google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Bogue

Ura

Bogue päätyi näyttelijäksi opiskellessaan Colorado Collegessa. Hänen luokkatoverinsa isä oli ohjaaja Sydney Pollack, joka sai Boguen kiinnostumaan näyttelemisestä ammattimielessä. Valmistumisen myötä hän muutti New Yorkiin pyrkiäkseen näyttelijäksi. Lopulta vuonna 1996 Bogue teki ensimmäisen roolinsa suoraan videolle julkaistussa elokuvassa Vibrations.
Sittemmin Bogue on tehnyt pieniä vierasrooleja televisiosarjoissa ja elokuvarooleja. Hän on esiintynyt muun muassa Syntinen kaupunki, Sinkkuelämää, Enkelin kosketus, Hädän hetkellä ja Sopranos televisiosarjoissa. Vuosina 1999–2000 Bogue esitti Jason Crameriä sarjassa Kylmä rinki. Vuonna 2004 Bogue puolestaan teki ensimmäisen videopeliroolinsa toimiessaan Red Dead Revolver videopelin päähahmon Red Harlowin äänenä.
Survivor Series (2006)

Survivor Series (2006) oli showpainin pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se oli kahdeskymmenes vuosittainen Survivor Series -tapahtuma, ja se järjestettiin 26. marraskuta, 2006 Wachovia Centerillä Philadelphiassa, Pennsylvaniassa.
Yleisöä paikan päällä oli 15,400. Tapahtumassa esiintyi painijoita RAW, SmackDown! ja ECW brändeistä.

Taustaa

Pääfeudi, mikä eteni Survivor Seriesiin oli John Cenan ja Umagan välillä. 13. marraskuuta RAW'ssa, Cenan ja Umagan välinen kamppailu päättyi ei-tulokseen, kun ECW mestari, The Big Show sekaantui otteluun. Tämän jälkeen Cena ja Big Show alkoivat muodostaa omia joukkueita Survivor Seriesiin.
Pääfeudi SmackDown! brändistä oli King Bookerin ja Batistan välillä World Heavyweight -mestaruudesta. 13. tammikuuta, 2006 SmackDown!ssa, Batista joutui hyllyttämään loukkaantumisen vuoksi World Heavyweight -mestaruuden, Wachovia Centerillä Philadelphiassa, Penssylvaniassa, juuri samassa paikassa, missä Survivor Series järjestetään. King Booker oli jo voittanut Batistan ja säilyttänyt mestaruuden kahdessa pay-per-view tapahtumassa, Batistan tehtyä paluunsa heinäkuussa. Tällä kertaa, SmackDownin toimitusjohtaja, Theodore Long ilmoitti, että Survivor Series matsi tulisi olla Batistalle viimeinen mahdollisuus voittaa mestaruus.
Toinen feudi SmackDownilta oli The Undertakerin ja Mr. Kennedyn välillä. Edellisessä pay-per-viewissä, No Mercyssa, Mr. Kennedy voitti Undertakerin diskauksella. 10. marraskuuta, SmackDownissa, Kennedy leuhki voittaneensa entisen nelin kertaisen WWE mestarin ja haastoi Undertakerin First blood matsiin.
Solmulevä

Lajikuvaus

Solmulevä on hidaskasvuinen mutta erittäin pitkäikäinen makrolevä: vanhimmat löydetyt kasvustot ovat olleet yli 400 vuotta vanhoja. Sillä on ruskeat ja nauhamaiset sekovarret, joihin on kiinnittynyt tasaisin välimatkoin munanmuotoisia kaasurakkuloita. Yleensä sekovarret ovat noin 50–200 senttimetriä pitkät ja voivat säilyä katkeamatta jopa 15 vuotta. Ne kasvavat tyvestä, joten solmulevä pystyy kasvattamaan katkenneiden varsien tilalle uusia. Kasvin päällä kasvaa usein pieninä töyhtöinä punaruskeaa, rihmamaista Vertebrata lanosa -punalevää.

