google/wiki40b huggingface dataset:
Somethin’ Else (klubi)

Somethin' Else oli jyväskyläläinen jazz-, funk-, afrobeat- ja latin-musiikille omistettu klubi. Klubi toimi keväästä 2006 vuoteen 2008 säännöllisesti Jyväskylän Popparissa (ent. Jazz Bar) ja vieraili lisäksi Tampereen ylioppilastalolla sekä Kuopion Introssa. Syksyn 2007 aikana toimintaa laajennettiin vähitellen myös Helsingin mbariin sekä Libertéhen ja Bossaan.
Somethin' Else -illat koostuivat vierailevan liveyhtyeen esiintymisestä sekä DJ- ja VJ-seteistä. Tarkoituksena oli tuoda mielenkiintoisia yhtyeitä muualta sekä myös esitellä jyväskyläläisyleisölle uusia paikallisia kykyjä. Vierailijoina kuultiin mm. useita eturivin nuoria suomalaisia jazz-muusikoita. Olennaisena osana Somethin' Else -iltoihin kuuluivat myös VJ:n tuottamat visuaalit. Klubin vakituisena DJ:nä toimi Matti Nives sekä VJ:nä alun perin toinen klubin perustajista Valtteri "Vallu" Länsimies, myöhemmin National RGB VJ:t Tampereelta.
Vuodesta 2009 klubin toiminta vähitellen hiljeni ja tapahtumat harvenivat. Ainakin toistaiseksi viimeiset Somethin' Else -klubit järjestettiin Popparissa 16. ja 17.7.2010 Jyväskylän Kesän yhteydessä. Liveyhtyeinä olivat Dalindèo, Jaska Lukkarinen trio ja Jukka Eskola Quintet sekä DJ-vieraana saksofonistina paremmin tunnettu Timo Lassy.
Klubi sai nimensä Cannonball Adderleyn samannimisen, vuonna 1958 julkaistun albumin mukaan.
Kyläneidonkieli

Ulkonäkö ja koko

Kaksivuotinen kyläneidonkieli kasvaa 30–90 cm korkeaksi. Varsi on tanakka, haaraton tai tyveltä haarova ja karkeakarvainen. Juuri on sinipunainen ja värjäävä. Yksisuoniset lehdet ovat kierteisesti ja vaihtelevat muodoltaan suikeista tasasoukkiin. Kukinto on yksihaarainen, toispuolinen viuhko eli kiemura, ja muistuttaa hieman lupiinia. Kukkien nuput ovat punertavan violetit. Kukan verhiö on lähes tyveen asti liuskainen. Teriö on 10–18 mm pitkä, suppilomainen ja vastakohtainen. Nuppuvaiheen jälkeen teriö muuttuu sinisiksi. Heteitä on 4 tai 5 ja ne ovat teriötä pidempiä. Palhot ovat eripituisia. Luotteja on kaksi kappaletta. Kyläneidonkieli kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmykset ovat pähkylämäisiä ja kurttupintaisia.
Suomessa tavataan harvinaisena puutarhakarkulaisena kyläneidonkielen lähisukulaista piiankieltä eli ratamoneidonkieltä (Echium plantagineum).

Levinneisyys

Kyläneidonkielta tavataan villinä koko Euroopassa lukuun ottamatta Espanjan ja Portugalin eteläisimpiä osia sekä pohjoisinta havumetsä- ja tundravyöhykettä. Yhtenäinen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Euroopasta Isoon-Britanniaan, Etelä-Skadinaviaan, Etelä-Suomeen, Baltiaan, Länsi-Venäjälle ja Kaukasukselle. Levinneisyysalue jatkuu hajanaisena itään päin Keski-Aasiaan saakka. Laji on levinnyt tulokkaana laajalle Pohjois-Amerikan itäosiin ja muun muassa Uuteen-Seelantiin. Suomessa kyläneidonkieltä tavataan Etelä-Lappia ja Kainuuta myöten. Etelä-Suomessa laji on vakiintunut uustulokas, pohjoisempana se on satunnainen uustulokas. Levinneisyysalue on kuitenkin koko Suomessa laikukkainen.

