google/wiki40b huggingface dataset:
Idänkoukkukakadu

Koko ja ulkonäkö

Idänkoukkukakadun pituus on noin 38 cm ja paino 485–650 g. Sen höyhenpuku on pääosin valkoinen; päässä, kurkussa ja rinnassa on oranssinpunaisia kuvioita ja siipien sekä pyrstön alapeitinhöyhenissä keltaista. Silmää ympäröivä paljas alue on siniharmaa. Nokka on valkoinen, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Ylänokka on pidentynyt ja lienee sopeutuma lajin tapaan etsiä ravintoa maanpinnan alta. Nuori lintu on aikuisen värinen ja sen ylänokka on hieman lyhyempi.

Esiintyminen

Idänkoukkukakadu elää Kaakkois-Australian rannikolla. Sen elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kokonaispopulaatio on noin 250 000 yksilöä. Aikaisemmin katsottiin Länsi-Australiassa elävän lännenkoukkukakadun olevan tenuirostriksen alalaji, mutta laji on nyttemmin jaettu kahdeksi lajiksi. Laji on levinnyt muualle itäiseen Australiaan luultavasti karanneiden lemmikkien muodostamista pareista.

Elinympäristö

Idänkoukkukakadut asuvat kosteissa rannikkoseudun metsissä ja savanneilla, yleensä aina jonkin vesistön tuntumassa. Ne ovat hyvin äänekkäitä ja huomiota herättäviä lintuja, jotka pesimäajan ulkopuolella liikkuvat parvissa, joissa voi olla jopa 200 yksilöä.

Lisääntyminen

Lisääntymisaika on elokuusta marraskuulle. Laji on yksiavioinen. Pesä on tavallisesti rannalla kasvavan, elävän eukalyptuksen oksan tai rungon kolossa hyvin korkealla ja vaikeasti tavoitettavissa. Munia on tavallisesti kaksi, joskus kolme. Muna on kooltaan 33,2 mm x 25,1 mm. Pesimäbiologia perustuu vankeudessa eläneiden lintujen tarkkailuun. Molemmat emot osallistuvat haudontaan, joka kestää noin 24 päivää. Koiras hautoo pääasiassa päivisin, naaras öisin. Poikasista selviää lentokykyiseksi usein vain yksi. Pesäpoikasaika on noin seitsemän viikkoa ja poikanen itsenäistyy sen jälkeen kolmen viikon kuluttua. Molemmat emot osallistuvat myös poikasen hoitamiseen ja ruokkimiseen.

Ravinto

Idänkoukkukakadut ruokailevat enimmäkseen maassa ja syövät siemeniä, pähkinöitä, hedelmiä, marjoja, juurimukuloita sekä mahdollisesti hyönteisiä ja niiden toukkia. Paikallisesti laji on hedelmätarhojen ja viljan tuholainen ja niitä ammutaan tuholaisina.
Johanna Vehkoo

Johanna Vehkoo (s. 1976) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on julkaissut neljä tietokirjaa ja kirjoittaa Yleisradiolle Valheenpaljastaja-blogia. Vehkoo on itse tutkinut journalismin faktantarkistusta Washington DC:n Wilson Centerissä ja laatujournalismia Oxfordin Reuters Institutessa.
Vehkoo on yksi Long Play -verkkojulkaisun perustajista ja kuuluu feministisen Ajatushautomo Hatun johtajistoon.  Hän oli Julkisen sanan neuvoston jäsen kolmivuotiskauden 2016–2018.

Kunnianloukkaussyyte

Lokakuussa 2018 Johanna Vehkoota vastaan nostettiin syyte oululaisen kaupunginvaltuutetun Junes Lokan halventamisesta. Vehkoo oli nimitellyt Lokkaa käräjäoikeuden mielestä tämän kunniaa loukkaavasti. Huhtikuussa 2019 Vehkoo sai tuomion kunnianloukkauksesta. Tuomio ei ole lainvoimainen. Vehkoo on valittanut tuomiostaan hovioikeuteen.

