google/wiki40b huggingface dataset:
Mary McLeod Bethune

Mary Jane McLeod Bethune (o.s. Mary Jane McLeod; 10. heinäkuuta 1875 Mayesville, Etelä-Carolina – 18. toukokuuta 1955) oli yhdysvaltalainen pedagogi, poliitikko, hyväntekijä ja kansalaisoikeusaktivisti , joka tunnetaan parhaiten afroamerikkalaisia varten perustamastaan koulusta Floridan Daytona Beachissä. Pienestä tyttökoulusta on sittemmin kehittynyt 4 000 opiskelijan Bethune-Cookman University.
Bethune toimi myös presidentti Franklin D. Rooseveltin neuvonantajana rotukysymyksissä tämän vuonna 1938 perustamassa ”mustaksi hallitukseksi” (Black Cabinet) kutsutussa neuvottelukunnassa. Hän oli mukana perustamassa ja johtamassa ainakin kahta afroamerikkalaisten järjestöä, National Council of Negro Women ja National Association for the Advancement of Colored People (NAACP). Bethune sai kutsumanimen ”The First Lady of Struggle” (suom. taistelun ensimmäinen nainen).

Elämä ja ura

Bethune syntyi kymmenisen vuotta Yhdysvaltojen orjuuden lakkauttamisen jälkeen Etelä-Carolinassa entisten orjien tyttäreksi. Jo viisivuotiaana hän alkoi auttaa vanhempiaan peltotöissä, mutta osoitti myös kiinnostusta kouluttautumiseen. Hän pääsi lähistölle perustettuun lähetyskouluun ja sai sitten stipendin opettajaseminaariin Pohjois-Carolinaan. Hän opiskeli myös Moody Bible Institutessa ja otti aviomiehekseen opettajakollegan, Albertus Bethunen.
Vuonna 1904 Bethune perusti mustille tytöille tarkoitetun koulun Floridan Daytona Beachiin. Se sulautui vuonna 1923 pojille perustettuun kouluun ja tunnettiin nimellä Bethune-Cookman School, sitten Bethune-Cookman College. Hän toimi oppilaitoksen johtajana 1923–1942 sekä 1946–1947. Hän oli tuolloin yksi harvoista naispuolisista korkeakoulun rehtoreista.
Bethunen perustama koulu Daytona Beachissä ja talo Washington D.C.:ssä ovat nykyisin suojeltuja historiallisia kohteita.
Saviseudun Joulu

Saviseudun Joulu on Loimaa-Seuran julkaisema, Loimaalla kerran vuodessa ilmestyvä, Loimaan seudulle leviävä kotiseutuaiheinen joululehti. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1989.
Ykköspesis-kausi 2017

Jatko-ottelut

Runkosarjan voittaja nousee suoraan Superpesikseen kaudelle 2018.
Runkosarjassa 2.-5. sijoittuneet joukkueet pelaavat Ykköspesiksen välierissä otteluparein (2.-5. ja 3.-4.) pääsystä superpesiskarsintoihin. Otteluparit pelataan paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Superpesiskarsinnassa superpesiksen runkosarjan 12. sijoittunut joukkue kohtaa Ykköspesiksen välierien voittajista heikoimmin runkosarjassa sijoittuneen joukkueen ja Ykköspesiksen välierien voittajista paremmin runkosarjassa sijoittunut joukkue kohtaa Superpesiksen runkosarjan 13. sijoittuneen joukkueen. Ottelut pelataan paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu on Superpesiksen 12. sijoittuneella joukkueella sekä Ykköspesiksen välierien voittajista paremmin runkosarjassa sijoittuneella joukkueella. Otteluparien voittajat pelaavat Superpesiksessä ja otteluparit hävinneet joukkueet Ykköspesiksessä kaudella 2018.

