google/wiki40b huggingface dataset:
Hermann Heinrich Gossen

Hermann Heinrich Gossen (7. syyskuuta 1810 Düren – 13. helmikuuta 1858 Köln) oli preussilainen kansantaloustieteilijä.
Gossen syntyi Dürenissä veronkerääjän pojaksi. Hän opiskeli Bonnin yliopistossa ja valmistui juristiksi vuonna 1831. Jatkettuaan opintojaan Bonnissa ja Berliinissä hänestä tuli virkamies vuonna 1834. Gossenin ura julkisessa hallinnossa kesti 13 vuotta, kunnes 1847 hän irtisanoutui oltuaan tyytymätön heikkoon urakehitykseensä, ja hän keskittyi tämän jälkeen kirjoittamaan kansantaloustieteestä.
Gossenin ainoaksi taloustieteen julkaisuksi jäi teos Entwickelung der Gesetze des menschlichen Verkehrs, und der daraus fließenden Regeln für menschliches Handeln (1854), jossa hän esitteli kaksi niin sanottua Gossenin lakia. Gossenin ensimmäinen laki on laskevan rajahyödyn laki, jonka Gossen esitti noin 20 vuotta ennen niin sanottua marginalismin syntyä, ja se on nykyajan taloustieteen tärkeimpiä teorioita. Gossenin toinen laki' sanoo puolestaan, että kuluttajat pyrkivät käyttämään rajallisen budjettinsa siten, että saatu rajahyöty on sama kaikista käytetyistä hyödykkeistä.
Gossen väitti teoksensa tulevan mullistamaan taloustieteen samalla tapaa kuin Kopernikus mullisti aikoinaan astronomian, mutta todellisuudessa hänen ainoa julkaisunsa ei saavuttanut juurikaan huomiota kirjoittajan elinaikana. Tärkeimpänä syynä tähän oli kirjan matemaattinen ilmaisutapa ja runsas diagrammien käyttö, joka ei ollut vielä sinä aikana suosittua taloustieteilijöiden keskuudessa. William Stanley Jevonsin löydettyä Gossenin teoksen uudelleen vuonna 1878 kirjasta oli jäljellä enää vain muutamia kappaleita.
Arx

Arx on Rooman linnavuoren nimitys. Arx sijaitsi yhdellä Capitoliumin kukkulan harjanteella ja se rakennettiin 500-luvulla eaa. Linnoituslaitteiden vähäiset rauniot ovat edelleen nähtävissä Santa Maria in Aracoeli -kirkon läheisyydessä nykypäivän Campidogliolla. Arxin alueella oli antiikin aikana Juno Monetan temppeli, jossa sijaitsi Rooman tasavallan ensimmäinen rahapaja.
Orangerialinna

Orangerialinna (saks. Orangerieschloss) on Potsdamissa Sanssoucin palatsin puistossa sijaitseva uusrenessanssityylinen palatsimainen orangeria, joka kuuluu entisiin Hohenzollernien palatseihin. Se sijaitsee Sanssoucin palatsin länsipuolella olevalla kukkulalla.
Orangerialinnan rakennutti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV. Hän laati sen ensimmäiset luonnokset itse kruununprinssiaikanaan vuonna 1830 palattuaan matkalta Italiasta. Hän antoi suunnittelutyön vuonna 1840 ensin arkkitehti Ludwig Persiukselle, jonka työtä jatkoivat myöhemmin Friedrich August Stüler ja Ludwig Ferdinand Hesse. Rakentaminen päästiin aloittamaan 1851. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1864. Orangerian esikuvina on käytetty Italian renessanssipalatseja. Kaksoistorneilla varustettu keskiosa viittaa Rooman Villa Mediciin, kulmarakennelmat puolestaan Firenzen Uffizi-gallerian Arnon puoleiseen julkisivuun. Rakennus on sivuhalleineen yli 300 metriä pitkä. Päärakennuksen ympärillä on terasseja, pylväskäytäviä, pihaveistoksia ja kasvihuoneita. Orangerialinnan katsotaan kuvastavan Fredrik Vilhelmin tunnettua ”Italian-kaipuuta”. Hänet tunnettiin myös lempinimellä ”romantikko valtaistuimella”.
Orangerialinnan hienoin osa on Rafael-sali, johon on sijoitettu yli 50 jäljennöstä italialaisten renessanssin mestarien maalauksista. Ne on tehty 1800-luvulla. Joukossa on kopioita useista Rafaelin maalauksista. Rakennuksessa on myös viisi uusrokokootyyliin sisustettua ylellistä vierashuoneistoa, joissa majailivat korkeat arvovieraat, kuten Venäjän tsaari Nikolai I vaimoineen.
HMS Rotherham (H09)

