google/wiki40b huggingface dataset:
Emil Elo

Varhaiset vuodet

Työläisperheeseen Pohjois-Savossa syntynyt Elo tuli mukaan työväenliikkeen toimintaan jo ennen vuoden 1905 suurlakkoa, jonka aikana hänet valittiin suurlakon keskuskomitean jäseneksi. Lakon jälkeen Elo työskenteli Työmies-lehden ammatillisen osaston vastaavana toimittajana vuodesta 1910 lähtien. Vuonna 1911 hän sai kirjoittamansa artikkelin johdosta kuuden kuukauden vankeustuomion majesteettirikoksesta. Vuodesta 1916 lähtien Elo oli myös pilalehti Kurikan päätoimittaja aina sisällissodan syttymiseen saakka. Toimittajana hän käytti myös nimimerkkejä E. E. ja Hörökorva.

Yleislakon ja sisällissodan aika

Lokakuun 1917 eduskuntavaalien jälkeen Elo valittiin valtion elintarvikekomitean jäseneksi. Sen tehtävänä oli pohtia Suomessa vallinnutta elintarvikepulaa. Samana syksynä hän kannatti aktiivisesti työväen järjestyskaartien perustamista, tehden asiasta esitykset sekä SDP:n, että Suomen Ammattijärjestön johdoille.  
Sisällissodan alettua tammikuussa 1918, Elo valittiin kansanvaltuuskunnan posti- ja tiedotusasioiden valtuutetuksi, joka käytännössä tarkoitti II liikenneministerin tehtäviä. Ensitöikseen hän erotti postin pääjohtajan Pietari Jamalaisen ja vaati lakossa olleita virkailijoita palaamaan työpaikoilleen erottamisen uhalla. Maaliskuussa kansanvaltuuskunta hyväksyi Elon tekemän ehdotuksen suurimpiin kaupunkeihin asetetusta sotasensuurista. Sodan loppuvaiheessa huhtikuussa punaisten hallintoa uudistettiin ja Elo nimitettiin työasiainosaston johtoon. 25. huhtikuuta hän pakeni muiden Viipuriin siirtyneiden kansanvaltuuskunnan jäsenien tavoin Neuvosto-Venäjälle, juuri kun valkoiset olivat valtaamassa kaupunkia.

Neuvosto-Venäjällä ja Britanniassa

Venäjällä Elo matkusti Oskari Tokoin kanssa Arkangeliin, jossa he tutkivat mahdollisuuksia Suomesta saapuvien pakolaisten työllistämiseen ja neuvottelivat samalla amerikkalaisten kanssa vlija-avun saamisesta. Molemmat liittyivät myös brittien kokoamaan Muurmannin legioonaan, jossa Elo toimi yleisesikunnan tiedusteluosastossa kapteenin arvoisena. 
Vuoden 1918 lopussa Elo aloitti Pietarin kansainvälinen punaupseerikoulun kurssin, josta hän valmistui toukokuussa 1919 ja osallistui saman kesän aikana Puna-armeijan suomalaisen osaston upseerina Venäjän sisällissodan taisteluihin Karjalassa. Muurmannin legioonan lakkauttamisen jälkeen syksyllä 1919 sen jäseniä kuljetettiin laivalla Iso-Britanniaan, jonne myös Elo ilmeisesti matkusti. Hän vietti loppuelämänsä maanpaossa Britanniassa, jossa hän toimi ainakin ulkomaankirjeenvaihtajana ja työskenteli myöhemmin myös maalarina. Elo kuoli Lontoossa vuonna 1953.

Perhe

Emil Elon ensimmäinen puoliso oli Maria Sofia Malmström (s. 1884), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903. Pariskunnan tytär Helvi Kyllikki Elo syntyi 1905. Hänen toinen puolisonsa oli Jenny Marie Kiviaho (1886–1975). Heidän tyttärensä Eva Viola Elo syntyi Lontoossa vuonna 1923.
Saint-Paul

