google/wiki40b huggingface dataset:
Щ

Ääntäminen

Щ ääntyy tavallisesti joko liudentuneena soinnittomana palato-alveolaarisena sibilanttina /ʆ/, soinnittoman palato-alveolaarisen sibilantin ja soinnittoman alveolaarisen klusiilin yhtymänä /ʃt/ tai soinnittoman palato-alveolaarisen sibilantin ja soinnittoman palato-alveolaarisen affrikaatan yhtymänä /ʃʧ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʃt/, ukrainassa /ʃʧ/ ja venäjässä /ʆ/. Marissa щ esiintyy vain uusissa lainasanoissa.
M-Anisiinihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa m-anisiinihappo on valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. m-Anisiinihappo on heikko happo, mutta hieman bentsoehappoa vahvempi. Sen pKₐ-arvo on 4,09.

Valmistus ja käyttö

m-Anisiinihappoa voidaan valmistaa m-klooribentsoehapon ja metanolin välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan käyttää ruuissa aromiaineena sekä eräiden muiden yhdisteiden kuten lääkkeenä käytettävän glikvidonin valmistamiseen.
Leo Ahonen

Leo Vilhelm Ahonen (s. 6. helmikuuta 1944 Anjala) on suomalainen soudun olympiaedustaja ja Suomen-mestari.
Ahonen edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Münchenissä 1972 hän karsiutui finaaleista perämiehellisessä kaksikossa Leif Anderssonin ja perämies Antero Yli-Ikkelän kanssa. Montrealissa 1976 hän sijoittui Kari Hanskan kanssa perämiehettömässä kaksikossa B-finaalissa toiseksi eli kokonaistuloksissa kahdeksanneksi. MM-kilpailuissa Ahonen sijoittui neljänneksi perämiehettömässä kaksikossa 1975 ja yhdeksänneksi perämiehellisessä kaksikossa 1970. Hän osallistui MM-kilpailuihin myös vuosina 1966 ja 1974. EM-kilpailuissa hän sijoittui perämiehellisessä kaksikossa 11:nneksi vuonna 1971, 12:nneksi 1967 ja 14:nneksi 1969. Pohjoismaiden-mestaruuden Ahonen voitti vuosina 1971 ja 1975.
"Leksa" Ahonen voitti eri luokissa yhteensä 22 Suomen-mestaruutta vuosina 1966–1976. Hän edusti Nesteen Soutajia.
Hlakanyana

Hlakanyana on Etelä-Afrikan xhosa- ja zulukansojen myytissä kujeileva antisankari. Hän oppi puhumaan jo äitinsä kohdussa ja vaati päästä ulos sieltä. Kävelläkin hän osasi heti synnyttyään ja riensi heti karja-aitaukseen syömään; hän ei välittänyt äidinmaidosta vaan himoitsi lihaa. Eräänä yönä Hlakanyana poistui majasta ja ryhtyi keräämään lintuja, jotka olivat jääneet muiden poikien asettamiin ansoihin. Hän antoi ne äidilleen, joka pisti ne pataan porisemaan. Aamulla Hlakanyana heräsi aikaisin ja söi kaiken muun paitsi päät. Sitten hän täytti padan karjanlannalla, asetteli päät sen päälle, meni takaisin sänkyyn ja teeskenteli nukkuvansa. Äidin herättyä poika nousi vuoteestaan aivan kuin hänkin olisi juuri herännyt. Hlakanyana väitti, että äiti nukkui liian pitkään, ja sen vuoksi ruoka oli pilalla, muuttunut lannaksi. Äitiä moinen nauratti, mutta pian hän vakavoitui. Pata todellakin oli täynnä lantaa. Poika söi nyt lintujen päät ja tokaisi, ettei äiti ansainnut niistä yhtäkään.
Gunnar Mattsson