Palvelus

Singaporesta alus palasi 27. syyskuuta 1945 Trincomaleehen, mistä se jatkoi 2. lokakuuta matkaansa Portsmouthiin. Alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Alus myytiin 1948 Intialle ja se luovutettiin 27. heinäkuuta 1949 virallisesti Intian laivastolle nimellä Rajput. Alus sijoitettiin poistolistalle 1976.
Vihreä tee

Vihreä tee on kuivatuista teepensaan (Camellia sinensis) lehdistä hauduttamalla valmistettua juomaa.
Vihreä tee eroaa tavallisesta mustasta teestä siten, että sitä ei ole hapetettu. Tämän vuoksi teen sisältämät katekiinit säilyvät paremmin kuin mustassa teessä. Siksi vihreää teetä pidetään mustaa teetä terveellisempänä. Lisäksi se sisältää esimerkiksi hampaiden reikiintymistä ehkäisevää luonnonfluoria sekä antioksidantteja ja flavonoideja.
Vihreän teen tuotanto on kasvanut 86 prosenttia vuosina 2004–2013 ja oli vuonna 2013 1,56 miljardia kilogrammaa. Vihreän teen suurimmat tuottajamaat ovat Kiina (84 % osuudella), Vietnam (6 %), Japani (6 %) ja Indonesia (2 %). Vuonna 2011 vihreän teen osuus oli 33 prosenttia kaikesta maailmassa tuotetusta teestä. Osuuden ennakoidaan nousevan 44 prosenttiin vuoden 2021 tienoilla. Kysynnän lisääntyessä vihreää teetä on ryhdytty tuottamaan myös perinteisesti mustaan teehen suuntautuneissa maissa kuten Intiassa, Sri Lankassa ja Ruandassa. Tuotetusta vihreästä teestä pääosa käytettiin tuottajamaissa ja vain 23 prosenttia vietiin ulkomaille. Noin kymmenen prosenttia myydystä vihreästä teestä on alkuperältään yksilöityä laadukasta irtoteetä.
Vihreä teejuoma on yleensä haalean vihreän tai keltaisen väristä. Länsimaissa vihreä tee on lähinnä terveysjuoman asemassa, mutta esimerkiksi Kiinassa ja Japanissa sitä juodaan enemmän kuin mitään muuta teelaatua. Esimerkiksi vuonna 2013 vihreän teen osuus Japanin teemarkkinoiden myynnistä oli 78 %. Marokossa ja monessa muussa Afrikan maassa juodaan runsaasti vihreää teetä mintunlehtien kera. Vihreää teetä myydään usein maustamattomana tai vain miedosti maustettuna. Vihreä tee haudutetaan tyypillisesti mustaa teetä alhaisemmassa lämpötilassa. Vihreän teen laadusta riippuen sopiva lämpötila vaihtelee yleensä välillä 70–80 °C, mutta joillekin herkille teelaaduille suositellaan matalampaa lämpötilaa (mm. gyokuro) ja japanilainen paahdettu vihreä tee (houjicha) voi kaivata noin 90 °C:sta haudutuslämpötilaa.
Valmiiksi pullotetun vihreän teen myynti on kasvanut merkittävästi 1990- ja 2000-luvuilla. Esimerkiksi Japanissa sen osuus on ollut vihreän teen myynnistä yli 20 prosenttia 2010-luvulla. Yhdysvaltain teeyhdistys puolestaan arvioi, että 2013 noin 85 prosenttia maassa kulutetusta teestä juotiin jääteenä. Usein virvoitusjuomana myydyssä pullotetussa teessä (jäätee) on runsaasti sokeria.
Vaikka vihreää teetä pidetään juomana terveellisenä, voivat siitä valmistetut luontaistuotteet sisältää moninkertaisen määrän teen ainesosia ja aiheuttaa terveyshaittoja.

