google/wiki40b huggingface dataset:
René Pollesch

René Pollesch (s. 29. lokakuuta 1962 Hessen) on saksalainen näytelmäkirjailija ja ohjaaja. Pollesch on Berliinin Volksbühnen Prater -näyttämön taiteellinen johtaja, mihin virkaan hänet valittiin vuonna 2001. 
Polleschin näytelmä ”Heidi Hoo ei ole enää täällä töissä” sai  ensi-iltansa Berliinin Bodewilissa toukokuussa 2001, mitä voidaan pitää hänen läpimurtonaan. Suomessa näytelmä esitettiin ensimmäisen kerran Q-teatterissa Helsingissä 23.2.2006. 
Pollesch käsittelee usein käsikirjoituksissaan niin sanottua turbokapitalismia sekä sitä, millaisia vaikutuksia sillä on ihmisten välisiin suhteisiin, heidän arkielämäänsä ja työhön. Hän on maininnut Heidi Hoo -trilogian olevan sisällöltään omaelämäkerrallista aineistoa.
Suur-Helsingin kristillinen koulu

Suur-Helsingin kristillinen koulu on Helsingin Pasilassa toimiva kristinuskoon toimintansa perustava peruskoulu. Koululla ei ole virallista opetuksen järjestämislupaa, vaan se toimii kotikouluperiaatteella. Tästä syystä koulu ei saa rahoitusta kunnalta ja valtiolta, vaan toiminta perustuu lukukausimaksuihin ja lahjoituksiin.
Koulun ylläpitäjänä on Agape-keskus ry ja koulun rehtorina toimii Jan Cedercreutz.
Suur-Helsingin kristillinen koulu tekee  yhteistyötä monien eri seurakuntien kanssa mm. Risteyspaikka, Elävän Sanan Yhteys- seurakunta, Suur-Helsingin seurakunta ja Helsingin Cityseurakunta.
Kristillisen koulun opetussuunnitelma seuraa valtakunnallisen opetussuunnitelman perusteita. Kaikissa aineissa kristillisyys tuodaan esiin selkeyttämällä eri aineisiin liittyviä raamatullisia periaatteita ja totuuksia.
Uskonnonopetuksen perustana on kaikilla luokka-asteilla Raamattu. Alaluokilla käytetään sen lisäksi Ikuiset kertomukset -kirjasarjaa ja yläluokilla mm. Alfa-kurssin materiaalia.
Suur-Helsingin kristillisen koulun yhteydessä toimii kristillisiä arvoja tunnustava päiväkoti Agape.

Kristillinen kasvatusfilosofia

”The philosophy of the classroom
is the philosophy of the government
in the next generation.”
- Abraham Lincoln
Uskollinen Bobby

Tuotanto

Uskollisen Bobbyn käsikirjoittivat ohjaaja John Henderson, Richard Mathews ja Neville Watchurst. Elokuvan tuotti Christopher Figg ja Alex Swan Piccadilly Picturesille ja The Oxford Film Companylle.
Uskollinen Bobby kuvattiin Skotlannissa ja Englannissa Lancashiren Burnleyssa 6 miljoonan punnan budjetilla.

Julkaisu

Uskollinen Bobby sai ensi-iltansa Cannes Film Marketilla Ranskassa 11. toukokuuta vuonna 2005. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa San Diegon lastenelokuvajuhlilla 29. lokakuuta 2005. Kotimaassaan Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 16. marraskuuta 2005 Lontoon lastenelokuvajuhlilla.
Uskollinen Bobby pääsi ensimmäisen kerran teatterilevitykseen Irlantiin 10. helmikuuta vuonna 2006. Isossa-Britanniassakin elokuva pääsi teatterilevitykseen samana päivänä. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa Seattlen elokuvajuhlilla 28. toukokuuta vuonna 2006. Uskollinen Bobby julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 10. huhtikuuta vuonna 2007. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen, mutta elokuva esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 12. helmikuuta vuonna 2012.
Elokuvan nimikkeenä on he Adventures of Greyfriars Bobby Ison-Britannian ja Yhdysvaltain DVD-julkaisuissa.
Qatarin jääkiekkoliitto

