google/wiki40b huggingface dataset:
Elastaani

Elastaani (lyhenne EA tai EL) on kevyt polymeerikuitu, joka kestää hyvin erilaisia kemikaaleja (deodorantit) ja hikoilua. Elastaani on kemialliselta rakenteeltaan lähellä polyuretaania. Auringonvalo, lika ja kuumuus kuitenkin heikentävät kuitua ja elastaanituotteita olisikin pestävä usein mutta ilman huuhteluainetta. Uimahallissa käynnin jälkeen tulisi uimapuku huuhtoa vedellä, jotta kloori saataisiin pois. Elastaania käytetään mm. urheilu- ja vapaa-ajanasuissa sekä alus- ja päällysvaatteissa.
Tunnettu elastaanin kauppamerkki on Lycra. Pohjois-Amerikassa elastaanista käytetään nimeä Spandex.
Lamminjärvi (Juupajoki, Hirvijärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee viereisen Hirvijärven suuntaisella jatkeella samassa maaston painaumassa. Järvet erottaa toisistaan 170 metriä leveä kannas. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä ja sen haja-asutus muodostuu viidestä taloudesta, joista kaksi ovat maatiloja, ja voidaan katsoa kuuluvan Hirvijärven kylään. Rannoille on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14299 ja siitä haarautuvilta kyläteiltä. Lamminjärven rannat ovat enimmäksen peltomaata, mutta kahdessa kohtaa rannat ovat metsämaata. Järven pohjoisosassa maatilan viljelmät ovat puutarhaa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,2 metriä mpy. Järveen laskee metsäoja Lauttastenjärvestä, johon yhtyy etelästä ojitetun Kaakkosuon ja Kaakkosjärven kuivatusvedet. Lamminjärven laskuoja laskee kannaksen yli Hirvijärveen. Ojalle tulee pudotusta 0,6 metriä.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa järven ympäristössä oli laajemmat peltoalueet, jotka kiersivät lähes koko järven. Osa pelloista on myöhemmin metsitetty.
Garry Moore

Garry Moore (oik. Thomas Garrison Morfit 31. tammikuuta 1915 Baltimore, Maryland – 28. marraskuuta 1993 Hilton Head Island, Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen koomikko, tietokilpailuisäntä ja viihdyttäjä.
Moore aloitti uransa radiossa alun perin oikealla nimellään, mutta koska Morfit oli hankala lausua, hän otti käyttöön yleisökilpailun perusteella valitun taiteilijanimen vuoden 1940 alussa. Vuosina 1943–1948 hänellä oli Jimmy Duranten kanssa yhteinen show, jota hän jatkoi yksin vuoteen 1950 saakka. Vuosina 1948–1950 Moore myös juonsi Take It or Leave It -tietokilpailuohjelmaa.
Televisioon Garry Moore Show siirtyi 1951 ja sitä esitettiin vuoteen 1967 asti. Moore juonsi myös tietokilpailuja I’ve Got a Secret vuosina 1953–1964 ja To Tell the Truth vuosina 1969–1977.
Garry Moorella on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Puukko-Mackie

Puukko-Mackie ("Die Moritat von Mackie Messer") on Kurt Weillin säveltämä laulu Bertolt Brechtin tekstiin musiikkinäytelmään Die Dreigroschenoper eli Kolmen pennin ooppera. Ooppera sai ensi-iltansa Berliinissä 1928 Theater am Schiffbauerdamm -teatterissa.
Laulun ensimmäinen esittäjä oli näytelmässä Lontoon poliisipäällikön "Tiger" Brownin osaa esittänyt Kurt Gerron. Gerron oli juutalainen ja hänet surmattiin Auschwitzin keskitysleirillä. Kerrotaan, että Gerron lauloi Puukko-Mackieta, kun häntä marssitettiin kohti kaasukammiota.
Laulun ovat suomeksi levyttäneet vuonna 1956 sekä Olavi Virta että Brita Koivunen ja myöhemmin monet muut. Levytetyn tekstin on sanoittanut Saukki, ja myöhemmin on sanat kirjoittanut myös Elvi Sinervo.
Saukin lauluteksti alkaa suomeksi: "Hailla hampaat julmat suuret, niitä piiloon ei se saa, mutta Mackie julman puukon kyllä saattaa piilottaa", alkutekstin sanat alkavat: "Und der Haifisch, der hat Zähne, Und die trägt er im Gesicht. Und Macheath, der hat ein Messer, Doch das Messer sieht man nicht."
Robert Murray Keith

Robert Murray Keith (kuoli 1774) oli brittiläinen ministeri Wienissä 1748. Hän hoiti useita diplomaattisia tehtäviä.
Kotkan liikenne

Kotka on yksi Suomen merkittävimmistä satamakaupungeista ja myös tärkeä liikenteen solmukohta. Kotkan kautta kulkee myös Helsingistä Vaalimaalle johtava Valtatie 7.

