google/wiki40b huggingface dataset:
Paratiisisaari

Paratiisisaari on Villu Jaanisoon tekemä suuri teos liikenneympyrässä Lempäälän Sääksjärvellä. Teos on tehty vuonna 2018 käytetyistä autonrenkaista. Se kuvaa palmuja saarella.
Kiilto Oy on maksanut teoksen. Teoksen perustuksista on vastannut Lempäälän kunta.

Teoksen rakenne

Teoksessa Paratiisisaari on teräsrunko. Muuten teos on tehty kierrätetyistä mustista autonrenkaista. Jalustana on "saari", kivetty kumpare. Jaanisoo on aiemminkin tehnyt teoksia autonrenkaista. Näitä ovat esimerkiksi Kaikki on mahdollista (2009, Helsinki) ja Kumiankka (2009, Tampere). Jaanisoo on sanonut tästä tekniikasta: "Olen päättänyt monta kertaa, että en enää käytä vanhoja autonrenkaita, mutta eri syistä olen palannut niihin."

Näkemyksiä ympäristöteemaisesta teoksesta

Teos on Jaanisoon mukaan hyvin konkreettinen. Hänen mielessään on ollut idea palmuista jo vuosia. Teoksessa on nähtävissä Kiillon ja Jaanisoon mukaan luonnonsuojelullisia teemoja. Se herättää ajatuksia ympäristöstä huolehtimisesta ja kierrätyksestä. Teoksen voi nähdä ilmastonmuutoksen takia uppoamassa olevana pienenä saarena. Teos on tehty yhteistyössä Lempäälän kunnan kanssa, ja kunnanjohtaja Heidi Rämö kommentoi teosta: "Teoksesta on varmasti iloa kuntalaisille ja lukuisille ohikulkijoille”.
Yleisössä teos on herättänyt paljon tunteita, mielipiteitä ja keskustelua jo syyskuun lopussa ennen valmistumistaankin. Toimittaja Erkki Koiviston mukaan teos on juuri tässä mielessä onnistunut.
Kira Gluschkoff

Kira Gluschkoff (s. 1973) on suomalainen valokuvaaja, tunnetuimpia suomalaisia muotikuvaajia.
Gluschkoff on valokuvaajana itseoppinut: hän aloitti opinnot Taideteollisessa korkeakoulussa, mutta lähti saman tien Pariisiin. Hän on tehnyt erityisesti muotikuvausta, muun muassa Venäjän Elleen ja muihin ulkomaisiin ja kotimaisiin lehtiin. Hän kasvattaa hevosia kotonaan Porkkalassa.
Gluschkoff on kuvannut yhdessä Elina Brotheruksen kanssa molempien signeeraamat kuvat näyttelyyn What if?, joka on esillä Pick Me -galleriassa Helsinki Photography -biennaalin yhteydessä.
Lääketiede

Lääketiede tarkoittaa suppeassa merkityksessä terveyden ylläpitämiseen ja palauttamiseen sekä sairauksien ehkäisemiseen ja hoitoon kohdistuvaa tiedettä. Laajassa merkityksessä lääketiede sisältää myös näihin päämääriin tähtäävät käytännön toimet eli lääkinnän ja kirurgian. Lääketieteessä pyritään ymmärtämään, kehittämään ja soveltamaan tapoja, joilla ihmisen tai eläimen terveyttä voidaan vaalia ja parantaa. Lääketiede on soveltava tiede, jossa sovelletaan useita luonnontieteitä, kuten biologiaa, kemiaa ja fysiikkaa. Erityisesti lääketieteessä keskitytään ihmisen anatomiaan, fysiologiaan ja biokemiaan sekä patologiaan ja mikrobiologiaan.
Suomessa on käytössä lääketieteellinen malli.

