google/wiki40b huggingface dataset:
Lohiahvenkalat

Tyypillisiä piirteitä

Varhaisimmat lohiahvenkaloihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Lahkoon kuuluu kolme heimoa sokkokalat (Amblyopsidae), piraattiahvenet (Aphredoderidae) ja lohiahvenet (Percopsidae). Yhteensä lahkossa on yhdeksän lajia. Lohiahvenkalojen monofyleettisyys on kiistanalaista ja esimerkiksi eräät iktyologit pitävät sokkokaloja turskakaloihin tai ahvenkaloihin kuuluviin tokkomaisiin kaloihin kuuluvana. Kooltaan kaikki lahkon kalat ovat pienehköjä noin 5–20 cm pitkiä kaloja, joille tunnusmerkillisiä piirteitä ovat heikot piikit selkä-, rinta- ja vatsaevissä, useilla lajeilla oleva rasvaevä ja lähekkäin sijaitseva rinta- ja vatsaevät.
Aklarubisiini

Ominaisuudet, käyttö ja valmistus

Huoneenlämpötilassa aklarubisiini on keltaista kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen pH:n ollessa välillä 4–6 ja vesiliuosten väri muuttuu keltaisesta voimakkaan punavioletiksi lisättäessä emästä liuokseen. Orgaanisista liuottimista se liukenee muun muassa etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Aklarubisiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky dikloorimetaanissa on -11,5. Aklarubisiinin rakenne koostuu aklavinoniksi kutsutusta aglykonista ja trisakkaridiosasta.
Aklarubisiini on topoisomeraasi II-entsyymin inhibiittori ja se estää erityisesti RNA:n mutta myös DNA:n synteesiä. Se inhiboi myös topoisomeraasi I:stä ja stimuloi tämän entsyymin katalysoimaa DNA:n hajottamista. Aklarubisiinia käytetään muun muassa akuutin myelooisen leukemian hoidossa.  Aklarubisiini voi aiheuttaa yliherkkyysreaktioita.
Ensimmäisen kerran aklarubisiini eristettiin vuonna 1974 ja sitä tuottaa Streptomyces galilaeus-bakteeri. Bioteknillinen tuotantotapa on nykyäänkin menetelmä, jolla tätä yhdistettä tuotetaan.
Gunnar Höckert

Henkilötiedot

Höckertin vanhemmat olivat konsulina ja pankkiirina työskennellyt Mikael Höckert ja Walborg Emilia Lindegrén. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läröverketistä vuonna 1932, jonka jälkeen Höckert opiskeli ruotsalaisessa kauppakorkeakoulussa, valmistuen ekonomiksi 1936. Hän työskenteli Oy Electrolux Ab:ssä 1934–1935, Mercantile Oy:ssä 1935–1936 ja viimeiseksi Oy Kapselo Ab:ssä prokuristina.

Urheilu-ura

Höckert edusti helsinkiläistä Idrottsklubben-32 -seuraa, jossa häntä valmensi Runar Hällsten. Hänen juoksu-uransa huippuhetket jäivät vuoteen 1936. 5 000 metrin juoksun finaali Berliinin olympialaisissa 1936 alkoi hyvällä vauhdilla. Yhdysvaltalainen Donald Lash aloitti vauhdinpitäjänä, mutta kolme suomalaista ohitti hänet 2 000 metrin kohdalla. Pian sen jälkeen kisa muodostui edellisten olympiakisojen voittajan ja maailmanennätyksen haltijan Lauri Lehtisen ja Höckertin väliseksi kamppailuksi. Viimeisellä kierroksella Höckert jätti Lehtisen taakseen ja voitti maailman sen vuoden parhaalla ajalla ja olympiaennätyksellä 14.22,2. Kolmas suomalainen Ilmari Salminen oli saamassa pronssia ja tuomassa Suomeen kolmoisvoiton, mutta kaatui 750 metriä ennen maalia ja jäi kuudenneksi. Höckert juoksi Tukholmassa myöhemmin samana vuonna 16. syyskuuta maailmanennätyksen 3 000 metrillä (8.14,8). Viikkoa myöhemmin samalla radalla hän juoksi ennätyksen 2 mailin matkalla (8.57,4) ja vielä viikkoa myöhemmin sivusi ranskalaisen Jules Ladoumèguen 2 000 metrin maailmanennätystä 5.21,8 Malmössa. Myöhemmin Höckertin uraa vaikeutti nivelreuma eikä hän enää saavuttanut vuoden 1936 tasoaan. Paavo Nurmi piti häntä silti 1930-luvun lahjakkaimpana suomalaisjuoksijana.

