre, 1973) perusteella voi päätellä monien elokuvan ratkaisujen olevan yhtä paljon Roegin kuin Lesterinkin käsialaa.
Yläluokkaan sijoittuvan tarinan taustalla nähdään muutenkin tuon ajan sanfranciscolaisen hippiliikkeen ilmentymiä. Yöelämäkohtauksissa esiintyvät lyhyesti Big Brother and the Holding Company mukanaan myös Janis Joplin sekä Grateful Dead, jonka jäseniä esiintyy myös avustajina joissakin kohtauksissa.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Elokuva sai teattereissa huonosti katsojia, mutta tuotti tekijöilleen joitakin palkintoehdokkuuksia: käsikirjoituksesta Lawrence B. Marcusille (Writers Guild of America) sekä rooleista Shirley Knightille (Laurel Award) ja George C. Scottille (New York Film Critics Circle ja National Society of Film Critics).
Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert antoi Petulialle täydet neljä tähteä ja kirjoitti sen muistuttavan Antonionin Kuumetta (1962) ja Resnais’n elokuvaa Viime vuonna Marienbadissa (1961) siinä, ettei sekään tarjoa katsojalle valmista positiivista tunnetta koettavaksi vaan antaa katsojan välillä ärsyyntyneenäkin muodostaa oma käsityksensä tarinasta. Petulia herätti hänessä epätoivon ja surun tunteita ilman, että elokuvassa olisi silti yhtään mitään vikaa. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esitysten 1985 ja 1992 alla sen olevan Lesterin maineikkain ohjaustyö, toisaalta lohduttoman pessimistinen, toisaalta tolkuttoman vauhdikas nopeine leikkauksineen ja temppuilevine kuvauksineen. ”Lesterin näkemys 1960-luvun lopun etsinnästä on ristiriitainen ja särmikäs, hänen elokuvansa täyttyy sarjoista irrallisia kohtauksia, tilanteita ja tunnelmia. Hän kuvaa kommunikaatiokatkosta ja vieraantumisen dramatiikkaa, rakastamisen sietämätöntä vaikeutta ja seksin esineellistymistä.”
The New York Timesin kriitikot valitsivat Petulian vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Monikulmioluku

Monikulmioluku on mikä tahansa luonnollinen luku, jota vastaava määrä pisteitä voidaan asetella tasavälein pinnalle niin, että ne muodostavat säännöllisen monikulmion. Monikulmioluvut ovat eräs kuviolukujen ryhmä: niissä pisteitä asetellaan tasolle.

Säännönmukaisia piirteitä

Ensimmäinen n-monikulmioluku on aina 1 ja seuraava n.

Historiaa

Muun muassa pythagoralaiset tutkivat noin 500 eaa. lukujen ominaisuuksia ja niihin liittyvää mystiikkaa. Kolmioluvut olivat keskeinen osa kuviolukujen oppirakennelmaa ja liittyi ilmeisesti oleellisella tavalla numerologiaan. Heidän lukuteoriansa piti pyhän tetraktyksen  kolmiorakennetta samassa arvossa kuin säännöllistä geometrista viisikulmiota eli pentagrammia. Etuoikeutettujen lukujen luokkia oli runsaasti. Filolaos totesi, että kaikkiin asioihin voidaan liittää luku ja että mitään ei voida kuvitella tai tietää ilman lukua.
Pierre de Fermat tutki muiden töidensä oheella myös pythagoralaisten matematiikkaa käsitellen muun muassa täydellisiä lukuja, kuviolukuja ja alkulukuja. Hänen todistusmenetelmät avasivat lukujen maailman tehokkaasti ja samalla hän perusti lukuteorian. Hän ehdotti haasteena muille, että jokainen luonnollinen luku voidaan esittää korkeintaan k:lla k-kulmioluvulla (Fermat’n monikulmiolause). Hän myös väitti todistaneensa väitteensä, mutta todistusta ei ole löydetty hänen paperiensa joukosta. Carl Gustav Jacob Jacobi ja Joseph-Louis Lagrange (Lagrangen neljän neliön lause, vuonna 1772) sekä Leonhard Euler ovat todistaneet sen neliölukujen tapauksessa ja Carl Friedrich Gauss kolmiolukujen tapauksessa vuonna 1796. Vasta Augustin-Louis Cauchy todisti sen yleisessä tapauksessa vuonna 1813.
Karl Granit (jääkäri)

Karl Alfons Granit (22. huhtikuuta 1894 Lemlanti – 23. helmikuuta 1969) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Karl Alfred Karlsson ja Erika Sjölund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Toini Katarina Henrikssonin kanssa.

