google/wiki40b huggingface dataset:
Lääketukku

Lääketukku Oy – Medicinparti Ab oli suomalainen lääkkeiden ja muiden apteekkitavaroiden tukkukauppa, joka toimi vuosina 1949–1989 ja kuului vuoteen 1988 asti Huhtamäki-yhtymään. Nykyisin Lääketukku on Tamro Oyj:n aputoiminimi.

Historiaa

Tammikuussa 1949 Huhtamäki-yhtymän johto teki päätöksen apteekkialan tukkukaupan perustamisesta Helsinkiin. Lääketukun tarkoituksena oli yhtiöjärjestyksen mukaan valmistaa ja tuoda maahan, myydä ja välittää lääkeaineita, apteekkitavaroita, kemikalioita sekä muita näihin läheisesti liittyviä tavaroita. Sen kilpailijoita olivat tuolloin Tampereen Rohdos Oy sekä keskenään yhteistyössä toimivat Aurum Oy ja Pharmakon Oy. Eräät isot lääkevalmistajat myivät tuotteitaan myös suoraan apteekeille huomattavin määräalennuksin. Huhtamäki näki tilaisuutensa ennen kaikkea siinä, että sairaalat saivat vuoden 1949 lakimuutoksessa oikeuden ostaa tarvikkeensa suoraan tukkukaupasta ohi apteekkien.
Lääketukku pääsikin nopeasti tärkeään asemaan sairaalamyynnissä. 
Vuonna 1953 otettiin ohjelmaan myös kemikaalien myynti ja omien kosmetiikkatuotteiden valmistus nimellä Fincos, josta tuli pian itsenäinen yhtiönsä Huhtamäki-yhtymän sisällä.
Helsingin ohella Lääketukku perusti sivuliikkeen Turkuun 1960 ja Tampereelle 1961. 1970-luvulle tultaessa lääketehtaat alkoivat yhä enemmän myydä tuotteitaan suoraan sairaaloille ja laitoksille, ja Lääketukun kasvu alkoi hiipua. Se perusti kuitenkin 1970-luvun alkupuolella uusia sivuliikkeitä Ouluun, Kuopioon, Vaasaan ja Jyväskylään ja oli vuoteen 1979 mennessä noussut Suomen johtavaksi lääkkeiden tukkukaupaksi. Lääkkeiden ja lääkevalmisteiden lisäksi valmikoimaan kuului röntgenfilmejä, sairaalatarvikkeita, tutkimuskemikaaleja, laboratoriotarvikkeita ja kosmetiikkaa.
Kilpaillakseen tehokkaammin Lääketukkua vastaan Tampereen Rohdos Oy, Aurum Oy ja Pharmakon Oy yhdistyivät Tamroksi vuonna 1970. Vuonna 1988 Lääketukku Oy myytiin Tamrolle osana Huhtamäki-yhtymän toimialarationalisointia.
Red Dead Redemption: Undead Nightmare

Pelaaminen

Red Dead Redemption: Undead Nightmare on kolmannesta persoonasta kuvattu villiin länteen sijoittuva toimintaseikkailupeli, jonka avoimessa peliympäristössä pelaaja voi suorittaa tehtäviä haluamallaan tavalla. Pelin ympäristö vilisee erilaisia zombien elementtejä. Etsintäkuulutettujen jahtaaminen on korvattu pelissä kadonneiden henkilöiden etsimisellä, jossa pelaajan täytyy löytää kadonnut henkilö vaarallisesta ympäristöstä ja tuoda turvallisesti takaisin tämän perheen luo. Erilaisten jengien ja lainsuojattomien ryhmien piilopaikat on korvattu hautuumailla, joita pelaaja voi tyhjentää zombeista.
Pelaajat voivat edellisenkin osan tapaisesti metsästää eläimiä, mutta tosin myös ne ovat muuttuneet pelissä zombeiksi. Tavanomaisten riistaeläinten, kuten karhun, puuman ja suden tapaan pelaaja voi metsästää myös myyttisiä taruolentoja, kuten yksisarvisia, chupacabroja sekä isojalkoja. Myös ilmestyskirjan neljä hevosta on mahdollista kesyttää ratsuiksi, joista jokaisella hevosella on oma erityiskykynsä vaikuttaa zombeihin tai pelaajaa ympäröivään maastoon. Peli sisältää myös uusia aseita. Kun Red Dead Redemptionissa oli mahdollista tyhjentää ruumiiden taskut, voi Undead Nightmaressa ottaa ruumiista osia ja käyttää niitä ammuksina väkipyssyssä säästäen oikeita ammuksia.
Uudistetun yksinpeliominaisuuden lisäksi Undead Nightmare esittelee myös uusia moninpelejä. Esimerkiksi ”Undead Overrun” -moninpelissä neljän pelaajan ryhmän täytyy taistella kasvavaa zombielaumaa vastaan, kun taas ”Land Grab” -moninpelissä pelaajien täytyy varjella suuren kaupungin alueita hyökkääjiltä. Verkon moninpelissä pelaajan on mahdollista muuttaa ulkonäkönsä myös zombiemaiseksi.