Kaj Gunnar Wolter Mattsson (5. toukokuuta 1937 Helsinki – 9. elokuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen (suomenruotsalainen) kirjailija ja toimittaja.
Mattsson tuli tunnetuksi romaanillaan Prinsessa (Prinsessan, 1965), jossa hän kertoo perheensä kokemuksista vaikeaan sairauteen sopeutumisessa. Teos käännettiin 30 kielelle, ja hän sai siitä Kiitos kirjasta -mitalin. Huomiota herätti myös hänen teoksensa Gunnar, jossa hän kertoo alkoholismistaan. Kuninkaassa hän kertoo, mitä tapahtuu menestyskirjailijalle. Se perustuu hänen omiin kokemuksiinsa Prinsessa-kirjan menestyksestä.
Gunnar Mattssonin ensimmäinen puoliso oli laulaja Virpi Augustin vuosina 1962–1963 ja toinen puoliso, ”prinsessa”, Seija Lainela vuodesta 1964. Molemmista liitoista syntyi yksi lapsi: Kim Mattsson (s. 1962), joka on kenraali ja toiminut mm. tasavallan presidentin 1. adjutanttina (evl)  ja Kai Mattsson (s. 1965), joka toimii Hanasaaren ruotsalais-suomalaisen kulttuurikeskuksen hotellijohtajana.
Mattsson teki itsemurhan 52-vuotiaana.
Thukydides

Thukydides (m.kreik. Θουκυδίδης; n. 455 eaa. – n. 395 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän on kirjoittanut teoksen Peloponnesolaissota.
Thukydides oli vauras ateenalainen, jonka isä oli Traakian kuningas Oloros. Thukydides oli myös sukua Miltiadeelle ja Kimonille. Kun Peloponnesolaissota alkoi, Thukydides oli noin 20-vuotias, ja hän otti osaa taisteluihin Ateenan puolella. Hänet nimitettiin kenraaliksi (strategos) vuonna 424 eaa., mutta hänet karkotettiin sen jälkeen kun hän ei kyennyt puolustamaan Amfipoliita spartalaista Brasidasta vastaan. Maanpakolaisena Thukydides matkusti ympäri Peloponnesosta. Sodan loputtua 404 eaa. hän palasi Ateenaan mutta muutti pian Traakiaan, jossa hän alkoi kirjoittaa kirjaa. Thukydideen Peloponnesolaissodan historian tapahtumat päättyvät vuoteen 411 eaa.
Pentti Rauhala

Luottamustehtävät

Rauhala on toiminut Lapin lintutieteellisessä yhdistyksessä 1973–1976 ja Kemi-Tornion lintuharrastajat ry. Xenuksessa 1976–2007. Nimi Xenus liittyy yhdistyksen alueella pesivään lintuharvinaisuuteen, rantakurviin (Xenus cinereus).

Linnuston seurannasta

Rauhala aloitti luontoharrastuksen parikymppisenä luontoretkellä Kemin ulkosaaristossa ja innostui karun saariston linnustosta. Hän on seurannut saariston lajiston kehitystä ensimmäisestä linturetkestään lähtien. Joinakin kesinä hän on laskenut kaikkien puiston saarten pesivät linnut, tehnyt havaintoja ja kirjannut ne ylös. Tietoja laskennasta on kirjattu Metsähallituksen julkaisusarjaansekä Rauhalan ja muiden kirjoittamiin n. 140 artikkeliin ja kirjoihin.
Rauhala on poiminut havaintoja samoilla saarilla 1910–1912 lintuja tarkkailleen Einari Merikallion muistivihkoista  myös omaan kirjaansa .
Rauhala sai vuonna 2013 Metsähallituksen luontopalveluiden Sarvipää-palkinnon .

