google/wiki40b huggingface dataset:
Belojarskin ydinvoimalaitos

Belojarskin ydinvoimalaitos (ven. Белоя́рская а́томная электроста́нция им. И. В. Курчатова, Белоярская АЭС (БАЭС),  Belojarskaja AES (BAES)) on Venäjän Länsi-Siperian Sverdlovskin alueella, kolme kilometriä 26 000 asukkaan Zaretšnyin kaupungin pohjoispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalan länsipuolella on lauhdutusvesialtaana toimiva Belojarskin tekoallas. Aluekeskus Jekaterinburg sijaitsee 45 kilometriä voimalasta länteen. 
Ydinvoimala on yksi Venäjän vanhimmista. Sen kaksi ensimmäistä yksikköä perustui Obninskin ydinvoimalaitoksessa kokeiltuun  kevytvesijäähdytteiseen ja grafiittihidasteiseen reaktorityyppiin (LWGR, Light Water cooled Graphite moderated Reactor). Yksikkö 1 oli teholtaan 108 MW (reaktorimalli AMB-100) ja liitettiin sähköverkkoon 26. huhtikuuta 1964. Yksikkö 2 oli teholtaan 160 MW (malli AMB-200) ja kytkettiin verkkoon 29. joulukuuta 1967. Nämä reaktoriyksiköt suljettiin lopullisesti vuosien 1983 ja 1990 alussa.
Huhtikuussa 2014 käytössä oli ainoastaan voimalan reaktoriyksikkö 3. Se on reaktorimalliltaan BN-600 -tyyppinen, 600 megawatin nopea hyötöreaktori. Voimalaitosyksikkö liitettiin sähköverkkoon 8. huhtikuuta 1980. Lisäksi voimalaitokseen on valmistumassa 4. yksikkö. Se on 864 MW:n tehoinen nopea hyötöreaktori (mallia BN-800). Yksikköä rakennettiin kesästä 2006 saakka ja se kytkettiin verkkoon joulukuussa 2015.
Lisäksi Sverdlovskin alueella on tehty päätös päätös 1220 megawatin BN-1200 -tyyppisen 5. hyötöreaktoriyksikön rakentamisesta. Viitosyksikkö olisi tarkoitus saada rakennettua 2020-luvun alkuun mennessä, jolloin nykyisen 3. yksikön tuotannollinen aika on suunniteltu päättyvän.
Ydinvoimalaitoksen omistaa Venäjän valtion Rosatom ja sen toiminnasta vastaa Rosatomin tytäryritys, osakeyhtiö Rosenergoatom.
Blasphemer

Historia

Blasphemerin perusti vuonna 1998 kitaristi Simone Brigo ja laulaja Paolo Maniezzo. Joidenkin kokoonpanomuutosten jälkeen, yhtye äänitti ensimmäisen promon, Life Killsin, vuonna 2002. Tämän promon jälkeen Blasphemerin keikkailutahti alkoi nousta. Yhtyeen tyyli alkoi muuttua entistä brutaalisemmaksi ja musiikista kehittyi monimutkaisempaa, joten he alkoivat etsiä toista kitaristia. Lopulta Marco Hasmann liittyi yhtyeeseen, ja toi uusia ideoita mukanaan.
Kesällä 2003 rumpali erosi yhtyeestä, ja monien kokelaiden joukosta otettiin mukaan Alex Pintaudi (ex-Neophyte). Uusi kokoonpano oli nyt valmis ja yhtye oli aktiivisempi kuin koskaan. Vihdoin yhtye löysi oman soundinsa ja alkoi soittaa keikkoja ulkomaalaisten yhtyeiden kanssa (Labrat, Prejudice).
Vuonna 2004 yhtye teki ensimmäisen ulkomaan keikkansa, Belgiassa Front-Fest II -festivaaleilla. Samana vuonna basisti erosi yhtyeestä, mutta uusi basisti saatiin nopeasti tilalle. Pienen ajan kuluttua yhtye jatkoi keikkailuaan, mm. Disgorgen ja Sanatoriumin kanssa.
Vuonna 2005 yhtye sai viimeinkin levytyssopimuksen italialaiselta Frost Foundation Recordsilta, jotka tarjosivat split-CD:tä brutaalin grindcore-yhtye Nobodyn kanssa. Edelleen Blasphemer jatkaa keikkailua mm. Prohibitoryn ja Mortuary Drapen kanssa. Saman vuoden talvella basisti lähti erosi taas yhtyeestä.
Split-CD julkaistiin vuoden 2006 alussa nimellä 3Way Split, jossa oli mukana Modus Delicti (ex-Nobody) ja Eskaton. Keikkailu ei Blasphemerin osalta vieläkään pidä taukoa, tällä kertaa keikkoja on mm. Squash Bowelsin ja Neurophatian kanssa. Vihdoin toukokuussa Claude "the Ripper" DeRosa (ex-Modus Delicti/Nobody) liittyi Blasphemeriin. Vuoden 2006 syyskuussa yhtye solmi kahden albumin levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Comatose Musicin kanssa.
Terrafame