Qatarin jääkiekkoliitto on Qatarin jääkiekon hallinnoiva osapuoli. Liitto perustettiin vuonna 2010, ja se on ollut IIHF:n jäsen vuoden 2012 toukokuusta lähtien. Qatarin jääkiekkoliiton tämänhetkisenä johtajana toimii Khalil Al-Jabir. 
Liiton kansainvälinen tunnus on QAT.
Qatarin miesten jääkiekkomaajoukkue pelasi ensimmäiset viralliset pelinsä kesällä 2016. Kaksi vuotta aiemmin joukkue pelasi ensimmäisen näytösottelunsa.
ATF Dingo

Tekniset tiedot

Erotuksena perinteiseen panssariauton rakenteeseen, ATF Dingon rakenne perustuu viiteen eri moduuliin; runkoon, panssarointikuoreen, varastotilaan, konetilaan ja pohjan miinasuojukseen. Moduulirakenne tekee autosta perinteisiä itsekantavaan koriin perustuvia panssariautoja kevyemmän. Dingon tykkitorneja käytetään kauko-ohjatusti periskooppien ja monitorien avulla, joten miehistö voi käyttää aseita turvallisesti ajoneuvon sisältä. Ajoneuvon pääaseistuksena on joko M2-konekivääri tai Heckler & Koch GMG kranaattikonekivääri. Lisäksi ajoneuvo on varustettu MG3 tai MG43 konekiväärillä. 
Alkuperäisen mallin lisäksi ajoneuvosta on tehty kehittyneempi malli ATF Dingo 2. Dingo 2:n uudistettu runko tarjoaa miehistölle alkuperäistä mallia paremman suojan ulkoista uhkaa vastaan ja se voidaan varustaa voimakkaammalla aseistuksella. Alkuperäisen Dingon viiden hengen sijaan Dingo 2:teen mahtuu kahdeksan hengen miehistö.
Savonlinnan tuomiokirkko

Ulkoasu

Kirkossa on korkea, suippo torni sekä holvissa, ovissa ja ikkunoissa on suippokaaret. Täten se edustaa tyyliltään uusgotiikkaa. Kirkkoon mahtuu 1000 henkilöä ja sen korkeus ristin huippuun on 51 metriä. Kirkon valmistuttua se ei ollut kaikkien vanhaan puukirkkoon tottuneiden mieleen, joten tiilistä kirkkoa alettiin kutsua ”kirahviksi”.
Ensimmäisen suunnitelman kirkon rakentamiseksi oli tehnyt Carl Albert Edelfelt, mutta sitä pidettiin liian suurena toteutettavaksi. Merkittävin ero alkuperäisen ja toteutuneen suunnitelman välillä oli kirkon koko.
Paavo Leinonen on maalannut uuden alttaritaulun Jeesus Getsemanessa ja Antti Salmenlinna alttarikuorin kattofreskon.

Ennen rakentamista

Savonlinnan asukkaat joutuivat käymään Säämingin kirkossa Poukkusalmessa, koska kaupungissa ei ollut omaa kirkkoa. Läänin kuvernööri Aleksander Thesleff määräsi kirkon rakentamisesta vuonna 1850, ja Savonlinnan asukkaiden ja sääminkiläisten riita Savonlinnaan rakennettavan kirkon sijaintipaikasta päättyi kuvernöörin määrättyä sijaintipaikaksi Savonniemen. Vanha kirkko alkoi rappeutua ja käymään pieneksi. Rakentamispäätös tehtiin kuitenkin vasta vuonna 1869, sillä suuret nälkävuodet ja sääminkiläisten jarrutus lykkäsivät kirkon rakentamista.