Juoni

Epäkuollut rutto ottaa vallan villissä lännessä aiheuttaen tuhoisia seurauksia. Kaupungeissa, pikkukylissä ja siirtokunnissa ympäri maata kansalaiset joutuvat kamppailemaan elämästään kuolettavia zombeja vastaan. John Marstonin on lähdettävä matkaan ja pysyteltävä hengissä niin kauan, että löytää tautiin parannuskeinon, sillä myös hänen vaimonsa Abigail ja poikansa Jack ovat saaneet tartunnan. Matkan varrella läpi vuoristojen, preerian, aavikkojen ja rajakaupunkien sekä solien läpi Marstonin täytyy auttaa myös taudista selviytyneitä, puhdistaa kaupungit ja asutusseudut epäkuolleista ja lopettaa alati kasvava epäkuolleiden lauma. Kun peli on päästy läpi, John Marston herää henkiin zombiena, mutta hänellä on normaalin ihmisen sielu, sillä hänet haudattiin taskussaan pullo pyhää vettä.
Astoria-sali

Astoria-sali on juhlahuoneisto Helsingin Punavuoressa Ison Roobertinkadun varrella. Astoria-juhlasali valmistui aikoinaan elokuvateatteriksi. Nykyisin tila toimii Astoria-nimisenä juhlatilana, jossa voi järjestää jopa 500 henkilön cocktailtilaisuuksia tai 50–250 henkilön istuvia illallisia. Tilat soveltuvat myös messujen, konserttien sekä näytelmien järjestämiseen.

Historia

Helsingin Iso Roobertinkatu 14:ssä sijainnut elokuvateatteri avattiin 1920 Astoria-nimisenä. Ensimmäiset 15 vuotta teatteri oli Astoria, kunnes nimi vaihdettiin vuoden ajaksi Empireksi. Vuonna 1936 teatterista tuli Astor.
Teatterissa alettiin näyttää 1970-luvun lopulla päivisin ”uskallettuja elokuvia”, ja näihin näytöksiin käynti järjestettiin sisäpihan kautta. Tätä puolta Astorin toiminnasta kutsuttiin nimellä Takaportti. Elokuvateatterin toiminnan loputtua 1987 tilat remontoitiin juhlahuoneistoksi.
Astoria on rakennettu vuonna 1919, ja tila edustaa uusklassista tyylisuuntaa. Historiallinen Astoria-sali on yli kahdeksan metriä korkea juhlatila, jossa on näyttävä kattosyvennys sekä koristeelliset seinä- ja katto-ornamentit. Tilassa on myös esiintymislava sekä iso parvi ja aulatilat kolmessa kerroksessa.
Liikkuva linna

Juoni

Hatterin perheen vanhin tytär Sophie on kyllästynyt elämäänsä hattukaupassa, mutta ei voi toivoa enempää, koska vanhan perinteen mukaan vanhimman tyttären kuuluu tyytyä osaansa. Ainoan huvin Sophien elämään tuovat huhut tyttöjen sydämiä syövästä velho Howlista, jonka liikkuva linna on asettunut Market Chippingin lähistölle.
Eräänä iltana Sophien viimeistellessä hattuja kaupassa paikalle saapuu mahtava ja pelottava Erämaan noita. Syytään kertomatta hän loihtii Sophien vanhaksi eukoksi. Sophie jättää työnsä ja lähtee etsimään onneaan muualta. Viluissaan hän hakee yösijaa ainoasta lämpimästä paikasta mitä kukkuloilta löytyy: Howlin liikkuvasta linnasta.
Linnassa Sophie tutustuu viekkaaseen tulidemoni Calciferiin, jonka kanssa hän tekee sopimuksen: jos Sophie saa purettua Calciferin ja Howlin sopimuksen, tulidemoni puolestaan vapauttaa Sophien tämän omasta kirouksesta. Sophie päättää jäädä Howlin linnaan siivoojaksi, voidakseen sillä verukkeella tutustua linnaan ja sen salaperäisen oven takaisiin paikkoihin. Mutta kauanko turhamainen nuori velho sietää nurkkiaan nuuskivaa omapäistä siivoojaansa?