Historia

Terrafame osti kaivostoimintaa aiemmin pyörittäneen Talvivaara Sotkamo Oy:n konkurssipesältä sen liiketoiminnan ja omaisuuden 2015. Vuonna 2016 se osti lisäksi Talvivaaran Kaivososakeyhtiöltä kaivoksen kalkkilaitoksen, laboratorioliiketoiminnan ja geologisen datan. Esisopimuksen mukaan Terrafame maksoi järjestelyn ensimmäisessä vaiheessa Talvivaaralle 3,8 miljoonaa euroa ja toisessa vaiheessa 12,8 miljoonaa euroa.
Kaivos on Sotkamossa lähellä Talvivaara-nimistä vaaraa sijaitseva monimetallikaivos, joka tuottaa pääasiassa nikkeliä ja sinkkiä. Talvivaarassa käytetään bioliuotusmenetelmää, jolla tavoitellaan taloudellisesti kannattavaa metallien tuotantoa malmista. 
Helmikuun 10. päivänä 2017 Terrafame Group tiedotti, että kansainvälinen öljy-, mineraali- ja metallikauppaa tekevä Trafigura-konserni ja sen sijoitusrahasto Galena ostavat 15,5 prosenttia Terrafamen osakkeista ja Trafigura sitoutuu ostamaan sen koko koboltti- että nikkelituotannon sekä 80 % sinkistä seitsemän vuoden ajan. Suomen valtion omistusosuudeksi jää 84 prosenttia.
Marraskuussa 2017 Terrafame Group tiedotti Trafiguran, Galenan ja Sampo Oyj:n kanssa sovitusta uudesta, 250 miljoonan euron rahoituskokonaisuudesta Terrafamen toiminnan ylösajon loppuunsaattamisen sekä uuden akkukemikaalituotannon rahoittamiseksi. Järjestelyn myötä valtion omistusosuus yhtiössä väheni 71,2 prosenttiin.
Vuonna 2017 Terrafamen liikevaihto oli 220,0 miljoonaa euroa ja koko vuoden käyttökate 13,6 miljoonaa euroa positiivinen. Liiketulos oli 6,2 miljoonaa euroa negatiivinen.

Johto ja palkitseminen

Terrafame Oy:n hallituksen puheenjohtaja on Lauri Ratia ja toimitusjohtaja Joni Lukkaroinen. Suomen Malmijalostus Oy:n toimitusjohtaja on Matti Hietanen ja hallituksen puheenjohtaja Janne Känkänen (s. 1967).
Terrafame maksoi 9 hengen johtoryhmälle vuonna 2016 palkkioita 91 263 euroa.
Terrafame maksoi 10 hengen johtoryhmälle vuoden 2017 suorituksiin perustuvia tulospalkkioita yhteensä 134 985 euroa. Tästä toimitusjohtajan osuus oli 42 165 euroa. Henkilöstölle maksettiin vuonna 2017 tuotantopalkkioita 86 850 euroa sekä turvallisuuspalkkioita 732 533 euroa.

