google/wiki40b huggingface dataset:
Thabo Mbeki

Tausta

Mbekin molemmat vanhemmat olivat opettajia ja ANC:n aktiiveja. Äidinkielenään hän puhuu xhosaa. Mbeki kävi lukiota Lovedalessa, mutta hänet erotettiin koulusta vuoden 1959 opiskelijalakkojen aikana. Isänsä Govan Mbekin, Sisulun ja Mandelan pidätyksen jälkeen Mbeki lähti maanpakoon ulkomaille ja vietti kotimaansa ulkopuolella 28 vuotta.
Maanpakonsa alkuvuodet Mbeki asui Isossa-Britanniassa, opiskeli taloustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon Sussexin yliopistossa ja työskenteli ANC:n Lontoon toimistossa. Älykkönä, mutta elitistisenä ja etäisenä tunnettu Mbeki ihastui William Shakespearen teoksiin Sussexissa, ja hän siteeraa mielellään Shakespearea sopivissa tilaisuuksissa.
Mbeki hankki myös sotilaskoulutuksen Neuvostoliitossa ja asui Botswanassa, Swazimaassa ja Nigeriassa. Pääosan ajasta hän vietti Lusakassa, Sambiassa, jossa ANC:n päämaja sijaitsi. Maanpaon aikana Lesothon agentit murhasivat hänen veljensä Jama Mbekin vuonna 1982.
Mbeki nimitettiin ANC:n tiedotusosaston johtoon 1984 ja kansainvälisten asioiden johtajaksi 1989. Vuonna 1985 hän oli mukana lähetystössä, joka neuvotteli salaa Etelä-Afrikan liike-elämän edustajien kanssa ja johti 1989 delegaatiota, joka neuvotteli hallituksen kanssa. Nämä neuvottelut johtivat ANC:n sallimiseen ja poliittisten vankien vapauttamiseen ja viimein maan demokratisoitiin.

Presidenttinä

Mbeki valittiin yhdeksi varapresidenteistä toukokuussa 1994 ja ainoaksi kesäkuussa 1996. Hän seurasi Mandelaa ANC:n puheenjohtajana joulukuussa 1997 ja tasavallan presidenttinä kesäkuussa 1999.
Presidenttikautenaan Mbeki ajoi talouden liberalisointia valtiovarainministeri Trevor Manuelin kanssa, joka sai talouden kasvamaan noin viiden prosentin vuosivauhtia. Mbeki nautti keskiluokan ja liike-elämän suosiota, mutta köyhyys ei vähentynyt odotetulla tavalla ja maa kärsi sekä rikosaallosta että korruptiosta.
Mbekiä arvosteltiin myös lepsusta suhtautumisestaan maan AIDS-ongelmaan. Mbeki väitti vuonna 2000, että AIDSia ei aiheutakaan HI-virus. Hän on myös sanonut AIDSin olevan länsimaiden rasismia afrikkalaisia kohtaan. Kohun jälkeen Mbeki pysyi asiasta hiljaa, ja hallitus salli laajemman retroviraalilääkkeiden jakelun. Hänen terveysministerinään jatkoi kuitenkin Manto Tshabalala-Msimang, joka oli sanonut, että AIDSin paras hoitomuoto on punajuuren ja valkosipulin syönti.
Mbekin merkittävin kilpailija ANC:ssa on ollut vasemmistolaisempi ja populistinen Jacob Zuma. Zuma oli varapresidenttinä vuoteen 2005, jolloin Mbeki erotti hänet lahjusten otosta epäiltynä. Joulukuun 2007 ANC:n puoluekokouksessa Mbeki asettui vielä ehdolle puolueen johtoon Zumaa vastaan estääkseen tämän nousun puolueen johtajaksi ja mahdollisesti seuraavaksi presidentiksi, vaikka ei itse voikaan perustuslain mukaan jatkaa enää kolmatta kautta presidenttinä.
Syyskuussa 2008 ANC-puolue vaati Mbekin eroa kolme kuukautta ennen hänen presidenttikautensa päättymistä. Erovaatimuksen syynä oli epäily, että Mbeki vaikutti poliittisten motiivien vuoksi korruptiosyytteiden nostoon Jacob Zumaa vastaan. Zumaa vastaan nostetut syytteet oli hylätty edellisellä viikolla ja tuomari syytti presidentti Mbekiä toimivaltansa ylittämisestä.
Banda della Magliana