Historia

St. Paul mainitaan ensimmäisen kerran kartoissa ritari ja luonnontieteilijä Etienne de Flacourtin Itä-Intian matkoilla. Läheiset saaret kuten Madagaskar kirjattiin karttoihin 1649. Flacourtin oli määrä perustaa siirtokunta ja linnoitus Fort Dauphin nykyiseen Madagaskariin vuonna 1643.
Useimmat historioitsijat uskovat, että nimi annettiin vuonna 1642 komentaja Jacques Pronisin Madagaskarin matkalla. Pronis laski ankkurit 29.6.1642 lahteen Saint-Paulin vesillä, ja seuraavana päivä 30.6 vietettiin apostoli Paavali Tarsus (apostoli Paul) muistoksi juhlaa kristillisen kalenterin mukaan.
Tupolev Tu-154

Tu-154, Tu-154A, Tu-154B

Ensimmäinen Tu-154 tuli Aeroflotin käyttöön 1972. Aeroflot on käyttänyt kaikkia Kuznetsovin moottoreihin perustuvia tyyppejä. Tu-154A käytti tehokkaampia moottoreita, ja Tu-154B lisäsi edelleen lentoonlähtöpainoa. Tu-154S on Tu-154B:n rahtiversio.

Tu-155, Tu-156

Nämä muunnokset käyttivät polttoaineenaan metaania, Tu-155 keskimoottorissa ja Tu-156 kaikissa kolmessa moottorissa.

Tu-154M

Tu-154M on taloudellisemmilla Aviadvigatelin moottoreilla varustettu versio vuodelta 1982. Aeroflotin mukaan kone on useita länsikoneita luotettavampi. Konetyyppi on ainoa Tu-154-malli, jolla on lupa lentää Euroopan unionin alueelle.

Edeltäjiä ja seuraajia

Tupolev Tu-155, Tupolev Tu-156, Tupolev Tu-160, Tupolev Tu-204 ja Tupolev Tu-214.

Tulevaisuus

2003 Tupolev tarjosi uudeksi lyhyen ja keskipitkän matkan lentokoneeksi Tupolev Tu-234:ää (Tupolev Tu-204-300), mutta sitä paremmaksi osoittautui MS-21, joka on yhdistelmä Iljušin Il-214 ja Jakovlev Jak-242-hankkeista. MS-21-100- (132 matkustajaa), MS-21-200- (156 matkustajaa) ja MS-21-300- (174 matkustajaa) koneiden uskotaan tulevaisuudessa korvaavan nykyisiä Tupolev Tu-154:iä matkustajaliikenteessä. MS-21 liittyy lisäksi kuljetuskoneversiossaan Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojektiin.
Tammikuussa 2011 sattuneen onnettomuuden vuoksi Venäjän liikenneturvallisuusvirasto kehotti lentoyhtiöitä toistaiseksi lopettamaan lennot Tu-154B-koneilla. Vuonna 2013 Tupolev lopetti mallin valmistuksen.

Konetyyppiä käyttäneitä ja käyttäviä lentoyhtiötä

Aeroflot, Baikal Air, Balkan Bulgarian Airlines,  Bashkirian Airlines, Belavia, China Northwest Airlines, China Southwest Airlines, Dagestan Airlines, Far East Aviation, Foreign Kazakh Airways, Georgian Air, Iran Air Tours, Lot, Luftwaffe, Malév, Sibir Airlines, Tajikistan Airlines, Tarom, Transair Georgia, Vladivostok Avia, Vnukovo Airlines, Air Koryo.
Iso Ruokojärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,5 metriä mpy.
Yläjoki (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,2 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93,3 metriä mpy.
Oki (1942)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta 1945 ja se aloitti 1. joulukuuta kotiutuvien sotilaiden kuljetukset Japaniin. Alus luovutettiin 29. elokuuta 1947 sotakorvauksena Kiinalle.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 3 000 m estejuoksu