Tieliikenne

Kotkan kautta kulkee yksi Suomen pääväylistä, Helsingistä Vaalimaalle johtava Valtatie 7, joka on osa eurooppatietä E18.

Linja-autoliikenne

Paikallisliikennettä Kotkassa hoitaa nykyisin vain Pohjolan Liikenne, joka osti ensin Karhulan-puoleisen linja-autoliikenteen Onni Vilkas Oy:ltä Onni Vilkkaan kuoltua ja sitten Mussalon–Karhuvuoren liikenneoikeudet marraskuussa 2007 Jyrkilä-liikenneyhtiöltä, joka jatkaa kuitenkin tilausmatka-liikenneyhtiönä. Palvelulinjoja sekä seutu- ja kaukoliikenteen vakiovuoroja Kotkassa ajavat lisäksi Savonlinja-Yhtiöt, Henkilöliikenne Heino Oy ja Vuorelan Liikenne.
Vico Magistretti

Vico Magistretti (6. lokakuuta 1920 Milano – 19. syyskuuta 2006) oli italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija, joka tunnettiin erityisesti huonekaluistaan ja valaisimistaan. 
Milanolaisen arkkitehtisuvun vesaksi syntynyt Vico Magistretti aloitti isoisänsä ja isänsä ammattiin opiskelun Politecnico di Milanossa 1930, mutta joutui sotaan. Hän karkasi asepalveluksesta ja asui maanpakolaisena Sveitsissä. Siellä hän opiskeli Lausannen italiankielisillä yliopistokursseilla ja tapasi esikuvakseen muodostuneen humanistiarkkitehti Ernesto Nathan Rogersin. Hän pääsi mukaan arkkitehtiryhmään, joka suunnitteli sodassa vaurioituneen Milanon QT8-kaupunginosan uudelleenrakentamista. Magistretti vastasi alueen runolliseksi kuvatun pyöreän kirkon suunnittelusta yhdessä Mario Tedeschin kanssa.
Magistretti valmistui arkkitehdiksi 1945 ja työskenteli sitten isänsä toimistossa yhdessä arkkitehti Paolo Chessan kanssa. Milanon kaupunkisuunnittelutehtävistä hän siirtyi 1950-luvulla vähitellen sarjatuotettujen huonekalujen ja valaisinten suunnittelijaksi, tilaajinaan erityisesti Cassina mutta myös Artemide, suomalainen Asko, Fritz Hansen, Kartell, Oluce ja Schiffini. Hänen ensimmäisiä menestystuotteitaan oli Cassinalle suunniteltu olkipunosta käyttävä Carimate-tuoli, jossa yhdistyivät maalaisperinne ja urbaani hienostuneisuus ja jossa nähdään myös skandinaavisia vaikutteita.
Vico Magistretti sai Compasso d'Oro -palkinnon 1967 ja 1979 ja lisäksi muun muassa kultamitalin vuoden 1951 Milanon triennaalissa ja Grand Prix’n vuoden 1954 triennaalissa. Kaksitoista hänen työtään on otettu New Yorkin modernin taiteen museon kokoelmiin. Magistretti opetti Lontoon Royal College of Art -oppilaitoksessa ja Milanon Domus-akatemiassa.
Hedone

Hēdonē (muinaiskreikaksi ἡδονή) on kreikankielinen sana, joka tarkoittaa nautintoa. Filosofisena terminä sitä on käytetty muun muassa epikurolaisuudessa. Termi on sanan 'hedonismi' alkuperä.
Kreikkalaisessa mytologiassa Hedone oli Eroksen ja Psykhen tytär, nautinnon henkilöitymä. Roomalaisessa mytologiassa häntä vastasi Volupia eli Voluptas. Sen vastakohtana olivat Algea, kipujen ja surujen henkilöitymät.