Päähenkilöt

Sophie, kirjan päähenkilö, on nuorena tyttönä vaatimaton ja kohtaloonsa perheensä hattukaupan perijänä alistunut nuori tyttö. Vanhaksi muuttuessaan hän heittäytyy kuitenkin rääväsuiseksi, uteliaaksi ja häikäilemättömäksi vanhukseksi, koska mitä menetettävää hänellä enää olisi? Sophie alkuun halveksii lapsellista Howlia, mutta tulee hyvin toimeen linnan muun väen kanssa.
Howl haluaa useimpien ihmisten olettavan hänen olevan vaarallinen ja mahtava velho. Oikeasti hän on vähän päälle parikymppinen, vastuutaan pakoileva ja naiivi mies. Howlilla on tapana myös saada naiset rakastumaan itseensä, mutta heti sen jälkeen hylätä heidät.
Calcifer on linnaa liikuttava kiero tulidemoni, joka ystävystyy Sophien kanssa siinä määrin kuin demoni nyt voi ystävystyä kenenkään kanssa. Hän ivailee paljon Howlin kustannuksella ja on tyytymätön kohtaloonsa Howlin taikuuden lähteenä.
Michael on viimeinen linnan neljästä asukista. Hän on 15–16-vuotias orpopoika, jonka Howl on ottanut oppipojakseen. Luonteeltaan Michael on avulias ja ystävällinen. Hän on rakastunut Sophien nuorimpaan sisareen.

Vastaanotto

Tähtivaeltajan Toni Jerrmanin mukaan Liikkuva linna ei ole mikään ohittamaton klassikko, mutta silti suhteellisen valloittava ja omaperäinen kirja. Legolaksen Elli Lepän mukaan kirjan juoni jää hajanaiseksi. Henkilöhahmot eivät tunnu kehittyvän tarinan aikana ja tarinassa tapahtuu liian vähän, jotta se olisi todella kiintoisa.
FS Commandant Bouan (F797)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa.
Wilfried Jacobs

Wilfried Jacobs on belgialainen balettitanssija. Hän on Suomen Kansallisbaletin ensitanssija.
Jacobs on opiskellut Chopiniana-balettikoulussa 1986–1987 ja Stedelijk Instituut voor Balletissa (nyk. Kuninkaallinen balettikoulu) Antwerpenissa 1987–1995. Ennen Kansallisbalettia hän on ollut kiinnitettynä Badisches Staatstheaterissa Karlsruhessa 1995–1998.
Jacobs on tanssinut Suomen Kansallisbaletissa vuodesta 2007. Vuonna 2009 hänet nimettiin ensitanssijaksi. Jacobs aloitti elokuussa 2013 Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitoksen koulutussuunnittelijana.
Aleksandar Đorđević

Ura

Đorđević aloitti koripallouransa Partizanissa, jossa hän pelasi kuusi kautta. Joukkueen paidassa hän voitti kaksi kertaa Jugoslavian mestaruuden sekä yhden Korać Cupin. Viimeisellä kaudellaan Partizanissa hän voitti Euroliigan mestaruuden. Kotimaastaan Đorđević siirtyi Italiaan, jossa hän edusti Olimpia Milanoa ja Fortitudo Bolognaa. Euroopasta hän siirtyi yhdeksi kaudeksi NBA:han Portland Trail Blazersin paitaan ja teki kaudella 1996–1997 3,1 pistettä ja antoi 0,6 syöttöä ottelua kohden. Kauden jälkeen hän siirtyi Espanjaan, jossa hän pelasi FC Barcelona Bàsquetin ja Real Madrid Balonceston riveissä. Vuosina 2003–2005 Đorđević edusti Teemu Rannikon kanssa Scavolini Pesaroa. Vuonna 2005 hän lopetti peliuransa Olimpia Milanon paidassa. Peliuran jälkeen hänet valittiin Euroliigan 50 tärkeimmän koripallovaikuttajan joukkoon.
Peliuransa jälkeen Đorđević siirtyi Olimpia Milanon päävalmentajaksi tammikuussa 2006.
Anne-Marie Colchen

