google/wiki40b huggingface dataset:
Antti Antero

Antti August Antero (vuoteen 1906 asti Aalberg (25. maaliskuuta 1870 Janakkala – 25. maaliskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Suomen Gummitehdas Oy:n teknisenä johtajana ja Nokian tehtaitten isännöitsijänä vuosina 1900–1939.
Antti Antero syntyi rautatievirkamiehen perheeseen Janakkalassa. Hänen siskonsa oli tunnettu näyttelijä Ida Aalberg. Antero valmistui kemisti-insinööriksi Helsingin Polyteknillisessä opistossa vuonna 1894. Kuten monet muutkin aikalaisensa Antero työskenteli aluksi ulkomailla. Vuosina 1896–1900 hän oli Latviassa Baltische Papier- und Cellulosafabrikin suunnittelijana ja teknillisenä johtajana. Vuonna 1900 Antero kutsuttiin pari vuotta aiemmin perustetun Suomen Gummitehdas Oy:n tekniseksi johtajaksi. Yhtiön tuotanto siirrettiin vuonna 1904 Helsingistä Nokialle. Yrityksellä oli ensimmäiseen maailmansotaan asti vaikeuksia toimia kannattavasti kilpailluilla kumituotteiden kotimarkkinoilla, mutta Anteron teknisen kehitystyön ansiosta se pystyi kuitenkin tuottamaan kilpailukykyisiä tuotteita. Sodan jälkeen yrityksen tilanne parani ja 1930-luvulla se hallitsi Suomen kumimarkkinoita. Anteron kaudella Gummitehdas aloitti myös yritykselle tärkeäksi muodostuneen autonrenkaiden valmistuksen. Antero oli myös Nokian Tekstiili Oy:n perustajia ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 1920–1939.
Antero sai vuorineuvoksen arvon vuonna 1930. Hän oli myös Nokian kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Tunnetun näyttelijän veljenä Antero oli merkittävä kulttuurin, erityisesti teatterin tukija, hän toimi Suomen Kulttuurirahaston kannatusyhdistyksen esimiehenä vuosina 1932–1941.
Kaupallinen televisiokanava

Kaupallinen televisiokanava saa rahoituksensa liiketoiminnastaan, yleensä mainosajan myynnistä. Se on vastakohta julkisen palvelun televisiokanavalle.
Suomen ensimmäisenä kaupallisena televisiokanavana voidaan pitää Radioinsinööriseuran televisiokerhon perustamaa ja Tekniikan edistämissäätiön (TES) tukemaa TES-TV -kanavaa.
Suurimmat Suomessa kaupallista televisiotoimintaa harjoittavat toimijat ovat MTV Oy, Nelonen Media, Discovery Networks Finland ja Fox Networks Group.
Judith Leyster

Judith Leyster (1609–1660) oli alankomaalainen taidemaalari, joka maalasi laatukuvia, asetelmia ja henkilökuvia. Hän oli Frans Halsin oppilas, ja seurasi taidokkaasti tämän käsitys- ja maalaustapaa. Leyster oli naimisissa vuodesta 1636 taidemaalari J. M. Molinaerin kanssa.
Sosiokulttuurinen innostaminen

Tarkoitus, tehtävä ja tavoitteet

Sosiokulttuurinen innostaminen on ihmisten välistä vuorovaikutusta toisiin, esim. vapaa-ajantoiminnan järjestämiseen tähtäävä muoto. Toisille puolestaan sosialistava ja kasvattava pedagoginen työmuoto.
Innostamisen tarkoituksena on luoda yksilölle sosiaalisia verkostoja, esimerkiksi harrastustoiminnan kautta. Tarkoituksena on lisäksi herätellä erilaisia tunteita sekä avata innostettavan maailmankuvaa ja lisätä kiinnostuksen kohteita ympäristöstään. Lisäksi innostaminen tavoittelee ihmisten välistä kommunikaatiota lisäämällä antamaan tukea oppimiseen.
Siinä lisäksi halutaan opettaa yksilöä tekemään päätöksiä sekä olemaan dialogissa muiden ihmisten kanssa.

