google/wiki40b huggingface dataset:
Paasitorni

Arkkitehtuuri

Helsingin työväenyhdistyksen rakennuttama työväentalo valmistui vuonna 1908. Sen julkisisivu tehtiin rakennuspaikalta louhitusta graniitista, jota varastoitiin myös vuonna 1925 valmistunutta laajennusosaa varten. Lisäksi kiveä käytettiin tonttia ympäröivään aitaan sekä viereisen rantakadun päällystämiseen. Rakennuksen vanhin osa edustaa tyylisuunnaltaan myöhäisjugendia. Julkisivua, pääportaikkoa ja juhlasalia koristavat erilaiset työkaluaiheet ja ammattikuntien symbolit. Lisäksi koristelu käsittää geometrisia kuvioita ja luontoaiheisia ornamentteja. Sisääntulokerroksessa sijaitsevan Siltasaari-salin seiniä puolestaan koristavat muusikkoaiheiset friisit 1920-luvulta, jolloin paikalla toimi elokuvateatteri.
Sisällissodan loppuvaiheessa käydyn Helsingin taistelun aikana huhtikuussa 1918 työväentalo vaurioitui pahoin ja sen torni sekä juhlasali jouduttiin rakentamaan uudelleen. Arkkitehti Karl Lindahl suunnitteli myös vuonna 1925 valmistuneen lisärakennuksen. Hänen käsialaansa ovat lisäksi juhlasalin loisteliaat valaisimet. 1920-luvun klassismia edustavan laajennuksen yhteydessä valmistuivat nykyinen pääsisäänkäynti, ala-aula ja toisen kerroksen ravintolasali. 1990-luvun puolivälissä rakennusta entisöitiin alkuperäissuunnitelmien mukaisesti, muun muassa ravintola ja ala-aula palautettiin 1920-luvun asuunsa. Vanhalla puolella sijaitsevat kokoustilat remontoitiin 2000-luvun alussa, jolloin ne myös nimettiin talon historiassa vaikuttaneiden henkilöiden mukaan. Muutamaa vuotta myöhemmin kunnostettiin myös rakennuksen torniosa.

Ravintolatoiminta

Vuonna 1883 perustettu Helsingin Työväenyhdistys aloitti ravintolatoiminnan vuotta myöhemmin kaupungin keskustassa Kaivokadulla. Juttutuvaksi kutsuttu ravintola muutti 1908 Yrjönkadun ”Torpalta” uuden työväentalon tiloihin Säästöpankinrantaan. Sen asiakkaisiin lukeutuivat muun muassa Otto Wille Kuusinen ja Vladimir Lenin, joiden mukaan eräs nurkkapöytä tunnetaan edelleen ”vallankumouspöytänä”. Kieltolain ajan suljettuna ollut Juttutupa avasi ovensa jälleen vuonna 1932 ja sai täydet anniskeluoikeudet kaksi vuotta myöhemmin. Raittiusliikkeen painostuksesta se kuitenkin suljettiin pian, jolloin tilalle tuli kustannusosakeyhtiö Tammen kirjavarasto ja myöhemmin Demarin paino- ja varastotilat. Ravintolatoiminta Juttutuvassa alkoi vuosikymmenten tauon jälkeen uudelleen vappuna 1979. Vuonna 1982 avattiin kaksi uutta kabinettia, joissa 1980-luvulla käytiin muun muassa hallitusneuvotteluja.
Niin sanottu Graniittilinna toimi Helsingin Jyryn urheilusalina rakennuksen valmistumisesta aina seuran lakkauttamiseen vuoteen 1930 saakka. Vuonna 1917 Helsingin punakaarti majoittui alakerran tiloihin ja voimistelusali toimi asevarastona sisällissodan päättymiseen saakka. Jyryn lakkauttamisen jälkeen perustettiin SDP:n oma urheiluseura Tarmo, joka 1931 muutti siltä jääneisiin tiloihin. Tarmon muutettua rakennuksesta 1982, sali vuokrattiin ensin tanssiteatteri Raatikolle ja sen jälkeen Helsingin kaupungin liikuntavirastolle. Voimistelusalin tilalle avattiin ravintola Graniittilinna vuonna 2004.
Boucle du Mouhoun

