google/wiki40b huggingface dataset:
Johtojännetuppi

Johtojännetuppi (engl. bundle sheath) on kasvin johtojänteen ympärillä oleva solukerros, jonka solut poikkeavat niitä ympäröivästä solukosta. Johtojännetuppi voi olla yksi- tai monikerroksinen. Lehdissä sekä muissa kasvin yhteyttävissä osissa johtojännetupet voivat näkyä poikkileikkauksessa niin sanottuna Kranz-anatomiana, joka on tyypillinen C₄-kasveille. Johtojännetupen soluissa tapahtuva hiilidioksidin konsentroituminen ja sitominen fotosynteesin Calvinin kiertoon RuBisCo-entsyymin kautta on olennainen osa C₄-yhteyttämistä. Johtojännetuppia on myös joillakin C₃-kasveilla, joskin sen tehtävät ovat tällöin erilaiset kuin C₄-kasveilla.
Turun oikeustalo

Turun oikeustalo on valmistunut Sairashuoneen- ja Linnankadun kulmatontille vuonna 1998. Se on Valtion kiinteistölaitoksen rakennuttama ja arkkitehti Pekka Pitkäsen suunnittelema. Oikeuslaitoksessa tapahtuneiden uudistusten myötä talossa toimivat nykyisin Turun hallinto-oikeus, Varsinais-Suomen käräjäoikeus ja Länsi-Suomen syyttäjän virasto.                                          
Oikeustalossa on 10 istuntosalia. Ne ovat aulatiloineen sijoitettu harmailla graniittilaatoilla verhottuun 3-kerroksiseen rakennusosaan Sairashuoneenkadun varrelle. Rikosistuntosalit ovat talon pohjakerroksessa, riitasalit kolmannessa kerroksessa. Suunnittelun yhtenä lähtökohtana oli, että saleissa tulee olla päivänvalo. Oikeustalon vaaleaksi rapattu 6-kerroksinen virasto-osa on sijoitettu tontin takaosaan Kakolanmäen rinteeseen. Oikeustalon kellarikerrokseen on rakennettu Suomen ensimmäinen erityisin turvajärjestelyin varustettu istuntosali.  
Sisäänkäynti oikeustaloon tapahtuu vanhan korkkitehtaan piha-aukiolta talon eteen myöhemmin rakennetun turvatarkastustilan kautta. 
Sisätilojen suunnittelussa panostettiin erityisesti odotusaulojen ja istuntosalien tilalliseen ilmeeseen. Osin kolmikerroksisten aulatilojen seinäpinnat on jäsennöity arkkitehdin suunnittelemalla värijaottelulla. Istuntosaleissa katseen kiinnekohtana toimivat oppilastyönä toteutetut, Leena Wiikarin suunnittelemat seinätekstiilit.

Vanha korkkitehdas

Oikeustaloon liittyy samalla tontilla, Linnankadun varrelle 1890-luvulla rakennettu korkkitehdas, joka 1990-luvun alussa peruskorjattiin oikeustalon käyttöön. Siinä toimii Varsinais-Suomen ulosottovirasto.
Wicander & Larsonin korkkitehtaan perusti Turkuun ruotsalainen teollisuusmies August Wicander 1871, joka loi korkkiteollisuutta ympäri Eurooppaa. Uusrenessanssityylisen rakennuksen on suunnitellut Arthur Kajanus vuonna 1891. Se on savipohjaisella maaperällä kallistunut Linnankatua kohti, mutta sitä ei ole oikaistu saneerauksen yhteydessä.
Luhtajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Kertunjoen valuma-alueeseen (67.997) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,3 metriä mpy.
Jalkapallon B-sarjan kausi 1930

B-sarja, alueelliset karsinnat

Helsinki
HJK
Turku
EIF
Häme-Satakunta
TaPa
Vaasa
VIFK
Savo
KuPS (Savon piirissä pelattiin karsintajärjestelmällä, 9 joukkuetta ilmoittautui : 2 Kuopiosta, 2 Varkaudesta, 2 Jyväskylästä, 1 Mikkelistä, 1 Iisalmesta ja 1 Kajaanista.)
Kymenlaakso
KoPS (Kymissä pelattiin sarjana, 4:stä osallistuneesta yksi luopui kesken  )
Viipuri
Sudet
Kongressin kirjaston kontrollinumero