Sota-aika

Varusmiespalveluksensa vuosina 1932–1933 suorittanut Höckert osallistui talvisotaan vapaaehtoisena, koska häntä ei sairautensa vuoksi kutsuttu sotaa edeltäviin ylimääräisiin kertausharjoituksiin. Höckert toimi JR10:ssä joukkueenjohtajana, osallistuen Summan torjuntataisteluihin Marjapellonmäellä.  Reservin vänrikki Höckert sai surmansa Karjalankannaksella Karhulan kylän Kinassaaren lähellä, kun kranaatti osui pikakivääripesäkkeeseen, vain päivää ennen kuin olisi täyttänyt 30 vuotta. Kilpakumppani Lehtinen lahjoitti oman, vuonna 1932 voittamansa olympiakultamitalin talvisodassa haavoittuneelle Matti Mäkiselle kunnioittaakseen Höckertin muistoa.
Jane Powell

Jane Powell, oikealta nimeltään Suzanne Lorraine Burce (s. 1. huhtikuuta 1929) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hän syntyi Portlandissa, Oregonissa, ja teki ensiesiintymisensä elokuvassa vuonna 1944.
Powell saavutti jo varhain menestystä myös musikaaleissa ja esiintyi uransa aikana lisäksi aktiivisesti televisiossa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Powell on naimisissa viidennen aviomiehensä, entisen lapsinäyttelijä Dick Mooren kanssa.
DDC Mlimani Park Orchestra

Historia

DDC Mlimani Park Orchestra perustettiin vuonna 1978 soittamaan Mlimani Club -yökerholle Dar es Salaamissa, Mwengen kaupunginosassa. Sen perusti vuonna 1978 Nuta Jazz Bandin jäsenet Muhiddin Maalim, Hassani Bitchuka ja Abel Balthazar. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Michael Enoch Dar es Salaam Jazz Bandistä. Perustettaessa yhtyeeseen kuului noin 15 jäsentä, mutta nykyisin siihen kuuluu jopa 25 jäsentä. Kun yökerhon omistaja Tanzania Transport and Taxi Services teki konkurssin vuonna 1983, yhtye siirtyi Dar es Salaam Development Corporationin (DDC) alaisuuteen, josta juontaa etuliite yhtyeen nimeen. Koska musiikki-instrumentteja koskevat tuontirajoitukset olivat 1980-luvulla tiukat, valtaosa yhtyeistä työskenteli eri yrityksille ja organisaatioille, jotka investoivat musiikkiin tuottavana liiketoimintana. Nämä sponsorit omistivat soittimet ja järjestivät harjoitus- sekä esiintymistilat. Muusikot saivat vakituista palkkaa sekä provision lipputuloista.
DDC Mlimani Park Orchestran muusikkillista linjaa johti 1980-luvulla pääasiallisesti Dar es Salaam Jazz Bandistä yhtyeeseen liittynyt Michael Enoch, joka toimi aiemmassa yhtyeessään kitaristina, mutta soitti DDC Mlimani Park Orchestrassa pääasiallisesti saksofonia
Yhtyeen tunnetuin levy Sikinde nauhoitettiin Radio Tanzania, Dar es Salaam (RTD) -radiokanavan studiossa ja äänityksestä vastasi James Mhilu.