Käsikirja ja hakuteos

Rauhala on linnustoa koskevan teoksen Kemin–Tornion alueen linnut yksi tekijä. Teokseen on koottu aiemmin hajallaan olevaa tietoutta eri lähteistä ja yhdistetty uudempaan tutkimukseen. Näin on saatu tietoaineisto yksiin kansiin käsikirjaksi ja hakuteokseksi.
Kirjan keskeisenä osana ovat lajikuvaukset. Kemi–Tornion alueella on tavattu 285 Suomessa luonnonvaraiseksi luettua lajia. Näistä kutakin tarkastellaan teoksessa. Missä päin maailmaa ja Suomea lintulajia tavataan, esiintymishavaintoja yhdistyksen alueella sekä lajin harvinaisuutta. Harvinaisuuksia alueella ovat olleet alle kymmenen kertaa tavatut aavikkotylli, merikeiju ja ruostesiipirastas. Maamme ainut havainto preeriaviklosta on Kemistä. Yleisimmin tavattu on pajulintu.
Lajikuvausten pohjana olevan materiaalin Pentti Rauhala on koonnut ja kirjoittanut pohjatekstin. Petolintuja koskevissa teksteissä ja taustamateriaalien koostamisessa näkyvät Matti ja Pekka Suopajärven kädenjäljet. Lajiteksteissä on kuvattu linnuston levinneisyyden ja runsauden muutoksia ja nykyistä esiintymistä. Pekka Suopajärvi on tuottanut diagrammit ja kartat, ja Matti Suopajärvi taittanut kirjan painovalmiiksi.
Teos on tuhansien maastotuntien ja satojen lintuharrastajien työn tulosta. Taloudellisen tuen teokselle ovat antaneet Tiede- ja kulttuurisäätiö Kemi 2000 sekä Suomen Kulttuurirahaston Lapin rahasto.
Majungasaurus

Ulkonäkö

Majungasaurukset olivat 9 metriä pitkiä, 3 metriä korkeita ja painoivat tonnin. Ne olivat aikoinaan Madagaskarin suurimpia eläimiä. Uroksella oli päässä röyhelöitä ja piikkejä. Naaras oli hieman pienempi kuin uros. Ne eivät luultavasti olleet kovin nopeita.
The Fatback Band

The Fatback Band on yhdysvaltalainen soul- ja street funk -yhtye.
Siltä on ilmestynyt muun muassa albumi Keep on Steppin' vuonna 1974 Polydor-levymerkillä. Albumin nimikappale oli yhtyeen ensimmäinen merkittävä hitti. Muista alkuaikojen kappaleista on nostettu esiin "Yum Yum (Gimme Some)" ja "Wicki Wacky". Myöhempiä tunnetumpia kappaleita ovat "Spanish Hustle" ja "Party Time".
Yhtyeen alkuaikojen yhteydessä on mainittu vertailukohteena War.
Vuoden 1975 joulukuussa yhtye sai Britanniassa ensimmäisen listahittinsä singlellä Do the Bus Stop.
Vuoden 1976 helmikuussa on ilmestynyt albumi Raisin' Hell. Samana vuonna julkaistiin hittikokoelma-albumi The Best of Spring-levymerkillä. Erään arvion mukaan kokoelma osoittaa kuinka nopeasti yhtye muuttui tavanomaiseksi diskoyhtyeeksi, mutta sai samalla suosiota Britanniassa. Samana vuonna yhtyeellä olikin siellä kiertue.
7. toukokuuta 1976 on julkaistu single Party Time.
Vuonna 1979 on ilmestynyt single King Tim III (Personality Jock). Artikkelissa The Sugarhill Gang on mainittu, että tämä on ensimmäisiä rap-tyylin edustajia.
Beastie Boys -yhtyeen vuoden 1989 albumilla Paul's Boutique kappaleessa "High Plains Drifter" on käytetty sämpleä The Fatback Bandin kappaleesta "Put Your Love (In My Tender Care)".
Ai Jing

Ai Jing (s. 1969 Shenyang) on kiinalainen laulaja. Hän opetteli lapsena laulamaan ja soittamaan kitaraa. Ai Jing muutti vuonna 1987 Pekingiin, jossa hän aloitti soolouransa vuonna 1988. Ai Jingin ensimmäinen albumi oli vuonna 1992 julkaistu My 1997.
Karl Enckell

