google/wiki40b huggingface dataset:
Muistialueen ylitys

Muistialueen ylitys eli segmentointivirhe (engl. segmentation fault tai access violation), on tietokoneohjelmissa esiintyvä virhetilanne.
Monet ohjelmointikielet, kuten C ja C++, eivät tarkista osoittimien oikeellisuutta. Suojatussa tilassa toimiva käyttöjärjestelmä pystyy kuitenkin valvomaan, että ohjelma ei kirjoita tai lue muistialuetta, joka ei kuulu sille. Kun ohjelma yrittää käyttää sille kuulumatonta muistia, laitteisto luo tilan, jonka käyttöjärjestelmä käsittelee virhesignaalina tai poikkeuksena. Mikäli ohjelma ei käsittele sitä erikseen, käyttöjärjestelmä useimmiten pysäyttää ohjelman.
Suojaamattomassa tilassa toimivat käyttöjärjestelmät eivät aiheuta poikkeusta, mutta käytetyt ohjelmakirjastot voivat silti havaita tiettyjä selkeitä virhetilanteita, esimerkiksi nollaksi asetetun osoittimen käytön (null pointer assignment).
Unix-järjestelmissä muistialueen ylityssignaali on SIGSEGV (Segmentation fault), POSIX-standardissa signaalikoodi 11. Segmentointi-termi on jo vanhahtava: nykyaikaisissa järjestelmissä ei käytetä enää segmenttejä, vaan "muistisivuja" (page). Microsoft Windows-järjestelmä aiheuttaa poikkeuksen STATUS_ACCESS_VIOLATION (Käsky osoitteessa 0x%08lx viittasi muistiin osoitteessa 0x%08lx. Muisti ei voi olla %s. / The instruction at 0x%08lx referenced memory at 0x%08lx. The memory could not be %s.).
Useimmiten muistialueen ylitys johtuu tilanteesta, jossa osoitinmuuttujaa ei alusteta ennen käyttöä. Tällöin osoitinmuuttujan kohdetta ei ole määritelty, ja osoitinmuuttuja todennäköisesti osoittaa paikkaan, jota ohjelma ei voi lukea eikä kirjoittaa. On myös mahdollista, että se osoittaa satunnaiseen sallittuun muistiosoitteeseen, mikä johtaa usein ongelmiin.

Esimerkkejä

Seuraava ANSI C -esimerkki aiheuttaa suojattua muistia käyttävissä järjestelmissä virheen.
 char *s = "string";
 *s = 'a';
Suojaamattomissa järjestelmissä tämä asettaa osoittimen s osoittaman merkkijonon ensimmäiseen muistipaikkaan merkin 'a'. Suojatussa tilassa toimivissa järjestelmissä ohjelman merkkijonoliteraali puolestaan sijaitsee ohjelmakoodiosiossa; ohjelmakoodin muistisivut on kirjoitussuojattu, ja ohjelma ei pysty muuttamaan itseään.
Esimerkki nollaosoittimesta:
 char *s = 0;
 *s = 'a';
Osoitinmuuttuja osoittaa muistipaikkaan 0, joka ei ole ohjelmissa kirjoitettavissa; tämä muistipaikka on myös sovittu tarkoittavan "osoitin ei osoita minnekään".
Årsta

Årsta on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Södermalmin, Södra Hammarbyhamnenin, Johanneshovin, Enskede Gårdin, Enskedefältetin, Östbergan ja Liljeholmenin kaupunginosat. Se muodostettiin vuonna 1926, ja nykyisin sen alueella on asukkaita noin 15 250 ihmisen verran. Maa-alaltaan Årsta on 2,62 neliökilometrin suuruinen.