Aikataulu

1. kierros kilpaillaan 31. heinäkuuta. Loppukilpailu juostaan 3. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 4. elokuuta.
Raudanvesi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 910 hehtaaria eli 9,1 neliökilometriä. Se on 6,2 kilometriä pitkä ja 2,7 kilometriä leveä ja sillä on melko yhtenäinen järvenselkä. Järvi on luoteis-kaakko-suuntainen, mutta kaakossa Sokoniemi jakaa järven kaakkoispään Etelälahteen ja Sokolahteen. Luoteispään erityispiirre on Peijonniemi.
Järvessä on laskettu olevan 27 saarta. Niiden yhteispinta-ala on viisi hehtaaria, mikä on noin 0,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 24 yli aarin ja loput kolme ovat alle aarin kokoisia. Pohjoisrannassa Huilunniemen edustalla sijaitsee niistä Huilunsaaret, joita on kuusi. Kaakossa Sokoniemen jatkeena ovat Lehtosaaret, joita on kaikkiaan 13. Yksittäisinä saarina ovat Antinsaari järven kaakkoispäässä sekä Lapinsaari ja Koirasaari järven luoteispäässä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 21 miljoonaa kuutiometriä eli 0,021 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 12,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee järvenselän keskellä kulkevassa kolme kilometriä pitkässä pitkittäisessä syvänteessä, jossa on yli kuusi metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 32 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4 kilometriä. Järven rannat ovat alavaa metsä- tai suomaata. Etelärannalla huomiota kiinnittää laaja avosuoista muodostuva Kilposuon alue, joka on rauhoitettu. Rannoille on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Sonkajärven ja Kajaanin välinen kuntaraja jakaa järven lähes puoliksi.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Iisalmen reitin valuma-alueen (04.5) Sonkajärven reitin valuma-alueella (04.58), jonka Raudanjoen valuma-alueeseen (04.585) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,9 metriä mpy.
Raudanveden valuma-alue on vesistöalueensa latva-alueita ja järvi saa pääosan vedestään Venejoesta, joka laskee suoraan Venejärvestä (222 ha), ja Leväsenjoesta, joka laskee lyhyenä jokena suoraan Leväsestä (162 ha). Valuma-alueen muut järvet ja lammet laskevat näihin yläpuolisiin vesistöihin paitsi eräät seuravassa mainitut. Sokolahteen laskee Ruijunpuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Ruijunlammit, Etelälahteen laskee Kokkopuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Alimmainen- ja Ylimmäinen Kokkolampi. Raudanveden laskujoki on Raudanjoki, joka virtaa Raudanlammen läpi matkallaan Sukevanjärveen Sukevassa.
Alice Sara Ott

Alice Sara Ott (s. 1988) on saksalais-japanilainen pianisti. Hänen isänsä on saksalainen ja äitinsä japanilainen. Hän ihastui pianoon 3-vuotiaana osallistuessaan vanhempiensa kanssa resitaaliin ja aloitti seuraavana vuonna soittotunnit. Ott pääsi 12-vuotiaana Karl-Heinz Kämmerlingin oppilaaksi Salzburgin Mozarteumiin. Vuonna 2002 hänestä tuli nuorin finalisti kansainvälisen Hamamatsu-pianokilpailun historian aikana, ja hänet nimettiin sen "lupaavimmaksi artistiksi". Hänen muihin kilpailumenestyksiinsä kuuluvat ensipalkinnot Köthenin Bach-kilpailussa (2003) ja kansainvälisessä Val Tidone -musiikkikilpailussa.
Ott turvasi suuren ja lojaalin seuraajakunnan olemassaolon Japanissa vuonna 2006 osallistumalla vuosikymmenen ajan kestäneeseen "100 kansainvälistä pianistia" -sarjaan sen loppuvaiheessa. Hän on kertonut pyrkivänsä jakamaan klassista musiikkia niin laajalle yleisölle kuin mahdollista, koska ei pidä sitä vain rikkaille, koulutetuille varattuna taidemuotona vaan katsoo kouluttautumisen kuuntelun kautta riittävän.
Ottin kansainvälinen ura kasvoi korkean profiilin debyyttien muodossa Euroopan maissa. Näihin kuuluu Maurice Ravelin pianokonserton (G-duuri) esitys Zürichin Tonhalle-orkesterin ja David Zinmanin kanssa vuonna 2006. Vuonna 2008 huomattavaksi menestykseksi osoittautui pääsy Baselissa Murray Perahian korvaaminen lyhyellä varoitusajalla resitaalissa. Kamarimusiikin merkeissä Ott pääsi debytoimaan Luzernin (2010) ja Verbierin festivaaleille (2012). Seuraavien vuosien kohokohtiin kuuluivat ensiesiintymiset Toronton ja Chicagon sinfoniaorkesterien sekä Los Angelesin filharmonikkojen kanssa, ensiresitaali Wigmore Hallissa ja yhteistyökiertue Ólafur Arnaldsin kanssa.
Ott solmi eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa vuonna 2008. Seuraavana vuonna ilmestyi debyyttialbumi, jolla hän tulklitsi Franz Lisztin haastavat Transsendentaaliset etydit. Seuraava albumi koostui Frédéric Chopinin kaikista valsseista; levy ilmestyi tammikuussa 2010 säveltäjän kaksisataavuotissyntymäpäiväjuhlien kunniaksi. Ensimmäinen orkesterilevytys samalle levymerkille koostui Pjotr Tšaikovskin ja Lisztin konserttojen levytyksestä Thomas Hengelbrockin johtamien Münchenin filharmonikkojen kanssa. Tämä levy toi Ottille "vuoden nuoren artistin" tittelin Echo Klassik -palkintojenjaossa. Hänen muiden levytystensä joukossa on tulkintoja Ludwig van Beethovenin, Modest Mussorgskin, Franz Schubertin, Clara Schumannin, Igor Stravinskyn, Edvard Griegin, Claude Debussyn, Erik Satien ja Ravelin teoksista.
Helmikuussa 2019 Ott julkisti tiedon saamastaan MS-taudin diagnoosista. Hänen siskonsa on pianisti Mona Asuka Ott.
Automobiles Léon Bollée