Tunnustukset

Tutkivan journalismin yhdistys myönsi Johanna Vehkoolle Jääraappa-tunnustuspalkinnon yhteiskunnan avoimuuden edistämisestä vuonna 2016. 
Johanna Vehkoolle myönnettiin helmikuussa 2019 Suomen PENin sananvapauspalkinto. Palkintoraati totesi: ”Toimittaja ja tietokirjailija Johanna Vehkoo on sanankäytön ammattilainen, joka on tehnyt pitkää ja vakuuttavaa työtä tutkivana journalistina, ja puolustanut johdonmukaisesti sananvapauden, totuudellisuuden ja hyvän journalistisen tavan arvoja. Hänen kenties tunnetuin julkaisukanavansa on Yle:n medialukutaitoa ja lähdekriittisyyttä edistävä Valheenpaljastaja-blogi, jossa valemedioiden ja nettihuhujen maailmaa katsotaan kriittisin silmin, ja samalla oiotaan villeimpiä valeuutisia.”
Mochdre & Pabon rautatieasema

Historia

Mochdre & Pabon aseman avasi London and North Western Railway 1. huhtikuuta 1889. Aseman kohdalla linjalla oli neljät raiteet, mutta asemalle tuli vain kaksi puista laituria ja yksinkertaiset odotustilat. Asema sijaitsi varsin eristyksissä, eivätkä sen käyttäjämäärät koskaan olleet kovin korkeat. Se suljettiin säästökeinona ensimmäisen maailmansodan ajaksi 1. tammikuuta 1917 ja avattiin taas uudelleen 5. toukokuuta 1919. Kovin kauaa se ei kuitenkaan enää auki pysynyt, vaan suljettiin pysyvästi 5. tammikuuta 1931.
North Wales Coast Linen reittiä muutettiin vuosina 1982–1983 A55-tien rakennustöiden yhteydessä. Mochdre & Pabon aseman entinen paikka jäi tielinjauksen alle, eikä asemasta siten ole enää mitään jäljellä.
Työttömyyskassa

Työttömyyskassa on keskinäisen vastuun perusteella toimiva yhteisö, jonka jäseninä on joko palkkatyöntekijöitä (palkansaajakassa) tai yrittäjiä (yrittäjäkassa). Työttömyyskassan tarkoituksena on työttömyysturvalaissa tarkoitetun ansioturvan ja siihen liittyvien ylläpitokorvausten järjestäminen jäsenilleen. 
Työttömyyskassa ei saa harjoittaa muuta kuin työttömyyskassalaissa tarkoitettua toimintaa. Se ei saa olla sellaisessa yhteydessä muunlaista toimintaa harjoittavaan yhdistykseen, järjestöön tai muuhun yhteenliittymään, jossa kassan itsenäisyys tulisi rajoitetuksi.
Suomessa on 26 työttömyyskassaa. Näistä 24 on palkansaajien työttömyyskassoja ja 2 yrittäjien työttömyyskassoja. Valtaosa Suomessa toimivista kassoista on jäsenistöltään rajattuja toimiala- tai ammattikohtaisia palkansaajakassoja. Lisäksi on kaksi työttömyyskassaa yrittäjille. Työttömyyskassojen yhteistoimintaelimenä toimii Työttömyyskassojen yhteisjärjestö (TYJ).
Työttömyyskassalain mukaan työttömyyskassojen valvonta kuuluu Finanssivalvonnalle. Finanssivalvonnan mukaan työttömyyskassoilla oli vuoden 2017 lopussa kaikkiaan 1 924 680 jäsentä. Suurin työttömyyskassa oli Yleinen työttömyyskassa YTK, johon kuului 390 376 jäsentä. Seuraavaksi suurimpia olivat Korkeasti koulutettujen työttömyyskassa KOKO 193 775, Julkisten ja hyvinvointialojen työttömyyskassa (JYTK) 150 500 ja Palvelualojen työttömyyskassa 149 381 jäsenellään. 
Jotkin työttömyyskassoista yhdistyivät vuosina 2014–2015. Myös uusia yhdistymisiä on esitetty.
Alfonso López Pumarejo