Elinympäristö

Kyläneidonkieli viihtyy kuivahkoilla kasvupaikoilla, kuten kivikkoisilla ja soraisilla tienvarsilla, kyläkedoilla ja lastauspaikoilla. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina ja esiintyy toisinaan viljelykarkulaisena.
Percival McLeach

Percival C. McLeach on fiktiivinen hahmo vuoden 1977 elokuvassa Bernard ja Bianca Australiassa. Percival McLeach on salametsästäjä, jonka tavoitteena on löytää harvinainen kullanvärinen kotkalintu Marahute. Percivalilla on suurikokoinen lemmikkigoanna Jonna, joka toimi hänen apulaisenaan ja joka pitää eläinten munista. Percival asuu hylätyssä opaalikaivoksessa Australiassa. Percivalin kerrotaan päässeen kolmannelle luokalle asti, ennen kuin hänet erotettiin koulusta.
Elokuvassa Percival nähtiin ensimmäisen kerran etsintäkuulutusjulisteessa. Myöhemmin hänet nähtiin Jonnan kanssa tarkastamassa yhtä ansoistaan ja Percival yllättyi kun hän huomasi nuoren pojan Tonin (eng. Cody) joutuneen ansaansa. Percival auttoi Tonin pois ansasta ja Jonna aiheutti Percivalin putoamisen ansakuoppaan hyppäämällä Tonin päälle. Percival suuttui tästä Jonnalle, mutta hän huomasi Tonin tietävän sijainnin Marahute-nimisen kotkalinnun luo löydettyään linnun höyhenen tämän repusta. Toni tiesi Percivalin olevan salametsästäjä ja kieltäytyi kertomasta sijaintia Percivalille, joka heitti Tonin repun krokotiileille revittäväksi huijaamaan viranomaiset luulemaan Tonin kuolleen. Percival vei Tonin muiden nappaamiensa eläinten joukkoon, joihin kuuluivat mm Frank-niminen lisko ja Krebbs-niminen koala. Percival yritti suostutella Tonin kertomaan sijainnin tarjoamalla puolet voitosta, mutta Toni kieltäytyi. Kun Jonna varasti ja söi kaikki munat, Percival sai tästä idean ja valehteli pojalle linnun kuolleen toisen salametsästäjän ampumana ja että hänellä ei ole enää syytä pitää poikaa vankina ja munien paleltuvan ilman emoa. Toni lähtee linnun pesän luokse Percivalin ja Jonnan seuraten häntä salaa ja Tonin huomattua linnun olevan elossa, Percival onnistuu vangitsemaan pojan ja linnun. Percival määräsi Jonnan syömään linnun munat pitääkseen linnun aisoissa, mutta Bernard oli vaihtanut munat kiviin, jotka Jonna heitti pettyneenä pois. Tämän jälkeen Percival yritti tappaa Tonin syöttämällä tämän krokotiileille, mutta Bernard onnistuu pysäyttämään koneen, jolla Percival yritti laskea sidotun Tonin jokeen. Percival yritti ampua köyden poikki haulikolla, mutta Jonna tönäisi hänet vahingossa jokeen jahdatessaan Bernardia. Krokotiilit lähtevät jahtaamaan Percivalia ja Jonnaa, mutta he onnistuvat karistamaan heidät kannoiltaan. Jonna pääsee maihin kalliolle ja vilkuttaa hyvästiksi Percivalille, joka on ajautumassa kohti vesiputousta. Percival ei ehdi uida pakoon virtausta ja hän putoaa alas vesiputouksesta omaan kuolemaansa. 
Percival McLeach esiintyi Mikin klubi-sarjan jaksossa "House of Crime", jossa hän riiteli Strombolin kanssa. Percival McLeach on ainoa Disneyn pahis, joka ei esiintynyt Mikin ketkuteatteri-elokuvassa.
On oletettavaa, että Percival McLeach on muiden Disneyn pahisten tavoin herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille rangaistuksena teoistaan.
Sotatila

