google/wiki40b huggingface dataset:
Frank Chapman

Frank Michler Chapman (12. kesäkuuta 1864 West Englewood, New Jersey – 15. marraskuuta 1945 New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Frank Chapmanin vanhemmat olivat lakimies Lebbeus Chapman Jr. ja Mary Augusta Parkhurst. Hän kävi Englewood Academya ja valmistui sieltä 16-vuotiaana. Hän liittyi American Exchange National Bank of New Yorkin henkilökuntaan 1880 ja erosi pankista 1886. Vuonna 1888 hän pääsi Joel Asaph Allenin apulaiseksi American Museum of Natural Historyyn New Yorkissa ja sai palkkaa 50 dollaria kuukaudessa. 1901 hänestä tuli museon nisäkäs- ja lintuosaston apulaisintendentti ja 1908 lintuosaston intendentti. 1920 hänet nimitettiin uuden lintuosaston johtajaksi, josta virasta hän jäi eläkkeelle 1942 palveltuaan museossa 54 vuotta.
Vuonna 1898 hän avioitui Fanny Bates Emburyn kanssa. Heille syntyi vuonna 1900 yksi lapsi, Frank Chapman Jr.
Brown University promovoi Chapmanin tohtoriksi 1913. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chapman toimi Amerikan Punaisen ristin julkaisupäällikkönä. Kuuluisa joululintulaskenta (Christmas Bird Count) oli alun perin Chapmanin ideoima. Hän toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana ja hänet äänestettiin Kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1921.
Chapman nimesi lukuisia uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa baudovuortentinamin (Crypturellus kerriae) ja juovatinamin (Crypturellus casiquiare). Hänen kunniakseen on nimetty silkkikiitäjä (Chaetura chapmani) ja rusosiipinapsija (Phylloscartes chapmani).
Chapman on haudattu Brooksiden hautausmaalle kotikaupunkiinsa Englewoodiin.
Carl Johan Jägerhorn

Carl Johan Jägerhorn af Spurila (14. joulukuuta 1819 Turku – 24. kesäkuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen kuvernööri, valtioneuvos ja varatuomari.
Jägerhorn oli kapteeni Gustaf Johan Jägerhorn af Spurilan ja Justina Reimsin ainoa poika. Hän avioitui 22. kesäkuuta 1862 Louise Henriette Angelique von Knorringin kanssa.
Päästyään ylioppilaaksi Helsingissä 1839 Jägerhorn opiskeli juristiksi ja valmistui varatuomariksi 1847. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1871.
Jägerhornilla oli useita virkoja Suomen ritarihuoneella, ja hän oli johtokunnan varapuheenjohtaja 1877. Hän osallistui aktiivisesti maapäiville 1863–1878 ja oli maapäivien 1877–1878 säätyvaliokunnan puheenjohtaja.
Jägerhorn oli vs. Uudenmaan läänin kuvernööri ja Helsingin keisarillisen palatsin vastaava 1875 ja 1877. Oulun läänin kuvernööri hän oli 1878–1883. Hänen sukulaisensa Carl Magnus Jägerhorn af Spurila oli ollut Oulun läänissä maaherra läänin muodostuessa 1775, vuoteen 1782.
Carl Johan Jägerhorn sai Pyhän Stanislauksen Ritarin ensimmäisen luokan kunniamerkin 1882.
Kuvernööri Jägerhornia on kuvattu ”arvostetuksi virkamieheksi, joka oli lukemattomien toimikuntien puheenjohtaja” (Finskt Biografiskt Lexikon, Carpelan, 1903).
Zacharias Cygnaeus nuorempi

