google/wiki40b huggingface dataset:
Preboreaalin kylmä heilahdus

Preboreaalin kylmä heilahdus (engl. Preboreal oscillation (PBO)) oli kylmeneminen jääkauden jälkeisessä hyvin viileässä preboreaalisessa ilmastossa. Tämä tilapäinen kylmeneminen tapahtui
11 300–11 150 vuotta sitten. Muitakin kylmiä heilahduksia oli juuri alkaneen holoseenikauden alussa.
Tutkimuksissa on havaittu yhteyksiä preboreaalin kylmän heilahduksen
ja Euroopassa tapahtuneiden ilmastonmuutosten välillä: läntisessä Keski-Euroopassa oli ajanjakson aikana kosteampi ilmasto ja pohjoisen Italian sisämaassa kuivempi ilmasto.
Suomeen syntyivät jäätikön sektorin vetäytymisen pysähtyessä Sisä-Suomen reunamuodostumat 11000–10900 kalenterivuotta sitten. Jään reuna oli silloin Jyväskylän tienoilla ja Lapissa Inarinjärven pohjoispuolella. Noin 11400 vuotta sitten koivumetsien eteneminen kohti pohjoista pysähtyi laajoilla alueilla kuivaan, kylmään avoimen ruohomaaston vaiheeseen. 11250 kalenterivuotta sitten ilmasto vaihtui äkkiä kosteaan.
11 550 vuotta sitten ilmasto lämpeni jääkausilämpötilasta esiboreaalisessa lämpenemisessä, jota kutsutaan englanninkielisessä kirjallisuudessa nimellä PBW. 11 100 kalenterivuotta sitten oli Norjan Jostedalsbreen-jäätiköllä kylmä Jondal-tapahtuma 1, jota vastaa laajemmin PBC, esiboreaalinen jäähtyminen tai Misox.
Sitten jäätikkö eteni taas Jondal-tapahtuma 2:ssa 10 550–10 450 vuotta sitten, ja taas tuli kylmä Erdalen-tapahtuma 10 000 vuotta sitten.
Mars Express

Planeettatutkimus ja tutkimusmatkat

Mars Expessin sisaralus Venus Express laukaistiin keväällä 2005 kohti Venus-planeettaa.
ESA:n Aurora-ohjelma on suunnitellut Euroopan osallistumista Marsiin jne. suuntautuviin tutkimusmatkoihin, jotka tehtäisiin 2030-luvulla miehitettyinä avaruuslentoina. Yhdysvaltain NASAn alkaessa 2004 alusta lähtien muuntua tutkimusmatkoja (exploration) tekeväksi avaruusjärjestöksi, ESA on joutunut pohtimaan oman ohjelmansa suhdetta laajempaan amerikkalaiseen ohjelmaan.
Mutual Broadcasting System

Mutual Broadcasting System oli yhdysvaltalainen vuosina 1934–1999 toiminut radioverkko. Toisin kuin kolme muuta valtakunnallista verkkoa (NBC, CBS, ABC), se toimi alkuvaiheessa osuuskuntamallin mukaisesti ja se oli asemamäärältään verkoista suurin. Muissa verkoissa verkko toimitti ohjelmiston verkkoon kuuluville asemille, Mutualissa asemat vaihtoivat omaa ohjelmatuotantoaan muiden asemien kanssa.
Vuonna 1953 General Tire osti Mutualiin kuuluvat asemat, ja Mutualista tuli sen tytäryhtiö. Mutual menetti osuuskuntamallinsa viisi vuotta myöhemmin General Tiren myytyä sen uudelle omistajalle. Mutualin omistaja vaihtui useaan kertaan, kunnes Westwood One hankki sen omistukseensa vuonna 1985 39 miljoonan dollarin kauppahinnalla. Westwood One lakkasi käyttämästä Mutual Broadcasting Systemin nimeä vuonna 1999.
Verkon alkuaikojen ohjelmistosta tunnetuimpia ovat radiokuunnelmasarjat The Shadow ja The Lone Ranger. Myöhemmiltä vuosilta tunnetuimpien joukkoon kuuluvat Larry Kingin ja Jim Bohannonin keskusteluohjelmat.
Joensuun Gospel-festivaalit