Historia

Ensimmäinen Léon Bolléen "Voiturette" valmistui vuonna 1886. Kolmipyöräisen ajoneuvon voimanlähteenä toimi yksisylinterinen, kolmehevosvoimainen moottori ja voimansiirto vetävälle takapyörälle oli hihnavälitteinen. Malli myi hyvin ja ranskalainen Hurtu & Diligeon valmisti sitä lisenssillä satoja kappaleita. Bollée itse valmisti ainoastaan mallin prototyypit ja kilpaversiot.
Bolléelle Voiturette oli ainoastaan hetken aikaa elänyt liiketoimi. Vuonna 1899 sen syrjäytti 4-pyöräinen "oikea" auto, jonka suunnitelmien oikeudet myytiin vuonna 1901 Darracqille.
Vuonna 1903 Le Mansiin valmistui uusi tehdas, jonka myötä Bollée alkoi valmistaa isompia malleja. Näitä olivat ketjuvetoiset, nelisylinteriset mallit, joista pienemmän iskutilavuus oli 4,6 litraa ja teho 28 hevosvoimaa ja isomman iskutilavuus kuusi litraa ja teho 45 hevosvoimaa. Vuonna 1907 valikoimaan lisättiin iso, 11,9 litran kuusisylinterinen alusta. Myöhemmin paletin alapäähän liitettiin pieniä malleja, kuten 10/14 HP.
Vuoden 1910 sarjaan kuului yhdeksän mallia, joista kaksi yli kymmenlitraisella moottorilla. Vuonna 1911 yhtiö valmisti 600 autoa vuodessa.
Léon Bollée kuoli vuonna 1913, mutta yhtiö jatkoi toimintaa hänen leskensä omistuksessa ja johdossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana valmistui joitain autoja, mutta pääasiassa yhtiö tuotti ampumatarvikkeita ja konekivääreitä. Yhtiö palasi takaisin täyteen autojen valmistukseen vuonna 1919, 2,6-litraisen Type H:n myötä. Tämä sai seurakseen 3,9-litraisen kuusisylinterisen mallin vuonna 1922.
Englantilainen Morris Motors oli jo aiemmin yrittänyt saada mallejaan myyntiin Ranskassa, mutta huonolla menestyksellä. Vuonna 1924 yhtiö teki toisen yrityksen, ostamalla lemansilaisen Léon Bollée -autotehtaan ja alkamalla valmistaa siellä omia mallejaan. Nelisylinteriset mallit, joille annettiin nimi Morris-Léon Bollée, olivat hyvin samankaltaisia englantilaisten Morris Cowley- ja Oxford -mallien kanssa.
Bolléesta tehtiin Morris-konsernin tytäryhtiö ja sen johtoon nimettiin Cowleyn tehtaalla palvelleita brittejä. Morris-Léon Bollée -autojen valmistus alkoi vuoden 1925 lopulla.
Ensimmäinen malli, Type MLB oli varustettu Hotchkissin 12-hevosvoimaisella, 2,5-litraisella moottorilla. Vuonna 1928 mallistoon tuli 3-litraisella rivikahdeksikolla varustettu malli 18 HP, mutta näitä ei valmistunut kuin kuusi kappaletta.
Erinäisten komponenttien saantivaikeuksista huolimatta autoja valmistui 150 kappaleen viikkovauhtia. Ranskan kuluttajamarkkinat eivät kuitenkaan olleet vielä valmiita täysin hyväksymään ulkolaisen yhtiön valmistamaa autoa, ja myyntimäärät jäivät kauas alkuperäisistä odotuksista. Tämän vuoksi yhtiö lopetti autojen valmistuksen vuonna 1928.
Morris ei onnistunut saamaan ranskalaisessa tyttäressään aikaan käännettä parempaan. Vuonna 1931 Morris lopetti yhtiön toiminnan ja myi sen osakekannan ranskalaiselle liikemiesryhmälle, joka hoiti varastoon jääneiden autojen myynnin markkinoille.
Huppuluuranen

