google/wiki40b huggingface dataset:
Jehu-luokan maihinnousuvene

Historia

Uusi maihinnousualusluokka tilattiin lokakuussa 2012 vahvistamaan olemassaolevaa Jurmo- ja Uisko-luokkien veneistä koostuvaa rannikkojoukkojen suorituskykyä. Kahdentoista veneen yhteishinta on noin 34 miljoonaa euroa.

Ominaisuudet

Jehu-luokan veneet ovat 19,9 metriä pitkiä ja 4,3 metriä leveitä, syväyksen ollessa 1,1 metriä. Täydessä lastissa aluksen uppouma on 32 tonnia. Veneiden voimanlähteenä toimivat kaksi Scania DI16 007 900 hevosvoiman (662 kW) dieselmoottoria, jotka käyttävät kahta Rolls-Royce 40A3 vesisuihkupropulsioyksikköä. Veneiden maksiminopeus on yli 40 solmua (74 km/h) ja normaali matkanopeus 35 solmua (65 km/h) täydessä lastissa. Veneet ovat alumiinirunkoisia ja niiden kansirakenteet on valmistettu komposiittimateriaaleista, jotka antavat veneelle ballistisen suojaustason joka vastaa tai ylittää Patria Pasi miehistönkuljetusajoneuvon suojaustason.
Aluksen kuuden hengen miehistöön kuuluu kaksi vakinaista upseeria ja neljä varusmiestä tai reserviläistä. Vene pystyy kuljettamaan 25 täysin varustettua taistelijaa katetussa ja suojatussa matkustamossa. Maihinnousu- ja taisteluoperaatioiden lisäksi alus on helposti muunnettavissa esimerkiksi esikunnan komentopaikaksi tai sairaankuljetusalukseksi. Matkustamo on varustettu mikroaaltouunilla, vedenkeittimellä ja vesivessalla. Aluksessa on lämmitys- ja ilmanvaihtojärjestelmät sekä CBRN-suojausjärjestelmä (kemiallisilta, biologisilta ja säteilyuhkilta suojaava järjestelmä).
Jehu-luokan veneiden aseistus sisältää kauko-ohjattavan Saab Trackfire aseyksikön (RWS), johon voidaan asentaa joko 12,7 mm NSV ilmatorjuntakonekivääri tai 40 mm Heckler & Koch GMG kranaattikonekivääri sekä lisäksi koaksiaalinen 7.62mm PKM konekivääri Modulaariseksi rakennetussa veneessä on lisäksi jalustat kahdelle NSV konekiväärille miehistön käyttöön sekä valmius merimiinakiskojen ja meritorjuntaohjusjärjestelmän asentamiseen.
The Blues Brothers (yhtye)

The Blues Brothers on amerikkalainen R&B -yhtye.
Yhtyeen ovat perustaneet vuonna 1978 koomikot Dan Aykroyd ja John Belushi musiikkiohjelmanumeroonsa Saturday Night Live -ohjelmaan. He ottivat yhtyeeseen "Joliet" Jake Bluesin (päälaulu) sekä Elwood Bluesin (huuliharppu/laulu). The Blues Brothers teki ensiesiintymisensä Saturday Night Live -ohjelman musiikkivieraana 7. huhtikuuta 1978.
Yhtyeen pohjalta on tehty kaksi Hollywood-elokuvaa: The Blues Brothers (1980), The Blues Brothers 2000 (1998).
Gedera

Historia

Ennen Gederan perustamista sen lähellä sijaitsi vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan aikana hylätty Qatran arabikylä, jonka monet tutkijat ovat yhdistäneet Vanhan testamentin Joosuan kirjassa kohdassa 15:36 mainittuun Gederaan. Gederan moshavah perustettiin kuitenkin vasta vuonna 1884. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia Bilu-liikkeen jäseniä Venäjältä. Gederah oli aikanaan juutalaisista asutuskeskuksista kaikkein eteläisin ja myös ainoa, joka ei saanut taloudellista ja hallinnollista tukea Edmond de Rothschildilta. Paikalliset harjoittivat maataloutta ja 1930-luvulla perustettiin myös majataloja ja hoitoloita kaupungista muodostuessa ympäröivän maaseudun kaupunkikeskus. Gederan kuntaan kuului myös Uri'elin kylä, joka työllisti sokeita käsityöläisiä.