Joensuun Gospel-festivaalit on kristillinen gospelmusiikkitapahtuma, joka on järjestetty vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 2015 festivaali järjestettiin 20. kerran 6.–9. elokuuta. Tapahtuman ajankohta oli aluksi heinä-elokuussa, vuosina 2007 ja 2008 syyskuussa, ja vuonna 2009 taas elokuussa. 2000-luvulla festivaalin kävijämäärä on ollut yli 10 000 henkeä.
Festivaalin järjestämisestä vastaa Suomen Gospel ry. Yhteistyökumppaneita ovat olleet Joensuun alueen seurakunnat, Joensuun kaupunki ja opetusministeriö. Festivaalin johtaja on Hannu Hätönen.

Golden Gospel -palkinto

Festivaalin yhteydessä on valittu vuodesta 1997 Golden Gospel -palkinnon saaja. Palkintona luovutetaan kuvanveistäjä Veikko Myllerin pronssinen uniikkiversio kitaraa soittavasta enkelistä.
Golden Gospel -palkinnon on saanut muun muassa Jaakko Löytty (1997), Jaakko Ryhänen, Jukka Leppilampi, Pekka Simojoki, Tiina Korhonen ja Harri Helenius (2006), Tapani Nuutinen (2007), Kirsi Rostamo (2008), Sakari Kukko (2009), Jakaranda-yhtye (2010), Pro Fide (2011), Juhani Aaltonen (2012) ja Chariots (2013).

Festivaalit 2015

Vuoden 2015 festivaali järjestetään 6.–9. elokuuta. Esiintyjänä on mm. Harlem Gospel Choir (USA).

Festivaalit 2014

Vuoden 2014 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 7.–10. elokuuta. Esiintyjiä olivat Joel Hallikainen, Antero "Mooses" Laukkanen, trubaduuri Pasi Tolvanen, Dominantti, Hillel Tokazier, Anneliina Koskinen, Narrow way, oopperalaulaja Matti Turunen, Juuan Missiokuoro, Kari Peitsamo, Johanna Iivanainen, Mikko Iivanainen, Jukka Leppilampi, IDA BOIS & Band, Heikki Sarmanto, Pekka Sarmanto, Juhani "Junnu" Aaltonen, Reiska Laine ja Maija Hapuoja, Rene ja ystävät.

Festivaalit 2013

Vuoden 2013 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 8.–11. elokuuta. Tapahtuma oli rakennettu kokonaan kotimaisten esiintyjien voimin. Esiintyjiä olivat Hanna Ekola, SARKA-yhtye, tanssiryhmä Shofar Shalom, oopperalaulaja Matti Turunen, TERA, Wonderful Land, Duo Pasi Tolvanen & Harri Kettunen, Chariots, Pekka Simojoki & EtCetera ja Rene Laulajainen.

Festivaalit 2009

Vuoden 2009 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 13.–16. elokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Baby Boy Varhama & The Miikka Kallio Trio, Korsuorkesteri, Sakari Kukko, Jukka Leppilampi, Daniel Ripoll & Estrato 7 (Kolumbia). Yhteislaulutapahtumassa Joensuun torilla esiintyi Lasse Heikkilä orkestereineen.

Festivaalit 2007

Vuonna 2007 esiintyjiä olivat Pekka Simojoki, Fredi, Iro Haarla ja Art Ensemble of Health,  Yuri Urtono, Bolivia, Lasse Heikkilä & Saila Seurujärvi trio, Jukka Perko, Severi Pyysalo, Teemu Viinikainen, Sakari Kukko, Nardus ja Rene Laulajainen.
C. L. R. James

Cyril Lionel Robert James (4. tammikuuta 1901–19. toukokuuta 1989) oli marxilainen yhteiskuntateoreetikko, toimittaja ja kirjailija. James syntyi Trinidad ja Tobagossa. Hän muutti Lontooseen vuonna 1933 ja osallistui aktiivisesti trotskilaiseen maailmanliikkeeseen.
Lucky Luke – Daisy Town