Zacharias Cygnaeus (23. syyskuuta 1763 Loviisa – 14. kesäkuuta 1830  Pietari) oli Porvoon piispa ja Pietarin luterilainen piispa.
Cygnaeuksen vanhemmat olivat piispa Zacharias Cygnaeus vanhempi ja Helena Dorotea Willström. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja papiksi 1784 ja maisteriksi 1786, toimi ensin sotaväen pappina ja sitten 1793 Hämeenlinnan ja vuodesta 1804 myös Vanajan kirkkoherrana, mistä siirtyi 1811 Hollolan kirkkoherraksi. Teologian tohtorin arvon Cygnaeus sai 1817. Porvoon piispaksi hänet nimitettiin 1819 ja seuraavana vuonna myös Pietarin ensimmäiseksi ja samalla viimeiseksi luterilaiseksi piispaksi sekä valtakunnan ylikonsistorin esimieheksi. Cygnaues toimi muun muassa kodittomien lasten opetuksen hyväksi sekä esitti 1815 kertomuksessaan Hollolan seurakunnan opetustoimesta naisten koulutuksen kehittämistä ja teki ehdotuksen Heinolan pedagogion perustamisesta. Pietarissa ollessaan hän toimi erityisesti köyhäinhoidon hyväksi.
Cygnaeuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1792 oli Mariana Matilda Martins, joka oli ollut naimisissa kapteeni K. J.Gaddingin kanssa, ja toinen vuodesta 1800 Margareta Karolina Aejmaleus (k. 1847). Fredrik Cygnaeus (1807–1881), runoilija, esteetikko ja historiantutkija, Gustaf Cygnaeus (1810–1886), Venäjän armeijan kenraalimajuri sekä  Anders Reinhold Cygnaeus (1815–1889), yleisen revisio-oikeuden ylikomissaari, olivat Cygnaeuksen poikia jälkimmäisestä avioliitosta.
Fusajirō Yamauchi

Fusajirō Yamauchi (山内房治郎, 22. marraskuuta 1859 – tammikuu 1940) on Nintendon perustaja. Yamauchi eli Kiotossa, Japanissa. Hänen tyttärensä Tei Yamauchi meni naimisiin Sekiryō Kanedan kanssa, josta myöhemmin tuli Nintendon uusi toimitusjohtaja.

Henkilöhistoria

Fusajirō Yamauchi aloitti liiketoimintansa vuonna 1889 perustaen yrityksen nimeltä Nintendo Koppai, joka valmisti pelikortteja. Hanafuda-nimiset kortit olivat käsintehtyjä, ja niitä myytiin aluksi kahdessa liikkeessä. Korttien suosion myötä yritys kasvoi nopeasti, ja väkeä palkattiin lisää.
Fusajirō Yamauchi vetäytyi eläkkeelle vuonna 1929, ja hänen vävynsä, Sekiryō Yamauchi tuli uudeksi toimitusjohtajaksi. Fusajirō Yamauchi kuoli vuonna 1940, mutta syytä kuolemaan ei tiedetä.
Warhammer 40,000: Dawn of War: Soulstorm

Dawn of War: Soulstorm on Relic Entertainmentin kehittämä lisäosa vuonna 2004 julkaistulle realiaikastrategiapelille Warhammer 40,000: Dawn of War.

Dark Eldarit ja Sisters of Battle (Witch hunters)

Dawn of War: Soulstormissa tulee kaksi uutta pelattavaa rotua: Dark Eldarit ja Sisters of Battle.

Ainutlaatuinen resurssi: Soul Essence

Dark Eldareiden yksiköt Tortured Slave ja Talos voivat kerätä taistelukentällä kaatuneiden sieluja "Harvest Soul"-kyvyllään. Kuolleiden sielut jäävät "leijumaan" kartalle odottamaan keräämistä, mutta katoavat vähän ajan päästä jos niitä ei kerätä.