Kongressin kirjaston kontrollinumero, joka lyhennetään LCCN (engl. Library of Congress Control Number, alkujaan Library of Congress Catalog Card Number) on Yhdysvaltain kansalliskirjastona toimivan Kongressin kirjaston (LOC) aineistonsa luokittelussa käyttämä merkkijono. LCCN-tunnusta käytetään kirjojen ja muun bibliografisen aineiston yksilöintiin (wikidatassa tunnuksen ID on P1144).
Täsmällisessä kielenkäytössä LCCN-tunnusta ei tule sekoittaa Kongressin kirjaston henkilö- tai organisaatiotunnisteeseen (lyhenne LC NAF, LC NACO). Myös Kongressin kirjaston luokittelujärjestelmä (engl. Library of Congress Classification, LCC) on eri asia.

LCCN-tunnuksen rakenne

LCCN-tunnuksella on kaksi erilaista rakennetta. LCCN-tunnuksen A-rakennetta käytettiin Kongressin kirjastossa bibliografisen aineiston luetteloinnissa vuosina 1898–2000. Tunnuksen B-rakenne on ollut käytössä vuodesta 2001 lähtien. Perusmuodossaan tunnuksen pituus on 12 merkkiä, joskin aiemmassa A-rakenteessa käytettiin toisinaan lisäyksenä kirjaintunnisteita. Uudemman B-tunnuksen rakenne poikkeaa jonkin verran aiemmasta, koska luettelointivuosi esitetään neljällä merkillä.
LCCN-tunnuksilla on seuraava perusrakenne:

Kongressin kirjaston auktoriteettitunniste

Henkilöiden ja organisaatioidenyksilöimistä varten on olemassa Kongressin kirjaston nimitunniste eli LCNAF-tunniste (kirjaimellisesti Kongressin kirjaston nimiauktoriteettitiedosto; engl. Library of Congress Name Authority File, lyh. LC NAF, LC/NAF eli NACO Authority File, lyh. LC NACO; Wikidatassa tätä vastaa LCAuth ID -tunnus, ID P224). Kongressin kirjaston nimitunnisteen rakenne on bibliografisen LCCN-tunnuksen kaltainen.
Huhtikuuhun 2011 mennessä Kongressin kirjaston yksilöivä nimitunniste (LCNAF) oli annettu jo yli kahdeksalle miljoonalle kohteelle. Nämä voivat olla henkilön ja organisaation ohella esimerkiksi maantieteellisiä paikkoja tai tapahtumia.

Esimerkkejä

Sofi Oksasen teoksen Puhdistus (2009) alkuperäisen suomenkielisen teoksen LCCN-tunnus (ilman kirjanprefiksiä no) on 2010411502. Teoksen yhdysvaltalaisen käännöksellä (Purge vuodelta 2010) on LCCN-tunnus 2010282603. Molemmat teokset on luetteloitu Kongressin kirjastoon vuosinumerokentän mukaan vuonna 2010. Teostunnusten alkukirjaimet no kertovat, että kirjat on luetteloinut yhdysvaltalainen Online Computer Library Center (OCLC), joka yhteistyökirjastojensa kanssa täydentää ja ylläpitää WorldCat-luetteloa, joka on erittäin laaja, maailmanlaajuisesti käytetty kirjastojen yhteisluettelo.
Kongressin kirjaston nimiautoriteettitunnuste kirjailija Sofi Oksaselle on puolestaan nb2007015525. Tässä alkukirjaimet nb kertovat, että auktorisoinnin lähteenä oli British Library.
Vastaavasti kirjailija, kuvittaja Mauri Kunnaksen nimitunniste on n82035097 ja esimerkiksi hänen kirjoittamansa teoksen Koirien Kalevala englanninkielisen version LCCN-tunniste n94094288. Tässä prefiksiä edustaa vain Kongressin kirjastoon viittaava n-merkki, jolta kirjailija on saanut yksilöivän nimitunnisteen vuonna 1982.
Kastanjaperäkipuaja

Levinneisyys

Kastanjaperäkipuajaa tavataan Brasilian pohjoisosissa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.
Skull and Bones

Skull and Bones on salaseura, joka toimii Yalen yliopistossa, New Havenissa, Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Seuraan kutsutaan vuosittain 15 uutta jäsentä Yalen opiskelijoiden joukosta. Skull and Bonesiin on kuulunut useita merkittäviä henkilöitä: esimerkiksi Yhdysvaltain presidenteistä jäseniä ovat olleet William Howard Taft, George H. W. Bush sekä George W. Bush.