Akkukemikaalitehdas

Lokakuussa 2018 Terrafame on päättänyt investoida kemikaalitehtaaseen. Investoinnin arvo on 240 miljoonaa euroa. Tehtaassa nikkelikobolttisulfidia jalostetaan litiumioniakkujen valmistuksessa käytettäviksi nikkelisulfaatiksi ja kobolttisulfaatiksi. Akkukemikaalien tuotanto aloitetaan vuoden 2021 alussa.

Tulevaisuus

Suomen valtio saattaa jossain vaiheessa myydä Terrafamen tai listata sen pörssiin.
Vilhelm Rosenqvist

Wilhelm Theodor (Vilhelm Teodor, V. T.) Rosenqvist (14. lokakuuta 1856 Lapinjärvi – 26. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kouluneuvos, professori, valtiopäivämies ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Rosenqvistin vanhemmat olivat kappalainen Gustaf Ulrik Rosenqvist ja Amalia Wallgrén. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1876 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881, maisteriksi 1882 sekä suoritti tutkinnon jumaluusopillisissa aineissa 1886. Rosenqvist toimi uskonnon opettajana helsinkiläisissä kouluissa 1881–1887. Hän oli Vaasan ruotsalaisen lyseon uskonnon, logiikan ja ruotsin kielen lehtori 1887–1898 sekä lyseon rehtori 1895–1898. Rosenqvist toimi sittemmin Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa uskonnon yliopettajana 1898–1918 ja normaalilyseon rehtorina 1900–1918. Hän oli kouluneuvos 1918–1923 ja kouluhallituksen ruotsalaisen osaston päällikkö 1920–1923. Rosenqvist toimi lisäksi Suomen kasvatusopillisen yhdistyksen aikakauskirjan päätoimittajana 1900-1925.  Rosenqvist sai Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon 1907 ja professorin arvonimen 1920. Hän oli mukana säätyvaltiopäivillä pappissäädyn edustajana 1899–1906. sekä RKP:n kansanedustajana 1907–1909 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi myös RKP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Rosenqvist oli lisäksi kirkolliskokouksen jäsen ja toimi kaupunginvaltuutettuna Vaasassa ja Helsingissä.
Rosenqvist julkaisi Jaakko Gummeruksen kanssa kirkkohistorian oppikirjan (1904), josta otettiin lukuisia painoksia sekä suomeksi että ruotsiksi, samoin kuin elämäkerrat Gabriel Mauritz Waenerberg (1911) ja Frans Ludvig Schauman I-II (1927-1928, Alfons Takolanderin viimeistelemä). Lisäksi hän julkaisi tutkielmia mm. Runebergista (1904, 1922), Stenbäckistä (1912) ja Topeliuksesta (1918) virsirunoilijoina sekä historiikin Svenska Normallyceum 1864-1914 (1915). 
Rosenqvist oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Emilia Alexandra Wahlfeltin (k. 1938) kanssa. Hänen veljensä oli G. G. Rosenqvist.
David Christopher McGough

David Christopher McGough (s. 20. marraskuuta 1944 Stoke-on-Trent) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Birminghamin arkkihiippakuntaan 14. maaliskuuta 1970 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Chunavian titulaaripiispaksi 25. lokakuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vincent Gerard Nichols, jota avustivat Philip Pargeter ja Terence John Brain.
Zhai Zhigang

Zhai Zhigang (perinteiset merkit: 翟志剛; yksinkertaistetut merkit: 翟志刚; pinyin: Zhái Zhìgāng; s. 10. lokakuuta 1966) on kiinalainen hävittäjälentäjä ja kiinalainen avaruuslentäjä eli taikonautti. Shenzhou 7 -avaruuslennon komentajana hän suoritti Kiinan ensimmäisen avaruuskävelyn 27. syyskuuta 2008.
Zhai syntyi Kiinan koillisosassa Longjiangin piirikunnassa Qiqiharin kaupungissa Heilongjiangin maakunnassa. Hän värväytyi Kansan vapautusarmeijan ilmavoimien ilmailuinstituuttiin ja opiskeli hävittäjälentäjäksi. Lennettyään ainoastaan tuhat tuntia hänestä tuli everstiluutnantti ja Kansan vapautusarmeijan ilmavoimien lentäjien kouluttaja.

