google/wiki40b huggingface dataset:
Ammatillinen yhdistymisvapaus

Ammatillinen yhdistymisvapaus tai ammatillinen järjestäytymisvapaus on yksilön ja oikeushenkilön vapaus valita, mihin järjestöihin kuuluu, missä toimii ja mitä perustaa ja järjestön sääntöjen mukaan lakkauttaa. Järjestäytymisvapaus on yhdistymisvapauden erikoistapaus, joka koskee järjestöjä, etenkin ammattiyhdistyksiä ja työnantajaliittoja. Järjestäytymisvapauteen kuuluu myös negatiivinen vapaus olla järjestäytymättä. Negatiivisen vapauden vallitessa ketään ei siis pakoteta kuulumaan järjestöön. 
Fasismiin ja autoritaariseen kommunismiin ja sosialismiin kuuluu usein pakollinen korporativismi eli pakko kuulua korporaatioihin kuten ammattiliittoihin ja työnantajaliittoihin, mikä on ristiriidassa järjestäytymisvapauden kanssa. 
On myös esitetty, että Suomen yliopisto-opiskelijoiden pakollinen ylioppilaskunnan jäsenyys olisi ristiriidassa järjestäytymisvapauden kanssa.  Vastakkaisen näkökannan mukaan kenenkään ei ole pakko opiskella suomalaisessa valtionyliopistossa. Kuitenkin valtionyliopisto saa valtiolta rahoitusta ja etuoikeuksia, jolloin joidenkuiden mielestä ei pitäisi vaatia jäsenyyttä. 
Kansainvälinen työjärjestö ILO on hyväksynyt järjestäytymisvapauden takaavia sopimuksia. Suomen valtio on mukana sopimuksessa. Myös Suomen perustuslaki, virkamieslaki ja työsopimuslaki sisältävät säädöksiä järjestäytymisvapauden takaamisesta. 
Ammattiyhdistyksillä ja työnantajaliitoilla on järjestäytymisvapauden vallitessa oikeus neuvotella työehtosopimuksista. Negatiivisena vapautena järjestäytymisvapauteen ei kuitenkaan kuulu työehtosopimusten yleissitovuus, joka kaventaa sopimusvapautta. Usein järjestäytymisvapauteen katsotaan kuuluvan myös työntekijän tai työnhakijan oikeus järjestäytyä ilman irtisanomisuhkaa tai muuta syrjintää. Kuitenkaan libertaarit eivät pidä sitä järjestäytymisvapautena, kun työnantaja ei estä järjestäytymistä vaan käyttää sopimusvapauteen kuuluvaa oikeuttaan irtisanoa tai olla palkkaamatta. Työntekijän oikeus järjestäytyä ilman irtisanomista tai syrjintää onkin taloudellinen oikeus, joka ei ole vapausoikeus eli ei ole negatiivinen vapaus.
Isolepinkäinen

Levinneisyys

Isolepinkäinen pesii Keski- ja Pohjois-Euroopassa aina Siperian Tyynelle valtamerelle asti. Sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa Alaskasta Labradoriin. Se on holarktinen laji joka talvehtii pesimäalueensa eteläosissa tai sen eteläpuolella. Fennoskandian ja Venäjän yhteenlaskettu pesimäkanta on luultavasti n. 330,000 pesivää paria.
Suomessa isolepinkäistä tavataan harvalukuisena aukeiden maiden pesimälintuna koko maassa Ahvenanmaata lukuun ottamatta. Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 4000 - 8000 paria. Isolepinkäistä tavataan runsaimpana Länsi- ja Pohjois-Suomessa. Kanta on taantunut selvästi 70-luvun huippuvuosista ja lintu on luokiteltu uhanalaisaluokituksessa silmälläpidettävien lajien joukkoon.

Elinympäristö

Isolepinkäisen elinympäristöä on subarktinen ja lauhkea ilmastovyöhyke. Se viihtyy puoliksi avoimella avomaalla, jossa on pensaita ja joitakin puita. Lintu käyttää usein aidantolppia ja sähkölinjoja tähystyspaikkoina.
Pohjoisimmat Isolepinkiset pesivät taigametsän aukkokohdissa tai taigan ja tundran välimaastossa. Suomessa Isolepinkäinen pesii usein syrjäisillä soilla. Pesimäajan ulkopuolella lajia näkee myös niityillä ja ruovikoissa.