Levinneisyys

Solmulevää esiintyy lähes yksinomaan Pohjois-Atlantin rannikoilla. Sitä käytetään kalastusteollisuudessa äyriäisten pakkausmateriaalina, joten se saattaa tulevaisuudessa levitä myös muille merialueille. Yksittäisiä havaintoja on jo tehty San Franciscon lahdessa.

Elinympäristö

Solmulevä kasvaa kiinnittyneenä vuorovesivyöhykkeen kalliopinnoille ja kiville. Sitä esiintyy niin suojaisissa jokisuistoissa kuin suojattomilla merenrannoillakin.

Käyttö

Solmulevästä valmistetaan lisäaineita ja luontaistuotteita. Sitä on käytetty myös eläinten ravitsemuksessa sekä maanparannuksessa.
Višera (Kaman sivujoki)

Višera (ven. Ви́шера) on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Permin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 415 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 31 200 neliökilometriä.
Višera saa alkunsa Uralin länsirinteiltä Višeran luonnonpuiston alueella, virtaa ensin kohti etelää ja kääntyy sitten länteen. Yläjuoksullaan se on tyypillinen vuoristojoki (mansinkielinen nimitys on Jahtel-ja ”Koskijoki”). Suurimmat sivujoet ovat Jazva ja Kolva. Säännöllistä laivaliikennettä on Krasnovišerskiin saakka.
Jokea pitkin kulki muinoin Uralin yli Siperiaan johtanut Tšerdynin tie. Se jäi pois käytöstä vuonna 1598, jolloin avattiin lyhyempi Babinovin tie.
Margaret Hamilton (näyttelijä)

Margaret Hamilton (9. joulukuuta 1902 Cleveland, Ohio – 16. toukokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Lännen paha noita vuoden 1939 elokuvassa Ihmemaa Oz.
Ennen näyttelijänuraansa Hamilton toimi lastentarhanopettajana. Läpimurtonsa näyttelijänä hän teki vuonna 1932 Broadway-näytelmässä Another Language ja siitä tehdyssä elokuvaversiossa, jonka jälkeen Hamilton esiintyi useissa elokuvasivuosissa. Ihmemaa Ozin jälkeen hän esiintyi muun muassa elokuvissa Veijari Villissä lännessä, George White's Scandals, Ratkaisun edessä ja Poika joka halusi siivet.
PlayStation 5

Kehitys

Sony on paljastanut huhtikuussa 2019 PlayStation 4:n seuraajan laitetietoja ja myöhemmin kertonut että konsolin virallinen nimi on PlayStation 5.
Pääarkkitehti Mark Cerny on kertonut, että PlayStation VR -virtuaalitodellisuuslasit ovat yhteensopivat tulevan laitteeen kanssa. Konsoli tukee 8K-resoluutiota, laitteistotuen kolmiulotteiseen audioon sekä SSD-tekniikkaan perustuvan massamuistin. Konsoli on taaksepäin yhteensopiva PlayStation 4:n kanssa ja tukee vielä fyysistä mediaa: laite ei ole pelkästään digitaaliseen lataukseen perustuva.
PlayStation 5 tukee 100 gigatavun optista levyä ja 4k Blu-ray -muotoa. Cerny on vahvistanut grafiikkaprosessorin sisältävän laitteistotasolla säteenseurantakiihdytyksen.
Sepänkannas

Sepänkannas on asuinalue ja kylä Kirkkonummella, Kantvikin itäpuolella. Sepänkannaksella sijaitsee muun muassa Sepänkannaksen päiväkoti, joka valmistui vuonna 2016.
Yhdystie 2463