Perustaminen

William Huntington Russell perusti seuran vuonna 1832 Alphonso Taftin sekä 14 muun Yalen opiskelijan kanssa. Russell oli opiskellut edellisvuonna Saksassa. The Order of File and Claw -niminen ryhmä varasti 1876 Skull & Bonesin asiakirjoja, joissa kerrottiin: 
»Bones on saksalaisessa yliopistossa toimivan seuran haaraosasto... Sen perustaja kenraali Russell asui Saksassa ennen seniorivuottaan ja ystävystyi lämpimästi saksalaisen seuran johtajan kanssa. Mukanaan collegeen hän toi luvan perustaa oma osasto.» 
Jotkut teoreetikot spekuloivat ajatuksella, että Skull and Bones olisi osa Illuminatia, koska Illuminatin tunnuksessa ovat pääkallo (skull) ja sääriluut (bones).

Toiminta

Joka vuosi perustamisen jälkeen Skull and Bonesin jäsenet ovat kutsuneet 15 toisen vuoden opiskelijaa jäseniksi. Mukana on monia mahtisukuja kuten Taft, Bush, Kerry, Rockefeller, Kellogg, Vanderbilt ja Lovett. Jäseniä on nykyisin elossa 500–600. Seuran jäseninä oli pitkään ainoastaan valkoisia yläluokan miehiä, mutta jäsenyys avattiin 1960-luvulla myös mustille ja 1990-luvulla naisille.
Vuodesta 1856 jäsenet ovat kokoontuneet suorittamaan initiaatioriittejään "hautaholviin" (engl. Tomb, pitemmältä nimeltään Skull and Bones Meeting Hall), joka on kampuksella sijaitseva köynnösten peittämä ikkunaton sali.
Jäsenet eivät puhu ulkopuolisille seuran toiminnasta. Liittymisrituaalien on kerrottu olevan nöyryyttäviä.
Kerrotaan, että jokaiselle jäsenelle annetaan opintojen päättyessä iso rahasumma auttamaan opiskelujen jälkeistä uraa. Rahoituksen antaa seuran toimintaa tukeva Russell Trust -säätiö. On huomautettu, että lahjoitus on lähinnä osoitus säätiön varakkuudesta, sillä mahtisukujen jäsenillä ei ole puutetta rahasta.
Seuran jäsenet ovat aina olleet viehättyneitä kuolemasta, ja kerhotalon seinille on ripustettu pääkalloja ja kuolemaa käsitteleviä maalauksia. Skull and Bonesin kuuden jäsenen uskotaan varastaneen vuonna 1918 apassipäällikkö Geronimon pääkallon tämän haudasta Oklahomassa. Geronimon jälkeläiset nostivat vuonna 2009 oikeusjutun Skull and Bonesia vastaan, mutta tuomari päätti, että intiaanihautoja suojeleva laki ei koskenut niin vanhoja tapauksia.
Vanhapuisto

Vanhapuisto eli Pusupuisto on Lappeenrannan vanhin puisto. Se sijaitsee Linnoituksen kaupunginosassa Lappeenrannan linnoituksen eteläpuolella Kristiinankadun, Torikadun ja rautatien rajaamalla noin kahden hehtaarin alueella.

Historia

Suomen sotaan (1808–1809) asti Lappeenranta oli rajalinnoitus ja nykyisen puiston alue pidettiin turvallisuussyistä puuttomana ja rakentamattomana linnoitusesplanadina, jota linnoituksen tykit saattoivat ristitulittaa. Osana hattujen sotaa (1741–1743) ympäristössä käytiin verinen Lappeenrannan taistelu 23. elokuuta 1741.
1800-luvun alkupuoliskolla paikalla oli kaalimaa. Puistoksi alue muutettiin vuonna 1854 istuttamalla puita ja rakentamalla polkuja, ja 1880-luvulla sitä laajennettiin ulottumaan linnoituksen valleihin asti. Puiston sisään jää 1790-luvulla rakennettu nuolilinnake, johon johti linnoituksesta katvetie.
Lappeenrannan asemakaavassa puiston nimi on Vanhapuisto. Toinen nimi Pusupuisto viittaa puiston toimimiseen varusmiesten ja heidän heilojensa kohtaamispaikkana. 400 metriä lounaaseen puistosta sijaitsee Lappeenrannan myöhempi varuskunta-alue Rakuunamäki.