Väestö

Gederan asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 27 498.
Distance Measuring Equipment

Distance Measuring Equipment (lyh. DME) eli etäisyydenmittausjärjestelmä on ilmailussa käytettävä radionavigaatiojärjestelmä, jolla määritetään ilma-aluksen (useimmiten lentokoneen) ja radiomajakan välinen viistoetäisyys.
Yleensä etäisyydenmittausjärjestelmä toimii ilmailun VOR-radiomajakoiden yhteydessä. Myös ILS-mittarilähestymisjärjestelmään sekä lähinnä sotilaskäytössä olevaan TACAN-navigaatiojärjestelmään voi liittyä DME-etäisyydenmääritys. Nykyisin on käytössä myös täysin itsenäisiä DME-majakoita.
Etäisyydenmittausjärjestelmän lähetin käyttää noin 30 senttimetrin aallonpituutta, jolloin taajuus on 1 GHz. (ICAO:n mukaan taajuuden on oltava välillä 960–1 215 MHz).

Kanavat

Kanavat ovat taajuusalueella 962–1 213 MHz ja kanavaväli on 1 MHz, joten taajuusalue jakaantuu 252 taajuuteen. Kyselijän ja vastaajan taajuusero on aina 63 MHz. Kanavat jaetaan X-moodi- ja Y-moodi-kanaviin. Molemmat ovat samalla taajuusalueella päällekkäin, mutta ne eroavat toisistaan pulssiparin aikavälin ja taajuuden osalta, jolla kyselijä ja vastaaja toimivat. X-moodissa kyselijän kanavien taajuudet ovat välillä 1 025–1 150 HMz ja vastaajan 962–1 024 MHz ja 1 151–1 213 MHz, ja kanavien tunnukset ovat 1X–126X. Y-moodissa kyselijä ja vastaaja 1 025–1 150 MHz, kanavien tunnukset ovat 1Y–126Y. Kaikki suomalaiset DME:t toimivat X-moodissa.

Mittaustarkkuus

Etäisyydenmittausjärjestelmän mittausepävarmuus on ±185 metriä (± 0,1 meripeninkulmaa). On kuitenkin huomattava, että toimintaperiaatteensa vuoksi DME mittaa viistoetäisyyttä ilma-aluksen ja majakan välillä. Toisin sanoen mittaustulokseen vaikuttaa ilma-aluksen ja majakan välisen vaakaetäisyyden lisäksi ilma-aluksen lentokorkeus sekä majakan sijaintikorkeus merenpinnasta. Suoraan majakan yläpuolella olevan ilma-aluksen DME-vastaanotin näyttää siis ilma-aluksen lentokorkeutta maanpinnasta. Virheen merkitys on sitä pienempi mitä kauempana ilma-alus on majakasta ja mitä pienempi on ilma-aluksen lentokorkeus. Pääosa nykyisin käytössä olevien liikennelentokoneiden navigaatiojärjestelmistä osaa ottaa viistoetäisyydestä johtuvan virheen huomioon sijaintia määrittäessään.
Cordilleran hallinnollinen alue

Cordilleran hallinnollinen alue on yksi Filippiinien hallinnollisista alueista. Alue sijaitsee Luzonin saaren keskiosissa. Cordillera on Filippiinien ainoa hallinnollinen alue, jolla ei ole rantaviivaa. Se muodostuu Abran, Apayaon, Benguetin, Ifugaon, Kalingan ja Mountain Provincen provinsseista sekä Baguion kaupungista. Cordilleran asukasluku on 1 616 867 ja kokonaispinta-ala 19 294 neliökilometriä.
Petermanniaceae