Terveysvaikutukset

Tutkimuksissa on havaittu että vihreä tee saattaa ehkäistä sydän- ja verisuonitauteja, insuliiniresistenssiä, ylipainoa, autoimmuunisairauksia ja syöpää.
Toisaalta vihreän teen on todettu olevan maksatoksinen luultavasti niiden sisältämien raskasmetallien ja toksiinien takia.Teessä on myös kofeiinia, josta voi olla haittaa.
Kenelle kellot soivat

Elokuva

Sam Wood on ohjannut Hemingwayn kirjaan perustuvan elokuvan Kenelle kellot soivat.
Kindar, l’invulnerabile

Juoni

Autiomaan keskellä sijaitseva Uthorin kaupunki on jatkuvien paimentolaishyökkäysten kohteena. Ennustuksen mukaan sen voi pelastaa vain kuninkaan haavoittumattomana syntynyt poika Kindar. Paimentolaisten päällikkö Semuth kaappaa lapsen ja kasvattaa tätä poikanaan, joka aikuisena on valloittava Uthorin. Alkuperäänsä tuntematta Kindar rakastuu paimentolaisten kaappaamaan Neferiin, joka on luvattu Uhtorin prinssille Sirolle. Kindar voittaa veljensä kaksintaistelussa, mutta jättää tämän henkiin ja vapauttaa Neferin. Uthoriin tehtävää hyökkäystä edeltävänä iltana Kindar tunkeutuu kaupunkiin ja saa kuulla kuninkaallisesta syntyperästään. Hän johdattaa Uthorin armeijan taisteluun ja lyö paimentolaiset, mutta Semuth kaappaa Neferin panttivangikseen. Vapauttaakseen rakastettunsa Kindarin on kohdattava tuli, ainoa voima joka voi häntä haavoittaa.

Tuotanto

Kindar, l’invulnerabile on toteutettu laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä. Se kuvattiin Egyptissä ja Incir De Paolisin studiolla Roomassa vuodenvaihteessa 1963–1964, mutta julkaistiin vasta keväällä 1965. Egyptiläisten sotilaiden tekemiä taistelukohtauksia käytettiin sittemmin Civiranin toisessa elokuvassa La magnifica sfida.
Testosteronia uhkuva elokuva on juoneltaan tavanomainen peplum-seikkailu, joka kärsii heikosta käsikirjoituksesta ja vaatimattomasti toteutetuista toimintakohtauksista.
Aarne Intonen

Seuraura

Intonen on TuTon kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Turun Palloseuraan kaudeksi 2015–2016. Kaudella 2016–2017 Intonen toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 21+32=53 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Leevi Teissalan jälkeen. Intonen sijoittui koko SM-karsintojen pistepörssissä kolmanneksi. Hän pelasi runkosarjastaan suurimman osan TPS:n B-nuorissa, mutta Intonen vahvisti seuran C-nuoria jälleen pudotuspeleissä, jossa hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Juuso Pärssisen kanssa tehoilla 3+4=7. Intonen voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia.
Kaudella 2017–2018 Intonen oli tehoilla 20+25=45 TPS:n B-nuorten paras maalintekijä Leevi Teissalan kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Intonen jakoi koko B-nuorten SM-sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan kuuden muun pelaajan kanssa ja hän sijoittui pistepörssissä yhdeksänneksi. Kaudella 2018–2019 Intonen oli tehoilla 17+22=39 TPS:n A-nuorten paras maalintekijä Arttu Nevasaaren ja Jesper Larinmaan kanssa sekä joukkueen kolmanneksi paras pistemies.
Huhtikuussa 2019 Intonen teki kolmivuotisen juniorisopimuksen TPS:n SM-liigajoukkueen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2019–2020 kuudennella kierroksella 28. syyskuuta 2019 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Intoselle vapautui paikka TPS:n kokoonopanosta, kun Lauri Korpikoski määrättiin pelikieltoon ja Topi Nättinen loukkaantui. Hänet merkittiin joukkueen kolmossentteriksi laidoilleen Simon Suoranta ja Markus Nurmi. Intonen sai ottelussa jääaikaa 11.14 minuuttia.