Yleisurheilu

Colchen voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 korkeushypyssä kultaa maansa ennätystuloksella 160 cm. Lontoon 1948 olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi tuloksella 140 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän oli kuudes tuloksella 150 cm.
Colchen voitti Ranskan mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1946, 1948, 1949 ja 1950. Ranskan ennätystä hän paransi vuoden 1946 suorituksensa lisäksi vuonna 1949 tulokseen 163 cm.

Koripallo

Colchen pelasi koripalloa Ranskan pääsarjatasolla ja voitti Ranskan mestaruuden CS Château-Thierry -seurassa vuosina 1950–1952. Ranskan maajoukkueessa hän pelasi 63 maaottelua vuosina 1946–1956. Vuoden 1953 MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia ja oli turnauksen korikuningatar. Hän osallistui myös muun muassa vuosien 1950, 1952, 1954 ja 1956 EM-kilpailuihin ja oli Unkarin EM-turnauksen 1950 paras pisteidentekijä.
MAOL

MAOL ry eli Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL ry on vuonna 1935 perustettu pedagoginen ainejärjestö, joka toimii matemaattis-luonnontieteellisen kulttuurin puolestapuhujana ja opetuksen kehittäjänä suomalaisessa yhteiskunnassa. Liitto harjoittaa julkaisu- ja koulutus- ja tiedotustoimintaa.  
MAOL julkaisee myös taulukkokirjaa, jota käytetään apuna muun muassa ylioppilastutkintoa tehdessä.

Kilpailut

MAOL järjestää vuosittain kansalliset Neljän tieteen kisat eli peruskoulun matematiikkakilpailun ja lukiossa fysiikka-, kemia- ja matematiikkakilpailut sekä Datatähti-kilpailun, johon saavat osallistua myös peruskoululaiset.

Koepaketit ja muu materiaali

MAOL julkaisee opettajien käyttöön erilaisia koepaketteja helpottamaan kokeiden laatimistyötä ja varmentamaan esimerkiksi lukioiden kurssikokeiden yhteismitallisuutta eri puolilla Suomea. Myös ylioppilaskirjoituksiin valmentavat preliminäärikokeet kuuluvat MAOL:n kautta saataviin materiaaleihin. Koulut voivat tilata näitä materiaaleja MAOL:n omistaman kustannusyhtiön MFKA -kustannuksen kautta. MFKA markkinoi myös muuta luonnontieteiden opetustyötä edesauttavaa materiaalia.

Dimensio

MAOL julkaisee jäsenlehteä nimeltä Dimensio, joka ilmestyy kuudesti vuodessa. Dimension artikkeleista on luonnontieteiden opettajien lisäksi hyötyä myös mm. YO-kirjoitusten tuloksista kiinnostuneille opiskelijoille, sillä kunkin YO-kirjoituskerran jälkeen lehdessä julkaistaan yksityiskohtainen analyysi niin matematiikan, fysiikan kuin kemiankin vastauksista.
Kordofan

Kordofan (arab. كردفان‎, Kurdufān) on maantieteellinen ja historiallinen alue Sudanissa Valkoisen-Niilin ja Darfurin vuorten välissä. Hallinnollisesti se jakautuu Etelä- ja Pohjois-Kordofanin osavaltioihin.
Kordofanin tasanko on savannia, joka pohjoisessa rajoittuu Saharan autiomaahan. Ennen arabien tuloa sitä asuttivat kordofanilaisia kieliä puhuvat kansat. Ainakin osaa alueesta hallitsivat Meroe ja Alwa, ja 1400-luvulle saakka se kuului kristityn Nubian kulttuuripiiriin.
Sennarin perustaneet fundžit alistivat Kordofanin 1500-luvun alussa. Saman vuosisadan lopussa sen valtasi Darfurin sulttaanikunta, jonka hallintokaupungiksi tuli El Obeid. 1600–1700-luvuilla alue jakautui lukuisiksi itsenäisiksi tai Darfurista riippuvaisiksi valtioksi kuten Tegali ja Dilling. Egypti valtasi Kordofanin vuonna 1821. Vuosina 1882–1899 sitä hallitsivat mahdilaiset. Myöhemmin alueesta tuli yksi Sudanin maakunnista. Etelä-Kordofanin Nubavuorilla asuvat nubat ovat kärsineet Sudanin sisällissodasta.
Henry Rollins