Tuntomerkit

Petermannia on juurakollinen ja puuvartinen köynnös, joka kiipeilee lehtivastaisten kärhien avulla. Sen juurissa on juuripurje (velamen). Putkiloita on myös varressa ja lehdissä toisin kuin yleensä yksisirkkaisilla, joilla niitä on tavallisesti vain juurissa. Varsi on okainen. Lehdet kiinnittyvät kierteisesti ja ovat lyhytruotisia; lavassa on vahva keskisuoni ja yhteensä 5-7 pääsuonta, suonitus on verkkomainen. Kukinto on viuhkomainen, sijaitsee kärhien tavoin lehteä vastapäätä, ja kukkaperät ovat nivelettömät, kukat pienehköjä. Kehälehdet ovat yksisuonisia ja keskikokoisia. Sikiäin on kehänalainen, istukat ovat parietaalisia (laitaistukoita) ja niissä on paljon siemenaiheita. Siemenaihe on kaksikalvoinen ja sen sydämessä eli nukelluksessa on laitasolukko (siemenaihe on krassinukellaattinen). Hedelmä on marja ja siemenet ovat paksukuorisia. – Kasvin aineenvaihduntatuotteista puuttuvat saponiinit, joita on myrkkyliljakasveilla, joihin se aikaisemmin luokiteltiin.
Kärhet ja kukinnot ovat itse asiassa varsipäätteisiä (terminaalisia), mutta tulevat lehtivastaisiksi, kun hankaverson voimakas kasvu siirtää ne paikaltaan.

Levinneisyys

Laji kasvaa harvinaisena Australian itärannikon keskiosassa.
Australian varhaiseoseenikaudelta tunnetaan lajia muistuttava fossiili (Petermanniopsis).
Tera (yhtye)

Historia

TERA perustettiin vuonna 2006. Yhtyeen kitaristi Antti oli leikkauttanut jalkansa yhdeksännen kerran ja laulaja-kitaristi Petri odotti selkäleikkaustaan. Sairaalassa miehet päättivät rampoina perustaa uuden bändin. Antti sanoi Petrille tietävänsä loistavan rumpalin, poikansa Matin, ja loistavan basistin, Matin bändikaverin Pike Määtän. Pike ja Matti olivat olleet kovia Terapia-faneja, joten mukaan lähteminen ei tuottanut heille hankaluuksia.
TERAn ensimmäinen single "Kylmä Kaveri" ilmestyi kesällä 2007 ja albumi "Uusi Veri" ilmestyi Maata näkyvissä -festareiden yhteydessä marraskuussa 2007 ja nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 26. Vuonna 2008 Määttä lähti armeijaan, ja keikoilla heinäkuuhun asti bassonvarressa nähtiin suurimmalta osin Jesse Riikonen Sacrecy-yhtyeestä. Vuoden 2008 lopussa Määttä erotettiin TERAn basistin tehtävästä, ja 1. tammikuuta 2009 TERAn internetsivuilla paljastettiin uuden basistin olevan jo Määtän armeija-aikoina tuuraannut Riikonen.
Keväällä 2009 TERA oli studiossa muutaman jakson äänittämässä toista albumiaan, jonka ilmestyminen lykkääntyi useampaan kertaan. Lopulta keväällä 2010 levyn ilmestymispäiväksi varmistui 1. syyskuuta 2010. Levyn ilmestyttyä se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 16. Julkaisukeikka soitettiin Tampereella Ristirock-tapahtumassa 4. syyskuuta. TERA oli tehnyt kesäkuuhun 2010 mennessä sata keikkaa.
18.11. 2012 Maata Näkyvissä -festareilla Matti soitti jäähyväiskeikkansa yhtyeen rumpalina. Perhe ja opiskelukiireet veivät miehen ja uudeksi rumpaliksi otettiin Mattia monesti tuurannut Juho Fabrin.
Akustisessa kokoonpanossa TERAn riveissä 1.12. 2012 alkaen on bassoa soittanut Miikka Jokela (tuttu mm. Trinitia-yhtyeestä), joka muilla keikoilla toimii yhtyeen lavamiksaajana. Basisti Riikonen soittaa akustisilla keikoilla toista kitaraa.
Keväällä 2013 TERA alkoi äänittää kolmatta levyään. Se julkaistiin Tampereella Ristirock-tapahtumassa 24. elokuuta 2013.