Musiikkityyli

DDC Mlimani Park Orchestran motto on ngoma ya ukae ("kodin tanssi"). Yhtye on säilyttänyt 1980-luvulle tyypillisen muziki wa dansi tyylin samana nykypäivään saakka. Jokaiselle muziki wa dansi yhtyeelle ominaista tyyliä tehdä musiikkia, esiintyä ja tanssia kutsutaan mtindoksi. Mtindo on ikään kuin toinen nimi, jota fanit käyttävät ilmaistessaan suosikkiyhtyettään. DDC Mlimani Park Orchestran mtindo on Sikinde, joka juontaa nimensä Dar es Salaamin seudulta kotoisin olevan Zaramo -heimon ngoma (musiikki, laulu ja tanssi) kulttuurista.
Fenderi

Fenderi eli lepuuttaja on veneen kylkeen kiinnitettävä pehmuste, joka ehkäisee kylkien vahingoittumisen. Fenderit valmistetaan vahvasta muovista ja täytetään ilmalla. Yleensä ne ovat muodoltaan pyöreäpäisiä lieriöitä, joskus palloja tai litteitä tyynyjä.
Fendereitä käytetään kaikenkokoisissa veneissä estämään kylkien vahingoittuminen rantautuessa tai tuulen työntäessä venettä laituria vasten. Veneilyalan liikeet myyvät erikokoisia ja -värisiä fendereita. Fenderin voi valmistaa myös itse köydestä punomalla.
Mupini

Mupinin historiaa

Vuonna 1932 oli määrä perustaa uusi lähetysasema Mbundžan heimon alueelle, ja pastori Aatu Järvinen (myöh. Järvineva) oli valinnut sopivaksi paikaksi Ruugan, jonka hän oli jo lunastanut Suomen Lähetysseuralle. Lähetystasemaa perustamaan lähetetty Kyllikki Alava (1899–1941) sai kuitenkin havaita, että katolilaiset olivat vallanneet tuon paikan ja alkaneet jo rakentaa perustuksia uudisrakennuksilleen. Järvinen oli kuitenkin varautunut tähän mahdollisuuteen ja sopinut englantilaisen hallitusmiehen kanssa, että tällaisessa tapauksessa suomalaiset voivat perustaa uuden asemansa Mupiniin, joka sijaitsi sopivalla paikalla korkealla Kavango-joen rannasta. Näin Kyllikki Alavasta tuli Mupinin ensimmäinen suomalainen työntekijä. Vuonna 1934 Alava solmi avioliiton Albinus (Alpo) Ojosen (1898–1942) kanssa, ja he työskentelivät yhdessä Mupinissä, kunnes molemmat sairastuivat ja kuolivat Lounais-Afrikassa.

Mupini nykyään

Mupinissä toimii nykyään terveyskeskus.
Skärholmen

Skärholmen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu Skärholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Sätran ja Vårbergin kaupunginosat, sekä Huddingen ja Ekerön kunnat. Skärholmen muodostettiin vuonna 1963, ja se on pinta-alaltaan 1,89 neliökilometrin suuruinen. Asukkaita kaupunginosassa on noin 7 600. Vuoden 2004 lopussa 41 prosentilla sen asukkaista oli ulkomaalainen tausta.
Skärholmenin asemakaava laadittiin 1963. Asuinalue rakennettiin vuosina 1964–1968 ja ostoskeskus 1966–1968. Tukholman kaupunkisuunnittelijat olivat suunnitelleet Skärholmenin Lounais-Tukholman merkittäväksi aluekeskukseksi. Sinne rakennettiin muun muassa 4000-paikkainen autojen paikoitustalo, joka oli silloin koko Euroopan suurin. Myöhemmin suunnitelmat osoittautuivat ylimitoitetuiksi. Skärholmenin rakentaminen innoitti Ikean avaamaan vuonna 1965 suuren tavaratalonsa läheiseen Kungens Kurvaan. Ingrid Uddenbergin suunnittelema Skärholmenin kirkko valmistui vuonna 1976. Vuonna 2001 kaupunginosan keskuksesta rakennettiin köysirata mäen päällä sijaitsevalle asuinalueelle.
Kaupunginosassa sijaitsee Skärholmenin metroasema.
HMS Härnösand