Henry Rollins (s. 13. helmikuuta 1961 Washington DC, nimellä Henry Lawrence Garfield) on yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja, spoken word -artisti, runoilija, kirjailija, näyttelijä ja radiopersoona. Hän on laulanut Black Flagissa ja Rollins Bandissa. Hän asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Rollins on toiminut lukuisissa poliittisissa kampanjoissa, joiden aiheena on ollut muun muassa nälänhätä, seksuaalivähemmistöjen oikeudet sekä sotien vastustaminen.

Varhainen elämä

Rollins kasvoi Washingtonissa pääosin äitinsä kasvattamana ja näki avioeroisäänsä viikonloppuisin. Hänellä oli onneton lapsuus, ja hän kärsi muun muassa epävarmuudesta ja hyperaktiivisuudesta, johon hän sai lääkitystä. Neljätoistavuotiaana Rollins löysi painonnoston, mikä ansiosta hän sai itsevarmuutta. Rollins oppi äidiltään rakkauden kirjallisuutta kohtaan. Hän viihtyi yliopistossa yhden lukukauden ajan.

Ura

Vuonna 1980 Rollins liittyi punk-yhtyeeseen S.O.A. ja seuraavana vuonna laulusolistiksi Black Flagiin. Lihaksikkaan ja tatuoidun Rollinsin energiset lavaesiintymiset herättivät huomiota. Black Flagin hajottua vuonna 1986 Rollins perusti Rollins Bandin, jonka musiikissa oli myös hiukan jazz- ja heavyelementtejä. Rollins Bandin suurin menestyslevy oli Weight (1994), joka pääsi Billboard-listan top-40:een.
1990-luvulla Rollins alkoi kirjoitella kärjekkäitä artikkeleja lehtiin ja ryhtyi pitämään spoken word -esityksiä. Vuoteen 1997 mennessä hän oli julkaissut jo 10 kirjaa, mutta hän ei pidä itseään erityisen lahjakkaana kirjoittajana. Nykyisin Rollins kiertää maailmaa antamassa spoken word -esityksiään, joissa hän kritisoi usein Yhdysvaltain nykypolitiikkaa, etenkin George W. Bushia. Hän on esiintynyt myös elokuvissa ja toiminut radio- ja televisiojuontajana kuten The Henry Rollins Show'ssaan (2006–2007), jossa hän haastatteli viihdemaailman ihmisiä ja tarjosi omaa yhteiskuntakriittistä näkemystään ajankohtaisiin asioihin.

Mielipiteet

Rollins ei käytä alkoholia eikä polta, ja hän on osallistunut huumeidenvastaisiin kampanjoihin. Hän hyväksyy abortin ja vastustaa kuolemanrangaistusta.
HMS Coventry (D118)

Palvelus

HMS Coventry osallistui maaliskuussa 1982 Gibraltarin vesillä Springtrain 82 -harjoitukseen, kun se sai määräyksen liittyä Etelä-Atlantille lähtevään laivasto-osastoon. Komentosillan katolle maalattiin Union Jack ja savuhormista vesirajaan mustat raidat, koska Argentiinan laivastolla oli kaksi alusluokkaan kuuluvaa alusta.
HMS Coventry saapui 27. huhtikuuta sotatoimialueelle (engl. Total Exclusion Zone), joka oli määritetty 200 merimailin säteeksi Falklandin saarten ympärille. Alukselta lentänyt  helikopteri oli ensimmäinen, joka ampui sotatilanteessa Sea Skua -merimaaliohjuksen. Aluksen molemmat Westland Lynx HAS.Mk2 -helikopterit hyökkäsivät 3. toukokuuta Argentiinan laivaston ARA Alferez Sobralia vastaan. Alus oli myös ensimmäinen, joka laukaisi Sea Dart ilmatorjuntaohjuksen sodassa, laukaistessaan 9. toukokuuta kolme ohjusta kohden kahta Learjetiä.
'HMS Coventry määrättiin yhdessä HMS Broadswordin kanssa Falklandin salmeen ohjusansaksi. Alusten tehtävänä oli torjua San Carloksen lahdelle pyrkivät Argentiinan ilmavoimien koneet. Alukset joutuivat A-4 Skyhawk koneiden maaliksi, jolloin HMS Coventryyn osuttiin kolmella lentopommilla. Kaksi pommeista räjähti yhden jäädessä suutariksi. 
Vaurioitunut alus syttyi tuleen ja kääntyi 20 minuutissa ylösalaisin. Seuraavana päivänä uponnut alus vei mukanaan 19 miehistön jäsentä.
Madjid Bougherra