Muuta

Teran toisen albumin singlet ovat saaneet jonkin verran radiosoittoa. "Päästä" julkaistiin kesäkuussa 2009, "Minulle ei ole paikkaa" kesäkuussa 2010 ja "Keneen minä luotan" elokuussa 2010. Kaikki singlet ovat saaneet soittokertoja ainakin Radio Rockilla. Radio SuomiPop otti singlen "Keneen minä luotan" päivittäiseen soittoon syyskuussa 2010.
Yasuhisa Toyota

Yasuhisa Toyota on kansainvälisesti arvostettu japanilainen akustiikan suunnittelija.
Toyotan suunnittelemiin konserttisaleihin kuuluvat muun muassa Walt Disney Concert Hall, Kauffman Center for the Performing Arts, Mariinskin konserttitalo Pietarissa, Kööpenhaminan konserttitalo sekä Elbphilharmonie Hampurissa. Hän on toteuttanut myös Helsingin Musiikkitalon akustisen suunnittelun. Hän suosii suunnittelutöissään erityisesti sokerivaahteraa.
Paula Tilli

Paula Tilli (s. 1979 Espoo) on suomalaislähtöinen Asperger-luennoitsija. Tilli on opiskellut Tukholmassa Ågestan kansanopistossa, jossa koulutetaan asperger-luennoitsijoita. Tilli on myös itse saanut Aspergerin syndrooma -diagnoosin vuonna 2003, ollessaan 24-vuotias.
Paula Tilli on kirjoittanut Toisin: minun Asperger-elämäni (Finn Lectura, 2018), jossa hän kertoo neurologisesta poikkeavuudestaan ja sen tuomista haasteista.
Tilli asuu nykyisin Tukholmassa.
Suck It and See (kappale)

Musiikkivideo

Musiikkivideo kertoo tarinan rumpali Matt Heldersin suhteesta hänen rakastajaansa, jota esittää näyttelijä Breana McDow. Video on kuvattuna Kaliforniassa, ja kuvaa amerikkalaista moottoripyöräkulttuuria. Yhtyeen laulaja Alex Turner esiintyi videolla lyhyessä cameo-roolissa.
Frost/Nixon

Juoni

David Frost, joka on tunnettu lähinnä keskusteluohjelmien isäntänä, saa idean pyytää haastattelua Yhdysvaltain entiseltä presidentiltä Richard Nixonilta. Nixon on joutunut jättämään tehtävänsä kolme vuotta aikaisemmin Watergate-skandaalin vuoksi.
Nixonin avustajat saavat päämiehensä vakuuttumaan siitä, että Frost ei pystyisi tarjoamaan kunnon vastusta kokeneelle poliitikolle. Ensimmäiset haastattelut menevätkin Nixonin suunnitelmien mukaan. Ennen viimeistä, Watergatea käsittelevää haastattelua Frost kuitenkin löytää heikon kohdan Nixonin puolustuksesta. Entisen presidentin kasvot ja kehonkieli kertovat kameroille selvästi hänen syyllisyydestään. Frostin ura lähtee uuteen nousuun ja hänestä tulee yksi englanninkielisen mediamaailman legendoista.
El Calafate