Ainutlaatuinen resurssi: Faith

Siskot ovat uskon ajamia, mikä antaa heidän kutsua kuolemattomalta keisarilta "Acts of the Faith", mitkä ovat vahvoja ominaisuuksia. Faith-resurssia voidaan tuottaa "Holy Icon"-päivityksillä, joita voidaan tehdä Listening Posteihin, mutta sitä tuottavat myös yksiköt, joilla on "faithful"-kyky.
DVD Shrink

Ohjelman nykytila

Ohjelman kehitys on lopetettu yli vuosikymmen sitten, eikä sen valmistaja enää valvo asennusohjelmien oikeellisuutta. Ohjelmalle on perustettu keskustelualueita AV-alaan erikoistuneille keskustelufoorumeille. Foorumeilla jaetaan lisätietoa ohjelman oikeasta asennustavasta sekä asennuspakettien turvallisista latauspaikoista.
Saksan perustuslakituomioistuin

Saksan perustuslakituomioistuin (saks. Bundesverfassungsgericht, lyh. BVerfG) on Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuin ja de facto korkein oikeusaste. Saksan perustuslakituomioistuin perustettiin 1951 ja se toimii Karlsruhessa.
Perustuslakituomioistuin toimii vain aloitteiden pohjalta. Jokaisella Saksan kansalaisella on oikeus hakea muutosta valtiovallan tekemään päätökseen jos kokee valtiovallan loukanneen hänen perusoikeuksiaan. Se voi myös aloittaa tutkinnan, mikäli tietyt elimet kuten liittohallitus, osavaltioiden hallitukset, vähintään kolmannes liittopäiväedustajista tai alemmat tuomioistuimet sitä pyytävät. Perustuslakituomioistuin tarkastaa, ovatko liittovaltion ja osavaltioiden säätämät lait sopusoinnussa Saksan perustuslain kanssa. Jos perustuslakituomioistuin katsoo jonkin lain olevan ristiriidassa Saksan perustuslain kanssa, ei kyseistä lakia enää saa soveltaa. Ainoastaan perustuslakituomioistuin voi katsoa jonkin puolueen perustuslainvastaiseksi ja määrätä siten sen lakkautettavaksi. 
Saksan perustuslakituomioistuin koostuu kahdesta senaatista (saks. Senat) joissa kummassakin on kahdeksan tuomaria. Tuomarit saavat palvella yhden kaksitoistavuotisen kauden, mutta eläköidyttävä viimeistään 68-vuotiaana (vaikka kautta olisi yhä jäljellä). Tuomareista puolet valitsee Saksan liittopäivät (Bundestag) ja puolet Saksan liittoneuvosto (Bundesrat).
Iso Australian mutka

Iso Australian mutka (engl. Great Australian Bight) on Intian valtamereen kuuluva laaja ja myrskyisä merialue, joka levittäytyy puolikuun muotoisena lahtena Australian eteläpuolella. Lahden löysi hollantilainen tutkimusmatkailija Pieter Nuyts vuonna 1627 ja sen karua rannikkoa kartoitti ensimmäisenä englantilainen Matthew Flinders vuonna 1802.

Maantiede

International Hydrographic Organization määrittelee Ison Australian mutkan rajat seuraavasti: pohjoisessa raja seuraa Australian etelärannikkoa Victorian osavaltioon kuuluvasta Cape Otwaysta Länsi-Australian eteläreunalla sijaitsevaan West Cape Hoween. Sieltä raja kulkee avomerta pitkin South West Capeen Tasmaniassa, josta se jatkuu saaren länsirannikkoa pitkin pohjoiseen Cape Grimiin saakka ja edelleen King Islandin kautta takaisin Cape Otwayhyn. Lahden pituus on 2 800 kilometriä lännestä itään ja leveys enimmillään noin 1 000 kilometriä. Pinta-alaltaan se on 950 000 neliökilometriä ja tilavuudeltaan reilut kaksi miljoonaa kuutiokilometriä. Veden keskisyvyys on 2 200 metriä ja suurin tunnettu syvyys 4 500 metriä. Toisen, laajemmin hyväksytyn määritelmän mukaan eteläraja kulkee Cape Carnotista Etelä-Australiassa Cape Pasleyyn Länsi-Australiassa, jolloin lahden pituudeksi tulee ”vain” 1 160 kilometriä.
Lahden pohjoisrannikolle ovat leimallisia jylhät rantakalliot, joiden takana levittäytyy kuivailmastoinen Nullarborin tasanko. Myös rantakallioiden ja meren väliin on muodostunut hiekkainen rannikkotasanko Länsi-Australian kaakkoisreunalle, lähelle Etelä-Australian vastaista rajaa. Lahdella sijaitsevia saariryhmiä ovat Recherchen saaristo Länsi-Australian rannikolla sekä Nuytsin saaristo, Investigator Group ja Whidbeysaaret Etelä-Australian rannikolla. Sen rannikolle on perustettu Nuytslandin luonnonsuojelualue ja Cape Aridin kansallispuisto. Talvisin lahdella puhaltavat voimakkaat länsituulet, joiden vuoksi sen sääolot ovat usein myrskyiset ja arvaamattomat.

