google/wiki40b huggingface dataset:
Walter von Gerich

Walter Harald von Gerich (30. elokuuta 1881 Helsinki – 1. syyskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja virkamies, joka toimi ensimmäisen maailmansodan aikana Saksan palveluksessa vakoojana.
Walter von Gerichin vanhemmat olivat Helsingin venäläisen sotasairaalan päällikkö lääkintäkenraalimajuri, todellinen valtioneuvos Karl Edvard Teodor von Gerich ja Julia Olympia von Koeppen. Kenraaliluutnatti Paul von Gerich oli hänen vanhempi veljensä. Walter von Gerich meni 1917 Berliinissä naimisiin Elsa Matilda Jungstedtin kanssa.
Walter von Gerich palveli aliluutnanttina Suomen kaartissa vuodesta 1905 vuoteen 1906 saakka, jolloin joukko-osasto lakkautettiin. Tämän jälkeen hän toimi 1907–1916 Viipurin lääninvankilan johtajana.
Von Gerich siirtyi 1916 Saksaan. Hän oleskeli 1917 Norjassa, jossa hän esiintyi saksalaisena paronina ja diplomaattikuriirina nimeltä Walter von Rautenfels. Hänet pidätettiin 16. kesäkuuta 1917 Kristianiassa syytettynä vakoilusta ja sabotaasitekojen suunnitelusta Saksan hyväksi. Von Gerichin hallusta löytyi useita matkalaukullisia täynnä räjähdysaineita, palopommeja ja niihin tarvittavia sytyttimiä ym. materiaalia sekä pernaruttobakteereita sisältäneitä sokeripaloja. Von Gerich oli toimittanut näitä tarvikkeita säännöllisesti Saksasta diplomaattipostin mukana Norjaan ja Ruotsiin. Sieltä niitä oli viety Suomeen, ja myös norjalaisissa satamissa käyneisiin amerikkalaisiin laivoihin oli asetettuja pommeja.
Von Gerich karkotettiin diplomaattiasemansa vuoksi Saksaan 27. kesäkuuta 1917, mutta useita hänen avustajiaan tuomittiin Norjassa vankeusrangaistuksiin. William Person sai kuuden vuoden vankeustuomion, Wäino Pesonen kaksi vuotta, Hjalmar Wirtanen 1 1/2 vuotta sekä Johannes Sandvik ja Allan Sandstrøm molemmat 4 1/2 vankeutta.
Palattuaan Suomeen 1918 von Gerich osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa majurin arvoisena ja oli mukana Satakunnan rintaman taisteluissa. Sodan jälkeen von Gerich erosi Suomen armeijan palveluksesta 1918 ja toimi sen jälkeen liikemiehenä.
Walter von Gerich kuoli tapaturmaisesti onnettomuudessa toisen maailmansodan alkamispäivänä 1. syyskuuta 1939 Helsingissä.
Sam Brabham

Ura

Barabhamin kilpa-autoilijan ura alkoi 16-vuotiaana kartingin parissa vuonna 2011. Hän siirtyi kahden kartinvuoden jälkeen ajamaan kaudeksi 2013 Britannian Formula Ford-sarjaa, jossa sijoittui neljänneksi perussarjassa ja toiseksi Scholarship-luokassa. Hän ajoi myös MRF Formula 2000 Challenge -sarjaa kaudella 2013–2014, jossa sijoittui yhdeksänneksi lopputuloksissa.
Brabham teki paluun kilparadoille vuonna 2018 ajamalla Britannian Porsche Carrera Cupin Pro Am -luokassa kymmenenneksi.
Painonnosto Kansainyhteisön kisoissa 2010

Mitalistit

Lähde: cwgdelhi2010.org
Ossi Ottela

Ossi Kari Kalervo Ottela (14. heinäkuuta 1944 Joutsa – 3. huhtikuuta 2017 Hyvinkää) oli suomalainen kuuro urheilija, joka menestyi Kuurojen olympialaisissa Deaflympicsissa. Hän saavutti vuonna 1969 kuurojen olympialaisissa Belgradissa moukarinheitossa hopeaa.
Karhulampi (Kouvola, Kelesjärvi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä mpy.
Ismail ibn Sharif