Nähtävyydet

Puiston itälaidalla Kristiinankadun varrella on vuoden 1741 taistelun muistomerkki, jonka vanhin osa on ollut tiettävästi taistelun ajalta oleva puinen peninkulmapylväs. Pylväälle muurattiin kivinen jalusta vuonna 1818, ja muistomerkkiä on laajennettu vuosina 1924 ja 1949. Alkuperäinen pylväs vietiin museon suojiin ja korvattiin jäljennöksellä 2000-luvun alussa ilkivallan vuoksi. Muistomerkin lähettyvillä pienen aukion keskellä on Pentti Papinahon Rakuunapatsas vuodelta 1982. Se sijaitsi alun perin Valtakadulla Suomen Yhdyspankin aulassa ja siirrettiin puistoon vuonna 1988 SYP:n lahjoitettua sen kaupungille. Patsas, joka esittää 1920-luvun ratsuvääpeliä takajaloilleen hoplaavan hevosen selässä, on pronssia ja jalusta graniittia.
Puiston etelälaidalla on Antero Toikan veistos Portti, jonka materiaalina on käytetty Kurun harmaagraniittia. Se pystytettiin puistoon vuonna 1998 osana Lappeenrannassa järjestettyä kivitapahtumaa. Portti vie kohti Otto-Iivari Meurmanin suunnittelemaa laululavaa vuodelta 1926. Kaupunki vuokraa lavaa kulttuuritilaksi. Pallon kivi puiston lounaisnurkassa muistuttaa, että kulkija on siirtymässä 1700-luvun lopulla muodostuneen Pienen esikaupungin eli Pallon alueelle. Sen pystytti kotiseutuyhdistys Pallon pojat vuonna 1968. Kaakkoisnurkassa on kaupungin vanhin kioski, Pusupuiston kioski, joka katollaan olevan viirin mukaan rakennettiin alun perin vuonna 1893. Neljä vuotta aiemmin Torikadun toisella puolella aloitti toimintansa hotelli Patria.
Varsinaisen puistoalueen ulkopuolella linnoitusvarustusten lomassa on Lappeenrannan kesäteatteri.
Kehtna

Kylät ja kauppalat

Kuntaan kuului viisi pienkauppalaa (alevik) – Eidapere, Kaerepere, Keava, Kehtna ja Lelle – ja 43 kylää: Ahekõnnu, Ellamaa, Haakla, Hertu, Hiie, Ingliste, Käbiküla, Kaerepere, Kalbu, Kärpla, Kehtna-Nurme, Kastna, Kenni, Koogimäe, Koogiste, Kõrbja, Kumma, Laeste, Lalli, Lau, Lellapere, Lellapere-Nurme, Linnaaluste, Lokuta, Metsaääre, Mukri, Nadalama, Nõlva, Ohekatku, Pae, Palasi, Paluküla, Põllu, Põrsaku, Reonda, Rõue, Saarepõllu, Saksa, Saunaküla, Selja, Sooaluste, Valtu-Nurme ja Vastja.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kehtnan kunnassa oli 4 394 asukasta, joista 4 182 (95,2 %) oli virolaisia, 120 (2,7 %) venäläisiä ja 90 (2,0 %) muita kansallisuuksia.
Naftali Frenkel

Naftali Aronovitš Frenkel (ven. Нафталий Аронович Френкель, 1883–1960) oli neuvostokansalainen, joka vaikutti useiden suurten, Gulag-järjestelmään kuuluneiden työleirien johdossa, ensin Solovetskin saarilla, sitten Vienanmeren–Itämeren kanavan rakennustyömaalla ja edelleen Baikalin–Amurin rautatien rakennustyömailla.
Frenkelin taustasta ja syntyperästä on ollut erilaisia käsityksiä. Aleksandr Solženitsynin mukaan hän oli Konstantinopolissa syntynyt turkinjuutalainen, mutta hänen syntymäpaikakseen on mainittu myös Haifa Ottomaanien Palestiinassa tai Odessa Ukrainassa, ja hänellä on myös arveltu olleen juuria Itävalta-Unkarissa. Frenkelin vuonna 1933 tavanneen Arvo ”Poika” Tuomisen mukaan hän kuului suomenruotsalaiseen Frenckell-sukuun ja puhui ruotsia. 
Frenkel vangittiin GPU:n toimesta vuonna 1923 ja passitettiin Solovetskiin kärsimään tuomiotaan. Siellä hän arvoituksellisella tavalla kohosi nopeasti rivivangista leirin johtotehtäviin. Vuonna 1927 hän vapautui ja siirtyi GPU:n palvelukseen. Vuosina 1931–1932 hän oli pahamaineisen Stalinin kanavan työmaan organisoija. Hän oli sinänsä kaoottisen Baikalin–Amurin radan pakkotyöleirin johdossa 1930-luvun lopussa, mutta onnistui itse välttämään Stalinin vainot. Vuosina 1937–1945 Frenkel oli valtakunnallisen radanrakennuksen päähallinnon johtajana.
Kuollessaan Moskovassa 1960 Frenkel oli arvoltaan kenraaliluutnantti. Hän oli sosialistisen työn sankari ja sai kolmesti Leninin kunniamerkin.
Anders Roslund