Putoaminen

Runkosarjan 12. sijoittunut joukkue putoaa suoraan suomensarjaan kaudelle 2018.
Runkosarjassa sijalle 10. ja 11. sijoittuneet joukkueet pelaavat putoamiskarsinnat paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Otteluparin voittaja säilyttää paikkansa Ykköspesiksessä kaudelle 2018 ja otteluparin häviäjä putoaa suomensarjaan kaudelle 2018.
Erik Gabriel Melartin

Erik Gabriel Melartin (11. tammikuuta 1780 – 8. heinäkuuta 1847) oli koulumies ja Turun arkkipiispa vuosina 1833–1847.

Elämäkerta

Melartin opiskeli Porvoossa ja Turun akatemiassa. Hän oli Viipurin lukion lehtori vuosina 1805–1810 ja Vanhan Suomen koululaitoksen johtaja vuosina 1810–1814. Hän sai vuonna 1812 Turun akatemian teologian professorin viran ja oli vuodesta 1828 lähtien dogmatiikan professori. Vuonna 1833 hänet valittiin Turun arkkipiispaksi.
Melartin oli jäsenenä kahdessa koulukomiteassa, jotka toimivat 1810–1830-luvuilla. Komitean jäsenenä hän esitti muun muassa kirkon ja koululaitoksen erottamista toisistaan, mutta ehdotusta ei toteutettu. Melartin oli jäsen myös komiteassa, joka valmisteli vuoden 1843 koulujärjestyksen.
Melartin oli mukana perustamassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa ja oli sen ensimmäinen esimies vuosina 1831–1833.
Teologina Melartin torjui herätysliikkeet.
LSA

Vaikutukset

LSA:n annospotenssi on kymmenesosan lysergihapon dietyyli-amidin (LSD) voimakkuudesta, eli tyypillinen annos on 1-2 mg suun kautta. LSA alkaa vaikuttaa nauttimisesta noin 1–2 tunnin kuluessa ja saavuttaa huippunsa noin 4–5 tunnin tienoilla. Kokemuksiin saattaa liittyä mietoja tai vahvoja visuaalisia harhoja, sekä auraalisia eroavaisuuksia. LSA:ta nauttinut saattaa kokea myös vahvoja emotionaalisia tiloja, jotka voivat henkilöstä riippuen vaikuttaa psyykeen myös negatiivisesti. LSA:n emotionaaliset vaikutukset voivat olla lähes samanlaiset kuin pienen ekstaasiannoksen.

Terveysvaikutukset

LSA:ta ei suositella etenkään raskaana oleville naisille tai ihmisille joilla on geneettistä taipumusta skitsofreniaan tai muihin mielenterveydellisiin sairauksiin. LSA on erityisen vaarallinen syntymättömän lapsen terveydelle koska se supistaa verisuonia.

Lainsäädäntö

LSA:ta sisältävät siemenet ovat laillisia, paitsi ruusunorsukierron siemenet ovat lääkeainelistalla, mutta päihtymistarkoitukseen murskattujen siemenien hallussapito ja nauttiminen on laitonta. Henkilöä, joka syyllistyy hallussapito- tai käyttörikokseen, voidaan syyttää lääkeainerikoksesta.

Testit

LSA:n voi havaita virtsanäytteen kautta, mutta LSA:ta ei kuitenkaan seulota normaaleissa tai laajennetuissa huumetesteissä.
LSA voi myös laukaista positiivisen tuloksen LSD:n havaitsevissa testeissä. Kuitenkaan ei ole tarkkaa tietoa kuinka kauan LSA näkyy virtsatesteissä.
Harvia (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Se on 800 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järven rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,8 metriä mpy.
From Nothin’ to Somethin’

Taustatietoa

Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan kakkossijalle ja Top R&B/Hip-Hop Albums -listan ykköspaikalle. Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla ilmestymisestään 159 000 kappaletta ja nyt albumia on myyty maailmanlaajuisesti 542 000 kappaletta. Albumi on myynyt myös kultaa.
Ester Toivonen