Lääketieteen kuvitus

Lääketieteen alan kuvitus on Yhdysvalloissa oppiaine, jossa on maisteriohjelma. Sen perusti Gerald Parker Hodge, joka toimi professorina Michiganin yliopistossa.
Harjujärvi (Ylitornio, Meltosjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Alainenjoen alueeseen (67.981) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,4 metriä mpy.
Jukka Kataja

Seurajoukkueet

Katajan ura kansallisissa sarjoissa alkoi koripallon I-divisioonasta, jossa hän edusti kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikia kaudet 1999–2000 ja 2000–2001. Ensimmäisellä I-divisioona-kaudella koreja syntyi 4,1 pisteen keskiarvolla ja toisella kaudella 13,8 pisteen keskiarvolla. FoKoPo nousi jälkimmäisen kauden päätteeksi pääsarjaan SM-karsintasarjan kautta, jossa Kataja oli joukkueensa paras pistemies 17,8 pisteen keskiarvollaan.
Ensimmäisellä SM-kaudellaan Kataja oli FoKoPon paras pisteentekijä 16,6 pisteen keskiarvolla. Palkintona hyvin menneestä tulokaskaudesta Kataja valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. Katajan SM-sarjauran henkilökohtainen piste-ennätys 34 syntyi 14. marraskuuta 2001 pelatussa ottelussa KTP-Basketia vastaan. Kaudeksi 2002–2003 Kataja siirtyi kasvattajaseurastaan edustamaan pääsarjassa pelannutta Salon Vilpasta. Kataja pelasi Vilppaan edustusjoukkueessa myös kaudet 2003–2004 ja 2004–2005.
Salon Vilppaan pudottua I-divisioonaan kauden 2004–2005 päätteeksi Kataja teki sopimuksen Torpan Poikien kanssa. Kausi ei sujunut kuitenkaan suunnitelmien mukaan, sillä Kataja kärsi selkävaivoista, ja pelit jäivät kauden aikana kolmeentoista runkosarja- sekä neljään pudotuspeliotteluun. Seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 Kataja katsoi selkänsä kannalta parhaaksi vaihtoehdoksi palata kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikiin pelaamaan koripallon I-divisioonaa. FoKoPon kauden tavoitteena ollut sarjanousu jäi haaveeksi, ja Kataja siirtyi kaudeksi 2007–2008 Korisliigaan edustamaan Kouvoja.
Kaudella 2007–2008 Kataja pelasi runkosarjassa 35 ottelua 7,5 pisteen keskiarvolla. Kauden pudotuspelit päättyivät Kouvojen osalta SM-hopeaan. Kataja teki pelaamissaan kymmenessä ottelussa keskimäärin 9,9 pistettä. Hän teki sopimuksen Kouvojen kanssa myös kaudeksi 2009–2010. Tämän jälkeen hän palasi Vilppaaseen.
Toukokuussa 2014 Kataja teki Vilppaan kanssa jatkosopimuksen. Kauden 2014–2015 jälkeen Kataja ilmoitti lopettavansa 14 vuotta kestäneen ammattilaisuransa Suomen pääsarjassa. Hän jatkoi edelleen Vilppaan koripallon hallituksessa ja aloitti työt Kisakallion Urheiluopiston Susi Training Centerin koripallon avainasiakasvastaavana.

Maajoukkue

Kataja edusti Suomea A-poikien maajoukkueessa kahdeksassa ja 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 maaottelussa. Miesten maajoukkueeseen hän nousi ensimmäisen kerran vuonna 2001, jolloin hän kuului Suomen kokoonpanoon kahdessa maaottelussa Ruotsia vastaan. Kataja pelasi maaotteluita myös kahtena seuraavana vuonna. Hänen miesten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 10 pistettä, syntyi 6. elokuuta 2004 Latviaa vastaan. Yhteensä Kataja pelasi 13 miesten maaottelua 2,0 pisteen keskiarvolla.
Eslöv

Historia

Ensimmäinen maininta Eslövistä on vuodelta 1145. Vuonna 1858 avattiin Eslövin rautatieasema Malmön ja Tukholman väliselle pääradalle. 1860-luvulla rautateitä alettiin rakentaa enemmän ja Eslövistä tuli risteysasema kuudelle eri rautatielinjalle. Väkiluku alkoi kasvaa ja vuonna 1875 kunnassa oli 1 240 asukasta. Vuonna 1911 kunnassa oli jo 5 400 asukasta, ja se sai kaupunkioikeudet. Väkiluku jatkoi kasvuaan, ja vuonna 1951 asukkaita oli 7 000, 1964 11 000 ja 1995 15 000. Vuonna 1971 kuntauudistuksessa Eslövistä tuli osa laajempaa kokonaisuutta, Eslövin kuntaa, jossa on nykyisin yhteensä yli 30 000 asukasta.