Ismail ibn Sharif eli Ismail Verenhimoinen (1645 tai 1646–1727) oli Marokon sulttaani 1672–1727. Euroopassa koulutetun armeijan avulla hän sai kuriin maata vaivanneen anarkian.
Sulttaanilla kerrotaan olleen sadoittain lapsia. Vuodelta 1703 on tieto, että hänellä olisi ollut 867 lasta, joista 525 poikaa ja 342 tytärtä, ja hänen 700. poikansa syntyi 1721.
Kourtney Kardashian

Nuoruus

Kourtney  Kardashian syntyi 18. huhtikuuta 1979 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Kourtney on Kris Jennerin ja Robert Kardashianin ensimmäinen lapsi.  Hänellä on  kolme nuorempaa sisarusta: Kim Kardashian, Khloé Kardashian,  Rob Kardashian sekä kaksi sisarpuolta Kendall Jenner ja Kylie Jenner. Kourtneyn isä Robert Kardashian tuli aikoinaan tunnetuksi O. J. Simpsonin asianajajana. Kardashianin vanhemmat erosivat vuonna 1989 ja Kris-äiti meni uudelleen naimisiin olympiavoittaja Caitlyn Jennerin (silloin Bruce Jenner) kanssa. Pari kuitenkin erosi myöhemmin vuonna 2015.
Robert-isä kuoli vuonna 2003 syöpään. Omien sisarusten lisäksi uusperheeseen kuuluvat Caitlynin lapset Cassandra Marino, Burt Jenner, Brandon Jenner ja Brody Jenner.

Ura ja opiskelu

Kourtney kävi teini-ikäisenä Marymount High Schoolia, joka on roomalaiskatolinen tyttökoulu Los Angelesissa. Valmistuttuaan Marymountista Kardashian muutti Texasiin opiskelemaan Southern Methodist Universityyn. Tämä koulu kesti kaksi vuotta, jonka jälkeen hän muutti Arizonaan opiskelemaan University of Arizona -nimiseen oppilaitokseen, josta hän valmistui teatteritaiteen kanditaatiksi. Kourtneyllä oli luokkatovereina mm Nicole Richie ja Luke Walton. Kourtney astui julkisuuteen ensimmäisen kerran vuonna 2005 osallistuttuaan TV-sarjaan nimeltä Filthy Rich: Cattle Drive. Suurempaa huomiota Kardashian sai kun perheen tosi–TV-sarja E! Rikkaat Kardashianit alkoi vuonna 2007. Vuonna 2006 Kourtney avasi sisarustensa Kimin ja Khloén kanssa muotiliikkeen nimeltä DASH. Vuonna 2011 Kourtney näytteli TV-sarjassa One Life to Live asianajajaa nimeltä Kassandra Kavanaugh.

Yksityiselämä

Vuonna 2006 Kourtney Kardashian alkoi tapailla Scott Disickiä. Parin ensimmäinen lapsi Mason Dash Disick syntyi 14. joulukuuta 2009. Toinen lapsi Penelope Scotland Disick syntyi 8. heinäkuuta 2012 ja parin kuopus Reign Aston Disick syntyi 14. joulukuuta 2014. Vuonna 2015 Kardashian ja Disick erosivat. Kourtney aloitti tapailemaan 25-vuotiasta Younes Bendjimaa vuonna 2016, mutta pari erosi elokuussa 2018. Parin huhuttiin eronneen riitojen takia.
Rakuuna (kasvi)

Historiaa

Rakuunaa ei tavata laskea ikiaikaisten lääke- ja maustekasvien joukkoon, sillä se oli tuntematon rohto Antiikin kulttuureille. Kasvi tuotiin Eurooppaan Länsi-Aasiasta ristiretkien aikaan. Rakuunan käyttö oli 1500-luvulla yleistynyt Euroopassa aina Britteinsaaria myöten.