Banda della Magliana oli Roomassa toiminut rikollisjengi, joka terrorisoi Roomaa 1980-luvulla. Sen johtajia oli Enrico De Pedis, joka vuonna 1990 ammuttiin kadulle. Järjestö sai nimensä siitä, että suuri osa sen jäsenistä asui Maglianan alueella Roomassa.
Gemel Smith

Ura

Smith varattiin 120. pelaajana Owen Sound Attackiin vuoden 2010 varaustilaisuudessa. Hän siirtyi joukkueeseen seuraavaksi kaudeksi. Tulokaskaudellaan hän teki 66 ottelussa kahdeksan maalia sekä kahdeksan syöttöpistettä. 21 pudotuspeliottelussa hän teki yhden maalin sekä kaksi syöttöpistettä. Kauden 2011–2012 aikana Smith edusti Kanadan maajoukkuetta alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki turnauksen seitsemässä ottelussa viisi tehopistettä Kanadan sijoittuessa pronssille. Kesällä Dallas Stars valitsi Smithin 104. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa.
Smith aloitti kauden 2013–2014 Owen Soundissa, josta hänet tammikuussa 2014 kaupattiin London Knightsiin. Yhteensä hän pelasi molemmissa joukkueissa 69 runkosarjaottelua, joissa teki 37 maalia sekä 38 syöttöpistettä eli yhteensä 75 tehopistettä. Knightsin yhdeksässä pudotuspeliottelussa Smith teki tehot 3+9=12.
Kauden jälkeen Smith solmi kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Dallas Starsin kanssa. Tulokaskautensa organisaatiossa Smith pelasi AHL-farmiseura Texas Starsissa. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hän pelasi 68 ottelua tehoin 10+17=27. Kaudella 2015–2016 Smith pelasi 65 AHL-ottelun lisäksi neljä peliä lainalla ECHL-joukkue Idaho Steelheadsissa.
Lokakuussa 2016 loukkaantumisista kärsinyt Dallas nosti Smithin ensimmäisen kerran NHL-kokoonpanoon. Hän teki debyyttinsä Dallasin paidassa 3–0 -tappioon päättyneessä ottelussa Columbus Blue Jacketsia vastaan. Smith sai ottelussa jääaikaa 8.39 minuuttia. Ensimmäiset kaksi NHL-maaliansa Smith teki 6. marraskuuta ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Yhteensä kauden 2016–2017 aikana Smith pelasi 17 NHL-ottelua tehoin 3+3=6. AHL:ssä hän pelasi 53 ottelua tehden tehot 12+21=33.
Heinäkuussa 2017 Dallas ja Smith solmivat yhden kauden mittaisen kaksisuuntaisen jatkosopimuksen.
Karol Mikuli

Karol (myös Carl) Mikuli (1821 Tšernivtsi – 1897 Lviv) oli puolalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Frédéric Chopinin johdolla vuosina 1844–1848. Mikuli pääsi Chopinin oppilaaksi esitettyään tämän Scherzon op. 31, mutta pääsyä saattoi edistää sekin, että Chopin sai tämän kanssa mahdollisuuden käyttää useammin omaa äidinkieltään. Mikuli toimi lisäksi Chopinin avustajana tämän opetustyössä Pariisissa.
Mikuli loi lyhyen uran konserttipianistina, kunnes asettui vuonna 1858 Lviviin, pääsi konservatorion johtoon ja omistautui säveltämiselle sekä opettamiselle. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Aleksander Michałowski, Moriz Rosenthal ja Raoul Koczalski. Mikuli julkaisi ensimmäisenä Chopinin musiikin painoksen. Hän kirjasi Chopinin opetusmetodeista ylös havaintoja ja yksityiskohtaisia muistiinpanoja, joita historiantutkijat ovat usein siteeranneet.
Mikulilla oli armenialaistausta.
1862 Apollo