Anders Roslund (s. 1961) on ruotsalainen toimittaja ja rikoskirjailija. Hän kirjoitti parinsa Börge Hellströmin kanssa. He voittivat vuonna 2005 Lasiavain-palkinnon esikoisteoksestaan Peto. Roslund on aikaisemmin toiminut muun muassa Ruotsin television uutispäällikkönä.
Paul Éluard

Paul Éluard (oik. Eugène Émile Paul Grindel, 14. joulukuuta 1895 Saint-Denis, Ranska – 18. marraskuuta 1952 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen surrealistirunoilija, joka kuului surrealismin perustajiin.
Éluardin runomuotoinen julkilausuma Les nécessités de la vie et la conséquence des rêves surrealismin teorioista ilmestyi 1921. Hänen maineensa runoilijana perustuu kuitenkin teokseen Capitale de la douleur (1926), jota Jean-Luc Godard on käyttänyt elokuvassa Alphaville. Toisen maailmansodan aikana hän julkaisi runoja salanimillä Jean du Hault ja Maurice Hervent. Hänen silloiset runonsa ”Liberté” ja ”Rendez-vous Allemand” levisivät kaikkialle Ranskaan.
Éluard julkaisi yli 70 teosta, runojen lisäksi kirjallisia ja poliittisia teoksia. Hänen tunnetuimpia myöhäiskauden teoksiaan ovat Poésie ininterrompue (1946) ja Poémes politiques (1948).

Elämä

Éluard sairasti tuberkuloosia ja oleskeli usein parantoloissa. Hän osallistui kuitenkin ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hän haavoittui. 1920-luvun puolivälissä hän liittyi kommunistipuolueeseen, josta hänet kuitenkin 1933 erotettiin. Hän liittyi puolueeseen uudestaan 1942 ja runot muuttuivat poliittisemmiksi. Jo 1930-luvulla hän oli hylännyt surrealismin. Hän toimi Ranskan vastarintaliikkeessä. Poliittinen sinisilmäisyys sai hänet ylistämään Stalinia. Milan Kundera on muistellut järkytystään, kun Paul Éluard hyväksyi julkisesti Kunderan ystävän, prahalaisen kirjailijan Zavis Kalandran hirttämisen 1950.
Picasson maalaus Guernica sai alkunsa Éluardin kehotuksesta tehdä selvä pesäero Francisco Francon hallintoon ja antaa tukensa tasavaltalaisille.
Éluard tutustui davosilaisessa parantolassa Galaan (oik. Elena Ivanovna Diakonova), ja he avioituivat 1917. Heille syntyi tytär Cécile. Kun Galan ja Salvador Dalín suhde alkoi, Éluard otti avioeron. Hän järkyttyi Galan menettämisestä niin paljon että katosi kuukausiksi, ja hänen luultiin jo kuolleen. Hän avioitui 1934 Nuschin (Maria Benz, k. 1946) kanssa, joka oli Man Rayn ja Pablo Picasson malli. Kolmannen avioliittonsa hän solmi Dominique Lauren kanssa 1951.
Kruununhaan yläaste