Maantiede, ilmasto ja luonto

Alue käsittää 12 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Nordin ja Centre-Ouestin ja etelässä Sud-Ouestin ja Hauts Bassinsin alueisiin sekä lännessä ja pohjoisessa Maliin. Alueesta yli 70 % on alle 300 metriä korkeaa tasankoa, jonka yläpuolella kohoaa kalliorinteitä ja kukkuloita. Korkein kohta on Konkoliko (621 metriä merenpinnasta). Vesistöjä ovat Mouhoun eli Musta-Volta ja sen sivujoet.
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on pohjoisessa 500–700 ja etelässä 1000–1400 millimetriä. Vuodenaikoja on kaksi. Monsuunin tuoma sadekausi kestää pohjoisessa kolmesta viiteen ja etelässä kuudesta kahdeksaan kuukautta. Kuivaa kautta leimaa harmattan-tuuli. Lämpötilat vaihtelevat sadekauden 24–28 asteesta helmi-huhtikuun yli 40 asteeseen.
Kasvillisuus on pohjoisessa pensasaroa ja etelässä metsä- ja puusavannia sekä galleriametsiä. Eläimistöön kuuluvat virtahevot, puhvelit, norsut, pahkasiat, hyeenat, leijonat ja leopardit.

Hallinnollinen jako ja asutus

Vuonna 2001 perustettu alue jakautuu Balén, Banwan, Kossin, Mouhounin, Nayalan ja Souroun provinsseihin. Se käsittää 47 departementtia, kuusi kaupunkikuntaa, 41 maalaiskuntaa ja 1 042 kylää. Kaupunkeja ovat provinssien keskukset Boromo, Dédougou, Nouna, Solenzo, Toma ja Tougan.
Alueella asuu 10,3 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 8,5 %, mikä on huomattavasti alle maan keskiarvon (22,7 %).
Boucle du Mouhounissa asuu paljon mandelaisia kansoja. Yleisimmät kielet ovat moore (27,7 %), bwamu (14,8 %), samo eli san (14,6 %), marka eli dafing (9,2 %), fulani (6,5 %), djula (6,1 %), bobo (2,5 %), nuni (2,3 %) ja dogon (1,6 %). Djulaa puhutaan varsinkin kaupungeissa (28,0 %). Muslimeja on 62,2 %, katolisia 17,7 %, animisteja 15,0 % ja protestantteja 4,5 %.

Talous

Väestöstä 90 % harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Boucle du Mouhoun tunnetaan Burkina Fason ”vilja- ja puuvilla-aittana”. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, lehmänpapu, maapapu ja bataatti. Myytäväksi kasvatetaan puuvillan ohella maapähkinää, soijaa ja seesamia. Varsinkin Souroun laaksossa harjoitettava puutarhaviljely tuottaa muun muassa kaalia, sipulia, tomaattia, munakoisoa ja herneitä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siat ja siipikarja.
Muita elinkeinoja ovat käsityöammatit, kaupankäynti ja liikenne. Alueella toimii Pouran teollinen kultakaivos.
Lorze

Joen kulku

Lorze saa alkunsa Zugin kantonissa, Zugin kaupungin kaakkoispuolella sijaitsevasta Ägerisee-järvestä. Joki laskee Zuginjärveen Zugin kaupungissa ja jatkaa Chamista kymmenkunta kilometriä luoteeseen laskien Reussiin Obfeldenin, Hünenbergin ja Merenschwandin rajalla.
Lorze virtaa Zugin kantonin alueella - pienen matkaa se on Zürichin kantonin rajajokena. Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Baar, Zug ja Cham.

Vesivoima

Lorzessa on kuusi vesivoimalaa, joista neljä on Ägeriseen ja Zuginjärven välillä. Järvien välinen korkeusero on 311 metriä.