Ominaisuudet

Apollo on pieni pikkuplaneetta. Sen läpimitta on vain noin 1,5 km. Sen on havaittu olevan alttiina YORP-vaikutukselle, joka muokkaa asteroidien pyörimistä. Myös 25143 Itokawan oli ajateltu altistuneen vaiukutukselle, mutta myöhempien tietojen valossa todisteita YORP:ista ei löytynyt. Apollon pyörähdysaika on vain noin 3,07 tuntia. Apollolla tiedetään olevan noin 75 metrin läpimittainen kuu, joka kiertää noin kolmen kilometrin päässä pikkuplaneetasta.
Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus

Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus (engl. The Secret of Phantom Lake) on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen.

Juoni

Aavejärveen kätkeytyy ikivanha arvoitus. Ratkaisu on rähjäisessä merimiesarkussa löytyneessä lokikirjassa, mutta viestiä ei saa edes Jupiter heti selville. Ja ajatus merirosvoaarteesta saa muutamia rosvoja liikkeelle. Alkaa taistelu, jossa armoa ei tunneta. Lopulta Jupiter keksii, missä aarre on, mutta rosvot ovat hieman edellä. Jupiter järjestää kuitenkin varkaille heidän elämänsä yllätyksen.
Karkaistu lasi

Karkaisussa lasi kuumennetaan lähelle sulamispistettä ja jäähdytetään nopeasti. Tavallisen lasin vetolujuus on 40 Mpa ja termisesti karkaistun lasin 120–200 Mpa.
Karkaistu lasi hajoaa rikkoutuessaan pieniksi muruiksi, ei suuriksi sirpaleiksi. Muruissa ei ole terävää reunaa.
Käyttökohteita karkaistulle lasille ovat esimerkiksi parvekelasitukset, lasikatteet, näyteikkunat, tilanjaka lasit, bussipysäkkien lasitukset, kaiselasitukset, julkisivulasitukset, suihkuseinät, saunan lasiseinät ja viherhuoneiden lasitukset.
Bill Guerin