Sosiokulttuurisen innostamisen muodot

Sosiokulttuurisella innostamisella on kolme muotoa: sosiaalinen, joka pyrkii esimerkiksi luomaan uusia ystävyyssuhteita, pedagoginen, joka pyrkii opettamaan uutta ja keinoja tavoitteiden saavuttamiseksi sekä kulttuurinen, jonka tarkoitus on tuoda erilaisia mahdollisuuksia yhteiskunnastamme esille.
R.Smg. Enrico Toti

Palvelus

Vuonna 1940 alus oli jo palvelusikänsä puolesta uransa loppupuolella. Italian liityttyä toiseen maailmansotaan alus lähetettiin yhdessä Tazzolin, Glaucon, Marcellon ja Medusan kanssa läntiselle Välimerelle Algerian ja Tunisian rannikolle. Alus kuului 20. - 27. kesäkuuta Philippevillen lahdella Bougaronin ja Farin niemien välillä operoivaan osastoon, joka palasi satamaan kohtaamatta vihollisaluksia.
Heinäkuun puolenvälin jälkeen viiden sukellusveneen osasto korvasi Kreetan ja Afrikan rannikon  välillä operoineen neljän aluksen osaston. Viidestä ainoastaan kolme oli palveluskelpoisia mukaan lukien Toti, joka oli 19.-24. heinäkuuta Aleksandrian ja Krion niemen välisellä merialueella. Osaston alukset palasivat satamaan kohtaamatta vihollista.
Lokakuussa alus kuului seitsemän aluksen osastoon, mutta Toti ei päässyt partioalueelleen aluksella havaitun sähkömoottori vian vuoksi. Paluumatkalla Brindisiin alus navigoi Colonnanniemen radiomajakan mukaan ja sen jälkeen pitkin rannikkoa. Noin 50 merimailia ennen Colonnanniemeä aluksen tähystäjä havaitsi 15. lokakuuta kello 01.10 suuren pinnalla akkuja lataamassa olleen sukellusveneen. Totin siirtyessä hyökkäysasemaan vastustaja avasi tykkitulen kansitykillä kääntäen samalla veneen torpedoiden laukaisemiseksi. Totin miehistö avasi tulen konekiväärillä osuen torniin ja hieman alukselta avattiin tuli kansitykillä. Vastustajan laukaisema torpedo ohitti perän takaa ja tykin kranaatti osui Totin tornin juureen aiheuttamatta kuitenkaan merkittäviä vaurioita. Kello 1.40 vihollisalus upposi. Vuonna 1967 julkaistu Italian merivoimien virallinen historiikki nimeää vihollisaluksen HMS Rainbow'ksi.
Aluksen saavuttua satamaan päällikkö Bandini siirtyi Atropolle ja aluksen ensimmäinen upseeri Longobardo vastaanotti aluksen päällikkyyden. Samalla alus siirrettiin sukellusvenekouluun Pulaan, jossa se teki 93 koulutuspurjehdusta. Longobardo luovutti aluksen päällikkyyden Giovanni Celestelle.
Pohjois-Afrikan joukkojen huoltotilanteen vaikeuksien vuoksi Toti siirrettiin 1942 kuljettamaan tarvikkeita Tobrukiin. Alus lähti 30. kesäkuuta ensimmäiselle matkalleen ja palasi satamaan 13. heinäkuuta toimitettuaan 61 tonnia polttoainetta, 3,7 tonnia ampumatarvikkeita ja 1,5 tonnia muita tarvikkeita. Alus lähti 31. heinäkuuta seuraavalle matkalleen palaten 6. elokuuta.
Alus lähti kolmannelle ja samalla viimeiselle matkalleen 19. marraskuuta. Se palasi 28. marraskuuta toimitettuaan 60 tonnia polttoainetta ja kaksi tonnia voiteluaineita. Alus ei ollut tämän jälkeen operaatioissa mukana ja se poistettiin palveluksesta 2. huhtikuuta 1943.
Cape Canaveral AFS LC-5