Alfonso Lopez Pumarejo (1886–1959) oli kolumbialainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä kaksi kertaa, 1934–1938 ja 1942–1945. López uudisti radikaalisti maataloutta, koulutusta ja verotusta. Uudistusten seurauksena kahvista saadut tulot ja viennin määrä kasvoivat ja teollistuminen ja talouskasvu saivat vauhtia.
Lopezin poika Alfonso López Michelsen oli presidentti 1970-luvulla.
Suistomanikki

Levinneisyys

Suistomanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi tai yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jim Peterik

Ides of March

Peterik aloitti esiintymisen 14-vuotiaana vuonna 1964 koulukavereidensa kanssa Illinoisissa. Myöhemmin he antoivat yhtyeelle nimen Ides of March. Kappaleet "Vehicle", "You Wouldn't Listen" ja "L.A. Goodbye" olivat pieniä hittejä 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa. 
1970-luvulla Peterik kirjoitti myös useita lauluja jazz-rock-yhtye Chaselle.
Vuonna 1976 hän julkaisi sooloalbumin, Don't Fight the Feeling, ja konsertoi monien tunnettujen yhtyeiden, esimerkiksi Heartin ja Bostonin kanssa.

Survivor

Vuonna 1978 Peterik perusti Survivorin yhdessä Frankie Sullivanin kanssa. Pian yhtyeen tukirangaksi saapui Dave Bickler, Dennis Johnson ja Gary Smith.
Vuonna 1982 Sylvester Stallone pyysi Survivoria kirjoittamaan ja esittämään tunnusmusiikin elokuvaan Tiikerinsilmä – Rocky III. Peterik ja Frankie Sullivan sävelsivät kappaleen "Eye of the Tiger", joka pysyi kuuden viikon ajan listaykkösenä Billboard Hot 100 -listalla ja myi tuplaplatinaa. Lisäksi se toi Survivorille Grammy- ja Oscar-palkinnon. Tätä seurasi vuoden 1984 albumi Vital Signs, jossa oli mukana Top 10 -hitit "High on You" (# 8), "The Search Is Over" (# 4) ja "I Can't Hold Back" (# 13).
Vuonna 1985 Peterik sävelsi tunnusmusiikin elokuvaan Rocky IV. Survivorin "Burning Heart" oli listakakkonen alkuvuodesta 1986.
Jim Peterik erosi Survivorista vuonna 1996.

Uusi Ides of March ja myöhemmät vuodet

Vuonna 1990 kaikki alkuperäiset Ides of Marchin jäsenet perustivat yhtyeen uudelleen. Peterikin säveltämä kappale "Vehicle" sai jälleen suosiota, kun Bo Bice esitti sen American Idol -ohjelmassa vuonna 2005.
Vuonna 2003 Peterik perusti Pride of Lions -nimisen yhtyeen Toby Hitchcockin kanssa, jatkaen kuitenkin samalla Ides of Marchissa. Peterikin uusin sooloalbumi, Above the Storm, julkaistiin vuonna 2006.
Pirita Näkkäläjärvi

Pirita Näkkäläjärvi (s. 13. helmikuuta 1978 Inari) on suomensaamelainen toimittaja ja kauppatieteiden maisteri, joka toimi Yle Sámi Radion päällikkönä vuosina 2012–2017.
Näkkäläjärvi on työskennellyt myös muun muassa Metson strategiapäällikkönä, Nokian yrityskauppapäällikkönä sekä analyytikkona lontoolaisessa Merrill Lynch -investointipankissa sekä toimittajana Yle Saamessa. Hänet valittiin saamelaiskäräjille vuoden 2011 vaaleissa, mutta Näkkäläjärvi erosi jäsenyydestä tultuaan nimitetyksi Ylen Saamen päälliköksi lokakuussa 2012. Hän irtisanoutui tehtävästä heinäkuussa 2017 ja siirtyi yritysmaailman palvelukseen Helsinkiin.
Arch Linux