Palvelus

Alus vieraili vuonna 2006 koeajojen aikana Hampurissa. Se liitettiin laivastoon 16. joulukuuta 2009 ja seuraavana vuonna se osallistui Northern Coast 2010 -harjoitukseen, jonka aikana alus vieraili Turussa  16. syyskuuta. , Se palautetaan vuonna 2012 materiaalilaitokselle ja edelleen telakalle järjestelmien modernisointia varten. Alus palannee laivastopalvelukseen vuoden 2014 puolivälissä.
Tuhrusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Tuhrusojan valuma-alueeseen (35.338) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,1 metriä mpy.
Dysprosium

Isotoopit

Luonnossa esiintyvä dysprosium koostuu seitsemästä pysyvästä isotoopista: ¹⁵⁶Dy, ¹⁵⁸Dy, ¹⁶⁰Dy, ¹⁶¹Dy, ¹⁶²Dy, ¹⁶³Dy, and ¹⁶⁴Dy. Luonnon isotoopeista, ¹⁶⁴Dy on yleisin (28,3%), seuraavaksi yleisin on ¹⁶²Dy (25,5%), jota seuraavat ¹⁶³Dy (24,9%), ¹⁶¹Dy (18,9%), ¹⁶⁰Dy (2,33%), ja ¹⁵⁸Dy (0,10%). Vähiten löytyy ¹⁵⁶Dy:tä (0,06%).
Dysprosiumille on syntetisoitu 29 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 138:sta 173:een. Näistä vakain on ¹⁵⁴Dy, jonka puoliintumisaika on 3×10⁶ vuotta. Seuraavaksi stabiileimmat ovat ¹⁵⁹Dy jonka puoliintumisaika on 144,4 päivää ja ¹⁶⁶Dy (81,6 tuntia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle 10 tuntia, useimmiten vain joitain minuutteja tai sekunteja. Vähiten vakaa isotooppi, jolle puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti määrittämään, on ¹³⁹Dy (600±200 ms). Dysprosiumilla on myös ainakin 12 meta­stabiilia isomeeriä, joiden massaluvut ovat välillä 140:stä 165:een. Niistä pitkäikäisin on ¹⁶⁵ᵐDy (1,257 min).

Käyttö

Puhtaana metallina dysprosiumilla ei ole käyttöä, koska se hapettuu nopeasti ilmassa. Sen sijaan dysprosiumin, neodyymin, raudan ja boorin seoksesta valmistetaan laadukkaita kesto­magneetteja, joita käytetään mm. tietokoneiden kovalevyissä. Terfenol-D on dysprosiumia sisältävä magneto­striktiivinen metalli­seos, joka magneetti­kentässä pitenee tai lyhenee silminnähtävästi. Sitä käytetään kaikuluotaimissa ja mikromekaanisissa moottoreissa.
Dysprosiumin ja halogeenien yhdisteitä, varsinkin dysprosium­in jodidia ja bromidia käytetään monimetallilampuissa. Nämä yhdisteet hajoavat lähellä lampun kuumaa osaa vapauttaen yksittäisiä dysprosiumatomeja. Nämä re-emittoivat fotoneja spektrin vihreässä ja punaisessa osassa tuottaen kirkasta valoa.
Dysprosiumia hyödynnetään myös radioaktiivista säteilyä mittaavissa annosmittareissa sekä eräissä lasereissa.
Valdemar Sandelin