Levinneisyys

Huppuluurasta tavataan pienellä alueella Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajin populaatio on pieni, ja se on kärsinyt elinympäristöjen tuhoutumisesta. Huppuluuranen on luokiteltu vaarantuneeksi.
Harmattan

Harmattan on Länsi-Afrikassa esiintyvän pasaatituulen nimitys. Kuiva ja viileä Harmattan-tuuli puhaltaa marraskuun lopulta maaliskuun puolen välin tienoille Saharan eteläosista Guineanlahdelle. Harmattan kuljettaa mukanaan hienoja hiekanjyväsiä (0,5–10 μm), jotka saattavat kulkeutua aina Pohjois-Amerikkaan saakka. Kuljettamansa hiekan vuoksi Harmattan saattaa rajoittaa näkyvyyttä ja näin haitata muun muassa lentoliikennettä.
Pendeli

Pendeli on suomen kielen sana, joka tarkoittaa heiluria. Pendeli-sanaa voidaan käyttää yhdyssanan määriteosana, jolloin voidaan kuvata jonkin asian edestakaisuutta ja toistuvuutta. Esimerkiksi ilmausta pendelivaunu voidaan käyttää raitiovaunusta, joka ajaa edestakaisin samaa linjaa kääntymättä.
Mikko Rantalahti

Mikko Rantalahti (s. 7. elokuuta 1980 Evijärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Aiemmin hän pelasi Jyväskylän Kirissä. Monipuolisena taitolyöjänä tunnetun Rantalahden rooli on vaihtaja- ja kotiuttajajokeri. 
Vasemmalta lyövä Rantalahti on pääsarjatasolla edustanut myös aiemmin kasvattajaseuraansa Vimpelin Vetoa.
Jakob Fellman

Jaakko (Jacob) Fellman (25. maaliskuuta 1795 Rovaniemi – 8. maaliskuuta 1875 Lappajärvi) oli suomalainen pappi, joka oli myös Lapin ja Venäjän tutkija ja saamelaisten kansanperinteen kerääjä. Hän myös kokosi ensimmäisen (Suomen alueella puhuttujen murteiden) saamenkielisen aapisen.
Fellmanin vanhemmat olivat Rovaniemellä pappina ja kirkkoherrana toiminut Esaias Fellman (1745–1819) ja Katariina Gisselkors (1753–1829). Fellman valmistui papiksi Turun akatemiassa ja hakeutui tämän jälkeen papiksi Utsjoelle saamelaisten keskuuteen. Utsjoella asuessaan hän opiskeli pohjoissaamen kieltä Samuel Laitin johdolla ja käänsi myös joitain tekstejä kuten katkismuksen saamen kielelle. Fellman julkaisi 1825 ensimmäisen saamenkielisen tekstin (kaksi lukua Matteuksen evankeliumista) nimellä Prima duo capita evangelii Matthei in lingvam Lapponicam translata (i finnmarkisk dialekt.). Fellman tutki myös Utsjoen kasvistoa ja eläimistöä ja keräsi alueen kansanperinnettä muun muassa saamelaisten joikuja.
Utsjoelta lähdettyään Fellman oli Lappajärven kirkkoherrana 1832–1875, jonne hänet valittiin hallituksen päätöksellä ilman papinvaalia. Hän oli kuitenkin enemmän tutkija ja talousmies ja niinpä hän hoiti papin tehtäviä paljolti käyttämällä apulaisia. Seurakuntalaiset tekivät useita valituksia Fellmanista, syinä olivat muun muassa papin tehtävien laiminlyönti ja heikko lukutaito seurakuntalaisten joukossa. Fellman joutui myös myöhemmin ristiriitoihin herännäisyyttä edustaneiden apulaistensa kanssa. Lappajärvellä asuessaan Fellman harjoitti maanviljelyä usealla eri maatilalla ojittaen soita ja raivaten uutta peltoa. Hän käynnisti myös kalkkikiven louhinnan ja polton Vimpelissä rakennettuaan sinne kalkkiuunin. Fellman omisti myös rautaruukin, paperitehtaan, myllyjä ja sahan.
Fellman jätti jälkeensä laajan kokoelman muistiinpanoja Lapin vuosiltaan jotka hänen poikansa, senaattori ja Vaasan hovioikeuden presidentti Nils Isak Fellman (1841–1919) kokosi ja julkaisi vuonna 1910 nimellä Anteckningar under min vistelse i Lappmarken I-IV. Jaakko ja Nils Isak Fellman kokosivat myös Lappi-aiheista kirjallisuutta.  Tämä Lapponica eli Fellmanin kokoelma oli pitkään Suomalais-Ugrilaisen Seuran hallussa, mutta vuonna 2009 seura lahjoitti Lapponica-kokoelman Kansalliskirjastolle, missä sitä säilytetään erikoiskokoelmana. Kokoelma on luetteloitu Helka-tietokantaan, ja siitä on olemassa myös painettu luettelo: "Le fonds Lapponica des Fellman : catalogue raisonnné / Sophie Capdeville. - Suomalais-ugrilaisen seuran toimituksia no. 239, Helsinki 2001.  
Fellman oli naimisissa Helena Augustina Tawaststiernan (1804–1884) kanssa ja heille syntyi kahdeksan lasta joista kaksi kuoli jo nuorina. Fellmanin lapsista tunnetuimpia olivat Lahdessa asunut kartanonomistaja, valtiopäivämies ja tehtailija August Fellman (1839–1912), edellä mainittu Nils Isak Fellman ja senaattori Gustaf Esaias Fellman (1843–1916).
Supersankarielokuva

Supersankarielokuva on elokuva, joka keskittyy yhteen tai useampaan supersankariin; henkilöön, jolla on yli-inhimillisiä kykyjä. Tällaiset elokuvat sisältävät usein tunnusmerkkejä toiminta-, fantasia- ja/tai science fiction -elokuvista. Useimmat supersankarielokuvat perustuvat sarjakuviin.
Tunnetuimpia supersankarielokuvasarjoja ovat muun muassa Teräsmies (1978–1987), X-Men (2000–), Sam Raimin Hämähäkkimies (2002–2007), Christopher Nolanin Yön ritari (2005–2012) ja Marvel Cinematic Universen elokuvat (2008–).
Alinen Laisjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 280 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Kourajärveen. Ainoa tulo-oja on Ylisen Laisjärven laskuoja. Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Rantoja ei ole rakennettu ja järvelle johtaa ainoastaan polku.
Dow Jones & Company

Dow Jones & Company on yhdysvaltalainen kustannusyhtiö ja taloustietoa julkaiseva yritys, jonka omistaa News Corp.
Yrityksen perusti 1882 kolme toimittajaa Charles Dow, Edward Jones ja Charles Bergstresser. Yhtiön johdossa oli 105 vuotta Bancroftin suku, jonka hallussa oli 64 prosenttia äänioikeutetuista osakkeista, kunnes omistus siirtyi vuonna 2007 News Corporationille. Yhtiö myi vuonna 2010 CME Groupille 90 prosenttia Dow Jones Indexes -yrityksestä, joka julkaisee muun muassa Dow Jones Industrial Average -indeksiä.
Dow Jonesin kestävän kehityksen (Dow Jones Sustainability Indexes, DJSI) indeksejä arvostetaan maailmalla. Yritykset valitaan niihin vastuullisuusarvioinnin perusteella, jonka tekee RobecoSAM. Arvioinnissa yritykset vastavat noin sataan kysymykseen, joissa käsitellään niiden toimintaa talous-, sosiaali- ja ympäristövastuun kautta. Indeksissä arvioidaan muun muassa ilmaston muutoksen hillitsemiseen liittyviä toimia ja yritysten käytäntöjä toimitusketjun, työvoiman, hallinnon ja riskienhallinnan parissa. Syyskuussa 2013 seitsemän suomalaista pörssiyritystä valittiin vuosiksi 2013–2014 Dow Jonesin kestävän kehityksen Euroopan indeksiin: Kesko, Metso Oyj, Neste Oil, Nokia Oyj, Outokumpu, Outotec ja UPM.
Etyylidiatsoasetaatti

Ominaisuudet

Etyylidiatsoasetaatti on huoneenlämpötilassa keltainen nestemäinen aine. Se on alifaattiseksi diatsoyhdisteeksi suhteellisen stabiili, mutta voi räjähtää kuumennettaessa tai väkevien happoliuosten vaikutuksesta. Yhdiste liukenee vain pieniä määriä veteen, mutta liukenee paremmin etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Laimea suolahappo hajottaa yhdisteen typpikaasuksi ja etyyliglykolaatiksi ja väkevän suolahappoliuoksen vaikutuksesta muodostuu typpeä ja etyyliklooriasetaattia.
Ammonin kuningaskunta

Ammonin kuningaskunta oli israelilaisille etäistä sukua olevien heimojen muinainen kuningaskunta Lähi-Idässä. Se sijaitsi Se sijaitsi Israelin kuningaskunnan naapurina Luoteis-Jordaniassa Kuolleestamerestä koilliseen. Kuningaskunnan pääkaupunkina toimi Rabbath Ammon, joka sijaitsi nykyisen Ammanin kaupungin paikalla. Kreikkalaisella ja roomalaisella kaudella kaupunki tunnettiin nimellä Filadelfeia (lat. Philadelphia). 
Raamatun Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa Ammon oli Abrahamin veljenpojan Lootin pojanpoika (toinen pojanpoika oli Moab; moabilaisten kuningaskunnan patriarkka). Ammonilaiset taistelivat usein israelilaisten kanssa. Myöhemmin ammonialaiset mainitaan Raamatussa kansana.
Ammonin kuninkaita olivat Hanun noin 1000 eaa., Sanip noin 740–720 eaa. ja Amminadab I noin 680–640 eaa. Ammonilaisten valtakausi päättyi kun Aleksanteri suuri valloitti alueen noin 332 eaa.
Stage (televisiosarja)

Ohjelmaidea

Stage-ohjelmassa etsitään Suomen parasta koulumusikaalia. Ohjelmaan on valittu kuusi koulua, jotka harjoittelevat omaa musikaaliaan julkisuudesta tunnetun tähtivalmentajansa johdolla. Joka viikko kukin koulu esittää suorassa lähetyksessä yhden uuden kohtauksen musikaalistaan live-yleisön edessä. Kaksi vähiten yleisöääniä saanutta koulua joutuvat pudotusuhan alle, ja päätuomarina toimiva Marco Bjurström päättää, mikä koulu putoaa kilpailusta. Finaalissa katsojat saavat täyden päätösvallan ja katsojaäänet päättävät kumpi finalistikouluista voittaa. Voittajakoulu pääsee esittämään Marco Bjurströmin tuottamaa ja ohjaamaa musikaalia kahden viikon ajaksi Peacock-teatteriin kesällä 2011.
Burmanmelaharakka

Levinneisyys

Burmanmelaharakoita tavataan kotoperäisenä Myanmarissa, Iravadi- ja Sittang-jokivarsien tasangoilla. Laji oli aiemmin yleinen, mutta se on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen takia ja on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Sopivissa säilyneissä elinympäristöissä laji on kuitenkin pysynyt paikallisesti yleisenä.

Elinympäristö

Burmanmelaharakat elävät dipterokarpuskasvimetsissä, kuivilla pensaikkoalueilla ja maatalousmaiden reunoilla alangoilla alle 1 000 metrin korkeudessa.
Joshua Gomez

Joshua Eli Gomez (s. 20. marraskuuta 1975 Bayonne, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi ensimmäisen kerran CBS:n televisiosarjassa Ilman johtolankaa. Syksystä 2007 hän on näytellyt Morgan Grimesiä televisiosarjassa Chuck. Hän on ääninäytellyt myös muutamissa videopeleissä.
Gomez on näyttelijä Rick Gomezin nuorempi veli. Roolihahmonsa tapaan Gomez on Chuckin näyttelijän Zachary Levin hyvä ystävä.