Robbie Earl

Junioriura ja yliopistovuodet

Earl pelasi kaudella 2000–2001 Los Angeles Jr. Kingsin joukkueessa, jonka jälkeen Kamloops Blazers varasi hänet 164. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa. Earl ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, vaan vietti kaksi seuraavaa kautta Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. NAHL-junioriliigaa. Tämän jälkeen hän kävi vuosina 2003–2006 Wisconsinin yliopistoa. Earl oli kaudella 2003–2004 joukkueensa kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+13=27. Hänet valittiin kauden päätteeksi WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. 
Toronto Maple Leafs varasi Earlin kuudennella kierroksella 187. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Kaudella 2004–2005 hän oli tehoilla 20+24=44 UW:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Joe Pavelskin jälkeen. Earl sijoittui WCHA:n maalipörssissä kahdeksanneksi ja jakoi myös pistepörssin kahdeksannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2005–2006 Earl oli tehoilla 24+26=50 UW:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies taas Pavelskin jälkeen. Hän jakoi WCHA:n maalipörssin neljännen sijan UND:n Drew Staffordin ja T. J. Oshien kanssa sekä pistepörssin seitsemännen sijan Colorado Collegen Marty Sertichin kanssa. Earl voitti kauden päätteeksi koko NCAA:n mestaruuden ja hänet palkittiin lopputurnauksen arvokkaimpana pelaajana sekä valittiin tähdistökentälliseen. Yliopistokauden jälkeen, huhtikuussa 2006 Earl teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa ja siirtyi samalla loppukevääksi AHL-joukkue Toronto Marliesin vahvuuteen.

Ammattilaisuran alku Pohjois-Amerikassa

Kauden 2006–2007 Earl pelasi kokonaan Marliesissa, jossa AHL:n tulokaskausi toi 67 runkosarjaottelussa tehot 12+18=30. Kaudella 2007–2008 hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+33=47. Earl debytoi samalla kaudella myös Maple Leafsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi yhdeksän runkosarjaottelua. Earl teki NHL-debyyttinsä 2. helmikuuta 2008 Ottawa Senatorsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.03 minuuttia ja teki myös yhden syöttöpisteen, joka jäi Earlin kauden ainoaksi tehopisteeksi NHL:ssä. Kauden 2008–2009 hän pelasi taas kokonaan farmissa. Kesken kauden, tammikuussa 2009 Earl kaupattiin Minnesota Wildiin vaihdossa Ryan Hamiltoniin. Hän pelasi loppukauden Wildin farmijoukkue Houston Aerosissa. 
Kaudella 2009–2010 Earl pelasi NHL:ssä 32 runkosarjaottelua tehden kuusi maalia. Hän avasi maalitilinsä NHL:ssä heti kahdella osumalla 15. marraskuuta 2009 vieraissa Carolina Hurricanesia vastaan. Heinäkuussa 2010 Earl teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Wildin kanssa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi kuusi NHL-ottelua ilman tehopisteitä. Earl oli farmijoukkue Aerosin toiseksi paras pistemies Jon DiSalvatoren jälkeen tehoilla 24+31=55.

Siirtyminen Eurooppaan

Elokuussa 2011 Earl siirtyi try-outille KHL-joukkue Dinamo Riikaan, jossa hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta ja siirtyi noin viikkoa myöhemmin Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan EC Red Bull Salzburgiin. Earl oli kaudella 2011–2012 tehoilla 22+28=50 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Thomas Rafflin jälkeen. Hän jakoi EBEL:n maalipörssin kuudennen sijan EHC Linzin Gregor Baumgartnerin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi. Kevään 2012 pudotuspeleissä Earl oli tehoilla 4+3=7 Salzburgin paras pistemies ja maalintekijä. Hän voitti joukkueessa kauden aikana myös European Trophyn mestaruuden. Earl vahvisti kauden aikana myös sveitsiläistä HC Davosia Spengler Cupissa, joka päättyi joukkueen voittoon ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. 
Kaudeksi 2012–2013 Earl siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n Rapperswil-Jona Lakersiin, jonka sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 22+23=45. Earl jakoi koko NLA:n pistepörssin viidennen sijan Davosin Dario Bürglerin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän jatkoi Lakersissa myös kaudella 2013–2014, mutta Earlin sopimus kuitenkin purettiin lokakuussa 2013. Noin kaksi viikkoa myöhemmin marraskuussa hän siirtyi EV Zugiin, jonka toiseksi paras maalintekijä Earl oli 13 osumallaan Josh Holdenin kanssa. Hän teki runkosarjassa kauden aikana yhteensä 20 osumaa, joilla Earl jakoi NLA:n maalipörssin kuudennen sijan Genève-Servette HC:n Matthew Lombardin ja HC Ambrì-Piottan Alexandre Giroux'n kanssa sekä pistepörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Elokuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Zugin kanssa.
Kaudella 2014–2015 Earl oli Zugin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+26=45, joilla hän jakoi koko NLA:n pistepörssin kuudennen sijan SC Bernin Martin Plüssin kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Earl siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsiin SHL-joukkue Färjestads BK:n riveihin. Kesken kauden, tammikuussa 2016 hän siirtyi kuitenkin kevääseen 2017 asti kestävällä sopimuksella NLA-joukkue EHC Bieliin.

Maajoukkueura

Earl pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin hän jakoi lukemalla +5 Yhdysvaltain sisäisen tehotilaston voiton T. J. Hensickin kanssa. Earl pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2002, jolloin hän voitti kultaa ja teki finaalissa mestaruuden ratkaisseen voittomaalin Canada Pacificia vastaan.

Muuta

Earlin perheeseen kuuluu siskot Brianne ja Erin. Hän kävi Pioneer High Schoolin Michiganin Ann Arborissa ja sen jälkeen Mira Costa High Schoolin Kalifornian Manhattan Beachilla.