Historia

Kruununhaan yläasteen historia alkaa vuodesta 1905, jolloin Helsingin Uusi Suomalainen Tyttökoulu aloitti toimintansa Ritarikatu 3:n vuokrahuoneistossa. Koulu syntyi sortovuosien aikana demokratiapyrkimysten, suomalaiskansallisen heräämisen sekä naisasialiikkeen innoittamina. Koulu sai oman koulurakennuksen vuonna 1919 Hallituskatu 8:n vanhasta venäläisestä tyttökymnaasista. Pian muuton jälkeen koulun nimi muutettiin Helsingin Suomalaiseksi Tyttökouluksi. Vuonna 1950 koulun nimi muutettiin Kaksoistyttökouluksi ja vuonna 1956 se lyhennettiin Helsingin Tyttökouluksi.
Kesällä vuonna 1973 koulu joutui jättämään vanhan rakennuksensa Hallituskatu 8:ssa, koska Helsingin yliopisto purki rakennuksen. Koulu muutti entiseen Svenska Lyceumin rakennukseen Liisankatu 13:een. Samana vuonna päätettiin yhdistää Helsingin Tyttökoulu sekä Helsingin Tyttölukio Kruununhaan Yhteislyseoksi. Kruununhaan Yhteislyseo siirtyi vuonna 1977 peruskoulujärjestelmään. Koulu jaettiin kahteen osaan: Kruununhaan yläasteeseen sekä Kruununhaan lukioon, nykyiseen Sibelius-lukioon. Kruununhaan lukio tarvitsi käyttöönsä koko Liisankatu 13:n rakennuksen, joten Kruununhaan yläasteelle täytyi etsiä koulurakennus. Rakennukseksi päätettin jakaa Kaisaniemen ala-asteen koulun käyttämä koulurakennus. Koululle etsittiin omaa rakennusta, ja vuonna 1980 koululle saatiinkin Onni Tarjanteen suunnittelema vuonna 1899 rakennettu rakennus.

Opiskelu

Kruununhaan yläasteella on erityispiirteenä musiikki- sekä tanssilinja, joita toteutetaan yhteistyössä alan oppilaitosten, ennen kaikkea lähellä sijaitsevan Sibelius-lukion ja Cantores Minores -poikakuoron kanssa. Koulun opetus painottuu yleisestikin taito- ja taideaineisiin, aikaisemmin lisäksi matemaattisiin aineisiin. Koulu on mukana kansainvälisissä suunnittelu- ja kokeiluprojekteissa. Kruununhaan yläasteella on myös laaja valinnaisten aineiden tarjonta, esimerkiksi ilmaisutaito, kotitalous, eri kieliä, palloilua, käsitöitä ja tietotekniikkaa.
Taitoluistelu (lehti)

Taitoluistelu on Suomen Taitoluisteluliiton virallinen jäsenlehti ja samalla Suomen ainoa taitoluistelun erikoisaikakauslehti. Kuudesti vuodessa ilmestyvän 4-värisen lehden koko on 210 x 275 mm ja painomäärä noin 12 000 kappaletta. Lehden päätoimittaja on Kaisa Viitanen.
Milo Ventimiglia

Elämä ja ura

Ventimiglian sukujuuret ovat hänen isänsä puolelta sisilialaiset ja äitinsä puolelta englantilais-skotlantilaiset. Anaheimissa Kaliforniassa kasvanut Ventimiglia päätti jo kahdeksanvuotiaana haluavansa voittaa Oscarin. 18-vuotiaana hän liittyi teatteriin. Hän opiskeli Kalifornian yliopistossa pääaineenaan teatteri. 
Ventimiglian ensimmäinen palkallinen näyttelijänrooli oli sarjassa Bel-Airin prinssi, jonka jälkeen hän on esiintynyt useissa eri elokuvissa ja TV-sarjoissa. Hänen tunnetuimmat roolinsa televisiossa ovat olleet sarjoissa Gilmoren tytöt, Heroes ja This Is Us. Elokuvissa hän on esiintynyt muun muassa Rocky Balboan pojan roolissa. 
Ventimiglialla oli myös rooli Fergien musiikkivideossa ”Big Girls Don’t Cry”.

Yksityiselämä

Ventimiglia on kolmilapsisen perheen kuopus ja hyvin urheilullinen. Hän pitää lumilautailusta, lainelautailusta ja skeittauksesta. Hänen lempiharrastuksensa on vanhojen autojen korjaaminen.
Vuosina 2003–2006 Ventimiglia seurusteli Alexis Bledelin kanssa, joka näytteli Gilmoren tytöissä Ventimiglian roolihahmon Jessin tyttöystävää Rorya. Hän on seurustellut myös Heroes-sarjan vastanäyttelijänsä Hayden Panettieren kanssa. He kuitenkin erosivat vuonna 2009.
Saarvalampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76,4 metriä mpy.
Spiel des Jahres