Rakentaminen

Kirkon on suunnitellut arkkitehti Axel Hampus Dalström ja se on rakennettu vuosina 1874–1878.
Pietarista tuli töihin muurareita ja Viipurista puuseppiä. Johan Kolis valittiin urakoitsijaksi ja hänen vävynsä Otto Stadius jatkoi hänen työtään hänen kuoltuaan. Erik Kuorikoski toimi vastaavana rakennusmestarina, mutta käytännössä työstä vastasi Kustaa Laukkanen.

Tuomiokirkkona

Vuonna 1896 Viipurin ja Mikkelin läänien seurakunnista sekä osasta Kuopion läänin alueilla sijaitsevia seurakuntia muodostettiin uusi Savonlinnan hiippakunta. Tällöin Savonlinnan kirkosta tuli uuden hiippakunnan tuomiokirkko. Ensimmäinen piispa oli Gustaf Johansson, joka oli sittemmin pitkäaikainen Suomen arkkipiispa. Koska piispanistuin siirrettiin vuonna 1925 Viipuriin ja sieltä myöhemmin Mikkeliin, kirkko ei enää nykyään ole minkään hiippakunnan tuomiokirkko, mutta sillä on yhä tuomiokirkon nimi.

Tuho ja uudelleen rakentaminen

Talvisodassa 1. maaliskuuta 1940 Savonlinnan kaupunkia pommitettiin ja kirkko raunioitui pahasti. Kirkko rakennettiin uudelleen vuosina 1947–1948 arkkitehti Bertel Liljequistin suunnitelmien mukaan ja vihittiin uudelleen käyttöön 4. joulukuuta 1949. Kirkko ei rakentamisen jäljiltä noudattanut täysin alkuperäistä tyyliä, vaan esimerkiksi goottilaisia piirteitä vähennettiin.

Peruskorjaus

Kirkko peruskorjattiin 1990–1991 Ansu Ånströmin suunnitelmien mukaan. Alkuperäisessä asussaan kirkossa oli paljon puupintaa. Peruskorjauksen yhteydessä taiteilija Lauri Ahlgrén toteutti Paratiisin neljä virtaa -lasimaalauksen alttarin yläpuolella olevaan ikkunaan.

Salamanisku torniin

Toukokuun 25. päivä vuonna 2017 salama iski kirkon kellotorniin aiheuttaen pienen tulipalon. Palo saatiin kuitenkin nopeasti taltutettua, eikä suurempaa vahinkoa ehtinyt syntyä.
Atarneus

Maantiede

Atarneus sijaitsi Aioliissa, mutta luetaan joskus myös osaksi Mysiaa. Se sijaitsi lähellä Lesboksen saaren vastaista rannikkoa, ja sen kautta kulki tie Adramyttionista Kaikoksen tasangolle. Atarneuksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä.

Historia

Kaupungin alkuperäinen nimi lienee ollut juuri Atarneus, mutta myöhemmin se tunnettiin ennen kaikkea nimillä Atarna, Atarnea ja Aterne.
Herodotos kertoo, että Kyyros antoi Atarneuksen alueen Khioksen asukkaille näiden luovutettua hänelle lyydialaisen Paktyeen vuonna 547/546 eaa. Stefanos Byzantionlainen yhdisti Atarneuksen Homeroksen mainitsemaan Tarneen, mutta mahdollisesti perusteettomasti. Atarneuksen väestö koostui ilmeisesti suuren osan kaupungin historiaa osaksi kreikkalaisista ja osaksi ei-kreikkalaisista eli barbaareista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Atarneus (Ἀταρνεύς) ja Atarneitēs (Ἀταρνείτης).
Persialaiset voittivat Miletoksen tyrannin Histiaioksen Joonian kapinan aikaan Malenessa Atarneuksen alueella, ja vangitsivat tämän. Myöhemmin kaupunkia asuttivat Khioksesta karkotetut demokraatit, jotka tekivät sieltä hyökkäyksiä kotisaarelleen ainakin vuonna 409 eaa. 300-luvun eaa. puolessa välissä kaupungin tyrannina toimi Hermias, joka oli Aristoteleen ystävä ja appi. Kaupunki löi omaa hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Pausaniaan mukaan Atarneusta kohtasi sama onnettomuus kuin Myusta, toisin sanoen se täytyi hylätä lähivesistöissä lisääntyneiden sääskien määrän vuoksi. Epäselväksi kuitenkin jää, mistä tämä johtui, koska kaupungit sijaitsivat melko kaukana toisistaan. Atarneus kuitenkin ilmeisesti hylättiin, eikä se ollut enää olemassa Pliniuksen aikana.