Juoni

Lucky Luke saa töitä vasta rakennetun Daisy Town -kylän sheriffinä, joka vilisee rosvoja. Puhdistettuaan kaupungin pelureista, murhaajista, hevos- ja karjavarkaista saapuvat lännen pahimmat pankkirosvot, Daltonin veljekset, jotka ottavat yhteen Luken kanssa samalla kun ottavat selvää siitä kuka oikeastaan on jengin johtaja.
Tammelan kauppahalli

Tammelan kauppahalli oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin laidassa Pinninkadun ja Ilmarinkadun kulmassa sijainnut yksikerroksinen kivinen liikerakennus jonka kulmausta koristi kupoli. Itämaisia basaarivaikutteita omanneen vuonna 1907 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehti August Krook. Rakennus oli tarkoitettu alun perin kauppahalliksi mutta siinä tehtävässä se ei koskaan palvellut vaan siinä toimi muun muassa kirjakauppa ja maidontarkastuslaitos. Rakennus purettiin 1960-luvulla.
Tenoritorvi

Tenoritorvi on b-viritteinen vaskipuhallin. Sen ääniala on oktaavia matalampi kuin b-trumpetilla eli E2–B♭4. Sille kuitenkin kirjoitetaan nuotit kuin trumpetille, oktaavia matalamman äänialan vuoksi vain suurta noonia korkeammalle. Tenoritorvessa on yleensä kolme venttiiliä ja sen putket ovat halkaisijaltaan eufoniumia kapeammat, jotenka äänikin on kapeampi.
Sivuinlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,7 metriä mpy.
Brad Arnold

Brad Arnold (s. 27. syyskuuta 1978) on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye 3 Doors Downin laulaja. Arnold on soittanut myös rumpuja bändin ensimmäisellä studio-albumilla "The Better Life". Arnold kasvoi Escatawpassa Mississippissä ja asuu tällä hetkellä Jacksonissa Mississipissä. 
Brad Arnold on nuorin bändin jäsenistä. Hän on sanonut, että ainoa paikka missä hän osaa sanoittaa, on rumpujen takana. Hän on koittanut sanoittaa muualla, mutta kertoi, että parhaan tunteen hän saa kuitenkin rumpujen takana.
Brad Arnold joutui autokolariin 3. helmikuuta 2006 ajaessaan Mississippiin. Arnold teloi pahasti kasvonsa, mutta säästyi pahemmilta vammoilta. Yhtyeen basisti Todd Harrell sanoi myöhemmin, "Jos Arnold ei olisi käyttänyt turvavöitä, hän olisi luultavasti kuollut."
Helmikuussa 2007 Arnold lauloi dueton "For the Love" Tracy Lawrencen kanssa.
Huhtamäki