Lääkekasvina

Rakuunan käyttö lääkekasvina on tätä nykyä lähes unohdettu, mutta aikanaan Keski-Euroopassa sen lehtiä ja versojen latvoja käytettiin edesauttamaan sydämen ja maksan toimintaa. Rudolf Steinerin oppien mukaan kasvin on sanottu auttavan myös nivelreumaan ja vesipöhöön. Viime vuosikymmeninä tehdyissä tutkimuksissa lääkitseville ominaisuuksille on löytynyt perusteitakin kasvin sisältämistä öljyistä. Rakuuna parantaa ruokahalua ja ruoansulatusta, laukaisee kouristuksia ja on antiseptinen rohto.

Maustekasvina

Rakuuna on olennainen osa etenkin ranskalaista ja armenialaista keittiötä. Se on osana klassisia Fines herbes- ja Bouquet garni -mausteseoksia. Koska rakuunassa on suolaisenomainen vivahde, sitä on suositeltu suolattoman ruokavalion lisäksi. Hienonnetulla rakuunalla maustetaan salaatteja ja munaruokia. Se sopii myös keittojen, kanan ja kalakastikkeiden mausteeksi. Béarnaisekastike on yksi maailman tunnetuimmista kastikkeista, jonka valmistuksessa käytetään rakuunaa.

Ranskalainen rakuuna

Ranskalainen rakuuna (Artemisia dracunculus var. sativa tai ’Sativa’) on yrtin kahdesta muunnoksesta tunnetumpi ja maultaan mainekkaampi. Sitä voidaan kasvattaa Suomessa monivuotisena, mutta venäläiseen rakuunaan verrattuna se on talvenarempi. Etenkin Keski- ja Pohjois-Suomessa on kasvin suojaaminen katteella suositeltavaa talveksi. Koska ranskalainen rakuuna ei tuota lainkaan siemeniä, sen lisääminen onnistuu ainoastaan kasvullisesti jakamalla tai pistokkaista juurruttamalla.

Venäläinen rakuuna

Venäläinen rakuuna (Artemisia dracunculus var. cultivar tai ’Inodora’) on rakuunan heikkoaromisempi mutta satoisampi muunnos. Se voi kasvaa jopa 150 cm korkeaksi. Makua on luonnehdittu jopa sellaiseksi, ettei sitä tulisi lainkaan käyttää ruoanvalmistuksessa. Se siementää hyvin ja lisääntyy siten erinomaisesti.
Melbourne Shuffle

1980-luku

Melbourne Shuffle muokkautui 1980-luvun stomping-tanssista kun ravesta tuli vaikutteita breakbeat- ja teknomusiikkiin. Se sai vaikutteita myös breakdancesta ja hiphopista, josta "running man" on peräisin.

1990-luku

1990-luvun puolivälissä Melbourne Shufflesta tuli yhä suositumpi, jolloin syntyi monia tyylejä, mutta kaikissa säilyi pääliikkeenä "shuffle", jossa liikutaan kantapäitä ja varpaita liikuttamalla. Tästä tulikin nimi Melbourne Shuffle. Käsien liikkeestä tuli myös vallitsevampi.

2010-luku

Vuonna 2011 LMFAO toi tanssin uudelleen muotiin kappaleellaan Party Rock Anthem, jonka musiikkivideossa tanssikoreografia perustuu muokattuun Melbourne Shuffleen. Useiden Melbourne shufflen sekä Hardstyle shufflen harrastajista kuitenkin pitävät LMFAO:n versiota shufflesta halpana sekä typerän näköisenä tanssina eikä edes yhdistä melbourne shufflea sekä LMFAO shufflea toisiinsa, vaan pitävät niitä kahtena aivan erilaisena tanssilajina.
Petruška