Ura

Ranskan Longvicissä syntynyt Bougherra aloitti ammattilaisuransa FC Gueugnonin joukkueessa vuonna 2002, jonne hän siirtyi AS Longvicin junioreista. Bougherra pelasi joukkueessa aina vuoteen 2006 asti. Hän kävi myös viimeisellä kaudellaan lainalla englantilaisessa Crewe Alexandrassa. Bougherran otteet olivat vakuuttavia puolen vuoden aikana, mutta joukkue ei siitä huolimatta kyennyt säilyttämään sarjapaikkaansa. Hän ei myöskään tehnyt joukkueensa kanssa jatkosopimusta.
Bougherra jatkoi uraansa Englannissa solmittuaan toukokuussa 2006 vuoden mittaisen sopimuksen Englannin mestaruussarjassa pelanneen Sheffield Wednesdayn kanssa. Hän kuitenkin siirtyi kesken kauden tammikuussa 2007 Charltoniin.

Rangers FC

Heinäkuussa 2008 Bougherra allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen skotlantilaisen Rangersin kanssa. Skotlannissa vietetyn uran aikana Bougherra valittiin vuoden algerialaiseksi jalkapalloilijaksi vuonna 2009 ja vuoden arabialaiseksi jalkapalloilijaksi vuonna 2010.

Lekhwiya

Elokuussa 2011 Bougherra siirtyi kolmen vuoden sopimuksella Qatariin Lekhwiyan joukkueeseen. Hän pelasi avausottelunsa Al-Wakrahia vastaan 16. syyskuuta 2011. Samassa ottelussa Bougherra teki myös avausmaalinsa Qatarin pääsarjassa. Se oli samalla ottelun voittomaali, kun Lekhwiya voitti ottelun 0–1. Bougherra juhli kauden päätteeksi Qatarin mestaruutta joukkueen varmistettua mestaruuden kaksi kierrosta ennen kauden päätöstä.

Maajoukkueura

Bougherra pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian joukkueessa 20. kesäkuuta 2004 MM-kisojen karsintaottelussa Zimbabwea vastaan.

Afrikan-mestaruuskisat 2010

Bougherra pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan kisoissa, joissa hän onnistui kerran maalinteossa puolivälieräottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Se oli samalla Bougherran maajoukkueuran kolmas maali. Algeria sijoittui kisoissa lopulta neljänneksi hävittyään pronssiottelussa Nigerialle.

MM-kisat 2010

Bougherra pelasi Algerian kaikki kolme ottelua 2010 MM-kisoissa. Algerian kisat päättyivät alkulohkoon.

MM-kisat 2014

Bougherra valittiin maansa kapteeniksi 2014 MM-kisoissa. Hän pelasi alkulohkossa kaksi ensimmäistä ottelua Belgiaa ja Etelä-Koreaa vastaan. Hän joutui jättämään viimeisen lohko-ottelun väliin Venäjää vastaan lihasvamman vuoksi. Hän aloitti vaihtopelaajan roolissa myös neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan, mutta tuli vaihdosta kentälle. Saksa voitti ottelun jatkoajalla 2–1.

Yksityiselämä

Bougherra syntyi Longvicissä, mutta kasvoi Dijonissa, Ranskassa viisilapsiseen perheeseen. Hän on perheen toiseksi nuorin lapsi. Bougherran vanhemmat ovat kotoisin Algeriasta, äiti Hadjoutista ja isä Annabasta.
Bougherra nimettiin UNICEFin hyvän tahdon lähettilääksi 16. tammikuuta 2011.
René Malaise

René Edmond Malaise (29. syyskuuta 1892 Tukholma – 1. heinäkuuta 1978 Rasta, Ekerön kunta) oli ruotsalainen entomologi, tutkimusmatkailija ja taiteenkeräilijä. Hänet tunnetaan parhaiten hyönteispyydyksestä, joka tunnetaan nimellä Malaise-pyydys, sekä systemaattisesta hyönteiskokoelmastaan.