Historia

Årstan kartano on peräisin keskiajalta. Årstan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1344, ja tuolloin se tunnettiin nimellä Arus. Vuodelta 1439 peräisin olevassa tekstissä kirjoitusmuoto on Aross. Tukholman kaupunki osti alueen vuonna 1905. Rakentaminen aloitettiin 1940-luvulla ja ensimmäiset talot olivat muuttovalmiita vuonna 1943. Alueen rakennuskannan suunnittelusta vastasivat Erik ja Tore Ahlsén.
Mike Pohjola

Elämä ja ura

Pohjola opiskelee Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa elokuva- ja tv-käsikirjoittamista. Pohjola oli ehdokkaana Vasemmistoliiton listalla vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Turussa ja vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Helsingissä.
Kadonneet kyyneleet -fantasiaromaanilla on myös poliittinen ulottuvuus, kuten useimmissakin Pohjolan tuotannoissa. Fasistiset keijut pitävät toisen lajin keijuja keskitysleirillä, ja päähenkilö kieltäytyy taistelemasta keijujen sisällissodassa sodanvastaisen vakaumuksensa takia. Ihmisen pojassa käsitellään rakenteellista korruptiota sekä rakennusliikkeiden ja poliitikkojen yhteispeliä Turun kaupungissa.
Tammikuussa 2011 Ihmisen poika -romaanin elokuvaoptio myytiin yhdysvaltalaiselle näyttelijä-tuottaja Ron Gilbertille jo ennen kirjan ilmestymistä.
Etelä-Suomen sotilaslääni

Organisaatio

Sotilasläänin viimeisenä esikuntapäällikkönä aloitti 1.9.2014 everstiluutnantti Pekka Penttilä.  1.1.2014 alkaen tehtävää hoiti eversti Arto-Pekka Nurminen (s. 1961) siihen asti, kun hänet nimitettiin Porin prikaatin komentajaksi. Häntä olivat edeltäneet tehtävässä mm.:
- kommodori Mikko Santavuori 2012 - 2013
- eversti Keijo Suominen (s. 1958) 2011 - 2012
- eversti Hannu Liimatta 2009 - 2010
- eversti Esko Vainio vuonna 2008

Historia

Etelä-Suomen Sotilaslääni aloitti ensimmäisen kerran toimintansa 1960-luvun puolustusvoimien organisaatiomuutoksessa, kun luovuttiin kolmesta divisoonasta ja toimi seuraavaan puolustusvoimien organisaatiomuutokseen vuoteen 1993 asti, kun luotiin kolme maanpuolustusaluetta Komentajina toimivat kenraaliluutnantti Paavo Ilmola 1966-69, kenraaliluutnantti Kai Halmevaara 1969-76, kenraaliluutnantti Jukka Pajula 1976-80, kenraaliluutnantti Jaakko Valtanen 1980-82, kenraaliluutnantti Keijo Tuominen 1982-88 ja kenraaliluutnantti Erkki Rannikko 1988-92. Sotilaslääni perustettiin uudelleen 1.1.2008.
Syukuro Manabe

Tutkijaksi Yhdysvaltoihin

Manabe syntyi Japanissa vuonna 1931. Hän valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1958. Japanilaisille tieteilijöille oli toisen maailmansodan jälkeisenä aikana hankalaa kotimaassaan, minkä takia monet lähtivät etsimään parempia työmahdollisuuksia Yhdysvalloista, missä kylmä sota takasi monille aloille tasaisen hallituksen tuen.
Manaben Yhdysvaltoihin toi Yhdysvaltain sääviraston johtaja Joseph Smagorinsky, joka palkkasi Manaben tutkijaksi. Manabe päätyi Yhdysvalloissa kehittämään matemaattisia malleja sääoloja ja pitkiä ilmastotrendejä varten.