Versiot

Arch Linux on jatkuvasti päivittyvä jakelu (engl. rolling release): päivityksiä ei julkaista jakelun uusina versioina, vaan pakettivarastojen paketteja päivitetään jatkuvasti. Käyttöjärjestelmän voi päivittää uusimpaan versioonsa suoraan pakettivarastoista.
Arch Linuxin asennusmedia sisältää ainoastaan asennusskriptin (pacstrap) vähimmäisedellytykset: kaikki järjestelmän asennukseen käytettävät paketit ladataan pakettivarastoista. Siten käyttöjärjestelmä koostuu heti alkuasennuksen jälkeen uusimmista saatavilla olevista versioista. Arch Linuxin asennusmediasta julkaistaan uusi versio aina joka kuukauden ensimmäisellä viikolla.
Richard Lewontin

Richard Charles "Dick" Lewontin (s. 29. maaliskuuta 1929) on yhdysvaltalainen evoluutiobiologi, geneetikko ja yhteiskunnallinen keskustelija. Hän on johtavia matematiikan populaatiogenetiikkaan ja evoluutioteoriaan soveltajia.
Varjosaari

Varjosaari (ruots. Skuggan), entinen Pikku Pässi, on asumaton saari Helsingin edustalla Kulosaaren lähellä. Saari mainittiin kartoissa ensimmäisen kerran 1800-luvun puolivälissä.
Saaren korkein kohta on  noin kahdeksan metriä merenpinnasta, ja siellä on ollut asuinrakennus, jonka rakensi 1908 saaren ensimmäinen asukas, laivanrakentaja, telakkamestari Matts Nyström. Nyström osti saaren Kulosaaren huvilakaupungilta, mutta hän ja hänen vaimonsa myivät sen syyskuussa 1918 takaisin yhteisölle. Rakennuksessa asui sen jälkeen enimmäkseen sillanvartijoita, kun Kulosaareen oli 1919 rakennettu silta. Viimeiset vakituiset asukkaat saarelta lähtivät syksyllä 1968, kesäasukkaita siellä on ollut 2000-luvullakin. Silta saarelle purettiin pois talvella 1968–1969. Huvila purettiin toukokuussa 1970, jolloin se oli jo kärsinyt vaurioita tulipalossa.
Saaren nimi oli Pikku Pässi 1940-luvun lopulle. Nimenmuutos tapahtui sen jälkeen kun Kulosaaren huvilakaupunki ja samalla Pikku Pässi liitettiin vuoden 1946 alussa Helsinkiin. Nimenmuutos oli tarpeen, koska Helsingissä oli entuudestaan Lapinlahdella Iso Pässi, Pikku Pässi ja Pässinkari. Liitossaarista hautausmaana olleesta Isosta Pässistä tuli silloin Leposaari ja Pikku Pässistä Varjosaari. Ruotsinkielisiksi nimiksi tuli Vilan ja Skuggan.
Kobbaklintar

Kobbaklintar (myös Kobba klintar) on kallioluotoryhmä Ahvenanmaalla Jomalan kunnassa Maarianhaminan lounaispuolella. Kobbaklintarilla on vanha vuosina 1862–1972 toiminut luotsiasema, jossa toimii nykyisin kesäkahvila. Kesäisin luotsiasemalle liikennöi yhteysalus. Vuonna 2002 perustettiin luotsiaseman kunnostamiseksi yhdistys Kobba Klintars Vänner r.f..
Kobbaklintarin lähellä sijaitsee Marhällanin majakka.
Floriini

Floriini on ollut useiden eurooppalaisten rahayksiköiden nimitys, rahat on yleensä lyöty kullasta. Rahayksiköstä on käytetty yleisimmin lyhenteitä fl tai ƒ joko yksikölle floren tai florenus.
Tunnettu floriini lyötiin rahaksi Firenzessä (Toscanassa) 1200-luvulla, ja tällöin raha tunnettiin nimellä florenus. Tätä rahayksikköä käytettiin laajasti eri puolilla Eurooppaa. Rahayksikön latinankielinen nimi tulee fleur de lys -liljasta, joka on puolestaan Firenzen kaupungin symboli ja koristi lyötyjä rahoja. 
Näitä Firenzen kaupunkivaltion lyömiä rahoja on myöhemmin käytetty esikuvina kansallisvaltioiden rahanlyönnissä. Usein floriinista ovat eri kansallisvaltiot käyttäneet nimitystä gulden ja guilder, kuitenkin usein näissäkin rahoissa on käytetty symbolina Firenzen fleur de lys -liljaa.
Balladi