Teollisuus

Kauppa kukoisti rautatieaseman ympäristössä ja lopulta alueelle muodostui tehtaita. Nykyisin tärkein tehdas on Procordia Food AB:n (ent. Felix) tehdas.

Kuuluisia rakennuksia

Eslövissä sijaitsee Ruotsin korkein puutalo, Lagerhuset. Rakennus peruskorjattiin vuonna 2007. Alun perin rakennus oli ensimmäisen maailmansodan aikainen viljavarasto.
Salubrin lääketehdas on lähtöisin kaupungista. Eslövissä on myös monen muun suuren yrityksen pääkonttoreita.
Bernard Mohlalisi

Bernard Mohlalisi OMI (s. 16. maaliskuuta 1933) on lesotholainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Maserun arkkipiispaksi 11. kesäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ambrose Battista De Paoli, jota avustivat Paul Khoarai ja Hubert Bucher.
Mohlalisi jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 2009.
Mustanokkakotinga

Levinneisyys

Mustanokkakotingaa tavataan Boliviassa, Ecuadorissa ja Perussa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sister Twister

Sister Twister on suomalainen vuonna 2005 perustettu rockyhtye. Samana vuonna keväällä yhtye voitti säveltäjäkilpailun kappaleella ”Barbie”. Syksyllä 2007 Sister Twister voitti Suomen MGP Nordic -kilpailun karsinnan kappaleella ”Fröken Perfekt” ja edusti Suomea Oslossa pidetyssä finaalissa. Vuoden 2008 aikana Sister Twister esiintyi muun muassa Helsingin Olympiastadionilla. Vuoden 2009 alussa yhtye sai nykyisen kokoonpanonsa ja aloitti äänittämään omaa levyä. Yhtye osallistui Suomen euroviisukarsintoihin 2010 kappaleella ”Love At The First Sight” ja sijoittui finaalissa neljänneksi.
Äänileikkaus

Äänileikkauksen työkalut

Nykyisin äänileikkaus tehdään valtaosin digitaalisesti työasemalla eli tietokoneella, yleisimpänä ohjelmana Pro Tools. Käytännössä äänieditointi tapahtuu niin, että ääniotoksesta valitaan tarvittava pala, joka siirretään oikeaan kohtaan editointiohjelman aikajanalle. Dialogi ja pistetehosteet kohdistetaan eli synkronoidaan tarkoin oikeaan kohtaan kuvaa. Siirretyn otoksen alkuun ja loppuun tehdään yleensä hyvin nopea ”feidaus” – alussa nosto, lopussa häivytys – rajakohdan pehmentämiseksi. 
Ennen digitaaliaikaa äänileikkaus tehtiin filmileikkauksen tavoin ja sen ohessa leikkelemällä ääninauhan palasia konkreettisesti osiin ja teippaamalla niitä peräkkäin. Ääniotosten välisiä jyrkkiä ”pamahduksia” pyrittiin vaimentamaan leikkaamalla vinoon, jolloin leikkauskohtaan syntyi nopea ristifeidaus. Toinen tapa oli liuottaa magneettinauhan rautaoksidia skarvikohdassa pois asetoniin kastetulla vanupuikolla.
Hans Klenk

Hans Klenk (28. lokakuuta 1919 Künzelsau – 24. maaliskuuta 2009 Vellberg) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1952, Saksan GP:hen. Hän oli kilpailussa yhdestoista, eikä saavuttanut pisteitä.
Robert Maudsley

Robert John Maudsley (s. 26. kesäkuuta 1953, Liverpool) on brittiläinen rikollinen. Hänet on tuomittu toistuvista murhista.
Maudsley syntyi yhdeksi kahdestatoista lapsesta. Hän vietti huomattavan osan lapsuudestaan katolilaisten nunnien ylläpitämässä orpokodissa. Hän pääsi jälleen vanhempiensa huomaan 8-vuotiaana, mutta joutui näiden pahoinpitelemäksi ja seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi. Hän tuli myöhemmin huostaanotetuksi.
1960-luvun lopussa Maudsley ajautui poikaprostituoiduksi Lontooseen. Hän vihasi elämänsä myöhemmässä vaiheessa syvästi pedofiilejä, mutta alkoi kärsiä myös päihdeongelmasta. Hän hakeutui psykiatrille itsemurhayritysten jälkeen ja väitti käyntiensä yhteydessä kuulevansa ääniä, jotka kehottivat häntä tappamaan vanhempansa.