Tien kulku

Tie saa alkunsa Harjavallan keskustasta, yhdysteiden 2453 ja 2460 kiertoliittymästä. Ensin tie sivuuttaa katuverkolla Siltalan, Kreetalan ja Merstolan kaupunginosat. Sen jälkeen se ohittaa Kilukanlahden sekä Emil Cedercreutzin museon. Sieltä tie jatkaa Kokemäenjoen etelärannan myötäilyä muutaman kilometrin verran, kunnes se saapuu Kokemäen puolella Järilään, jossa se kohtaa Valtatieltä 2 tulevan Yhdystie 2464:n risteyksen. Sieltä tie jatkuu noin kolme kilometriä, kunnes se saapuu Peipohjaan, jossa se ohittaa Yhdystie 2143:n risteyksen ja päättyy pian Yhdystie 2470:n risteykseen.
Tien osoitenimenä toimii Harjavallan alueella Satakunnantie ja Kokemäen puolella Järiläntie. Tiellä on hyvät joukkoliikenneyhteydet, sillä sitä käyttävät koko matkalta Porin Linjojen numeroiden 70 ja 71 paikallisvuorot.
Marc Bolan

Varhaiset vuodet

Mark Feld syntyi 30. syyskuuta 1947 juutalaiseen perheeseen Lontoossa. Perhe asui Pohjois-Lontoon Stamford Hillissä siihen asti kun Mark oli 14-vuotias ja muutti sitten Etelä-Lontooseen Wimbledoniin. Feld opetteli soittamaan kitaraa jo nuorena. Hän perusti kouluaikanaan ensimmäisen yhtyeensä Suzie & the Hoola Hoops, jonka laulusolisti Helen Shapiro levytti yhtyeestä lähdettyään vuosina 1961 ja 1962 muutaman listaykkössinglen Englannissa.
Feld ei välittänyt koulunkäynnistä, ja hänet erotettiin huonon käytöksen vuoksi. Hän oli mod-nuorisokulttuurin seuraaja, ja paikallinen aikakauslehti Town teki hänestä siistinä ja tyylinmukaisesti pukeutuvana 15-vuotiaana modina muotiaiheisen henkilökuvan sivuilleen. Feld työskenteli teini-ikäisenä myös lyhyen aikaa John Temple -miestenvaatemerkin mallina.

Laulajanuran alku ja nimenmuutos

Feld aloitti laulajanuransa folk-laulajana taiteilijanimellä Toby Tyler. Hän teki demolevytyksen mutta ei herättänyt aluksi paljonkaan kiinnostusta levy-yhtiöissä. Feld luopui taiteilijanimestään ja opetteli kirjoittamaan itse lauluja ja soittamaan kitaraa paremmin. Ahkeran yrityksen jälkeen hänen onnistui vuonna 1965 herättää Decca-levy-yhtiön kiinnostus, ja hän levytti ensisinglensä "The Wizard". Decca vaihtoi singlelle Feldin nimeksi Mark Bowland, koska se näytti heidän mielestään paremmalta kuin Feldin oikea nimi. Feld sai kuitenkin tehtyä uuteen taiteilijanimeensä kaksi muutosta: etunimeksi tuli Marc c:llä, ja sukunimi lyheni muotoon Bolan. Suositun käsityksen mukaan Bolan voi olla lyhenne Bob Dylanin nimestä.
Bolanin ensisingle ei menestynyt, vaikka hän pääsi esittämään sen kerran Ready Steady Go! -televisio-ohjelmassa. Toinenkaan single, "The Third Degree" (1966), ei myynyt, ja Decca hylkäsi Bolanin. Hän etsi itselleen uuden tuottajan ja levytti singlen "Hippy Gumbo". Single sai huonot arvostelut, eikä tämäkään levytys myynyt.

John's Children, ensimmäinen yhtye

Bolanin manageri Simon Napier Bell liitti vuonna 1966 Bolanin manageroimaansa yhtyeeseen John's Children tunnetun managerin ja levytuottajan Kit Lambertin pyynnöstä. John's Children soitti psykedeelistä rockia, ja Bolanista tuli heidän kitaristinsa, vaikka hän ei ollut koskaan soittanut sähkökitaraa aikaisemmin.
Bolan kirjoitti John's Childrenin singlen "Desdemona", mutta BBC ei suostunut soittamaan sitä sen hiukan seksuaalisväritteisten sanoitusten vuoksi. Bolan lähti yhtyeestä ennen seuraavan singlen julkaisua.