Sotatila on sodan osapuolten keskinäinen suhde. Sotatila alkaa joko muodollisella sodanjulistuksella tai vihollisuuksien syttymisellä ja se voidaan julistaa koskemaan koko valtakunnan aluetta tai tiettyä osaa siitä. Sotatila päättyy rauhantekoon. 
Myös poikkeustilaa, johon valtio voi maan julistaa, voidaan sanoa sotatilaksi.

Sotatila Suomessa

Suomessa nimitystä ”sotatila” käytettiin vuonna 1930 annetussa laissa. Tämän lain nojalla Suomi julistettiin sota­tilaan talvi­sodan alettua 30. marraskuuta 1939, mistä lähtien Suomi oli sotatilassa 26. syyskuuta 1947 saakka, jolloin liittoutuneiden valvontakomissio poistui Suomesta Pariisin rauhansopimuksen astuttua voimaan. Nykyisessä lainsäädännössä nimitystä sotatila ei enää käytetä, vaan Suomen poikkeustiloja säätelevät valmiuslaki ja puolustustilalaki. Näistä järeämpi puolustustilalaki antaa viranomaisille sodan aikana käytettävät valtuudet. Valmiustilan ja puolustustilan julistamisesta päättää tasavallan presidentti valtioneuvoston presidentin esittelyssä, minkä jälkeen asianomaiset asetukset alistetaan eduskunnan hyväksyttäviksi.
Oikeuden kasvot

Juoni

Manhattanilla liikkuu sarjamurhaaja, joka valitsee kohteikseen oikeusjärjestelmän porsaanreikien läpi päässeitä rikollisia. Jokaisen uhrinsa ruumiin viereen surmaaja jättää vihjeeksi nelisäkeisen runon, joka perustelee veriteon. Salaperäinen tappaja näyttää aikovan puhdistaa kaupungin kadut pahantekijöistä, kun poliisi ei tähän pysty.
30 vuotta työparina toimineet etsivät Turk (De Niro) ja Rooster (Pacino) kutsutaan tutkimaan visaista tapausta. He seuraavat noukkoja vihjeitä ja värväävät avukseen huumediileri Spiderin (50-Cent). Ennen pitkää jäljet jahdissa alkavat kuitenkin johtaa kohti poliisien kotipesää.
Sandokan contro il leopardo di Sarawak

Juoni

Sarawakin leopardiksi kutsuttu Charles Drook kostaa isänsä kuoleman kaappaamalla Sandokanin morsiamen Samoan. Sandokan joutuu Drookin vangiksi, mutta onnistuu pakenemaan ja lopulta vapauttamaan Samoan.

Tuotanto

Sandokan contro il leopardo di Sarawak on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se tehtiin samaan aikaan ja samalla miehityksellä kuin tarinan edellinen osa, Sandokan alla riscossa. Elokuva on yksinkertainen, mutta lapsellisella tavalla viihdyttävä eksoottinen toimintaseikkailu.
Baden-Baden

Historia

Jo roomalaiset tunsivat kaupungin kuumat lähteet, ja paikka saikin heiltä nimen Aquae Aureliae. Keskiajalla kaupungin nimi oli Baden. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kaupunki kärsi pahoin ranskalaisten kynsissä. Maailmansodat eivät juuri vahingoittaneet sitä, joten kaupungissa on säilynyt paljon 1700- ja 1800-lukujen rakennuksia. 1800-luvulla, kun kylpyläkulttuuri kukoisti, Euroopan kuuluisimmat aristokraatit ja maailmantähdet vierailivat kaupungissa usein. Kuuluisia kylpylävieraita olivat esimerkiksi Britannian kuningatar Viktoria, Napoleon III, Venäjän keisari, Victor Hugo, Johannes Brahms, Fjodor Dostojevski ja Friedrich Nietzsche. 
Baden-Badenin alueella oli vuosina 1951–1993 Naton tukikohtia. Nyttemmin suurin osa niistä on lakkautettu.
Simca 1100