Luonto

Biologisesti Iso Australian mutka on maailman vähätuottoisimpia merialueita, sillä se kuuluu lämpimän Leeuwinin virran vaikutuspiiriin, joka estää kylmää ja ravinteikasta pohjavettä kumpuamasta meren pintakerroksiin. Lahden ainutlaatuinen eliöstö onkin kehittynyt selviämään niukan ravinnon turvin ja sisältää paljon lajeja, joita ei tavata missään muualla. Merenpohjassa kasvaa laajoja kelppimetsiä, joissa elää muun muassa taitavasti naamioituneita raitalehvähevosia sekä suuria ja värikkäitä Sepia apama -seepioita. Talvikuukausina lahdelle kerääntyy etelänmustavalaita parittelemaan ja kasvattamaan poikasiaan. Lahden rannoilla elää australianhylkeitä, jotka joutuvat imettämään poikasiaan peräti puolitoista vuotta, jotta nämä selviäisivät karussa elinympäristössä.
Arne Garborg

Arne Garborg (Aadne Eivindsson Garborg) (25. tammikuuta 1851 – 14. tammikuuta 1924) oli norjalainen kirjailija. Hän pyrki edistämään uusnorjan käyttöä kirjallisuudessa ja muun muassa käänsi Odysseian uusnorjaksi. Hän julkaisi myös uusnorjankielistä sanomalehteä Fedraheim. Garborgin teokset tarttuivat oman aikansa polttaviin kysymyksiin isänmaallisuuden ja uskonnon asemasta ihmisten elämässä ja tavallisten ihmisten mahdollisuuksiin vaikuttaa poliittiseen päätöksentekoon. Garborgin kirjoituksia luettiin Suomessa tarkkaan,  ja niitä pidetään yhtenä innoittajana Suomessa silloin virinneille kansallisen kirjallisuuden pyrkimyksille.
Lapinjoki

Joen kulku

Lapinjoen vesistöön kuuluva joki saa alkunsa Eurassa sijaitsevasta Koskeljärvestä. Euran alueella se virtaa Hinnerjokena entisten Honkilahden ja Hinnerjoen kuntien lävitse. 
Nykyisin Rauman kaupunkiin kuuluvassa Lapissa se jatkaa matkaansa Lapinjoki-nimisenä 38 kilometrin matkan ja laskee Selkämereen Eurajoensalmessa. 
1950-luvulla valmistunut Lapinjoen kanava yhdistää joen Rauman Äyhönjärveen ja Pitkäjärveen, jotka toimivat Rauman kaupungin ja paikallisen metsäteollisuuden raakavesilähteinä. Lapinjokeen puolestaan johdetaan vettä Eurajoen Pappilankoskesta 1960- ja 1990-luvuilla rakennetuilla raakavesiputkilla.