Ravinto

Isolepinkäinen syö ensisijaisesti myyriä ja hiiriä. Joskus ravinnosta yli 90% on pikkujyrsijöitä.
Pikkulintuja, päästäisiä, liskoja ja sammakoita esiintyy myös ravintovalikoimassa. Lisäksi lintu syö myös jonkin verran isoja hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia, heinäsirkkoja, kaskaita, mesipistiäisiä, matoja, hämähäkkejä ja kotiloita. Hyönteisravinnon määrä ei yleensä ylitä 15% kokonaisravinnosta. Poikkeustapauksissa laji voi myös ruokailla haaskoilla tai syödä metsämarjoja.
Saalistustapana on tähystely korkealta n. 2-15 metrin korkuiselta tähystyspaikalta, josta lintu syöksyy saaliin kimppuun.Isolepinkäinen voi myös käyttäytyä haukan tapaan ja lekutella paikallaan saalista tähystäessään. Lintu varastoi myös usein ravinnoksi saamiaan pikkunisäkkäitä seivästämällä niitä oksanhakoihin tai piikkilangoille.
Keskustan Pohjois-Savon piiri

Keskustan Pohjois-Savon piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Se toimii Pohjois-Savon vaalipiirin alueella. Piiritoimisto sijaitsee Kuopiossa. Pohjois-Savon piirin toiminnanjohtaja on Kimmo Valta. Piirin puheenjohtaja on lapinlahtelainen Juha-Pekka Rusanen.
Ylä-Savon piiri yhdistettiin Pohjois-Savon piiriin loppuvuonna 2011.
Kavantsaari

Kavantsaari (ruots. Kavantholm, ven. Возрождение, Vozroždenije) on Venäjällä Viipurin piirin Antreassa (nyk. Kamenogorsk) sijaitseva taajama. Se on Viipuri–Hiitola-radan eli entisen Viipuri–Joensuu-radan varrella noin 20 kilometriä Viipurin pohjoispuolella. Kavantsaaren kautta kulkee myös Viipurista Antreaan johtava maantie 41K–185. Vuonna 2007 Kavantsaaressa oli 1 628 asukasta. Paikkakunnalla on ainakin 1800-luvun jälkipuoliskolta lähtien toiminut suuria graniittilouhoksia.

Historia

Antrean pitäjän Kavantsaari tunnettiin aikoinaan 1500-luvulla perustetusta Kavantsaaren kartanosta. Kavantsaaren rautatieasema avattiin vuonna 1896. Suomen sisällissodan aikana Kavantsaari oli yksi Antrean rintaman taistelupaikoista ja kylässä toimi myös punakaartin paikallisesikunta tukikohtineen. Toisen maailmansodan jälkeen se sai nykyisen ”elpymistä” tarkoittavan venäjänkielisen nimensä vuonna 1948.
Trioosit

Trioosit ovat monosakkarideja, joissa on kolme hiiliatomia. Triooseja on vain kolme, glyseraldehydin enantiomeerit L-glyseraldehydi ja D-glyseraldehydi, jotka ovat aldotriooseja, sekä dihydroksiasetoni joka on ainoa ketotrioosi. Näiden kaikkien kemiallinen kaava on C₃H₆O₃.
Trioosit ovat tärkeässä osassa soluhengityksessä. Glykolyysissä glukoosi muuttuu eri välivaiheiden kautta fruktoosi-6-fosfaatiksi ja edelleen glyseraldehydi-3-fosfaatiksi ja dihydroksidiasetonifosfaatiksi, joista myöhemmin tuotetaan maitohappoa ja palorypälehappoa.
Joulupukin vaatteissa

Juoni

Kolmen miehen elämä muuttuu, kun maagisen pukuvuokraamon omistaja vuokraa heille joulupukkiasun.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Hän kuvasi elokuvaa ”miellyttävän naiiviksi joulufantasiaksi”.
Kubb