Ensimmäiset toimivat yleiset virtausmallit

Manabe teki yhteistyötä Smagorinskyn ja sääviraston virtausmalliryhmän kanssa. He kehittivät ensimmäiset toimivat mallit Maan ilmastosta, minkä ansiosta oli ensimmäistä kertaa mahdollista huomioida ilmakehän ja valtamerten väliset monimutkaiset vuorovaikutukset. Manaben ja kumppaneiden malli tunnetaan nimellä yleinen virtausmalli. Tutkimus julkaistiin vuonna 1967 Journal of Atmospheric Sciences -lehdessä, ja se tunnustettiin nopeasti geofysiikan ja meteorologian läpimurroksi.
Manabe jatkoi yleisen virtausmallin parissa ja pyrki löytämään lisätietoja lisääntyvän hiilidioksidin vaikutuksesta ilmastoon. Työn tuloksena vuonna 1975 julkaistiin vaikutusvaltainen tutkimus, joka lisäsi uusia muuttujia ilmastojärjestelmään. Se myös osoitti ilmaston lämpenemisen voimistuvan hiilidioksidimäärän kasvaessa. Manaben tutkimusryhmä julkaisi 1970- ja 1980-lukujen aikana useita tutkimuksia, jotka olivat muodostamassa IPCC:n ensimmäisen, vuonna 1988 julkaistun maailmanlaajuisen arvion ilmastonmuutoksesta.
Manabe oli toiminut Princetonin yliopiston professorina vuodesta 1968 saakka, kun hän vuonna 1997 siirtyi Japaniin ilmastonmuutokseen keskittyneen tutkimuslaitoksen johtoon. Manabe palasi vuonna 2002 Princetonin yliopistoon vierailevaksi tutkijaksi. Vuodesta 2005 hän on toiminut Princetonin yliopiston vanhempana meteorologina, ja vuosina 2006–2013 hän oli vierailevana professorina Nagoyan yliopistossa.

Yksityiselämä

Manabe on ollut vuodesta 1962 asti naimisissa Nobuko Manaben kanssa. Syukuro Manabe sai vuonna 1975 Yhdysvaltain kansalaisuuden.

Tunnustukset ja merkitys

Manabe on saanut useita tunnustuksia uransa aikana, ja hän kuuluu muun muassa Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan, Academia Europæaan ja Royal Society of Canadaan.
Manabe sai vuonna 1992 ensimmäisen Blue Planet -palkinnon. Vuonna 1997 hän sai Volvon ympäristöpalkinnon. Benjamin Franklin -mitali myönnettiin Manabelle vuonna 2016 ja Crafoord-palkinto vuonna 2018. Crafoord-palkinnon perusteluissa mainittiin, että Manaben työ on ollut perustana kaikille nykyaikaisille ilmastomalleille ja ilmastotutkimukselle, sillä hänen luomansa matemaattiset mallit antoivat tieteilijöille paremmat mahdollisuudet tutkia Maan ilmastojärjestelmää.
Urheilun oikeusturvalautakunta

Urheilun oikeusturvalautakunta on vuonna 1991 perustettu urheilujärjestöistä riippumaton muutoksenhakuelin, joka käsittelee urheiluun liittyviä valitusasioita.

Lautakunnan tehtävät

Lautakuntaan voi valittaa urheilija, muu luonnollinen henkilö tai yhteisö, johon valituksen kohteena oleva asia vaikuttaa.
Valituksen kohteena voivat olla urheiluyhdistyksen päätökset, jotka koskevat erottamista yhdistyksen jäsenyydestä, jäsenoikeuksien rajoittamista tai kurinpitotoimia. Valittaa voi myös yhdistyksen päätöksen sääntöjenvastaisuudesta, jolla ei tarkoiteta urheilulajin sääntöjen vastaisuutta.
Lautakunta voi myös käsitellä valituksen urheilijan valitsematta jättämisestä arvokilpailuihin, valitusasiana Suomen antidopingsäännöstön perusteella tehdyn päätöksen ja toimia toimivaltansa piirissä välimiesoikeutena, kun siitä on sovittu tai urheilija sitä vaatii.
Isaak Steinberg

Isaak Nahman Steinberg (1888 Daugavpils – 1957 New York) oli venäläinen vasemmistososialistivallankumouksellisia edustanut poliitikko, joka toimi Venäjän kansankomissaarien neuvoston toisena oikeusasioiden kansankomissaarina (oikeusministeri) lokakuun vallankumouksen jälkeen 12.12.1917 — 18.3.1918. Hän erosi tästä Leninin hallituksesta protestina Brest-Litovskin rauhansopimukselle ja jouduttuaan epäsuosioon siirtyi 1923 Saksaan ja myöhemmin edelleen juutalaisvainojen tieltä Englantiin. Sittemmin hän muutti Australiaan ja Kanadaan. Hän oli juutalaisaktiivi, joka ajoi erillisten juutalaishallintoalueiden perustamista pakolaisille Australiaan ja Surinameen.
Alejandro Domínguez