Petruška (ven. Петрушка, ransk. Pétrouchka) on Igor Stravinskyn säveltämä baletti. Se tehtiin alkujaan Sergei Djagilevin tilauksesta tämän Ballets russes -seuruetta varten. Baletin ensi-ilta oli Pariisin Théâtre du Châteletissa 13. kesäkuuta 1911. Alkuperäisen koreografian laati Mihail Fokin. Aleksandr Benois kirjoitti libreton ja suunnitteli alkuperäisessä versiossa käytetyt puvut ja lavasteet. Pääroolin tanssi ensi-illassa Vatslav Nižinski.
Baletin kolme päähenkilöä ovat nukkehahmot Petruška, Ballerina ja Mauri, joiden välillä on kolmiodraama. Mauri ja Petruška kilpailevat Ballerinan suosiosta, kunnes lopuksi Mauri surmaa Petruškan miekalla. Petruška kuitenkin palaa vielä kummittelemaan. Baletti on jaettu neljään kohtaukseen.
Stravinsky oli ennen Petruškaa säveltänyt Djagilevin seurueelle menestykseksi muodostuneen baletin Tulilintu. Kesällä 1910 hän oli säveltämässä musiikillista ilveilyä (burleski) pianolle ja orkesterille, ja antoi teokselle nimen ”Petruškan huuto” venäläisestä nukketeatterista tutun koomisen petruška-nuken mukaan. Stravinsky ryhtyi kuitenkin laajentamaan teosta ja vieraillessaan Nižinskin kanssa Stravinskyn luona Sveitsin Clarensissa Djagilev sai idean muuttaa sen baletiksi. Alkuperäisestä sävellyksestä tuli lopulta baletin toisen kohtauksen musiikki. Benois kirjoitti tämän jälkeen Djagilevin pyynnöstä traagisen juonen petruška-nuken ja Stravinskyn siihen mennessä säveltämän musiikin ympärille. Valmiina ollut musiikki käsitti kaksi kohtausta, ja Benoisin kirjoitettua tarinan nelikohtauksiseksi Stravinsky sävelsi puuttuneen musiikin. Stravinsky käytti tässä useita venäläisten kansanlaulujen melodioita.
Petruškan musiikista on sanottu, että siinä Stravinsky alkoi irtautua Tulilinnussa käyttämästään tyylistä, ja että äkilliset rytmin- ja temponmuutokset ennakoivat myöhemmän Kevätuhri-baletin tyyliä. Petruškassa toistuu niin sanottu Petruška-sointu eli päällekkäin soitetut C-duuri- ja Fis-duurikolmisoinnut, jotka luovat bitonaalisuuden tunnun.
Stravinsky teki baletista vuonna 1947 uudistetun version pienemmälle orkesterille. Lisäksi hän teki baletin musiikista vuonna 1921 pianosovituksen Trois mouvements de Petrouchka pianisti Arthur Rubinsteinia varten.
Curt Hennig

Curtis Michael "Curt" Hennig (28. maaliskuuta 1958 – 10. helmikuuta 2003) oli amerikkalainen showpainija. Hänet tunnettiin myös nimillä Curt Hennig ja Mr. Perfect (suom. Herra Täydellinen). Hän kuoli kokaiinin yliannostukseen. Hennig on paininut AWA(American Wrestling Assocation) WCW (World Championship Wrestling)järjestöissä, mutta parhaiten hänet tunnetaan WWF (World Wrestling Federation) urastaan. Hennig on showpainija Larry Hennigin poika. Curtin oma lapsi Joe Hennig on myös showpainija.
Pressopannu