Spiel des Jahres (suom. ”vuoden peli”) on saksalainen palkinto lautapeleille. Spiel des Jahres -palkinto perustettiin vuonna 1978 palkitsemaan parhaiten suunniteltuja lautapelejä. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 1979. 
Vuodesta 1989 lähtien lastenpeleille on ollut oma palkintokategoriansa (Kinderspiel des Jahres) ja vuodesta 2011 alkaen myös monimutkaisemmille ja pitkäkestoisemmille peleille, jotka soveltuvat ennen kaikkea lautapeliharrastajille (Kennerspiel des Jahres). Aiemminkin tällaiset pelit saattoivat saada erilaisia erikoispalkintoja, kuten Agricola vuonna 2008 ja Die Tore der Welt vuonna 2010.
Carl Björkman

Carl Björkman (1901 – 25. heinäkuuta 1961) oli ruotsalainen elokuvakriitikko ja kustannuspäällikkö.
Björkman toimi kriitikkona Dagens Nyheterissä vuosina 1936−1938. Hän arvosteli erityisesti 1930-luvun ruotsalaisia komediaelokuvia. 
Hän työskenteli kirjakustantamo Wahlström & Widstrandissa 1920-luvulla ja osti sen vuonna 1938 Martha Wahlströmiltä. Björkmanin suhteiden Suomeen ansiosta hän sai yhtiölle julkaistavaksi muun muassa Elmer Diktoniuksen, Mika Waltarin, Väinö Linnan ja Jörn Donnerin kirjoja. Hän myös julkaisi nuorien kirjailijoiden, kuten Olof Lagercrantzin, Per Wästbergin ja Bo Grandienin tuotoksia. Björkman itse myös kirjoitti runoja nimella Göran Falk.
Björkman arvosteli paljon Ingmar Bergmanin elokuvia ja yritti innokkaasti teilata hänen elokuvansa Viettelysten ilta. Kuultuaan radiosta Björkmanin kuolleen, Bergman on kertonut tanssineensa riemusta.
Björkman teki itsemurhan vuonna 1961. Hänen jälkeensä Dagens Nyheterin elokuva-arvostelijaksi tuli Jörn Donner.
Oannes

Oannes on mesopotamialainen jumala, puoliksi ihminen, puoliksi kala. Nimi Oannes on jumalan kreikankielinen nimi, mahdollisesti se on rappeutunut muoto akkadinkielisestä sanasta ummânu, "mestari". Oannes mainitaan babylonialaisen papin Berossoksen kirjoituksissa. Oannes kuvataan kulttuuriheerokseksi, joka opetti ihmiskunnalle käsityön, rakennustaidon, tieteet ja tekniikan.
Berossoksen kuvauksen mukaan Oanneksella oli ihmisen pää kalan pään alla ja ihmisen jalat kalan pyrstön alla. Hän nousi päivisin rantaan Persianlahdella ja opasti ihmiskuntaa kirjoittamisessa, taiteissa ja tieteissä. Oannes saattoi olla käsityötaidon ja viisauden jumalan Ean lähettiläs.
Cork Harbour

Cork Harbour on luonnonsatama ja estuaari Leejoen suulla Irlannissa Corkin kreivikunnassa. Siitä on mainittu, että se olisi "maailman toiseksi suurin luonnonsatama maailman merenkulkualueilla" (Australian Sydneyssä olevan Port Jacksonin jälkeen).
Narrilaiva

Juoni

1930-luvun alussa saksalainen matkustajalaiva on matkalla Meksikon Veracruzista Atlantin yli ensin Espanjaan ja sitten Saksan Bremerhaveniin. Elokuvassa seurataan matkustajien keskinäisiä suhteita: Vivien Leigh on rikas ja kyyninen leski, José Ferrer suosiotaan kasvattavan natsipuolueen poliitikko, Simone Signoret Teneriffalle karkotettu kapinallinen kreivitär ja Oskar Werner laivan lääkäri.

Vastaanotto

Narrilaiva voitti parhaan mustavalkokuvauksen ja parhaan mustavalkolavastuksen Oscarit. Se oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi sekä Oscar- että Golden Globe -gaalassa. Myös Signoret ja Werner olivat sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkaina.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti Narrilaivaa tuoreeltaan esimerkilliseksi loistavien näyttelijöiden elokuvaksi terävine dialogeineen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Narrilaivan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.