Maajoukkueura

Intonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 ja Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2018. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Yhteensä Intonen on pelannut kaksi nuorten ja 50 poikien maaottelua.
Natalia Verbeke

Natalia Carolina Verbeke Leiva (s. 23. helmikuuta 1975) on argentiinalaissyntyinen espanjalainen näyttelijä. Verbeke on näytellyt muun muassa Serranon perheessä Ana Blancoa.
Piotr Gładki

Piotr Gładki (8. helmikuuta 1972 Gdańsk – 27. toukokuuta 2005 Wyczechowo) oli puolalainen kestävyysjuoksija. Hän osallistui vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä, mutta ei juossut maratonia loppuun. Gładki voitti Hampurin maratonin vuonna 2000 ja Krakovan maratonin 2005. Hän kuoli auto-onnettomuudessa.
Kulin piiri

Kulin piiri (ven. Кулинский район, Kulinski raion, lakiksi Ккуллал район, Kkullal raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 649 neliökilometriä. Asukkaita on 10 400 henkeä (vuonna 2009).
Kulin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Pinta-alasta 90 % on 2000–2500 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaukasukseen liittyvät vuoret muodostavat Dagestanin pohjois- ja eteläosan välisen vedenjakajan. Kulin piiri rajoittuu koillisessa Akušan, idässä Dahadajevin, lounaassa Agulin, lännessä Rutulin ja luoteessa Lakin piireihin.
Piiriin kuuluu 12 kuntaa ja 14 kylää: Haihi, Haimi, Hosreh, Kaja, Kani, Kuli, Sukijah, Sumbatl, Tsovkra-1, Tsovkra-2, Tsušar, Tsyiša, Vatši ja Vihli. Hallinnollinen keskus on Vatšin kylä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 99,2 % piirin asukkaista on lakeja. Vuonna 1944 osa väestöstä siirrettiin nykyiseen Novolakin piiriin, josta tšetšeenit oli sitä ennen karkoitettu.
Vatšista on maantieyhteys Mahatškalaan, jonne on matkaa 190 kilometriä. Piirin kautta kulkee Dagestanin pohjois- ja eteläosien vuoristoseudut yhdistävä tie.
Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Markkinatalouteen siirtymisen seurauksena karjatalous on suurissa vaikeuksissa, ja piirin väestö on vähentynyt voimakkaasti.
Paikallislehtenä ilmestyy lakinkielinen Tšannatsuku (”Tähti”).
Ekumeeninen patriarkka

Historiaa

500-luvun alussa Konstantinopolin patriarkka sai arvonimen ekumeeninen patriarkka eli koko valtakunnan patriarkka. Roomassa oli paavi, Aleksandrian piispalla oli molemmat arvonimet (paavi ja patriarkka), Antiokiassa ja Jerusalemissa oli molemmissa patriarkka. Patriarkaateilla oli kirkon sisällä itsehallinto, eivätkä patriarkat yleensä käyttäneet tuomiovaltaa toistensa alueilla.
Rooman piispaa pidettiin vanhastaan arvoltaan ensimmäisenä, ja vuonna 381 Konstantinopolissa pidetty toinen ekumeeninen kirkolliskokous päätti, että Konstantinopolin piispalla oli kunniasija toisena Rooman piispan jälkeen, koska Konstantinopoli oli "Uusi Rooma", valtakunnan pääkaupunki. Konstantinopolin patriarkka johtaa ortodoksista maailmaa primus inter pares-periaatteen mukaan.
Khalkedonin kirkolliskokous vuonna 451 antoi 28. kanonissaan Konstantinopolin piispalle "samat etuoikeudet" kuin Rooman piispalle. Paavi ei kuitenkaan hyväksynyt tätä kanonia, eikä se sen vuoksi saanut virallisen päätöksen voimaa, ja Khalkedonin kirkolliskokouksen katsottiin antaneen vain 27 kanonia. Sen jälkeen, kun lännen ja idän kirkot erosivat vuonna 1054, ortodoksihistorioitsijat ovat kuitenkin katsoneet 28. kanonin viralliseksi päätökseksi.