Albumi

Kubbin debyyttialbumi, Mother, julkaistiin 14. marraskuuta 2005 Isossa-Britanniassa Mercury-levymerkillä.
Vähä Karstajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,6 metriä mpy.
Crime of the Century

Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Roger Hodgson ja Rick Davies. Sulkeissa laulaja.
Nero (järvi)

Nero (ven. Неро) on hyvin matala ja eutrofinen järvi Jaroslavlin alueella Venäjällä. Järven pinta-ala on 54,4 km², suurin pituus 13 km, leveys 8 km, keskisyvyys 1,3 m ja suurin syvyys 3,6 m. Järven pohjaa peittää paksu silttikerros. Järvi laskee Vjoksa-joen kautta Kotorosliin ja edelleen Volgaan. Sen rannalla sijaitsee Rostovin kaupunki.
Alueella on ollut asutusta jo 6 000 vuotta sitten. Merjalaisilla oli pääkaupunkina järven etelärannalla sijainnut Saran muinaiskaupunki, Sara-joen suulla. Itäslaavit saapuivat alueelle 800-luvulla.
Augustinolaiset

Augustinolaisiin kuuluu useita katolisia sääntökuntia, joista osa on tarkoitettu miehille ja osa naisille. Augustinolaisuus on saanut nimensä Pyhästä Augustinuksesta, joka kuoli vuonna 430. Yhteistä sääntökunnille on eläminen Augustinuksen ohjeiden mukaan.
Eräs maailman tunnetuimpia augustinolaisia on Martti Luther. Augustinolaisluostari oli aiemmin muun muassa Eibingenin luostari.
Neiti Aika

Suomessa

Neiti Aika (ruots. Fröken Ur) on ollut eniten käytetty puhelimen palvelunumero Suomessa. Palvelun tarkoitus on kertoa kysyjille mahdollisimman yhdenmukaista aikaa ja se vastaa koko maassa numerosta 10061. Palveluun on soitettava lankapuhelinverkosta, jotta puhelu yhdistyy perille. Satakunnan Puhelimella on palvelussaan nauhoitteella miesääni.

Historia

Suomessa ensimmäinen ihmisvoimin tuotettu Neiti Aika -puhelinpalvelu aloitti vuonna 1936, mutta pian se automatisoitiin ja siitä tuli Suomen ensimmäinen automaattinen puhelinpalvelu. Vastaaja toteutettiin nauhoituksella, joka ilmoitti ajan kymmenen sekunnin välein. 
Neiti Ajalla on myös ollut joissain vastaajissa miesääni ja nykyisin palvelu tunnetaankin neutraalimmalla nimellä Aikatiedotus. 
Palvelun suosion kehittymistä kuvaa hyvin se, että Turun Puhelimen (nykyisin osa Teliaa) aloittaessa oman palvelunsa vuonna 1938 aikatiedusteluja tehtiin aloitusvuonna huikeat 352 310 kappaletta, mutta syyskuussa 2006 puheluita tuli enää 1 300.
Vanhoihin Neiti Aika -laitteistoihin voi käydä tutustumassa Tampereen Mediamuseo Rupriikissa tai Ilmajoen puhelinmuseossa, jossa on vuodelta 1949 peräisin oleva Neiti Aika -laitteisto. Nimitys Neiti Aika on myös siirtynyt Internetiin.
Heidi Sundblad-Halme

Heidi Gabriella Wilhelmina Sundblad-Halme (s. 25. syyskuuta 1903 Pietarsaari – k. 30. huhtikuuta 1973) oli suomalainen kapellimestari ja säveltäjä. 
Sundblad-Halme opiskeli 1927–1933 Helsingin konservatoriossa pianonsoittoa sekä säveltämistä Leo Funtekin ja Väinö Raition johdolla. Hän toimi pianonsoiton opettajana ja teki lapsille soitto-oppaita, kuten Lapset soittavat marsseja, Lapset soittavat joululauluja ja Lapset soittavat omia sävellyksiään. 
Vuonna 1938 Sundblad-Halme perusti Helsingin naisorkesterin, jonka kapellimestarina toimi kolme vuosikymmentä vuoteen 1968 saakka. Hän teki sille orkesterisovituksia ja sävelsi orkesterisarjoja, baletin, jousikvarteton, pianosarjan laulusarjoja ja sellosonaatin.
Sundblad-Halmeelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1963.
Tulvatasanko

