google/wiki40b huggingface dataset:
Ekofeminismi

Ekofeminismi on 1970-luvulla syntynyt feminismin haara, filosofinen ja yhteiskunnallinen liike, joka pyrkii yhdistämään ympäristötietoisuuden ja feminismin. Ekofeministien mukaan naisten alistamisen ja luonnon tuhoamisen välillä on merkittävä yhteys sillä kaiki alistamisen muodot toimivat verkkomaisessa suhteessa toisiinsa ja niiden taustalla toimivat samat mekanismit. Ekofeministit kiinnittävät huomiota yhteiskunnan epätasa-arvoisiin valta-asetelmiin, kuten rasismiin, spesismiin sekä teollisuus- ja kehitysmaiden suhteisiin.

Le Féminisme ou la mort

Ranskalainen ekofeministi Françoise d’Eaubonne (1920–2005) toi esiin sanan ekofeminismi vuonna 1974 julkaisemassaan kirjassa Le Féminisme ou la mort. Siitä lähtien, ekofeminismi sana on liitetty naisten ja luonnon alistamista vastaan käytyyn kamppailuun. Ekofeministisen ajattelun mukaan kaikki alistaminen on samankaltaista. Ekofeministi Sheila Collins on sanonut, että rasismi, seksismi, luokkariisto ja ekologinen hävitys ovat neljä toisiinsa kiinnittynyttä pilaria, joiden päällä patriarkaatin rakenne lepää. Feminismi pyrkii lopettamaan naisen välineellistämisen. Ekofeminismi laajentaa kamppailun koskemaan myös eläinten ja muun luonnon oikeuksia. 
Sorron taustalla toimivan ideologian ydin on käsitys järjen vallasta luonnon yli, jolloin alistetut ryhmät sekä naisellistetaan että naturalisoidaan. Tämän käsityksen perustan muodostavat länsimaista ajattelua jäsentävät dualismit kuten järki/tunne, mies/nainen, mieli/ruumis, yhteiskunta/luonto. Myös ympäristökriisin katsotaan nousevan näistä dualismeista, joten niiden tarkastelu, esiinkaivaminen ja purkaminen ovat yksi tärkeä osa ekofeminististä projektia. 
Ekofeminismi uskoo muutoksen mahdollisuuteen feminiinien arvojen avulla, joita ovat muun muassa huolenpito, vastuu ja toisista välittäminen. Ekofeminismi pyrkii myös tekemään näkyväksi julkisten instituutioiden mielikuvapolitiikan luonnottomuuden ja piilo-ohjelmallisuuden. Ekofeministit suhtautuvat  kriittisesti sellaisiin kielikuviin, joissa luontoa on ”hallittava”, jossa sen salat ja ”mysteerit” on paljastettava ja jossa se on valjastettava ihmisen käyttöön. Luonnontieteellinen kielikuvasto on täynnä alistamismetaforia, joihin on sisäänrakennettu sukupuolistettuja metaforia.

Ekososiaalinen uusi kosmologia

Kaikki ekofeministiset koulukunnat kannattavat neljää periaatetta, jotka painottavat kokonaisvaltaisuutta, ihmisen ja luomakunnan kaikkien olioitten keskinäistä riippuvuutta ja vastavuoroisuuden merkitystä, tasa-arvoa ja dynaamisen prosessin merkitystä osana maailmanparannuksen evoluutiota. Ekofeminismi on kaikkien, niin luomakunnan, kuin miesten, naisten ja lapsienkin asialla. Oulun yliopiston professori Kaarina Kailo on tuonut ekofeminismin yhteydessä esiin käsitteen Ekososiaalinen uusi kosmologia. Hänen mukaansa maailma tarvitsee  uuden imaginäärisen järjestelmän (imaginary order), joka edistäisi ekologista ja sosiaalista kestävää kehitystä.  Järjestelmän arvoiksi hän esittää ekofeministisiä teesejä, joita ovat; omavarainen hoiva- ja lahjatalous, tietoinen kulutuskriittinen elämäntapa, luomuarvot, luomunaiseus, luomumiehisyys väkivallan ja herruusideologian tuolla puolen.
Rho Cassiopeiae

Rho Cassiopeiae (ρ Cas / ρ Cassiopeiae) on tunnetuin esimerkki hyvin harvinaisesta tähtityypistä, keltaisesta hyperjättiläisestä. Tähden kirkkaus on 550 000 kertaa suurempi kuin Auringolla, ja tähden läpimitta on noin 738 kertaa suurempi. Tähti sijaitsee 8 000 – 10 000 valovuoden päässä Maasta sen ollessa silti paljain silmin nähtävissä. Tähden normaali näennäinen magnitudi on 4,5 mikä alenee noin 6:een purkauksissa, jotka toistuvat noin 50 vuoden välein. Edellisessä purkauksessa vuonna 2001 sinkoutui tähteä ympäröivään avaruuteen 3 % tähden massasta. Suurin osa tähden ydinpolttoaineesta on tähtitieteilijöiden mukaan lopussa, ja tähti räjähtänee "pian" supernovana. Räjähdykseen voi tosin kulua miljoonakin vuotta, joka on kosmisessa mittakaavassa silmänräpäys.
Rannikko-orneero

Levinneisyys

Rannikko-orneeroa tavataan Chilessä. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
August Hammar

Jaakko August Hammar (28. helmikuuta 1883 Jurva – 23. huhtikuuta 1918 Kellomäki Terijoki) oli suomalainen jääkärialiupseeri.
Hammarin vanhemmat olivat ajuri Matti Hammar ja Serafia Juhontytär Lilja. Hammar kävi kansakoulun ja työskenteli ammatikseen lämmittäjänä.