Historia

Huhtamäki sai alkunsa, kun 20-vuotias Heikki Huhtamäki perusti Kokkolaan makeisia valmistavan O. Y. Huhtamäen Tehtaat - A. B. Huhtamäkis Fabriker. Se yhdistettiin Makeistehdas Hellas Oy:n kanssa Huhtamäki-Hellas Oy:ksi vuonna 1931. Makeisteollisuuden lisäksi Huhtamäki laajensi toimintaansa Turussa muun muassa 1930-luvulla elintarvikkeisiin (Jalostaja) ja keksi- ja leipäteollisuuteen (Ipnos), 1940-luvulla lääketeollisuuteen (Leiras), terveydenhuollon tukkukauppaan ja alkoholijuomiin (Marli) sekä 1970-luvulla metalliteollisuuteen ja elektroniikan komponentteihin.
1980-luvulla Huhtamäki-yhtymä alkoi keskittää toimintaansa neljälle päätoimialalle, teki merkittäviä yritysostoja makeisteollisuudessa (Leaf) ja myi lukuisia toimintayksiköitään (mm. Pyrkijän ja Lääketukun). Keskittyminen jatkui 1990-luvulla, kun Huhtamäki luopui elintarvikkeiden jalostuksesta (mm. Marli, Jalostaja ja Mensa), lääketeollisuudesta (Leiras) vuonna 1996 ja makeisteollisuudesta (Leaf) vuonna 1999. Lukuisin yritysostoin vahvistetuksi päätoimialaksi jäi elintarvikepakkaus- ja kertakäyttöastiateollisuus (Polarcup, Sealright). Huhtamäen pakkausteollisuus oli saanut alkunsa jo 1960-luvulla, kun säilyketehdas Mensan pakkausosastosta muodostettiin Polarpak (nykyinen Polarcup).
Vuonna 1999 Huhtamäki Oyj yhdistyi alankomaalaisen Royal Packaging Industries Van Leer N.V:n kanssa Huhtamäki Van Leer Oyj:ksi. Vuonna 2000 yhtiö myi teollisuuspakkauksia valmistavan Van Leer Industrial -ryhmän yhdysvaltalaiselle Greif Brothersille, ja vuonna 2001 yhtiö vaihtoi nimensä takaisin Huhtamäki Oyj:ksi. Vuonna 2012 Huhtamäki osti kiinalaisen kertakäyttöastioita ja tarjoilupakkauksia valmistavan Joscon, ja saman vuoden elokuussa yhtiö osti myös yhdysvaltalaisen kertakäyttöastiavalmistaja Winterfieldin.
Huhtamäen toimitusjohtajana on toiminut Jukka Moisio 1. huhtikuuta 2008 lähtien.
Rofekoksibi

Toimintamekanismi ja metabolia

Muiden selektiivisten COX-estäjien tavoin rofekoksibi hillitsee tulehdusta vähentämällä prostaglandiinien tuotantoa. Ne eivät aiheuta eräiden muiden tulehduskipulääkkeiden tavoin riskiä maha-suolikanavan verenvuotoon. Rofekoksibi tuli markkinoille Yhdysvalloissa 1999 ja Suomessa vuotta myöhemmin. Yhdistettä käytettiin nivelrikon ja nivelreuman aiheuttaman tulehduksen ja kivun vähentämiseen ja akuuttiin kipuun ja se oli markkinoilta poisvetämiseen asti koksibien ryhmän lääkkeistä Suomessa käytetyin.
Rofekoksibi on lipofiilinen ja sen imeytyminen ruuansulatuskanavasta vaihtelee potilailla. Pitoisuus on veressä suurin 2–9 tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta. Aine metaboloituu maksassa pääosin sytosolin oksidoreduktaasien vaikutuksesta dihydroksirofekoksibiksi ja edelleen 3,4-dihydrorofekoksibiksi. Vähäisemmässä määrin sen aineenvaihduntaan osallistuvat myös sytokromi P450-ryhmän entsyymit, jotka hapettavat sen aromaattisen renkaan, jolloin tuotteena muodostuu 5-hydroksirofekoksibia.

Markkinoiltavetäminen

Rofekoksibia valmistanut MSD veti lääkkeen pois markkinoilta syksyllä 2004. Syynä oli pitkäaikaisen käytön aiheuttama kohonnut sydäninfarktien ja aivohalvauksien vaara. Riski näihin oli jopa kaksinkertainen verrattuna lumelääkettä käyttäneisiin koehenkilöihin. Vuonna 2000 julkaistun niin kutsutun VIGOR-tutkimuksen (Vioxx GI Outcomes Research) mukaan riski sydäntapahtumiin oli jopa nelinkertainen naprokseeniin verrattuna.
Lancet lehdessä 2005 julkaistun FDA:n tutkimuksen mukaan Vioxx aiheutti 88 000-140 000 vakavaa sepelvaltimotautitapausta. FDA:n tutkimukseen osallistunut virkamies David Graham kommentoi tapausta sanomalla, että Vioxx on katastrofi ja että tapaus on ennennäkemätön Yhdysvaltain historiassa.