Historia

LC-5 -laukaisualustan rakennustyöt käynnistyivät vuonna 1954. Alustalta laukaistiin käyttönsä aikana muun muassa Ham-simpanssin avaruuteen vienyt Mercury-Redstone 2-lento, sekä ensimmäisen yhdysvaltalaisen astronautin suborbitaali Mercury-Redstone 3-laukaisu, sekä Gus Grissomin suborbitaali Mercury-Redstone 4-lento.
Alustan käyttö päättyi Grissomin Mercury-Redstone 4 -lentoon, ja se museoitiin vuoden 1964 tammikuussa. LC-5:lle pystytettiin muistomerkiksi Redstone-raketti. Alustan betonisessa suojabunkkerissa on edelleen jäljellä Mercury-ohjelmassa käytettyä tekniikkaa.
Nuokkukarhiainen

Ulkonäkö ja koko

Kaksivuotinen nuokkukarhiainen kasvaa jopa 150 cm korkeaksi. Sen varsi on seittikarvainen ja siinä on piikkisiä siipipalteita. Varressa kierteisesti olevien lehtien lavat ovat vahva- ja keltapiikkisiä, alta hieman karvaisia. Lehdet ovat pariliuskaisia, liuskoja on 6–10 paria. Punaiset suuret kukinnot ovat yksittäisiä, puolipallomaisia ja nuokkuvia mykeröitä. Mykerön kehtosuomut ovat tikarimaisia. Nuokkukarhiainen kukkii heinäkuusta lokakuuhun. Kasvin siementuotanto on hyvä, ja sillä on siemenpankki. Nuokkukarhiaista muistuttaa jonkin verran piikkiohdake (Cirsium vulgare), mutta sen kukinnot ovat pystyjä, mykerön kehtosuomut tasasoukkia ja lehdet alapinnaltaan harmaakarvaisia.
Nuokkukarhiaisen lehtiruusukkeista vapautuu maaperään kasvin lahoamisen myötä allelokemikaaleja, jotka estävät tai hankaloittavat lähiympäristön muiden kasvien lisääntymistä. Tätä ilmiötä kutsutaan allelopatiaksi.

Levinneisyys

Nuokkukarhiaisen alkuperäinen kotiseutu on Itä-Euroopan ja Länsi-Aasian aro- ja niittyalueilla. Sieltä se on levinnyt hyvin laajalle lähes koko Eurooppaan, Pohjois-Afrikkaan, laajalle Keski-Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan. Lajia tavataan myös eteläisellä pallonpuoliskolla muun muassa Uudessa-Seelannissa, missä siitä on tullut laidunmaiden haitallinen rikkakasvi.
Suomeen nuokkukarhiainen on tullut pääasiassa laivojen painolastien mukana, joten lajia on tavattu monilta vanhoilta satamapaikoilta. Vakiintuneena sitä on tavattu ainoastaan Raumalta, Kristiinankaupungista, Oulusta ja Porista. Näistä lajia tavataan nykyään vain Porin Reposaaresta, josta laskettiin 1990-luvulla vuosittain yli 100 yksilöä.

Elinympäristö

Suomessa nuokkukarhiainen kasvaa satama-alueella ja sen liepeillä kadunvierillä ja pihatonteilla. Sitä on tavattu myös tienpientareilta, myllypihoilta, kaatopaikoilta ja heinäpelloilta. Nykyistä esiintymää uhkaa lähinnä kasvupaikkojen rakentaminen.
Jordan Veretout

Seurajoukkueura

Veretout on FC Nantesin kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa kaudella 2010-2011, kun se pelasi Ligue 2:ssa. Kaudeksi 2013-2014 Nantes nousi Ligue 1:een ja Veretout teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2013 SC Bastian verkkoon. Avausmaalinsa ja kauden ainoan liigamaalinsa hän viimeisteli seuraavassa kuussa Olympique Lyonnaisin verkkoon. Kaudella 2014-2015 Veretout pelasi 36 ottelussa ja teki seitsemän maalia.
Heinäkuussa 2015 Veretout siirtyi Englannin valioliigan Aston Villaan. Kauden 2016–2017 hän pelasi lainasopimuksella Ranskassa Saint-Étiennessä ja kaudella 2017–2018 hän edustaa italialaista Fiorentinaa.