Murhakierre

Vuonna 1974 Maudsley surmasi miehen, joka yritti ostaa häneltä seksiä. Uhrilla oli pedofiilitausta. Maudsley passitettiin kriminaalipotilaille suunnattuun Broadmoor Hospitaliin. Vuonna 1977 hän otti erään rikostoverinsa kanssa tuoreen potilaan, pedofiilin, panttivangikseen ja kidutti sekä tappoi tämän.
Kun toisen uhrin jäännökset löydettiin, Maudsley väitti syöneensä osan tämän aivoista. Hänet siirrettiin pahamaineiseen Wakefieldin vankilaan. Maudsley itse piti aiempaa asuinpaikkaansa, mielisairaalaa, parempana vaihtoehtona.
Maudsley ei kyennyt sopeutumaan tavallisiin vankilaoloihin. Hän puukotti vuonna 1978 kuoliaiksi vankitoverinsa Salney Darwoodin ja Bill Robertsin.

Eristys

Maudsley eristettiin vaarallisena muista vangeista. Vuonna 1983 hänelle suunniteltiin erityisselli; hän ei saa tehdä juuri mitään liikkeitä ilman vartijoiden valvovia silmiä, eikä hänellä ole liiemmin tilaisuuksia kommunikoida vankilan muiden asukkien kanssa.
Maudsleyn pitkäaikainen eristys on herättänyt Britanniassa laajaa keskustelua. Yksi hänen normaalin kohtelunsa tunnetuista puoltajista on veli Paul Maudsley. Robert vietti 50-vuotispäivänsä vankilassa täydessä hiljaisuudessa.
Maudsleystä on tehty useita tutkimuksia. Hänen uskotaan kärsivän persoonallisuushäiriöistä, mutta mitään vakavaa, psykoottista häiriötä ei ole havaittu tai tutkijat eivät ole sellaisen olemassaolosta yksimielisiä.
Axel Ax:son Johnson (1910–1988)

Axel Ax:son Johnson (4. lokakuuta 1910 Tukholma – 19. helmikuuta 1988), oli ruotsalainen kaivosinsinööri ja teollisuusmies.
Johnson oli Rederi AB Nordstjernanan johtaja vuodesta 1956 lähtien ja omisti A. Johnson & Co:n vuodesta 1961, jolloin hän osti veljensä Bo Ax:son Johnsonin ulos yrityksestä. Yrityksen he olivat perineet vuonna 1958.
Kuten isänsä, Axel Ax:son Johnson, hän toimi Thaimaan konsulina vuodesta 1946.
Johnson meni naimisiin vuonna 1941 Antonia de Souzan kanssa, ja heille syntyi tytär Antonia Ax:son Johnson.
Jaani Peuhu

Taustaa

Peuhu syntyi Anjalankoskella 17. elokuuta 1978. Hänen isänsä on jazzmuusikko Kari Peuhu ja äiti valokuvaaja Heli Ahoniitty. 7-vuotiaana Peuhu aloitti musiikillisen uransa pianonsoitolla ja vuotta myöhemmin hän alkoi soittaa rumpuja. 13-vuotiaana Peuhu perusti ensimmäisen yhtyeen nimeltään Chaoslord. Ensimmäisen keikan Peuhu soitti 14-vuotiaana Ruovedellä. 
Peuhu on soittanut rumpuja useissa eri yhtyeissä kuten Scarlet Youth, Varjo, Deadbabes, Myyt, Mary-Ann, Billy-Goats, Jalankulkuämpäri, Kinetic ja Vuk. Vuonna 2004 Peuhu teki ensimmäisen levyn Iconcrashin nimellä. Hän on toiminut vierailevana muusikkona tai tuottajana mm. seuraaville artisteille: Before the Dawn, Swallow The Sun, To/Die/For, Thunderstone, Wiidakko ja Anna Eriksson. 
Iconcrashin ensimmäisen julkaisun ("Nude", 2005) jälkeen Peuhu on esiintynyt liveyhtyeen kanssa Suomen lisäksi mm. Englannissa, Venäjällä, Meksikossa, Baltian maissa, Saksassa, Italiassa sekä Yhdysvalloissa. 
Peuhun musiikkia on kuultu Blackout elokuvassa (2008), Clive Barkerin The Midnight Meat Train (2008) soundtrackilla sekä Uusi Päivä TV-sarjassa (2012) 
Suomen Euroviisu-finaaleissa Peuhu on ollut kahdesti. 2009 (Kwan) ja 2012 (Iconcrash)
Syyskuussa 2012 Peuhu julkaisi tiedon siirtymisestä soolouralle ja hän työskentelee parhaillaan sooloalbumin parissa Lontoossa sekä Helsingissä. Sooloalbumin pitäisi valmistua syksyllä 2014.
Tulevasta sooloalbumista on julkaistu kolme singleä "My Sky", "No Regrets" sekä aikaisemmin Katatonian julkaisema kappale "Tonight's music".
Vanhanmyllyn siirtolapuutarha