Synteesi

Rofekoksibin valmistuksen lähtöaine oli alkuperäisessä synteesissä 4-metyylitioasetofenoni. Se hapetettiin magnesiummonoperoksiftalaatin avulla sulfonijohdannaiseksi, joka bromattiin. Kyseinen tuote reagoi DBU:n vaikutuksesta fenyylietikkahapon kanssa muodostaen rofekoksibia. Vuosien 1996-1997 aikana kehitettiin useita muita menetelmiä yhdisteen valmistamiseksi. Nämä hyödynsivät muun muassa Suzuki-kytkentää, jossa katalyyttinä käytettiin tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0):a, ja muita organometalliyhdisteiden katalysoimia reaktioita.
Totti Sora

Torsten ”Totti” Harald Sora (ent. Strömberg; 4. syyskuuta 1903 Turku – 23. marraskuuta 1955) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Turun kaupunginarkkitehtina. Hänen tunnetuin suunnittelutyönsä on Turun Martinkirkko, jonka hän suunnitteli yhdessä arkkitehti Gunnar Wahlroosin kanssa. 
Sora kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1922 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1930. Hän laati diplomityönsä vuonna 1931 Ruissaloon suunnitellusta maalentokentästä, joka olisi liitetty saarella jo vuodesta 1927 toimineeseen vesilentosatamaan. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut maaperäongelmien takia vaan Turun lentokenttä rakennettiin lopulta Artukaisiin 1935 ja Ruissalon lentosataman toiminta päättyi 1936.  Sora toimi Turun apulaiskaupunginarkkitehtina vuosina 1934–1939 ja kaupunginarkkitehtina vuodesta 1939.
Suomen elokuvasäätiö

Historia ja toiminta

Elokuvasäätiö aloitti toimintansa helmikuun alussa 1970. Perustamissopimuksen allekirjoittivat opetusministeriö, Suomen Elokuvateatterinomistajain Liitto, Suomen elokuvatoimistojen liitto sekä Suomen filmivalmistajien liitto.
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää säätiölle määrärahoja elokuvien tuotannon ja jakelun, esittämisen sekä elokuvakulttuurin tukemiseksi. Elokuvasäätiön tukitoiminta on tärkeää erityisesti pitkille elokuville, sillä lähes kaikkien suomalaisten elokuvien rahoitus perustuu ainakin osittain elokuvasäätiön tukeen. Vuonna 2017 säätiön tuen osuus pitkistä fiktioensi-iltojen tuotantokustannuksista oli 37,8 %.

Rahoitus

Suomen elokuvasäätiö toimii itsenäisesti, mutta sen tukitoimintaa tulosohjataan opetus- ja kulttuuriministeriöstä. Säätiö saa tukitoimintaansa tarkoitetut määrärahat valtion budjetista opetus- ja kulttuuriministeriön pääluokkaan sisältyvästä Veikkauksen ja raha-arpajaisten voittovaroista taiteen edistämiseen -momentilta.
Vuonna 2014 säätiö sai ministeriöltä määrärahoja noin 26,5 miljoonaa euroa, josta valtaosa (22,5 miljoonaa euroa) suunnattiin elokuva- ja televisiotuontantoon ja jakeluun. Lasten ja nuorten elokuvakulttuurin kehittämiseen suunnattiin varoja noin 1,1 miljoonaa euroa. Lisäksi rahoituksesta käytettiin noin 2,5 miljoonaa euroa elokuvakulttuurin edistämiseen, mihin kuuluvat säätiön menot ja kansainvälisistä elokuvafestivaaleista aiheutuvat kulut.
Säätiön myöntämiin avustuksiin sovelletaan valtionavustuslakia. Lisäksi säätiön tulee tukitoiminnassaan noudattaa sen voimassa olevia tukiohjeita ja Euroopan komission päätöstä Suomen elokuvatuotannon tukiohjelmasta.
Elokuvasäätiö tuki elokuvia 29 miljoonalla eurolla vuonna 2010, keskimäärin 40 % pitkien näytelmäelokuvien rahoituksesta. Tuki on kolminkertaistunut vuodesta 2000. Levittäjät rahoittivat 14 % ja tv-yhtiöt 13 %. Sponsorit, kansainväliset tahot ja tekijät itse rahoittivat loput.
Esimerkiksi Pahat pojat -elokuva sai Elokuvasäätiön tukea 1,25 euroa katsojaa kohden mutta Broidit-elokuva 667 euroa katsojaa kohden, yhteensä 383 638 euroa vuonna 2003. Katsojamäärä ei ole keskeinen tukiperuste.
Kasagi (1945)