Virtaama

Lorzen virtaama vaihtelee vuosien 1935-2008 tietojen perusteella vuosittain melko vähän: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Frauenthalissa - ennen joen yhdistymistä Reussiin - on ollut 7,4 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (11 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1949 (3,1 m³/s). Lyhyemmän jakson vaihtelu on isompaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2007 elokuussa (38 m³/s) sekä pienin vuoden 1947 syys-lokakuussa (0,65 m³/s).
Metsolahti

Metsolahti on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kylä sijaitsee valtatien 9 varrella Vaajakosken ja Lievestuoreen välissä, vastapäätä Savion kylää. Metsolahden kylä on Metsolahti nimisen lahden rannalla.
Metsolahti tunnetaan valtakunnallisesti Pönttövuoren tunnelista, joka on Jyväskylä–Pieksämäki-radan välisellä rautatieosuudella. Alkuperäinen tunneli rakennettiin ensimmäisen maailmansodan aikana 1914-1917 ja sitä on perinteisesti tai leikillisesti pidetty Savon länsirajana. 2000-luvun alussa viereen puhkaistiin uusi Pönttövuoren tunneli ja vanhasta poistettiin kiskot.
Metsolahdella on oma toimiva kyläseura, jonka kylätalona toimii entinen Metsolahden rautatieasema. Metsolahdella on tiivistä yhteistyötä läheisen Savion kylän kanssa.
Oktonautit

Oktonautit (engl. The Octonauts) on Chorionin ja Brown Bag Filmsin CBeebies-kanavalle tuottama lasten tietokoneanimaatiosarja. Sarjan ensimmäinen osa esitettiin Britanniassa 4. lokakuuta 2010, ja sarjaa on esitetty muun muassa Australiassa ABC3-, Ranskassa TF1-, Yhdysvalloissa Disney Channel- ja Suomessa Yle TV2 -kanavalla. Sarjassa seurataan eläinten miehittämän merenalaisen Oktopod-nimisen tutkimusaseman toimintaa ja seikkailuja. Sarjan hahmot on suunnitellut Meomi.
Oktonautit ovat merenalaisen tutkimusasema Oktopodin miehistöä, jonka komentajana toimii kapteeni Valkonen. Oktonautteja ovat: Valkonen, Kwazi, Peso, Tessa, Shellington, Tumppi, Viivi ja Vihi, heidän lisäkseen Oktopodin miehistöön kuuluu joukko vesiläisiä, joiden johtajana on Tumppi. Oktonauttien vedenalaiset kulkupelit ovat nimeltään Gupeja, joita ovat Gup A, -B, -C, -D, -E, -F, -G, -H, -I, -K, -M, -O, -R, -S, -V, -X, -Y.
Allvis

Allvis on skandinaavisessa mytologiassa kääpiö. Hänen nimensä merkitsee ”kaikkitietävä”. Hän takoi aasajumalille aseita, ja palkkioksi jumalat lupasivat Thorin poissa ollessa tämän tyttären Thrudin vaimoksi Allvisille. Thoria sopimus ei kuitenkaan miellyttänyt. Kun Allvis saapui noutamaan palkkiotaan, päätti Thor järjestää kokeen estääkseen avioliiton. Thor ilmoitti suostuvansa antamaan Thrudin puolisoksi Allvisille, jos kääpiö kykenisi vastaamaan kaikkiin Thorin kysymyksiin. Thor pitkitti koetta aamunkoittoon asti, jolloin auringonsäteet osuivat Allvisiin ja tämä muuttui kiveksi, sillä kääpiöt eivät kestä auringonvaloa.
Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeus

Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeus on Vaasan hovioikeuspiiriin kuuluva käräjäoikeus. 
Se syntyi vuoden 2010 alussa, kun Seinäjoen käräjäoikeus, Kauhajoen käräjäoikeus ja Kauhavan käräjäoikeus yhdistyivät valtioneuvoston asetuksella yhdeksi kokonaisuudeksi.  Käräjäoikeuden tuomiopiiriin kuuluu 17 kuntaa. Tuomioistuimen kanslia on Seinäjoella ja muut istuntopaikat Kauhajoella, Kauhavalla, Alajärvellä ja Alavudella.
Pavel Kuznetsov