Platon

Platonin Gorgiaassa Sokrates väittelee muutoin tuntemattoman sofistin Kallikleen kanssa nautinnosta. Kallikles puolusti hedonismia. Sokrates vastusti tätä tukien kantaansa eräällä tuon ajan aistinautintojen teorialla, jossa nautinto selitetään ruumiin osien tasapainolla. Tällä oli kytköksiä myös muihin filosofisiin käsitteisiin, kuten harmonia, agathon (hyvä) ja meson (keskiväli). Sokrateen mukaan hedonisti ei olisi koskaan tyydytetty.
Fileboksessa Platon torjuu sekä radikaalin hedonismin että radikaalin antihedonismin. Platonin oma näkemys oli maltillinen: hän pyrki yhdistämään nautinnon hyvään elämään. Myöhemmillä akatemialaisilla esiintyi kuitenkin sekä nautinnon merkityksen kieltämistä (Speusippos) että empiiristä hedonismia (Eudoksos).

Aristoteles

Aristoteles ei hyväksynyt sen enempää hedonistista kuin antihedonististakaan näkemystä. Hän katsoi, että kaikki ihmiset vaikuttavat tavoittelevan nautintoa, mutta vain siksi, että kaikki pyrkivät elämään ja nautintoa täydellistää elämän perustoiminnot. Aristoteleen mukaan suoritetut toiminnot voivat kyllä olla hyviä tai pahoja, mutta ei niihin liittyvä nautinto.

Kyreneläisyys

Kyreneläisille oma, henkilökohtainen nautinto oli kullekin ihmiselle tämän korkein hyvä, ja kaikki muut asiat olivat hyviä vain mikäli ne palvelivat tätä tarkoitusta. Perusteluna tälle heillä oli se ajatus, että korkeinta hyvää on jokin sellainen, mitä kaikki ihmiset tavoittelevat sen itsensä vuoksi; ja kaikki ihmiset tuntuvat tavoittelevan nautintoja.
Kyreneläiset erottivat ruumiilliset ja henkiset nautinnot toisistaan, mutta asettivat ruumiilliset nautinnot etusijalle. Vastaavasti he pitivät ruumiillista kipua pahempana; tämä oli nähtävissä siinäkin, että rikollisia rangaistiin ruumiillisesti, ei henkisesti.

Epikurolaisuus

Epikurolaisuudessa hedone oli korkein hyvä. Päinvastoin kuin kyreneläiset, epikurolaiset arvostivat kuitenkin myös henkisiä nautintoja. Henkiset nautinnot olivat suhteessa aikaan, niin että ne kasvoivat ajan myötä. Näin epikurolaisuudessa nautinnon painopiste siirtyi nautinnollisista hetkistä nautinnolliseen, onnelliseen elämään.
Lisäksi nautinto käsitettiin epikurolaisuudessa lähinnä kärsimyksen puuttumiseksi (aponia): tämän yli menevät nautinnot eivät enää lisänneet nautintoa.
Tony Plana

Jose Antonio ”Tony” Plana (s. 19. huhtikuuta 1953 Havanna) on kuubalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. Vuosina 2006–2010 hän näytteli ABC:n Ruma Betty -televisiosarjassa Betty Suarezin isää Ignacio Suarezia.
Alfred Nzo