Nykyaikaa

Vuodesta 1991 Konstantinopolin ja Uuden Rooman arkkipiispana ja Ekumeenisena Patriarkkana on toiminut patriarkka Bartolomeos.
Power Macintosh 6100

Power Macintosh 6100 on Apple Computerin 14. maaliskuuta 1994 julkaisema tietokone, joka ensimmäisenä Macintosh-mallina käytti IBM:n ja Motorolan kehittämää PowerPC-suoritinta. Power Macintosh 6100 -nimellä julkaistiin myöhemmin useita päivitettyjä versioita ja mallia myytiin myös osana Performa ja Apple Workgroup Server -sarjoja. Viimeisen 6100-nimeä kantava mallin, Power Macintosh 6100/66 DOS Compatible:n, tuotanto lakkautettiin 18. toukokuuta 1996

Yleistä

Ensimmäinen Power Macintosh 6100 sisälsi 60 MHz:n PowerPC 601 -suorittimen ja oli pakattu Centris 610:n litteään koteloon. 66 MHz:n suorittimella varustettu versio seurasi pian, kuten myös AV-malli, joka sisälsi S-video-portit ja 48-bittisen DAT-ääniprosessoinnin. PC-yhteensopiva malli, DOS Compatible, sisälsi PDS-porttiin asennetun kortin, jossa ylimääräinen 66 MHz:n 486DX2-suoritin, SVGA-ulostulo ja ylimääräinen SIMM-muistipaikka mahdollistivat MS-DOS-ohjelmien suorittamisen.
Bogdan Stancu

Bogdan Sorin Stancu (s. 28. kesäkuuta 1987 Pitești) on romanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Gençlerbirliğiä. Oikeajalkaisen Stancun pelipaikka on hyökkääjä. Hän pelaa myös Romanian jalkapallomaajoukkueessa. Stancu on 182 senttimetriä pitkä.

Seurajoukkueura

Stancu aloitti uransa FC Argeș Piteștissä, jossa pelasi kaudella 2005–2006 seitsemän ottelua Romanian pääsarjassa. Hän oli kauden aikana myös lainalla kakkosliigan CS Miovenissa. Vuodet 2006–2008 hän edusti Unirea Urzicenia tehden 49 liigaottelussa 11 maalia. Vuonna 2008 hän siirtyi kotimaansa suurseuraan Steaua Bukarestiin. Stancu pelasi Steauassa vuoteen 2011 asti tehden 72 liigapelissä 32 maalia. Hän pelasi neljä Mestarien liigan ottelua ja yhden Mestarien liigan karsintaottelun sekä yhdeksän Eurooppa-liigan ottelua ja kahdeksan Eurooppa-liigan karsintaottelua.
Tammikuussa 2011 Stancu lähti ensimmäistä kertaa ulkomaille, Turkin liigan Galatasarayhyn. Hän pelasi seurassa kevätkauden 2010–2011 aikana 14 peliä, joissa syntyi kaksi maalia. Tuo kausi jäi Stancun ainoaksi Turkin suurseurassa, sillä hän oli kauden 2011–2012 lainalla Ordusporissa tehden 32 Turkin Superliigan ottelussa kymmenen maalia. Siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä ja Stancu teki kaudella 2012–2013 kymmenen maalia pelaamissaan 30 pääsarjaottelussa. Kesällä 2013 hän vaihtoi seuraa Turkissa, nyt osoitteeksi tuli niin ikään pääsarjassa pelaava Gençlerbirliği. Gençlerbirliğissäkin Stancu on saanut hyvin vastuuta ja tehnyt kolmen ensimmäisen kauden aikana 32 maalia 81 Superliigan ottelussa.

Maajoukkueura

Stancu pelasi Romanian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua, joissa teki viisi maalia. Romanian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi Turkkia vastaan elokuussa 2010. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsntaottelussa Albaniaa vastaan syyskuussa 2010. Ensimmäinen maaottelumaali syntyi samassa pelissä. Stancu teki kaksi maalia Suomea vastaan lokakuussa 2014 EM-karsintaottelussa Helsingin olympiastadionilla Romanian voittaessa 0-2.
Stancu pelasi ensimmäisen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa Ranskaa vastaan EM-kilpailuissa 2016, ja teki samassa ottelussa rangaistuspotkusta ensimmäisen arvokilpailumaalinsa. Hän onnistui rangaistuspotkumaalissa myös seuraavassa ottelussa Sveitsiä vastaan.
Stancu on pelannut vuoden 2018 loppuun mennessä yhteensä 53 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 14 maalia. Hän on pelannut kolme ottelua EM-lopputurnauksessa sekä kymmenen MM- ja 15 EM-karsintaottelua.
Pikkulohko