Ilmasto

Alueen ilmasto on viileä ja kuiva. Keskimääräinen lämpötila talvella on –2 °C ja kesällä 18 °C. Sateet ovat alueella vähäisiä ja ajoittuvat enimmäkseen syksylle. Vuosittainen sademäärä on alueella alle 300 millimetriä.
Rainbow Dash

Kuvaus

Rainbow rakastaa lentämistä ja kilpailemista. Hän asuu pilvitalossaan Ponyvillen ja Equestrian yläpuolella. Rainbow on kuuluisa Sonic Rainboom -tempustaan, jonka hän on tehnyt ainoana Equestrian ponina. Hänellä on myös lemmikkinä maakonna nimeltään Tankki. Rainbow ihailee Sähikäiset (engl. Wonderbolts) -taitolentojoukkuetta ja haluaisi olla yksi heistä. Sarjan kuudennella kaudella Rainbow pääseekin Sähikäisiin. Hänen söpöysmerkkinsä on valkoinen pilvi, josta iskee salama.
Valtatie 14

Historiaa

Tie Viipurista Imatran, Parikkalan ja Savonlinnan kautta Juvalle sai numeron 14 vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä. Tien osuus Imatralta Parikkalaan oli yhteinen valtatien 6 kanssa. 
Sodan jälkeisissä alueluovutuksissa Viipurin ja Imatran välinen osuus jäi suurimmalta osaltaan luovutetulle alueelle.  Tällöin valtatietä 14 lyhennettiin niin, että se tällä numerolla ulottui enää vain Parikkalasta Juvalle; Parikkalan ja Imatran välinen osuus pysyi osana valtatietä 6, kun taas Imatralta uudelle rajalle johtanut osuus menetti valtatien asemansa.
Savonlinnan länsipuolinen tieosuus on uudelleenrakennettu 1960-luvulla ja itäpuolinen pääosin 1970-luvulla. Vanha valtatien linjaus kulki Punkaharjun harjuosan kautta. Nykyisin reitti kulkee idempää Laukansaaren kautta ja harjutie on yhdystienä 4792.
Tie- ja rautatiehistoriallinen erikoisuus ovat vesistöjen ylityksiin käytetyt sillat: Punkaharjun Punkasalmessa ja Tuunaansalmessa sekä Savonlinnan Kyrönsalmessa oli yhdistetty rauta- ja maantiesilta. Kyrönsalmeen valmistui uusi maantiesilta vuonna 1968 ja Punkaharjun salmiin myöhemmin 1970-luvulla. Kyrönsalmen sillan rakenteissa havaittiin jo varhain ongelmia, ja silta korvattiin uudella vuonna 2000.

Tiehankkeita

Marraskuuhun 2012 saakka Savonlinna oli viimeisiä merkittäviä taajamia, joiden läpi kulki valtatie, ja liikenteen sujuvuudessa ja etenkin turvallisuudessa olikin vakavia ongelmia. Ohikulkutietä suunniteltiin vuosikymmeniä, mutta suunnitelmaa vastustettiin maisema-arvojen takia. Savonlinna sijaitsee kapealla kannaksella, eikä tien sijoittaminen maisemaan ole helppoa.
Savonlinnan Ohikulkutien rakentaminen alkoi syyskuussa 2009 Kyrönsalmen eteläisen sillan rakentamisella. Silta avattiin liikenteelle heinäkuussa 2011, ja tie on tältä osin nelikaistainen. Laitaatsalmen ja Ruislahden välisen osuuden rakentaminen alkoi syksyllä 2010, ja tie avattiin liikenteelle marraskuussa 2012. Rakennustöiden on määrä valmistua kesällä 2013. Kyrönsalmen kohtaa lukuun ottamatta uusi tie on kaksikaistainen, ja sen kaikki liittymät ovat tasoliittymiä. Ohikulkutien rakentamisen yhteydessä Savonlinnaan rakennettiin uusi ratapiha Pääskylahteen ja aiempi ratapiha purettiin. Hankkeen kokonaiskustannusarvio on noin 130 miljoonaa euroa.
Hankkeeseen liittyy myös Saimaan laivaväylän siirtäminen Kyrönsalmesta keskustan länsipuolelle Laitaatsalmeen. Hankkeen rakennustyöt käynnistyivät elokuun puolessa välissä 2016. Hanke valmistuu pääosin vuoden 2018 lopussa ja kokonaisuudessaan vuonna 2019. Hankkeen urakoitsijana toimii Destia Oy.
Ilmarinen (1924–1947 toiminut yhtiö)