Taikonauttiura

Vuonna 1996 Zhai valittiin ehdolle Kiinan avaruushallinnon avaruuslentäjäkoulutukseen. Hänet valittiin Kiinan ensimmäiseen 14 koulutettavan avaruuslentäjän ryhmään vuonna 1998. Hän oli yksi kolmesta taikonautista jotka olivat ehdolla Shenzhou 5 -avaruuslennolle. Yang Liwei valittiin lennolle Zhai Zhigang sijoittuessa toiseksi ennen Nie Haishengia. Zhai oli yksi kuudesta Shenzhou 6 -avaruuslennon loppukoulutukseen päässeestä. Ta Kung Pao sanomalehden mukaan Zhai Zhigang ja Nie Haisheng olivat johtava pari oltuaan Shenzhou 5 avaruuslennon koulutettavien lopullisessa ryhmässä. Zhai harjoitteli koulutuksessa kuitenkin yhdessä Wu Jie:n kanssa. Fei Junlong ja Nie Haisheng osallistuivat tuolle lennolle.
17. syyskuuta 2008 Zhai valittiin yhdessä Liu Bomingin ja Jing Haipengin kanssa Shenzhou 7:n lopulliseen miehistöön Zhain tullessa valituksi lennon komentajaksi. 25. syyskuuta 2008 kello 16.10 Suomen aikaa heidät laukaistiin matkaan Kiinan ensimmäiselle kolmen hengen miehistön avaruuslennolle ja samalla Kiinan kolmannelle miehitetylle avaruuslennolle.

Avaruuskävely

27. syyskuuta 2008 Zhaista tuli ensimmäinen avaruuskävelylle osallistunut taikonautti. Liu seisoi tuolloin ilmalukossa avustamassa tarvittaessa Zhaita. Zhai sai avaruuskävelyn päätökseen kello 11.58 Suomen aikaa. Avaruuskävely kesti noin varttitunnin. Zhai heilutti avaruuskävelyn aikana Kiinan lippua ja lähetti terveiset Kiinan kansalle sekä maailman ihmisille. Kiinasta tuli kolmas valtio Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain jälkeen, joka pystyi toteuttamaan avaruuskävelyn itsenäisesti.
Zhai käytti avaruuskävelyllä kiinalaisvalmisteista Feitian ("lennä taivaalla") -avaruuspukua. Noin kolme miljoonaa euroa maksava avaruuspuku painaa 120 kg ja sen kokoaminen ja pukeminen kestää 15 tuntia. Liulla oli päällään venäläisvalmisteinen Orlan-M -avaruuspuku.

Yksityiselämä

Zhain harrastuksia ovat kalligrafia, tanssi ja tekniset vempaimet. Hän on naimisissa Zhang Shujingin kanssa ja heillä on yksi poika.
Krapihovi

Historia

Krapin tilan vaiheet ulottuvat aina 1600-luvulle. Nykyisen päärakennuksen rakennutti silloinen omistaja G. F. Sourander vuonna 1883 ja sen on suunnitellut arkkitehti F. W. Mieritz. Vuodesta 1911 alkaen tilan on omistanut Holman suku. Nykyään kotimuseona toimiva Aleksis Kiven kuolinmökki kuului alun perin Krapin tilaan.
Mart Port

Mart Port (22. tammikuuta 1922 Pärnu, Viro – 3. helmikuuta 2012 oli virolainen arkkitehti.

