Nanban-kaupan kausi

Kauppavaihto

Pian vuoden 1543 ensimmäisten yhteyksien jälkeen portugalilaisia laivoja alkoi saapua Japaniin. Portugalin ja Goan välillä oli ollut kauppaa jo noin vuodesta 1515. Kolme tai neljä laivaa lähti Lissabonista lastinaan hopeaa ostaakseen Intiasta puuvillaa ja mausteita. Näistä vain yksi laiva jatkoi Kiinaan ostaakseen silkkiä, myös vastineeksi hopeasta. Niinpä ensimmäisten Japaniin saapuneiden laivojen lasti koostui lähes pelkästään kiinalaisesta kauppatavarasta (silkistä ja posliinista). Japanilaiset olivat kiinnostuneita näiden tavaroiden hankkimisesta, mutta rangaistuksena Wokou-merirosvojen ryöstelystä Kiinassa heiltä oli kielletty kaikki yhteydet Kiinaan. Portugalilaiset saivat siis tilaisuuden toimia välittäjinä Aasian kaupassa.
Hankittuaan omistukseensa Macaon vuonna 1557 ja saatuaan kiinalaisten virallisen hyväksynnän Kiinan kauppakumppaneiksi Portugalin kruunu alkoi säädellä japaninkauppaa. Kruunu myi eniten tarjoavalle vuosittaisen "kapteeniuden" Japaniin, mikä käytännössä antoi yksinoikeuden kauppaan yhdelle Japaniin lähtevälle laivalle vuodeksi kerrallaan. Portugalilaiset karrakit olivat suuria laivoja, yleensä kaksi tai kolme kertaa suurempia kuin suuret kaljuunat tai džonkit. Kauppa jatkui lähes keskeytyksittä vuoteen 1638, kunnes se kiellettiin, koska laivat "salakuljettivat Japaniin pappeja".
Portugalin kaupalle tuli sen aikana koko ajan enemmän kilpailijoita: kiinalaiset salakuljettajat, japanilaiset punaisen sinetin laivat noin vuodesta 1592 (noin 10 laivaa vuodessa), espanjalaiset laivat Manilasta vuodesta 1600 (noin yksi laiva vuodessa), hollantilaiset vuodesta 1609 ja englantilaiset vuodesta 1613 alkaen (noin yksi laiva vuodessa).

Hollantilaisten saapuminen

Hollantilaiset, joita japanilaiset kutsuivat nanbanin sijaan nimellä "kōmō" (紅毛, "punaiset hiukset"), saapuivat maahan vuonna 1600 Liefde-aluksella. Heidän kapteeninsa oli William Adams, ensimmäinen Japaniin saapunut englantilainen. Vuonna 1605 Tokugawa Ieyasu lähetti kaksi miestä Liefden miehistöstä Pattaniin kutsuakseen Japaniin hollantilaisia kauppiaita. Pattanin hollantilaisen kauppa-aseman johtaja Victor Sprinckel kuitenkin kieltäytyi, sillä hänellä oli vaikeuksia portugalilaisten kanssa Kaakkois-Aasiassa. Vuonna 1609 hollantilainen Jacques Specx kuitenkin saapui kahden laivan voimin Hiradoon ja sai Adamsin kautta Ieyasulta kauppaetuuksia.
Alankomaalaiset ryhtyivät myös merirosvouteen ja meritaisteluihin heikentääkseen portugalilaisten ja espanjalaisten valtaa Tyynellä valtamerellä, ja lopulta heistä tuli ainoita Japaniin päästettyjä ulkomaalaisia vuonna 1638 kahden vuosisadan ajaksi.