Maajoukkueura

Veretout on edustanut Ranskaa monissa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 hän oli mukana voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-kultaa pelaten turnauksessa kuudessa ottelussa ja tehden yhden maalin.
Juha Rannikko

Juha Sakari Rannikko (s. 23. joulukuuta 1955 Hämeenlinna) on suomalainen vara-amiraali. Rannikko on entinen Pääesikunnan päällikkö. Hän työskenteli aiemmin Suomen merivoimien komentajana 1.7.2009 – 31.8.2011 välisen ajan.
Sebastián Crismanich

Ura

Crismanich voitti olympiakultaa 80-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hänestä tuli ensimmäinen argentiinalainen yksilölajien olympiavoittaja sitten Delfo Cabreran ja vuoden 1948 kilpailuiden maratonin. Mitali oli myös Argentiinan historian ensimmäinen taekwondossa. Crismanich saavutti kultaa 80-kiloisista myös Pan-Amerikan kisoista 2011 Guadalajarasta. Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän on saanut kultaa 72-kiloisissa 2006 ja 78-kiloisissa 2008 sekä pronssia 80-kiloisissa 2014.

Muuta

Myös Crismanichin isoveli Mauro Crismanich on taekwondoin ja MM-mitalisti 58-kiloisista. Crismanichin perhe on muuttanut Argentiinaan Kroatiasta (kroatiaksi Krizmanić).
Erik Gustaf Baeckborg

Erik Gustaf Baeckborg (4. maaliskuuta 1781 Loviisa – 21. helmikuuta 1818 Turku) oli suomalainen prokuraattorin sijainen ja hovioikeuden asessori.
Baeckborgin vanhemmat olivat Loviisan makasiininhoitaja ja kruununpolttimon tarkastaja, varalääninsihteeri Petter Johan Baeckborg (k. 1807) ja Margareta Sofia Södermark. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1797 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1799. Hän sai varatuomarin arvon 1804, hovioikeudenasessorin arvonimen 1811 ja laamannin arvonimen 1817.
Baeckborg oli Turun hovioikeudessa kanslistina 1806–1809, notaarina 1809–1810, varakanneviskaalina 1810, sihteerinä 18101–1812, asessorina 1812–1817 ja samalla päätullijohtokunnan jäsenenä 1812–1818 sekä senaatin prokuraattorinsijaisena 1817–1818.
Valkeajärvi (Ruovesi, Kukonpohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,2 metriä mpy.
Juho Heimonen

Juho Johaninpoika Heimonen (14. heinäkuuta 1861 Rautalampi, Kerkonjoensuu (15) – 11. lokakuuta 1930 Tervo) oli suomalainen kivityöurakoitsija ja valtiopäivämies vuoden 1908 valtiopäivillä.
Heimosen vanhemmat olivat Johan Henrikinpoika Heimonen ja Anna Korhonen. Hänen puolisonsa oli Etla-Sofia Adamintytär Jääskeläinen.
Heimonen valittiin valtiopäiville Maalaisliitosta (1908–1909), Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä.
Heimonen työskenteli kauppapalvelijana, vaivaistalon johtajana Nurmeksessa ja kivimiehenä Impilahdella sekä torpparina ja maanviljelijänä Karttulassa vuosina 1905–1926 ja Tervossa vuosina 1926–1930.
Houtskari