Elämä

Mart Portin isä oli virolainen kasvitieteilijä Jaan Port (1891–1950). Toisessa maailmansodassa hän taisteli puna-armeijassa ja opiskeli sodan päätyttyä arkkitehtuuria Tallinnan teknillisessä yliopistossa.
Vuoteen 1990 Port toimi valtiollisessa arkkitehtitoimistossa Eesti Projektissa, vuosina 1961–1989 pääarkkitehtina. Lisäksi hän toimi 1961–1992 dosenttina Tallinnan taidekorkeakoulussa, vuodesta 1977 professorina. 1955–1979 oli Viron neuvostotasavallan arkkitehtiliiton puheenjohtaja. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Viron neuvostotasavallan valtionpalkinto ja 1978 arvonimi Neuvostoliiton kansanarkkitiehti.

Architektonisches Werk

Port oli vastaavana arkkitehti suunniteltaessa Tallinnan, Tarton ja Viljandin yleiskaavaa ja uusien kaupunginosien Tallinnan Mustamäen, Väike-Õismäen, Lasnamäen, Tarton Annelinnin ja Viljandin Männimäen pääsuunnittelija. Lisäksi hän suunnitteli erilaisia rakennustyyppejä Neuvostoliiton rakennusteollisuudelle (asuintaloja, kouluja, kulttuuritaloja, kauppahalleja, lastenhuoltolaitoksia).
Portin yksittäisiä tunnettuja hankkeita ovat Viron kommunistisen puolueen puoluetoimisto (Raine Karpin ja Olga Kontšajevan kanssa, 1964–1968), Tallinnan Viru-hotelli (Henno Sepmannin kanssa, 1972) sekä runsaasti asuintaloja ja teollisuusrakennuksia (Eesti Kaabel, 1961). Mart Portin käsialaa on myös monumentaalinen puna-armeijan muistomerkki Maarjamäessä (Maarjamäe obelisk, 1960) Itämeren rannalla.
Harmaatulkku

Levinneisyys

Harmaatulkkua tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Taiwanissa ja Vietnamissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
ISO 3166-2:US

ISO 3166-2:US on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Yhdysvalloille. ISO 3166-2:US on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 50 osavaltion, yhden liittopiirin (Washington DC) ja kuuden saarialueen koodit.
Moreno Valley

Historia

Kaupungin alueella on ollut asutusta 2300 vuotta sitten. Kaupungissa on ainakin 200 eshistoriallista arkeologista kohdetta, joista valtaosa on kreosoottimyllykiviä. Kaupungista on löydetty myös kalliotaidetta. Ensimmäiset espanjalaiset tiedustelijat kohtsivat alueella shohoneja ja luiseñoja, joiden lisäksi alueella eli myös serranoja ja cahuilloja.
Alueelle alkoi muuttaa yhdysvaltalaisia vuonna 1850, kun Kalifornia liittyi Yhdysvaltoihin. Maanviljelijät saivat vetensä San Bernardino -vuorten Bear Valleystä, josta Frank Brownin omistama Bear Valley Land and Water Company -niminen yritys pumppasi sitä vuodesta 1883 lähtien. Samoihin aikoihin kaupunki sai nykyisen nimensä, joka viittaa Frank Browniin (sukunimi suom. 'ruskea', esp. moreno). Vuonna 1918 Yhdysvaltain ilmavoimat rakensi kaupunkiin tukikohdan, jossa aluksi koulutettiin lentäjiä mutta josta myöhemmin tuli täysi tukikohta.
1980-luvulla kaupunki kasvoi voimakkaasti osavaltion talouspyrähdyksen myötä, mikä vaikutti osaltaan siihen, että vuonna 1984 Edgemontin, Sunnymeadin ja Morenon yhteisöt yhdistyivät ja itsenäistyivät Moreno Valleyn kaupungiksi.