Opinnot

Granit kirjoitti ylioppilaaksi Maarianhaminan jatkoluokilta vuonna 1913 ja liittyi Turkulaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1915.

Jääkärikausi

Granit liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 26. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 14. toukokuuta 1916 ja edelleen 17. toukokuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Hän oli komennuksella joulukuussa 1915 Ruotsissa sekä rintamakomennuksensa jälkeen toukokuussa 1917 Ahvenanmaalla, jonne hän saapui sukellusvene UC 79:llä. Suomen sisällissodan puhjettua hän muodosti yhdessä jääkäri Karl Sundbergin kanssa Ahvenanmaan vapaajoukkueen, joka liittyi myöhemmin Saariston vapaajoukkoon. Hän palveli tässä joukossa 3. komppanian päällikkönä maaliskuun lopusta kesäkuun alkuun 1918. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Turussa, Loimaalla ja Forssassa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Hän astui sisällissodan jälkeen palvelukseen vääpelinä Suomen tykistökouluun 19. heinäkuuta 1918, josta hänet siirrettiin 25. elokuuta 1918 Kenttätykistörykmentti n:o 1:n 2. patteristoon ja sieltä 21. lokakuuta 1918 Kenttätykistörykmentti n:o 2:een. Armeijasta hän erosi joulukuussa 1918 ja siirtyi liikealalle ensin konttoriksi Trångsund stevedoring Co:een Uuraisiin vuonna 1924, missä hän palveli vuoteen 1926 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Ah. Kandelins eftr:n palvelukseen Tornioon vuonna 1927 ja edelleen Paraisten kalkkivuori oy:öön vuonna 1928, kunnes ryhtyi isännöitsijäksi W. A. Mäkelä stevedore osakeyhtiöön Uuraisiin vuonna 1929 ja palveli yritystä vuoteen 1933 saakka, jonka jälkeen siirtyi Walter Nyberg & Co:n palvelukseen Kemiin vuonna 1934, josta hän siirtyi konttoripäälliköksi Oy. Laine & Nordlund ltd:lle Raumalle vuonna 1935. Yrityksen toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1942. Hän toimi talvi- ja jatkosodan aikana siviilitoimensa ohella väestönsuojelu- ja ilmavalvontatehtävissä. Hän toimi Raumalla Ruotsin varakonsulina vuosina 1943–1963. Hänet on haudattu Raumalle.
Puerto Marina

Puerto Marina eli Puerto Deportivo de Benalmádena on vierasvenesatama Benalmádenassa, Aurinkorannikolla.
Satama avattiin vuonna 1979 nimellä Puerto Príncipe, mutta nimettiin vuonna 1982 Puerto Marinaksi. Satamalle on ominaista sen ainutlaatuinen arkkitehtuuri. Sataman yöelämää kehutaan jopa koko Aurinkorannikon parhaaksi.
Päivisin satamassa järjestetään muun muassa delfiininkatselu- ja kalastusretkiä. Satamasta on matkustajalaivayhteys Málagaan ja Fuengirolaaan.
Satamassa on noin 1000 venepaikkaa.
Ene Franca Idoko

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
Lauri Lehmussaari

Lauri Ilmari Lehmussaari (18. syyskuuta 1895 Turku – 8. helmikuuta 1984) oli suomalainen taidemaalari.
Lehmussaari opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1914. Hänen töitään oli esillä Prahassa ja Bratislavassa Tshekkoslovakiassa 1936, 22 eri kaupungissa Saksassa 1936, Kööpenhaminassa 1937, Budapestissa ja Wienissä 1937 sekä Lontoossa 1938.
HMS Beagle (1854)

Valmistus

Alus tilattiin 10. huhtikuuta 1854 C. J. Mare and Companyltä Blackwallista, ja aluksen koneiston toimitti Humphrys, Tennant and Dykes. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 15. huhtikuuta, ja se laskettiin vesille 20. heinäkuuta. Alus valmistui 3. syyskuuta. Aluksen runko maksoi 8 302 puntaa ja koneisto 9 725 puntaa kokonaiskustannusten ollessa 23 091 puntaa.