Ura

New Jersey Devils varasi Guerinin NHL:n varaustilaisuudessa viidentenä vuonna 1989. Hän liittyi New Jerseyn kokoonpanoon loppukaudesta 1991–1992 ja vakuutti paikkansa joukkueessa pudotuspeleissä . Guerin pelasi seitsemän kauden aikana New Jerseyssä. Vuonna 1995 hän oli mukana joukkueen voittaessa Stanley Cupin.
Guerin myytiin Edmonton Oilersiin Valeri Zelepukinin kanssa kesken kauden 1997–98 vaihdossa Jason Arnottiin ja Bryan Muiriin ja sieltä Boston Bruinsiin  kaudella 2000–01 vaihdossa Anson Carteriin ja kahteen varausoikeuteen . Carter pelasi samalla kaudella Bostonin edustajana ensimmäistä kertaa NHL:n tähdistöottelussa ja ansaitsi ottelun parhaan pelaajan palkinnon tehtyään pisteet 3+2 . Seuraavalla kaudella Bostonissa Guerin ampui peräti 41 maalia ja valittiin kauden päätteeksi NHL:n tähdistökentälliseen.
Guerin siirtyi vapaana pelaajana Dallas Starsin joukkueeseen kesällä 2002. Kahden kauden ajan Guerin oli Dallasin johtavia pistemiehiä. Työsulun jälkeisenä kautena Guerinin pistesaldo pieneni selvästi ja miehen otteisiin pettyneenä Dallas osti hänen sopimuksensa ulos kesäkuussa 2006 maksamalla kaksi kolmasosaa hänen tulevasta 5,1 miljoonan dollarin vuosipalkasta . Dallasin aikanaan hän pelasi kahdesti tähdistöottelussa .
Guerin teki Dallasin ostettua miehen sopimuksen ulos St. Louis Bluesin kanssa. Hän sai Edmontinista tutun Doug Weightin rinnalla uutta tuulta uraansa ja valittiin neljännen kerran urallaan tähdistöotteluun . St. Louis kuitenkin myi Guerinin eteenpäin San Jose Sharksiin Ville Niemisestä, Jay Barriballista ja varausvuorosta . San Josessa Guerin pelasi vain loppukauden ja hän teki kesällä 2007 kahden vuoden sopimuksen New York Islandersin kanssa . Guerinistä tuli joulukuussa 2008 79. pelaaja NHL:n historiassa, joka on tehnyt 400 maalia runkosarjassa. Maali syntyi ajassa 42.34 Toronto Maple Leafsia vastaan pelatussa ottelussa Vesa Toskalan selän taakse.
Islandersista Guerin siirtyi kaupassa Pittsburghiin maaliskuussa 2009. Pittsburgh ei uusinut kauden päätteeksi Guerinin sopimusta ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Ennen kauden 2009–2010 alkua Guerin osallistui Philadelphia Flyersin harjoitusleirille, mutta Phildelphia ei tehnyt sopimusta hänen kanssaan.
Guerin edusti maajoukkuetasolla Yhdysvaltoja. Hän pelasi maajoukkueessa kolmissa olympialaisissa ja kerran World Cupissa. Guerin voitti vuoden 1996 maailmancupin ja hopeaa vuoden 2002 talviolympialaisista.
6. joulukuuta 2010 Guerin ilmoitti lopettavansa uransa.
Robert Fergusson

Robert Fergusson (1750–1774) oli skotlantilainen, realistinen ja humoristinen runoilija, joka julkaisi runokokoelman Poems. Burns sai vaikutteita häneltä.
Project Blue Book

Project Blue Book (suom. Projekti sininen kirja) oli Yhdysvaltain ilmavoimien ufotutkimusten sarja 1952–1969. Projektin tarkoitus oli selvittää, ovatko ufot uhka Yhdysvaltain kansalliselle turvallisuudelle, ja myös kerätä tieteellistä tietoa ufoista. Blue Bookin tieteellisenä neuvonantajana toimi tähtitieteen professori J. Allen Hynek.
Liikemies ja siviililentäjä Kenneth Arnold ilmoitti kesäkuussa 1948 nähneensä yhdeksän suurella nopeudella liikkuvaa objektia Mount Rainierin yläpuolella. Kun raportit Arnoldin kokemuksista levisivät ja käynnistävät ufoaallon, Yhdysvaltain ilmavoimat aloittivat 1948 havintojen tutkimisen, operaatio Signin. Nämä tutkimukset johtivat Project Blue Bookin perustamiseen vuonna 1952.
Project Blue Bookista tuli Yhdysvaltain hallinnon pitkäikäisin ufotutkimus. Seuraavien 17 vuoden aikana se keräsi 12 618 ufohavaintoa ja vastaavaa tapausta. Näistä yli 90 prosenttia luokiteltiin ”tunnistetuiksi”, eli havainnot selittyivät esimerkiksi tunnetuilla tähtitieteellisillä ilmiöillä tai ihmisen toiminnalla. Noin 700 tapausta jäi kuitenkin ”tunnistamattomiksi”. Ilmavoimat pyysivät vuonna 1966 toista komiteaa tutkimaan tarkemmin 59 ufohavaintoa. Edward Condonin johtama komitea julkaisi 1968 niin sanotun Condonin raportin. Se suositteli ilmavoimia lopettamaan ufotutkimukset, ja Project Blue Book lakkautettiinkin seuraavana vuonna.
Henry Heinz

Henry John Heinz (11. lokakuuta 1844 Pittsburgh, Pennsylvania – 14. toukokuuta 1919 Pittsburgh, Pennsylvania) oli amerikansaksalainen yrittäjä, joka perusti H. J. Heinz Companyn vuonna 1869.