Nähtävyyksiä ja historiaa

Lapinjoki virtaa useiden pienten järvien kautta. Niistä suurin on Lapin kirkonkylän tuntumassa sijaitseva Saarnijärvi, jonka vieressä sijaitsee Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Sammallahdenmäki. Toinen kuuluisa paikka löytyy joen yläjuoksulta Kolmahaarassa, missä Vaaljoki yhtyy Hinnerjokeen. Kolmhaarassa on kuuluisa kivikautinen Kolmhaaran asuinpaikka, mistä on löydetty muun muassa kalmisto ja asumusten pohjia.
Lapinjoki on ollut ikivanha kulkureitti Satakunnan rannikolta sisämaahan. Eurajoensalmen pohjukassa oli aikoinaan Liinmaan linna, joka sijaitsi Eurajoen ja Lapinjoen suiden välissä olleella saarella. Linnasta pystyttiin tehokkaasti valvomaan kummankin joen liikennettä. 
Lapinjoessa on yksi pienvesivoimalaitos. Lapinkosken voimalaitos sijaitsee samannimisessä koskessa Lapin kirkonkylässä. Eurajoen Lapijoen kylässä on vuonna 1883 valmistunut Lapijoen kiviholvisilta, joka on nykyään museosiltana. 
Lapinjokilaakson yläjuoksun kylä- ja viljelymaisema kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Siihen lukeutuvia kyliä ovat Kaukola, Kodiksami, Sukkala ja Kuolimaa Rauman Lapin puolella sekä Korven kylä Euran puolella.
Ashley Leggat

Ashley Margaret Anne Leggat (s.26. syyskuuta 1986, Hamilton, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan tv-sarjasta Life with Derek, jossa hän näytteli Casey Macdonaldia vuosina 2005-2009. Hän on näytellyt myös muutamissa elokuvissa.

Yksityiselämä

Leggat on syntynyt Ontariossa, Kanadassa. Hänen lempiurheilulajinsa on jääkiekko. Hänellä on kolme kissaa. Ashley Leggatilla on 4 veljeä, Rod, Brett, Todd ja Bram. Sisarukset ovat äitinsä puolelta irlantilaisia ja skottilaisia. Leggat pitää eläimistä ja lapsista. Hän vierailee usein SPCA-sairaalassa. Suosikkinäyttelijöikseen Leggat on nimennyt Johnny Deppin ja Nicole Kidmanin.
Murray Gold

Doctor Who

Gold on toiminut BBC:n tuottaman tieteissarjan Doctor Whon musiikista vastaavana ohjaajana vuodesta 2005 lähtien. Goldin aikakaudella sarjan musiikki hyödyntää enemmän orkesterisovituksia kun sarjan alkuaikoina sen musiikki oli pääosin elektronista.
Hän teki uuden sovituksen sarjan tunnusmusiikista sen viidennen kauden alussa vuonna 2010. Gold on säveltänyt useita teemoja sarjan päähahmolle tohtorille kuten esimerkiksi yhdeksännen ja kymmenennen tohtorin teemat The Doctor's Theme ja The Doctor Forever sekä yhdennentoista tohtorin teemat I Am The Doctor ja A Madman With A Box. Hän on myös luonut useita teemamusiikkeja sarjan muille hahmoille.
Gold on myös säveltänyt Doctor Whon spin-off-sarjojen The Sarah Jane Adventures ja Torchwood tunnusmusiikin, ja vastaa jälkimmäisen sarjan musiikista Ben Fosterin kanssa.
Johann David Heinichen