Pressopannu on ranskalaisperäinen kahvin ja joskus teen valmistukseen käytettävä pannu. Pressopannu on toimintaperiaatteeltaan yksinkertainen ja tuottaa vahvemman kahvin kuin kahvinkeittimet.
Pressopannu koostuu kapeasta, yleensä lasisesta tai muovisesta lieriöstä, jossa on kansi ja mäntä, joka mahtuu tiiviisti lieriöön. Männässä on metalli- tai nylonverkosta muodostuva suodatin. Yksi pressopannun eduista muihin kahvinvalmistusmenetelmiin on helppo kuljetettavuus. Pieni pressopannu kulkee kätevästi mukana vaikka rinkassa vaellusreissulla.
Koska kahvijauhe on suorassa kosketuksissa veden kanssa, pressopannulla keitettyyn kahviin liukenee pannukahvin tavoin enemmän makuaineita ja eteerisiä öljyjä kuin suodatinmenetelmällä, jossa nämä aineet jäävät suodatinpussiin. Pressopannulla tehty kahvi on tummempaa, sakeampaa ja sakkaisempaa kuin suodatettu kahvi. Koska käytetty kahvijauhe jää kahvinvalmistusveteen, tulisi pressokahvi tarjoilla välittömästi valmistuksen jälkeen, jotta kahvista ei tule kitkerää.
Pressopannussa käytettävän kahvijauheen tulee olla tasaisen karkeaa. Suomessa pannukahvina myytävä kahvi soveltuu siihen erinomaisesti.
Pressopannua on käytetty myös irtoteen hauduttamiseen, etenkin ravintoloissa, kun on säästetty teekannujen hankkimiskustannuksissa. Samoin kuin kahvin kohdalla, teetä ajatellen on huomionarvoista, että hautuminen jatkuu senkin jälkeen kun mäntä on laskettu alas. Tämän vuoksi pressopannu saattaa kitkeröittää tietyt teet ja se soveltuu käyttöön lähinnä samalla tavoin, kuin silloin kun teelehdet saavat hautua teekannussa vapaasti. Toinen huomionarvoinen seikka on, että teen haudutuksen loppuvaiheessa on usein vältettävä teen sekoittamista, etteivät voimakkaan makuiset polyfenolit peitä tiettyjen hienojen teelaatujen aromeja, mikä väistämättä tapahtuu pressokannun männän liikkeestä.
Cavalleria

Juoni

Eletään 1900-luvun alkua. Ratsuväen upseeri Umberto Solaro on rakastunut torinolaisen aatelisperheen tyttäreen Speranzaan. Tämän isä ajautuu talousvaikeuksiin ja Speranza naitetaan rikkaalle itävaltalaiselle diplomaatille. Solaro hautaa murheensa ratsastusharrastukseensa, mutta myöhemmin rakastavaiset alkavat jälleen tapailla toisiaan. Juorut leviävät nopeasti, Speranzan veli haavoittuu kaksintaistelussa puolustaessaan sisarensa kunniaa ja Speranza hylkää Solaron lopullisesti. Järkyttynyt Solaro joutuu ratsastusonnettomuuteen, ampuu hevosensa ja liittyy Italian ilmavoimiin. Ensimmäisessä maailmansodassa lentäjäsankari ammutaan alas ja ratsuväki korjaa hänen ruumiinsa taistelukentältä.

Tuotanto, teemat ja vastaanotto

Mustavalkoinen Cavalleria on kuvattu Cinesin studiolla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Pinerolon ratsastuskoulussa Torinossa ja Castro Pretorion maneesissa Roomassa. Sen taustalla ovat ratsastusmestari Federico Caprillin ja lentäjäsankari Francesco Baraccan elämäkerrat.
Avoimen militaristinen elokuva piirtää ihannoidun kuvan sankarista, joka uhraa onnensa isänmaan alttarille. Sen pääosassa säihkyvästä Amedeo Nazzarista tuli Cavallerian myötä yksi 1930-luvun italialaisen elokuvan kirkkaimmista tähdistä. Nazzari ja ohjaaja Goffredo Alessandrini jatkoivat samaa teemaa fasistisessa propagandaelokuvassa Lentäjä Luciano Serra (Luciano Serra pilota, 1938). Cavalleria muistetaan myös yhtenä Anna Magnanin ensimmäisistä elokuvista.
Cavallerian ensi-ilta oli vuoden 1936 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se sai Italian lehdistö- ja propagandaministeriön palkinnon. Aikalaiskritiikki kiitti elokuvaa tarkasta ajankuvauksesta ja hyvistä näyttelijäsuorituksista, mutta arvosteli sen yksiulotteista käsikirjoitusta.
Polytetrafluorieteeni