Rakennukset ja löydökset

Atarneus on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin jäänteitä. Ne on ajoitettu 500–400-luvuille eaa. Kaupungin paikalta on löydetty myös 300-luvulle eaa. ajoitettujen rakennusten raunioita sekä saman ajan keramiikkaa.
Rock’n Vantaa

Rock’n Vantaa on Vantaan kaupunginmuseon tutkimushanke (2011–2014), joka tähtää vuonna 2014 avautuvaan rockaiheiseen näyttelyyn. Näyttelyn käsikirjoituksen pohjaksi on kerätty aineistoa vantaalaisesta nuorisobänditoiminnasta ja rockelämästä 1960-luvulta tähän päivään. Lähihistorian ja tämän päivän ilmiöiden dokumentointi ovat olennainen osa-alue museoiden toimintaa 2010-luvulla.

Hanke

Rock’n Vantaa -hankkeessa on haastateltu ammattimuusikoita, harrastuksenaan soittavia, taustavaikuttajia sekä festari- ja keikkayleisöä. Lähtökohtana on ollut, että haastateltujen henkilöiden nuoruusvuodet ja bänditoiminnan alku olisi tapahtunut Vantaalla tai Helsingin maalaiskunnassa. Haastateltuja on ollut yli 100. Rockaiheista aineistoa on kerätty myös havainnoimalla vantaalaisia rockfestareita ja -keikkoja sekä erilaisia treenitiloja. Aineistonkeruussa on tehty yhteistyötä Helsingin yliopiston kanssa.
Tärkeitä teemoja ovat olleet yhteistyö, vuorovaikutus ja yleisön osallistuminen. Yhtenä kohderyhmänä ovat olleet nuoret. Vantaalaisen Vaskivuoren koulun medialinja on tehnyt näyttelyyn dokumentteja oman koulunsa bänditoiminnasta. Vernissan animaatioasema ja Vantaan kaupungin nuorisopalveluiden kädentaitopaja ovat toteuttaneet yhteistyössä fiktiivisiä nukkeanimaatioita, joissa nuoret ovat tulkinneet vantaalaista rockhistoriaa omista lähtökohdistaan käsin. Inspiraationlähteinä käsikirjoituksessa ovat olleet museolta saadut lehtileikkeet, rokkarihaastattelut ja valokuvat. Ensimmäinen animaatio, Korson Kapina 1965, julkaistiin tammikuussa 2013 ja toinen, Länsimäki 1985, toukokuussa 2013. Trilogian kolmas osa valmistuu 2014.

Näyttely

Näyttely on avoinna yleisölle Tikkurilan vanhalla asemalla toukokuusta joulukuuhun 2014. Rock’n Vantaa -näyttelyn avajaisten yhteyteen on suunnitteilla rockkonsertti, joka järjestetään yhteistyössä Vantaan kaupungin tapahtuma- ja kaupunkikulttuuripalveluiden kanssa kaupunkijuhlien aikana.
Kortesjärvi

Kylät

Isomäki, Kielinen, Kortesjärvi, Purmojärvi, Rantala, Saarijärvi, Ylikylä, Manninen, Nuottimäki, Fräntilä, Kukkola, Pellinen, Pirttinen, Iso-Pellinen, Lappinen, Laukkonen, Salo, Ylikoski, Porkholma, Tyynismaa

Jääkäripitäjä

Kortesjärvi kutsui itseään jääkäripitäjäksi, koska sieltä lähti suhteessa väestöön kaikkein eniten vapaaehtoisia jääkäreiksi koulutettavaksi keisarilliseen Saksaan. Tästä syystä Kortesjärven vaakunassa oli – ja Kauhavan vaakunassa on – mantovanristi. Suomen Jääkärimuseo sijaitsee Kauhavan kaupungin Kortesjärven palvelutoimiston alakerrassa, missä on jääkäreistä, lähinnä etappimiesten näkökulmasta kertova näyttely ja esineistöä.