Vanhanmyllyn siirtolapuutarha sijaitsee Hyvinkäällä, Hämeenlinnanväylän varrella. Useista muista siirtola­puu­tarhoista poiketen palstan vuokraaja voi olla ulkopaikkakuntalainen, toisin sanoen hänen ei tarvitse asua Hyvinkäällä.
Syldavia

Esikuvat ja mahdollinen sijainti

Hergé loi Syldavian ja sen naapurimaan Bordurian vuosina 1938–1939 Le Petit Vingtième -lehdessä ilmestyneeseen Tintti-seikkailuun Kuningas Ottokarin valtikka (varhaisempi suomennos nimellä Ottokarin valtikka). Tarina on allegoria ennen kaikkea maaliskuussa 1938 tapahtuneesta Itävallan liittämisestä Saksaan ja myös seikkailun ilmestymisen aikoihin tapahtuneesta Sudeettialueiden kriisistä ja Tšekkoslovakian miehityksestä – Borduria symboloi valloitushaluista natsi-Saksaa. Syldavia syntyi kuitenkin yhdistelmänä useista Itä-Euroopan maista.
Kuningas Ottokarin valtikkaan sisältyy usean sivun mittainen kuvitteellinen matkailuesite, jossa kerrotaan Syldavian maantieteestä, historiasta ja väestöstä.
Syldavian maisemat, minareettien hallitsemat kaupunkinäkymät ja maaseudun asukkaiden puvut syntyivät pääasiassa Albaniaa esikuvana käyttäen. Myös maan pelikaanilippu muistuttaa suuresti Albanian lippua. Toisaalta Syldavian lukuisat -ow-päätteiset paikannimet viittavat pääasiassa Puolaan. Maan keskiaikainen historia on voinut saada innoitteita sekä Puolan, Tšekin että – turkkilaisvalloituksen osalta – Balkanin maiden historiasta. Historiallisen kuningas Ottokarin nimi lienee lainattu Böömin Ottokar I Přemysliltä. Fasistisen teräskaartin uhkaama monarkia muistuttaa myös julkaisuajankohdan Romaniaa (jossa toimi Rautakaarti).
Syldavian sijainnista ei varmasti tiedetä muuta kuin että Kuningas Ottokarin valtikassa Brysselistä lähtevä Tintti matkustaa sinne lentäen Frankfurtin ja Prahan kautta ja että sen ”on pieni itäisen Euroopan valtio” ja sijaitsee Balkanilla.
Trofiataso

Trofiataso tarkoittaa ravintoketjun tasoa. Ensimmäiseen tasoon kuuluvat tuottajat. Kuluttajat ja hajottajat kuuluvat seuraaville tasoille. Huippupedot, kuten esimerkiksi leijonat, jääkarhut, kotkat ja kaskelotit muodostavat ravintoketjun ylimmän trofiatason (ns. trofiatasopyramidin) huipun. Huippupedot kuollessaan taas palautuvat tavallisesti trofiatasopyramidin alimpien kerrosten hajottajien ravinnoksi. Todellisuudessa trofiatasopyramidin monet tasot sekoittuvat keskenään, eikä niiden välinen energian (materian) siirtyminen ole suoraviivaista tasolta toiselle.
Erkki Onikki