Simca 1100 on ranskalaisen Simcan vuosina 1967–1985 valmistama automalli. Se oli Renault 6:n rinnalla ensimmäisiä etuvetoisia monikäyttöisiä hatchback-perheautoja ja Simcan ensimmäinen etuvetomalli. Simca 1100 oli 1970-luvun alussa Ranskan myydyin automalli ja pysyi tuotannossa pitkään, yhteensä 1100-mallin autoja valmistettiin pari miljoonaa kappaletta 13 vuoden aikana. Mallin seuraaja oli vuonna 1978 esitelty Talbot Horizon, mutta myös 1100:n henkilöautoversion valmistus jatkui Talbot-merkillä vuoteen 1981 ja pakettiauton aina vuoteen 1985.

Historia

Simca 1100 oli Projekti 928:n tulos. Se aloitettiin vuonna 1962 ja sen viimeistelivät insinöörit Philippe Grundeler ja Charles Scales. Muotokieli päätettiin 1960-luvun alussa suoritetulla markkinatutkimuksella, joka osoitti kuluttajien kasvavan kiinnostuksen etuvetoisiin pikkuautoihin, joissa yhdistyivät järkevä tilankäyttö ja mukavuus. Keväällä 1962 Simca asetti tavoitteekseen tuoda vuosina 1967–1968 markkinoille uuden valikoiman etuvetoisia porrasperäisiä ja farmarimallisia henkilöautoja sekä kevyitä kuorma-autoja. Sekä poikittain että pitkittäin sijoitettuja moottoreita kokeiltiin, mutta lopulta päädyttiin ensin mainittuun. Simcassa oli myös monia enemmistöosakas Fiatilta kopioituja teknisiä ratkaisuja.
Vuonna 1963 Simca siirtyi Chryslerin omistukseen. Projektia jatkettiin ja tuotannon aloitukseen pyrittiin vuoteen 1967 mennessä.

Esittely

Kun Simca 1100 näki päivänvalon Pariisin autonäyttelyssä 1967, se oli muotoilultaan edistyksellinen ominaispiirteinään viistoperä ja taittuvat takaistuimet. Myös levyjarrut, erillisjousitus kaikissa pyörissä ja hammastanko-ohjaus olivat moderneja ratkaisuja. Saatavilla olivat käsi- ja automaattivaihteiset sekä puoliautomaattinen malli. Moottoria oli kallistettu, mikä mahdollisti matalamman konepellin. Väitetään, että Volkswagen tutki tarkasti Simca 1100:aa suunnitellessaan Golf-malliaan. 

Mallit

Simca 1100:ssa oli yhtenä ensimmäisistä autoista viistoperämuotoilu. Siinä oli taittuvat takapenkit ja sitä sai kolme- tai viisiovisena. Eri varustelutasot olivat LS, GL, GLS ja Special. Myös porrasperäisiä kolme- tai viisiovisia pystyperäisiä malleja (farmareja) oli saatavilla.
Autossa oli Simcan tyypin 315 bensiinimoottori, jossa venttiilit oli sijoitettu sylinterikanteen. Moottorien tilavuudet olivat vuodesta ja markkina-alueesta riippuen 944, 1 118 ja 1 294 cm³. Ison-Britannian markkinoilla 1,2-litraista mallia kutsuttiin nimellä Simca 1204.