Balladi oli alun perin lyhyt lyyrinen, tavallisesti tanssin säestyksenä laulettu lemmenruno. Myöhemmin sana tuli merkitsemään tunnelmallisia kertovia runoja, jotka ovat kuitenkin synkempiä kuin romanssit. Balladi on runomuotoinen, surullisesti päättyvä rakkaustarina, jonka pääosissa ovat yleensä eri säätyluokkiin kuuluvat nuorukainen ja neito. Sana tulee ranskan kielestä.
Balladi voi tarkoittaa myös pientä tarinaa laulussa. Popmusiikin yhteydessä ja varsinkin englannin kielessä sanaa "ballad" käytetään usein mistä tahansa hitaasta kappaleesta vastapainona nopeatempoisemmille kappaleille.
Ruona (Kuortane)

Ruonan kylä sijoittuu Kuortaneen kunnan pohjoisosaan. Kylä on levittäytynyt pääasiassa Kuortaneenjärven pohjoisrannalle ja Nisosjärven ympärille. Lisäksi laajalla alueella olevassa kylässä on asutusta myös Haarajärven, Reunan ja Sauna-Ahon alueille. Kylä rajoittuu pohjoisessa Lapuan kaupunkiin, idässä Alajärven kaupunkiin, etelässä Kuortaneen kirkonkylään, lännessä Kuortaneenjärveen ja Salmen kylään.
Ruonan kylään muutti ensimmäinen asukas Simo Juhonpoika vuonna 1549 hyville kaski- ja pyyntimaille. Hän oli myös koko Kuortaneen ensimmäisiä asukkaita. 
Lapuan hiippakunnan koulutuskeskus Haapaniemen hiippakuntakartano sijaitsee Ruonalla Kuortaneenjärven rannalla. 
Suomen sodan ratkaisutaistelut käytiin Ruonan Nurminiemessä 31.8.–1.9.1808.
Vuonna 2008 Ruona valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi.
Erkki Havansi

Elämäkerta

Havansi syntyi 11. heinäkuuta 1941 Liperissä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1959. Havansi valmistui juristiksi vuonna 1963 ja toimi hovioikeuden auskultanttina Espoon ja Porvoon tuomiokunnissa 1963–1967. Hänestä tuli oikeustieteen lisensiaatti vuonna 1965 ja varatuomari 1967.

Tieteellinen ura

Havansi väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1975. Vuonna 1982 hänet nimettiin Helsingin yliopiston prosessioikeuden professorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2009.
Havansin kirjallinen tuotanto on jakaantunut toisaalta siviilioikeudelliseen ja toisaalta prosessioikeudelliseen tutkimukseen. Hän on erityisesti tullut tunnetuksi konkurssioikeutta koskevista kirjoistaan ja tieteellisistä artikkeleistaan. Havansi on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983.
Suomen Lakimiesliitto myönsi Havansille K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 2003.

Šakkimestari

Havansi on pelannut šakkia maajoukkuetasolla. Pelaajana hän on pitkään edustanut Suomalaista Shakkikerhoa (SSK). Vuonna 2017 SSK muodosti Lauttasaaren Shakkikerhon kanssa uuden seuran, jonka nimeksi tuli Lauttasaaren Suomalainen Shakkikerho (LauttSSK). Erkki Havansi korottui šakkimestariksi vuonna 1964. Hänen paras saavutuksensa lähišakissa on hopeamitali vuoden 1970 SM-turnauksessa. Suomen mestaruuden tuolloin voitti Heikki Westerinen. Lähišakin ohella Havansi on pelannut kirješakkia. Kirješakissa hän on voittanut Suomen mestaruuden vuonna 1978.