Perhetausta

Ester Toivonen oli latoja Armas Toivosen ja Lempi Helteen esikoinen. Hänen biologinen isänsä oli Venäjän armeijan soitto-oppilas Adolf Haman. Kyseinen mies oli Puolassa syntynyt saksalainen. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä venäläissotilaat siirrettiin pois Haminasta, eikä Adolfista sen koommin kuultu. Helle avioitui Armas Toivosen kanssa Esterin syntymän jälkeen. Perheeseen syntyi Esterin lisäksi kahdeksan lasta. Lempi Helteen sisar, Iida Mikkelsson-Hämäläinen puolestaan oli kirjailija Helvi Hämäläisen äiti. Vuonna 1934 Helvi Hämäläinen kirjoitti salanimellä Annikki Heinä serkustaan kirjan Miss Eurooppa: Totta ja kuvitelmaa. 1930-luvun suomalaiset ylistivät Ester Toivosta ajan hengen mukaisesti "suomalaisen rodun pelastajaksi" (tuolloin pidettiin tärkeänä osoittaa, että suomalaiset eivät ole mongoleja).

Miss Eurooppa 1934

Toivonen työskenteli teini-iässä kesäapulaisena haminalaisessa muotiliikkeessä. Hän ei osoittautunut tehtävässä järin taitavaksi, joten muutti 16-vuotiaana Helsinkiin, missä hän sai toimistotyötä Hankkijalta. Myöhemmin hän siirtyi myyjäksi Elantoon. Munkkiniemen Golf-kasinon omistaja kannusti Toivosta osallistumaan Miss Suomi -kilpailuun vuonna 1933. Kauneuskilpailuehdotukseen alkuun vastahakoisesti suhtautunut Toivonen tuli, näki ja voitti. Hän ei pitänyt seuranneesta julkisuudesta ja palasi joksikin aikaa Haminaan. Halu nähdä Eurooppaa oli Toivosen keskeinen motiivi osallistumiselle vuoden 1934 Miss Eurooppa -kilpailuun: hän sai matkustaa Ranskaan ja Englantiin. Loppukilpailu järjestettiin Hastingsissä Englannin kaakkoisrannikolla. Toivonen vei voiton ja isot elokuvayhtiöt Yhdysvalloissa ja Saksassa kiinnostuivat hänestä; tuore kauneuskuningatar kuitenkin torjui filmituottajien kosiskelut.

Filmitähti

Toivonen ehti näytellä kaikkiaan neljässätoista elokuvassa ja kohosi pian yleisön ihailemaksi filmitähdeksi. Hänet saatetaan muistaa kuitenkin paremmin missimenestyksestä ja ulkonäöstä kuin elokuvaurastaan. Kauneus vei Toivosen ensin missiksi ja lopulta valkokankaalle, mutta toisaalta toimi rasitteena hänen uskottavuudelleen näyttelijänä. Myös epookkielokuvien ruhtinaalliset roolit laskettiin enemmän hänen ulkoisten piirteidensä kuin näyttelijänkykyjensä varaan; komediennena häntä taas pidettiin nokkelana mutta teennäisenä. Muistelmissaan Toivonen kritisoi teräväsanaisesti ihmisiä, jotka vähättelevät kauniiden naisten taitoja ja älyä.

Yksityiselämä

Ester Toivonen tutustui jo ennen Miss Eurooppa -kilpailua viipurilaiseen upseerikokelaaseen Eero Sireliukseen, joka sittemmin muutti nimensä Siiralaksi. Toivonen ja metsänhoitaja Siirala avioituivat kymmenen vuoden seurustelun jälkeen vuonna 1943. He muuttivat Helsingin Kruununhaan Pohjoisrantaan syksyllä 1944. Perheeseen syntyi kaksi lasta: Seppo keväällä 1944 ja kuopus Satu kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1965 Toivonen julkaisi muistelmansa Rikas on elämä.
Ester Toivonen kuoli keuhkosyöpään 65-vuotiaana 29. joulukuuta 1979. Hänet on haudattu Helsinkiin Maunulan uurnalehtoon (kortteli 35, rivi 4, hauta 8).
Latgallia