Kuolema

Bolanin naisystävän Gloria Jonesin ajama auto ajoi päin puuta Barnesissa Lontoon lähistöllä yöllä 16. syyskuuta 1977, ja kyydissä ollut 29-vuotias Bolan kuoli välittömästi. Bolan on haudattu Golders Greenin hautausmaalle Lontooseen.

Yksityiselämä

Bolan meni vuonna 1970 naimisiin pitkäaikaisen tyttöystävänsä June Childen kanssa. Bolan erosi vaimostaan vuoden 1973 lopulla ja alkoi tapailla taustalaulajaansa Gloria Jonesia. Vuonna 1974 Bolan muutti Englannista veropakolaisena Los Angelesiin. Bolanin ainoa lapsi Rolan syntyi syyskuussa 1975.
Benjamin Raich

Kilpaura

Voitettuaan kaksi juniorimaailmanmestaruutta pujottelussa ja suurpujottelussa sekä yhden alppiyhdistetyssä Benjamin Raich siirtyi alppihiihdon maailmancupiin vuonna 1998. Jo seuraavana vuonna Raich otti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton pujottelussa Schladmingissa noustuaan voittoon ensimmäisen kierroksen 23. sijalta. Keväällä 2001 Raich nousi lopullisesti maailman huippujen joukkoon saavuttamalla ensin hopeaa maailmanmestaruuskilpailujen pujottelussa ja lopulta voittamalla pujottelun maailmancupin. Keväällä 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisissa Raich voitti pronssimitalin sekä pujottelussa että alppiyhdistetyssä.
Parin hieman hiljaisemman vuoden jälkeen Benni menestyi loistavasti kaudella 2005. Bormion MM-kilpailuissa Raich saavutti sekä pujottelun että alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden, ja lisäksi hän sijoittui suurpujottelussa toiseksi ja supersuurpujottelussa kolmanneksi. Uutena lajina maailmanmestaruuskisojen ohjelmaan tulleessa joukkuekilpailussa Raich voitti niin ikään hopeaa Itävallan joukkueessa. Myöhemmin keväällä hänet kruunattiin pujottelun, suurpujottelun ja alppiyhdistetyn maailmancupin voittajaksi.
Helmikuussa 2006 Raich voitti olympiakultaa Torinon talviolympialaisissa pujottelussa ja suurpujottelussa. Maaliskuussa 2006 Raich voitti ensimmäisen kerran urallaan maailmancupin kokonaiskilpailun. Lisäksi hän voitti toisen kerran peräkkäin suurpujottelun ja yhdistetyn maailmancupin.
Vuoden 2007 MM-kisoissa Raich voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa superalppiyhdistetyssä. Samalla kaudella hän voitti kolmannen kerran pujottelun maailmancupin. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän sai hopeaa suurpujottelussa. Kaudella 2009–2010 hän voitti alppiyhdistetyn maailmancupin. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän otti hopeaa joukkuekilpailussa.
Kauden 2005–2006 maailmancupin kokonaisvoittonsa lisäksi Raich on sijoittunut kokonaispisteissä toiseksi kausilla 2004–2005, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009 ja 2009–2010 sekä kolmanneksi kaudella 2003–2004. Pujottelucupin hän voitti kolmesti, suurpujottelucupin kahdesti ja alppiyhdistetyn kolmesti. Uran viimeiseksi jäänyt osakilpailuvoitto tuli Crans Montanan supersuurpujottelukilpailussa helmikuussa 2012, ja viimeinen palkintosija Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelukilpailussa maaliskuussa 2015.
Raich ilmoitti lopettavansa uransa motivaation puutteen vuoksi 37-vuotiaana syyskuussa 2015.
William Rapuzzi