Testimenestyksiä

Tekniikan Maailmassa 13/1970 julkaistiin kahdentoista 10 000–12 000 markan hintaluokkaan sijoittuvan automallin testi, jonka Simca 1100 voitti hintaansa nähden parhaana. Samana vuonna malli voitti myös saksalaisen Auto, Motor und Sport -lehden viiden auton vertailutestin.
Peter LeBlanc

Ura

OHL-joukkue Barrie Colts varasi LeBlancin 142. pelaajana vuonna 2004, mutta hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. LeBlanc pelasi kaksi seuraavaa kautta OPJHL-junioriliigaa Hamilton Red Wingsissa, jossa hänet palkittiin kauden 2004–2005 päätteeksi liigan vuoden tulokkaana. Kaudella 2005–2006, kevään 2006 pudotuspeleissä LeBlanc oli Red Wingsin paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Kyle Zettlerin kanssa tehoilla 8+8=16.
Chicago Blackhawks varasi LeBlancin seitsemännellä kierroksella 186. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Vuodet 2006–2010 hän kävi New Hampshiren yliopistoa. Kaudella 2008–2009 LeBlanc oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+16=30. Kaudella 2009–2010 hän nousi UNH:n kapteeniksi ja johdatti joukkueen Hockey Eastin runkosarjan mestaruuteen. LeBlanc ei yliopistovuosiensa vuoksi solminut NHL-sopimusta voimassa olleen varauksensa aikana, mutta hän siirtyi kuitenkin Blackhawksin organisaatioon solmittuaan vapaana agenttina vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Rockford IceHogsin kanssa. LeBlancin tulokaskausi 2010–2011 toi siellä 57 runkosarjaottelussa tehot 12+18=30. Hän pelasi osan kaudestaan myös ECHL-joukkue Toledo Walleyessa. LeBlanc valittiin myös ECHL:n tähdistöotteluun. Kesäkuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen IceHogsin kanssa.
Kaudella 2011–2012 LeBlanc oli tehoilla 24+20=44 IceHogsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Brandon Pirrin jälkeen. Huhtikuussa 2012 hän teki vuoden mittaisen NHL-sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. LeBlanc vietti alkukauden 2012–2013 lähinnä NHL:n työsulun vuoksi kokonaan farmijoukkue IceHogsissa, kunnes tammikuun 2013 lopulla Blachawks kauppasi hänet Washington Capitalsiin vaihdossa Mathieu Beaudoiniin. Loppukauden LeBlanc vietti farmijoukkue Hershey Bearsissa. Heinäkuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Capitalsin kanssa. Kaudella 2013–2014 LeBlanc pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan NHL-ottelunsa runkosarjan viimeisellä kierroksella 13. huhtikuuta 2014 Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.26 minuuttia.
LeBlanc siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Rögle BK:hon, jota hän oli kauden päätteeksi nostamassa SHL:ään. Kaudeksi 2015–2016 LeBlanc siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän kuitenkin osoittautui pettymykseksi ja teki 46 runkosarjaottelussa tehot 2+8=10, kunnes LeBlancin sopimus purettiin yhteisymmärryksessä helmikuussa 2016.
Syyskuussa 2016 LeBlanc teki sopimuksen ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesin kanssa.
Fat Possum Records

Fat Possum Records on Oxfordissa, Mississippissä toimiva yhdysvaltalainen levy-yhtiö. Alkuaikoinaan Fat Possum keskittyi julkaisemaan ainoastaan tuntemattomia mississippiläisiä blues-artisteja. Sittemmin levy-yhtiö on alkanut julkaista myös nuoremman polven rock-yhtyeitä.

Artisteja

Fat Possum tunnetaan parhaiten alkuaikojensa blues-artisteista kuten, R. L. Burnside, T-Model Ford, ja Junior Kimbrough. Viime aikoina Fat Possumin uudemmat artistit, kuten The Black Keys, ovat saaneet enenevässä määrin huomiota. Solomon Burken paluualbumi, "Don't Give Up On Me", voitti vuonna 2003 Grammy-palkinnon vuoden parhaana Blues-albumina.
ITunes Festival

iTunes Festival on vuosittainen kuukauden mittainen musiikkifestivaali, joka järjestetään Lontoon Roundhousessa. Se on järjestetty vuodesta 2007 eteenpäin. Festivaalilla esiintyy yli 60 artistia vuosittain. Lippuja annetaan ilmaiseksi iTunesin käyttäjille. Esitykset myös striimataan suorana lähetyksenä internetin välityksellä. Festivaaliin tunnetuimpia esiintyjiä lienevät Linkin Park & Muse.
Joan Bennett Kennedy