Latgallia (latv. Latgale, latgalliksi Latgola, saks. Lettgallen, puol. Łatgalia, ven. Латгалия, Latgalija) on yksi Latvian historiallisista ja kulttuurialueista. Se sijaitsee Latvian itäosassa. Latgallia on perinteisesti ollut katolilaista seutua, kun muu Latvia on pääosin luterilaista.
Latgallian suurimmat kaupungit ovat Daugavpils ja Rēzekne, joista jälkimmäistä pidetään Latgallian sydämenä. Alueella asuu paljon venäläisiä ja siellä on historiallinen puolalainen vähemmistö. Latgallia kuuluu Euroopan unionin köyhimpiin alueisiin.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Latgalessa oli 301 593 asukasta, joista latvialaisia oli 142 998, venäläisiä 115 388, puolalaisia 18 984, valkovenäläisiä 14 413, ukrainalaisia 3 825, liettualaisia 1 540 ja muita 4 445.

Maantiede ja luonto

Latgalliaa sanotaan sinisten järvien maaksi, sillä alueella on tuhansia järviä. Suurimmat niistä ovat Lubāns ja Rāznas. Dridzis on Baltian syvin järvi (63 m). Latgalliassa on myös paljon suoalueita. Maasto on kumpuilevaa ja korkeimmat mäet ovat yli 300 metriä merenpinnan yläpuolella. Rāznan kansallispuisto edustaa alueen järviluontoa ja Luonnonpuisto Daugavas loki sen mutkittelevia jokia.

Historia

Latgalliaa asuttivat ensimmäisenä balttilaiset heimot. Kalparitaristo sai vallan alueella 1270. Vuonna 1559 Liivinmaan sodan jälkeen alue liitettiin Liettuan suuriruhtinaskuntaan ja 1569 siitä tuli Puola-Liettuan osa. Tänä aikana suuri osa väestöstä kääntyi katoliseen uskoon. Alueesta tällöin käytettiin nimeä Inflantia.
Vuonna 1772 Puolan ensimmäisen jaon yhteydessä Venäjän keisarikunta valloitti alueen, minkä jälkeen sitä hallittiin Vitsebskistä käsin osana Vitebskin kuvernementtia. Venäjä aloitti puolalaisia vastaan suunnatun venäläistämispolitiikan. Koska latgallit olivat ottaneet paljon vaikutteita puolalaisesta kulttuurista, koskivat nämä toimet myös heitä. Sorto loppui vasta 1904.
Latgalliaan liitettiin Abrenen eli Pytalovon alue Latvian itsenäistyessä vuonna 1918. Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Latvia joutui uudelleen Neuvostoliiton haltuun ja Abrenen alueen itäosa siirrettiin osaksi Venäjän sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa. Latvia itsenäistyi uudelleen vuonna 1991 ja Latgallian alue oli vahvasti mukana itsenäisyyteen johtaneessa liikehdinnässä.

Latgallit ja juutalaiset

Vanhin Latgalliassa puhuttu kieli on latgallin kieli, jonka puhujia kutsutaan latgalleiksi. Latgalli on ainoa Baltian kieli, jossa on säilynyt vokaalisointu. Neuvostoaikana kirjallisuuden julkaiseminen latgalliksi kiellettiin. Kielen elvyttäminen on ollut käynnissä suurimittaisena hankkeena vuodesta 2004 alkaen.
Latgallia oli myös jiddišiä puhuvien juutalaisten asuinalue. Länsi-Latviassa juutalaiset puhuivat saksaa tai hepreaa. Valtaosa Latgalen juutalaisista asui Daugavpilsissa. Itsenäisessä Latviassa he saivat täydet kansalaisoikeudet. Latvian juutalaisista noin 70 000 menehtyi natsien juutalaisvainoissa ja juutalaiskulttuuri hävisi alueelta lähes kokonaan. Juutalaisia menehtyi erityisesti Brigadeführer Franz Walter Stahleckerin johtaman Einsatzgruppe A -joukon teloituksissa, tuhoamisleireissä ja Kaiserwaldin eli Mežaparkin keskitysleirissä lähellä Riikaa.
Frank Trumbauer