Ura

Rapuzzi syntyi ja kasvoi Alaskan Anchoragessa, mutta hän siirtyi jo teini-ikäisenä Michiganiin Belle Tiren junioreihin. Green Bay Gamblers varasi Rapuzzin 62. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2008. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2008–2009, jolloin Rapuzzi oli Gamblersin neljänneksi paras pistemies tehoilla 21+30=51. Vuodet 2009–2013 hän kävi Colorado Collegea. Junior -vuotenaan 2011–2012 Rapuzzi toimi joukkueen varakapteenina. Senior -vuotenaan 2012–2013 hän jakoi tehoilla 15+20=35 CC:n sisäisen maalipörssin toisen sijan Alex Krushelnyskin kanssa edellään vain Rylan Schwartz sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Rapuzzi valittiin kauden päätteeksi WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen.
Syyskuussa 2013 Rapuzzi teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä myös AHL-joukkue Texas Starsin harjoitusleirille. Rapuzzi oli kaudella 2013–2014 tehoilla 16+42=58 Steelheadsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 16+42=58. Hänet palkittiin kauden päätteeksi ECHL:n vuoden tulokkaana John A. Daley Trophylla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2014–2015 Rapuzzi siirtyi Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle National League B:n EHC Vispiin. Hän oli tehoilla 24+42=66 joukkueen paras maalintekijä James Desmaraisin ja Tomáš Dolanan kanssa sekä koko sarjan toiseksi paras pistemies Desmaraisin jälkeen. Pudotuspeleissä Rapuzzi oli Vispin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+4=5. Helmikuussa 2015 seura lainasi hänet sarjatasoa ylemmäs National League A:n Rapperswil-Jona Lakersiin, jossa Rapuzzi pelasi yhden playout-ottelun. Kaudella 2015–2016 hän jatkoi Vispissä. Rapuzzi oli tehoilla 26+27=53 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Corey Locken kanssa edellään vain Julian Schmutz. Hän sijoittui koko NLB:n maalipörssissä neljänneksi sekä jakoi pistepörssin viidennen sijan Locken ja HC La Chaux-de-Fondsin Dominic Forgetin kanssa. Pudotuspeleissä Rapuzzi oli neljällä osumallaan Vispin paras maalintekijä Niki Altorferin kanssa. Maaliskuussa 2016 Visp lainasi hänet NLA-joukkue EV Zugiin, jossa Rapuzzi pelasi kaksi playoff-ottelua.
Rapuzzi palasi kaudeksi 2016–2017 taas Vispin vahvuuteen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 26+29=55. Rapuzzi jakoi NLB:n maalipörssin seitsemännen sijan HC Red Icen Jacob Berglundin kanssa. Marraskuussa 2017 hän siirtyi loppukauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella Norjan GET-ligaenin Stavanger Oilersiin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Kaudeksi 2018–2019 Rapuzzi siirtyi 1+1-vuotisella ja syyskuun loppuun asti kestävän try-outin sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Häntä oli houkuttelemassa joukkueeseen Oilersin apuvalmentajana toiminut Olli Hällfors, joka siirtyi Sportin A-nuorten päävalmentajaksi. Rapuzzi sai lokakuussa koejaksonsa päätteeksi jatkosopimuksen. 
Kaudeksi 2019–2020 Rapuzzi siirtyi monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen.
Kreationismi

Arvostelu

Kreationismin arvostelijoiden mukaan kreationismi on näennäistiedettä. Heidän mielestään kreationistien väitteet on tehty tukemaan perusteetonta oletusta kaikkeuden luojasta. Kreationismia arvostelevien skeptikoiden mielestä kreationistit käyttävät kirjoituksissaan tunnettujen tieteenharjoittajien lausuntoja valikoivasti ja vääristellen. He käyttävät myös niiden tutkijoiden lausuntoja, jotka eivät ole asiantuntijoita asiassa, jonka kreationisti esittää.
Tunnettuja kreationismin julkisia arvostelijoita ovat muun muassa Eugenie Scott, Richard Dawkins ja Massimo Pigliucci Yhdysvalloissa National Center for Science Education on vastustanut kreationistien pyrkimyksiä kieltää koulujen evoluution opetus tai rajoittaa sitä.
Ali ibn Yusuf