Tapaturmavakuutusosakeyhtiö Ilmarinen perustettiin vuonna 1924 Viipurissa vahinkovakuutusyhtiö Karjalan sisaryhtiöksi. Talvisodan jälkeen yhtiön pääkonttori siirtyi Helsinkiin, jatkosodan alussa takaisin Viipuriin ja jälleen Helsinkiin, kun Viipuri menetettiin toistamiseen vuonna 1944.
Vuonna 1947 Ilmarisen pääomistaja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola fuusioi Ilmarisen, Karjalan ja palovakuutusyhtiö Imatran uudeksi yhtiöksi, joka nimettiin Imatra-Karjalaksi. Viimeisenä itsenäisenä toimintavuonna 1947 Ilmarisen vakuutusmaksutulot olivat 4 miljoonaa markkaa.
Yhtiön toimitusjohtajana oli vuodesta 1925 raumalaissyntyinen Lauri Haaksi (1893–1964). Hänen edeltäjänsä oli lyhyen aikaa Karjalan toimitusjohtaja K. O. Ifström.
Blenheimin taistelu

Valmistelut

Auttaakseen itävaltalaisia John Churchill Marlborough marssi 1704 Hollannista Reinin vartta ylöspäin Baijeriin. Siellä hänen joukkonsa yhtyivät itävaltalaisarmeijaan, jota komensi Eugène Savoiji.
Ranskalaiset ja baijerilaiset olivat leiriytyneet elokuun 12:ntena päivänä Oberglaun ja Blindheimin välille. Heidät erotti liittoutuneista Nebeljoki ja heidän oikea sivustansa nojautui Tonavaan.

Taistelu

Koska ranskalaisten oikealla puolella oli joki ja vasemmalla vaikeakulkuista maastoa, heidän komentajansa Tallard ryhmitti ratsuväkensä epätavanomaisesti keskelle.
Savoiji ja Marlborough hyökkäsivät Nebelin yli klo 10. Ensimmäinen hyökkäys suuntautui Blindheimiin, mutta ranskalaiset torjuivat sen. Oikealla sivustalla ollut Savoiji kävi taistelua koko päivän ranskalaisia vastaan saamatta yliotetta. Sen sijaan keskustassa Marlboroughin ratsuväki ja jalkaväki tunkeutuivat Nebelin yli ja kävivät ranskalaisten kimppuun. Koska liittoutuneiden jalkaväki tuki ranskalaisia paremmin ratsuväkeä, he saivat täällä voiton. Lisäksi lopputulokseen vaikutti englantilaisen ratsuväen atakit.
Keskustassa saavutetun voiton jälkeen Marlboroughin joukot saartoivat Blindheimissä olleet ranskalaisjoukot.

Lopputulos

Taistelu päättyi liittoutuneiden murskavoittoon. Monet ranskalaisten korkeat upseerit, mukaan luettuna Tallard, jäivät vangeiksi. Taistelu teki lopun ranskalaisten yrityksistä kukistaa Itävalta. Sota kuitenkin jatkui vielä vuosia.
Sivuvakaaja

Sivuvakaaja on lentokoneen pyrstön pystysuora osa. Sen päätehtävänä on tuoda lentokoneelle suuntavakautta. Sitä voidaan käyttää myös trimminä esimerkiksi ohjauksen puollon korjaamiseen. Lisäksi sivuvakaajassa on koneen sivuperäsin, jota tarvitaan koneen hallittuun ohjaamiseen.