Johann David Heinichen (17. huhtikuuta 1683 Krössuln – 16. heinäkuuta 1729 Dresden) oli saksalainen säveltäjä ja musiikin teoreetikko. Hän oli melko huonosti tunnettu, kunnes tutkija, kapellimestari Reinhard Goebel ryhtyi 1990-luvulla parantamaan hänen näkyvyyttään.
Heinichen syntyi pastorin pojaksi ja lähti vuonna 1695 Thomasschuleen, Leipzigiin, jossa hän opiskeli Johann Kuhnaun johdolla. Vuonna 1702 hän aloitti Leipzigin yliopistossa lakiopinnot. Hän valmistui vuonna 1706 ja muutti Weissenfelsiin työskentelemään, mutta lähti alalta vuonna 1709 ja muutti Leipzigiin, jossa sävelsi musiikkia oopperatalolle. Heinichen saavutti menestystä, mutta lähti vuonna 1710 Venetsiaan tutustuakseen italialaisen oopperan tekemiseen. Hän pääsi tapaamaan Antonio Vivaldin tällöin ja ilmeisesti omaksui italialaisen tyylin nopeasti, koska kirjoitti kaksi onnistunutta oopperaa Teatro San Angelolle. Maine kiiri August II:n korviin saakka Dresdeniin, ja tämä palkkasi Heinichenin hoviinsa toimimaan kapellimestarina yhdessä Johann Christoph Schmidtin kanssa. Tässä tehtävässä Heinichen vietti loppuikänsä. 
Heinichen sävelsi August II:n hovissa vain yhden oopperan, mutta teki paljon soitinmusiikkia ja hengellistä vokaalimusiikkia, joissa yhdistyvät italialaiset, ranskalaiset ja saksalaiset vaikutteet. Dresdenissä hän myös kirjoitti uusiksi tutkielmansa Der General-Bass in der Composition, jonka aihe on nimensä ilmaisemaa laajempi: teos on sävellysmanuaali ja käsittelee muun muassa tunteiden ilmaisua musiikissa.
Trijodidi

Trijodidi (I₃⁻) on yksinkertaisin ja stabiilein jodin polyanioneista. Anioni koostuu kolmesta toisiinsa sitoutuneesta jodiatomista ja tällä kompleksilla on yhden alkeisvarauksen suuruinen negatiivinen sähkövaraus.
Kyrsyä – Tuftland

Juoni

Nuori tekstiilialan opiskelija Irina päättää tehdä täyskäännöksen elämässään, joka pyörii oravanpyörää koulun, työpaikan ja epäonnistuneen parisuhteen välillä. Muutoksen perässä hän ottaa vastaan kesätyöpaikan syrjäiseltä ja täysin omavaraiselta Kyrsyän kylältä.

Tuotanto

Elokuva kuvattiin kesällä 2016 Espoon, Joensuun, Loimaan, Porin ja Tampereen alueilla. Elokuva on Oleniuksen esikoisohjaus.

Palkinnot

Roope Olenius voitti parhaan ohjaajan palkinnon Other Worlds Austin -elokuvafestivaaleilla. Kyrsyä – Tuftland palkittiin parhaana fiktiivisenä elokuvana Arizona Underground Film Festivaaleilla.
Juokse tai kuole

Juoni

Vuoden 2017 suosituin televisio-ohjelma on The Running Man, jossa tuomitut rikolliset kamppailevat televisioyhtiön omia metsästäjiä vastaan. Ben Richards (Schwarzenegger) on poliisi, joka kieltäytyy ampumasta siviilejä. Hänet pidätetään ja lavastetaan syylliseksi, minkä jälkeen hän joutuu kamppailemaan elämästään televisiossa muun muassa Sirkkeliä ja Dynamoa sekä muita nykyajan gladiaattoreita vastaan. Gladiaattorit ovat kuitenkin todellisuudessa syyttöminä tuomittuja henkilöitä ja Richards joutuu kyseenalaistamaan niin moraalinsa kuin myös suhteensa vaimoonsa Cindyyn.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen pitää elokuvaa hauskana ja sanoo sen olevan parhaimmillaan väkivaltakohtauksissa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Hootenanny Trio

Hootenanny Trio oli suomalainen folk-trio, joka perustettiin vuonna 1964 ja jonka viimeinen esiintyminen oli vuoden 1971 Kaustisen festivaaleilla .
Stuart Hamm

