Henkilökohtainen tietokone

Historia

Henkilökohtaisten tietokoneiden suorituskyky ja toiminnot ovat muuttuneet ja kehittyneet paljon sitten ensimmäisten elektronisten tietokoneiden. 1970-luvun alkupuoliskolla akateemikoille ja tieteellisessä tutkimustyössä oleville ihmisille tarjoutui tilaisuus hyödyntää tietokoneita, jotka oli suunniteltu henkilökohtaiseen käyttöön. Nämä laitteet olivat läpi 1970-luvun liian kalliita yksityishenkilöiden hankittavaksi. 
Vuonna 1961 suunniteltua LINC-tietokonetta on sanottu ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi. 
Vuonna 1965 julkaistu Olivettin Programma 101 laskukone on usein tunnustettu ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi. Vuonna 1968 julkaistu Hewlett-Packard 9100A -laskukone oli ensimmäinen jota mainostettiin henkilökohtaisena tietokoneena. HP9100:ssa oli kopioitu Programma 101:n teknisiä ratkaisuja, jonka johdosta HP joutui maksamaan Olivettille rojalteja.
Myös Datapoint 2200 -päätettä on sanottu ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi.
Ensimmäisenä kaupallisesti saatavana henkilökohtaisena tietokoneena, joka ei vielä käyttänyt mikroprosessoria, pidetään John Blankenbakerin Kenbak-1-tietokonetta. Tietokone julkaistiin myyntiin vuonna 1971. Konetta ennen oli julkaistu jo muita harrastajille tarkoitettuja rakennussarjoja.
Mikrosuorittimien keksimisen jälkeen voitiin tietokoneet pakata huomattavasti pienempään tilaan. Varhaiset henkilökohtaiset tietokoneet myytiin rakennussarjoina elektroniikkaharrastajille ja tietokoneista kiinnostuneille tietyissä kappalemäärissä. 
Micral N oli ensimmäinen kokonaisena (ei rakennussettinä) myytävä mikrotietokone ja henkilökohtainen tietokone. Niiden tuottaminen alkoi jo vuonna 1972, ja niitä myytiin koko tuotteen elinkaaren aikana 90 000 kappaletta. Näiden koneiden käyttö edellytti kytkimien säätelyä ja syötevalojen tarkkailua, mikä teki niiden käytöstä useimmille hankalaa ja epäkäytännöllistä.
Vuonna 1975 julkaistu Altair 8800 ja S-100 -väylä oli ensimmäinen henkilökohtaisten tietokoneiden de facto -standardi, jonka IBM PC ja ISA-väylä myöhemmin syrjäytti. Microsoft julkaisi Altair 8800:lle ensimmäinen kaupallisen ohjelmansa, version BASIC-tulkista.
Vuonna 1976 Steve Jobs ja Steve Wozniak alkoivat myydä Apple I -tietokonettaan valmiiksi koottuina piirilevyinä, mutta ilman koteloa. Vuonna 1977 julkaistiin "vuoden 1977 kolmikko" eli Commodore PET, Apple II ja TRS-80. Valmiiksi koottuina ja koteloituina tietokoneina ne oli tarkoitettu suoraan massamarkkinoille. Tämä mahdollisti harrastelijoita isompien kansanryhmien tutustumisen tietokoneisiin. Vakinaistettu, kaupallinen laitteisto mahdollisti myös suuren ohjelmistotarjonnan, mikä vähensi joidenkin tietokoneharrastajien kiinnostusta muita laitteita kohtaan.
Läpi 1970- ja 1980-lukujen kotitietokoneita kehitettiin pääasiassa kotikäyttöön. Nämä kotikoneet tarjosivat pääasiassa vain henkilökohtaiseen käyttöön suunniteltuja toimistosovelluksia, ohjelmointiympäristön ja pelejä. Myös hieman näitä suuremmat ja kalliimmat järjestelmät (vaikkakin edelleen huomattavasti edullisemmat laitteet verrattuna minitietokoneisiin ja keskustietokoneisiin), jotka oli suunniteltu toimisto- ja pienyrityskäyttöön, alkoivat kuitenkin ottaa tuulta alleen. Nämä työasemat sisälsivät pääasiassa erittäin nopean keskussuorittimen, graafisen käyttöliittymän käyttöjärjestelmässä, ja niissä oli yleisesti myös suuri paikallinen kiintolevytila sekä lähiverkkoyhteys. Lisäksi niissä alkoi olla moniajavia käyttöjärjestelmiä, jotka olivat harvinaisuus kotikäytössä. Työasemia käytetään edelleen sellaisissa vaativissa työtehtävissä kuten tietokoneavusteisessa suunnittelussa, muotoilussa ja 3D-mallinnuksessa, tieteellisessä työssä, rakennusalan tuotemallitutkimuksessa, kuvakäsittelyssä, arkkitehtuurisessa suunnittelussa tietokoneanimaatioissa ja elokuvien erikoistehosteiden laatimisessa. 
Ajan kuluessa erillisten henkilökohtaisten tietokoneiden markkinat sulautuivat teknisesti yhdeksi kokonaisuudeksi IBM PC -arkkitehtuurin yleistyttyä. Työasemiin omaksuttiin muun muassa kotitietokoneiden käyttämät värigrafiikka ja äänet, kun taas kotitietokoneet alkoivat puolestaan käyttää samoja suorittimia ja käyttöjärjestelmiä kuin toimistokäyttöön valmistetut henkilökohtaiset tietokoneet. Massatuotetuissa kotitietokoneista oli vertailukelpoiset graafiset kyvyt ja muistit, jotka muutama vuosi aiemmin olivat esiintyneet vain tiettyjen valmistajien yksilöllisissä työasemissa. Myös lähiverkot, jotka yrityksissä mahdollistivat tiedostojen ja laitteiden jakamisen tietokoneiden välillä tulivat osaksi kotitietokoneita, mikä johti nykyisen Internetin syntymiseen.

Yhdysrakenteinen tietokone

Yhdysrakenteinen tietokone on työpöytä- tai kotitietokoneiden alaluokitus. Ne ovat täysin itsenäisiä, useimmiten pöydällä makaavia henkilökohtaisia tietokoneita joissa on kaikki laitteiston osat integroituina yhdessä ja samassa paketissa. Esim. syötelaitteet kuten näppäimistö ja näyttö on saatettu rakentaa suoraan kiinni laitteen runkoon. Näyttö saattaa olla esimerkiksi kosketusnäyttö ja hiirtä ja näppäimistöä ei tarvita laitteen käyttämiseen. Näppäimistö ja hiiri kuitenkin tavallisesti toimitetaan laitteet mukana. Keskussuoritin, keskusmuisti ja kiintolevyt ovat useimmiten sijoitettu näytön tai näppäimistön sisään. Näytön sisään rakennettuja tunnettuja henkilökohtaisia tietokoneita ovat esimerkiksi HP Touchsmart, Asus Eee Top, Apple iMac. Tunnettuja näppäimistön sisään rakennettuja ovat esimerkiksi Commodore Amiga, Commodore 64 ja Sinclair ZX Spectrum.

Sovelluskohtaiset laitteet

Sovelluskohtaiset laitteet eivät ole henkilökohtaisia tietokoneita: esimerkiksi sähkökirja ja reititin ovat tietoteknisiä laitteita, mutta ne eivät ole yleiskäyttöiseen tietokoneeseen verrattavia laitteita.