Pavel Kuznetsov (ven. Павел Кузнецов; s. 10. elokuuta 1958) on venäläinen diplomaatti. Hänet nimitettiin 14. elokuuta 2017 maansa suurlähettilääksi Suomeen. Kuznetsov on aiemmin työskennellyt Venäjän ulkoasiainministeriössä ja edustustoissa ulkomailla; Neuvostoliiton/Venäjän Suomen-suurlähetystöissä hän on aiemmin ollut tehtävissä vuosina 1980–1985 ja 1991–1996.
Kuznetsov on valmistunut Neuvostoliiton ulkoasianministeriön kansainvälisten suhteiden korkeakoulusta Moskovassa vuonna 1980. Hän on naimisissa, ja hänellä on lapsi.
Kuznetsov varoitti lokakuussa 2017 Venäjän vastatoimista, mikäli Suomi liittyisi NATO:n jäsenmaaksi.
Pekka Tiilikainen & Beatmakers

Beatmakers on Hämeenlinnassa vuonna 1988 perustettu yhtye. Se on levyttänyt sekä suomeksi, että englanniksi laulettua beatrautalankaa, kuin myös instrumentaalimusiikkia sisältäviä levyjä. Yhtyeen tuotantoa on myös kymmenillä koti- ja ulkomaisilla rautalanka- sekä iskelmäkokoelmilla. 
Beatmakersin ensimmäinen levytys on vuodelta 1997 oleva viiden kappaleen omakustanne-CD. Levyllä ovat mukana taustalaulajina Jussi Raittinen ja Cay Karlsson. Tuohon aikaan yhtyeen laulusolistina toimi Paavo Gröhn, jonka Pekka Tiilikainen korvasi tammikuussa 1998. Tiilikainen oli ennen Beatmakersia levyttänyt kaksi singleä Patakunkku-yhtyeen kanssa 1990-luvun alussa. Vuonna 2000 julkaistiin albumi Kuparinen taivas ja yhtye muutti nimekseen Pekka Tiilikainen & Beatmakers. Albumin yhdellä kappaleella viheltää Erkki Junkkarinen. Samana vuonna hollantilaisen Rarity-Recordsin kautta julkaistiin instrumentaalilevy Mountain Tale, jonka viidellä raidalla oli mukana vierailevana kitaristina Isto Hiltunen.
Yhtyeen menestynein single on vuonna 2001 julkaistu "Cortina" joka viihtyi valtakunnallisen radiosoiton TOP10:ssä useamman viikon. Iskusäveliä-levyn kappaleesta "Himmenneet lyhdyt" tehtiin myös video MTV3:n Levyraati-ohjelmaan. Kyseinen video on julkaistu bonuksena yhtyeen vuonna 2004 julkaisemalla live-CD:llä.
Yhtyeelle on myönnetty Rautalanka Award tunnustuspalkinto kesällä 2007 sekä Yyterin avain-tunnustus lokakuussa 2019. Pekka Tiilikainen & Beatmakers on myös ollut esillä arvostetuissa musiikkilehdissä kuten Rytmi, Blues News, Riffi ja Big Beat. Myös Iskelmän tähtitaivas-teos huomioi yhtyeen vuonna 2004. 
Pekka Tiilikainen & Beatmakers aloitti vuonna 2008 määräämättömän pituisen keikkatauon joka päättyi 19.8.2016 Hämeenlinnan Suisto-klubilla. 
Yhtye juhli 30-vuotista taivaltaan keikkailemalla 2017-2018 kotimaan lisäksi mm. Englannissa, Hollannissa, Ruotsissa ja Saksassa. Uusi huhtikuussa 2018 julkaistu albumi sisälsi instumentaalibiisien lisäksi ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa myös englanninkielisiä laulubiisejä. Juhlavuoden kunniaksi yhteistyötä on tehtiin mm. Remu Aaltosen kanssa. 
Yhtyeen ympärille on koottu Renegades Revisited-ryhmä jossa soittavaa lisäksi alkuperäinen The Renegades-rumpali Graham Johnson. Kesän 2018 Suomen keikalla kokoonpanoa täydensi Hasse Walli. Kesällä 2019 kokoonpanossa soitti Esa ´Bluesministeri´ Kuloniemi.