Karl Enckell (1. kesäkuuta 1853 Elimäki – 6. heinäkuuta 1937 Joroinen) oli suomalainen maatalouden ja erityisesti maanviljelystalouden asiantuntija.
Enckellin vanhemmat olivat kirkkoherra Robert Toussaint Enckell ja Beata Sofia Schwartz. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1881 ja agronomiksi 1882. Apulaislääninagronomina Vaasassa Enckell toimi 1881–1891, Harjun maanviljelyskoulun johtajana 1891–1897, Kurkijoen maamiesopiston johtajana 1897–1902 ja Mustialan maanviljelys- ja meijeriopiston vt. johtajana 1902–1907. Filosofian lisensiaatiksi (tohtoriksi) Enckell valmistui 1908, ja hänen väitöskirjansa aiheena oli Om arbetsintensiteten å Mustiala egendoms åkercirkulationer åren 1899–1906 I; kirjan toinen osa ilmestyi samana vuonna. Hän toimi Helsingin yliopistossa maanviljelystalouden opettajana vuodesta 1907 ja Teknillisen korkeakoulun agronomian opettajana 1909–1926. Yliopiston maanviljelystalouden professorina Enckellin oppituoli 1910–1926 oli ensimmäinen Pohjoismaissa. Väitöskirjan ohella Enckellin huomattavimpia julkaistuja tutkimuksia olivat Maatilan hoito-oppi (1909), Lantbruksekonomi I, Lantbrukets driftslärä (1918, J. E. Sunilan kanssa) sekä Grunderna för värdering och beräkning i landshushållning (1919). Hän kirjoitti lisäksi omalta alaltaan ahkerasti sanoma- ja aikakauslehtiin ja toimi sekä perustamansa aikakauskirjan Tidskrift för Finlands svenska lantmän päätoimittajana 1919–1927 että Odalmannen-lehden päätoimittajana 1920–1927. Enckell kuului useisiin valtionkomiteoihin, ja hän oli Maataloustieteellisen seuran perustajia 1909.
Enckellin ensimmäinen puoliso vuodesta 1887 oli Elin Augusta Calonius (1865–1894) ja toinen vuodesta 1896 Vesta Charlotta Edgren (1871–1947). Enckellin lapsia toisesta avioliitosta olivat kirjailija ja kirjallisuudentutkija Olof Enckell (1900–1989), taidemaalari Torger Enckell (1901–1991) sekä kirjailija ja runoilija Rabbe Enckell (1903-1974).
Bundeswehr

Historia

Bundeswehr perustettiin vuonna 1955. Perustamista edelsivät pitkät väittelyt Saksan uudelleenaseistamisesta (Wiederbewaffnung). Samassa yhteydessä perustuslakiin tehtiin lisäyksiä ja Saksa liittyi Natoon. Uuden armeijan varustaminen tehtiin pääasiassa Nato-maiden tuella ja miesten yleinen asevelvollisuus astui voimaan seuraavana vuonna.
Kylmän sodan aikana Bundeswehristä muodostui Naton Keski-Euroopan puolustuksen tukijalka. Se koostui 495 000 sotilas- ja 170 000 siviilihenkilöstä. Maavoimien vahvuutena oli kolme armeijakuntaa, joissa oli yhteensä 12 divisioonaa, ja jotka olivat aseistettu raskaasti panssarivaunuilla ja miehistönkuljetusajoneuvoilla. Ilmavoimat olivat hyvin varustettuja ja ottivat osaa Naton ilmapuolustukseen (NATINAD). Merivoimien tehtävänä oli puolustaa pääsyä Itämerelle ja torjua Neuvostoliiton Itämeren laivasto.
Saksan jälleenyhdistyminen ja kylmän sodan päättyminen toi mukanaan suuria rakennemuutoksia, kun Bundeswehriin sulautettiin Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) Nationale Volksarmee (NVA). Kylmän sodan jännitteiden päättymisen seurauksena miesvahvuutta laskettiin 500 000:sta puoleen, neuvostokalusto pääasiassa poistettiin käytöstä ja myytiin ulkomaille tai romutettiin. Tämän lisäksi suurin osa entisistä DDR:n upseereista vapautettiin palveluksesta ja jäljelle jääneet alennettiin. 
Kosovon sodan aikana vuonna 1999 saksalaiset joukot ottivat osaa taistelutoimiin ensimmäistä kertaa sitten toisen maailmansodan.
Dijodimetaani

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dijodimetaani on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdisteen väri muuttuu valon ja ilman vaikutuksesta ruskeaksi, johtuen jodin muodostumisesta. Dijodimetaani liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja limakalvoja.