Ali ben Youssef (arab. علي ابن يوسف‎, ‘Alī ibn Yūsuf) oli Marrakechin kalifi vuosina 1106–1142 ja Almoravidien dynastian toinen hallitsija. Hän valloitti Madridin, Lissabonin ja vuonna 1115 Baleaarit. Sotaonni kääntyi 1118, kun Aragonian joukot valloittivat maureilta Zaragozan ja kuningas Alfonso I teki siitä pääkaupunkinsa. Samoihin aikoihin Pohjois-Afrikan puolella syntyi almoravideille vihamielinen muhamettilainen almohadien lahko, johon monet huomattavat heimopäälliköt liittyivät. Ali joutuikin palkkaamaan myös kristittyjä sotureita puolustaakseen Marrakechiä kapinallisten hyökkäyksiä vastaan vuonna 1129.
Alin kuoltua kalifiksi tuli Tachfine (1143–1145).
Anders Olivier Saelan

Anders Olivier Saelan (18. tammikuuta 1818 Antrea – 14. huhtikuuta 1874 Helsinki) toimi Teknillisen korkeakoulun perustana olleen Helsingin teknillisen reaalikoulun ensimmäisenä johtajana ja loi pohjan Suomen teknilliselle opetukselle. 
Saelanin vanhemmat olivat Hiitolan kirkkoherra Daniel Saelan ja Lovisa Eleonora Söderbom. Tultuaan ylioppilaaksi Viipurin kymnaasista 20-vuotiaana Saelan aloitti opiskelun Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa, joskin työskenteli samalla kotiopettajana Nils Nordenskiöldin perheessä.  Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1847 ja opiskeli sitten vielä vuoden kemiaa. Johtajaksi Helsingin teknilliseen reaalikouluun, joka toimi suoraan senaatin manufaktuurikonttorin alaisuudessa, hänet nimitettiin 1848. Saelan valmisteli koulun opetusohjelman, joka vakiintui kymmenen ensimmäisen toimintavuoden jälkeen teknilliseksi ammattiopetukseksi insinööri-, koneinsinööri-, arkkitehti-, kemian teknologian ja maanmittausosastoilla. Hän opetti itse kemiaa, matematiikkaa ja kirjanpitoa, mutta ennen muuta kehitti koulua ja hankki sinne ansioituneita ulkomaisia opettajia. Hän oli myös manufaktuuritoimikunnan jäsen ja 1856 teollisuuden kehittämiseksi perustetun valiokunnan jäsen, teki opintomatkat Eurooppaan 1856 ja 1859 ja valmisteli koulun muuttumisen Polyteknilliseksi kouluksi 1872. Saelan kuoli vain 56-vuotiaana, mutta hänen johtamansa koulu kehittyi nopeasti ensin korkeinta teknillistä opetusta antavaksi Polyteknilliseksi opistoksi 1877 ja sitten yliopistotasoiseksi Teknilliseksi korkeakouluksi 1908.  
Saelanin puoliso vuodesta 1859 oli Fredrika Lovisa Hovin (1838–1913).
V. E. Törmänen

Vilho Edvard (V. E.) Törmänen (sukunimi aik. Kyrö; 12. huhtikuuta 1886 Inari – 3. kesäkuuta 1967 Lohja) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Henkilötietoja

Törmänen valmistui opettajaksi Kajaanin seminaarista 1909 ja toimi kansakoulunopettajana ensin Rovaniemellä 1909–1910 sekä 1912–1918 ja sitten Vihdissä 1921–1930. Viimeksi hän oli opettajana Lohjalla 1930–1947. Törmänen oli myös päätoimittajana Keski-Pohjanmaa -lehdessä 1919–1921 ja Länsi-Uusimaa-lehdessä 1935–1937. Törmäsen ja hänen puolisonsa Liina Halvarin poika, pastori ja reservin vänrikki Onni Törmänen, kaatui talvisodassa maaliskuussa 1940 joukkueenjohtajana Turkinsaaressa.