Erkki Sakari Onikki (s. 9. lokakuuta 1938 Mikkeli) on suomalainen juristi. Hän on ollut korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1984–1989 ja hallintoneuvos vuodesta 1989. Hän on ollut Suomen laki II:n toimittaja 1972, 1974 ja 1976.
Onikki valmistui lainopin kandidaatiksi 1961 ja sai varatuomarin arvon 1964.
Carl Nordensvan

Carl Lennart Nordensvan (17. lokakuuta 1892 Kuopio – 24. lokakuuta 1980) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat hovineuvos Carl Magnus Nordensvan ja Mathilda Robertina Åberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Märta Dagmar Lindebergin kanssa. Hän omisti osia Sjundbyn kartanosta.

Opinnot

Nordensvan kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1912–1915.

Jääkäriaika

Nordensvan liittyi yhtenä vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 13. toukokuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään 31. elokuuta 1915 ja hänet sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Nordensvan otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän osallistui Libaussa pidetyille autokursseille ja toimi kouluttajana Polangenin erikoiskursseilla (pommarikurssi) räjähdystekniikassa ja opetti myös moottoripyöräkursseilla vuonna 1917. Hän saapui Suomeen kolme miehisen komennuskunnan johtajana Ruotsin kautta 31. joulukuuta 1917.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Nordensvan toimi 19. kesäkuuta 1918 alkaen Vaasan rykmentin komentajana siihen saakka, kunnes rykmentti hajotettiin. Rykmentin hajottamisen jälkeen Nordensvan siirrettiin 8. elokuuta 1918 alkaen Yleisesikunnan etappitoimistoon, missä hänen tehtävänään oli valmistella ja suunnitella moottoroitujen joukkojen perustamista. Tämän jälkeen hänet nimitettiin näin muodostettujen autojoukkojen päälliköksi (myöhemmin Autopataljoona) 1. tammikuuta 1919. Autopataljoonasta hän erosi 19. maaliskuuta 1921 ja siirtyi Autoliike Oy Hans Koch ab:n johtokunnan teknilliseksi jäseneksi ja myyntipäälliköksi ja palveli yritystä vuoteen 1926 saakka. Vuonna 1926 hän oli perustamassa Oy Auto-Via Ab:ta ja toimi yrityksen myyntipäällikkönä vuoteen 1929 saakka, jonka jälkeen hän toimi Oy Kelton Ab:n johtokunnan puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuoteen 1932 saakka. Vuosina 1932–1934 Nordensvan toimi erikoistehtävissä sementti- ja kalkkialalla, jonka jälkeen hän siirtyi Oy Saseka Ab:n toimitusjohtajaksi ja oli tehtävässä aina talvisodan syttymiseen saakka.
Carl Nordensvahn osallistui vuoden 1935 Monte Carlo -ralliin yhdessä Oscar Hampuksen ja Arvo Wallin kanssa, ja heidän autonaan oli Chevrolet. He sijoittuivat kokonaiskilpailun 43. tilalle.
Super Mario Bros.

Tarina

Pelin yksinkertainen juoni sijoittuu Sienivaltakuntaan, jonka ilkeät koopa-kilpikonnat kuninkaansa (Bowser) johdolla ovat valloittaneet. Sienialamaiset on vangittu, ja valtakunnan kruununperillinen, prinsessa Peach (Kantarelli alkuperäisessä Bergsalan käännöksessä, myöhemmin myös Kultakutri) on siepattu ja viety Koopan linnaan, joka on pelin viimeinen kenttä.