Valmistus ja käyttö

Dijodimetaania voidaan valmistaa käsittelemällä jodoformia emäksisissä olosuhteissa natriumformiaatilla, natriumetoksidilla tai natriumarseniitilla. Muita tapoja ovat jodietikkahapon hapetus kaliumpersulfaatilla tai kaliumjodidin ja dikloorimetaanin välinen niin kutsuttu Finkelstein-reaktio.
Dijodimetaanin ja bentseenin seoksia voidaan käyttää mineraalien taitekertoimen määrittämiseen ja mineraalien erottamiseen toisistaan tiheyden perusteella. Yhdistettä käytetään lähtöaineena muun muassa röntgenkuvauksessa käytettävien varjoaineiden ja muiden lääkeaineiden valmistuksessa. Sitä käytetään myös Simmons–Smith-reaktioissa kuparin ja sinkin seoksen kanssa.
Ford Transit (1978)

Toisen sukupolven Ford Transitia valmistettiin vuosina 1978–1986.

Moottorit

Moottoriosastolla nelisylinteriset V-moottorit jäivät historiaan. Tarjolla oli nyt York-diesel sekä kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustettuja bensiinimoottoreita. Englantilaisten V6-moottorien valmistukseen käytettävät koneet ja työkalut siirrettiin Etelä-Afrikan tehtaalle, joka hyödynsi niitä vielä useiden vuosien ajan. Yhdysvalloissa uudet nelisylinteriset bensiinirivimoottorit tunnettiin nimellä Pinto, mutta Euroopassa niistä käytettiin koodimerkintää T88. Transitiin Pinto-moottoreita oli tarjolla kaksi: 1,6-litrainen (65 hv) ja 2,0-litrainen (75 hv). Pintot osoittautuivat alkuvaiheessa epäluotettaviksi, minkä vuoksi Ford käytti paljon aikaa ongelmien ratkaisemiseen. York-dieselmoottoreita jatkokehitettiin kylmäkäynnistystä silmällä pitäen, ottamalla käyttöön tehokkaat hehkutulpat. Valmistajan mukaan moottori käynnistyisi vaivatta 20 asteen pakkasessakin.
Vuonna 1979 maailmaa koetteli toinen öljykriisi, joka sai autonvalmistajat kehittelemään taloudellisempia moottoreita. Ford käynnisti useita suunnitteluprojekteja, joista yksi merkittävin oli polttoaineen suorasuihkutus dieselmoottoreissa. Kahdentoista vuoden ikään ehtineet York-dieselit siis korvattiin uusilla suorasuihkutteisilla dieselmoottoreilla vuonna 1984. Uusissa moottoreissa hehkutulpat voitiin jättää pois, sillä suorasuihkutusdiesel käynnistyy luotettavasti kylmällä ilman hehkutustakin. Uusi diesel oli 2,5-litrainen ja tuotti 68 hevosvoimaa.

Kasvojenkohotus

Samaan aikaan suorasuihkutusdieselin esittelyn yhteydessä tehtiin myös pieniä ulkonäöllisiä muutoksia. Etusäleikkö vaihtui harmaaseen muoviseen, johon ajovalot oli integroitu. Takana vilkut sekä peruutus- ja sumuvalot siirtyivät takavalojen yhteyteen.
Lombardian ympäriajo 2010