Valdemar Edmund Sandelin (17. helmikuuta 1917 Tampere – 28. elokuuta 1990 Tampere) oli ammattientarkastaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Hän toimi Hämeen läänin maaherrana 1970-luvulla.
Sandelinin vanhemmat olivat puuseppä Väinö Edmund Kristoffer Sandelin ja Hilda Josefina Tamminen. Hän kävi kansakoulun ja ammattikoulun ja työskenteli sitten Tampereella Valmet Oy:n palveluksessa levyseppänä vuosina 1939–1950. Hän oli myös yrityksen pääluottamusmiehenä. Halme toimi Tampereen ammattientarkastuspiirin ammattientarkastajana 1950–1962 ja kansanedustajakautensa jälkeen hän oli Hämeen läänin maaherrana vuosina 1973–1979.
Sandelin oli sosialidemokraattien kansanedustaja vuosina 1962–1973 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Sandelin oli myös mukana kunnallispolitiikassa Tampereen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja ja Tampereen kaupunginhallituksen jäsen. Sandelinilla oli lukuisia muitakin luottamustehtäviä muun muassa Suomen Punaisen Ristin keskushallituksessa ja valtuuskunnassa, OTK:n hallintoneuvostossa ja Suomen kaupunkiliiton hallituksessa.
Sandelin oli naimisissa vuodesta 1943 Anna Mirjam Lahtisen kanssa.
Axel Adolf Laurell

Axel Adolf Laurell (9. huhtikuuta 1801 – 14. huhtikuuta 1852 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja teologian professori.
Laurell toimi Turun akatemian teoreettisen filosofian dosenttina vuodesta 1826 ja uudestaan vuonna 1830, ja välillä Haminan kadettikoulun alkeiskoulun opettajana vuosina 1828–30. Hän toimi Helsingfors lyceumin esimiehenä vuosina 1831–1839. Hänestä tuli Helsingin yliopiston dogmatiikan ja siveysopin professori vuonna 1836.
Samanaikaisesti Laurell oli myös Halikon (1829–1832, ei astunut virkaan), Siuntion (1836), Inkoon (1839) ja Janakkalan (1843) kirkkoherrana. Laurellin puoliso oli Josefina Fredrika von Kothen (k. 1905).
Filosofisesti Laurell oli suuntautunut Hegeliin ja Schleiermacheriin. Laurell perusti filosofisia ja pedagogisia artikkeleita julkaisseen Väktaren-lehden.
Atopia

Atopia tarkoittaa perinnöllistä taipumusta herkistyä tavallisille elinympäristössä oleville allergeeneille. Atooppisia sairauksia ovat atooppinen ihottuma, allerginen nuha ja allerginen silmätulehdus, ruoka-aineallergiat ja jotkin astmat. Atopiaa esiintyy erilaatuisina, ja monet suomalaiset sairastavat sen lievää muotoa.
Atooppinen ihottuma on eräs ekseeman muoto. Sitä voivat pahentaa vääränlaiset pesutottumukset tai karkeakuituiset vaatemateriaalit (villa, akryyli) tai altistuminen allergeeneille, liialliselle kuivuudelle tai hikoilulle. Sinänsä ne eivät kuitenkaan aiheuta atooppista ihottumaa vaan korkeintaan lisäävät oireita. Ihottuma alkaa usein vauvaiässä, jolloin sitä sanotaan maitoruveksi.
Atopia on jossain määrin perinnöllinen sairaus. Oireita voi lievittää ulkoisesti säännöllisellä perus- ja kortisonivoiteiden käytöllä. Viime aikoina on atooppisen ihon hoitoon tullut myös limuusivoiteita, esimerkiksi Protopic ja Elidel. Pahimpia ihottumatapauksia voidaan hoitaa myös valohoidolla ja antibiooteilla. Sopivasti Suomen talveen ajoitettu lomamatka etelään voi myös helpottaa oireita huomattavasti.
Mustaherukan siemenöljyllä on todettu olevan ehkäisevä vaikutus pikkulasten atooppiseen ihottumaan. Kun äiti syö sitä raskausaikana, yksivuotiailla lapsille oli atooppisten allergioiden ja ihottumien määrä lähes kolmanneksen vähäisempi kuin verrokkiryhmällä, joka sai lumetuotteena oliiviöljyä.
Helsingin Uusi yhteiskoulu