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 193 365 asukasta ja asukastiheys 1450,4 as./km².Asukkaista 36 546 (18,9 %) oli ei-latinalaisamerikkalaisia valkoisia, 34 889 (18 %) mustia, 1721 (0,9 %) Amerikan alkuperäisasukkaita, 11 867 (6,1 %) aasialaisia, 1117 (0,6 %) tyynenmerensaarelaisia, 51 741 (26,8 %) muista roduista ja 11 061 (5,7 %) kahdesta tai useammasta rodusta. Latinalaisamerikkalaisia oli kaikista roduista 105 169 (54,4 %).
Kotitalouksia oli 51 592, joista 28 586:ssa (55,4 %) oli lapsia, 29 000 (56,2 %) oli yhdessä asuvia heteropareja, 9990:ssä (19,4 %) oli naimaton nainen ja 4191:ssä (8,1 %) oli naimaton mies. Naimattoia heteropareja oli 3627 (7 %), ja homopareja oli 375 (0,7 %). 6094 (11,8 %) kotitalouksista koostui yksin asuvista, ja 1611:ssä (3,1 %) oli yli 65-vuotias henkilö. Keskimääräinen kotitalouden koko oli 3,74 henkeä. Perheitä oli 43 181 (83,7 %), ja keskimääräinen perheen koko oli 3,99 henkeä.
Alle 18-vuotiaita oli 62 496 (32,3 %), 18–24-vuotiaita 23 563 (12,2 %), 25–44-vuotiaita 53 726 (27,8 %), 45–64-vuotiaita 41 446 (21,4 %) ja yli 65-vuotiaita 12 134 (6,3 %). Mediaani-ikä oli 28,6 vuotta. Sataa naista kohden oli 95,1 miestä.
Asuinrakennuksia oli 55 559 tiheydellä 416,7 neliökilometriä kohden. Niistä 33 393 (64,7 %) oli omistajien asuttamia ja 18 199 (35,3 %) vuokralaisten asuttamia.
Vuosina 2009–2013, kotitalouden mediaanitulot olivat 54 918 dollaria
Trevor Smith (jääkiekkoilija)

Ura

Smith pelasi kauden 2003–2004 BCHL:n Quesnel Millionairesissa voittaen joukkueen sisäisen pistepörssin. Seuraavalla kaudella hän pelasi USHL:n Omaha Lancersissa voittaen joukkueen sisäisen pistepörssin ja sijoittuen USHL:n pistepörssissä kolmanneksi. Kaudeksi 2005–2006 Smith siirtyi NCAA:n New Hampshiren yliopistoon, jossa pelasi myös kauden 2006–2007. Jälkimmäisellä kaudellaan hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin.
Smith pelasi kauden 2006–2007 aikana myös kahdeksan ottelua NHL-seura New York Islandersin farmijoukkueessa AHL:n Bridgeport Sound Tigersissa, jossa jatkoi seuraavallakin kaudella. Hän pelasi kauden 2007–2008 aikana myös ECHL:n Utah Grizzliesissä. Kaudella 2008–2009 Smith debytoi NHL:ssä 31. joulukuuta 2008 Florida Panthersia vastaan. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki 8. tammikuuta 2009 Calgary Flamesia vastaan. Smith pelasi kauden aikana NHL:ssä seitsemän ottelua tehopistein 1+0=1 ja AHL:ssä 76 ottelua tehopistein 30+32=62 ollen farmijoukkueen sisäisen pistepörssin toinen Mike Igguldenin jälkeen. Kauden 2009–2010 hän pelasi kokonaisuudessaan AHL:ssä sijoittuen joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi Greg Mauldinin ja Jesse Joensuun jälkeen.
Kaudeksi 2010–2011 Smith siirtyi Anaheim Ducksiin, jonka farmijoukkueessa Syracuse Crunchissa pelasi ennen tammikuussa 2011 tapahtunutta siirtoa Columbus Blue Jacketsiin. Loppukauden hän vietti Blue Jacketsin farmijoukkueessa Springfield Falconsissa. Kaudeksi 2011–2012 Smith siirtyi Tampa Bay Lightningiin, jossa pelasi 16 ottelua tehopistein 2+3=5. Lightningin farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa hän pelasi 64 ottelua tehopistein 26+43=69 ollen joukkueen sisäisen pistepörssin toinen Cory Conacherin jälkeen ja AHL:n pistepörssin kuudes. Kaudeksi 2012–2013 Smith siirtyi Pittsburgh Penguinsiin, jossa pääsi pelaamaan vain yhden NHL-ottelun. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Toronto Maple Leafsiin.
Floriini (Iso-Britannia)