Polytetrafluorieteeni (IUPACin lyhenne PTFE) on polymeeri, jossa hiiliketjuun on liittynyt fluoriatomeja. DuPontin kauppanimi Teflon on DuPontin tutkijan Roy J. Plunkettin (1910–1994) vuonna 1938 keksimän polytetrafluorieteenin (PTFE) tunnetuin kauppanimi, ja sitä yleiskielessä käytetään polytetrafluorieteenin synonyyminä.
Teflon valmistetaan polymeroimalla tetrafluorieteeniä:

Kauppanimeä Teflon käytetään myös muista samanlaatuisista muoveista, kuten PFA (perfluorialkoksimuovi). ICI:n kauppanimi polytetrafluorieteenille on Fluon ja Hoechst AG:n kauppanimi on Hostaflon. 
Aine keksittiin sattumalta. Plunkett työskenteli etsien uusia jäähdytysaineita, ja pumppasi fluoripitoista kaasua kaasupulloon. Hämmästyksekseen hän huomasi, että venttiiliä avattaessa mitään ei tullut ulos. Hän leikkasi pullon auki ja totesi korkeapaineisen kaasun muuttuneen vaaleaksi jauhemaiseksi aineeksi. Kaasupullon rauta oli toiminut katalyyttinä.  Kolme vuotta kestäneen tutkimuksen jälkeen DuPont patentoi aineen 1941 ja rekisteröi Teflon-kauppanimen 1944.
Teflonia valmistettiin ensimmäisen kerran 1938 ja sen ensimmäinen merkittävä käyttökohde oli uraaniheksafluoridin säilytys Yhdysvaltain Manhattan-projektin yhteydessä. Teflonia tuli myyntiin 1946. Teflon liitetään tästä huolimatta toisinaan NASA:n Apollo-kuuohjelman sivutuotteeksi. 
Teflonin kitkakerroin itseään ja terästä vasten on 0,05–0,1, joka on kolmanneksi pienin tunnetuista materiaaleista BAMin ja timantin jälkeen. Muovi on reagoimatonta ja sitä käytetään kemikaalien säilytykseen ja putkistoissa. Kotitalouksissa teflon on tunnettu pannujen pinnoitteena. Sen sulamispiste on 327 °C. Pintojen pinnoittaminen teflonilla on ongelmallista, koska se ei tartu muihin materiaaleihin. Pinnoittaminen tapahtuu yleensä sintraamalla teflonpulveri kiinni pintaan.
Teflonin kehittäjäyritys DuPont on pitänyt yli 20 vuotta omana tietonaan, että olennainen teflonin valmistuksessa käytettävä komponentti, Perfluoro-oktaanihappo eli PFOA, saattaa olla haitallinen ihmisille ja ympäristölle. DuPontin mukaan teflonilla käsitellyt kuluttajatuotteet ovat turvallisia eikä aineesta jää pitoisuuksia valmiiseen tuotteeseen. Amerikkalaisen ympäristöjärjestön Environmental Working Groupin (EWG) mukaan PFOA on eläinkokeissa aiheuttanut muun muassa syöpää ja kehitysvammoja. Teflonastioiden vahingossa tapahtuva ylikuumentuminen on erittäin vaarallista papukaijoille, mahdollisesti myös muille linnuille. Myös ihmisten on raportoitu saaneen oireita ylikuumentuneesta teflonastiasta.
Bush Brothers & Company