Nanban-aseet

Muiden asioiden ohella japanilaiset olivat kiinnostuneita portugalilaisten aseista. Ensimmäiset kolme Japaniin päässyttä eurooppalaista olivat portugalilaisia (Fernão Mendes Pinto), jotka tulivat kiinalaisella laivalla eteläiselle Tanegashiman saarelle, ja heillä oli mukanaan hakapyssyjä ja ammuksia. Japani eli juuri Sengoku-kautta ("Maa sodassa -kausi") ja oli sisällissodan keskellä. Japanilaiset tunsivat jo ruudin, ja sitä oli käytetty kiinalaisissa aseissa ja kanuunoissa jo noin 270 vuotta ennen portugalilaisia. Portugalilaiset aseet olivat kuitenkin kevyitä ja niillä oli helppo tähdätä.
Kuuluisa Japanin yhdistänyt daimio Oda Nobunaga otti hakapyssyt laajaan käyttöön, ja niillä oli ratkaiseva rooli Nagashinon taistelussa, josta Akira Kurosawa on ohjannut elokuvan Kagemusha (Varjosoturi). Vuoden sisällä japanilaiset miekkojenvalmistajat ja sepät onnistuivat kopioimaan portugalilaisten aseiden mekanismin ja aloittamaan massatuotannon. Vain 50 vuotta myöhemmin aseista oli tullut yhtä yleisiä Japanissa kuin missä hyvänsä muussa maailman valtiossa. Aseet olivat tärkeässä asemassa Japanin yhdistymisessä Toyotomi Hideyoshin ja Tokugawa Ieyasun avulla sekä hyökkäyksessä Koreaan vuosina 1592 ja 1597.

Nanban-laivat

Eteläisten barbaarien laivoilla oli suuri vaikutus Japanin laivanrakennukseen, ja ne saivat aikaan myös useita japanilaisten retkiä ulkomaille. Bakufut perustivat lisensoitujen punaisten sinettien laivojen ulkomaankauppajärjestelmän. Nämä laivat lähtivät käymään kauppaa ympäri Itä- ja Kaakkois-Aasiaa, ja niissä oli monia länsimaisten laivojen piirteitä kuten purjeet ja tykkien sijoittelu. Ne toivat monia japanilaisia kauppiaita Kaakkois-Aasian satamiin. Heistä tuli joskus suhteellisen vaikutusvaltaisia, kuten seikkailija Yamada Nagamasasta Siamissa, tai myöhemmin suosittuja japanilaisia kansanikoneita, kuten Tenjiku Tokubeista. 1600-luvun alkuun mennessä Bakufut olivat rakentaneet useita täysin Nanban-laivoihin pohjautuneita aluksia, kuten sotalaiva San Juan Bautistan, joka ylitti Tyynen valtameren kaksi kertaa matkalla Meksikoon.

Nanban-kaupan alamäki

Kun Tokugawa Ieyasu oli yhdistänyt ja rauhoittanut maan vuonna 1603, Japani alkoi sulkeutua ulkomaalaisilta yhä kasvavan kristinuskon muodostaman uhan vuoksi. Vuoteen 1650 mennessä, lukuun ottamatta alankomaalaisia Dejiman kauppa-asemassa Nagasakissa ja joitakin kiinalaisia kauppiaita, ulkomaalaisia uhkasi kuolemanrangaistus ja kristinuskoon kääntyneitä vainottiin. Matkustaminen ulkomaille ja suurten laivojen rakennus kiellettiin – alkoi eristäytynyt ja rauhallinen Edo-kausi.
"Barbaarit" tulivat seuraavan kerran takaisin yli 200 vuoden päästä teollistumisen vahvistamina ja lopettivat Japanin eristäytymispolitiikan, kun Matthew Perry saapui laivastonsa kanssa Tokionlahdelle vuonna 1854.

Nanban-sanan käyttö

Termi Nanban ei kadonnut yleisestä käytöstä ennen Meiji-restauraatiota, kun Japani alkoi länsimaistua ja lopetti lännen pitämisen "sivistymättömänä". Sanat kuten Yofu (洋風, valtamerityyli) ja Obeifu (欧米風, Euroopan-Amerikan tyyli) korvasivat Nanbanin suurimmassa osassa sen käyttökohteita.
Nykyään sanaa käytetään lähinnä vain historiallisessa kontekstissa, ja sitä pidetään jokseenkin "pittoreskina" ja hellänä – sitä voidaan myös käyttää viittaamaan länsimaalaisiin hieman vitsaillen. Sanaa Nanban käytetään myös viittaamaan tietyntyyppisiin Nanban-ruokalajeihin, jotka eivät ole amerikkalaisia tai eurooppalaisia vaan ruokia, joissa käytetään mausteina soijakastikkeen tai mison sijaan yllättäen esim. currya tai viinietikkaa.