Ura

Stuart Hamm syntyi New Orleansissa ja vietti lapsuutensa ja nuoruudessa Champaignissa Illinoisissa, missä hän opiskeli basson- ja pianonsoittoa. Valmistuttuaan Hanover High Schoolista New Hampshiressa Hamm haki Berklee College of Musiciin Bostoniin, jossa hän jatkoi opintojaan ja tapasi kitaristi Steve Vain, ja hänen kauttaan kitaristi Joe Satrianin. Hamm on tehnyt yhteistyötä molempien kanssa ja soittanut muun muassa Steve Vain debyyttialbumilla Flex-Ablella, joka julkaistiin vuonna 1984.
Hammin soittaessa lavalla Joe Satrianin kanssa, hänen taitonsa basistina nousi kansainväliseen huomioon ja hänen soittaessaan muiden rock/fuusioartistien kanssa omista soololevyistään puhumattakaan (kosketinsoittaja Tommy Marshin kanssa) vahvistivat hänen mainettaan basistina ja esiintyvänä artistina.
Stuart Hamm käyttää Fenderin valmistamaa Urge Bass -nimikkomalliaan.
Hyvänä esimerkkinä Hammin yhteistyöstä muiden muusikoiden kanssa voidaan pitää esimerkiksi Steve Vain Passion And Warfare -levyn raitaa Erotic Nightmares jossa Hamm soittaa bassoa.
Life on a Leaf

Life on a Leaf on kuvataiteilija Jan-Erik Anderssonin suunnittelema taidetalo Turun Hirvensalossa. Ylhäältä päin katsottuna talo näyttää puunlehdeltä. Talo toimii Anderssonin perheen asuintalona ja valmistui vuonna 2009 osana Kuvataideakatemian tohtorityötä. Suunnittelu on toteutettu yhdessä arkkitehti Erkki Pitkärannan kanssa. 
Andersson on pyrkinyt rikkomaan perinteistä suunnittelua, talon kaikki yksityiskohdat on tarkkaan suunniteltu jokaista viivaa myöten. Materiaaleina on pyritty käyttämään paljon kierrätysmateriaaleja. Talo on värikäs ja sen sisällä on useita Anderssonin ulkomaalaisten taiteilijaystävien teoksia. Kylpyhuone on koko perheen yhteinen taidonnäyte. Mosaiikkilaatoista on rakennettu mm. lintu, laiva ja merihirviö. 150 neliömetrin talon hinnaksi tuli n. 500 000 euroa.
Gustaf Strandberg

Knut Gustaf Strandberg (11. marraskuuta 1898 Pietari – 7. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Strandberg suoritti arkkitehdin tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1926. Ennen arkkitehdiksi valmistumistaan hän oli huippuluokan yleisurheilija, Suomen mestari kymmenottelussa 1922 ja viisiottelussa 1923. Hän oli aloittanut työt Helsingin kaupungin rakennustarkastustoimistossa jo opiskeluaikanaan 1924 ja jatkoi samassa työpaikassa vuoteen 1928 asti. Strandberg nimitettiin ylimääräiseksi arkkitehdiksi Yleisten rakennusten ylihallitukseen 1929. Hän toimi virkaatekevänä lääninarkkitehtina Kuopiossa vuodesta 1930 ja Oulussa vuodesta 1932. Oulun varsinaiseksi lääninarkkitehdiksi hänet nimitettiin 1937. Oulun aika on Strandbergin tuotteliainta aikaa. Monet Oulun keskustan 1930-luvun funktionalismia edustavat rakennukset ovat nimenomaan Strandbergin käsialaa. Vuoden 1949 kesällä Strandberg nimitettiin lääninarkkitehdiksi Helsinkiin. Hän kuoli Helsingissä vuonna 1953.
Christopher Yost