Kirjailijan ura

Törmänen aloitti kirjoittamisen jo opiskellessaan Kajaanin seminaarissa. Hänen 1925 ilmestynyt esikoisromaaninsa Mestarit sijoittui lappilaiseen Juutuan kylään. Törmäsen tunnetuin teos, runokokoelma Tunturilauluja ilmestyi 1925 ja sai hyvän vastaanoton. Säveltäjä Yrjö Kilpinen sävelsi kokoelman runoista 12 kappaletta muun muassa runot Jänkä, Vanha kirkko, Laululle ja Tunturille. Runokokoelma käännettiin myös ruotsiksi ja saksaksi.
Törmänen joutui kuitenkin tahtomattaan mukaan 1920-luvun kirjallisiin taisteluihin kun professori Edvin Flinck (Linkomies) kritisoi samaan aikaan ilmestyneitä Tulenkantajat-ryhmään kuuluneiden runoilijoiden runokokoelmia ja piti Törmäsen Tunturilauluja-kokoelmaa niitä parempana. Kun Törmäsen toinen runokokoelma Elämän korpi ilmestyi 1928, Tulenkantajiin kuulunut Lauri Viljanen kirjoitti siitä murskaavan arvostelun jossa hän vertasi kokoelman runoja viikkolehtien palstoilla julkaistuihin "runollisiin rikkaruohoihin". Törmänen joutui tämän jälkeen julkaisemaan lähes kaikki teoksensa omakustanteina sillä kustantajat eivät halunneet niitä julkaista. Tätä tilannetta hän kuvasi itse 1956 ilmestyneessä omakustanteessa Harkittu "murha". Törmänen joutui omasta mielestään Tulenkantajien "klikkiterrorin kohteeksi".
Sampo Koskinen

Ura

Koskinen aloitti jalkapalloilun 6-vuotiaana Kyrkslätt IF:ssä. Hän pelasi siellä 17-vuotiaaksi asti ennen kuin siirtyi kaudeksi 1997 FC Honkaan pelaamaan Ykköstä. Vuonna 1998 Koskinen siirtyi Atlantis FC:n riveihin. Kaudella 2000 Atlantis sijoittui Ykkösessä toiseksi ja nousi karsintojen kautta Veikkausliigaan.
Seuraavan kauden Koskinen aloitti FC Hongassa, mutta hän siirtyi FC Jokereihin kesken kauden. Koskinen teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla ja pelasi kolmessatoista Veikkausliiga-ottelussa loppukaudesta. Talvella hän siirtyi Eerste Divisiessä pelanneeseen RBC Roosendaaliin. Koskinen pelasi RBC:ssä alkuun säännöllisesti, mutta joukkueen noustua Eredivisieen uusi valmentaja ei löytänyt enää hänelle käyttöä.
Vuonna 2003 Koskinen siirtyi Allsvenskanin IFK Göteborgiin. Harjoituskaudella Koskinen oli joukkueensa vakiomiehiä avaiskokoonpanossa. Juuri ennen sarjakauden alkua Koskinen kuitenkin loukkaantui, ja toivuttuaan hän ei saanut enää juuri vastuuta joukkueessaan. Näin Koskinen lainattiin kesken kauden 2004 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Superettaniin Bodens BK:hon. Koskinen pelasi joukkueessa hyvin ja kauden päätteeksi hänelle tarjottiinkin jatkosopimusta, jonka Koskinen kuitenkin hylkäsi, sillä hän ei viihtynyt Bodenin kaltaisessa pikkukaupungissa.
Vuodeksi 2005 Koskinen palasi takaisin Suomeen ja FC Honkaan. Kaudella 2005 joukkue voitti Ykkösen nousten suoraan Veikkausliigaan. Tämä oli Koskisen uran kolmas sarjanousu. Koskinen myös valittiin Ykkösen parhaaksi puolustajaksi. Veikkausliigassa Koskinen pelasi 22 liigaottelua ja toimi myös joukkueen kapteenina. Helmikuussa 2007 uutisoitiin Koskisen siirrosta norjalaiseen Sandefjordiin kahden vuoden sopimuksella. Keväällä 2008 siirtyi takaisin FC Honkaan.
Koskinen teki uransa ensimmäisen Veikkausliiga-maalin FF Jaroa vastaan elokuussa 2010.
Koskinen on myös esiintynyt eri ikäkausi- ja futsalmaaotteluissa.
Jenni Kivelä