Ruokakulttuuri

Kortesjärven pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla rokkavelli eli klimppivelli.
Johann Christian Friedrich Hæffner

Johann Christian Friedrich Hæffner (2. maaliskuuta 1759 – 28. toukokuuta 1833) oli saksalaissyntyinen, Ruotsissa vaikuttanut säveltäjä. Hän opiskeli urkujensoittoa ja laulua. Tukholmassa hän työskenteli Saksalaisen kirkon urkurina, laulunopettajana ja hovin musiikillisena johtajana. Hän sävelsi oratorion Försonaren på Golgatha ja muuta hengellistä musiikkia, jota julkaistiin muun muassa Johan Olof Wallinin virsikirjassa. Hæffner sävelsi myös muihin genreihin lukeutuvaa musiikkia, kuten oopperan Electra, jonka levytys julkaistiin Caprice-levymerkillä vuonna 1993.
Primitivismi

Primitivismi on taidetta, joissa on tietoisia vaikutteita primitiivisestä eli Euroopan tai suurten maailmankulttuurien ulkopuolisesta taiteesta.
Kiinnostus primitiiviseen taiteeseen liittyi läheisesti modernin taiteen syntyyn. Etnografisten museoiden perustaminen ja vieraiden kulttuurien tutkimus loivat pohjaa primitivismille.Paul Gauguin lähti 1890-luvulla Tahitille alkuperäisen primitiivisyyden toivossa. Der Blaue Reiterin taiteilijoille luonnonkansojen naamiot ja veistoskuvat olivat tärkeitä. Samoin Die Brücken taiteilijat tutkivat kulttuurien esineitä. Myös Pablo Picasso ja Braque olivat kiinnostuneita kansatieteellisistä kokoelmista, etenkin naamioista. Museoiden tutkimisen ohella afrikkalaisia veistoksia myös kerättiin.
Kuvanveistäjä Henry Moore opiskeli ahkerasti Victoria and Albert Museumin sekä British Museumin etnografisia kokoelmia. Muun muassa meksikolainen makaava Chac Mool -kivihahmo vaikutti Henry Mooren veistotaiteeseen. Moderniin veistotaiteeseen vaikutti paljon myös kykladinen kulttuuri ja sen pelkistetyt veistokset, jotka eivät ole kaukana esimerkiksi Constantin Brâncușin tuotannosta.
Leonardo Ponzio

Seurajoukkueura

Ponzio aloitti ammattilaisuransa argentiinalaisesta Newell's Old Boysista, jossa hän pelasi vuoteen 2003 asti. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi espanjalaiseen Real Zaragozaan kolmen miljoonan euron siirtokorvauksella. Ensimmäisen ottelunsa Espanjan pääsarjassa hän pelasi 31. elokuuta 2003 kotiottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Kolmen pelaamansa kauden aikana hän oli aragonialaisseuran tärkeimpiä keskikenttäpelaajia.
Tammikuussa 2007 Ponzio palasi kotimaahansa ja siirtyi River Plateen. Hän teki ensimmäisen maalinsa vuoden 2007 Copa Libertadoresissa chileläistä Colo-Coloa vastaan.
Tammikuussa 2009 Ponzio siirtyi vanhaan seuraansa Real Zaragozaan 4,5-vuotisella sopimuksella. Joukkue nousi kauden 2008–2009 päätteeksi maan pääsarjaan, yhden kauden tauon jälkeen.
Etelä-Hwanghae