Ura

Yostin kiinnostus käsikirjoittamiseen alkoi Michiganissa, jossa hän kävi Rochester Adams High Schoolin, valmistuen vuonna 1991. Samana vuonna Yost pääsi opiskelemaan Michiganin yliopistoon elokuvan ja videon tuotantoa. Tuona aikana hän muun muassa työskenteli harjoittelijana kanadalaisessa televisiosarjassa The Odyssey, jossa Yost oli 12 jakson verran apulaisohjaajana. Valmistuttuaan vuonna 1995 hän muutti Kaliforniaan jatkaakseen opintojaan. Päästyään opiskelemaan Etelä-Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin vuonna 2000, Yost valmistui kaksi vuotta myöhemmin elokuvatuotannon alalle.
Valmistumisensa jälkeen hän hakeutui töihin Marvel Comicsin länsirannikon toimistoon, jossa Yost esitteli lyhyitä elokuvakäsikirjoituksia. Nämä saivat Marvelin johtoryhmän kiinnostuksen heräämään ja he palkkasivat Yostin käsikirjoittamaan jaksoja X-Men: Evolutioniin. Vuonna 2003 hän sai Marvelilta erityistä kiitosta käsikirjoittaessaan yhdessä Craig Kylen kanssa jakson X-Meniin, joka esitteli hahmon X-23. Se oli naisklooni Wolverinesta, joka sai tuolloin hyvän vastaanoton television katsojilta. Tämän myötä Marvel pyysi kaksikkoa soveltamaan hahmon sarjakuvaksi, jonka myötä syntyi kuusiosainen minisarja "X-23: Innocence Lost". Kaksikko toi hahmon myös käsikirjoittamaansa sarjakuvaan "New X-Men" vakiohahmoksi. Yost ja Kyle käsikirjoittivat lisäksi toisen X-23 minisarjakuvan X-23: Target X. Sarjakuvien ohella hän on käsikirjoittanut enimmäkseen Marvel aiheisia animaatiosarjoja ja näiden lisäksi kirjoittanut jaksoja muun muassa The Batmaniin ja Turtlesiin.
Martha Place

Martha Place (k. 8. huhtikuuta 1899) oli ensimmäinen sähkötuolissa teloitettu nainen. Tuomio pantiin täytäntöön Sing Singin vankilassa Yhdysvalloissa.
Martha Place loukkaantui rekionnettomuudessa ollessaan 23-vuotias. Hänen veljensä kertoi, ettei Martha koskaan toipunut onnettomuudesta täydellisesti ja se jätti hänet henkisesti tasapainottomaan tilaan. Martha avioitui William Placen kanssa vuonna 1893. Williamilla oli Ida-niminen tytär aiemmasta liitosta. Miehen avioliittoaikeiden taustalla oli ollut avun tarve tyttären kasvattamisessa. Myöhemmin kerrottiin huhuja että Martha olisi ollut tyttärelle mustasukkainen. William joutui kutsumaan poliisit useasti Marthan uhattua tappaa Ida.
Williamin saavuttua 7. helmikuuta 1899 kotiinsa New Yorkin Brooklynissä, Martha hyökkäsi kirveen kanssa hänen kimppuunsa. Williamin apuun hälyttämät poliisit löysivät sängyn alta 17-vuotiaan Idan verisen ruumiin. Hänen suunsa oli palanut syövyttävästä haposta. Kuolinsyyksi selvisi tukehduttaminen. Oikeudenkäynnissä Martha vakuutti syyttömyyttään. Hänet todettiin kuitenkin syylliseksi ottotyttärensä murhaan Placen miehen toimiessa avaintodistajana. Place tuomittiin kuolemaan 20. maaliskuuta 1899.
Sähkötuolia ei oltu koskaan käytetty naispuoliseen henkilöön ennen Marthan teloitusta. Teloitusta seuranneiden todistajien mukaan hän kuoli välittömästi. New Yorkin osavaltion kuvernööri Theodore Rooseveltiä oli pyydetty armahtamaan Martha, mutta hän kieltäytyi. Martha haudattiin perhehautaan East Millstoneen New Jerseyyn ilman kirkollista siunausta.