Tulvatasanko on suhteellisen tasaista maata jokiuoman molemmin puolin. Tulvavesi nousee tulvatasangolle, mikäli reunavalleja ei koroteta.
Tulvatasangot ovat maanviljelyskulttuurin syntypaikkoja. Säännöllisesti tulvivien jokien liete lannoittaa maata ja turvaa hyvät sadot. Tulvavesi myös huuhtoo kasteluvedestä maahan jääneen suolan mukaansa ja täydentää maaperän vesivarastoja.
Viidakkotöyhtönärhi

Levinneisyys

Viidakkotöyhtönärheä esiintyy Kaakkois-Aasiassa. Sitä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä pidetään paikallisesti yleisenä. Laji on kuitenkin luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Viidakkotöyhtönärhi elää alankometsissä alle 1 500 metrin korkeudella.
Ilmansulku

Ilmansulku tarkoittaa rakennusosan ainekerrosta, jonka pääasiallinen tehtävä on estää haitallinen ilmavirtaus rakenteen läpi puolelta toiselle. Suomen rakentamismääräyskokoelman osan C3 mukaan rakennuksen vaipan tulee olla riittävän ilmanpitävä. Mikäli rakenne ei tätä muuten ole, on siihen lisättävä erillinen ilmansulkukerros. Ilmansulkua käytetään usein hengittävissä rakenteissa, jotka eivät välttämättä tarvitse höyrynsulkua.

Ilmansulun toiminta

Ilmansulku estää hallitsemattoman ilmavirtauksen rakennuksen vaipan läpi. Hallitsemattomat ilmavirtaukset aiheuttavat rakenteellisen riskin ja vähentävät viihtyisyyttä vedon tunteena. Hallittu ilmavirtausten ja ilmanpaineen säätely on myös edellytys toimivan ilmanvaihdon aikaan saamiseksi.
Ilmansulun toimivuuden kannalta sen eheys on oleellinen seikka. Rikkoutunut ilmansulku aiheuttaa paikallisen ilmavuodon, jonka yhteydessä rakenteeseen voi kohdistua myös huomattava paikallinen kosteusrasite virtaavan ilman sisältämän kosteuden myötä. Rikko aikaansaa myös lämpövuotoa sekä vetoa sisätiloissa.

Ilmanvuotoluku

Ilmansulun toimivuutta rakenteessa, rakenteen tiiviyttä, voidaan koejärjestelyin mitata, jolloin tulokseksi saadaan ilmanvuotoluku. ilmanvuotoluku kuvaa sitä ilmamäärää, joka vuotaa vaipan rakenteiden läpi yhden tunnin aikana sisä- ja ulkotilojen paine-eron ollessa 50 Pascalia. Yleensä tiiviys mitataan aiheuttamalla rakennuksen sisälle alipaine.

Asennus

Ilmansulku asennetaan materiaalin vaatimusten mukaan. Kartonkipohjaiset ilmansulut tyypillisesti limitetään noin 20 cm ja mieluiten puristetaan yhteen rakenteiden väliin. Jos puristusta ei voida käyttää limitykseen pursotetaan jatkuva PVAC-liimapalko. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää sauman teippausta, mutta tällöin on huomioitava teipin kestoikä; useimpien teippien liima-aineet haihtuvat 10–20 vuoden aikana.
Erityisesti tulee huomioida liittymät viereisiin rakenteisiin, joihin ilmansulku liitetään tiiviisti mieluiten rimalla puristamalla. Läpivienneissä käytetään mieluiten erityisiä tehdasvalmisteisia läpivientikappaleita, joihin ilmansulkukerroksen kiinnittäminen onnistuu tiiviisti. Ilmansulkukerroksesta on saatava kauttaaltaan tiivis.
Yksi tapa ilmasulun tiiviyden ja ehjyyden varmistamiseksi on käyttää rakennetta, jossa ilmansulku sijaitsee sisällä rakenteessa sisäpinnan sijaan. Tällöin on huomioitava rakenteen kosteustekninen toiminta; ilmansulku aiheuttaa aina jonkin verran höyrynosapaineen vastusta, jonka määrä riippuu kaytetystä ilmansulkumateriaalista.

