google/wiki40b huggingface dataset:
Preeriahiirihaukka

Ulkonäkö ja koko

Preeriahiirihaukan sulkapeitteessä on kolmea eri väriä: tummanruskeaa, vaaleanruskeaa ja kermanvalkoista. Sen siipisulat ovat tummanruskeat ja pään seutu vaaleanruskea lukuun ottamatta valkoisia kasvoja. Alavatsa on lähes valkoinen. Linnun voi tunnistaa muista samankaltaisista haukoista lyhyen ja tumman koukkunokan ansiosta. Sukupuolet ovat samannäköiset.
Preeriahiirihaukan tyypillinen ruumiinpituus on 50 senttimetriä ja siipien kärkiväli 120–140 senttimetriä. Se painaa 700–1 350 grammaa. Ruumiinrakenne on vankka ja siivet ovat suuret ja leveät.

Ravinto

Preeriahiirihaukan ruokavalio on petolinnuille harvinainen ja vaihteleva. Kesän aikana se syö ensisijaisesti pikkunisäkkäitä, mutta myös matelijoita, lintuja ja ahvenkaloja. Talvehtiessa ja muuttomatkalla sekä joskus kesälläkin sen ruokavalioon kuuluvat pienet selkärankaiset ja hyönteiset, esimerkiksi sudenkorennot, perhoset, koit ja heinäsirkat.

Levinneisyys ja elinympäristö

Preeriahiirihaukka elää avoimilla alueilla, kuten preerialla, tasangoilla, kuivilla niityillä ja pensasarolla läntisessä Pohjois-Amerikassa. Itäisessä Pohjois-Amerikassa laji on hyvin harvinainen, koska siellä on paljon preeriahiirihaukalle kelpaamattomia viljelysmaita Preeriahiirihaukka on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Amerikassa. Muuton aikana satojatuhansia lintuja voi yhtäjaksoisesti muuttaa etelään. Muuttoreitti kulkee Pohjois-Amerikasta Panaman kautta aina Etelä-Amerikan eteläkärkeen asti. Matka on petolintujen toiseksi pisin muuttomatka muuttohaukan jälkeen, sillä preeriahiirihaukka lentää yli 10 000 kilometriä alle kahdessa kuukaudessa, lähes 200 kilometriä päivässä. Muuttomatkan aikana linnut hyödyntävät reitillä kulkevaa lämmintä ilmavirtausta.
Lajista on tehty havaintoja Argentiinassa, Belizessä, Boliviassa, Brasiliassa, Kanadassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Yhdysvalloissa, Uruguayssa ja Venezuelassa. Preeriahiirihaukan on todettu kierrelleen myös Chilessä, Dominikaanisessa tasavallassa, Norjassa, Trinidadissa ja Tobagossa. Kokonaisuudessaan sen elinympäristö on alle 20 000 neliökilometrin laajuinen.

Pesintä

Preeriahiirihaukka pesii toukokuusta heinäkuuhun, ja se tekee vain yhden poikueen vuodessa. Preeriahiirihaukan munat ovat vaaleita ja niissä on harvakseltaan tummia laikkuja. Preeriahiirihaukka saa vuosittain monta poikasta, jotka surmaavat usein toisiaan. Poikanen oppii lentämään yleensä kuukauden ikäisenä.
Preeriahiirihaukka tekee pesänsä yksinäiseen puuhun. Pesä on kasa tikkuja, jotka on vuorattu risuilla, ruoholla ja villalla.