Maantiede

Maakunta on osa Haeson aluetta, ja rajoittuu lännessä Keltaiseenmereen, pohjoisessa ja idässä Pohjois-Hwanghaen maakuntaan. Etelässä maakunta rajoittuu osittain Korean demilitarisoituun vyöhykkeeseen, joka sijaitsee Pohjois- ja Etelä-Korean rajalla.
Etelä-Hwanghaen rannikolla on monia pieniä saaria, joista monet ovat asumattomia. Monia suurimmista saarista, kuten Baengnyeongia hallinnoi Etelä-Korea. Suurimmat saaret, jotka kiistatta kuuluvat Pohjois-Korealle ovat Kirin, Changrin ja Sunwi.
Maakunta, joka ei ole kovin vuoristoinen, on ainutlaatuisen sopiva maatalouteen, ja siitä käytetään myös nimitystä "Pohjois-Korean leipäkori". Suuri osa maasta on omistettu maatalouden käyttöön, ja näin nälänhätä Pohjois-Koreassa maaliskuussa 1990 ei osunut alueelle niin kovaa kuin muissa osissa maata. Tasangoilla viljellään monia lajeja vihanneksia, hedelmiä, viljaa ja riisiä.
Haeju, maakunnan pääkaupunki, on myös suurin satama eteläisessä Pohjois-Koreassa Wonsanin jälkeen. Alueella on myös useita muinaisia hautakumpuja ja kulttuurin muistomerkkejä, kuten Kangsosan buddhalainen temppeli, antiikin kivipagodit, ja Goryeo-aikakauden jäävarasto.

Aluejako

Etelä-Hwanghaen maakunta jakautuu yhteen kaupunkiin (si) ja 19 piirikuntaan (gun).
Rudolf Rocker

Johann Rudolf Rocker (25. maaliskuuta 1873 Mainz – 19. syyskuuta 1958) oli saksalaissyntyinen anarkosyndikalistikirjailija ja -aktivisti. Rocker oli itseoppinut anarkisti ilman adjektiiveja, joka uskoi että anarkismin eri koulukunnat edustivat ”vain talouden eri järjestelytapoja”, ja että anarkistien ensisijaisin päämäärä oli ”turvata ihmisten henkilökohtainen, sosiaalinen ja yhteiskunnallinen vapaus”. Rocker pakeni Saksasta Hitlerin ja natsien noustua valtaan vuonna 1933, ja noin vuoden kiertelyn jälkeen hän asettui Yhdysvaltoihin loppuiäkseen.
Suomen anarkistiliitto suomensi ja julkaisi vuonna 1996 Rockerin teoksen Anarkosyndikalismi – vapaa työväenliike (engl. Anarcho-Syndicalism) vuodelta 1938. Rockeria kutsuttiin kirjan esipuheessa ”anarkosyndikalismin tärkeimmäksi teoreetikoksi”.
Serge Koussevitzky

Sergei Aleksandrovich Koussevitzky (ven. Сергей Александрович Кусевицкий, Sergei Aleksandrovitš Kusevitski; 26. heinäkuuta (J: 14. heinäkuuta) 1874 Vyšni Volotšok, Tverin alue, Venäjän keisarikunta – 4. kesäkuuta 1951 Boston, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen juutalainen kapellimestari, säveltäjä ja kontrabasisti. Hänet muistetaan etenkin pitkästä kaudestaan Bostonin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana vuodesta 1924 vuoteen 1949.
Aino Paunonen

Aino Elisabet Paunonen  (s. 4. marraskuuta 1992 Myrskylä) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälajit ovat 400 metrin juoksu ja 800 metrin juoksu. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentaa Ari Paunonen.
Paunonen oli toinen vuoden 2010 Kalevan kisoissa 400 metrin ennätysajallaan 54,84 s. Porin Kalevan kisoissa 2015 hän voitti 800 metrillä pronssia, Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 hopeaa ja Jyväskylässä 2018 pronssia. Viestijuoksun SM-kilpailuista hänellä on 4 × 400 metrin viestistä kultaa vuodelta 2015, hopeaa 2018 ja pronssia 2017, 4 × 800 metrin viestistä hopeaa vuosilta 2012, 2015 ja 2016 sekä pronssia vuosilta 2014 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut hopeaa 400 ja 800 metrillä vuonna 2018. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.
Thomas Dekker (näyttelijä)

Thomas Alexander Dekker (28. joulukuuta 1987 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on toiminut myös laulajana ja elokuvaohjaajana.