Historia

Bush Brothers & Company aloitti vuonna 1908 tuottaen alun perin säilöttyjä tomaatteja Chestnut Hillsissä, Tennesseessä. Yhtiön perustivat Andrew Jackson Bush ja hänen kaksi veljeään Fred ja Claude. Yhtiö menestyi ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin Yhdysvaltain valtio osti siltä tarvikkeita ja 90 prosenttia yhtiön tuolloisesta säilöttyjen tomaattien tuotannosta meni sodan tarpeisiin. Yhtiöstä tuli osakeyhtiö vuonna 1922 ja se avasi toisen tehtaan vuonna 1928 Oak Groveen ja vuonna 1931 kolmannen Clintoniin. Vuonna 1944 seurasi puolestaan arkansasilaisen Blytheville Canning Companyn osto.
Toisen maailmansodan jälkeen Bush Brothers & Company alkoi laajentaa tuotteitaan useisiin eri ruokatarvikkeisiin. Yhtiön ehkä kuuluisin tuote Bush’s Original Baked Beans tuotiin markkinoille vuonna 1968. Sen menestyksen taustalla on vuonna 1993 aloitettu mainoskampanja.

Tuotteet

Bush Brothers & Company on sittemmin kehittänyt Bush’s Original Baked Beansin menestyksen myötä useita muitakin papumerkkejä. Yhtiö myy arviolta 80 prosenttia Yhdysvaltojen kaikista säilötyistä pavuista. Yhtiöllä on nykyisin kaksi tehdasta, jotka sijaitsevat Chestnut Hillissä Tennesseessä ja Augustassa Wisconsinissa.
Burgoo

Burgoo on nimitys, joka voi viitata useisiin eri muhennoksiin ja puuroihin.

Pohjois-Amerikan käyttö

Burgoo on tulinen muhennos, verrattavissa irlantilaiseen tai Mulliganin muhennokseen. Sitä tarjotaan yleensä maissileivän tai maissimuffinsien kera.
Burgoon tekemiseen käytettiin perinteisesti mitä tahansa käsillä olevaa lihaa ja vihanneksia, tyypillisesti hirven-, oravan-, opossumin-, pesukarhun- tai riistalinnunlihaa, josta syntyi kutsumanimi roadkill soup eli auton-alle-jäänyt-eläinkeitto. Nykyään burgoota tavataan Yhdysvaltain Kentuckyn ja sitä ympäröivien osavaltioissa, joissa sitä tehdään mm. koulujen varainkeruutapahtumia varten. Kentuckyssa burgoota tarjotaan sosiaalitapahtumissa, joissa jokainen osallistuja tuo omia ruoka-aineita ruoanlaittoa varten. Kentuckyn Owensboron kaupungissa, itsejulistautuneessa "burgoon pääkaupungissa", burgoota tarjotaan yhä laajasti, ja vaikka se liitetään usein vain erikoisiin tapahtumiin, kuten eväsretkeihin ja grillikisoihin, sitä myydään paikallisissa grilliravintoloissa ympäri vuoden.
Yksittäistä standardisoitua reseptiä ei ole, mutta burgoo on yhdistelmä ainakin kolmea eri asiaa: lihaa (esim. naudan-, sian-, porsaan- tai lampaanlihaa, usein hikkorilla savustettua), vihanneksia (esim. voipavut, maissi, okra ja perunat ovat aina olleet suosittuja) ja sakeuttamisainetta (useimmat reseptit vaativat nykyään vain maissijauhoja, jauhettuja papuja, täysjyvävehnäjauhoja tai perunajauhoja, mutta perinteisesti seokseen lisättiin myös keittoluita).

Ison-Britannian merivoimien käyttö

Napoleonin sotien aikana Iso-Britannian merivoimien sotilaat söivät burgoota aamupalaksi. Se koostui karkeasta kaurapuurosta ja vedestä.
5. toukokuuta 2011 ensimmäisen maailmansodan viimeinen elävä veteraani, brittiläissyntyinen Claude Choules, kuoli. Hän palveli merivoimissa sodan aikana. Haastattelussa hän muisteli burgoon kuuluneen nuoruuteensa:
»Hänellä (isoisällä) oli tapana herättää meidät talvella kuudelta aamulla juoksemaan edestakaisin rantaa pitkin. Aina kun tulimme kotiin, mummo oli laittanut liedelle ison padan, jossa oli puuroa, tai - kuten hän sitä kutsui - burgoota.»
Haali