Floriini (engl. florin) oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytetty kolikko. Se oli arvoltaan kaksi šillinkiä eli 24 penniä.
Edvard III:n valtakaudella 1300-luvulla Englannissa käytettiin floriiniksi nimitettyä kolikkotyyppiä. Moderni floriini sai alkunsa vuonna 1849, jolloin sen oli tarkoitus olla myönnytys desimaalimuotoisen punnan kannattajille, sillä se oli arvoltaan tasan 1/10 punnasta. Kolikon nimi ei viitannut aiempaan englantilaiseen floriiniin, vaan siihen että se oli kooltaan samaa luokkaa kuin alankomaalaiset ja itävaltalaiset floriinit. Nimitys oli yleisessä käytössä, vaikka kaikkina aikoina lyödyissä kolikoissa ei lukenut "Florin", vaan pelkästään "Two shillings" (kaksi shillinkiä).
Ensimmäiset floriinit aiheuttivat maassa kohua, sillä niistä oli jätetty pois brittiläisissä rahoissa normaalisti nähdyt sanat Dei Gratia (suom. Jumalan armosta) ja Fidei Defensor (suom. uskon puolustaja). Asia korjattiin myöhemmissä floriineissa.
Kiertoon laskettuja floriineja lyötiin vuodesta 1849 vuoteen 1967. Lyötyjen floriinien läpimitta vaihteli 1800-luvulla 28 millimetristä 30 millimetriin. Vuoteen 1920 asti ne sisälsivät 92,5 prosenttia hopeaa ja vuodet 1920–1946 50 prosenttia hopeaa, kunnes ne vuonna 1947 muutettiin täysin kupari–nikkeli-sekoituksesta valmistetuiksi. Vuonna 1968 käyttöön tulivat uudet 10 pennin kolikot Yhdistyneen kuningaskunnan valmistautuessa siirtymään desimaalimuotoiseen valuuttaan. Ne eivät välittömästi täysin korvanneet floriineja, joita ei poistettu käytöstä ennen kuin vuonna 1993.
Noob

Noob (n00b, naabi, nuubi, nyyppä) on nettislangia, joka tarkoittaa uutta pelaajaa negatiivisessa mielessä: pelaaja ei ole innokas oppimaan uutta. Noobin uskotaan olevan lyhenne englanninkielen sanasta: ”newbie”. Suomalainen versio termistä on nyyppä.
Emlyn Hughes

Emlyn Walter Hughes (28. elokuuta 1947 Barrow-in-Furness – 9. marraskuuta 2004 Sheffield) oli englantilainen jalkapalloilija.
Hughes pelasi 1960-luvulla Blackpoolissa, mutta vietti uransa parhaat vuodet Liverpoolissa, minne hän siirtyi vuonna 1967. Myöhemmin hän yleni joukkueen kapteeniksi. Liverpoolissa Hughes voitti neljä liigamestaruutta (1973, 1976, 1977 ja 1979), FA Cupin vuonna 1974, UEFA cupin vuosina 1973 ja 1976 sekä Euroopan Cupin vuosina 1977 ja 1978. Hughes pelasi Liverpoolissa vuoteen 1979 saakka, kaikkiaan 650 ottelua. Myöhemmin hän pelasi vielä Wolverhamptonissa, missä voitti Liigacupin vuonna 1980 sekä joissakin alasarjajoukkueissa ennen kuin lopetti pelaajauransa. Hughes toimi Rotherham Unitedissa ollessaan pelaajamanagerina. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin (OBE) arvonimi. 1977 toimittajat valitsivat hänet vuoden pelaajaksi.
Englannin maajoukkueessa Hughes pelasi 62 maaottelua, joista 23 kapteenina. Hän teki yhden maaottelumaalin.
Pelaajauran jälkeen Hughes siirtyi televisioviihteen puolelle. Hän toimi pitkän aikaa vakiojäsenenä BBC:n suositussa urheiluvisailuohjelmassa A Question Of Sport sekä myöhemmin ITV:n Sporting Triangels -ohjelmassa.
Hughes kuoli 57-vuotiaana kotonaan Sheffieldissä marraskuussa 2004 kärsittyään yli vuoden ajan aivokasvaimesta.
Keltainen leski