Kasagi (jap. 笠置) oli keisarillisen Japanin laivaston keskeneräiseksi jäänyt Unryū-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus

Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 14. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1944. Rakennustyöt lopetettiin 1. huhtikuuta 1945 materiaalipuutteiden vuoksi, jolloin alus oli 84-prosenttisen valmis. Keskeneräinen alus romutettiin 1. syyskuuta 1946 – 31. joulukuuta 1947.
Opistoupseeri

Nykytilanne

Opistoupseereita on puolustusvoimissa tällä hetkellä (2017) vielä runsaasti ja viimeiset opistoupseerit poistuvat reserviin puolustusvoimista vasta vuoden 2035 paikkeilla, sillä viimeinen opistoupseerikurssi valmistui vuonna 2003. Historian viimeinen opistoupseerien jatkokurssi päättyi maasotakoulussa vuonna 2012. Opistoupseereilta vapautuvat ylemmän vaatimustason tehtävät siirretään poistuman myötä upseereille ja  erikoisupseereille. Alemman vaatimustason tehtävät siirretään aliupseereille. 
Henkilöstön edunvalvonnasta kantaa päävastuun Päällystöliitto ry.

Perinteet

Opistoupseeristo toimii puolustusvoimissa myös ali-, toimi- ja opistoupseeriston perinteiden vaalijana.  Perinteiden vaalimiseen osallistuu myös Ali-, toimi- ja opistoupseerien perinneyhdistys ry, ATOP ry.
Palveluksesta poistuneiden, ns. evp-opistoupseereiden yhteisenä etujärjestönä toimii Päällystöliittoon kuuluva Päällystöliiton evp-yhdistys ry.
Päällystöliitolla on käytössään oma lippu ja kunniamarssi "Päivää päin". Marssin on säveltänyt Artturi Rope ja sanoittanut Heikki Väisänen.
Water Island

Historia

Ensimmäiset tunnetut asukkaat Water Islandilla olivat 1400-luvulla saapuneet Taino-intiaanit. Nimen Water Island (suom. Vesisaari) antoivat eurooppalaiset saaren juomavesivarojen johdosta. Useimmilla Pienten Antillien saarilla on puutetta luonnollisista juotavaksi kelpaavan veden lähteistä. Tanskalaiset ottivat saaren haltuunsa vuonna 1769. Tanskan hallussa nykyiset Yhdysvaltain Neitsytsaaret olivat Tanskan Länsi-Intian nimellä vuoteen 1917, jolloin ne myytiin Yhdysvalloille lukuun ottamatta Water Islandia. Lopulta sekin myytiin Yhdysvalloille vuonna 1944 10 000 dollarin hinnasta. Vuosina 1944–1950 saari oli yhdysvaltalaisten sotilaskäytössä, sen yhtä osaa käytettiin muun muassa kemiallisten aseiden testauspaikkana. Tämän jälkeen saaren maat vuokrattiin asumiskäyttöön.
Kuvanlukija

Kuvanlukijatyypit

Kuvanlukijoita on kahdenlaisia: tasoskannereita ja filmiskannereita. Edellinen lukee paperilla olevan esimerkiksi A4-kokoisen kuvan heijastuvan valon avulla. Jälkimmäinen lukee kuvan negatiivi- tai diafilmistä läpimenevän valon avulla. Tasoskanneri voi olla pöytä- ja käsikuvanlukija.