Yksityiselämä

Havansi asui Joensuussa vuosina 1941–1953 ja Kuopiossa 1953–1965. Hän muutti Helsinkiin 1965, Espooseen 1972 ja on asunut Keravalla vuodesta 1999.
Havansi avioitui vuonna 1965 ja jäi leskeksi 1996. Hän avioitui uudelleen vuonna 1999. Hänellä on kolme lasta. Hänen vaimonsa Lahja on myös puolueaktiivi. He ovat molemmat eläkkeellä.
Demokraattinen koulu

Demokraattinen koulu on koulu, jossa oppilaille on haluttu turvata mahdollisuus osallistua merkittävästi koulua koskevaan päätöksentekoon henkilökunnan kanssa tasavertaisina äänestäjinä ja päätöksentekijöinä. Vanhin demokraattinen koulu on Summerhill Englannissa, joka aloitti toimintansa vuonna 1921 Saksassa. Yhdysvalloissa on noin 30 demokraattista koulua. Niistä tunnetuimpia on Sudbury Valley School (Framingham, Massachusetts). Suomessa Keravalla on vuonna 2005 aloittanut toimintansa Feeniks-koulu, ja se on Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa demokraattinen koulu. Tampereellakin aloitettiin 2006, mutta koulu joutui lopettamaan rahoitusvaikeuksien takia toimittuaan muutaman kuukauden.
Larinsaari

Larinsaari on Pohjois-Karjalassa Pielisen rannalla Juuan kunnassa sijaitseva saari, jossa on asukkaita noin 90. Kesäisin saaressa asuu monia kesämökkiläisiä. Läheisessä Nunnanlahdessa sijaitsevat Tulikivi Oyj ja NunnaUuni Oy työllistävät monia Larinsaaren asukkaita. Larinsaaren entinen kyläkoulu toimii leirikeskuksena ja larinsaarelaisten kokoontumipaikkana.
Larinsaaren nimi on lähtöisin siellä 1600-luvulla asuneesta Teppana Larisesta.
Marc Thompson

Ura

Thompsonin valmistuttua New Yorkin yliopiston taidepuolelta vuonna 1997, hän aloitti saman tien ääninäyttelemisen animaatiosarjassa Daria, jossa Marc oli vuoteen 2002 asti. Sarjan jälkeen hän teki enimmäkseen dubbauksia animesarjoihin työskennellessään 4Kidsillä. Darian jälkeen Marcin merkittäviin rooleihin lukeutui vuonna 2003 Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnien myötä Casey Jones, sekä Eläköön Pinata myötä Franklin Fizzybear.
Lämpöpuu

Lämpöpuu eli lämpökäsitelty puu on lämpömodifioitua puutavaraa, jolla on tavallisen puutavaran ominaisuuksiin verrattuna parempi lahonkestävyys, suurempi lämmöneristävyys ja alhaisempi kosteuseläminen. Sitä käytetään erityisesti puutarharakenteisiin, saunoihin, sekä sisä- ja ulkoverhouksiin. Lämpöpuun erottaa sen ruskeasta väristä ja savumaisesta tuoksusta.

Tuotantoprosessi

Lämpökäsittely kestää yleensä noin viisi vuorokautta, jolloin puun lämpötila nostetaan vähitellen lämpötilaan 190-220 °C ja vähitellen lasketaan takaisin normaalilämpötilaan. Prosessin etenemistä säädellään kuuman ilman ja vesihöyryn avulla. Puun rakenne muuttuu, sillä sen sidosaineena toimiva ligniini alkaa hajota ja puusta poistuu vettä sekä uuteaineita kuten pihkaa, terpeenejä ja formaldehydejä. Puun rakenteessa tapahtuvat muutokset riippuvat käsittelyn lämpötilasta, kestosta, lämpötilan noston nopeudesta ja puun kosteuspitoisuudesta. Lisäksi eri puulajit käyttäytyvät lämpökäsittelyssä eri tavoin.