Joan Bennett Kennedy (synt. Virginia Joan Bennett; s. 9. syyskuuta 1936 New York) on yhdysvaltalaisen senaattori Edward ”Ted” Kennedyn entinen puoliso. Joan oli ”Kennedyn klaanin” kantava voima ja erinomaisten puheiden pitäjä.
Joan avioitui Ted Kennedyn kanssa vuonna 1958 ja erosivat vuonna 1982 Joanin alkoholiongelmien vuoksi. Heillä on kolme lasta.
Joan hoiti miehensä senaattorivaalit vuonna 1964, kun Ted makasi sairaalassa lento-onnettomuuden johdosta. Lisäksi hän tuki Tedin pyrkimystä presidentiksi vuonna 1980.
Joan Kennedy on pidätetty useasti rattijuoppoudesta.
Tromssa

Historia

Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta alueella ajoittuvat noin 9 000 vuoden päähän. Tromssan lähellä olevan Skavbergin kallioista on löytynyt kalliomaalauksia, jotka on ajoitettu 4 500 vuoden päähän. Merkkejä saamelaiskulttuurista on 2 000 vuoden ajalta. Ensimmäiset skandinaavit saapuivat alueelle 300–400 jaa. 1700-luvulla alueelle muutti siirtolaisia Suomesta (kts. kveenit).
Tromssan kaupunki perustettiin 1794, mutta ensimmäinen kirkko on rakennettu jo 1252. 1800- ja 1900-luvun vaihteessa alueen suomalais- ja saamelaisyhteisöt joutuivat rajun norjalaistamisohjelman kohteeksi.
Natsi-Saksan valloitettua Etelä-Norjan toisessa maailmansodassa Tromssa toimi vapaan Norjan pääkaupunkina muutaman viikon ajan. Sodasta Tromssa säästyi ainoana Pohjois-Norjan kaupunkina ilman vahinkoja.
Kaupungin väkimäärä on kasvanut voimakkaasti 1960-luvulta asti. Tähän on vaikuttanut vuonna 1964 tehty kuntaliitos, jossa Tromssaan liitettiin Tromsøysundin ja Ullsfjordin kunnat sekä pääosa Hillesøyn kunnasta. Kuntaliitoshetkellä Tromsøysundissa oli yli 16 000 asukasta. Tromssan yliopiston perustaminen vuonna 1968 on myös vauhdittanut väestönkasvua.
Tromssassa toimii Tromssan ruijansuomalaisten yhdistys – Tromsø norskfinske forening (perustettu 1983).

Kyliä ja paikkoja

Moskivuono (Ullsfjord), Tromssannuora (Tromsøysundet)

Urheilu

Jalkapalloseura Tromsø IL pelaa Norjan pääsarjassa. Tromssa oli myös ehdolla vuoden 2018 talviolympialaisten järjestäjäksi.
Shirakumo (1927)

Palvelus

Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikköön.
Alus upposi torpedoituna 16. maaliskuuta 1944.
Prevent 360

Historia

Prevent 360 syntyi vuoden 2017 alussa, kun Intera Partnersin hallinnoimat rahastot ostivat ISS Security Oy:n.

Palvelut

Prevent 360:n tarjoamia palveluita ovat muun muassa vartiointipalvelut, turvatekniikka, etävalvontapalvelut ja hälytyskeskuspalvelut.
Kääpiöhuitti

Koko ja ulkonäkö

Kääpiöhuitti on pikkuhuitin näköinen, mutta vain 16-18 cm pitkä, kun pikkuhuitti on pari senttiä isompi. Vatsapuoli on vaalea, selkäpuoli tumma, naaraan rinta on  ruskeansävyinen, koiraan harmaampi. Koirailla ja nuorilla on ruskeassa selässään valkeita pilkkuja.