Seurajoukkueet

Domínguez aloitti uransa Quilmesissä kaudella 2000 ja edusti kotimaassaan myös River Platea.
Domínguezin ensimmäinen seura Euroopassa oli venäläinen Rubin Kazan, jonne hän siirtyi 1,5 miljoonalla eurolla alkuvuodesta 2004. Kolmannella kaudellaan Rubinissa Domínguez teki 13 maalia, minkä seurauksena Zenit Pietari osti hänet seitsemällä miljoonalla eurolla ennen kauden 2007 alkua. Kyseessä oli tuolloin kallein Venäjän sisäinen pelaajakauppa koskaan. Zenitissä hän saavutti muun muassa Venäjän valioliigan mestaruuden kaudella 2007 ja UEFA Cupin kaudella 2007–2008. UEFA Cupin loppuottelussa hän ei pelannut, mutta välierässä hän korvasi pelikiellossa olleen Andrei Aršavinin ja syötti kaksi maalia, kun Zenit nujersi Bayern Münchenin maalein 4–0.
Maaliskuussa 2009 Domínguez palasi neljän miljoonan euron kaupassa ja yksivuotisella sopimuksella takaisin Rubiniin pudottuaan kurinpidollisten syiden vuoksi reserveihin Zenitissä. Kaudella 2009 hän teki 16 maalia ja auttoi Rubinin sen toiseen peräkkäiseen mestaruuteen. Hänet valittiin liigan ykköstähdistöjoukkueeseen, ja sekä Venäjän jalkapalloliitto että liigajoukkueiden valmentajat valitsivat hänet kauden parhaaksi pelaajaksi. Kauden 2009–2010 Mestarien liigassa Domínguez pelasi kaikissa kuudessa alkulohko-ottelussa ja teki kaksi maalia.
Joulukuussa 2009 Domínguez siirtyi vapaana pelaajana espanjalaiseen Valenciaan, jonka kanssa hän teki 3,5-vuotisen sopimuksen. Pelattuaan kauden 2011–2012 lainalla River Platessa hän siirtyi elokuussa 2012 espanjalaiseen Rayo Vallecanoon.
Heinäkuussa 2013 Domínguez siirtyi vapaana pelaajana kreikkalaiseen Olympiakokseen, kaksivuotisella sopimuksella.

Maajoukkueet

Domínguez on edustanut Argentiinan nuorten maajoukkuetta. Hän kuului vuonna 2001 nuorten maailmanmestaruuden voittaneeseen ryhmään. Kotimaaperällä Argentiinassa järjestetyssä lopputurnauksessa Domínguez pelasi kolmessa ottelussa ja teki 2–1-voittomaalin Kiinaa vastaan neljännesvälierissä. Seuraavassa, Ranskaa vastaan pelatussa puolivälieräottelussa hän loukkaantui pian vaihdosta kentälle päästyään eikä ollut mukana enää seuraavissa otteluissa.
Arvi J. Aikomus