Puulajit

Suomessa lämpökäsitellään pääosin mäntyä, metsäkuusta, koivua, haapaa, myös tervaleppää, saarnea, lehtikuusta, pyökkiä ja eukalyptusta lämpökäsitellään. Puulajien välisiin eroihin vaikuttavat esimerkiksi puiden solu- ja huokosrakenne, sekä kemiallisten entsyymien määrä.

Ympäristöystävällisyys

Lämpöpuuta voidaan pitää ympäristöystävällisenä, sillä sen valmistusprosessissa käytetään ainoastaan lämpöä ja vesihöyryä. Prosessissa ei käytetä ympäristölle haitallisia kemikaaleja, eikä puuhun lisätä mitään kemikaaleja, kuten painekyllästettäessä. Toisaalta lämpökäsittely vaatii energiaa, jonka tuottaminen aiheuttaa hiilidioksidipäästöjä. Rakennusosan elinkaaren päättyessä lämpöpuu voidaan hyödyntää energiantuotannossa tai hävittää muilla tavoin, kuten normaali puutavara. Tuotannossa syntyy paikallisesti haitallisia kaasuja, kun puuta "poltetaan" eli lämpökäsitellään.

Käyttökohteet

Käyttökohde riippuu voimakkaasti lämpökäsittelyasteesta. Miedoimmin lämpökäsitellyt puut (alle 190 °C) muuttavat miedosti väriä ja säilyttävät pääosan lujuudestaan, ja muut positiiviset ominaisuudet lisääntyvät hiukan. Voimakkaasti käsitellyt puut (yli 210 °C) menettävät suuren osan lujuudestaan, mutta lahonkesto- ja elämisominaisuudet paranevat huomattavasti. Lämpöpuun käyttökohteita ulkona ovat puutarhakalusteet, terassilaudoitukset, ovet ja ikkunat, rakennusten ulkoverhous, meluaidat, ja puisto- ja leikkikenttärakennelmat. Jatkuvaan vesikosketukseen se ei kuitenkaan sovellu. Sisätiloissa lämpöpuuta käytetään huonekaluihin, lattioihin, erilaisiin tasoihin, sisäverhoukseen ja saunan sisustukseen.
Päijät-Häme (sanomalehti)

Päijät-Häme on Mediatalo ESAn kustantamiin Seutunelosiin kuuluva paikallinen ilmaisjakelulehti. Sen päätoimittajana toimii Sisko Ojajärvi. Lehden painos on vuoden 2013 mediakortin mukaan 5 900 kappaletta. Lehti jaetaan Asikkalaan.
Lehti alkoi ilmestyä uudelleen 1. joulukuuta 2004, kun Lahden seudun ilmaisjakelulehdet syksyllä 2003 yhdistänyt Seutuviikko purettiin. Tästä kuitenkin jäi Seutunelosille yhteinen päätoimittajuus.
Antonio Caldara

Antonio Caldara (1670 – 28. joulukuuta 1736) oli italialainen säveltäjä. Hän syntyi Venetsiassa. Hänen isänsä oli viulisti. Caldara tuli aluksi tunnetuksi sellistinä ja jousimusiikin säveltäjänä mutta erikoistui sitten vokaalimusiikkiin. Caldaran tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat hänen oopperansa ja oratorionsa. 
Caldara aloitti musiikkiuransa laulajana kuorossa. Hän myös opetteli soittamaan useita soittimia. Ensimmäisen oopperansa L’Argene Caldara sävelsi Venetsiaan 1689. 1690-luvulla hän teki oopperoita yhteistyössä muun muassa Antonio Lottin kanssa. Vuonna 1699 Caldara siirtyi Mantovaan ja 1708 Roomaan, jossa hän nousi yhdeksi musiikkielämän kärkinimeksi Alessandro Scarlattin, Arcangelo Corellin ja kaupungissa pari vuotta asuneen Georg Friedrich Händelin ohella. Caldara teki töitä myös Barcelonassa ja Milanossa, kunnes vuonna 1716 sai  varakapellimestarin paikan Wienistä.
Antonio Caldara sävelsi yli sata oopperaa, joista kuutisenkymmentä Wienin-vuosinaan. Caldara sai jatkuvasti säveltää uutta musiikkia juhlatilanteisiin. Hän teki ooppera- ja oratoriosävellyksiä kymmeniin Pietro Metastasion ja Apostolo Zenon librettoihin.
Caldara oli aikansa johtavia oopperasäveltäjiä, mutta on sittemmin paljolti unohdettu. Hänen tuotantoaan on elvytetty lähinnä kirkkomusiikin osalta.
Caldaran tuotannosta on levytetty hovin juhlaooppera Il più bel nome (”Kaunein nimi”, 1708). Se tapahtuu Elysionissa henkilöhahmoinaan Venus (sopraano), Juno ja Herkules (matalia miessopraanoita), Paris (altto) ja Kohtalo (korkea tenori).
Ludwig Bachmann