Alfred Baphethuxolo Nzo (1925 – 13. tammikuuta 2000 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastaisen taistelun johtaja ja maan ensimmäinen musta ulkoministeri.
Alfred Nzo opiskeli Fort Haren yliopistossa ja liittyi siellä apartheidia vastustavan ANC:n nuorisojärjestöön. Hän aktivoitui poliittisesti 1950-luvun alussa toimiessaan terveystarkastajana Johannesburgin kurjimmilla alueilla ja oli organisoimassa ensimmäisiä apartheidin vastaisia kampanjoita. Vuonna 1956 hän menetti työpaikkansa ja joutui toistuvasti pidätetyksi. Vuosina 1963–1964 hän istui sellissä 238 päivää.
Päästyään vankilasta Nzo lähti maanpakoon. Hän toimi ANC:n lähettiläänä Kairossa ja New Delhissä. Hänet valittiin järjestön pääsihteeriksi vuonna 1969 ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1991 saakka. ANC:n voitettua Etelä-Afrikan ensimmäiset vapaat vaalit vuonna 1994 Nzo valittiin maan ulkoministeriksi, jona hän toimi vuoteen 1999 saakka.
Mindanaonkalastaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mindanaonkalastaja kasvaa noin 27 cm pitkäksi. Mindanaonkalastajakoiraan päälaki on syvän violetinsininen ja koiraalla on samanvärinen nokasta lähtevä juova. Silmäkulmasta lähtevä niskaa kohti levenevä juova on väriltään punaruskea. Koiraan kurkku on valkoinen ja rinta ja vatsa oranssinruskeat. Mindanaonkalastajakoiraan selkä, siivet ja pyrstö ovat sinivihreät pienin ruskehtavin pilkuin ja yläperä on vaaleansininen. Kookas nokka on väritykseltään punainen. Mindanaonkalastajanaaraan päälaki on vaaleanvihreä. Myös vatsa, selkä ja siivet ovat vihreät.

Levinneisyys

Mindanaonkalastajaa tavataan ainoastaan Filippiineihin kuuluvalta Mindanaon saarelta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät tyypillisesti noin 1 000–2 500 metrin korkeudessa merenpinnasta. Lajin elintavoista tiedetään vain vähän, mutta laji elää todennäköisesti yksittäin. Mindanaonkalastajan ravintoa ovat suurikokoiset hyönteiset, kuten heinäsirkat ja kaskaat, etanat ja kotilot, sammakot ja pienet liskot.
Mindanaonkalastajakannan kooksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Linnun kantaa uhkaa soveltuvan elinympäristön voimakas väheneminen laajamittaisten hakkuiden vuoksi.
Naulakkoyhteisöt

Naulakkoyhteisöt ovat tilapäisiä spektaakkelimaisia ihmisten muodostamia yhteenliittymiä. Käsitteen otti käyttöön sosiologi Bauman kirjassaan Liquid Modernity (2000). Bauman pitää esimerkkeinä naulakkoyhteisöistä tunnepitoisia mediaspektaakkeleita, jotka luovat vahvaa yhteenkuuluvuuden tunnetta lyhyeksi aikaa. Tämä kuitenkin purkautuu nopeasti ja asian uutuusarvo katoaa. Myös Tosi-TV ohjelmat muodostavat sekä osanottajille ja katsojille omanlaisensa naulakkoyhteisön.
Nietzschen jälkeen

Nietzschen jälkeen: Miten tullaan filosofiksi on Giorgio Collin vuonna 1996 ilmestynyt kirja Friedrich Nietzschen ajattelusta.
Khaled Ben Yahia

Valmennusura

Ben Yahia siirtyi valmentajaksi 1990-luvulla pelaajauransa jälkeen ja aloitti tehtävät ES Zarzisin luotsina kauden 1995–1996 lopulla korvattuaan Mokhtar Tlilin. Kauden päätteeksi hän siirtyi Espérancen päävalmentajaksi, jossa Ben Yahia pelasi myös aktiiviurallaan. Kausi 1996–1997 osoittautui menestyksekkääksi, kun joukkue sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi ja saavutti Tunisian cupin ja CAF Cupin voitot. Seuraavalla kaudella hän matkasi AS Marsan päävalmentajaksi, mutta kauden lopulla joutui erotetuksi. Ben Yahia sai myöhemmin kauden 1999–2000 lopulla CS Sfaxienin valmennusvastuun ja johdatti joukkueen Arabian Mestarien liigan voittoon. Tunisian pääsarjassa puolestaan joukkue sijoittui lopulta kolmanneksi. Matka jatkui vuonna 2002 ES Zarzisin valmentajaksi toistamiseen kesken kauden, mutta joutui tällä kertaa itsekin erotetuksi. Hänet korvasi Moncef Mcharek. Ben Yahia palasi kuitenkin Espérancen valmentajaksi kaudeksi 2005–2006 ja johdatti joukkueen Tunisian-mestariksi ja toistamiseen Tunisian cupin voittoon. Kauden jälkeen Ben Yahia on toiminut hetkellisesti EGS Gafsan ja AS Marsan valmentajana vuosina 2008 ja 2009.
Elokuussa 2014 Ben Yahia siirtyi Espérancen päävalmentajaksi.
Asparagus densiflorus