Haali on sali tai seurojentalo, joissa amerikansuomalaiset järjestävät yhteisiä tapaamisia, kokouksia ja juhlia.
Haaleja rakennettiin aikoinaan jokaiseen vähänkin suurempaan suomalaisalueeseen. Kaupunkien ja kylien suomalaiskortteleissa eli finntowneissa haali rakennettiin yleensä korttelin keskelle, ja siellä kävi väkeä myös ympäröivistä kylistä.
Suomalaissiirtolaisuuden alkuvuosina 1800-luvun lopulla haalit olivat etenkin raittiusseurojen käytössä. 1900-luvun alussa amerikansuomalaisten uskonnollisuus alkoi hiipua, ja haaleista tuli enemmänkin amerikansuomalaisten yleisiä juhla- ja tapaamispaikkoja, jotka oli tarkoitettu vapaa-ajan huvitteluun. Haaleilla vaalittiin suomalaisia perinteitä, urheiltiin, harjoiteltiin, pidettiin häitä sekä tehtiin politiikkaa. Haaleille kokoonnuttiin suurella joukolla etenkin juhla-aikoina, kuten jouluna ja juhannuksena.
Haaleilla oli esimerkiksi soittokuntien ja kuorojen harjoittelu- ja esiintymistiloja, näytelmäkerhoja, ompeluseuroja, kirjastoja sekä huvitoimikuntia, jotka järjestivät monenlaisia tilaisuuksia.
Haalien suosio väheni kun ensimmäinen siirtolaissukupolvi alkoi kadota. Haalit toimivat 1950-luvulle saakka, jolloin monet haalirakennukset alkoivat siirtyä muuhun käyttöön tai ne purettiin. Floridan kahden haalin aktiivinen toiminta jatkui eläkepäiviään viettämään tulleiden amerikansuomalaisten keskuudessa aina 1970-luvulle asti, ja kumpikin Floridan haaleista toimii edelleen.
Sana haali esiintyy myös amerikansuomalaisten keskuudessa vaikuttaneen lestadiolaisuuden suuntauksen haalilaisuuden nimessä.
Nuppilinna

Mäkilinna

Nuppilinna sijaitsee Artjärven kirkosta 680 metriä länsiluoteeseen Pyhäjärven rannassa Säyhteen laskujoen suun lähellä. Se on metsäinen matala mäki, jonka laki olisi tasoitettu oleskelua varten. Puolustusvarustuksien jäänteitä ei tunneta, mutta perimätiedon mukaan paikkaa olisi käytetty pakopaikkana.

Tutkimukset

Nuppilinnaa ei olla tutkittu arkeologisesti, mutta se on tarkastettu pintapuolisesti vuosina 1908 (Sara Backman), 1969 (Anna-Liisa Hirviluoto) ja 1999 (Satu Koivisto).
Tea Helenelund

Tea Regina Emilia Helenelund (18. helmikuuta 1917 Sulva – 17. joulukuuta 2010 Vaasa) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Tea Helenelund opiskeli Suomen taideakatemian koulussa vuosina 1944 – 1947. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1952.
Helenelund tunnetaan muun muassa lukuisista lapsiaiheisista pronssipatsaistaan, sekä julkisista veistoksistaan. Vaasassa niitä ovat muun muassa Kasarmintorin Lottapatsas (2005), Inkerinpuiston Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki (1955) ja C.A. Setterbergin muistomerkki Kirkkopuistikolla (1996).
Helenelund teki paljon lapsiaiheisia, pienikokoisia pronssipatsaita. Häneltä tunnetaan yli 300 maalausta tai veistosta. Helenelund toimi myös kuvaamataidonopettajana vuoteen 1973 saakka.
Helenelundille myönnettiin Vaasan kaupungin kulttuuripalkinto vuonna 2007. Hän oli Kuvanveistäjäliiton varsinainen ja kunniajäsen, sekä Kuvataiteilijaseniorit ry:n kunniajäsen.