Ludwig Bachmann (11. elokuuta 1856 – 22. kesäkuuta 1937) oli saksalainen shakkihistorioitsija.
Hänen aikanaan oli epätavallista pitää kirjaa ajankohtaisista tapahtumista, mutta Bachmann julkaisi sarjan vuosikirjoja. Hän julkaisi vuosina 1891–1931 yhteensä 44 teosta. Hän myös julkaisi neliosaisen teoksen, jossa oli tarkoitus olla kaikki Wilhelm Steinitzin tunnetut pelit. Hänen muut kirjansa sisälsivät muun muassa Adolf Anderssenin, Harry Nelson Pillsburyn ja Rudolf Charousekin pelit. Hänen historiallisista teoksistaan Aus vergangenen Zeiten (1920-1922) ja Das Schachspiel und seine historische Entwicklung (1924) ovat parhaiten tunnetut.
Bachmann toimi vanhempana virkamiehenä Baijerin rautatieyhtiössä. Shakki oli hänelle vain vapaa-ajan harrastus. Bachmann sai töidensä ansiosta lempinimen Chess Herodotus.
Patrik Raitanen

Seurajoukkue

Raitanen aloitti jalkapalloilun FC Ulvilassa, josta hän muutaman vuoden kuluttua siirtyi FC Jazzin junioreihin. Helmikuussa 2016 hän teki seuran edustusjoukkueen kanssa kahden vuoden sopimuksen, ja debytoi tammikuussa 2017 Suomen Cupin ottelussa Vaasan Palloseuraaa vastaan, muttei pelannut FC Jazzissa yhtään sarjaottelua ennen siirtymistään Liverpoolin junioriakatemiaan kesäkuussa 2017.
Kesäkuussa 2019 Raitanen solmi neljän vuoden pituisen sopimuksen Hollannin pääsarjassa pelaavan Fortuna Sittardin kanssa. Raitanen teki liigadebyyttinsä syyskuussa 2019 pelatussa ottelussa Sparta Rotterdamia vastaan.

Maajoukkue

Raitanen on edustanut Suomen juniorimaajoukkueita kaikissa ikäluokissa U15-maajoukkueesta lähtien.

Yksityiselämä

Patrik Raitasen isä on entinen maajoukkuejääkiekkoilija Rauli Raitanen.
Vice Vukov

Vice Vukov (3. elokuuta 1936 – 24. syyskuuta 2008) oli kroatialainen laulaja ja poliitikko. Hän edusti Jugoslaviaa Eurovision laulukilpailuissa vuosina 1963 ja 1965. Hän joutui 1970–1980-luvuilla hallituksen epäsuosioon poliittisena toisinajattelijana, ja hänen muusikonuransa keskeytyi. Hän oli kroatialaisen patriotismin symboli.
Šibenikissä syntynyt Vukov opiskeli Zagrebissa ja Pariisissa.
Kroatian itsenäistyttyä Vukov liittyi sosiaalidemokraatteihin. Hän pääsi parlamentin jäseneksi vuonna 2003. Kaaduttuaan portaissa 17. marraskuuta 2005 Vukov sai vaikean päähän kohdistuneen vamman eikä koskaan toipunut. Hän kuoli Zagrebissa vajaat kolme vuotta myöhemmin.