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Pertti Avola totesi arviossaan Keltaisen lesken olevan kerronnaltaan juoheva ja sisältävän tietynlaista asenteellisuutta sekä sinänsä hauskasti surkuhupaisaa mutta jonninjoutavaa juttua. Vares ja juoni kohtaavat hänestä toisensa luvattoman myöhään.
Sormikaktus

Ulkonäkö ja koko

Sormikaktus on yksivartinen, satunnaisesti mätästävä, matalakasvuinen, enintään tavallisesti 35 cm, satunnaisesti jopa 70 cm korkeaksi kasvava kaktus. Sen juuristo on laaja ja mehevä, varsi pallomainen tai lyhyen lieriömäinen ja vahvasti nystyinen. Nystyt ovat pitkiä, hieman lehtimäisiä, poikkileikkaukseltaan kolmiomaisia, 10-12 cm pitkiä, ja kunkin päässä on areoli. Siihen kiinnittyy joukko litistyneitä, taipuisia, paperimaisia, kellertäviä ja jopa 15 cm pitkiä piikkejä. Kukat kehittyvät areolin sisäreunaan, ovat auki päivällä ja kestävät usein monta päivää. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia, väriltään keltaisia, läpimitaltaan 5-6 cm. Kukka tuoksuu, ja sen pohjus on suomuinen emin vartalon ympäriltä. Hedelmä on munamainen tai pitkänomainen, kypsänä kuiva ja enintään kolme cm pitkä; kuihtuneet kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat leveän soikeita, mustia tai ruskeita.

Levinneisyys

Sormikaktus kasvaa Meksikon pohjois- ja keskiosan aavikolla Coahuilan, San Luis Potosín, Guanajuaton, Zacatecasin ja Hidalgon alueella.

Elinympäristö

Sormikaktus kasvaa kalkkikivisellä maaperällä Chihuahuan aavikolla.

Käyttö

Sormikaktus on ollut suosittu viljelyssä erikoisen ulkonäkönsä ja kestävyytensä vuoksi sekä helposti kukkivana. Sen viljely koristekasviksi alkoi Euroopassa jo vuonna 1846, mutta alkuinnostuksen jälkeen miltei lopahti. 1900-luvun alussa sen suosio taas lisääntyi, mutta kovin usein sitä ei ainakaan meillä Suomessa ole kaupan.
Sedoheptuloosi-7-fosfaatti

Biologinen rooli

Pentoosifosfaattireitissä sedoheptuloosi-7-fosfaattia muodostuu transketolaasin katalysoimassa ksyluloosi-5-fosfaatin ja riboosi-5-fosfaatin välisessä reaktiossa. Seuraavassa vaiheessa transaldolaasi katalysoi sedoheptuloosi-7-fosfaatin ja glysertaldehydi-3-fosfaatin välistä reaktiota, jonka tuotteina muodostuu erytroosi-4-fosfaattia ja fruktoosi-6-fosfaattia.
Calvinin kierrossa yhdistettä muodostuu sedoheptuloosi-1,7-bisfosfaatista sedoheptuloosibisfosfataasin katalysoimana. Seuraavassa vaiheessa transketolaasi katalysoi sedoheptuloosi-7-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota ksyluloosi-5-fosfaatiksi ja riboosi-5-fosfaatiksi.
Sedoheptulokinaasi on entsyymi, joka katalysoi sedoheptuloosi-7-fosfaatin muodotumista sedoheptuloosista ja ATP-molekyylistä siirtämällä ATP:ltä fosfaattiryhmän.
Nigerianruusupeippo

Levinneisyys

Nigerianruusupeippoa tavataan Nigerian pohjoisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.