Tasokuvanlukija

Kuvanlukijatyypeistä yleisin on pöydällä pidettävä tasokuvanlukija, joka on rakenteeltaan yksinkertainen ja kopiokoneenomainen. Tasokuvanlukijassa luettava kuva asetetaan lasilevyn päälle aivan kuten kopiokoneessa. Lasilevyn alla on lukupää ja valonlähde. Kuvanlukijan tärkeimmässä osassa, lukupäässä, on tuhansia valolle herkkiä puolijohde-elementtejä. Lukupää liikkuu kiskoilla lukualueen päästä päähän ja siirtää lukualueelta mitatun valon ja värin määrän tietokoneen muistiin. Erikoistarkoituksia varten on esimerkiksi arkistoissa olemassa myös suuria, kiinteitä tasokuvanlukijoita, joilla voidaan lukea digitaaliseen muotoon isokokoisiakin asiakirjoja esimerkiksi kokoon A0 asti.

Käsikuvanlukija

Käsikuvanlukija toimii samalla periaatteella, mutta on koteloitu käsin liikuteltavaan, suurta tietokonehiirtä muistuttavaan koteloon, jonka alapinnalla on lukupää ja liikkeen havaitseva rulla. Käsikuvanlukijoiden lukupää on kapeampi kuin tasolukijoissa; usein tarpeeksi leveä valokuvien lukemiseen, mutta paperiarkit joudutaan lukemaan erillisinä kaistoina ja yhdistämään ohjelmallisesti. Käsilukijat olivat halvempia valmistaa kuin tasolukijat, mutta monissa tilanteissa vaikeampia käyttää, minkä johdosta edulliset tasolukijat ovat syrjäyttäneet ne.

Filmiskanneri

Filmiskannerilla on tyypillisesti paljon suurempi erotuskyky kuin tasoskannerilla, ja lisäksi se pystyy lukemaan hyvin tiheitä (tummia) alueita kuvassa. Filmiskanneri voi olla rakenteeltaan riviskanneri tai rumpuskanneri. Edellisessä filmi kuljetetaan valodetektorien rivin ohitse, jälkimmäisessä kuvan yli kuljetetaan valoherkkä detektori filmin pyöriessä sylinterin pinnalla. Rumpuskannerissa voidaan käyttää paljon parempaa valodetektoria, kuten valomonistinputkea, kuin riviskannerissa, jolloin tuloksena saadaan parempi sävyjen rekisteröinti. Laitteen korkean hinnan ja suuren koon takia rumpuskanneri on jäänyt yksinomaan ammattikäyttöön.

Valmistajia

Kuvanlukijoiden valmistajista tunnetuimpia ovat Atiz, Hewlett-Packard, Canon, Epson ja Lexmark. Nykyään erillisiä kuvanlukijoita myydään yhä vähemmän, sillä yleistyneillä monitoimilaitteilla voidaan tulostaa, lukea ja kopioida, ja valokuvauksessa on siirrytty digikameroiden käyttöön.
Prinssi Albertin vuoret

Prinssi Albertin vuoret on vuorijono Victorianmaassa, Etelämantereen itäosassa. Se on pohjois-eteläsuunnassa 370 kilometriä pitkä ja ulottuu Priestleystä Ferrariin. Vuoret ovat saaneet nimensä prinssi Albertin eli kuningatar Viktorian puolison mukaan. Sir James Clark Ross nimesi ne jo vuonna 1841, mutta britit kartoittivat niitä vasta 1900-luvun puolella. Yhdysvaltalaiset ja uusiseelantilaiset jatkoivat kartoitustyötä 1950- ja 1960-luvuilla.
Thomas Haden Church

Nuoruus

Thomas Richard McMillen syntyi Yolossa, Kaliforniassa, mutta vietti nuoruutensa Laredossa, Texasissa. Teini-iässä hän käytti isäpuolensa sukunimeä Quesada. Hän vaihtoi myöhemmin sukunimensä Haden Churchiksi.
Valmistuttuaan lukiosta hän suoritti radio- televisio- ja elokuva-alan tutkinnon Pohjois-Texasin yliopistossa, Dentonissa. Hän toimi joitakin vuosia DJ:nä paikallisella radioasemalla. 1980-luvulla hän sai joitakin sivurooleja televisiosarjoista, kuten 21 Jump Street ja Booker.