Ura

Hän aloitti lapsinäyttelijänä 6-vuotiaana, jolloin hän näytteli Chancea televisiosaippuassa Tunteita ja tuoksuja. Hän myös vieraili lapsena useissa televisiosarjoissa kuten Nanny, Seinfeld ja Star Trek: Voyager. Hänen uransa tunnetuin televisiorooli on kuitenkin luultavasti televisiosarjassa Terminator: Sarah Connorin aikakirjat, jota tehtiin vuosina 2008-2009. Vuosina 2011-2012 hän näytteli televisiosarjassa Noitapiiri.
Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1994 elokuvassa Star Trek – sukupolvet. Tämän jälkeen hän näytteli yhden lapsirooleista elokuvassa Kirottujen kaupunki. Vuonna 2010 hän näytteli elokuvissa Painajainen Elm Streetillä ja Kaboom.
Hän on esiintynyt Daughtryn musiikkivideolla Waiting for Superman. Hän oli myös lapsena Fievelin äänenä elokuvissa Fievel ja Manhattanin aarre ja Fievel ja Manhattanin hirviö. Hän oli myös Pikkutassun äänenä viidessä Maa aikojen alussa elokuvassa.

Yksityiselämä

Hänen äitinsä on walesilainen ja hänen amerikkalaisella isällään on englantilaiset ja hollantilaiset sukujuuret. Hän on vegaani.
Puffin Island (Kerryn kreivikunta)

Puffin Island (iiriksi Oileán na gCánóg) on asumaton kivikkoinen saari Iveraghin niemimaan rannikolla Kerryn kreivikunnassa, Irlannissa.
Saari on noin 1,7 kilometriä pitkä, alle 500 metriä leveä ja korkeimmillaan noin 150 metriä korkea. Saarella on tärkeitä lintuyhdyskuntia, muun muassa tuhansia lunneja (engl. puffin) ja pikkuliitäjiä, ja niiden lisäksi merikeijuja, sekä satoja ruokki- ja kajavapareja. Saaren omistaa Birdwatch Ireland.
Euthanasia Coaster

Muotoilu

Vuoristorataan kuuluu kahden minuutin nousu 510 metriä korkean tornin huipulle, josta vaunut lähtevät jyrkkään syöksyyn alaspäin. Alamäki vauhdittaa vaunut 360 km/h nopeuteen ennen kuin vaunut saapuvat ensimmäiseen seitsemästä Eulerin spiraalia muistuttavasta silmukasta. Jokainen silmukka on edeltäjäänsä pienempi säilyttäen tappavan 10 G:n voiman matkustajiin minuutin ajan samalla, kun vaunujen vauhti koko ajan hidastuu. Vaunuihin mahtuu 24 matkustajaa kerrallaan.
Euthanasia Coaster surmaisi matkustajansa aiheuttamalla heille ensin tajuttomuuden veren pakkautuessa päästä jalkoihin ja edelleen kuoleman aivojen hapenpuutteen takia. Seitsemän peräkkäistä silmukkaa takaisivat 10 G:n kiihtyvyyden minuutin ajaksi, ja tämä tuottaisi Urbonasin mukaan kivuttoman kuoleman kestävimmillekin matkustajille.
Epäurheilijamainen käytös

Epäurheilijamainen käytös tarkoittaa käytöstä, jossa pelaaja tietoisesti rikkoo sääntöjä ja häiritsee vastustajan peliä tietoisesti esimerkiksi huudahtelemalla tai loukkaamalla vastustajaa fyysisesti tai henkisesti. Jokaisessa urheilulajissa on mahdollisuus käyttäytyä epäurheilijamaisesti ja useassa lajissa säännöt myös kieltävät epäurheilijamaisen käytöksen. Epäurheilijamaiseen käytökseen jatkuvasti syyllistyviä usein halveksitaan ja pelkkä väitekin on loukkaava.
Myös puhekielessä ja arkipäivän asioissa epäurheilijamaisella käytöksellä voidaan viitata henkilöön, joka rikkoo yhteisiä sääntöjä siten, että muut joutuvat kärsimään rikkojan tekojen seuraukset.
Abraham Wetter