Arvi Jonne Aikomus (Juho Arvid Aikomus, 10. maaliskuuta 1897 Nivala – 23. tammikuuta 1976 Helsinki)) oli suomalainen aktivisti, tiedustelu-upseeri ja salanimeä Jukka Kontio käyttänyt kirjailija. Sotilasarvoltaan hän oli vänrikki ja myöhemmin kapteeni (evp). Siviiliammatiltaan Aikomus oli kirjaltaja.
Arvi Aikomus oli vanhin räätäli Juho Heikinpoika Aikomuksen (1873-1941) ja Matilda Juhontytär Aikomuksen o.s. Sarja (1878-1959) viidestä lapsesta. Arvi muutti perheensä kanssa Tornioon vuonna 1905.
Valtion rautateiden palveluksessa ollut Aikomus oli mukana jääkäriliikkeen etappitoiminnassa. Työ sopi yhteen jääkäriliikkeen kuriirina toimimisen kanssa. Hänet pidätettiin kuljettaessaan salaista postia Helsingistä Tornioon, mutta hän onnistui pakenemaan ja siirtymään Ruotsiin.
Ruotsissa hänen työnantajanaan oli Saksan armeija hänen toimiessaan osana sotavankietappia, joka kuljetti Murmanskista paenneita keskusvaltojen sotavankeja Norjan ja Pohjois-Suomen kautta Ruotsiin. Samankaltaisessa etappijärjestelyssä toimi myös Taavetti Lukkarinen. 
Suomen sisällissodassa Aikomus osallistui taisteluihin Tervolassa, Torniossa, Länkipohjassa, Orivedellä ja Tampereella.
Hän osallistui Aunuksen retkeen 1919 ja toimi sittemmin yleisesikunnan tiedustelun palveluksessa. 
Aikomus toimi 1920-30-luvuilla yleisesikunnan tiedustelun eri tehtävissä: raja-aseman päällikkönä ensin Itä-Karjalassa 1923 ja Karjalankannaksella 1925. Sortavalan alatoimiston johtajana hän työskenteli vuodet 1925–1936. Aikomus oli suorittanut tiedustelu-upseerikurssin 1920 ja muuttanut Sortavalaan toukokuussa 1923.  Hänen jälkeensä tehtävään nimitettiin kapteeni Pekka Jänhiä Aikomuksen toimiessa hänen apulaisenaan.
Aikomuksen toiminta kirjailijana salanimellä Jukka Kontio ajoittui hänen alkukaudelleen Sortavalan alatoimiston päällikkönä. Hänen kirjallinen uransa nivoutui Akateemisen Karjala-Seuran toimintaan. Teosten kustannussopimukset WSOY:n kanssa allekirjoitti AKS:n puheenjohtaja Elmo Kaila.
Kesällä 1939 Sortavalan alatoimistoa alettiin vahvistaa, kun kansainvälinen tilanne osoitti kiristymisen merkkejä. Sen laskuun toimi 30-40 vakoilijaa Neuvosto-Karjalassa. Toimistolla oli käytössä turvataloja ja koulutustiloja kaupungissa ja sen ympäristössä. Tällaisessa tehtävässä toimi mahdollisesti myös Aikomuksen hankkima maatila lähellä Sortavalaa.
Sortavalan alatoimistosta muodostettiin sinne siirtyneen kapteeni Into Kuismasen johtama kaukopartioyksikkö Osasto Kuismanen (OsKu), jonka työntekijöihin myös Arvi Aikomus kuului.
Aikomus jäi eläkkeelle vuonna 1944 ja muutti Joensuuhun. Siellä hän perusti autoliikkeen.
Jatkosodan jälkeen Suomeen perustettiin joukko peiteyrityksiä, kuten kuljetus- ja sähköalan liikkeitä, joiden tarkoituksena oli aseiden hajavarastoinnin tapaan tukea sotilaallista varautumista. Eräs näistä oli Aikomuksen autoliike. Tunnetuimpia peiteyrityksistä olivat Heikki Määttäsen ja Paavo Suorannan johtamat Kuohun Pilke ja kuorma-autoliike. Aikomustakin kuulusteltiin asekätkentäjutun selvittelyn yhteydessä.
Californication (kappale)