Levinneisyys

Kääpiöhuitti pesii Itä-Euroopassa ja Aasiassa. Se on muuttolintu ja talvehtii Afrikassa ja Kaakkois-Aasiassa. Suomessa lajia nähtiin 11 kertaa vuosina 1981-2003 - siis keskimäärin joka toinen vuosi.

Elinympäristö

Kääpiöhuitti on kosteikkojen laji.

Lisääntyminen

Kääpiöhuitti pysyy pesimäaikana ihmisen näkymättömissä, ja tekee tyypillisesti 4-8 munaa.

Ravinto

Kääpiöhuitti syö hyönteisiä matalasta rantavedestä, ja etsii niitä näköhavaintojensa avulla.
Laiterla

Laiterla on kylä Etelä-Halikossa, Varsinais-Suomessa. Kyläalue koostuu Kokkilantien ja Kaninkolantien väliin jäävistä muutamasta mäestä, joille kylän muutamat asuintalot on rakennettu.
Laiterlaa rajaavat Kaninkola, Suppala ja Immala. Kylän korkein kohta on Suppalan rajalla oleva Salonmäki. Laiterlan eteläosassa mäkien välissä on pieni alue niittyä ja viljelysmaata. Pienen kyläalueen ainoa kunnallispalvelu on kirjastoauton pysäkki.
Laiterla sijaitsee Purilanjokilaaksossa, missä on Halikonjokilaakson lisäksi Halikon vanhimmat kylät. Laiterlan perustamisajankohtaa ei tiedetä, mutta 1300-luvulla se oli jo olemassa. Laiterlassa on alkujaan ollut kaksi kantatilaa, joista toinen on hävinnyt 1700-luvun lopun isojakoon menneessä. Laiterlan päätilalla on lähteiden mukaan ollut vain yksi torppa, eikä tilaluku kasvanut torpparilain saati siirtoväen asutuksen myötä, minkä vuoksi Laiterla on jäänyt yhdeksi pienimmistä Halikon kylistä.
Valtionetu

Valtionetu (ransk. raison d'État) on historiallinen poliittisen toiminnan periaate, jonka mukaan tavoitteena pitää olla valtion olemassaolon turvaaminen. Periaatteen merkittävin puolestapuhuja oli italialainen Niccolò Machiavelli (1469–1527). Pyrkimys valtionedun esiintuomiseen oli tärkeässä asemassa yksinvaltiaiden aikana, mutta 1800-luvulla se heikkeni ja sai piirteitä reaalipolitiikasta eli tavoitteiden asettamisesta toteuttamismahdollisuuksien mukaisiksi.
Iittalan musiikin kesä

Iiittalan musiikin kesä ry on vuonna 2017 perustettu yhdistys. Yhdistyksen pääasiallinen tehtävä on järjestää IIttalan musiikkijuhlia.
Yhdistyksen hallitukseen kuuluu Tuomas Nikkanen (musiikkijuhlien taiteellinen johtaja), Riitta Muikku-Piirainen (musiikkijuhlien toiminnanjohtaja), Hillevi Kaarlenkaski sekä varajäsenet.
Yhdistys järjesti musiikkijuhlat ensimmäisen kerran kesällä 2017.
Yhdistys tilasi hämeenlinnalaiselta säveltäjä Sampsa Ertamolta v.2017 kamarioopperan Yllätä ikuinen virta Toivo Kuulan elämästä juhlistamaan Toivo Kuulan kuoleman 100v juhlavuotta. Teos saa kantaesityksensä kesän 2018 musiikkijuhlille IIttalassa.
Viimeinen kesä (kuvateos)