Muita Beatmakerseja

Suomessa on toiminut myös muita yhtyeitä Beatmakers-nimellä. Jim & The Beatmakers levytti vuosina 1964–1965 kaksi singleä. Osa sen jäsenistä perusti hajonneen Islanders-yhtyeen kanssa kokoonpanon joka tunnettiin aluksi nimillä The Beatmakers ja Finnish Beatmakers. Yhtye tuli tunnetuksi nimellä Jormas.
Hullunkuriset perheet

Hullunkuriset perheet (engl. Happy Families) on korttipeli, jossa pyritään keräämään neljän samanarvoisen kortin nippuja. Peliä voidaan pelata myös Musta Pekka-pelikorteilla tai tavanomaisella korttipakalla.
Suomessa peliä markkinoitiin jo vuonna 1907. Poika Vesanto on kuvittanut version korteista. Hullunkuriset perheet -pelikortteja on myynyt mm. Tactic.
Aki Månsson on tehnyt pelistä version Ei niin hullunkuriset perheet. Pelistä on tehty myös versio "Tavalliset perheet", jossa on moninaisia perheitä.

Peli-idea

Pelissä on kaksi tai enemmän pelaajia. Kortit jaetaan pelaajille tasan. Pelin tavoitteena on kerätä neljän samanarvoisen kortin nippuja (perheitä), ja pelin voittaa eniten nippuja (perheitä) kerännyt.
Pelaajat pyytävät vuorotellen jotain tiettyä korttia toiselta palaajalta täydentääkseen omaa nippuaan. Jos pyydetty kortti löytyy pelaajalta, pyytäjä saa sen. Pyytäjä jatkaa kunnes pyydettyä korttia ei löydy – tällöin vuoro siirtyy eteenpäin. Kun pelaajalla on kokonainen nippu kädessään, hän laittaa nipun eteensä.
HMS Cottesmore (L78)