Uhat

Preeriahiirihaukka on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta lajin kanta on pienenemässä. Pitkällä muuttomatkalla Panaman kannaksen kautta haukat väsyvät ja ovat vaarassa joutua metsästäjien saaliiksi. Myös elinympäristöjen tuhoutuminen ja torjunta-aineiden liiallinen käyttö vähentävät kantaa. Argentiinassa todettiin vuosina 1995 ja 1996 tapaukset, joissa preeriahiirihaukat söivät myrkytettyjä heinäsirkkoja. Parin päivän sisällä kuoli 6 000 haukkaa.
Pohjois-Amerikka

Ilmasto ja kasvillisuus

Pohjois-Amerikan ilmasto vaihtelee alueittain. Suurin osa mannerta on kosteaa, lukuun ottamatta Lounais-Yhdysvaltojen kuivaa vyöhykettä, Kalliovuorten altaita ja Koillis-Meksikoa. Tornadoja ilmenee laajalla alueella Keski-Yhdysvalloissa, ja mantereen eteläosiin kulkeutuu Karibianmereltä usein hurrikaaneja. Keski-Amerikka sijaitsee tropiikissa, mutta korkeuserot aiheuttavat vaihtelua ilmastossa niin että alavilla alueilla ilmasto on kuumaa ja kosteaa, mutta korkeammilla alueilla lauhkeaa.
Lehtipuut viihtyvät hyvin Yhdysvaltain lauhkeissa itäosissa, Kaliforniassa kasvaa nahkealehtistä kasvillisuutta, ja Tyynenmeren rannikolla menestyvät kookkaat puulajit kuten punapuu. Subboreaalisella alueella kasvaa subboreaalista metsää. Mantereen keskiosia peittää preeria. Pohjoisessa subboreaalisen vyöhykkeen pohjoispuolella Kanadassa ja Alaskassa on tundrakasvillisuutta. Metsissä elää muun muassa hirviä, musta- ja harmaakarhuja, ilveksiä ja majavia sekä erilaisia kauriita. Keski-Amerikan kasvillisuus vaihtelee kosteiden alueiden metsistä kuivien alueiden pensaskasvillisuuteen.

Väestö

Pohjois-Amerikassa asui vuonna 2000 noin 462 miljoonaa ihmistä, joka on 8 % koko maailman väestöstä. Suurin väestöryhmä ovat eurooppalaisten uudisasukkaiden jälkeläiset, jotka ovat enemmistönä Yhdysvalloissa, Kanadassa ja joissakin Keski-Amerikan maissa. Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisiä on määrällisesti eniten Yhdysvalloissa ja suhteellisesti enemmistönä Belizessä ja joillain Karibian saarilla kuten Haitilla. Maanosan alkuperäisasukkaita ovat intiaanit ja eskimot. Intiaaneja asuu suhteellisesti eniten Meksikossa ja muualla Väli-Amerikassa. Karibian intiaanit ovat jo kadonneet.

Kielet

Pohjois-Amerikan puhutuimmat kielet ovat englanti ja espanja. Jonkin verran puhutaan myös ranskaa ja hollantia sekä alkuperäisväestön eri intiaanikieliä. Maanosan pohjoisosissa puhutaan lisäksi eskimokieliä.

Uskonnot

Kristinusko on Pohjois-Amerikan suurin uskonto. Englanninkielisistä kristityistä suurin osa on protestantteja, ja espanjan- ja ranskankielisistä roomalaiskatolisia. Osa eurooppalaisperäisestä väestöstä on idän ortodokseja tai juutalaisia. Inuiteilla on omat perinteiset šamaaniuskontonsa, haitilaisilla afrikkalaisperäinen voodoo ja kuubalaisilla santeria.
Strösseli

Strösselit ovat useimmiten jälkiruokiin koristeena tai niiden rakenteen takia lisättäviä värjättyjä puikkomaisia suklaa- tai sokerirakeita.
Strösseleitä lisätään tavallisesti kuorrutettuihin jälkiruokiin tai esimerkiksi jäätelöön, joiden pintaan rakeet tarttuvat helposti. Värillisiä strösseleitä valmistetaan yleensä sokerista, kasviöljystä ja elintarvikeväreistä. Strösseleitä voidaan tehdä myös esimerkiksi suklaasta, kaakaosta ja sokerista. Strösselit valmistetaan hieman pastan tapaan. Strösselimassa laitetaan pusertimeen, jonka jälkeen syntyvästä nauhasta leikataan halutun kokoisia paloja. Lopuksi strösseleihin lisätään vielä kuorrute.
Varhaisimmat maininnat strösseleistä historiallisissa lähteissä ovat vasta 1920-luvulta. Kansas Cityssä toiminut Loose-Wiles Biscuit Company tuotti vuonna 1927 nimellä chocolate sprinkle cookies myytyä tuotetta. Tunnetummaksi strösselit teki kuitenkin venäläissyntyinen siirtolainen Samuel Born, joka oli vuonna 1923 perustanut Just Born Candy Company -nimisen yhtiön New Yorkissa. Yhtiö muutti sittemmin Bethlehemiin Pennsylvaniaan, ja alkoi tuottaa vuonna 1932 puikkomaisia makeisia. Tuote tunnettiin aluksi nimellä chocolate grains ja myöhemmin nimellä jimmies. Alankomaalainen suklaatehtailija Gerard de Vries kehitti puolestaan vuonna 1936 strösseleitä valmistavan koneen, joita kutsuttiin nimellä hagelslag.
Yulduz Usmanova

Yulduz Usmanova (tai Usmonova; s. 12. joulukuuta 1963 Namangan) on uzbekistanilainen laulaja ja poliitikko. Hän on opiskellut konservatoriossa Taškentissa ja myynyt albumeitaan miljoonia kappaleita. Usmanovan läpimurroksi on nimitetty vuotta 1991, jolloin hän esiintyi Voice of Asia -festivaalilla Kazakstanissa. Hän on erittäin suosittu kotimaassaan, mutta esiintynyt myös muun muassa Euroopassa.
Usmanova on Uzbekistanin kansantaiteilija ja toiminut myös Uzbekistanin parlamentin jäsenenä.
Maahanmuutto Kanadaan

Maahanmuutto Kanadaan tarkoittaa prosessia, jossa henkilö asettuu pysyvästi asumaan Kanadassa. Useat, mutta eivät kaikki, hankkivat Kanadan kansalaisuuden. Vuoden 1947 jälkeen sisäistä maahanmuuttoa koskenut laki on muuttunut huomattavasti vuoden 1976 maahanmuuttolain ja vuonna 2002 voimaan tulleen maahanmuuttoa ja pakolaisuutta koskevan lain myötä.
Kanadassa maahanmuuttajat jaetaan neljään luokkaan: perheluokkaan (Kanadan kansalaisten lähisukulaiset), taloudelliset maahanmuuttajat (korkeasti koulutetut työntekijät ja liikemiehet), muut (henkilöt jotka on hyväksytty maahanmuuttajiksi humanitaarisista syistä) ja pakolaiset (henkilöt jotka pakenevat vainoa, kidutusta tai julmuuksia).
Kanada on tunnettu varsin vapaasta maahanmuuttopolitiikasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Kanadassa on 34 etnistä ryhmää, joihin kuuluu vähintään 100 000 henkilöä. Näistä kymmeneen kuuluu yli miljoona henkilöä. 16,2% väestöstä kuuluu näkyviin vähemmistöihin. Suurimmat ryhmät ovat etelä-aasialaiset (4,0%), kiinalaiset (3,9%) tummaihoiset (2,5%) filippiinit (1,1%). Suurimmat maahanmuuttajaryhmät ovat kuitenkin saksalaiset (10,18%) ja italialaiset (4,63%).
Kanadassa on tapahtunut neljä suurta maahanmuuttoaaltoa. Viides aalto on meneillään.
Hyvää iltaa, Tampere!

Hyvää Iltaa, Tampere on Popedan DVD -levy, joka sisältää yhtyeen 25v. juhlakonsertin, harvinaista lisämateriaalia sekä diskografian ja bändikuvat koko uralta. Konsertti on taltioitu Tullikamarin Pakkahuoneella Tampereella 2002.
Teo Mertanen

Teo Ingmar Mertanen (6. joulukuuta 1925 Helsinki – 12. kesäkuuta 1992 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja Helsingin Sanomien vastaava päätoimittaja 1961–1976. Hän oli yhtiön lehtien hallinnollinen päätoimittaja ja Sanoma Osakeyhtiön varatoimitusjohtaja vuodesta 1976 ja jäi eläkkeelle 1984 niistä tehtävistä, mutta jatkoi hallituksen jäsenenä vuoteen 1992.
Ernst (Saksi)

Ernst (24. maaliskuuta 1441 – 26. elokuuta 1486 Colditz) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1464–1486. Hänestä polveutuu Wettinin hallitsijasuvun niin sanottu ernestiläinen haara.
Ernstin isä oli vaaliruhtinas Fredrik II. Hän oli lapsena vuonna 1455 toinen niin sanotun ”Saksin prinssiryöstön” (Prinzenraub) uhreista. Fredrik II:n kuoltua vuonna 1464 Ernst peri vaaliruhtinaan arvon, mutta jakoi muuten valtakuntansa hallinnon veljensä Albrektin kanssa. Vuonna 1485 valtakunta jaettiin kahtia veljesten kesken, jolloin Ernst sai pääosan Thüringeniä ja hänelle jäi vaaliruhtinaan arvo. Ernstistä tuli sukunsa ernestiläisen linjan ja Albrektista albertilaisen linjan kantaisä.
Ernstin puoliso oli Baijerin herttua Albrekt III:n tytär Elisabet. Heidän vanhin poikansa oli vaaliruhtinas Fredrik Viisas.
Kizuna

Kizuna (jap. きずな) eli WINDS (Wideband InterNetworking engineering test and Demonstration Satellite) on Japanin avaruusjärjestön koneellinen tietoliikennesatelliitti, jonka se on toteuttanut yhdessä National Institute of Information and Communications Technologyn kanssa. Satelliitti liittyy Japanin sähköisen informaatioteknologian strategioihin.
Se laukaistiin 23. helmikuuta 2008 H-IIA-kantoraketilla. Sen tiedonsiirtonopeus on 155 Mb/s (vastaanotto maassa)/6 Mb/s (lähetys maasta). Viiden metrin antennilla voi vastaanottonopeus nousta 1,2 Gb/s:iin. Satelliitin paino on 2 700 kilogrammaa ja sen toiminta-aika on 5 vuotta. Se toimii GEO-radalla.
WINDS sai poikkeuksellisesti nimen Kizuna jo vuoden 2007 lopulla. Perinteisesti japaninkielinen nimi on annettu vasta, kun on todettu, että avaruusalus toimii avaruudessa.
Opus vittatum

Opus vittatum (lat. vitta, nauha) oli Antiikin Roomassa käytetty pinnoitustekniikka, jossa Opus caementiciumista valmistetun muuriytimen pinta viimeisteltin vuorottelevin tuffikuutio- ja tiilikerroksin.
Menetelmä oli suosittu 300-luvun ensimmäisellä alkukolmanneksella.
Helge Railo

Helge Iivari Railo (29. maaliskuuta 1916 Turku – 16. helmikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen suunnittelemiaan rakennuksia ovat esimerkiksi Päijät-Hämeen keskussairaala, Auroran sairaala, Rauman sairaala, Lastenklinikka, Koskelan sairaala, Selkämeren ja Forssan sairaalat sekä Suojarinteen, Kuusaan, Kolpeneen, Ronnin ja Eskoon keskussairaalat. Hän suunnitteli myös lukuisia muita rakennuksia, pääasiassa terveyskeskuksia, sairaaloita, kouluja, hallintorakennuksia, hotelleja, kappeleita,kirjastoja, pankkeja, asuintaloja sekä yrityskiinteistöjä. Railon toimisto suunnitteli lisäksi arkkitehdin oman yksityistalon Helsingin Kaskisaareen.
Railo kirjoitti ylioppilaaksi 1935 ja valmistui arkkitehdiksi vuonna 1942 Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) ja teki tuolloin useita opintomatkoja Euroopan eri maihin. Ensimmäisen oman arkkitehtitoimistonsa hän perusti Jonas Cedercreutzin kanssa vuonna 1945.
Railon huomattavin suunnittelutyö oli Keski-Suomen keskussairaala Jyväskylässä. Hän suunnitteli sen yhdessä Cedercreutzin kanssa (arkkitehtitoimisto Cedercreutz-Railo). Hanke oli toimiston mittavin, ja se valmistui 1954. Sairaalan viereen rakennettiin vielä terveydenhoito-oppilaitos (1963). Myös Viitaniemen koulu on Cedercretz-Railon toimiston suunnittelema jyväskyläläinen rakennus. Muita merkittäviä Cedercreuz-Railon suunnittelemia rakennuksia ovat ainakin Ahvenanmaan merenkulkumuseo, Maarianhamina (toteutettu 1949), Lääninhallituksen lisärakennus, Hämeenlinna (1962), Palvelutalo Betania, Turku (1959) sekä Kuusisaarenpolku 7:n pientalot, Munkkiniemi (1957).
Southern Leyte

Southern Leyte on Filippiinien Itä-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Maasin. Sen ainoa rajanaapuri on sen pohjoispuolella sijaitseva Leyte, johon Southern Leyte aiemmin kuului. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 399 137.
P53

Sairaudet ja hoidot

p53:n mutaatiot ja deleetiot liittyvät yli puoleen ihmisissä havaittuihin kasvaimiin. Li–Fraumenin oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka johtuu toisen alleelin mutaatiosta ja josta kärsivät henkilöt sairastuvat syöpään jo varhaisella iällä.
Koska p53:lla on keskeinen rooli syövän synnyn ehkäisyssä, siitä on yritetty kehittää myös vastausta syöpään. In vitro on onnistuttu saamaan syöpäsolut käynnistämään apoptoosi tai lakkaamaan lisääntymästä, kun niihin lisätty p53:a. On myös löydetty molekyylejä, jotka in vitro voivat palauttaa p53-proteiinin aktiiviseen muotoon. Vastaavaa vaikutusta ei ole vielä havaittu in vivo.

Transkription aktivointi

p53 aktivoi useiden proteiinien transkriptiota. Se tunnistaa kaksi 10 emäsparin palindromista DNA-sekvenssiä ja N-pään domeeni vuorovaikuttaa transkriptioihin yleisesti osallistuvan TBP-proteiinin kanssa. Toimiakseen transkriptiofaktorina p53 tarvitsee koaktivaattori p300/CBP:n, joka kiinnittyy proteiinin N-päähän.

Säätely

Tärkeä p53:n aktiivisuuden säätelijä on Mdm2-proteiini, joka inhiboi p53:a ja altistaa sen hajottamiselle. p53 taas aktivoi Mdm2:n transkriptiota, mikä muodostaa takaisinkytkentäsilmukan, joka pitää p53:n konsentraation vakaana. Normaalisti p53:n puoliintumisaika onkin vain 20 minuuttia, mutta kiinnittyminen vaurioituneeseen DNA:han stabiloi sen. Mdm2:n säätelyn edellytyksenä on p300/CBP:n kiinnittyminen p53:een.
Karsinogeeniset ympäristötekijät aktivoivat p53:a eri reaktioteiden kautta joko fosforyloimalla proteiinin seriini-tähteitä tai asetyloimalla lysiini-tähteitä. Fosforylointi on asetylointia tyypillisempää.

Vaurioituneen DNA:n tunnistaminen

Proteiinin C-pää tunnistaa lyhyitä, alle 40 emäksen yksijuosteisia DNA-jaksoja ja virheellisiä emäspareja. Vaurioituneen DNA:n tunnistaminen aiheuttaa p53:ssa konformationaalisen muutoksen, jonka jälkeen se irtoaa vaurioituneesta DNA:sta ja kiinnittyy kohde-DNA:han, jonka se aktivoi (ks. transkription aktivointi).

Historia

p53 löydettiin vuonna 1979. Sen huomattiin liittyvän syöpäsoluihin, joten sitä pidettiin alun perin onkogeeninä. Nämä tutkijoiden käyttämät geenit olivat kuitenkin mutantteja ja vasta vuonna 1989 huomattiin, että villityypin geenit itse asiassa ehkäisevät kasvainten syntyä, minkä takia p53 luokitellaan nykyään kasvurajoitegeeniksi.
Science-lehti valitsi p53:n vuoden molekyyliksi vuonna 1993.
HMS Prince (1788)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1790 Sir John Jervisin lippulaivana päällikkönään Josiah Rogers. Se poistettiin palveluksesta joulukuussa. Alus oli vuoden lopulla varustettavana Plymouthissa, ja se palasi palvelukseen helmikuussa 1793 Howen laivasto-osastoon kontra-amiraali George Bowyerin lippulaivana päällikkönään Cuthbert Collinwood. Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1794.
Ranskan vallankumoussotien alkaessa huhtikuussa 1794 alus oli reservissä Portsmouthissa. Sen runkoa jatkettiin vuonna 1796.
Vuonna 1805 alus oli Kanaalin laivastossa päällikkönään Richard Grindall. Lokakuussa Trafalgarin taistelussa aluksen viirikkö ohitti sen, ja alukselta meni yli kaksi tuntia 2–3 merimailin matkaan saavuttaakseen taistelevat osastot. Aluksen saapuessa taistelu alueelle pääosa ranskalaisaluksista oli jo vallattu tai pakomatkalla. Alus vaihtoi laukauksia Espanjan laivaston lippulaivan Principe de Asturiaksen ja Achillen kanssa kärsimättä tappioita tai vaurioita.
Tulitoiminnan aikana Achille syttyi tuleen. Grindall kiersi tuhoon tuomitun aluksen laskien veneensä pelastamaan eloonjääneet. Achille tuhoutui ruutivaraston räjähtäessä. Taistelun jälkeen puhjenneessa myrskyssä alus oli korvaamaton sen auttaessa taistelussa pahemmin kärsineitä aluksia.
Sodan päätyttyä alus oli Portsmouthissa, kunnes se poistettiin palveluksesta. Alus romutettiin vuonna 1837.
Kirkniemi

Kirkniemi on Lohjan 30. kaupunginosa. Se sijaitsee Virkkalasta lounaaseen. Kaupunginosan nimi tulee alueella sijaitsevasta Kirkniemen kartanosta.
Puhekielessä Kirkniemellä tarkoitetaan usein myös suurta osaa Jönsbölen kaupunginosasta. Myös Kirkniemen paperitehdas sijaitsee Jönsbölessä.
ASCOD

ASCOD on espanjalaisten ja itävaltalaisten yhteistyönä suunnittelema ja valmistama rynnäkköpanssarivaunu. Tämän panssarivaunun valmistajana toimivat itävaltalainen Steyr-Daimler-Puch ja espanjalainen Santa Bárbara Sistemas, jotka molemmat kuuluvat nykyään General Dynamics -konserniin. Itävallan armeijan tilaamista 112 panssarivaunusta ensimmäiset valmistuivat 2002.
Tsukushi (1880)

Valmistus

Chile tilasi Arturo Pratiksi nimetyn aluksen Armstrong Whitworthin Low Walkerin telakalta. George Rendell'n suunnitteleman aluksen köli laskettiin 2. lokakuuta 1879 telakkanumerolla 399, ja alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1880. Alus valmistui vielä samana vuonna 11. marraskuuta.
Chilen ja Perun välisen sodan edetessä Chilen kannalta edullisesti maan laivasto menetti kiinnostuksensa uuteen alukseen ja sen maksaminen keskeytettiin. Telakka myi 16. kesäkuuta 1883 aluksen Japanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Tsukushi.

Palvelus

Aluksen osallistumisesta ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan ei ole merkintöjä lukuun ottamatta tietoa aluksen sijoittamisesta 4. valmiuslaivueeseen, jonka mukana se osallistui Port Arthurin itäpuolella sijaitsevan Ta-Lienin lahden miehittämiseen. Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Nanshanin valtaukseen tuhoamalla rannikkolinnakkeen, minkä jälkeen se oli Newchwangin vartioaluksena. Tsushiman meritaistelussa alus valvoi kontra-amiraali Yamadan 7. viirikön mukana Tsushiman läntistä reittiä, eli alus ei osallistunut varsinaiseen taisteluun. Alus poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta 1906, minkä jälkeen se oli Kuressa koululaivana. Alus romutettiin noin vuonna 1910.
Mic Michaeli

Mic Michaeli (oik. Gunnar Mathias Michaeli, s. 11. marraskuuta 1962 Upplands Väsby, Ruotsi) on hard rock -yhtye Europen kosketinsoittaja.
Nomima barbarika

Nomima tai Nomima barbarika (muinaiskreikaksi Νόμιμα βαρβαρικά, ”Barbaarien tavat”) oli Aristoteleen kirjoittama antiikin kreikkalainen teos, joka käsitteli eri ei-kreikkalaisten kansojen tapoja. Se on eräs esimerkki Aristoteleen koulukunnan suorittamista historiallisista tutkimuksista. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Teos sisälsi ainakin kolme kirjaa. Se oli eräänlainen etnografinen kokoelma, jonka aineiston olivat mahdollisesti koonneet Aristoteleen oppilaat tämän ohjauksessa. Aristoteles piti tällaista etnografis-maantieteellistä tutkimusta tärkeänä oikeudenmukaisen lainsäädännön laatimisen kannalta. Samannimisiä teoksia kirjoittivat myös muut kreikkalaiset kirjailijat, muun muassa Hellanikos (teos Barbarika nomima), joka kirjoitti myös useita muita teoksia eri kansoista. Tällaiset teokset voidaan lukea sofististen teosten joukkoon.
Aristoteleen teos liittyi muiden kansojen tapojen tutkimisen perinteeseen kreikkalaisessa kirjallisuudessa. Kiinnostus oli herännyt sitä mukaa kun kreikkalaiset tulivat tietoisiksi muista kansoista ja näiden erilaisista tavoista. Edelläkävijöitä tässä olivat olleet Hekataios Miletoslainen sekä Herodotos, jonka Historiateos kuvaa laajasti skyyttien, persialaisten, lyydialaisten, egyptiläisten ja muiden kansojen tapoja. Sofistit korostivat usein muiden kansojen tapojen keskinäistä ristiriitaisuutta argumentoidessaan relativismin puolesta. Esimerkiksi sofistinen teos Dissoi Logoi hyödyntää kansojen päinvastaisia tapoja käsitellessään lakien suhteellisuutta.
Säilyneiden katkelmien perusteella voidaan päätellä, että aristoteelinen Nomima barbarika käsitteli muun muassa skyyttien ja etruskien tapoja. Eräässä katkelmassa Aristoteles mainitsee, että etruskeilla oli — päin vastoin kuin kreikkalaisilla — tapana ruokailla yhdessä vaimojensa kanssa samalla leposohvalla maaten. Tämä tosiseikka tunnetaan myös etruskien kuvanveistosta.
Teokseen viittaavat muun muassa Varro, Cicero ja Didymos Aleksandrialainen. Plutarkhos käytti teosta lähteenään ja Herakleides Lemboslainen kirjoitti siitä tiivistelmän.
Kreikkalaisten alueiden lakeja Aristoteleen koulukunta kokosi puolestaan kokoelmaan nimeltä 158 kaupungin valtiomuodot.
Hevostalli.net