Tutkimusmatkailijana

Tutkimusmatkailijana Malaise otti osaa Kamtšatkan niemimaan retkelle vuosina 1920–1922. Matkaseurueeseen kuuluivat myös Sten Bergman ja Eric Hultén. Kamtšatkasta lähdettyään ja erottuaan muista retkikunnan jäsenistä hän saapui Kamakuraan Japaniin elokuussa 1923. Hän oli silminnäkijänä  Japania koetelleessa suuressa maanjäristyksessä 31. elokuuta 1923. Toisen kerran hän matkasi takaisin Kamtšatkan niemimaalle vuonna 1924 kihlattunsa toimittaja, kirjailija ja tutkimusmatkailija Ester Blenda Nordströmin kanssa. Matka kesti aina vuoteen 1930 saakka. Hän meni naimisiin kihlattunsa Esterin kanssa elokuussa 1925, mutta he erosivat vuonna 1929.

Hyönteistutkijana

Vuonna 1933 Malaise avioitui Ebba Söderhellin kanssa, joka toimi biologian ja uskonnon opettajana Tukholmassa. 
Malaise lähti vuonna 1933 Pohjois-Burmaan tutkimusmatkalle vaimonsa kanssa. Matkalla hän kehitti ja rakensi Malaise-pyydyksen vuonna 1934. Matkan aikana hän keräsi yli 100 000 hyönteistä, joista useat olivat tieteelle ennen tuntemattomia. Vuosina 1953–1958 hän johti Ruotsin luonnonhistoriallisen museon entomologian osastoa.
Hän tutkaili myös geologisia kysymyksiä teoksessaan Atlantis, en geologisk verklighet ("Atlantis, geologinen tosiasia"). Kirjassa puolustetaan teoriaa, jonka mukaan uponnut Atlantiksen manner olisi aikoinaan auttanut eliölajeja siirtymään mantereelta toiselle. Elämän ehtoopuolella Malaise omistautui keräämään taideteoksia. Kokoelmaan kuului muiden muassa Rembrandtin maalauksia.
Kusti Sala

Kusti Sala (Kusti Granqvist, 1875 Salo – 1943) oli tamperelaisen Johanneksen kansakoulun lämmittäjä ja Tampereen Työväen Teatterin Grand old maniksi luonnehdittu näyttämötaiteilija. Hän kuului TTT:n perustaviin henkilöihin ja näytteli sen riveissä koko aikuisikänsä päätyönsä ohella. Jo ennen teatterin perustamista Sala oli kuulunut työväenyhdistyksen näytelmäseuraan. Nuorena hän niitti mainetta pääosien tulkitsijana eritoten Ludvig Holbergin ja Molièren näytelmissä.
Sala näytteli Nummisuutarien Eskoa yli sata kertaa alkaen vuodesta 1899. Toinen hänen ikimuistoisista rooleistaan oli Hamlet. Hän oli jäsenenä Työväen Näyttämöiden Liiton ensimmäisessä liittotoimikunnassa, joka perustettiin joulukuussa 1917. Sala vietti 20-vuotistaiteilijajuhlaansa vuonna 1920 Jeppe Niilonpojan merkeissä. Juhlien yhteydessä hän sai ennen näkemättömän määrän lahjoja kultasormuksesta peiliin. Näyttelijäkollegat huusivat hänelle eläköötä niin, että huone täyttyi "seiniätärisyttävästä suosionosoitusten myrskystä". Salan taiteellisiin menestyksiin kuuluivat myös muun muassa Santun rooli Pohjalaisissa syyskaudella 1928 ja Sid-eno näytelmässä Oi nuoruus syksyllä 1935. Vanhemmiten hän teki lukuisia mieleenpainuvia sivurooleja, kuten tohvelisankarimiehen osan Vaimokkeessa, joka TTT:ssa esitettiin nimellä Vetovaimo syksyllä 1942. Kusti Sala kuoli juuri ennen 40-vuotistaiteilijajuhlaansa. Taiteilija Allan Salo sai tehtäväkseen maalata Salan muotokuvan post mortem valokuvan perusteella.