Levinneisyys

Asparagus densiflorus esiintyy luonnonvaraisena eteläisimmässä Afrikassa: Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Lesothossa.
Rurik Ahlberg

Rurik Ahlberg (s. 1972) on Mustasaaren kunnanjohtaja. Mustasaaren kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajan 25. tammikuuta 2007 hän sai 24 ääntä, Alice Linnas sai 19 ääntä eikä kolmas ehdokas, Anders Kjellman, saanut yhtään ääntä. Ahlberg on valtiotieteiden maisteri ja lisensiaatti. Hän on RKP:n ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
San Marinon Grand Prix 1997

San Marinon Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Imolassa 27. huhtikuuta 1997. Kilpailun voitti Williamsin saksalaiskuski Heinz-Harald Frentzen, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Frentzen ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen aikaan 1,25.531. Hyvää saksalaispanosta kilpailussa täydensi Michael Schumacher toisella sijallaan. Gerhard Berger ajoi 200. ja Johnny Herbert 100. kilpailunsa.
Kaloí Liménes

Historia

Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Lasaian (Λασαία) kaupunki.
Monet raamatunoppineet uskovat, että vangittua apostoli Paavalia kuljettanut aleksandrialainen alus purjehti Kaloí Liménesille syksyllä noin vuonna 58 ja vierailullaan Paavali saarnasi uskostaan Kristukseen kreetalaisille. Paikallinen perimätieto kertoo samoin vierailusta. Paavalin aikalainen, lääkäri Luukas on dokumentoinut vierailun lokikirjanomaisesti Apostolien tekoihin, joka sisältyy nykyiseen Raamatun Uuteen testamenttiin.
Kertomuksen mukaan Paavali suositteli, että laiva talvehtisi Hyvissäsatamissa, mutta laivaa komentanut upseeri kuunteli kapteenin ja laivan omistajan neuvoa, ja laiva jatkoi matkaa kohti Foiniksia. Laiva haaksirikkoutui tuolla matkalla Maltan rannikolle. James Smith kirjoittaa tästä Apostolien tekojen kertomuksesta:
»On kiinnostavaa havaita, kuinka kaikki saamamme lisätiedot kertomuksen tapahtumapaikasta vahvistavat kertomuksen oikeaperäisyyden ja täsmällisyyden. Herra Brownin havaintojen ja myöhempien tutkimusten perusteella vaikuttaa nyt siltä, että saaret suojaavat Hyviäsatamia niin paljon, että vaikkei se olekaan Lutron veroinen, sen täytyy olla oikein hyvä talvisatama, ja kun otetaan huomioon, kuinka äkkiä, usein ja rajusti navakat pohjoistuulet nousevat ja kuinka varmaa oli, että jos sellainen myrsky nousisi matkalla Hyvistäsatamista Lutroon, laiva ajelehtisi pakostakin merelle, oli kapteenin ja omistajan antaman neuvon järkevyys erittäin kyseenalainen, ja pyhän Paavalin antamaa neuvoa voidaan luultavasti perustella jopa merenkulkuopilla.»
Bysanttilaisena aikana kylään pystytettiin kirkko, joka kantoi apostoli Paavalin nimeä ja joka entisöitiin 1960-luvulla.
Verhneusinski

Historia

Vuosina 1924–1956 Verhneusinski oli Krasnojarskin aluepiirissä sijainneen Usinskin piirin keskustaajama.

Kuuluisia ihmisiä

Kylässä syntyi venäläinen urheilija Artem (Aleksandrovich) Ekimov (s. 27. maaliskuuta 1986).
Saruskurki

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 120–155 cm ja se painaa keskimäärin 7,3 kg. Koiraat ovat kookkaampia. Intiassa pesivän saruskurjen koiraat voivat olla erittäin suuria: niiden korkeus voi olla jopa 2 metriä ja siivenkärkien väli 2,5 metriä. Saruskurki on hieman tavallista kurkea kookkaampi. Höyhenpuku on pääosin hopeanharmaa. Pää ja kurkku ovat kirkkaan punaruskeat ja päälaki vaaleanharmaa. Koivet ovat vaaleanpunaiset ja pitkähkö nokka on tumma. Lennossa voi havaita tummat siivenkärjet ja suoraksi ojennetun kaulan. Sukupuolet ovat saman näköiset. Nuori lintu on ruskehtavampi ja sen pää on vaalean ruskea. Lajista tunnetaan 4 alalajia.