Palvelus

HMS Cottesmore siirtyi joulukuussa 1940 vastaanottokokeiden ja varustamisen jälkeen koulutettavaksi Portlandiin, josta se siirtyi tammikuussa 1941 edelleen laivueeseensa Sheernessiin. Alus suojasi Pohjanmeren saattueita sekä valvoi alueen meriliikennettä laivueen mukana.
Alus siirtyi helmikuussa Irlanninmerellä matkanneiden saattueiden suojaksi. Se suojasi 6. helmikuuta saattuetta WS6A Avonmouthista Clydeen HMS Broadwaterin, HMS Atherstonen ja HMS Keppelin kanssa. Alus suojasi 9. helmikuuta saattuetta Clydestä edelleen luoteisen reitin alaisuudessa. Se erkani 12. helmikuuta saattueesta palaten laivueeseensa Pohjanmeren saattueiden suojaksi.
Alus liittyi 12. helmikuuta 1942 16. ja 21. Hävittäjälaivueista koottuun osastoon, jonka tehtävänä oli estää Saksan laivaston taisteluristeilijöiden Scharnhorstin ja Gneisenaun matka Kanaalin läpi Brestistä Wilhelmshaveniin (operaatio Cerberus). Osastosta vapauduttuaan HMS Cottesmore palasi saattuepalvelukseen.
Alus karkotti 17. maaliskuuta Lowestoftin edustalla saattueen kimppuun hyökänneet Saksan laivaston E-veneet. Se osallistui 26. heinäkuuta iskuun saksalaisten rannikkoliikennettä vastaan, jolloin alus upotti Cherbourgin edustalla aseistetut troolarit VP202 ja VP203. Paluumatkalla alus joutui ilmahyökkäykseen, jolloin kolme miehistönjäsentä sai surmansa.
HMS Cottesmore joutui saamiensa vaurioiden vuoksi telakalle, mistää palattuaan se jatkoi laivueen mukana saattueiden suojaamista. Alus osallistui 13. lokakuuta Saksan laivaston kaapparin Kometin etsimiseen.
Alus määrättiin toukokuussa 1944 suunnitellun Normandian maihinnousun Force G:hen, jonka mukana se osallistui harjoituksiin (operaatio Fabius). Alus siirtyi kesäkuun alussa Solentiin suojatakseen saattuieta. Se suojasi maihinnoususaattue G2:ta HMS Pytchleyn sekä kolmen moottoriveneen kanssa. Saattueen muodostivaat 18. Miinanraivaajalaivue sekä osa 150. BYMS-raivaaja laivueesta. Saattue saapui 6. kesäkuuta sillanpäähän.
HMS Cottesmore jatkoi 7. kesäkuuta itäisen osaston alueella tulitukitehtävissä Force G:n mukana. Alus siirrettiin Portsmouthiin varsinaisen maihinnousun päätyttyä suojaamaan täydennyssaattueita sekä suojaamaan maihinnousualuetta vihollisen laivaston iskuilta.
Alus palasi elokuussa rannikkosaattueiden suojaksi liitettynä 21. Hävittäjälaivueeseen. Se suojasi 1. marraskuuta monitoreja HMS Erebus ja HMS Roberts Walchereniin HMS Garthin kanssa (operaatio Infatuate). Operaatiosta vapauduttuaan alus jatkoi saattueiden suojaamista sekä meriliikenteen valvontaa laivueen mukana.
Alus suojasi toukokuussa 1945 Euroopan sotatoimien päätyttyä miinanraivaajia Cuxhaveniin. Se liitettiin Harwichin saattajaosastoon suojaamaan joukkojen siirtoja sekä saattueita.
HMS Cottesmore siirrettiin elokuussa Portsmouthin paikallislaivueeseen. Alus siirrettiin helmikuussa 1946 Devonportin reserviin, jossa se makasi ankkuroituna poistolistalle siirtoonsa saakka 1956. Alus oli yhdeksän kuukautta telakalla Cowesissa, minkä jälkeen se myytiin Egyptin laivastolle nimellä Ibrahim el Awal. Alus nimettiin vielä uudelleen Mohamed Ali El Kebiriksi sekä Port Saidiksi. Alus palveli koulutusaluksena romuttamiseensa 1972 saakka.
Argo

Argo (m.kreik. Ἀργώ) oli kreikkalaisessa mytologiassa laiva, jolla Iason ja argonautit purjehtivat Kolkhiiseen ryöstämään lohikäärmeen vartioimaa kultaista oinaan taljaa. Argon rakensi Argos, Friksoksen poika, Dodonan oraakkelipaikassa kasvaneesta tammesta, ja niinpä laiva kykeni puhumaan ja ennustamaan. Argo toimi myös innoittajana, kun Ptolemaios loi eteläiselle tähtitaivaalle sitä esittävän tähdistön, Argo-laivan. Odysseian mukaan Argo oli ensimmäinen laiva, joka oli selvinnyt Skyllan ja Kharybdiin ohi vahingoittumatta.
These Boots Are Made for Walkin'

Muita versioita

Kappaleesta on tehty lukuisia cover-versioita eri musiikkityyleille, tunnetuimpana ehkä Jessica Simpsonin esittämä ja sanoittama versio elokuvan The Dukes of Hazzard (2005) soundtrackilla. Suomalaisartisteista englanninkielisen cover-version ovat levyttäneet Marjatta Leppänen (1974) ja PIM-tyttöyhtye (1985). Käännösversion ovat julkaisseet Satu Pentikäinen ("Nää buutsit on mun omat", 1984, san. Raul Reiman) ja Anna Hanski ("Saappaat", 1989, san. Jukka Alihanka). Olivia Holt teki myös kyseisestä kappaleesta oman versionsa elokuvassa Girls vs Monsters (2012).
Delfiini