Wagnerin vierailun taustaa

Suomi oli saanut järjestettäväkseen vuoden 1940 kesäolympialaiset. Tehdäkseen maata tunnetuksi ennen kisoja, Suomen matkailijayhdistys päätti kutsua saksalaisen valokuvaajan Hans Wagnerin kiertomatkalle Suomeen. Tarkoitus oli myöhemmin julkaista kuvateos hänen ottamistaan väri- ja mustavalkokuvista. Matkallaan Henning testasi uusia väridiafilmejä. Värikuvaus oli vielä tuohon aikaan erittäin harvinaista Suomessa, muualla maailmallakin se alkoi yleistyä vasta 1950-luvulla.
Syksyllä 1939 syttyneen sodan vuoksi olympialaiset jäivät kuitenkin järjestämättä ja myös kirjan julkaisu peruuntui. Wagner kävi vielä vuonna 1941 kirjeenvaihtoa suomalaisen kustantajan kanssa. Hän ilmoitti, että teokseen on valmiina 40 kuvaa kuvateksteineen. Tämän jälkeen ne kuitenkin unohtuivat arkoistoihin yli neljänkymmenen vuoden ajaksi, kunnes kuvat jälleen löydettiin ja julkaistiin vihdoin kirjana vuonna 1985.
Viimeinen kesä koostuu lähes kahdestasadasta ainutlaatuisesta värivalokuvasta, jotka kuvaavat Suomea ja suomalaista elämänmenoa kesällä 1939. Kuvien lisäksi se sisältää kirjailija Eila Pennasen kirjoittaman 12-sivuisen katsauksen 1930-luvun Suomeen sekä tilastotietoja samalta ajalta.

Wagnerin reitti Suomessa

Hans Wagner kiersi Suomea omalla autollaan. Kuukauden mittaisen matkansa aikana hänellä oli oppaana valokuvaaja Päivi Kosonen, joka oli jo aikaisemmin tutustunut Wagneriin ollessaan oppilaana tämän värivalokuvauskurssilla Saksassa. Matkallaan Wagner kiersi länsirannikkoa lukuun ottamatta koko Suomen.
Wagner aloitti kiertomatkansa Helsingistä, jonne hän saapui laivalla 24. kesäkuuta. Sieltä hän matkusti Suomenlahden rannikkoa pitkin Kannakselle ja Laatokan Karjalaan. Savonlinnasta Wagner jatkoi sisävesilaivalla Kuopioon ja sieltä edelleen autolla Pohjois-Karjalan ja Kainuun kautta Oulun. Oulusta matka jatkui Kemijoen vartta pitkin Rovaniemelle. Hänen reittinsä pohjoisin etappi oli Jäämeren rannalla sijaitseva Petsamo. Paluumatkallaan Wagner ajoi Keski-Suomen ja Hämeen läpi takaisin Helsinkiin. Saksaan hän palasi Ruotsin kautta, joten Wagner ehti vielä vierailemaan Turussa ja Ahvenanmaalla.
Wagnerin reitti: Helsinki – Porvoo – Kotka – Hamina – Viipuri – Lappeenranta – Imatra – Valamo – Sortavala – Punkaharju – Savonlinna – Varkaus – Kuopio – Joensuu – Kajaani – Oulu – Rovaniemi – Inari – Petsamo – Rovaniemi – Kemi – Oulu – Jyväskylä – Tampere – Hämeenlinna – Lahti – Helsinki – Turku - Ahvenanmaa.
Hyötykuorma

Hyötykuorma tarkoittaa lentokoneen tai avaruusaluksen tai raketin suurinta mahdollista kuljetuskapasiteettia. Hyötykuorma voi tarkoittaa myös itse kuljetettavaa lastia. Se on yleensä tavaraa, ammuksia, tieteellistä välineistöä, ajoainetta tai polttoainetta. Kuljetukseen kuluvaa aluksen omaa ajo- tai polttoainetta ei lasketa hyötykuormaksi.