Ilmansulku ja rakenteet

Ilmansulun tyyppiä valittaessa olennaista on huomioida rakenteen kosteuskäyttäytyminen. Mikäli höyrynsulkua ei käytetä on rakenteen sisäpinnan, ilmansulun ja vaipan ulkopinnan materiaalin – esimerkiksi tuulensuojalevyn – yhteistoiminta suunniteltava huolellisesti.

Esimerkkejä ilmansulullisista rakenteista

Ohessa esimerkkejä ilmansulullisista rakenteista. Rakenteet on aina suunniteltava ja niiden toiminta tarkistettava kohdekohtaisesti.
Chacko Thottumarickal

Chacko Thottumarickal SVD (s. 7. tammikuuta 1949) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 11. toukokuuta 1979, ja hänet nimitettiin uuden Jhabuan hiippakunnan johtoon 25. maaliskuuta 2002. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. kesäkuuta George Marian Anathil, jota avustivat Paschal Topno ja Raphael Cheenath.
24. lokakuuta 2008 Thottumarickal sai uuden nimityksen Indoren piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 7. joulukuuta.
Belize City

Historia

Belize Cityn perustivat vuonna 1638 brittiläiset uudisasukkaat nimellä Belize Town. Kaupungin paikalla oli aiemmin ollut mayojen asutusta. Belize City sijaitsi hyvällä paikalla meren rannalla ja joen suulla, joten siitä tuli brittiläisille tärkeä kauppapaikka. Alueelle tuotiin Afrikasta orjatyövoimaa työskentelemään metsähakkuissa.
3.–10. syyskuuta 1798 Belizen rannikolla käytiin taistelu aluetta puolustavien brittien ja sitä havittelevien espanjalaisten välillä. Espanjalaiset olivat jo aiemmin vuosina 1716, 1724, 1733, 1747, 1751 ja 1779 yrittäneet valloittaa Belizeä itselleen. Taistelut päättyivät brittiläisten voittoon, ja nykyään Belize on ainoa englanninkielinen maa Keski-Amerikassa. 10. syyskuuta on nykyisin Belizessä kansallinen juhlapäivä.
Hurrikaani Hattie tuhosi kaupungin lähes kokonaan lokakuussa 1961. Yli 300 ihmistä kuoli.
Herman Kellgren

Abraham Herman August Kellgren (21. tammikuuta 1822 Kuopio – 25. syyskuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, runoilija ja Helsingin yliopiston itämaisen kirjallisuuden professori.
Kellgrenin vanhemmat olivat apteekkari Johan August Kellgren ja hänen ensimmäinen vaimonsa Maria Magdalena Nylander. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1838. Kellgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1850.
Kellgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1851, yliopiston sanskritin kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1849–1854 ja itämaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 1854. Kellgren oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1845–1846 ja rahastonhoitajana 1849–1851
Herman Kellgren oli naimisissa vuodesta 1849 lähtien professori Johan Jakob Tengströmin tyttären Anna Sofia Tengströmin kanssa.
Pokémon 4Ever