Frank "Tram" Trumbauer (30. toukokuuta 1901 – 11. kesäkuuta 1956) oli 1920- ja 1930-lukujen huomattavimpia jazzsaksofonisteja. Hän soitti pääasiassa c-tenorisaksofonia (c-melodiasaksofoni) mutta myös alttosaksofonia ja fagottia. Hän levytti ja esiintyi muun muassa kornetisti Bix Beiderbecken, pasunisti Jack Teagardenin, kitaristi Eddie Langin ja viulisti Joe Venutin kanssa. Lester Young piti Frank Trumbaueria saksofonistina, joka vaikutti eniten hänen omaan tyyliinsä.
Titus Tatius

Titus Tatius oli tarunomainen sabiinikuningas ja Romuluksen kilpailija. Tatius teki kostoretken Roomaan sabiinitarten ryöstön jälkeen ja valloitti Quirinaliksen ja Capitoliumin, mutta suostui lopulta sovintoon naisten taivuttamana. Titus Tatius ja Romulus hallitsivat Roomaa yhdessä, kunnes Tatius kuoli epäselvissä olosuhteissa.
Ōitan prefektuuri

Maantiede

Kyūshūn koillisrannikolla sijaitsevaa Ōitaa ympäröivät Miyazakin prefektuuri etelässä ja Fukuokan sekä Kumamoton prefektuurit lännessä. Kapeaa rannikkoaluetta lukuun ottamatta prefektuuri on vuoristojen peittämää. Rannikolta pohjoiseen Seton sisämerellä sijaitsevat Suon ja idässä Iyon kanaalit.

Historia

Meiji-restauraatiossa vanhat Buzenin ja Bungon provinssit yhdistettiin Ōitan prefektuuriksi. Alueen hallinta jakautui useiden daimioden kesken, eikä alueelle siksi kehittynyt vahvaa linnakaupunkia, kuten muille Japanin alueille.

Matkailu

Ōita on kuuluisa kuumista lähteistään. Prefektuurissa sijaitsevassa Beppun kaupungissa niitä on tuhansia, enemmän kuin missään muualla Japanissa.
Jesper Parnevik

Jesper Parnevik (s. 7. maaliskuuta 1965 Botkyrka, Tukholman lääni, Ruotsi) on ruotsalainen ammattilaisgolfaaja.
Parnevik siirtyi ammattilaiseksi 21-vuotiaana. Hän saavutti PGA-kiertueella viisi turnausvoittoa vuosina 1998–2001. Major-turnauksissa hän sijoittui parhaimmillaan Britannian avoimessa turnauksessa toiseksi vuosina 1994 ja 1997. Maailmanlistalla Parnevik oli kymmenen parhaan joukossa yhteensä 38 viikkoa vuosina 2000–2001 ja parhaimmillaan sijalla seitsemän. Hän edusti Ryder Cupissa Eurooppaa vuosina 1997, 1999 ja 2002.
Vaimaron linnavuoret