Tausta

Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis oli kirjoittanut kappaleen sanat matkallaan Thaimaahan, missä hän oli omien sanojensa mukaan puhdistautumismatkalla vuoden 1998 alussa. Hän pani merkille käydessään eksoottisissa paikoissa kuinka amerikkalainen kulttuuri oli näkyvässä osassa ympäri maailmaa.
"Californication" oli yksi ensimmäisistä kappaleista joita Kiedis ja kitaristi John Frusciante alkoivat tehdä yhdessä samannimiselle albumille kitaristin palattua yhtyeeseen huhtikuussa 1998, mutta oikeata musiikkia ei syntynyt ja kappale jäi taka-alalle.
Seuraavan vuoden puolella uuden äänitysten ollessa jo lopuillaan Kiedis vaati, että he keskittäisivät huomionsa laulajan kappaleeseen. Muiden mielestä heillä oli jo tarpeeksi kappaleita eikä enää tarvitsisi aloittaa uuden tekemistä, mutta Kiedis oli vakuuttunut, että kappale oli hänen paras sanoituksensa aikoihin ja heidän oli tehtävä se. Sessioiden viime päivinä kitaristi John Frusciante tuli studioon juuri ostamansa uuden kitaran kanssa innoissaan, koska hän oli saanut sävellettyä kappaleeseen vihdoinkin musiikin.

Kappale

Kappale kertoo pääasiallisesti Hollywoodin pimeämmästä puolesta ja siitä, että maailmasta on tulossa pinnallinen ja "muovinen", aivan kuten Kalifornia on jo. Ensimmäisen säkeen ("Psychic spies from China try to steal your mind's elation") inspiraation Kiedis kertoo saaneensa ollessaan Uudessa-Seelannissa ja kuullessaan kadulla kulkevan naisen väittäneen, että vakoojat ovat Kiinassa.
Kappaleessa on viittauksia myös pornografiaan ("hardcore soft porn") ja Hollywoodin myymään kuvaan, jossa halutaan olla pakkomielteisesti nuoria ("pay your surgeon very well to break the spell of aging"), sekä myös popkulttuuriin, kuten Nirvanan laulajaan Kurt Cobainiin ja David Bowien albumiin Station to Station ("Cobain, can you hear the spheres singing songs off Station to Station"), sekä Star Trekiin ("Space may be the final frontier but it's made in a Hollywood basement"). Säe ("Alderaan's not far away it's califronication) viittaa Star Warsiin ja planeetta Alderaaniin, jonka imperiumi tuhosi elokuvassa, mikä vihjaa myös maapallon tuhoutumiseen.

Musiikkivideo

Singlen musiikkivideo on pääasiassa 3D tietokonepeli, jonka hahmoja bändin jäsenet ovat. Jokainen aloittaa tarinansa eri puolilta Kaliforniaa. Frusciante Hollywoodilta, rumpali Chad Smith Sierra Nevadan vuorilta, lumilaudalla laskien, Kiedis veden alla Tyyneltämereltä, kaakkoisrannikolla ja basisti Flea punapuumetsästä Pohjois-Kaliforniasta. Lopulta jäsenet päätyvät Los Angelesiin, jossa olevan maanjäristyksen aiheuttamana he putoavat maan keskipisteeseen, jossa he tapaavat toisensa ja video loppuu.
Tatu Kolehmainen