Tyyppejä

Yleisin sivuvakaajatyyppi on yksi vakaaja, joka sijaitsee rungon päällä koneen takaosassa. Tällaista ratkaisua käyttää noin kolme neljäsosaa käytössä olevista konetyypeistä. Tämän tyypin muunnelma on T-pyrstö, jossa sivuvakaaja on samanlainen, mutta korkeusvakaaja on kiinnitetty sen päähän. T-pyrstö on tyypeistä toiseksi yleisin.
Sivuvakaajia voi olla myös useampia. Konfiguraatio, jossa kaksi sivuvakaajaa on kiinnitetty korkeusvakaajan päihin, oli suosittu erityisesti lentoveneissä ja monimoottorisissa potkurikoneissa. Siinä sivuvakaajat ovat potkurien tuottamissa ilmavirtauksissa, jolloin ne antavat paremman vakauden pienillä lentonopeuksilla. Tähän konfiguraation voidaan lisätä myös kolmas vakaaja rungon päälle. Näin saavutetaan suurempi tehokkuus ilman, että koneen kokonaiskorkeutta tarvitsee kasvattaa.
Arto Merisaari

Arto Allan Merisaari (18. maaliskuuta 1940 Aura – 3. lokakuuta 1978 Siilinjärvi) oli SKDL:n kansanedustaja vuosina 1975–1978. Hänet valittiin eduskuntaan Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 11 910 äänellä.
Merisaari oli koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti, ja hän oli vuodesta 1964 naimisissa Tuula Kaarina Jalavan kanssa. Hänen vanhempansa olivat aputyömies Aarne Allan Merisaari ja Toini Esteri Jaakkola. Merisaari sai surmansa Rissalan lentoturmassa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Joel Hongisto.
Kansanedustajana Merisaari toimi muun muassa perustuslakivaliokunnassa, valtiovarainvaliokunnassa ja Kansaneläkelaitoksen valtuutettuna. Hän työskenteli myös SKDL:n paikallishallintoasiain tiedotussihteerinä vuonna 1968, Turun kaupungin kiinteistö- ja rakennuslautakunnan apulaissihteerinä vuodesta 1968 vuoteen 1978 ja kaavoitus- ja rakennusasiain neuvottelukunnassa. Vuonna 1978 hänet valittiin myös presidentin valitsijamieheksi. Hän oli lisäksi Turun kaupunginvaltuuston jäsen, SKDL:n Varsinais-Suomen piirin puheenjohtaja, Varsinais-Suomen seutukaavaliiton liittovaltuuston ja Turun ylioppilaskyläsäätiön hallituksen jäsen. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti.
Fisher King

Juoni

Jack Lucas (Jeff Briges) on kyyninen ja pöyhkeä radion puheohjelman isäntä, joka masentuu lähes itsemurhan partaalle, kun hänen kommenttinsa ohjelmassa saavat psykoottisen soittajan tekemään manhattanilaisessa baarissa massamurhan.
Kolme vuotta myöhemmin Lucasin kimppuun hyökätään. Mielisairas koditon mies nimeltä Parry (Robin Williams) pelastaa Lucasin. Parry on etsimässä Graalin maljaa ja yrittää saada Lucasin mukaan auttamaan häntä. Parry tarvitsee Lucasin apua paitsi etsinnöissä, myös pelottavan hallusinaation, Punaisen ritarin karkottamisessa. Lucas suhtautuu ehdotukseen kielteisesti.
Lucasin ohjelmaan oli soittanut psykoottinen henkilö, joka oli luullut Lucasin kannustavan häntä verilöylyyn. Parry oli nähnyt massamurhan ja vaimonsa kuoleman. Kuultuaan tästä Lucasissa herää vastuuntunto ja hän päättää auttaa etsinnöissä.