Esiintyminen

Etelä- ja Kaakkois-Aasia sekä Australian Queensland. Laji tavattiin Queenslandissa ensimmäisen kerran 1964, jonka jälkeen se on vähitellen runsastunut ja laajentanut asuinaluettaan. Se kilpailee hyvällä menestyksellä kovasti saman näköisen australiankurjen kanssa. Maailman populaatio on jakaantunut seuraavasti: Intiassa (nimialalaji antigone) laji on taantunut, kanta alle 10 000 yksilöä; Australiassa (alalaji gilliae) laji lisääntyy, kanta yli 10 000 yksilöä; Kaakkois-Aasian (alalaji sharpii) populaatiot ovat taantuneet, kanta 1 500–2 000 yksilöä. Laji on aiemmin pesinyt myös Pakistanissa ja Filippiineillä mutta on kadonnut 1980- ja 1960-luvulla. Filippiineillä tavattu lintu oli pienikokoinen ja oma alalajinsa luzonica.
Laji on pääasiassa paikkalintu, joskin se voi muuttaa lyhyitä matkoja. Laji on vaarantunut, uhanalainen.

Elinympäristö

Kosteikot, jokien rannat ja suistot sekä alavat viljelysmaat.

Lisääntyminen

Pariside on elinikäinen. Laji pesii vuosittain. Pesä on maassa ja se on suuri kasvinosista kasattu keko. Naaras munii tavallisesti 2, joskus 3 munaa (vain kerran on tavattu 4-munainen pesä), joita molemmat puolisot hautovat, yhteensä keskimäärin 31 päivää. Koiras hautoo vähemmän aikaa ja vartioi enemmän reviiriä. Poikaset ovat pesäpakoisia ja oppivat lentämään noin 2 kuukauden ikäisinä. Poikaset pysyttelevät emojen seurassa vielä kuukausia.

Ravinto

Kaikkiruokainen. Pääasiassa se syö sammakoita, matelijoita, lintujen ja kilpikonnien munia, hyönteisiä, viljaa, papuja ja muita kasviksia.
Kauluskarhu

Ravinto

Kauluskarhu syö hedelmiä, villimehiläisten hunajaa ja lisäksi hyönteisiä ja muita pikkueläimiä.

Uhat

Suuren kokonsa vuoksi kauluskarhuilla ei juuri ole luonnollisia vihollisia, mutta toisinaan tiikerit voivat saalistaa karhunpentuja. Suurin uhka kauluskarhulle onkin ihminen, joka hävittää sen elinympäristöä. Myös salametsästys on yleistä, vaikka kauluskarhun metsästys onkin kielletty lajin esiintymisalueella Japania lukuun ottamatta.

Erityisesti Kiinassa uskotaan kauluskarhun sappinesteen parantaviin vaikutuksiin. Siksi kauluskarhuja vangitaan ja niiltä otetaan jatkuvasti sappinestettä. Tämä johtaa lopulta karhun kuolemaan. On kuitenkin perustettu kauluskarhutarhoja, jossa aiemmin vangittuina pidetyt karhut saavat toteuttaa luontaisia vaistojaan ja elää lajitovereidensa kanssa. Niitä ei kuitenkaan voida palauttaa luontoon.
Rytmi (lehti)

Rytmi oli suomalainen popmusiikkilehti, joka ilmestyi vuodesta 1934 lähtien, kunnes se vuoden 2014 alusta sulautettiin Soundi-lehteen. Lehden kustantaja kuitenkin julkaisee edelleen Rytmi.com verkkosivustoa, jonka sisältö poikkeaa Soundin verkkosivujen sisällöstä. Vuonna 2009 lehti vietti 75-vuotisjuhliaan ja ilmoitti olevansa maailman kolmanneksi vanhin yhtäjaksoisesti ilmestynyt musiikkijulkaisu. Rytmiä kustansi loppuvuosina Pop Media.
Rytmin perusti Cecil H. Backmansson, joka tuki lehden toimintaa Rytmi-Pojat-orkesterin tuotoista. Jazzlehtenä aloittanut Rytmi on laajentanut näkökulmaansa käsittämään myös esimerkiksi elokuvan, kirjat sekä populääri-ilmiöt.
Kesällä 2005 Pop Media osti Rytmin. Siitä lähtien joulukuuhun 2008 lehden päätoimittajana toimi Rumbankin päätoimittajana toiminut Mikko Aaltonen. Vuoden 2009 alusta alkaen päätoimittajana on toiminut Heta Hyttinen.
Marraskuussa 2013 Pop Media ilmoitti, että Rytmin ilmestyminen lopetetaan vuoden lopussa, ja osa lehden sisällöstä viedään Soundiin, lehteen, jonka Pop Media osti A-lehdiltä syyskuussa 2013. Rytmin toiminta jatkuu verkossa.
Haapavesi Folk Music Festival