Juoni

Tarina alkaa, kun poika nimeltä Sam  joutuu ajasta toiseen kulkevan pokémonin, Celebin, ohella erään metsästäjän takaa-ajamaksi. Mutta sitten Celebi vie Samin mukanaan 40 vuotta tulevaisuuteen, jossa hän tapaa Ash Ketchumin ja tämän ystävät.
Samaan aikaan 40 vuotta vanhempaa pokémon-metsästäjää kuulustelee Rakettiryhmään kuuluva naamiota käyttävä mies, Öinen Rautanaama (engl. Iron-Masked Marauder). Rautanaaman erikoisaseina ovat sysipallot (engl. Dark Balls), poképallot, joihin vangitut pokémonit muuttuvat pahoiksi ja vahvistuvat äärimmilleen. Ashin Pikachua jahdanneet Rakettiryhmän jäsenet (Jessie, James ja Meowth) liittoutuvat hänen kanssaan Celebin nappaamiseksi.
Ash, Sam ja muut löytävät Celebin, mutta sitten Rautanaama lähettää Tyranitarin, Scizorin ja Sneaselin nappaamaan sen. Hyökkäyksen aikana Celebi haavoittuu ja se viedään Elämän järvelle parantumaan. Seuraavana päivänä Rautanaama hyökkää uudestaan ja onnistuu vangitsemaan Celebin sysipalloon. Celebi luo metsän puista ja oksista ympärilleen hirviön, joka alkaa aiheuttaa tuhoa ympärillään. Eikä Rautanaama aio edes luovuttaa Celebiä Rakettiryhmän johtajalle, vaan käyttää sitä hänen syrjäyttämiseensä. Suicune saapuu ja auttaa Ashiä, Samia ja Pikachua palauttamaan Celebin hyväksi.
Palauduttuaan entiselleen Celebi alkaa tehdä kuolemaa, eikä Elämän järvi edes Suicunen puhdistamana paranna sitä. Mutta useat Celebit ilmestyvät parantamaan toverinsa. Rautanaama yrittää napata Celebin vielä kerran, mutta Pikachu estää sen ja jättää hänet metsän pokémonien armoille.
Celebi vie Samin takaisin omaan aikaansa ja Ash ystävineen kertoo tapahtuneen professori Oakille. Mutta he ihmettelevät, kun Oak sanoi Samin nimen ilman että sitä oli ikinä kerrottu hänelle. Sitten Oak pitelee käsissään Samin luonnosvihkoa (joka paljastaa, että Sam oli professori Oak nuorena).

Televisioesitykset

Nelonen on esittänyt elokuvan kahdesti 9. huhtikuuta 2007 ja 1. toukokuuta 2009.
Hermann Giesler

Hermann Giesler (2. elokuuta 1898 Siegen – 20. tammikuuta 1987 Düsseldorf) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli natsi-Saksan johtavia arkkitehteja ja Adolf Hitlerin suosiossa.
Hermann Giesler oli tunnetun natsijohtajan Paul Gieslerin veli. Hän opiskeli Münchenin taideteollisuuskoulussa ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Hän työskenteli itsenäisenä arkkitehtina kunnes siirtyi 1933 Sonthofenin piirirakennusmestariksi. Giesler liittyi kansallissosialistisen puolueen jäseneksi vuonna 1931. Hitler järjesti hänelle vuonna 1938 nimityksen professoriksi ja Münchenin kaupungin ylirakennusneuvokseksi. Gieslerin nimi oli mukana natsi-Saksan tärkeimpien taiteilijoiden luettelossa (gottbegnadeten list). Gieslerin natsihallinnolle suunnittelemia töitä olivat muun muassa Sonthofenin Ordensburg-sotakoulu ja Weimarin Adolf-Hitler-Platz-aukio. Vuonna 1940 Giesler suunnitteli Hitlerin tilauksesta Müncheniin Die Halle der Partei -nimisen valtavan, Rooman Pantheonia jäljittelevän puolueen kokousrakennuksen, joka oli tarkoitettu myös Hitlerin tulevaksi hautamausoleumiksi, mutta sitä ei koskaan rakennettu. Giesler johti myös Linzin uudelleenrakentamisen suunnittelua. Hitlerin erityisen mielenkiinnon kohteena olleesta suunnitelmasta ehti toteutua vain muutaman Tonavan ylittäneen sillan laajennus.
Toisen maailmansodan aikana Giesler johti vuosina 1942–1944 Organisation Todtin miehitetyssä Baltiassa toiminutta Einsatzgruppe Russland-Nord -osastoa ja oli vastuussa vankityövoiman käytöstä. Vuosina 1944–1945 hän johti asetehtaan rakentamista Mühldorfiin keskitysleirivankityövoiman avulla. Giesler sai aivan sodan lopussa SA-järjestön brigadeführerin arvon. Amerikkalaiset vangitsivat hänet sodan jälkeen ja hänet tuomittiin vuonna 1947 niin sanotussa Mühldorf-oikeudenkäynnissä elinkautiseen vankeuteen. Tuomio lyhennettiin 25 vuoden vankeudeksi vuonna 1948 ja Giesler vapautettiin armahduksella kokonaan vuonna 1952. Hän työskenteli sen jälkeen yksityisenä arkkitehtina Düsseldorfissa.
Vilho Väisälä