Hevostalli.net on suomalainen hevosaiheinen verkkosivusto, joka aloitti toimintansa vuonna 1999. Sivuston suosituin palvelu on useisiin eri alueisiin jaettu foorumi. Foorumin alueista aktiivisin on Seniorit, johon kirjoitetaan päivittäin useita tuhansia viestejä. Hevostalli.net erottui muista foorumeista siten, että sinne ei ole voinut rekisteröityä vaan nimimerkki kirjoitetaan viestin yhteydessä ja se on vaihdettavissa jokaisella viestikerralla. Foorumilla ei myöskään ole yleisiä käyttäytymissääntöjä. Sivuston yleisissä kysymyksissä oli kuitenkin linjattu käyttäjien väliset sisäpiirikeskustelut kielletyiksi. Keskustelujen asiallisuuden ylläpito perustui nopeaan jäkimoderaatioon.
Rakkari

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156 metriä mpy.
Simon V de Montfort

Simon V de Montfort (1208 – 4. elokuuta 1265) oli Leicesterin kuudes kreivi, joka johti vuosina 1263–1265 kapinaa Englannin kuningas Henrik III:ta vastaan niin sanotun toisen paronien sodan aikana. Hän kaatui Eveshamin taistelussa, joka päättyi kuningasta tukevien joukkojen voittoon. Simon V de Montfort oli ristiretkeilijänä tunnetun Simon IV de Montfortin poika.
Erbium(III)oksidi

Käyttö

Erbiumoksidilla on käyttöä douppausaineena laserkiteiden valmistuksessa. Erbiumlasereita käytetään lääketieteessä ja hammaslääketieteessä ja niiden aallonpituus on 2,9 mikrometriä.
Erbiumoksidia käytetään optisissa kuiduissa signaalien vahvistamiseksi. Tämä perustuu siihen, että se muuttaa muita aallon­pituuksia informaatiota kuljettavan signaalin aallon­pituudelle.
Sitä voidaan käyttää myös loisteaineena ja infrapunasäteilyä absorboivissa laseissa. Loisteaineena se muuttaa infrapunasäteilyn näkyväksi vihreäksi valoksi. Tätä erbiumoksidin infrapunaa absorboivaa ominaisuutta käytetään joissain hitsaajien ja lasinpuhaltajien suojalaseissa.
Erbiumoksidia voidaan käyttää myös lasin, posliinin tai zirkonikiteiden värjäyksessä väriaineena sen tunnusomaisen pinkin värin vuoksi. Erbiumoksidilla värjättyä lasia käytetään aurinkolaseissa ja halvoissa koruissa.
I predoni della steppa

Juoni

Tšingis-kaanin jälkeläinen Sandar sieppaa Yesen-kaanin tyttären Samiran, joka on luvattu pahan Althan-kaanin morsiameksi. Nuoret rakastuvat toisiinsa ja Sandar palauttaa Samiran isälleen. Samira lähetetään Althanille, joka hyökkää Yesenin valtakuntaan. Sandar lyö Althanin kaksintaistelussa, rakastavaiset saavat toisensa ja sankari perii kuolevan Yesen-kaanin valtakunnan.

Tuotanto

I predoni della steppa on kuvattu Technicolor-väreissä ja Techniscope-laajakangastekniikalla Cinecittàn studioilla Roomassa. Tuottaja Luigi Rovere ja ohjaaja Tanio Boccia tekivät Adriano Bellinin kanssa samaan aikaan ja samoissa lavasteissa myös kolme muuta elokuvaa, Maciste alla corte dello zar, La valle dell’eco tonante ja Il dominatore del deserto.
Elokuva on vaatimattomasti toteutettu yksinkertainen, mutta melko viihdyttävä rutiiniseikkailu. Se on saatavilla hyvälaatuisena ranskalaisena DVD:nä.