Lombardian ympäriajo 2010 oli järjestyksessään 104. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Kilpailu käytiin 260 kilometrin reitillä Milanosta Comooon 16. lokakuuta 2010. Reitti suuntautui Milanosta pohjoiseen Como-järven ympäri. Ennen Leccon kaupunkia olivat Intelvi Tartavellen ja Colle Balision nousut. Leccon jälkeen pyöräilijät nousivat perinteisesti Madonna del Ghisallon huipulle ja tämän jälkeen 1 124 metrin korkeuteen, Colma di Sormanon vuorelle. Muutama kilometri ennen maalia oli vielä lyhyt San Fermo di Battaglian nousu.
Vuoden 2010 Lombardian ympäriajo käytiin kylmissä ja sateisissa oloissa. Kilpailuun lähteneistä 195 pyöräilijästä vain 34 saapui maaliin. 15 kilometrin ajon jälkeen lähtivät irtiottoon Michael Albasini, Diego Caccia, Kjell Carlström, Mauro Da Dalto, Tony Gallopin ja Gianluca Mirenda, jotka olivat parhaimmillaan seitsemän minuuttia pääjoukon edellä. Philippe Gilbertin Omega Pharma-Lotto -joukkue vastasi pääjoukon vetotyöstä.
Madonna del Ghisallon nousussa pääjoukosta irtosivat Vladimir Gusev ja Giovanni Visconti, jotka tavoittivat karkulaisryhmästä jäljellä olleet ajajat, viimeisenä Michael Albasinin. Seuraavaksi irtiottoa yritti Bauke Mollema, mutta liian aikaisin kilpailun voittoa ajatellen. Colma di Sormanon huipulta laskettaessa Philippe Gilbert siirtyi kärkeen saaden peräänsä Vincenzo Nibalin, Pablo Lastrasin ja Haimar Zubeldian.
Nibali kaatui hiusneulamutkassa pudoten kärkiryhmästä, josta puolestaan Gilbert lähti irtiottoon. Michele Scarponi tavoitti hänet pitkän takaa-ajon jälkeen. Gilbert ratkaisi toisen peräkkäisen Lombardian ympäriajon voittonsa karattuaan Scarponilta viimeisessä nousussa, San Fermossa. Maalissa heidän eronsa oli 12 sekuntia. Pablo Lastras sijoittui kolmanneksi.
Osmansolmu

Osmansolmu historiassa ja kulttuurissa

Osmansolmu on onnea tuottava merkki, jota on löydetty rautakautisista miekankahvoista ja koristelusikoiden varsista. Osmansolmua on tavattu myös keskiaikaisissa kastealtaissa. Se on ollut suosittu koriste pitopöytien jaloissa. Historiallisella ajalla osmansolmu-kuvioilla on koristeltu sirpin kampia, puusepän kairoja ja vintilöitä sekä kalenterisauvan kädensijoja. Taikojen tekijät ovat tehneet osmansolmuja erilaisista aineista. Merimiehet solmivat osmansolmun köydestä.
Kansanrunojen Osmatar, oluen seppä oli ylhäisen juhlaoluen valmistuksesta vastaava henkilö. Nimi osma tunnetaan kansanrunoissa myös sulhasen kunnioittavana nimityksenä. Osma-nimi on yhdistetty skandinaaviseen henkilönimeen Osmund.
Nykyisin Kalevala Koru myy osmansolmu-onnenmerkillä koristeltuja koruja. Kalevalaisten naisten liitto myöntää Osmansolmu-palkintoja ansioituneille jäsenilleen.
Useissa kielissä osmansolmun nimi on ”turkkilaisen pää”, koska sen muoto muistuttaa turbaania.
Sigurd Savonius

Sigurd Johannes Savonius (2. marraskuuta 1884 Hämeenlinna – 31. toukokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen keksijä. Koulutukseltaan hän oli diplomiarkkitehti, mutta käytti ammattinimikkeenään insinöörin titteliä. Hän valitsi tietoisesti tehtäväkseen keksijän uran.
Savonius oli erityisen kiinnostunut ilman virtauksesta ja tuulivoimasta. Hän rakensi Suomen ensimmäisen tuulitunnelin. Hänen tunnetuin keksintönsä on savonius-roottori, joka muuntaa tuulen ja veden liike-energiaa pyörimisliikkeeksi ja sitä kautta esimerkiksi sähköksi.
Gustaf Stjernberg

Gustaf Arne Stjernberg (8. syyskuuta 1895 Porvoon maalaiskunta – 24. marraskuuta 1961) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.

Perhe ja opinnot

Stjernbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Adolf Stjernberg ja Maria Charlotta Gustafsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Birgit Johanna Åkermanin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1914–1915 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla.