Historia

Lucina Hagman oli yhteiskouluaatteen uranuurtajia Suomessa ja hän oli ollut jo aiemmin perustamassa Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua ja oli toiminut sen ensimmäisenä rehtorina. Vuonna 1899 hän perusti oman koulun, jonka omisti vuoteen 1938 ja oli samalla sen ensimmäisenä rehtorina vuoteen 1935. Koulu toimi lähes alusta alkaen osoitteessa Kirkkokatu 12, johon valmistui oma koulutalo 1902. Vuonna 1938 koulun ylläpitäjäksi perustettiin osakeyhtiö, jolle Hagman luovutti irtaimiston, mutta ei rakennusta. Koulu jäi kuitenkin hänen omistamaansa taloon edelleen vuokralaiseksi. Vuosina 1950–1951 Hagmanin perilliset kävivät oikeutta koulun johtokuntaa vastaan voidakseen irtisanoa vuokrasopimuksen ja myydä talon. Korkein hallinto-oikeus kuitenkin ratkaisi asian koulun hyväksi ja sopimus uusittiin myös sen jälkeen, kun Helsingin yliopisto tuli talon omistajaksi 1956. Vuonna 1965 koulu siirtyi Pihlajamäkeen, jonne valmistui uusi koulutalo 1967. Rakennuksen on suunnitellut koulujen suunnittelijana tunnettu Osmo Sipari. Kirkkokadun talo purettiin 1972, ja sen tilalla on nykyään Suomen sisäasiainministeriön rakennus.
Helsingin Uusi yhteiskoulu kuuluu niihin yksityiskouluihin, jotka välttivät kunnallistamisen peruskouluun siirryttäessä vuonna 1977. Koulun omistaa Helsingin Uusi Yhteiskoulu -osakeyhtiö.
Possessiivipronomini

Skandinaaviset kielet

Skandinaaviset kielet, eli mm. norja, ruotsi ja tanska käyttävät lähes samannäköisiä possessiivipronomineja: yksikön 1. persoonassa et(t)-sanojen kanssa sanaa mit(t), en-sanojen kanssa sanaa min, toisessa persoonassa dit(t) ja din, kolmannessa persoonassa hans tai hennes, monikon ensimmäisessä vår (en-sanat), vårt (ett-sanat) tai våra (monikko), toisessa er (en-sanat), ert (ett-sanat) tai era (monikko) ja monikon kolmannessa persoonassa suvusta tai luvusta riippumatta sanaa deras. Muotojen hans, hennes tai deras sijasta käytetään muotoja sin, sit(t), tai sina silloin, kun omistaja on sama kuin lauseen subjekti.

Esperanto

Esperantossa persoonapronomineja mi (minä), vi (sinä, te), ci (sinä, käytetään vain tyylisyistä) li (hän, mask.), ši (hän, fem.), ni (me) ja ili (he) sekä pronominia ĝi (se) vastaavat possessiivipronominit muodostetaan päätteellä -a: mia (minun), via (sinun, teidän), cia (sinun, käytetään vain tyylisyistä), lia (hänen, mask.), šia (hänen, fem.), nia (meidän), ilia (heidän) ja ĝia (sen).
Lammelan muinaislinna

Muinaislinna

Kohde sijaitsee Kiikan kirkolta 5,5 kilometriä etelään ja Kaukosen talosta kilometri etelä-kaakkoon. Kun Huittisista kuljetaan Tampereelle, käännytään Kiikkaan johtavasta toisesta tienhaarasta vastakkaiseen suuntaan eli oikealle. Tietä kulketaan 3,5 kilometriä ja kohde löytyy metsästä vielä 150 metrin kävelymatkan päästä. Paikka sijaitsee Jokiniitunkallion eteläpuolella. Viereinen oja on nimeltään Pieskanoja, joka on pienen Lamminjärven laskuoja.
Muinaislinnana pidetty kohde on noin 80 metriä pitkä ja 30 metriä leveä kivillä aidattu alue. Kivivalli on paikoin melkein parimetriä korkea ja lähes yhtä leveä. Eteläpäässä on vallissa aukko ja kulmauksessa sijaitsee suuri siirtolohkare. Valli oli Salmon mukaan hyvin samantyyppinen kuin suomalaisissa muinaislinnoissa ylennsäkin. Ainoa ero on siinä, että valli on paikoitellen sortumatonta kivimuuria, mikä on muinaislinnoissa harvinaista. Parhaimmillaan saattaa muurissa nähdä 5–6 kerrosta kiviä päällekkäin. Muurin päällinenkin oli "pinnaltaan" tasainen ja vaikutelmaa lisää kivikerrosten päällä kasvava tasainen sammalpeite.