Haapavesi Folk Music Festival on Haapavedellä vuosittain järjestettävä kansanmusiikki- ja maailmanmusiikkitapahtuma. Festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989. Esiintyjiä festivaaleilla on vuosittain viitisenkymmentä, kävijämäärä on viime vuosina ollut noin 10 000 henkeä.

Yleistä

Festivaalit järjestetään kesä-heinäkuun vaihteessa yleensä kolmipäiväisinä torstaista lauantaihin. Festivaalipaikkana on Haapaveden ammattioppilaitoksen piha-alue ja salit, lisäksi konsertteja järjestetään Haapaveden kirkossa.
Ensimmäiset folkit pidettiin Haapaveden opiston takapihalla, josta varsin pian siirryttiin Hotelli Kelo Sompan pihalle. Nykyisellä paikalla festivaali on pidetty 1990-luvun lopulta lähtien.

Haapavesi Folk ry

Festivaalin järjestää Haapavesi Folk ry, joka on voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen kulttuuriyhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 1989 festivaalien taustayhdistykseksi. Lisäksi yhdistys järjestää syksyisin ja keväisin viikonlopputapahtumat Kevätfolk ja Syysfolk kursseineen ja konsertteineen, sekä tammi-helmikuussa Haapaveden Wanhan musiikin tapahtuman.
Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana vuonna 2010 toimii Harri Majuri. Festivaaliorganisaation johdosta vastaa toiminnanjohtaja Johannes Helama. Ohjelmistosta päättää taiteellinen ryhmä, johon kuuluu myös pitkäaikainen taiteellinen johtaja, festivaalit Haapavedelle ideoinut Timo Hannula.

Kurssit

Musiikkikasvatus, erityisesti kansanmusiikkiin liittyvät kurssit ovat olleet oleellinen osa toimintaa festivaalien alusta asti. Laajimmat, kesäkurssit, järjestetään vuosittain juuri ennen festivaaleja. Kurssiaiheita liittyvät Suomen ja muiden maiden kansanmusiikkiin. Opetusta annetaan sekä yksilö- että ryhmäopetuksena, ja opettajina toimivat yleensä kansainväliset kansanmusiikin ammattilaiset, jotka usein myös esiintyvät festivaaleilla. Kurssit järjestetään Haapaveden opistossa.

Ohjelmisto

Festivaali on keskittynyt kansanmusiikin ytimeen, ja se tunnetaan valtakunnallisesti folkharrastajien keskuudessa Kaustisen kansanmusiikkijuhlaa puritaanisempana tapahtumana. Ohjelmisto sisältää kuitenkin runsaasti myös maailmanmusiikkia ja eri maiden kansanmusiikkia. Folkeilla on esimerkiksi vieraillut runsaasti kurkkulaulajia, esimerkiksi kansainvälisesti tunnetut tuvalainen Kongar-ool Ondar ja mongolialainen Hosoo & Transmongolia, sekä kotimaiset Cedip Tur ja Imre Peemot. Festivaaleilla on kuultu myös runsaasti irlantilaista musiikkia, sekä viime vuosina useita klezmer-taiteilijoita.
Esiintyjälistoilta löytyy myös populaarimusiikkia: muun muassa Ismo Alanko, Anssi Kela, Kirka, Maija Vilkkumaa, Anna Eriksson, Jari Sillanpää ja Remu ovat esiintyneet Haapavedellä.
Lisäksi esiintyjistä löytyy lukuisia paikallisia yhteitä, kuten Growth, Dalton Bros., Quepfolk, MB, The Graveyard Brothers, Rapparit, Kaikesta huolimatta, Tomteorkestern ja RaadinPalaute.