Pikkulohko on nimitys jota käytetään amerikkalaisvalmisteisten V8-moottorien tilavuuksien vertailun yhteydessä. Eri valmistajilla pikkulohkon (pieni tilavuuksinen moottori) ja isolohkon (suuritilavuuksinen moottori) rajat ovat erilaiset. Esimerkiksi Chryslerin pikkulohkot 318 (5,2 l) ja 360 (5,9 l) ja isolohkot 383 (6,2 l), 400 (6,6 l), 426 (6,9 l) ja 440 (7,2 l), kun taas Chevroletilla jopa seitsemänlitrainen kone voi olla pikkulohko, mikä johtuu iskunpituuden vaihtelusta.
Heinä-Ruoke

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,0 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Keihäsjärven valuma-alueeseen (35.415) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 187,5 metriä mpy.
Markus Jämsen

Markus Jämsen on suomalainen muusikko, joka soittaa kitaraa yhtyeissä Swallow the Sun ja Rautakello.
HMS Revenge (S27)

Palvelus

HMS Revenge poistettiin palveluksesta toukokuussa 1992. Alus on ankkuroitu Rosythiin, jossa se on muuten koskemattomana lukuun ottamatta poistettua ydinpolttoainetta. Puolustusministeriö ei ole päättänyt aluksen reaktorin poistosta ja tulevasta käytöstä.
Denis Grondin

Denis Grondin (s. 23. lokakuuta 1954) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Québecin arkkihiippakuntaan Louis-Albert Vachon 21. toukokuuta 1989. Hänet nimitettiin Québecin vihkipiispaksi ja Camplumin titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 2012. Pääkonsekraattorina toimi Gérald Cyprien Lacroix, jota avustivat Paul Lortie ja Gilles Lemay.
Jo Byrns

Joseph Wellington "Jo" Byrns, Sr. (20. heinäkuuta 1869 lähellä Cedar Hilliä Tennesseessä – 4. kesäkuuta 1936 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies.
Byrns istui Tennesseen osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1894–1901, osavaltionsenaatissa 1901–03 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1909 kuolemaansa asti. Vuonna 1933 hänet valittiin enemmistöjohtajaksi ja 1935 edustajainhuoneen puhemieheksi. Byrns kuoli virassa ollessaan 4. kesäkuuta 1936.
Yksi Byrnsin lapsista oli Joseph Wellington Byrns, Jr, joka oli myös mukana politiikassa.
Eljas Sandelin

Aarne Eljas Sandelin (23. toukokuuta 1888 Vaasa – 25. lokakuuta 1954) oli maataloustieteilijä, Helsingin yliopiston meijeriopin ylimääräinen professori 1935–1943, Valion teknillinen johtaja 1943–1944 ja toimitusjohtaja 1945–1954.
Sandelin avioitui vuonna 1913 Selma Wasastjernan kanssa. Pariskunta sai kolme lasta.
Pohjolan Osake-Pankki

Pohjolan Osake-Pankki (vuodesta 1949 lähtien Pohjos Oy) oli 1916 perustettu liikepankki, jolla oli yli 30 sivukonttoria Pohjois-Suomessa. 
Perustamiseen tarvittavasta osakepääomasta puolet kerättiin Oulusta ja sen ympäristöstä. Oululaisten lisäksi perustajissa oli Kemin, Tornion ja Rovaniemen liikemiehiä ja apteekkareita. Toimintansa pankki aloitti 21.4.1917.
Pohjolan Osake-Pankki oli mukana yhdessä Tampereen Osake-Pankin ja Länsi-Suomen Osake-Pankin kanssa perustamassa Maakuntain Keskus-Pankki Oy:tä 1918, mutta myi Keskus-Pankin osakkeet 1929 eikä mennyt mukaan pankkifuusioon, jossa syntyi Maakuntain Pankki Oy.
1949 pankkitoiminta ja talletukset myytiin Kansallis-Osake-Pankille ja uuden Pohjos Oy nimisen yhtiön tehtäväksi jäi Pohjolan Osake-Pankin jäljelle jääneen omaisuuden realisointi.  Pohjos Oy:n toiminta päättyi 1971.
Polyaniliini

Polyaniliini on sähköä johtava polymeeri, jonka monomeeri on aniliini.