Linnavuoret

Linnavuoret sijaitsevat Laitilan kirkosta 11,6 kilometriä pohjoiseen ja Vaimaron kyläkeskuksesta 2,5 kilometriä koilliseen. Kallioiset mäet sijaitsevat Matinmaan pellon kummallakin puolella Mustajärvelle johtavan Holmankalliontien luoteispuolella. Mäkien välimatka on 300 metriä ja niissä molemmissa on kivivalleja.
Lounaassa sijaitsevalla mäellä kaksi kaakko-koillis-suuntaiset jyrkänteet sulkevat väliinsä mäen lakikohdan. Mäellä on itä-länsisuuntainen kivivalli, joka jakaa kallion kahteen alueeseen. Vallissa esiintyy pullistumia, jotka on tulkittu tornin jäännökseksi. Mäen pohjoisreunalla on kaksi terassimaista aluetta, joista toisella on vallin jäännöksiä.
Koillispuolella sijaitsee toinen mäki, jolla on suojanaan myös jyrkänteitä ja jonka pohjoispäässä on linnavuoren jäännökset. Niitä ovat itä-länsisuuntainen kivivalli, jonka itäosassa sijaitsee portiksi tulkittu katkos. Linnapihan sisäpuolelle on jäänyt pari röykkiötä ja niiden länsipuolella on kivivallin suuntainen kivilatonus, jonka mitat ovat 15×3 metriä.

Tutkimuksia

Linnavuorta on tutkittu vain pintapuolisesti vuosina 1955 (Anna-Liisa Hirviluoto) ja 1994 (Sirkku Pihlman).
3-hydroksivoihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 3-hydroksivoihappo on valkoista kiteistä ainetta tai raseemisena seoksena väritöntä siirapinkaltaista nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin ja niukasti bentseeniin. 3-hydroksivoihappo on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 4,39. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R-enantiomeerin (CAS 625-72-9) ominaiskiertokyky on −24,5° ja S-enantiomeerin (CAS 6168-83-8) ominaiskiertokyky on +24,5°. Tislattaessa 3-hydroksivoihappoa se hajoaa helposti krotonihapoksi ja vedeksi.
3-hydroksivoihappoa muodostuu ihmiseliössä ketoositilan yhteydessä ja esimerkiksi diabetesta sairastavilla 3-hydroksivoihapon R-enantiomeeria voi erittyä virtsaan jopa 30 g vuorokaudessa.

Valmistus ja käyttö

3-hydroksivoihapon raseemista seosta voidaan valmistaa hydrolysoimalla β-butyrolaktonia, hapettamalla 3-hydroksibutanaalia, pelkistämällä asetoetikkahappoa tai sen estereitä emäksisissä olosuhteissa natriumamalgaamilla, kuumentamalla krotonihappoa laimeassa happoliuoksessa tai käsittelemällä krotonitriiliä hydroksideilla.
Monet bakteerit tuottavat 3-hydroksivoihapon R-isomeerista polyhydroksialkanoaatteihin kuuluvaa poly-(R)-3-hydroksibutyraattia. Se on biohajoava, termoplastinen ja optisesti aktiivinen polymeeri, jota voidaan käyttää muun muassa lääketieteen sovellutuksissa. Tätä polymeeriä tuottavat erityisesti Alcaligenes-suvun bakteerit 3-hydroksivoihaposta.
Tyhjiökondensaattori

Tyhjiökondensaattori tai tyhjiökapasitori on kondensaattori, joka käyttää tyhjiötä eristeaineena ilman tai muun eristemateriaalin sijasta. Tyypillisesti kaasunpaine tyhjiökondensaattorissa on luokkaa 1,3 x 10⁻⁷ mbar tai alhaisempi. Tämä mahdollistaa ilmaan tai muuhun kaasuun verrattuna korkeampien jännitteiden käyttämisen, kasvattamatta kuitenkaan kondensaattorin kokoa. Tyhjiökondensaattoreita on sekä kiinteän kapasitanssin komponentteina että säätökondensaattoreina. Säädettävän tyhjiökondensaattorin lisäetuja ilmaeristeiseen verrattuna ovat lisäksi immuunius pölylle tai koneistoon joutuville hyönteisille. Useimmat tyhjiökondensaattorit ovat sisäkkäisiä sylintereitä lasisen tai keraamisen kuoren sisällä; ne muistuttavat rakenteeltaan elektroniputkia. Säädettävissä tyhjiökondensaattoreissa metallinen palje toimii joustavana liitoksena, joka pitää rakenteen kaasutiiviisti suljettuna, mutta silti sallii liikkuvien osien toimimisen. 
Nikola Tesla kirjasi vuonna 1896 patentin tyhjiön käytölle kondensaattorin eristeenä. Kaupallisesti tyhjiökondensaattoreita on valmistettu vuodesta 1942 saakka. 
Tyhjiökondensaattorit ovat sangen harvinaisia nykyelektroniikassa. Niitä käytetään TV- ja radiolähetinasemien laitteistoissa, muissa RF-sovelluksissa kuten radioamatöörilaitteissa ja antennivahvistimissa sekä sotilaselektroniikassa. Tyypillisissä sovelluskohteissa tarvitaan suurta, useiden kilovolttien, jännitteenkestoa.
Chhatrapati Shivaji Terminus