Historiaa

Joitakin kivestä ladottuja jatulintarhoja ja niin kutsuttuja ryssänuuneja on Houtskarin alueella siellä täällä, mutta ne ovat tuskin peräisin esihistorialliselta ajalta. Paikallinen perimätieto kertoo ensimmäisten pysyvien asukkaiden tulleen Taalainmaalta Ruotsista.
Houtskarin nimi on muuntunut seudun vanhasta suomalaisnimestä "Hautasaari tai Hautasalo". Historiallisissa asiakirjoissa Houtskari mainitaan ensimmäisen kerran Korppoon kappeliseurakuntana vuonna 1554. Piispa Isak Rothovius määräsi vuonna 1627 Korppoon kappalaisen muuttamaan Houtskariin, ja vuonna 1639 määrättiin Houtskariin rakennettavaksi uusi kirkko entisen lahonneen tilalle. Itsenäinen seurakunta Houtskarista tuli vuonna 1867 ja kunnallishallinto Houtskariin perustettiin vuonna 1870.
Kalastuksen ja merenkulun kukoistuskaudella 1900-luvun alkuvuosikymmenillä Houtskarista vietiin kalaa Turkuun, Tukholmaan, Tallinnaan ja Suomenlahden pohjoisiin rannikkokaupunkeihin. Kalanpyydyksiä ja veneitä valmistettiin kotiteollisuutena yli oman tarpeen.
Parainen, Nauvo, Korppoo, Houtskari ja Iniö yhdistyivät vuoden 2009 alussa uudeksi Länsi-Turunmaan kaupungiksi, joka vuoden 2012 alussa otti käyttöön uudestaan nimen Parainen.

Kylät

Berghamn, Björkö, Hyppeinen (Hyppeis), Hönsnäs, Jungfruskär, Järvis, Kittuinen  (Kittuis), Kivimo, Lempnäs, Medelby, Mossala (Mussala), Nåtö, Näsby, Roslax, Saverkeit, Stor-Pensar, Sördö, Träskby, Äppelö

Ruokakulttuuri

Houtskarin pitäjäruoiksi äänestettiin 1980-luvulla kolapojkar eli hiillostetut silakat sekä kirnupiimävelli.
Aarno Turunen

Aarno Onni Ilmari Turunen (6. elokuuta 1899 Kuopio – 25. lokakuuta 1973) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Turusen vanhemmat olivat Pekka Turunen ja Olga Maria Hiltunen ja puoliso vuodesta 1933 Lyyli Martta Saxlin. Turunen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1918 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1929. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1933 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1931. Turunen oli Helsingin yliopiston synnytysopin ja naistentautien dosentti vuodesta 1936 vuoteen 1942. Oppiaineen professori hän oli 1942–1966 ja toimi Väestöliiton varapuheenjohtajana vuodesta 1940. Vuonna 1951 Turusesta tuli HYKSin I naistenklinikan ylilääkäri, jo 1920- ja 1930-luvuilla hän oli toiminut lääkärinä useissa eri sairaaloissa.
Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun juuret juontavat vuoteen 1935, jolloin Turunen pyysi helsinkiläisiä partiolaisia verenluovuttajiksi. Samana keväänä syntyi partiolaisten Veriliitto, joka laajeni partiolaisten yhteiseksi toiminnaksi ja siirtyi sittemmin SPR:n toimintamuodoksi.
Turunen osallistui Kuopion valtaukseen sisällissodan aikana 1918. Hänet ylennettiin reservissä lääkintäkapteeniksi 1937.
OWL

OWL (Web Ontology Language) on W3C:n standardoima tiedon kuvailukielien perhe, joka on suunniteltu käytettäväksi niin, että tietokoneohjelmat voisivat paitsi esittää niin myös tehdä päättelyä ja tulkintoja kuvaillusta tiedosta. OWL:a voi käyttää esimerkiksi kuvailemaan WWW-sivujen metatietoja, mutta sitä voidaan käyttää myös laajemmin minkä tahansa ontologia-pohjaisen tiedon kuvailuun. OWL:a pidetään yhtenä Semanttisen Webin keskeisistä teknologioista, ja se onkin saavuttanut merkittävästi sekä akateemista että kaupallista kiinnostusta.
OWL jakautuu kolmeen alakieleen, jotka ilmaisuvoiman kasvavassa järjestyksessä ovat OWL Lite, OWL DL ja OWL Full. Kielistä OWL Lite ja OWL DL pohjautuvat kuvailevaan logiikkaan (engl. Description logic), jonka laskennalliset ominaisuudet tunnetaan hyvin. Toisin kuin usein luullaan, OWL itsessään ei ole laajennus RDF tai RDF Schema -kuvailukieliin. Ne kuitenkin ovat keskenään suurelta osin yhteensopivat (OWL-Full on yhteensopiva RDFS:n kanssa).