Muita tunnustuksia

The New York Timesin kriitikot valitsivat Fisher Kingin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Mezeninhevonen

Ominaisuudet

Mezeninhevonen on melko matala: aikuisen oriin säkäkorkeus on keskimäärin 138 cm. Hevonen on myös vahvatekoinen: oriit painavat keskimäärin 375 kg, tammat 360 kg. Sen väritys on vaihteleva: rautias, kimo, ruunikko tai musta. Runko on pitkä, rinta laaja ja kaviot kovat.
Mezeninhevonen on sopeutunut hyvin koviin pohjoiseen luontoon ja sen ilmastoon, se on helppohoitoinen ja pitkäkarvaisena sietää hyönteistenpistoja. Myös ruokailun suhteen mezeninhevonen joustaa: sitä tiedetään ruokitun pakastetulla kalalla etenkin rannikolla ja samaa ruokaa käytetään edelleen, mikäli heinää ei ole saatavissa.

Käyttö

Mezen on ennen kaikkea vetohevonen; se periytyy pohjoisesta metsähevosesta ja samaa sukua kuin esimerkiksi eestinhevonen ja žemaitukas. Sitä on pidetty yli 200 vuoden ajan parhaiten oloihin sopivana rotuna Venäjän pohjoisissa osissa, jossa on yhä paikoin paras ja ainoa keino päästä paikasta toiseen. Maataloustyön lisäksi mezeninhevoset ovat vetäneet erityisesti kalakuormia Akangelista Moskovan ja Pietarin seuduille.
Mezeninhevosta käytetään maatöihin ja syksyn loskassa ja vetohevosena se on erityisen arvokas syvässä lumessa hyvän etenemiskykynsä ansioista. Viime aikoina rotua on käytetty myös urheilutarkoituksiin sekä luontomatkailuun. Myös mezeninhevosen omistajuus on muuttunut: kun hevosia oli neuvostoaikoina vain kolhooseilla, vuonna 2003 62 prosenttia Mezenin piirin hevosista kuului yksityishenkilöille.

Esiintyminen

Mezeninhevonen on rotuna harvinainen, eikä sitä tavata nimikkoalueensa ulkopuolella. Tästä huolimatta se ei kuulu pohjoisten kotieläinten geenipankin (Nordisk Genbank Husdyr, NGH) luetteloon. Vuonna 2003 FAO:n kotieläinten monimuotoisuuden seurantaluettelo määritteli mezeninhevosen rotuna vaarantuneeksi ja sen kannan vahvuudeltaan alenevaksi. Vuonna 2005 mezeninhevosten määräksi ilmoitettiin 1 000 yksilöä, mutta näistä vain 64 oli lisääntymisikäisiä tammoja. Arkangelin tiede- ja tutkimuslaitos onkin ryhtynyt toimiin rodun suojelemiseksi vuonna 1993 ja se on perustanut tarkoitusta varten siittolan. Laitos järjestää nykyisin vuosittain kilpailuja sekä erityisesti pohjolan oloja koskevan jalostusseminaarin.
Pianosonaatti nro 15 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 15 D-duuri op. 28, lisänimeltään Pastoraalisonaatti, kuuluu Beethovenin rauhallisimpiin sonaatteihin. Tämä sonaatti oli myös Beethovenin oma erityinen suosikki. Se on julkaistu vuonna 1801 ja omistettu kreivi Joseph von Sonnenfelsille. Julkaisijan antama lisänimi "Pastoraali" eli paimen viittaa Beethovenin ihailemaan maaseutuun ja maalaiselämään, tai sitten se on vain vertauskuva sonaatin rauhallisuudesta ja kirkkaudesta. Myös Beethovenin kuudennen sinfonian lisänimi on Pastoraalisinfonia.