Elämä

Henry John Heinz syntyi 11. lokakuuta 1844 Pittburghissa, Pennsylvaniassa. Hänen vanhempansa olivat Kallstadtista, Baijerista Yhdysvaltoihin 1840-luvun alussa muuttaneita siirtolaisia.
Heinz sai luterilaisen kasteen ja kasvatuksen, mutta myöhemmin hän oli metodisti- ja presbyteriaanikirkkojen jäsen.
Heinz kuoli 74-vuotiaana keuhkokuumeeseen 14. toukokuuta 1919.
Heinzin pojanpoika Henry Heinz II oli H. J. Heinz Companyn pitkäaikainen toimitusjohtaja ja tämän poika Henry John Heinz III oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen ja Pennsylvanian senaattori. Friedrich Trumpf, Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin isoisä, oli Heinzin isänpuoleinen pikkuserkku.
May Pihlgren

May Eleonora Pihlgren-Ehrström (6. tammikuuta 1904 Helsinki – 29. lokakuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa vuosina 1922–1924 ja kuului sen jälkeen teatterin vakituiseen näyttelijäkuntaan, pian yhtenä sen kantavista voimista. Ensimmäinen elokuvarooli hänellä oli vuonna 1924 Adolf Lindroosin ja Karl Fagerin ohjaamassa Polyteekkarifilmissä, ja hänen viimeinen elokuvansa oli Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Harjunpää ja ahdistelija.
Pihlgren esiintyi Ruotsalaisessa teatterissa yli kuuden vuosikymmenen ajan. Hänen viimeiset roolinsa olivat Bo Carpelanin Jouluaatossa vuonna 1984 ja Lorcan klassikkonäytelmässä Bernarda Alban talo vuonna 1985.
Pihlgrenin puoliso oli näyttelijä Sven Ehrström. Pihlgrenille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1954.
Tony Clarkin

Elämä ja ura

Tony Clarkin eli nuoruutensa ajan Birminghamin lähettyvillä ja kiinnostui musiikista jo varhaisessa vaiheessa. Hän soitti useissa eri yhtyeissä, jotka eivät kuitenkaan saavuttaneet suurta suosiota.

Hard Rain (1995–2001)

Tony Clarkin ja Bob Catley perustivat Hard Rainin miltei välittömästi Magnumin hajoamisen jälkeen. Yhtye julkaisi kaksi albumia. Samoihin aikoihin laulaja Bob Catley alkoi kuitenkin suunnitella omaa sooloprojektiaan, johon hän keskittyi pikku hiljaa yhä enemmän ja erosi lopulta Hard Rainista. Tony Clarkin lakkautti yhtyeen lopullisesti muutaman kuukauden hiljaiselon jälkeen.

Magnum (2001–)

Vuonna 2002 Clarkin herätti Magnumin uudelleen henkiin Bob Catleyn kanssa. Tämän jälkeen yhtye julkaisi albumit Breath of Life ja Brand New Morning. Vuonna 2007 ilmestyi Magnumin neljästoista studioalbumi Princess Alice and the Broken Arrow, joka oli myös yhtyeen parhaiten menestynyt sitten vuoden 1994.
Eyo