Historia

Ontologia-pohjaisella kehityksellä on tietotekniikassa pitkä historia. Käsitteenä ontologia on peräisin filosofiasta, jossa se merkitsee oppia olevaisesta. Filosofiasta tekoälytutkimuksen kautta muuhun tietojenkäsittelyyn tuodulla ontologia-termillä tarkoitetaan käsitteiden ja niiden välisten suhteiden toimialakohtaista formaalia mallinnusta, jonka avulla tiedon pohjalta voidaan tehdä päätelmiä ja tulkintaa.
1990-luvun alusta alkaen, lukuisat tutkimustyöt ovat tähdänneet tekoälytutkimuksen tiedon kuvailumenetelmien (engl. knowledge representation) ja ontologioiden kuvailukielien tuomista käyttökelpoiseksi osaksi World Wide Webiä. Tämä työ on keskeisesti ollut OWL-kielen kehityksen taustalla. Tarkalleen ottaen OWL-kieli on laadittu tutkimustyön pohjalta DAML+OIL-kuvailukielestä. Kielen kehityksestä vastasi W3C, jonka luoma ”Web Ontology Working Group” aloitti toimintansa 1. marraskuuta 2001 James Hendlerin ja Guus Chreiberin johdolla. Ensimmäinen työversio (W3C:n ”working draft”) määrityksestä julkaistiin elokuussa 2002. Muodollinen W3C:n suositus OWL-dokumenteista tuli 10. päivä helmikuuta 2004. Työstä vastannut työryhmä lakkautettiin kuitenkin vasta 31. toukokuuta 2004.
Puolijohde

Merkitys

Puolijohteet ovat nykyaikaisen elektroniikan perusta. Puolijohdekomponenteilla on joukko hyödyllisiä ominaisuuksia, kuten sähkövirran päästäminen läpi helpommin toiseen suuntaan, muutettavissa oleva virranvastus ja mahdollisuus vaikuttaa niiden ominaisuuksiin valolla ja lämmöllä. Koska puolijohdemateriaalien sähköisiä ominaisuuksia voidaan muuttaa lisäämällä joukkoon sopivia määriä epäpuhtauksia tai sähkökentällä tai valolla, puolijohdekomponentteja voidaan käyttää vahvistimissa, kytkimissä ja energian muuntimissa.
Osa puolijohteiden ominaisuuksista havaittiin jo 1800-luvun loppupuoliskolla. Löydökset kvanttifysiikassa puolestaan kulminoituivat transistorin keksimiseen 1948. 

Puolijohteiden ominaisuuksien nykyinen ymmärrys turvautuu kvanttifysiikkaan, selittääkseen elektronien ja aukkojen liikkeen kiderakenteessa. Lisääntynyt ymmärrys puolijohdemateriaaleista ja valmistustavoista on mahdollistanut mikroprosessoreiden ja muistien nopeuden ja monimutkaisuuden jatkuvan kasvattamisen.

Puolijohteen toimintaperiaate

Kiinteässä aineessa elektronit voivat olla joko valenssivyöllä tai johtavuusvyöllä. Näiden välissä on niin sanottu kielletty energiavyö, jossa elektronit eivät voi olla. Sähkövirran kuljetukseen osallistuvat vain elektronit, jotka ovat vajaasti täytetyllä vyöllä. Jos valenssivyö on täynnä, virtaa kuljettavat vain johtavuusvyöllä olevat elektronit. 
Puolijohteessa johtavuusvyö kylmässä on tyhjä, joten matalissa lämpötiloissa puolijohde toimii eristeenä, mutta huoneenlämmössä lämpövärähtelyt nostavat elektroneja valenssivyöstä johtavuusvyöhön ja puolijohde toimii johteena. 
Puolijohteen sähkönjohtavuutta voidaan muuttaa lisäämällä siihen epäpuhtauksia, minkä takia puolijohteet ovat hyödyllisiä elektroniikassa. Nämä epäpuhtaudet lisäävät joko elektronien tai aukkojen määrää.