Jääkärikausi

Stjernberg liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Stjernberg saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 3. huhtikuuta 1918 alkaen päälliköksi 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella ja Kuokkalassa. Hänet on haudattu Porvooseen.

Sisällissodan jälkeinen aika

Stjernberg palveli sisällissodan jälkeen 5. komppanian päällikkönä 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2, josta hänet siirrettiin 28. joulukuuta 1918 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een. Hän erosi armeijasta 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet sijoitettiin 1. maaliskuuta 1919 alkaen harjoituspäälliköksi Porvoon pitäjän suojeluskuntaan. Aluksi hän toimi 1. maaliskuuta – 30. huhtikuuta 1919 välisenä aikana piirin aliupseerikurssien johtajana Tammisaaressa ja Kirkkonummella. Myöhemmin hän siirtyi Uudenmaan eteläiseen suojeluskuntapiirin (Nylands södra skyddskårsdistrikt) 1. huhtikuuta 1925 alkaen, jossa hän toimi IV. alueen päällikkönä. Stjernberg työskenteli suojeluskunta tehtäviensä ohella maanviljelijänä Porvoon pitäjässä vuodesta 1921 alkaen. Stjernberg erosi Suojeluskuntajärjestöstä 31. elokuuta 1927, mutta liittyi takaisin järjestöön 17. huhtikuuta 1930 ja sijoitettiin paikallispäälliköksi Porvoon maalaiskunnan suojeluskuntaan.
Sports Illustrated

Sports Illustrated on urheilua käsittelevä yhdysvaltalainen viikkolehti. Sen painetulla ja sähköisellä julkaisulla on noin 20 miljoonaa lukijaa. Pääosa lehden lukijoista on miehiä. Eniten kansikuva-esiintymisiä on koripalloilija Michael Jordanilla ja toiseksi eniten nyrkkeilijä Muhammad Alilla.
Sports Illustrated on ilmestynyt vuodesta 1954 asti, ja nykyään se on osa Time Warner -konsernia.
Vuosittain helmikuussa lehti julkaisee huippumallien ja eksoottisten kuvauspaikkojen avulla toteutetun, kauden uima-asumuotia esittelevän Sports Illustrated Swimsuit -numeron, joka on ollut useana vuonna maailman luetuin lehdennumero 60 miljoonalla lukijallaan. Vuonna 2016 numerosta tehtiin tuhatkunta radio- ja televisiojuttua ja yli 3 400 verkkoartikkelia, jotka keräsivät 13 miljardia sivunäyttöä. Pelkästään paperiversiolla oli 60 miljoonaa lukijaa.
Juovarihmakala

Koko ja ulkonäkö

Juovarihmakalan aikuispituus vaihtelee yhdentoista ja kahdentoista sentin välillä. Sen vartalo on litteänpuikea, kiiltävä ja siinä on punertavalla pohjalla sinisiä tai neonturkooseja pystyjuovia.  Naaras on haaleamman värinen kuin koiras.

Alkuperä

Juovarihmakala on kotoisin Aasiasta: Pakistanista, Intiasta, Nepalista ja Bangladeshista.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Juovarihmakalakoiraat perustavat reviirit ja ovat aggressiivisia toisilleen ja samantyyppisille lajeille. Akvaariossa voi pitää joko yksittäistä kalaa tai pientä ryhmää, jossa on enemmän naaraita kuin koiraita. Yhdelle kalalle riittää 150-litrainen allas, mutta yhden uroksen ja useamman naaraan ryhmälle kannattaa harkita jo 200-250-litraista allasta. Kutua varten koiras tekee vaahtopesän. Juovarihmakalojen akvaarioon kannattaa järjestää virtauksen lisäksi myös tyveniä kohtia, sillä kala on kotoisin lähes seisovista, hitaasti virtaavista vesistä.

Vesiolot

Juovarihmakala viihtyy vain lämpimässä vedessä: 25–28 °C on sopiva. Veden ph:n tulee olla alle 7, sillä kala on kotoisin happamista vesistä.