Elämäkerta

Valmistuttuaan filosofian kandidaatiksi Väisälä työskenteli Meteorologisen Päälaitoksen Ilmalan leija-asemalla vuodesta 1912, jossa eteni esimieheksi 1916. Leija-asemalla tehtiin ylemmän ilmakehän mittauksia laittamalla piirtäviä mittareita leijan kyytiin – samaan tarkoitukseen Väisälä myöhemmin kehitti radioluotaimensa. Vuonna 1919 hänestä tuli Valtion Meteorologisen Keskuslaitoksen aerologisen osaston johtaja. Ylempien ilmakerrosten tutkiminen muodostui Väisälän omaksi alaksi.
Väisälän vuonna 1917 valmistunut Ensimmäisen lajin elliptisen integralin käänteisfunktion yksikäsitteisyys on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa suomenkielinen matematiikan väitöskirja Helsingin yliopistossa. Hänestä tuli filosofian maisteri 1916 pääaineenaan matematiikka, lisensiaatti 1918 ja tohtori 1919.
Vuonna 1936 Väisälä perusti Toiminimi V.Väisälän (myöh. Mittari Oy → Vaisala Oy → Vaisala Oyj), josta kasvoi alansa kansainvälisesti ehkä merkittävin yritys maailmassa. Vuonna 1948 Väisälä siirtyi meteorologian professoriksi Helsingin yliopistoon.
Vilho Väisälän ensimmäinen puoliso vuodesta 1912 oli Anna Maria Fredrika Blomqvist (1891−1954). Jäätyään leskeksi Väisälä solmi vuonna 1955 uuden avioliiton Anna Maria Immosen (ent. Airila [1888−1972]) kanssa.
Myös Vilho Väisälän veljet olivat luonnontieteilijöitä: Yrjö Väisälä oli tähtitieteilijä ja Kalle Väisälä matemaatikko.
Vilho Väisälä lahjoitti peruspääoman Väisälän palkintoa varten, joka on Väisälä rahaston jakama 15 000 euron suuruinen rahapalkinto. Palkinto jaetaan Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän edustamille tieteen aloille. Lisäksi Vilho Väisälän nimeä kantaa Maailman ilmatieteen järjestö WMO:n Prof. Dr. Vilho Vaisala Award.
Vilho Väisälä on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Nokitasku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13,5 cm, siipien kärkiväli 21–23 cm ja paino 12–26 g, tavallisesti 15–17 g. Kooltaan nokitasku on kuin pensastasku. Sen höyhenpuku on tumma: juhlapukuinen koiras on musta paitsi vatsa, alaperä, yläperä ja siipilaikku ovat valkoiset. Peruspukuisen ja nuoren koiraan höyhenpuku on hieman kirjavampi. Naaraan väritys vaihtelee vaaleanruskeasta tummanruskeaan ja senkin vatsa on usein valkoinen, mutta valkoinen siipilaikku siltä puuttuu.

Levinneisyys

Nokitasku elää laajalla alueella Keski- ja Etelä-Aasiassa, lännessä Iranista Pakistanin ja Pamirin kautta Intiaan, Filippiineille, Indonesiaan (puuttuu Borneosta) ja Uuteen-Guineaan. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on enimmäkseen lyhyen matkan muuttolintu esiintymisalueen länsiosissa ja talvehtii Kaakkois-Iranissa ja Irakissa. Itäiset trooppiset populaatiot ovat paikkalintuja. Lajista tunnetaan useita alalajeja.

Elinympäristö

Nokitasku asuu avomaiden ja kukkulanrinteiden pensaikoissa, mielellään purojen, jokien tai kosteikkojen reunamilla, missä kasvaa pajukkoa tai korkeaa ruohokasvillisuutta. Laji viihtyy myös puutarhoissa ja laitumilla, mutta se välttelee metsiä, vuoristoa ja kuivia aroja.

Lisääntyminen

Nokitasku rakentaa pesänsä maahan tai matalalle kiven, kallion tai muurin rakoseen. Naaras munii 2–5 munaa. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto

Nokitaskun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet.