google/wiki40b huggingface dataset:
Bene Israel

Bene Israel (suom. "Israelin lapset") on intianjuutalainen etninen ryhmä, johon kuuluu nykyisin noin 60 000–70 000 henkeä. Heistä Intiassa asuu enää alle 5 000, ja vuoden 1948 jälkeen lähinnä Israeliin muuttaneita ja heidän jälkeläisiään on yli 60 000.
Bene Israelin yhteisön perustivat Israelista 100-luvulla eaa. tai mahdollisesti 700-luvulla eaa. paennut ryhmä (perimätiedon mukaan seitsemän perhettä) juutalaisia, jotka rantautuivat Bombayn (nyk. Mumbain) eteläpuolelle Konkanin rannikolle. He asettuivat asumaan seudulle, vaihtoivat kielensä paikalliseen marathiin ja ottivat hindunimet, mutta säilyttivät juutalaisen uskontonsa ja tavat.
Bene israelilaisten geneettinen yhteys Lähi-Idän juutalaisiin varmistui vuonna 2002 DNA-testeissä.
Bene israelilaiset elivät eristyksissä muista juutalaisista 1700-luvulle saakka, kunnes he pääsivät tekemisiin toisen intianjuutalaisen ryhmän, Kochin juutalaisten kanssa. Tämä kohtaaminen johti yhteistyöhön ja ryhmän uskonnolliseen elpymiseen. 1800-luvulla brittien kanssa hyvät suhteet solmineen ryhmän jäsenet työskentelivät jo Bombayn arvostetuimmissa ammateissa kuten lääkäreinä, professoreina ja arkkitehteina. Ryhmä levittäytyi myös muihin Intian suurkaupunkeihin.
Bene israelilaisia oli Intiassa vuonna 1948 noin 20 000, mutta sen jälkeen alkanut muutto Israeliin vähensi heidän määränsä Intiassa alle viiteen tuhanteen vuoteen 2001 mennessä. Israelissa heillä oli aluksi sopeutumisvaikeuksia, eivätkä kaikki ortodoksirabbit hyväksyneet heitä juutalaisiksi. Vuonna 1964 heidät kuitenkin hyväksyttiin virallisesti, ja Israelissa asuu nykyisin yli 60 000 bene israelilaista.
Bene israelilaiset synagogat Intiassa ovat ortodoksisia, joskin suurin osa niistä on nykyisin suljettu ryhmän hupenemisen seurauksena. Myös ryhmän muut toiminnot ovat supistuneet viime vuosikymmeninä ja ikääntyvän ryhmän olemassaolo riippuu ulkopuolisesta avusta.
Kahvilakilpuri

Kahvilakilpuri, café racer, on 1960-luvun Britanniasta lähtöisin oleva moottoripyörän rakentelutyyli.
Popular Mechanicsin kirjoittaja Wallace Wyss esitti 1973, että termi café racer syntyi alun perin vastapariksi road racerille, joiden omistajat ajelivat kahvilasta toiseen ikinä kilpailematta.
David Eddings

Nuoruus ja yksityiselämä

Eddings syntyi Washingtonin osavaltion Spokanessa ja kasvoi Seattlen seudulla. Hän valmistui Reed College -koulusta vuonna 1954 ja Washingtonin yliopistosta vuonna 1961. Ennen kirjailijanuraansa Eddings työskenteli Yhdysvaltain maavoimissa ja Boeingillä. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1954–1956 yhteensä kahden vuoden ajan. Eddings on työskennellyt myös yliopiston äidinkielen opettajana.
Vuonna 1962 Eddings avioitui Leigh Schallin kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa nimeltä High Hunt vuonna 1973. Jännityskirjallisuudessa Eddings ei kuitenkaan menestynyt, joten hän päätti siirtyä kirjoittamaan fantasiaa. David Eddings on antanut ymmärtää, että hänen kirjansa ovat olleet alun alkaen hänen ja vaimo Leighin yhteistyötä. Vuodesta 1995 lähtien Eddingsin kirjojen tekijöiksi onkin merkitty myös Leigh. Leigh Eddings kuoli 28. helmikuuta vuonna 2007. David Eddings asui Seattlessa.
Metapsykologia

Metapsykologia (saks. Metapsychologie) on Sigmund Freudin luoma käsite, jolla hän tarkoitti psykologian yleis- tai kokonaisteoriaa. Psykoanalyysissa metapsykologinen kuvaus tarkoittaa, että psyykkisille ilmiöille esitetään samanaikaisesti topologinen, dynaaminen ja ekonominen kuvaus. Topologisessa kuvauksessa selitetään, mihin ilmiö sijoittuu psykoanalyysin jaottelussa id–ego–superego, dynaamisessa kuvauksessa selitetään, kuinka vietit osallistuvat ilmiön syntyyn, ja ekonomisessa kuvauksessa, kuinka psyykkinen energia on jakautunut psyykkisessä ”kojeistossa”.
Sana metapsykologia on jäänyt yksinomaan psykoanalyytikkojen käyttöön.
Freudin jälkeen tutkijat ovat kehittäneet metapsykologian käsitettä ja lisänneet siihen organistisen (elimellisen), geneettisen (syntyhistoriallisen), psykososiaalisen ja adaptiivisen näkökulman.
Annette Funicello

Annette Joanne Funicello (22. lokakuuta 1942 – 8. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Uticassa, New Yorkissa italialais-amerikkalaiseen perheeseen. Hän muutti perheineen eteläiseen Kaliforniaan ollessaan neljän vuoden ikäinen. Hän otti lapsena opetusta musiikissa ja tanssissa.
Disney ”löysi” Funicellon tämän ollessa 12-vuotias. Hänestä tuli The Mickey Mouse Clubin vakituinen esiintyjä, ja hänellä oli myös oma sarjansa Walt Disney Presents: Annette. Hänen sopimuksensa Disneyn kanssa jatkui muun muassa rooleilla sarjassa Zorro ja useammissa elokuvissa. Häneltä ilmestyi 1950–1960-lukujen vaihteessa lukuisia, enimmäkseen Shermanin veljesten kirjoittamia pophittejä, kuten ”Tall Paul”, ”Jo-Jo The Dog-Faced Boy”, ”Lonely Guitar”, ”My Heart Become of Age”, ”First Name Initial”, ”O Dio Mio”, ”Train of Love”, ”Pineapple Princess”, ”Talk To Me Baby” ja ”Dream Boy”.
Funicello pääsi tähdittämään Frankie Avalonin kanssa Beach Party -nimistä elokuvasarjaa, jonka osia olivat muiden muassa Rantahipat (Beach Party, 1963) ja Seksiä ja muskeleita (Muscle Beach Party, 1964). Hän esiintyi vielä vuonna 1987 elokuvassa Paluu laineille (Back to the Beach). Funicello oli vuosina 1965–1981 naimisissa ensimmäisen miehensä Jack Gilardin kanssa ja sai kolme lasta. Vuodesta 1986 hän eli uudessa avioliitossa Glen Holtin kanssa.
Vuonna 1992 Funicello kertoi sairastavansa MS-tautia. Häneltä ilmestyi vuonna 1994 omaelämäkerta A Dream Is a Wish Your Heart Makes: My Story. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Slovenian demokraattinen puolue

Historia

Puolueen edeltäjä oli Slovenian sosiaali-demokraattinen liitto, joka syntyi antikommunistisesta ammattiyhdistysliikkeestä 1980-luvun lopulla. Sen johtaja France Tomšič oli järjestänyt joulukuussa 1987 ensimmäiset lakot Sloveniassa seuraten Puolan Solidaarisuus-liikkeen esimerkkiä. Hän jätti puolueen pian sen perustamisen jälkeen loppuvuodesta 1989 Jože Pučnikille, joka oli maasta Länsi-Saksaan 1960-luvulla karkotettu toisinajattelija. Pučnikin johdolla puolueesta tuli Saksan, Itävallan ja Pohjoismaiden hyvinvointimallia kannattava sosiaalidemokraattinen puolue.
Toinen SDS:n edeltäjäpuolueista on Slovenian demokraattinen unioni. Molemmat puolueet osallistuivat DEMOS-liikkeeseen, joka löi Slovenian kommunistisen puolueen ensimmäisissä vapaissa vaaleissa huhtikuussa 1990. DEMOS hajosi 1992 ja Slovanian demokraattinen unioni saman vuonna, jolloin osa siitä liittyi Pučnikin joukkoihin. Tästä huolimatta SDS kärsi selvän tappion vuoden 1992 vaaleissa päästen hädin tuskin parlamenttiin, mutta pääsi silti Janez Drnovšekin hallitukseen.
Toukokuussa 1993 kolmannessa puoluekongressissa Pučnik kannatti seuraajakseen Slovenian itsenäisyyssodan aikaista puolustusministeriä Janez Janšaa. Pučnik jäi kunniapuheenjohtajaksi kuolemaansa 2003 saakka. Janša jäi ainoaksi SDS:n ministeriksi hallitukseen maaliskuuhun 1994 asti, jolloin pääministeri erotti hänet syyttäen häntä puuttumisesta armeijan avulla oikeuden kulkuun.
SDS jäi oppositioon seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi, lukuun ottamatta lyhtyaikaista Andrej Bajukin hallitusta. Tänä aikana se siirtyi selvästi oikealle ja otti taloudellisesti liberaalimman ja sosiaalisesti konservatiivisemman poliittisen linjan. Vuonna 2000 se anoi konservatiivipuolueiden Euroopan kansanpuolueen jäsenyyttä ja vaihtoi nimensä 2003 "Slovenian Sosiaalidemokraattisesta puolueesta" "Slovenian demokraattiseksi puolueeksi", mutta sama lyhenne SDS säilyi. Uudessa ohjelmassa se määriteltiin keskustalaiseksi puolueeksi.
Vuoden 2004 vaaleissa puolue nousi suurimmaksi saaden 29 % äänistä. Se muodosti hallituksen kristillisdemokraattisen Nova Slovenijan, Kansanpuolueen ja Demokraattisen eläkeläisten puolueen kanssa. Vuoden 2008 vaaleissa puolue menetti yhden paikan ja jäi toiseksi sosiaalidemokraateille.
Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa puolue sai 25 % äänistä ja nousi parlamentin suurimmaksi puolueeksi.
HMS Pathfinder (1904)

Valmistus

Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Sen köli laskettiin 15. elokuuta 1903 ja alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1904. Alus valmistui 18. heinäkuuta 1905.

Palvelus

Alus tuhoutui Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM U-21 torpedoimana 5. syyskuuta 1914.
Choci

Choci (oik. Mark Mackenzie) on brittiläinen DJ ja elektronisen musiikin tuottaja.
Chocin tuotanto keskittyy acid tranceen ja acid houseen, ja hän on tehnyt yhteistyötä useiden eri tuottajien kanssa, joista moni on levyttänyt hänen perustamallaan levymerkillä. Choci on myös ollut mukana useissa eri kokoonpanoissa ja projekteissa, kuten St. Anne's Passion, Freedom of Sound ja Mark One.
Oman levy-yhtiönsä lisäksi Choci on levyttänyt muun muassa levymerkeille Voltage Controlled, Cannon Records ja Public House.

Choci's Chewns

Choci's Chewns on Chocin vuonna 1992 perustama levymerkki. Se piti tukikohtaansa Lontoossa sijaitsevassa Choci's Choons -levykaupassa, joka lopetti toimintansa vuonna 2003.
Martti Itkonen

Martti Itkonen (s. 10. joulukuuta 1936 Inari) on suomalainen opettaja ja rehtori.
Martti Itkosen vanhemmat olivat kirkkoherra Tuomo Itkonen ja kansakoulunopettaja Anna Rauha Lönnroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Kemin lyseosta 1955 ja valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden  kandidaatiksi 1961 sekä filosofian kandidaatiksi 1962.
Itkonen toimi Kemin lyseon historian ja äidinkielen opettajana 1961–1971 ja oli 1967–1969 koulun vt. rehtorina. Hän oli sitten Tornion yhteislyseon (vuodesta 1972 Suensaaren lukio) historian lehtorina 1971–1975 ja sen jälkeen Keminmaan lukiossa rehtorina 1975–1976 ja historian vanhempana lehtorina 1976–1999. Hän jäi eläkkeelle 1999. 
Itkonen on ollut Keminmaan kunnanvaltuutettuna kolmen kauden ajan vuodesta 1969 alkaen ja hän on toiminut muun muassa Tornion sairaalan liittovaltuuston varapuheenjohtajana sekä Opettajien keskusjärjestön ja OAJ:n Länsi-Pohjan piirin puheenjohtajana. Hän on kirjoittanut useita muun muassa uittoon liittyviä paikallishistoriikkeja.
Pariisin verilöyly

Pariisin verilöyly oli 17. lokakuuta 1961 Pariisissa tapahtunut joukkomurha, jolloin poliisi surmasi useita kymmeniä rauhanomaiseen mielenosoitukseen osallistuneita algerialaisia. Arviot uhrien lukumäärästä vaihtelevat 50 ja 200 välillä. Tapahtumat olivat osa tuolloin seitsemättä vuotta jatkunutta Algerian itsenäistymissotaa.
Mielenosoitukseen osallistui noin 30 000 Algerian itsenäistymistä ajaneen Kansallisen vapautusrintaman kannattajaa, joiden kimppuun Pariisin poliisijohtajan Maurice Paponin komentamat joukot hyökkäsivät. Hän oli etukäteen luvannut suojella poliiseja tulevilta syytteiltä. Suuri osa uhreista syntyi, kun poliisi ajoi mielenosoittajia kaupungin läpi virtaavaan Seine-jokeen. Heitä hakattiin myös tajuttomiksi ja heitettiin veden varaan.
Ranskan hallitus myönsi lopulta vuonna 1998 syyllisyytensä 40 mielenosoittajan kuolemaan, mutta todellisuudessa surmansa saaneita oli lähes 200. Vuonna 2001 Pariisin pormestari Bertrand Delanoë paljasti uhrien muistolaatan Pont Saint-Michelin sillalla.
Syysmuistoja

Vastaanotto ja jälkimaine

Sekä Glenda Jackson että Mona Washbourne saivat rooleistaan Golden Globe- ehdokkuudet ja voittivat niistä National Board of Review -palkinnot. Erityisesti Washbourne voitti roolistaan muitakin palkintoja.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti ensi-ilta-arviossaan Jacksonin roolisuoritusta suurenmoisena ja sanoi elokuvan tuottaneen itselleen ”epätavallisen ehjästi hyvän ja jotenkin myös innoittavan elämyksen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Stevien vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ursus (laiva)

Omistussuhteet

Merenkulkulaitos huomasi 1970-luvulla tarvitsevansa erityiskalustoa raskaskuljetuksiin. Tarve kartoitettiin puolustusvoimilta vuokratuilla Kala-lautoilla. Kun tarve ja vaatimukset olivat selvillä, alus suunniteltiin ja tilattiin tarjouskilpailun jälkeen Naantalissa olevalta Navire Oy:n telakalta.
Uudisalus laskettiin vesille vuonna 1980 ja se sai nimen Ursus. Aluksen tilanneelta Merenkulkulaitokselta alus siirtyi vuonna 2004 varustamoliikelaitos Finstashipin (nyk. Arctia Shipping) omistukseen.
Aluksen omistanut Finstaship laittoi Ursuksen myyntiin joulukuussa 2008, koska saariston raskaskuljetukset siirtyivät kilpailutuksen seurauksena toisen yrittäjän tehtäväksi. Myyntiin vaikutti myös aluksen soveltumattomuus muihin tehtäviin, joka olisi vaatinut kalliita muutostöitä. 30 vuotta vanha alus oli kuitenkin edelleen erittäin hyväkuntoinen. Myynnistä nousi paljon kysymyksiä yksityisten varustamojen taholta, koska sen myynti vaihtui kesken markkinoinnin huutokaupaksi kilpailutuksen pelossa. Tämä johti myynnin moraalin laajaan käsittelyyn mediassa, sekä mm. Suomen eduskunnassa. Finstaship myi aluksen tammikuun 23. 2009 tammisaarelaiselle K. Jousmaa Ky:lle.

Algolin pelastus

Ursuksen ensimmäinen mittavampi kuljetustehtävä oli siirtää Utössä matalikolle ajaneen saksalaisen rahtilaiva Algolin luo säiliökontit, joihin haaksirikkoisen keulakannella olleet titaanitetrakloridia ja suolahappoa sisältäneet säiliökontit tyhjennettiin, minkä jälkeen tyhjät kontit voitiin siirtää samaan kuormaan.Aluksen rahdin myrkyllisimmän osan eli noin 30 sadan litran vetoista tynnyrillistä muurahaishappoa ja kontillisen hyvin myrkyllistä Polyram-peittausainetta poisti jo haaksirikon jälkeisenä päivänä alukselta Turun palolaitoksen osasto yhdessä väyläalus Lonnan miehistön kanssa  
Pelastusyhtiön tarkoitus oli jättää keulakannella olleet nestekontit paikalleen; ne olivat suojaisessa paikassa, mutta kontit poistettiin, koska ne painoivat keulaa liikaa.
Nestekonttien siirtotyhjennys oli hankala operaatio, ja sen tekivät Kemira Oy:n työntekijät. Aine ei saanut joutua kosketuksiin ilman kanssa, ettei syntyisi myrkyllistä ja syövyttävää kaasupilveä. Vain Ursus oli riittävän iso, matalakulkuinen ja voimakkaalla nosturilla varustettu tyhjien konttien saamiseksi paikalle ja tyhjennettyjen säiliöiden siirtoon. Kun työ oli tehty, vartiolaiva Uisko hinasi sen Turkuun. Nestekonttien poiston jälkeen pelastusalus Protector (3000 hevosvoimaa) sekä raskaat hinaajat Hepa ja Heimo Saarinen (kumpikin 4 000 hevosvoimaa) vetivät haaksirikkoisen aluksen irti ja hinasivat Turkuun.
Kambodžan kansalliskirjasto

Kambodžalaisten lukutaito

Kambodžan vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 73,9 prosenttia vuonna 2017.
Pyhän koulu

Pyhän koulu (aikaisemmin myös Pyheen koulu) on Mietoisten Valaskallion kylässä, Mynämäen kunnassa sijaitseva koulu. Pyhäntien varressa olevassa 1909 rakennetussa ja 1930 laajennetussa koulussa toimii ala-aste ja sen yhteydessä päiväkoti. Koulussa oli vuonna 2007 noin kuusikymmentä oppilasta.

Historia

Pyhän koulupiiri perustettiin Mietoisten kuntakokouksen aloitteesta vuonna 1905, kun kirkonkylässä sijaitseva Tavastilan koulu alkoi käydä ahtaaksi. Koulu aloitti toimintansa syksyllä vuonna 1907 Valaskallion Nikulan talosta vuokratuissa tiloissa. Kansakoulun opettajaksi valittiin Mynämäkeläinen Sanni Anttila. Varsinaisen koulurakennuksen paikasta käytyjen kiistojen vuoksi Pyhän varsinainen koulurakennus valmistui Valaskallion Vähätalon mailla sijainneelle Lintulan mäelle vasta vuonna 1909.
Vuoden 1921 oppivelvollisuuslain myötä myös Pyhän koulu muuttui kuusiluokkaiseksi. Perustetun kaksiluokkainen alakansakoulun takia koulun toiseksi opettajaksi valittiin miesopettajan virkaan vuonna 1922 Kustaa Anttila. Vuotta myöhemmin perustettuun alakansakoulun opettajan virkaan valittiin puolestaan kiertokoulun opettaja Margit Salonen. Koulua laajennettiin ja korjattiin 1930-luvun alussa, muta opettajakunta pysyi muuttumattomana sota-ajan loppuun asti. Koulun lisärakennus puolestaan valmistui 6. marraskuuta 1960.
Pyhän kansakoulu muuttui peruskoulun ala-asteeksi 1.8.1976, jolloin Mietoisten kunnassakin siirryttiin uuteen järjestelmään. Ala-aste oli kansakoulun tavoin kuusiluokkainen ja oppilaita oli 35. Koulurakennusta peruskorjattiin sisätiloiltaan vuonna 1980. Tällöin rakennettiin muun muassa teknisen työn tilat, opettajainhuone ja suihkut. 1980- ja 1990-luvuilla koulun oppilasmäärä jatkoi tasaista kasvuaan ja vuonna 2004 koulussa oli ennätykselliset 71 oppilasta Toistaiseksi viimeisin saneeraus ja laajennus koululla tehtiin vuonna 2003, jonka jälkeen päiväkoti, esikoulu ja perusopetus toimivat yhteisissä tiloissa.

Koulu nykyään

Pyhän koulu on Tavastilan koulun ohella toinen entisen Mietoisten kunnan alueella vielä toimivista kouluista. Sen luokanopettajien määrä on edelleen kolme ja he opettavat yhdistettyjä 1–2, 3–4 ja 5–6 luokkaa. Viidennen ja kuudennen luokan opettaja toimii myös koulun rehtorina. Yhteensä oppilaita oli vuonna 2007 62 ja koska saman vuoden oppilasennusteen mukaan koulun seuraavan viiden vuoden oppilasmäärä on 59–68 oppilasta, tulee koulu todennäköisesti pysymään tulevaisuudessakin kolmiopettajaisena kyläkouluna. Koulua pyritään kehittämään koulun verkkosivujen mukaan myös "kohti mahdollisimman laajamuotoista toimintakeskusta". Koulussa toimivan päiväkodin ja esikoulun lisäksi myös erilaiset kerhot ja yhdistykset käyttävätkin koulutiloja runsaasti.
Koulu pyrkii painottamaan opetustyössään ympäristö- ja luonnontietoa. Koulun sivujen mukaan lintujen seuranta Mynälahdella, veden laadun tarkkailu Laajoella ja romumetallin keräys ovat esimerkkejä erilaisista toteutetuista luonto- ja ympäristöprojekteista. Koulun mukaan kaikki luokat myös ylläpitävät omaa kompostoria. Aktiivisen ympäristötoiminnan vuoksi koululle myönnettiin vuoden 2004 joulukuussa Suomen Ympäristökasvatuksen Seuran vihreä lippu.
Meritiedustelupataljoona

Meritiedustelupataljoona (MERITIEDP) on Suomen merivoimien rannikkojoukkoja kouluttava Rannikkoprikaatin joukkoyksikkö Kirkkonummen Upinniemessä. Pataljoonan komentaja on komentaja Petri Ilvesaro. Siihen kuuluvat Meritiedustelukomppania (MERITIEDK), Sukeltajakoulu (SUKK) ja Erikoistoimintaosasto (ETO).

Historia ja perinteet

Meritiedustelupataljoona perustettiin uutena joukkoyksikkönä 1. tammikuuta 2015 osana puolustusvoimauudistusta. Siihen yhdistettiin aiemmin 5. miinalaivueeseen kuuluneet Erikoistoimintaosasto ja Sukeltajakoulu sekä Kotkan rannikkopataljoonassa vuoden 2013 loppuun asti toiminut meritiedustelukoulutus.
Pataljoona vaalii merivoimien sukeltaja-, muun erikoisjoukko- ja meritiedustelukoulutuksen perinteitä. Pataljoonan perinnepäivä on 3. toukokuuta. Tuona päivänä vuonna 1954 alkoi merivoimien ensimmäinen sukeltajakurssi. Pataljoonan lippu, jonka suunnitteli Tatu Vartiainen, naulattiin ja vihittiin käyttöön 30. huhtikuuta 2015. Lipussa on tummansinisellä pohjalla kultainen atrainta kannatteleva merikotka.
Meritiedustelupataljoonan ensimmäinen komentaja oli komentaja Misa Kangaste.

Koulutus

Meritiedustelukomppaniassa on neljä joukkuetta, ja se kouluttaa varusmiehistä rannikko- ja saaristoalueella tapahtuvan tiedustelun, valvonnan ja tulenjohdon osaajia.
Sukeltajakoulu vastaa puolustusvoimien sukeltajakoulutuksesta. Varusmiehistä se kouluttaa vuorovuosin taistelu- ja raivaajasukeltajia. Sukeltajakoulun varusmiespalvelukseen haetaan erillisellä hakemuksella ja valinnat tehdään kaksivaiheisen valintakokeen kautta.
Erikoistoimintaosasto kouluttaa palkatusta henkilökunnasta merivoimien erikoisjoukkoja. Se vertautuu maavoimien Utin jääkärirykmentin Erikoisjääkäripataljoonan Erikoisjääkärikomppaniaan. Molempien sotilaat saavat peruskoulutuksen puolustusvoimien erikoisjoukkokurssilla ennen omaan puolustushaaraan painottuvaa jatkokoulutusta.
Violettikeijuahven

Koko ja ulkonäkö

Violettikeijuahven kasvaa noin 6–8 cm pitkäksi. Vartalon yleisväri on purppuranpunainen, silmä on sininen, keskeltä musta. Sen voi helposti sekoittaa lilakeijuahveneen.

Alkuperä

Violettikeijuahven elää luonnossa indopasifisen merialueen koralliriutoilla.

Käyttäytyminen

Violettikeijuahven on kokoisekseen aggressiivinen laji. Akvaariossa se saattaa syödä katkaravut ja kiusata toiset pienet kalat hengiltä.

Vesiolot ja ravinto

Violettikeijuahven syö pieniä äyriäisiä.
Lahjoitus

Lahjoitus on oikeustoimi, jolla joku luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan vastikkeetta toiselle esineen, oikeuden tai omaisuusarvon.

Lahjoitus Suomessa

Verotuksessa pidetään lahjana eli lahjaveron kohteena vastikkeellistakin omaisuuden luovutusta, kun vastike on pieni verrattuna omaisuuden käypään arvoon. Irtaimiston lahjoitus on oikeustoimena vapaamuotoinen, mutta kiinteistön lahjoitus on tehtävä samoin kuin muukin kiinteistön luovutus. Kiinteistöstä on laadittava lahjakirja, jonka todistaa oikeaksi julkinen kaupanvahvistaja.
Käteislahjassa lahjanantaja eli lahjoittaja luovuttaa tosiasiallisesti lahjansaajan haltuun irtainta omaisuutta, kuten rahaa tai arvopapereita. Velvoitelahjassa eli lahjanlupauksessa lahjoittaja antaa itseään velvoittavan sitoumuksen lahjan antamisesta tulevaisuudessa. Lahjasta puhutaan vain silloin, kun lahjaesine siirtyy lahjansaajan haltuun. Ennen luovutusta on olemassa vain mahdollinen lahjanlupaus. Jos lahjaobjekti on jo saajan hallussa, hallinnan luovutuksen sijasta lahjoittaja antaa ilmoituksen lahjasta. Jos lahjan kohde on kolmannen henkilön hallussa, lahjoittaja tekee esineen haltijalle ilmoituksen lahjasta. Kun lahjoitetaan saaminen, jossa velallisena on kolmas henkilö, on se siirrettävä ja lahjoittajan on tehtävä velalliselle ilmoitus asiasta. Sääntö ei koske juoksevaa velkakirjaa.
Jotta lahjanlupaus olisi sitova, on se tehtävä lahjansaajalle annetussa velkakirjassa tai muussa asiakirjassa tai tavalla, joka osoittaa lupauksen tarkoituksen tulla yleisön tietoon. Sitovakin lahjanlupaus voidaan perua tai lahjaa pienentää, jos lahjoittajan taloudellinen tilanne on vaikeutunut, niin että lupauksen täyttämisen vaatiminen olisi kohtuutonta. Perumisen syynä voi olla myös se, että lahjansaaja on tehnyt huomattavaa vääryyttä lahjoittajaa kohtaan. Konkurssissa lahja voi peruuntua kolmannen henkilön hyväksi, jos velallinen on lahjoittamalla hukannut omaisuuttaan ja aiheuttanut näin huomattavaa vahinkoa velkojille.
Irtaimen omaisuuden lahjoittamista koskee Suomessa vuonna 1947 annettu lahjanlupauslaki (625/1947). Sen mukaan esineen lahjoittamista koskeva lupaus ei yleensä ole sitova, ennen kuin esine on luovutettu vastaanottajalle, ellei lupausta ole tehty velkakirjalla, joka on hänelle luovutettu. Jos joku lahjoittaa saman perheen jäsenelle erityisen arvokasta omaisuutta, on siitä ilmoitettava maistraatille, sillä muussa tapauksessa lahja voidaan edelleen ulosmitata antajan veloista.
Erityisen arvokkaan omaisuuden lahjoittaminen lähisukulaiselle katsotaan yleensä ennakkoperinnöksi, joka on otettava huomioon perinnönjaossa. Suuren lahjan saajan on myös maksettava lahjaveroa, jonka suuruus määräytyy samoin kuin perintöveron.
Princess Alice and the Broken Arrow

Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Tarina urheudesta

Tarina urheudesta (engl. Tale of the Brave) on suoraan videolle julkaistu brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2014, joka perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Arc productions.