Taavetti Heikki "Tatu" Kolehmainen (21. huhtikuuta 1885 Kuopio – 15. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti uransa aikana Kuopion Reipasta, Kuopion Rientoa, Helsingin Kisa-Veikkoja, Viipurin Reipasta ja Helsingin Jyryä.
Kolehmainen keskeytti Tukholman olympialaisissa 1912 sekä 10 000 metrin loppukilpailussa että maratonilla. Yhtenä syynä on pidetty hänen kovaa harjoitusohjelmaansa, joka sisälsi päivittäin 40–45 kilometrin kävelylenkin aamulla ja 20 kilometrin juoksulenkin iltapäivällä. Antwerpenin olympialaisissa 1920 hän sijoittui maratonilla kymmenenneksi ajalla 2.44.03,2.
Kolehmainen juoksi 20 000 metrin maailmanennätyksen 1.07.40,2 Helsingissä 1913. Suomen ennätystä hän paransi uransa aikana lisäksi ainakin 5 000 metrillä, tunninjuoksussa, 25 000 metrillä ja maratonilla. 10 000 metrin ennätyksensä 32.47,8 hän juoksi Tukholmassa 1912 ja parhaan maratonaikansa 2.41.48,0 Lontoossa 1913.
Kolehmainen saavutti SM-kilpailuissa 5 000 metrillä hopeaa 1911, 1913, 1914 ja 1915 sekä pronssia 1910. 10 000 metrillä hän sai kultaa 1914, hopeaa 1908, 1910, 1911, 1913 ja 1915 sekä pronssia 1916 ja 1920. Tunninjuoksussa hän jakoi Suomen-mestaruuden Hannes-veljensä kanssa 1910 17 944 metrillä ja voitti mestaruuden myös 1912, jolloin voittomatka oli 17 954 metriä. 25 000 metrin Suomen-mestaruuden hän voitti 1919. Maratonilla hän sai kultaa 1909.
Tatu Kolehmainen oli Suomen Radioamatööriliiton kunniajäsen. Jäämaan palkinnon, joka myönnetään liiton toimintaa ansiokkaasti edistäneelle, hän sai vuonna 1935. Hänen kutsumerkkinsä olivat OH2NAI, OH2OI ja OH2NT.  Tatu Kolehmainen osallistui amatööriradioasemallaan 1939 valtakunnalliseen apuverkkoon seitsemännen piirin (Kuopion läänin) radioasemana.
EuroEyes Cyclassics

EuroEyes Cyclassics (vuoteen 2015 Vattenfall Cyclassics, aiemmin HEW Cyclassics) on UCI World Tour-sarjaan kuuluva yhden päivän maantiepyöräilykilpailu, joka ajetaan heinä- tai elokuussa Hampurissa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996, jolloin se oli vielä varsin merkityksetön, mutta pyöräilyn suosion kasvaessa Saksassa siitä tuli maailmancupin osakilpailu jo vuonna 1998. 
Kilpailun reitti vaihtelee vuosittain, mutta matkan pituus on runsaat 200 km. Wasebergin nousu ajetaan useaan otteeseen ja reitti on kaikkiaan melko haastava. Kilpailu on kuitenkin päättynyt useana vuonna massakiriin.
Itsemurhaviesti

Itsemurhaviesti on viesti, jonka ihminen jättää ennen kuin hän aikoo kuolla itsemurhasta.
Arviolta 25–30 prosenttia itsemurhan tehneistä jättää jälkeensä viestin. Lukema voi tosin erota eri etnisyyksien ja kulttuurillisten erojen välillä niinkin korkealle kuin 50 prosenttiin tietyissä väestötilastoissa.
Andrewsarchus

Luokittelu

Andrewsarchuksen luokittelu on kiisteltyä fossiilien niukkuuden takia. Yleensä se luokitellaan lahkoon Mesonychia ja heimoon Triisodontidae. On myös ehdotettu että se olisi sukua entelodonteille. Samaan aikaan Andrewsarchusin kanssa eli Paratriisodon. Se tunnetaan vain hampaista kiinalaisesta Lushi-muodostumasta ja se on luokiteltu heimoon Arctocyonidae. Hampaiden perusteella se oli Andrewsarchuksen kokoa ja Paratriisodon oli ehkä sen synonyymi.

Löytyminen

Andrewsarchuksen kallo löydettiin vuonna 1923, kun yhdysvaltalaisen American Museum of Natural History -museon retkikunta lähti Mongoliaan etsimään fossiileja. Matkalla löydettiin muun muassa ensimmäiset löydetyt dinosauruksen munat ja monia muita merkittäviä havaintoja. Andrewsarchuksen löysi kiinalainen paleontologi Kan Chuen Pao, joka huomasi sen täydellisen kallon Irden Mannah -nimisellä taukopaikalla. Kallo oli 83 senttiä pitkä ja 56 senttiä leveä.
Laji sai nimensä retkikuntaa johtaneen paleontologi Roy Chapman Andrewsin mukaan. Koko nimi on Andrewsarchus mongoliensis, joka tarkoittaa "Andrewsin mongolialaista johtajaa" (kreikankielen ἀρχός (archos) = johtaja, komentaja).