Palvelus

HMS Beagle otti osaa Krimin sotaan vuosina 1854–1856, jonka aikana kaksi miehistönjäsentä sai Viktorian ristin.
Alus myytiin Amiraliteetin 16. heinäkuuta 1863 antamalla määräyksellä Hongkongissa Satsuman hanille Japaniin koululaivaksi. Se nimettiin vuonna 1865 Kenkoksi (jap. 乾行). Alus romutettiin vuonna 1889.
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy

Juoni

Uunolla on syntymäpäivä, ja hänen kotinsa kalustetaan aivan uuteen uskoon. Herättyään Uuno luulee, että koko koti on ryöstetty, ja hän hälyttää poliisin. Elisabeth tulee kotiin, ja poliisi juoksee häntä vastaan kerrostalon pihalla. Uuno kertoo vaimolleen, ettei heillä ole enää kotia.
Vuorineuvos Tuura on puolueensa presidenttiehdokas, mutta Uuno uhkaa sotkea koko kampanjan, joten hänelle täytyy löytää työtä. Tuura määrää Uunon soveltuvuustestiin, ja tulos on yllättävä: Uuno sopii erinomaisesti rautakauppiaaksi. Tuuran kilpakumppani Häppälä lähettää kauniin agentti Unelman pilaamaan Uunon ja Elisabethin avioliiton; skandaali on valmis ja Tuuralta menee maine.
Uuno saa kirjeen Amerikasta veljeltään Georgelta, joka kertoo tulevansa Suomeen tekemään sijoituksia. Pian George saapuu, mutta onko kyseessä sittenkään oikea George? Kesämökillä appiukko kuulee, kun Uuno kertoo Unelmalle höynäyttäneensä tätä esittämällä Georgea. Vihainen appiukko lyö vahingossa oikeaa Georgea, joka on juuri ajanut mökin pihaan hetkeä aiemmin. George lähtee takaisin Chicagoon, koska pitää Suomea niin väkivaltaisena maana.

Muuta tietoa

Elokuvan käsikirjoitus on rakennettu uudelleen lämmitettyjen Spede Show'n Uuno-sketsien pohjalta. Elokuvassa nähdään myös kuuluisa, 13 minuutin pituinen Rautakauppa-sketsi, jossa Loiri toimii äärimmäisen palveluhaluttomana myyjänä ja Kauko Helovirta asiakkaana.
Elokuvan valmistushetkellä Hannele Laurin sukunimi oli vielä Markkula, ja alkuteksteissä tämän takia lukee "Hannele Markkula".
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy oli vuoden 1978 katsotuin elokuva 356 953 katsojalla.
Uusi Tehdas

Demola Tampere

Demola Tampere yhdistää korkeakouluopiskelijat ja yritykset. Demolassa ryhmä opiskelijoita etsii yrityksen idealle tai haasteelle mahdollista ratkaisua. Lopputuloksena syntyy demo, konsepti tai prototyyppi, jota yritys voi hyödyntää toiminnassaan. Ensimmäinen Demola perustettiin Tampereelle vuonna 2008. Nykyisin Demola toimii jo 13 eri maassa.

Startup-ohjelma

Tiimeille ja yrittäjille Uusi Tehdas tarjoaa ilmaisen kolmen kuukauden mittaisen intensiivikurssin lean-yrittämiseen osaavien asiantuntijoiden johdolla. Startup-ohjelmassa tiimit ja yrittäjät saavat kattavaa tietoa yrittämisestä, mentorointia eri alojen yrittäjiltä ja asiantuntijoilta, verkostoitumismahdollisuuden investoijien kanssa, työskentelytilaa ohjelman ajaksi ja mikä tärkeintä, yhteisöllistä tukea muilta startup-yrittäjiltä.