Eyo on jorubaväestön festivaali, jota juhlitaan eritoten Nigerian Lagosissa. Nykyään lagoslaiset esittävät sitä enimmäkseen turistitapahtumana, mutta sitä juhlitaan silti perinteen mukaisesti Lagosin saarella. 
Historioitsijoiden mukaan vanhimmat kirjaukset tapahtumasta ovat 1800-luvulta, kun festivaalia juhlittiin ensimmäisen kerran Oke Ipassa, nykyisellä Glover Roadin alueella Ikoyissa. Oke Ipa oli paikka, minne Lagosin obat eli kuninkaat tulivat palatseistaan joskus kolmenkin päivän kävelymatkan jälkeen todistamaan festivaalia.
Eyosta tuli pian Nigerian näyttävä kulttuurillinen esitys ja vaikka festivaalia on hieman muutettukin vuosisatojen kuluessa, on silti vanhana perinteenä pitää juhlaa edesmenneelle Lagosin oballe tai juhlistaa uuden vihkimistä.
William Isaksson

Karl William Isaksson (15. marraskuuta 1866 Finström – 31. maaliskuuta 1924 Helsinki) oli ahvenanmaalainen juristi, Ahvenanmaan maaherra 1918–1922, korkeimman oikeuden apujäsen 1923–1924. Hän oli sitä ennen kansanedustaja (rkp) 1914–1917 sekä Turun hovioikeuden virkamies vuoteen 1917.
Ronald Dworkin

Ronald Dworkin (11. joulukuuta 1931 Providence, Rhode Island – 14. helmikuuta 2013 Lontoo) oli yhdysvaltalainen oikeusfilosofi, ja University College Londonin ja New York University School of Law'n oikeustieteen professori. Hänet tunnettiin panoksestaan oikeusfilosofian ja poliittisen filosofian alueella. Dworkinin näkemys lain luonteesta on eräs suosituimpia nykyaikana.
Dworkinin mukaan oikeuden toimintaa ohjaavat myös institutionaalista tukea ja yhteisöllistä hyväksyntää nauttivat kirjoittamattomat oikeusperiaatteet pelkkien muodollisten oikeussääntöjen lisäksi. J. L. Mackie on luonnehtinut Dworkinin oikeusfilosofiaa ”kolmanneksi teoriaksi oikeudesta”, koska se sijoittuu oikeuspositivismin ja luonnonoikeusfilosofian väliin.
Dworkin jakoi oikeudelliset periaatteet kahteen osaan: arvoperiaatteisiin, jotka tukevat kansalaisten yksilöllisiä oikeuksia, ja tavoiteperiaatteisiin, jotka edistävät yhteiskunnallisia tavoitteita. Lakia sovellettaessa arvoperiaatteet muodostuivat usein tavoiteperiaatteita tärkeämmiksi.
Kenian anglikaanikirkko

Kenian anglikaanikirkko on anglikaanisen yhteisön ja Kirkkojen maailmanneuvoston jäsenkirkko, johon kuuluu 29 hiippakuntaa. Kirkkokunnassa on noin 1 500 000 jäsentä. Sen nykyinen arkkipiispa on Benjamin M. Nzimbi.

Historia

Kirkko perustettiin vuonna 1884 alun perin Itäisen päiväntasaajan Afrikan hiippakunnaksi, jonka toimialue käsitti Ugandan, Kenian ja Tansanian. Ensimmäinen piispa oli James Hannington.
Timo Polari

Timo Polari (s. 1969) on seinäjokelainen seikkailija, kirjailija ja luennoitsija, joka tunnetaan parhaiten retkistään Grönlantiin ja Etelänavalle. Polari on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri. Vuosina 1996–2012 hän toimi liikunnan lehtorina Seinäjoen Lyseossa ja Seinäjoen lukiossa. Hän on suorittanut Laskuvarjojääkärikoulun vuosina 1989–1990. 1980-luvulla hän toimi rumpalina Mega-rockyhtyeessä. Vuosina 2010–2012 Polari toimi Seinäjoen Peliveljien miesten salibandyliigajoukkueen kunto- ja asennevalmentajana (tuloksena SM-kultaa ja -hopeaa sekä Suomen Cupin voitto).