Elokuvaura

Haden Churchin ensimmäinen elokuvarooli oli lännenelokuvassa Tombstone (1993). Tunnetuksi Haden Church tuli, kun hän näytteli pääosaa sarjassa Wings 1990–1995. Hän jätti sarjan esiintyäkseen omassa tilannekomediasarjassaan Ned and Stacey (1995–1997), jota esitettiin vain pari tuotantokauden ajan. Tämän jälkeen hän vetäytyi valkokankailta ja keskittyi viettämään enemmän aikaa perheensä kanssa. Hän oli hankkinut vuonna 1998 karjatilan San Antonion liepeiltä Texasista. Muutaman vuoden Haden Church vietti hiljaiseloa karjatilallaan. Hän kuitenkin kirjoitti elokuvakäsikirjoitusta. Kirjoitusprojektin tuloksena syntyi käsikirjoitus road movieen Rolling Kansas, joka julkaistiin 2003. Hän toimi elokuvassa myös ohjaajana.
Haden Church teki paluun 2003 elokuvassa Sideways, joka sai ensi-iltansa seuraavana vuonna. Hän oli ehdolla elokuvasta sivuosa-Oscarin saajaksi. Vuonna 2006 hän esiintyi minisarjassa Broken Trail ja sai seuraavana vuonna roolisuorituksestaan parhaan sivuosan Emmy-palkinnon. Viime vuosien tunnetuin roolisuoritus hänellä on ollut Hiekkamiehenä Sam Raimin vuoden 2007 elokuvassa Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3. Vuonna 2009 Haden Church näytteli Eddie Murphyn kanssa pääosia elokuvassa Imagine That. Samana vuonna hänellä oli pääosa myös elokuvassa Don McKay.
Vuonna 2012 Haden Church on mukana muutamissa merkittävissä elokuvissa. Ensimmäisenä julkaistiin maaliskuussa Andrew Stantonin ohjaama toimintaelokuva John Carter, jossa Haden Church näytteli yhtä sivuosista. Huhtikuussa 2012 ensi-iltansa sai Koti eläintarhassa, jossa Haden Churchilla on sivuosa. Syyskuussa 2012 ilmestyi William Friedkinin ohjaama elokuva Killer Joe, jossa Haden Churchilla on keskeinen rooli.

Perhe

Haden Church avioitui puolisonsa Mian kanssa 2007. He olivat sitä ennen seurustelleet jo viiden vuoden ajan. Pariskunnalla on vuonna 2004 syntynyt tytär.
İdil Biret

İdil Biret (s. 21. marraskuuta 1941 Ankara) on turkkilainen pianisti. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Ranskassa Nadia Boulangerin johdolla. Biret on esiintynyt 16-vuotiaasta lähtien. Hän on levyttänyt muun muassa Frédéric Chopinin, Johannes Brahmsin ja Sergei Rahmaninovin kaikki pianoteokset sekä Pierre Boulezin kolme pianosonaattia.
Sigtuna-säätiö

Sigtuna-säätiö (ruots. Sigtunastiftelsen) on Ruotsin Sigtunassa toimiva, arvoperustaltaan kristillinen, kulttuurityötä tekevä yksityinen säätiö.  Säätiö perustettiin 1910-luvulla. Yhdessä Knut ja Alisa Wallenbergin säätiön kanssa se tukee Sigtunassa toimivien humanistisen lukion ja Sigtunan kansanopiston toimintaa. Säätiön omistuksessa on Sigtunassa toimiva hotelli- ja kongressikeskus Sigtunastiftelsen, joka toimii kirjailijoiden residenssinä ja kohtauspaikkana. Holvikaarineen ja pylväsriveineen hotelli- ja kongressikeskus muistuttaa arkkitehtuuriltaan Välimeren maiden luostareita.