Asemarakennus

CST:n asemarakennuksen suunnitteli brittiläinen arkkitehti Frederick William Stevens. Se edustaa viktoriaanista uusgoottilaista arkkitehtuuria, ja siinä on myös vaikutteita perinteisestä intialaisesta arkkitehtuurista. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1878, ja ne saatiin lopulta päätökseen vuonna 1888.
Carl Cederström

Carl Cederström (5. maaliskuuta 1867 Tukholma Ruotsi – 29. kesäkuuta 1918) oli vapaaherra, agronomi ja ruotsalainen lentopioneeri, jota sanottiin lentoparoniksi.
Cederström aikoi näyttelijäksi, mutta hänen isänsä lähetti hänet sen sijaan Alnarpin maatalouskouluun, josta hän valmistui agronomiksi 1890. Valmistuttuaan hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa hän hankki elantonsa lammaskauppiaana ja varieteelaulajana. 1890-luvun lopussa hän palasi Ruotsiin ja ryhtyi vuokraviljelijäksi Ingaröön Brunnsin kartanoon, joka kuului hänen isänsä sääntöperintöomaisuuteen. Lopulta hän kyllästyi maanviljelyyn ja perusti 1907 Ruotsin ensimmäisen autoalan yrityksen, Bilbolaget i Stockholm, joka tarjosi vuokrattavaksi sen ajan todellisia luksusautoja.
Tuolloin hän kiinnostui lentämisestä, matkusti Pariisiin keväällä 1910 saadakseen lentäjänkoulutuksen, ja niin hänestä tuli Ruotsin ensimmäinen lentäjä. Palattuaan Ruotsiin hän lensi 24. elokuuta 1910 Öresundin yli, ja 19. toukokuuta 1911 tehtiin lento Ladugårdsgärdetissä Tukholmassa suuren yleisön edessä. Vuonna 1911 hän perusti Skandinaviska Aviatik AB:n ja perusti Malmslättiin lentokoulun "jolla oli kaksi lentokonetta, auto ja mekaanikko, kaikki ranskalaista alkuperää". Loppuvuodesta 1916 hän muodosti Nordiska Aviatik AB:n. Hän ryhtyi itse toimitusjohtajaksi, ja yhdessä työnjohtaja P. Wadenstiernan ja 30-henkisen työntekijäjoukon kanssa rakennettiin lentokone valtion laskuun.
5. maaliskuuta 1917 Carl Cederström täytti 50 vuotta. Hän suunnitteli tarkoin syntymäpäivänsä, ja lehdet kirjoittivat tapahtumasta runsaasti. Henkilökohtaisen onnittelun kävivät esittämässä muun muassa hänen ystävänsä Albert Engström, Bruno Liljefors ja Anders Zorn, jokainen toi oman maalauksensa. Näiden ystäviensä kanssa hän kuului Bullerölagetiin, joka oli muodostettu Bullerön saaristoon, jonka Bruno Liljefors oli ostanut 1908. Cederström oli itseoikeutettu keskushahmo ja jätti harvoin väliin keväistä merilintumetsästystä.
Cederström oli vuosina 1900–1906 naimisissa kirjailija Marika Stiernstedtin kanssa, ja he saivat tyttären Lena Cederströmin. 1909 hän avioitui taidemaalari Minna Poppiuksen (1883–1984) kanssa, ja he saivat tyttären Ulla-Metta Cecilia (Mascha) Cederströmin.
Cederström kuoli 29. kesäkuuta 1918 Ahvenanmerellä, jossa hän oli pilotti C. G. Krokstedtin kanssa siirtolennolla Furusundista Suomeen. Hänet on haudattu Ingarön hautausmaalle toisen vaimonsa Minna Cederströmin viereen.
Maria Lea Pedini-Angelini