Grönlannin retki

Huhtikuussa 1997 Timo Polari yritti hiihtää Grönlannin halki kolmen hengen retkikunnassa. Matkan oli tarkoitus kulkea Tasiilaqista Sondre Stromfjordiin, samaa reittiä kuin ensimmäinen suomalainen Grönlannin halki hiihtänyt retkikunta vuonna 1966. Mukana oli kaksi muuta suomalaista, Tommi Heinonen ja Ari Mattila. Retkikunta olisi onnistuessaan ollut toinen kokonaan suomalainen Grönlannin halki matkannut ryhmä.
Jo vaelluksen viidentenä päivänä Pideraq-lumimyrsky kuitenkin yllätti retkikunnan, ja sen kaksi muuta jäsentä menehtyivät hypotermiaan. Polari selviytyi vahingoittumattomana.

Etelänavan retki

Vuonna 2002 Polari hiihti Etelänavalle kanadalaisen Paul Landryn ja australialaisen Chris Weyersin kanssa. Matka kesti 58 vuorokautta ja Polari hiihti sen aikana 1135 km.
Jalmari Linna

Antti Jalmar (Jalmari) Linna (entinen Lassila ja Vähälassila; 10. heinäkuuta 1891 Evijärvi – 7. huhtikuuta 1954 Lohja) oli suomalainen hedelmäviljelijä ja pitkäaikainen kansanedustaja.
Jalmari Linnan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Lassila ja Liisa Kivijärvi. Hän työskenteli pienviljelijänä Evijärvellä vuoteen 1921, Nurmijärvellä 1921–1931 ja Lohjan maalaiskunnassa 1931–1954. Lohjalla hän erikoistui hedelmänviljelyyn.
Jalmari Linna toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä 1919–1922 sekä Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1927–1945 ja 1949–1951. Hän oli myös Lohjan kunnanvaltuuston puheenjohtaja sekä Nurmijärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli viidesti.
Jalmari Linnan puoliso oli Selma Hautala vuodesta 1912. Heidän poikansa Ilmari Linna toimi isänsä tapaan hedelmäviljelijänä ja kansanedustajana.
Trogir

Maantiede ja ilmasto

Trogir sijaitsee keskellä Dalmatiaa Adrianmeren itärannalla. Sen ytimessä on pieni saari suuremman Čiovon saaren ja mantereen kukkuloiden välissä. Trogirin keskustan lisäksi Trogirin kunnan muita kyliä ovat Arbanija, Drvenik Mali, Drvenik Veliki, Mastrinka, Plani ja Žedno, joissa on parisataa asukasta kussakin.
Trogirissa vallitsee väimeren ilmasto, keskilämpötila on ympäri vuoden noin 15 astetta. Kesällä lämpötila nousee ylimmillään lähelle kolmeakymmentä.

Historia

Kreikkalaiset uudisasukkaat Visin saarelta perustivat Tragurionion 200-luvulla eaa. Siitä kehittyi Rooman vallan aikana merkittävä satamakaupunki. Läheisen Salonan kaupungin vaurastuminen vähensi Trogirin merkitystä. Slaavien vaelluksen aikana tuhotun Salonan kaupungin asukkaat pakenivat Trogiriin. 800-luvulta lähtien Trogir maksoi veroa kroaattihallitsijoille. Trogirin hiippakunta perustettiin 1000-luvulla ja lakkautettiin vuonna 1828. Kaupunginoikeudet Trogir sai vuonna 1107.
Vuonna 1123 saraseenit valloittivat ja tuhosivat Trogirin lähes täydellisesti. Kaupunki kuitenkin toipui nopeasti, ja eli voimakasta taloudellisen vaurauden kautta 1100- ja 1200-luvulla. 1200- ja 1300-luvuilla Trogirin asukkaat valitsivat toistuvasti Šubićin perheen jäsenen herttuaksi.
Vuonna 1420 alkoi pitkä Venetsian valtakausi, joka päättyi vuonna 1797. Tämän jälkeen Trogir siirtyi osaksi Habsburgien valtakuntaa, johon se kuului aina vuoteen 1918 asti, lukuun ottamatta lyhyttä ranskalaisaikaa vuosina 1806–1814. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trogirista tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodan aikana italialaiset valloittivat kaupungin; se vapautettiin vuonna 1944. Siitä lähtien se kuului Jugoslaviaan, kunnes se itsenäistyi muun Kroatian mukana vuonna 1991.
Markku Pääskynen