Historiaa

Vuonna 1955 lähetti kartoittaja Paul Koskinen Turun tie- ja vesirakennuspiiristä Muinaistieteelliselle toimikunnalle vihjeen uudesta muinaisjäännöksestä Teukkulan kylässä. Helmer Salmo kävi pari kuukautta myöhemmin tutkimassa muinaisjäännöstä. Samaa muinaisjäännöstä oli ylioppilas Unto Salo kuvaillut jo vuonna 1950.
Siihen aikaan oltiin suunnittelemassa Turun ja Tampereen välistä pikatietä, joka tunnetaan nykyään nimellä valtatie 12. Silloinen tielinjaus olisi leikannut muinaislinnan noin 20 metrin matkalla kahtia, joten tienlinjausta muutettiin tämän takia.
Hattulammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Nenos-Kieringan valuma-alueeseen (35.323) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 182,7 metriä mpy.

Luontoarvoja

Lampi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon ja se sijaitsee sen eteläpuolella.
Sitruunatetra

Koko ja ulkonäkö

Sitruunatetra voi kasvaa melkein viisi senttiä pitkäksi. Sillä on harmaankellertävä, parhaimmillaan kullanhohtoinen vartalo, ja hain evää muistuttava korkea  selkäevä, jonka päässä on valkea pilkku.  Vatsaevässä on voimakkaan keltainen etureuna jonka takana on musta raita. Silmä on kirkkaan punainen.

Alkuperä

Sitruunatetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Brasilian keskiosista. Kaikki kaupoissa olevat sitruunatetrat ovat viljeltyjä. Kaukoidässä viljellyillä voi toisinaan esiintyä kalatuberkuloosia, joten kalojen valintaan kannattaa kiinnittää huomiota.

Käyttäytyminen

Sitruunatetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala, joka kaipaa ainakin viiden yksilön parvea, ja akvaarion minimikoko on 60l, mutta kaikkein sopusuhtaisimmalta sitruunatetraparvi näyttää vasta lähemmäs 150-litraisissa akvaarioissa.

Vesiolot ja ravinto

Sitruunatetralle sopiva lämpötila-alue on 22–28 °C ja pH 5.5–7. Veteen tulee lisätä humusuutetta tai turvetta - liian kovassa vedessä kala on väritön. Se syö pienijakeista sekaruokaa.
Aigiale

Aigiale (m.kreik. Αἰγιάλη) tai Aigialeia (m.kreik. Αἰγιάλεια) oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuninkaan Diomedeen puoliso ja Adrastoksen tytär.
Palattuaan takaisin Troijan sodasta kuningas huomasi kuningattaren elävän aviorikoksessa Kometeen kanssa. Kun Aigiale yritti myrkyttää miehensä, tämä pakeni Etelä-Italiaan Apulian kaupunkiin. Uskottomuuden kerrotaan olleen Nauplioksen syytä, joka oli ajanut Aigialen rikokseen valheellisilla väitteillään siitä, että Diomedes olisi palaamassa takaisin sodasta mukanaan troijalainen rakastajatar. Tämän version mukaan Aigiale olisi karkottanut Diomedeen Argoksesta. Diomedes itse uskoi syynä onnettomuuteen olevan Afroditen vihan, jonka hän oli saanut päälleen haavoitettuaan tätä taistelujen aikana.