Koko ja ulkonäkö

Andrewsarchuksen kallosta päätellen eläin oli noin 3,82 metriä pitkä ja 1,89 metriä korkea. Se painoi uusimpien arvioiden mukaan 600 - 1000 kiloa. Andrewsarchus olikin kooltaan maapallon suurin maalla elävä petonisäkäs. Sen suuret ja terävät hampaat soveltuivat luiden ja kilpikonnan kuorien murskaamiseen sekä lihan leikkaamiseen. Se ei luultavasti ollut aktiivinen saalistaja vaan pikemminkin raadonsyöjä tai kaikkiruokainen
Elokuvassa Muinaisten petojen matkassa se kuvataan suurena susimaisena petona.
Sen leuat vaikuttavat varsin heikoilta, kulmahampaat ovat pienet verrattuna muihin hampaisiin ja kuono on pitkä ja kapea. Koon ja näiden ominaisuuksien perusteella sitä voidaan verrata spinosaureihin. Andrewsarchus eli ehkä niiden tavoin jokien ja järvien rannoilla ja söi rannalle huuhtoutuneita eläimiä ja kaloja.
Andrewsarchuksella oli mahdollisesti sorkat, eikä kynsiä, toisin kuin nykyisillä petonisäkkäillä ja se olikin lähempää sukua sorkkaeläinten ja ennen kaikkea varhaisten valaiden esi-isille. Valaiden uskotaankin kehittyneen andrewsarchuksen kaltaisista mesonychidae-heimon jäsenistä.
Ilkka Rinne

Martti Ilkka Miettinen, iskelmälaulajana taiteilijanimenä Ilkka Rinne, (20. huhtikuuta 1934 Hanko – 18. maaliskuuta 2018 Lohja) oli suomalainen laulaja, kuoronjohtaja ja opettaja. 
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1952 hän valmistui opettajaksi Helsingin Opettajakorkeakoulusta 1956 ja työskenteli luokanopettajana Helsingissä, muun muassa Malmin kansalaiskoulussa (nyk. Ala-Malmin yläaste). Hän toimi myös musiikinopettajana koko opettajan uransa ajan vuoteen 1989 saakka. 
Hän opiskeli laulua ja oopperaa Sibelius-Akatemiassa ja ulkomailla. Hän piti ensikonserttinsa 1965 ja lied-konsertin 1970 Savonlinnan oopperajuhlilla. Laulukilpailuissa hän saavutti Akateemisen mestaruuden 1961, toisen sijan Lappeenrannan laulukilpailussa 1962 sekä ensimmäisen sijan Verdi-kilpailun Suomen-karsinnan miesten sarjassa 1963. Hän oli äänialaltaan tenori.
Kansallisoopperassa Miettinen esitti Giuseppe Verdin  La Traviatan isä Germontia, Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannia ja  Giacomo Puccinin Toscan Cavaradossia. Tampereen Oopperayhdistyksen vierailuesityksessä hän oli Oskar Merikannon Elinan surman Uolevi. Tampereella hänellä oli myös päärooli Verdin Otellossa ja Straussin operetissa Lepakko.
Hän kuului Suomen Laulupedagogien Liiton ja Suomen Viihdekuoroliiton sekä Yrjö Kilpinen -seuran hallituksiin.
Miettinen menestyi myös iskelmälaulajana. Taiteilijanimellä Ilkka Rinne hän levytti Musiikki-Fazerille 77 kappaletta. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli ”Lola saa Lola vie”, ja hänen läpimurtonsa oli joulukuussa 1957 levytetty unkarilaiseen kansansävelmään perustuva Toivo Kärjen sovitus ”Rattaanpyörä”. 
Myöhemmin hän toimi musiikinopettajana Sibelius-Akatemiassa sekä teki musiikinopettajan sijaisuuksia peruskouluissa mm. Riihimäellä. Hänellä oli myös yksityisoppilaita.
Hänelle myönnettiin director musices-arvonimi vuonna 2007.