Markku Tapio Pääskynen (s. 23. maaliskuuta 1973 Hartola) on suomalainen kirjailija. Hän työskenteli aimmin myös kustannustoimittajana.
Pääskynen asui vuodet 1987–1992 Kuopiossa ja valmistui vuonna 1999 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hänen esikoisteoksensa Etanat ilmestyi vuonna 2002. Se kertoo Göteborgissa tapahtuvasta useita kuolonuhreja vaativasta liikenneonnettomuudesta, jonka myötä henkilöiden elämät kietoutuvat toisiinsa. Teos oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon ja Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Vuonna 2003 ilmestyi Pääskysen toinen romaani, Ellington, jonka keskiössä on murhaajan tarina. Teos oli Savonia-kirjallisuuspalkintoehdokas ja Olvi-säätiön kirjallisuuspalkintoehdokas. Pääskysen kolmas teos Tämän maailman tärkeimmät asiat (2005) on Helsinkiin sijoittuva yhdenpäivänromaani, joka kertoo nuoren mieskirjailijan lapsuus- ja nuoruusmuistoista. Teos sai Savonia-kirjallisuuspalkinnon.
Pääskysen neljäs romaani Vihan päivä (2006) on monologi, jonka äänenä on masennusta sairastava perheenäiti. Teos sai Kalevi Jäntin palkinnon ja oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi. Myös vuonna 2015 ilmestynyt Sielut oli Finlandia-ehdokas.
Vuonna 2010 ilmestyi Pääskysen suomennos Odysseus Elytiksen teoksesta Ylistetty olkoon.

Yksityiselämä

Pääskysen puoliso on vuodesta 2012 runoilija Saila Susiluoto. Hänen entinen puolisonsa on kirjailija Laura Honkasalo. Heillä on kaksi lasta.
CAF Cup

Historia

CAF Cup perustettiin vuonna 1992, joka perustui eurooppalaiseen UEFA Cupiin. Palkinto nimettiin nigerialaisen liikemiehen Moshood Abiolan mukaan. Hän oli ensimmäinen itsenäistyneen Nigerian urheilujohtaja. Turnauksen idean aloitti Afrikan jalkapalloliiton puheenjohtaja Issa Hayatou, joka myös järjestytti ensimmäisen turnauksen vuonna 1992, jolloin mukana kilpailivat 31 joukkuetta. Tuolloin ensimmäisen mestaruuden vei nigerialainen Shooting Stars FC, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa ugandalaisen Villa SC:n yhteismaalein 3-0. Turnaus päätettiin lopettaa vuonna 2004, kun se yhdistettiin Afrikan Cup-voittajien cupin kanssa, jonka seurauksena syntyi Afrikan Confederation Cup. Eniten mestaruuksia saavutti algerialainen JS Kabylie, joka voitti CAF Cupin kolmesti vuosina 2000, 2001 ja 2002. Se oli samalla ainut joukkue, joka kykeni uusimaan mestaruutensa peräkkäisinä vuosina. Menestyinen maa oli Tunisia, jonne mestaruus meni neljä kertaa, joista ES Sahel voitti CAF Cupin kahdesti. Cupin viimeiseksi mestariksi jäi marokkolainen Raja Casablanca, joka voitti loppuottelussa kamerunilaisen Cotonsport de Garouanin yhteismaalein 2-0.