Puolijohdetyypit ja -komponentit

N-tyyppisiä puolijohteita saadaan seostamalla rakenteeseen atomeja (esimerkiksi arseenia, As), joilla on enemmän valenssielektroneja kuin isäntäatomeilla (tässä Si). Tällöin ylimääräiset elektronit voivat johtaa sähköä.
P-tyyppinen puolijohde saadaan lisäämällä rakenteeseen atomeja (esimerkiksi booria, B), jolla on vähemmän valenssielektroneja kuin isäntäatomeilla (tässä Si). Tällöin muodostuvat positiiviset aukot toimivat varauksenkuljettajina. Piissä aukoilla on varauksenkuljettajina huonompi liikkuvuus kuin elektroneilla.
Yhdistepuolijohteet ovat kahden tai useamman alkuaineen yhdisteitä, jotka yhdessä toimivat puolijohteena. Niitä käytetään usein LEDeissä, koska niillä on mahdollista tuottaa ihmissilmälle näkyvän valon aallonpituuksia. Joistakin yhdistelmäpuolijohteista pystyy valmistamaan pii- ja germaniumpuolijohteita nopeampia transistoreita. Esimerkiksi galliumarsenidi, galliumarsenidifosfidi, galliumfosfidi, galliumantimonidi, indiumarsenidi, indiumfosfidi ja indiumantimonidi ovat yhdistepuolijohteita.
Puolijohdekomponentteja: diodi, LED (valodiodi), transistori, tyristori, mikropiiri, diac, triac, aurinkokenno
Salomonsaaret paralympialaisissa

Salomonsaaret on osallistunut paralympialaisiin vain kerran, eli vuonna 2012 Lontoossa. Silloinkin maalla oli vain yksi urheilija joukkueessa. Mitaleita tai mainittavaa menestystä maa ei ole saavuttanut.
Venäläiset

Venäläisten alueellinen jakautuminen

Venäläiset asuvat pääasiassa Venäjän federaatiossa, jonka väestöstä he muodostavat 79,8 prosenttia (vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 116 miljoonaa), mutta myös laajamittaisesti Venäjän federaation ulkopuolella, enimmäkseen muissa entisissä neuvostotasavalloissa. Venäläiset ovat myös yksi Kiinan virallisesti tunnustamasta 56 etnisestä ryhmästä.

Karttoja

Seuraavat kartat kuvaavat venäläisten osuutta väestöstä entisissä neuvostotasavalloissa Venäjällä, Baltian maissa, Valko-Venäjällä, Ukrainassa, Romaniassa ja Kazakstanissa.

Uskonto

Valtaosa venäläisistä on uskonnoltaan ortodokseja. Ortodoksisella kirkolla on kautta historian ollut merkittävä rooli venäläisten kansallisen identiteetin kehityksessä, ja nykyaikana se on olennainen osa venäläisten kansallista kulttuuria. Neuvostoliiton uskontoihin kohdistaman sortopolitiikan takia moni venäläinen ei kuitenkaan varsinaisesti kuulu mihinkään kirkkoon.
FS Jacques Cartier (L9033)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 9. heinäkuuta 2013.
Kadmiumsulfaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kadmiumsulfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Kadmiumsulfaatti liukenee erittäin hyvin veteen. Liukoisuus on suurimmillaan noin 20 °C:n lämpötilassa ja pienenee kuumennettaessa. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellisiä muotoja kuten oktahydraatti (3 CdSO₄·8H₂O), heptahydraatti (CdSO₄·7H₂O) ja monohydraatti (CdSO₄·H₂O). Yhdiste ei liukene etanoliin. Kadmiumsulfaatti ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä sekä luokitellaan syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.
Sonnilammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Lammen ympäristö erottuu terävärajaisena painaumana ja se saattaa siksi olla suppa . Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Lampi on autio ja sinne johtaa viereiseltä yhdystieltä 2824 kärrypolku.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy. Lampeen ei tule tai lähde ojia, joten se on umpijärvi. Viereiset ja mahdollisesti samalla tavalla muodotuneita lampia ovat Kalattomanlammit ja Lintulammi.
Lautakkojärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kertejoen valuma-alueella (35.69), jonka Kuorikkaojan valuma-alueeseen (35.696) se kuuluu.