Abraham Wetter (n. 1695 – 8. toukokuuta 1737 Helsinki) oli suomalainen porvari ja laivanvarustaja, joka toimi merkittävänä teollisuuden kehittäjänä ja Helsingin pormestarina. Hänen isänsä oli meritullintarkastaja Petter Wetter. Wetterin suku oli todennäköisesti alkujaan saksalainen ja saksankielinen, kuten monet aikakauden porvarisuvut Helsingissä. Paitsi sahamyllyn Helsingin pitäjän kirkonkylässä, Wetter omisti myös useita laivoja, joista suurin oli alkuperältään Helsingin edustalle uponnut venäläinen kaljuuttialus, jonka hän oli nostattanut ylös. Alus sai kunnostettuna saksankielisen nimen Die Stadt Hellsingfors. Se aloitti suolan tuonnin Hollannista ja romahdutti tärkeän suolan hinnan kaupungissa. 
Vuonna 1725 Wetter sai ennakkoperintönä isältään Herttoniemen kartanon, mutta hänen jälkeensä se myytiin pois suvun hallusta.
Isovihan aikana Wetter toimi tykistön ylisotatuomarina. Sodan ja venäläismiehityksen jälkeen hän nousi Helsingin pormestariksi 1722 ilman vaaleja, sillä monet kaupungista paenneista porvareista eivät miehityksen päätyttyä palanneet takaisin. Wetter toimi pormestarin virassa jälleenrakennuskautena kuolemaansa saakka, vuoteen 1737. Hän edusti Helsingin porvaristoa Tukholman valtiopäivillä 1723. Hänen seuraajansa pormestarina oli maatullintarkastaja Olof Bidenius Renhoorn. Forsius antaa Wetteristä lyhyen, mutta hyvän maininnan: "Tätä herraa aikanaan kaupungin asukkaat suuresti rakastivat, koska hän kaikin tavoin oli koettanut edistää heidän parastaan."
Wetterillä oli poika Gustaf, joka tuomittiin kuolemaan törkeästä purjehdusrikoksesta eli salakuljetuksesta. Kuolemantuomio muutettiin kuitenkin seitsemäksi kujanjuoksuksi sadan miehen rivin editse sekä kahdeksi vuodeksi kuritushuonetta. Gustaf selvisi raippatuomiosta hengissä. 
Wetterin mukaan nimettiin vuonna 1954 Porolahdentie Helsingin Herttoniemessä ja Roihuvuoressa uudestaan Abraham Wetterin tieksi. Lähellä kulkee myös hänen isänsä mukaan nimetty Petter Wetterin tie.
Panchen-lama

Panchen-lama on Tiibetin buddhalaisuuden, lamalaisuuden, Gelug-koulukunnan toiseksi korkein johtaja. Korkein johtaja on dalai-lama. Panchen-laman tehtävänä on muun muassa löytää uusi dalai-laman inkarnaatio ja päinvastoin.
Nykyinen dalai-lama Tenzin Gyatso nimesi Gedhun Choekyi Nyiman panchen-laman 11. inkarnaatioksi 14. toukokuuta 1995, mutta tätä Kiina ei tunnustanut virallisesti. Kiinan hallitus nimesi Gyancain Norbun (uskonnollinen nimi Erdini Qoigyijabu) uudeksi panchen-lamaksi, mutta tätä valintaa eivät Tiibetin pakolaishallitus ja useimmat Kiinan ulkopuolella elävät lamalaisuuden harjoittajat hyväksy. Gedhun Choekyi Nyiman nykyistä olinpaikkaa ei tiedetä.