Maria Lea Pedini-Angelini (s. 1954) on entinen San Marinon kapteenivaltionhoitaja eli käytännössä maan presidentti. Maan kapteenivaltionhoitajat ovat virassa puoli vuotta ja heitä on kerrallaan kaksi. Pedini-Angelini hoiti virkaa huhtikuun alusta lokakuuhun alkuun 1981 yhdessä Gastone Pasolinin kanssa. Hän on toiminut myöhemmin maansa ulkoministerinä ja Pohjoismaiden suurlähettiläänä. Maria Lea Pedini-Angelini on puoluekannaltaan San Marinon kristillisdemokraatti.
Renée O’Connor

Ura

O’Connor aloitti näyttelijän uransa 16-vuotiaana esiintymällä mainoksissa. Hänen ensimmäinen televisioroolinsa oli sarjassa Teen Angel. Vuosina 1995–2001 O’Connor näytteli suositussa televisiosarjassa Xena: soturiprinsessa Xenan apuria Gabriellea. Xenan jälkeen O'Connor perusti oman elokuvatuotantoyhtiön ROC Picturesin, joka on julkaissut yhden elokuvan – Diamonds and Guns – jota O’Connor oli myös ohjaamassa. Lisäksi O’Connor on ohjannut kaksi Xena-jaksoa (Deja Vu All Over Again ja Dangerous Prey).

Yksityiselämä

Xenan kuvausten aikana 1995-2001 O’Connor asui Aucklandissa Uudessa-Seelannissa ja meni naimisiin uusiseelantilaisen ravintoloitsijan Steve Muirin kanssa lokakuussa 2000. Heille syntyi syyskuussa 2001 poika Miles William Muir. Pari erosi vuonna 2005. Nykyisin O’Connor seurustelee näyttelijä Jed Suran kanssa. Heillä on yhteinen tytär, maaliskuussa 2006 syntynyt Iris Sura O’Connor.
Leopold Auer

Leopold (von) Auer (unk. Auer Lipót; 7. kesäkuuta 1845 Veszprém, Unkari – 15. heinäkuuta 1930) oli unkarilainen viulisti, opettaja, kapellimestari ja säveltäjä.
Leopold Auer syntyi juutalaisperheseen. Hän opiskeli viulunsoittoa paikallisen kapellimestarin johdolla. Auer jatkoi opintoja Budapestissa ja sitten Wienissä. Venäjällä  hän soitti ensimmäisenä viulistina Pietarin Keisarillisen teatterin orkesterissa sekä Mariinskin baletissa. Vuonna 1918 Auer muutti Yhdysvaltoihin. Hän soitti Carnegie Hallissa 23. maaliskuuta, 1918 ja esiintyi Bostonissa, Chicagossa ja Philadelphiassa. Auer liittyi esittävien taiteiden kouluun Juilliard Schooliin 1926 New Yorkissa.
Auer oli Pietarin konservatorion professori ja aikansa huomattavimpia viulunsoitonopettajia. Hänen oppilaitaan olivat monet kuuluisat viulistit, kuten Mischa Elman, Efrem Zimbalist, Jascha Heifetz ja Georges Boulanger.