Tuntomerkit

Delfiinillä on kaareva otsa ja sen sisällä on kaikuluotaukseen soveltuva äänielin kuten muillakin delfiinien heimon (Delphinidae) lajeilla. Delfiini kasvaa parin metrin mittaiseksi ja voi painaa yli sata kilogrammaa. Yläleuassa on molemmin puolin 46–55 hammasta, kun taas alaleuassa on 40–50 hammasta. Delfiinien väri voi vaihdella. Yleensä selkäpuoli on ruskeanharmaa ja mahapuoli valkeanharmaa aaltomaisen rajan ollessa erittäin selvä. Silmästä otsaan ulottuu tumma raita. Värityksessä on ero verrattuna D. capensis -lajiin, samoin hampaiston lukumäärässä. Kuono on D. delphis-lajilla selvästi tylpempi.

Levinneisyys

Tavallinen delfiini jaetaan nykyisin kahteen alalajiin. Nimialalaji Delphinus delphis delphis esiintyy yleisenä ja elinvoimaisena Pohjois-Atlantilla sekä Tyynen valtameren itäosissa, ja erittäin uhanalaisena Välimerellä. Laji suosii lämpimiä vesiä, joten sen vakituinen elinalue ulottuu pohjoisimmillaan vain Britteinsaarille. Pohjanmeren itäosissa ja Itämerellä delfiini on satunnainen vierailija. Havainnot esimerkiksi Tanskan vesillä ovat kuitenkin yleistyneet 2000-luvulla, koska laji on runsastunut Skotlannin ympäristössä luultavasti ilmaston lämpenemisen seurauksena.
Vaarantunut Delphinus delphis ponticus-alalaji elää vain Mustallamerellä ja osassa Välimerta.
Tavallista delfiiniä on tavattu Suomen aluevesillä ainakin kolmesti. Tiettävästi ensimmäinen havainto tehtiin vuonna 1893, jolloin delfiini kuoli kalaverkkoon Ahvenanmaalla. Toinen havainto saatiin vasta yli sata vuotta myöhemmin, kun Luvian Säpin saaren rannasta löytyi kuollut delfiini loppukesällä 1997. Raadon löytymisen jälkeen kävi ilmi, että muuan merikapteeni oli aikaisemmin kesällä nähnyt yhden tai joidenkin lähteiden mukaan kaksi delfiiniä elävänä Säpin lähistöllä. Tutkimuksissa Säpin yksilö osoittautui 5–7-vuotiaaksi urokseksi, ja sen luurankoa suunniteltiin tuolloin sijoitettavaksi Turun luonnontieteelliseen museoon. Kolmannen kerran delfiinejä vieraili Suomen vesillä marraskuussa 2006, jolloin Korppoon saaristokeskuksen edustalla havaittiin emo ja poikanen. Ne nähtiin toisenkin kerran Saaristomerellä elävinä, kunnes noin viikon kuluttua ne hukkuivat kalaverkkoihin. Nämä kaksi yksilöä oli tuolloin tarkoitus säilöä Helsingin Luonnontieteellisen keskusmuseon kokoelmiin.

Ravinto

Delfiinit pyydystävät laumassa ja syövät pikkukaloja kuten makrilleja, sillejä ja sardiineja.