Ominaisuudet

Polyaniliinin rakenteessa vaihtelevat amiini- ja imiiniyksiköt, jotka ovat hapetusasteiltaan erilaisia. Polymeerin sähkönjohtokyky on 10 S/cm. Hyvin happamissa olosuhteissa se kuitenkin menettää sähkönjohtokykynsä. Polyaniliinin sähkönjohtokykyä voidaan parantaa douppauksella, ja poikkeuksellisesti douppaukseen käyvät protonit. Polyaniliinista on sekä liukenemattomia että orgaanisiin liuottimiin liukenevia muotoja. Polyaniliini myös kestää melko korkeita lämpötiloja, doupattuna se on stabiili aina 150 °C:n lämpötilaan asti ja douppaamattomana 250 °C:n lämpötilaan asti.

Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran polyaniliinia valmistettiin jo 1834, mutta sen ominaisuudet nousivat erityisen tutkimuksen kohteeksi 1980-luvulla. Polyaniliinia valmistetaan hapettamalla aniliinia joko kemiallisesti tai sähkövirran avulla. Teollisuudessa tavallisin tapa valmistaa tätä polymeeriä on aniliinin hapetus ammoniumpersulfaatin avulla vetyfluoridin tai -kloridin läsnä ollessa. Muita tapoja ovat anodinen aniliinin hapetus sähkövirralla tai polyantraniilihapon dekarboksylointi. Polyaniliinin etuna on, että aniliini on suhteellisen edullista verrattuna monien muiden sähköä johtavien polymeerien monomeereihin.
Polyaniliinia voidaan valmistaa joko kalvoina, pulverina tai kuituina. Sitä käytetään ja tutkitaan erityisesti elektrodimateriaalina, mutta sillä voi olla sovellutuksia myös orgaanisen elektroniikan parissa esimerkiksi ledien ja painetun elektroniikan valmistuksessa. Myös polymeerin käyttöä korroosionestomaaleissa on tutkittu.
Toto Fogelberg-Kaila

Ruth Elisabeth "Toto" Fogelberg-Kaila (o.s. Fogelberg; 4. tammikuuta 1924 Helsinki – 8. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä, joka piirsi Pekka Puupää -sarjakuvaa isänsä Ola Fogelbergin kuoleman jälkeen vuodesta 1952 vuoteen 1975 asti ja oli jo isänsä aikana osallistunut sarjakuvien tekstittämiseen. Hän sai ensimmäisen jaetun Puupäähattu-palkinnon. Kaila toimi kuvaamataidon opettajana.
Toto Fogelbergin ensimmäinen puoliso oli jatkosodan loppuvaiheessa kyseenalaisin perustein teloitettu sotilaslääkäri Urpo Viinikka. Vuodesta 1947 hän oli naimisissa tunnetun jääkärieverstin pojan, diplomi-insinööri Heikki Kailan kanssa.
Antero Karumaa

Väinö Antero Karumaa (s. 30. kesäkuuta 1952 Hämeenlinna) on suomalainen kontra-amiraali evp, joka toimi presidentti Martti Ahtisaaren adjutanttina ja Puolustusvoimien henkilöstöpäällikkönä.
Antero Karumaa syntyi jääkiekkoilija, kultaseppä Matti Karumaan ja Hilkka Karumaan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Leena Maria Kausti.
Karumaa tuli ylioppilaaksi 1973 ja suoritti Merisotakoulun 1977 ja Sotakorkeakoulun 1987. Hän palveli Laivastolippueessa ja Rannikkolaivastossa 1977–1983, toimi Merisotakoulun kadettikurssin johtajana 1983–1985 ja Merivoimien esikunnan toimistopäällikkönä 1987–1992. Tasavallan presidentin adjutanttina Karumaa työskenteli 1992–2000, 1. adjutanttina vuodesta 1996. Vuonna 2007 hänestä tuli Pääesikunnan komentopäällikkö ja tammikuun alusta 2010 Puolustusvoimien henkilöstöpäällikkö.
Karumaa nimitettiin komentajakapteeniksi 1989, kommodoriksi 1999 sekä lippueamiraaliksi 2007 ja kontra-amiraaliksi 2009.
Presidentti Sauli Niinistö nimitti Karumaan Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ja Suomen Leijonan ritarikunnan sihteeriksi 1. maaliskuuta 2014 alkaen.