Pelaaminen

Pelaaja ottaa itselleen putkimies Marion roolin. Mahdollinen toinen pelaaja ohjaa Luigia, Marion veljeä. Pelin päätavoitteena on matkata läpi Sienivaltakunnan, tuhota Koopa-armeija sekä pelastaa prinsessa. 
Marion perushyökkäys on hyppy. Hyppäämällä vihollisen päälle Mario litistää sen. Koopa-kilpikonnat vaativat vielä toisen osuman, sillä ensimmäisen hypyn jälkeen ne piiloutuvat kilpensä alle, jolloin pelaaja voi potkaista kilven ulos tasolta. Kilpien potkaisemisella voi myös eliminoida suuria vihollislaumoja, jolloin samalla kilvellä tuhotuista vihollisista saadut pisteet moninkertaistuvat. Samoin käy, jos Mario voittaa hyppäämällä useita vihollisia kerralla koskettamatta välillä maata. Tällöin pelaaja saa pisteitä enemmän kuin yksittäisten vihollisten tuhoamisesta. Tarpeeksi hyvän combon saatuaan palkitaan pelaaja yhdellä tai useammalla lisäelämällä (riippuen combon suuruudesta), jolloin Mario saa vielä jatkaa kuoltuaan samassa tasossa. Kun elämät loppuvat, tulee ruutuun teksti ”Game Over” ja pelaaja joutuu aloitusruutuun. Joitain vihollisia, kuten lukkeja (alkup. nimi Spiny) ja piraijakasveja, Mario ei pysty vahingoittamaan hypyillä, joten niihin Marion täytyy käyttää esimerkiksi tulipalloja tai kilpiä.

Miinusmaailma

Yksi pelin kuuluisimmista valmistusvirheistä on ”Miinusmaailma”, jonne pääsee tason 1-2 lopussa. Miinusmaailmaan pääsee tason 1-2 päässä olevalta putkelta (putkesta pääsee sen tason lipputangolle). Marion tulee mennä seisomaan putken päälle ja rikkoa kaksi tiiltä jättäen kuitenkin oikeimmanpuoleinen tiili rikkomatta. Sen jälkeen Marion pitää mennä putken vasempaan päähän ja kyykistyä katsoen vasemmalle. Marion tulee hypätä kyykyssä katsoen vasemmalle, ja kun Mario on ilmassa, hänen tulee kääntyä oikealle ja hypätä päin tiiliseinää. Kun Mario laskeutuu, hän menee seinän läpi ja ilmestyy harppaushuoneeseen, mutta nämä putket eivät toimi samoin kuin yläkautta tullessa. Jos Mario menee sisään ensimmäisestä tai kolmannesta putkesta, hän pääsee Miinusmaailmaan (keskimmäinen putki vie Marion tasolle 5-1).
Miinusmaailma on tason 7-2 näköinen, mutta se ei lopu koskaan. Mario ei siis pääse Miinusmaailmasta pois ennen kuin lisäelämät loppuvat.   
Miinusmaailma-kikka toimii ainoastaan pelin NES-ja GBA-versioissa. Muista pelin versioista on miinusmaailmaan pääseminen poistettu.
David Wilkie

Sir David Wilkie (1785–1841) oli skotlantilainen taidemaalari. Hänen teoksistaan tunnetuimpia on Wellingtonin herttuan tilaama Chelsean henkivartiokaarti lukee Waterloo-sanomaa vuodelta 1822.
Martin Pettersson

Martin Lennart Pettersson (6. tammikuuta 1897 Helsinki – 22. elokuuta 1925) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.

Perhe ja koulutus

Petterssonin vanhemmat olivat työnjohtaja Anders Johan Pettersson ja Maria Lovisa Thel. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja Lithenin yksityistä kauppakoulua Helsingissä.

Jääkärikausi

Pettersson työskenteli konttoristina Pietarsaaressa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta, 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 9. heinäkuuta, 1917.

Suomen sisällissota

Pettersson astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta, 1918. Hänet ylennettiin luutnantiksi sen jälkeen kun hän oli vannonut sotilasvalan ja allekirjoittanut palvelusitoumuksen. Hän saapui takaisin takaisin Suomeen jääkärien etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta, 1918. Vaasasta hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, jossa hän haavoittui 16. huhtikuussa, 1918, ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Kenties näkyvimpänä kunnianosoituksena toiminnastaan koko Suomen sisällissodan aikana, Lehtonen määrättiin jäseneksi kolmimiehiseen jääkäreiden lipunkantopartioon Helsingissä valkoisten joukkojen voitonparaatissa 16. toukokuuta, 1918, yhdessä jääkärivänrikki Einar Hackzellin (myöhemmin jääkäriluutnantti Hakasalo) ja jääkäriluutnantti Julius Lehtosen kanssa, perässään marssineen "15.000 mieheen nousevan armeijan" kärjessä.