Lisääntyminen

Delfiinit elävät normaalisti pienissä parvissa. Ne pariutuvat yleensä syyskesällä. Naaras kantaa vajaan vuoden. Poikanen on syntyessään hieman alle metrin mittainen.
Scuderia Toro Rosso STR2

Kiista autosta

Spyker-talli protestoi Malesian GP:n yhteydessä Toro Rosson STR2-autoa, koska auto muistuttaa heidän mielestään liikaa Red Bullin autoa. Protesti kuitenkin hylättiin, koska FIA:n katsastajat katsoivat asian olevan päätäntävaltansa ulottumattomissa.
Kiistaa herättänyt pykälä siitä, että talli ei saa ostaa runkoa toiselta osanottajalta, ei ole F1:n säännöissä vaan tallien ja FIA:n välisessä Concorde-sopimuksessa.
Leonardo Piepoli

Leonardo Piepoli (s. 29. syyskuuta 1971 La Chaux-de-Fonds, Sveitsi) on italialainen maantiepyöräilijä, yksi 2000-vuosikymmenen parhaista mäkiajajista.
172-senttinen ja vain 52-kiloinen Piepoli aloitti ammattilaisuransa Refin-tallissa vuonna 1995. Hän siirtyi Saecoon vuodeksi 1998, ajoi kaudet 1999-2003 Baneston väreissä ja edusti vuosina 2004–2008 Saunier Duvalia.
Vuonna 2008 Piepoli voitti Ranskan ympäriajon 10. etapin, joka oli Hautacamiin päättynyt vuoristoetappi. Kyseessä oli hänen pitkän uransa ensimmäinen etappivoitto Ranskan ympäriajossa. Samalla hän liitti nimensä niiden ajajien listaan, jotka ovat voittaneet etapin jokaisessa suuressa ympäriajossa. Muutamaa päivää myöhemmin hän sai kuitenkin potkut tallistaan sen jälkeen, kun hänen tallitoverinsa Riccardo Riccò oli jäänyt kiinni dopingtestissä. Tallipäällikkö Mauro Gianetti sanoi menettäneensä luottamuksensa myös Piepoliin.  Lokakuussa Italian olympiakomitea CONI ilmoitti, että kaksi Piepolin ympäriajossa antamaa näytettä on paljastunut uusintatestien jälkeen positiiviseksi. Näytteet sisälsivät samaa kolmannen sukupolven EPO-hormonia, josta myös Riccò jäi kiinni. Tammikuussa 2009 Italian olympiakomitea antoi Piepolille kahden vuoden kilpailukiellon.
Perhe-eläke

Perhe-eläke on eläke, jota maksetaan henkilön kuoleman jälkeen hänen leskelleen ja lapsilleen. Sen tarkoitus on turvata omaisten toimeentulo edunjättäjän kuoleman jälkeen.
Venäjän liittovaltion turvallisuuspalvelun Leningradin alueen rajahallinto

Venäjän liittovaltion turvallisuuspalvelun Leningradin alueen rajahallinto (Pogranitšnoje upravlenie FSB Rossii po Leningradskoi oblasti) on Leningradin alueeseen rajoittuvilla Venäjän rajoilla toimiva, FSB:n rajapalveluun kuuluva alueellinen rajavartiosto. Sen päällikkönä toimii Nadim Mahnutovitš Ishakov. Rajavartioston esikunta sijaitsee Pietarissa.
Emil Lindahl

Emil Lindahl (30. elokuuta 1892, Mäntyharju – 7. syyskuuta 1937, Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija. 
Lindahl kuului 1910-luvulla yhdessä kahden muun kirjailijan, Kasperi Tantun ja Kössi Ahmalan, kanssa Helsingin sosiaalidemokraattisen nuorisoseuran toiminnassa mukana olleeseen työläisintellektuellien ryhmään joka julkaisi muun muassa käsin kirjoitettuja sanomalehtiä muiden julkaisukanavien puuttuessa. Tämä Decamerone-klubin nimellä tunnettu ryhmä kokoontui viikoittain seuran kahvilassa käymään kirjallis-filosofisia keskusteluja.
9×17 mm Browning court

9×17 mm Browning court (tunnettu myös muun muassa nimillä .380 ACP (Automatic Colt Pistol), 9 mm Browning Short, 9 mm Short, 9 mm Kurz ja 9x17 mm) on yhdysvaltalaisen John Moses Browningin Coltille vuonna 1908 suunnittelema urakantainen, keskisytytteinen pistoolin patruuna.