Jenni Kivelä on suomalainen koreografi ja tanssitaiteilija, joka on valmistunut Teatterikorkeakoulun tanssitaiteenlaitokselta koreografiksi vuonna 2002. Hän on työskennellyt Zodiak – Uuden tanssin keskuksen housekoreografina 2004–2005 ja TADaC Theatre Academy Dance Companyn taiteellisena johtajana vuosina 2007–2008. Hän on tehnyt teoksia eri tanssiryhmille Suomessa ja ulkomailla kuten Helsinki Dance Company, Mobita Dansco, Pori Dance Company, Norrdans, Transitions Dance Company Laban. Hän on työskennellyt Valtion kolmevuotisen taiteilija-apurahan turvin vuosina 2006–2009 sekä 2014–2016. Hänen koreografiansa Juhlapäiviä voitti Saitaman kansainvälisen koreografikilpailun Japanissa vuonna 2005. Hänen teoksiaan on esitetty Suomessa ja ulkomailla lukuisissa eri paikoissa.
Pontochō

Pontochō (jap. 先斗町) on historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittävä kaupunginosa Kiotossa, Japanissa. Samoin kuin Gion, Pontochō tunnetaan varsinkin teehuoneistaan (ochaya) sekä geishoistaan. Kamo-joen töyrästä myötäilevä pitkulainen kaupunginosa on vain muutaman korttelin kokoinen. Alueen nimi on syntynyt yhdistelmänä japanin katua ja kaupunkia tarkoittavasta sanasta sekä englannin sanasta point tai portugalin samaa tarkoittavasta sanasta "ponto". 
Pontochō tuli länsimaissa tunnetuksi amerikkalaisantropologi Liza Dalbyn kirjoitettua etnografian geishaharjoittelijana viettämästään ajasta. Etnografia on julkaistu nimellä Geisha (1983).

Historia

Alue syntyi, kun köyhät viihdyttäjät siirtyivät asumaan 1500-luvulla jokivarren tulva-alueelle. Vesi elementtinä yhdistetään Japanissa asioiden alati muuttuvaan luonteeseen. Viihdealueisiin viitattiin runollisella termillä, jolla ei ole vakiintunutta suomennosta, mutta josta käytetään englanninkielisessä kirjallisuudessa termiä "floating world". Geishojen lisäksi tähän maailmaan kuuluivat myös muut viihdyttäjät soittajista näyttelijöihin sekä eri tasoisiin prostituoituihin.

Maamerkit

Maailmankuulu Pontochō Kaburenjōn teatteri sijaitsee Sanjo-dōrin päässä kaupunginosaa. Kioton geishat esittävät teatterissa tanssejaan kahdesti vuodessa Kamogawa Odorina eli Kamo-joen festivaalissa. Liput ovat hyvin kysyttyjä ja kalliita, mutta tämä on yksi harvoista tilaisuuksista nähdä katoamassa olevaa geisha-perinnettä tanssi- ja musiikkiesityksissä.