Jääkäriaika

Hammar liittyi 19. joulukuuta 1915 vapaaehtoisena Saksan armeijaan, jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Takykiniini

Takykiniinit (kreik. takhy's = nopea, kreik. kίnei'n = liikuttaa) ovat peptidineurotransmittereita hermosoluissa. Niiden nimitys määräytyy niiden nopeasta kyvystä supistaa sileitä lihaksia. Niille on yhteistä C-terminaalinen aminohapposekvenssi Phe-Xaa-Gly-Leu-Met-NH₂, missä Xaa on aromaattinen tai alifaattinen aminohappo.
Takykiniinejä ovat ainakin substanssi P (SP), neurokiniini A (NKA, tunnetaan myös substanssi K:na) ja neurokiniini B (NKB). Ihmisellä takykiniinejä on mustatumakkeessa ja striatumissa. Lisäksi substanssi P:tä on runsaasti selkäytimen takajuuren sekä suolen hermosoluissa.
Takykiniinit vaikuttavat neurokiniinireseptoreihin (NK), joita tunnetaan tällä hetkellä kolme erilaista (NK1, NK2 ja NK3). Neurokiniinireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita.
Surat

Historia

Parsit asettuivat Suratiin 1100-luvulla, myöhemmin se oli mogulien tärkeä satamakaupunki pyhiinvaellusmatkoilla Mekkaan ja vuonna 1601 britit tekivät sinne ensimmäisen asemapaikkansa Intiassa.

Talous

Surat on yksi Intian ja koko maailman nopeimmin kasvavista kaupungeista. Kaupunki on Intian kukoistavan timanttien käsittelyteollisuuden keskus. Vuonna 2003 kaikista maailman timanteista 92 % leikattiin Suratissa, joka tuotti noin kahdeksan miljardia Yhdysvaltain dollaria vientituloja. Timanttiteollisuus alkoi Gujaratin alueella vuonna 1901, jolloin Itä-Afrikasta tulleet timantin leikkaajat aloittivat toiminnan. 1970-luvulla alkoi timanttien vienti Yhdysvaltoihin.
Surat sijaitsee Mumbain ja Ahmedabadin välisen rautatien varrella. Matka Mumbaihin kestää neljä tuntia, Ahmedabadiin viisi tuntia.
Gondoli

Gondoli (ital. gondola) on kapea ja pitkänomainen tasapohjainen vene, joissa on korkea perä ja keula. Venettä soudetaan yhdellä pitkällä peräairolla.
Gondoleita käytetään lähes yksinomaan Venetsian kanavilla liikuttaessa. Gondolin ohjaajaa kutsutaan gondolieeriksi. Suurin osa Venetsian gondolieereista kuuluu vanhoihin gondolieerisukuihin: aiemmin vallitsi ikiaikainen laki, jonka mukaan gondolieerina ei saanut toimia kukaan näiden sukujen ulkopuolinen, mutta vuonna 2007 perustettiin gondolieerin ammattitutkinto. Gondolieerina toimiminen on perinteisesti ollut miesten alaa. Vuonna 2009 alkoi työskennellä kaikkien aikojen ensimmäinen virallinen naisgondolieeri.
Gondoli on kevytrakenteinen ja nopealiikkeinen. Hankain on kyynärnivelen muotoinen ja veistetään perinteisesti saksanpähkinäpuusta; gondolin soudettavuuden vain yhdestä kohdasta varmistaa rungon toispuolisuus.
Gondolin keulaan on tyypillisesti kaiverrettu kuusi sakaraa ja niiden yläpuolelle toiselta laidalta suora, toiselta kaareva huippu. Huipun muoto kuvaa Venetsian hallitsijan eli dogen päähinettä. Kuusi sakaraa taas symboloivat Venetsian kuutta kaupunginosaa (sestiere), jotka ovat San Marco, Dorsoduro, San Polo, Cannaregio, Castello ja Santa Croce. Lisäksi gondoleissa on messinkisiä hevoskoristeita.
Gondoli mainitaan ensi kerran vuonna 1094 nimellä gondulam. Sanan gondoli täsmällistä alkuperää ei tiedetä. Gondolit olivat alkujaan mustiksi tervattuja, mutta värikkäitäkin gondoleita alettiin valmistaa. 1500-luvulla muut kuin mustat gondolit kiellettiin lailla. Gondolien kehitys jatkui 1800-luvun lopulle asti, jolloin moottoriveneet alkoivat vallata gondoleilta alaa vesikulkuneuvoina. 1700-luvulla käytössä oli yhtä aikaa muutama tuhat gondolia, nykyään muutama sata. Perinteisesti gondoli valmistetaan kahdeksasta eri puulajista ja 280 osasta.
American Waterloo Boy

American Waterloo Boy oli yhdysvaltalainen traktorimerkki, jonka maahantuonnissa Britanniaan oli mukana Harry Ferguson. Sitä valmisti John Deere.
John Deere alkoi vuonna 1914 myydä Waterloo Gasoline Engine Companyn valmistamaa bensiinikäyttöistä traktoria, jonka suunnittelija oli John Froelich. Traktorin listahinta oli 750 dollaria. Vuonna 1918 yhtiö siirtyi John Deeren omistukseen. R-mallia eli "Model R Waterloo Boy Tractor"-konetta oli tuolloin myyty yli 8 000 kappaletta. Yhtiön itsenäisyyden päättyminen johti suunnittelija Froelichin eroamiseen ja traktorimerkin nopeaan kuihtumiseen.
Kanto

Kanto on puusta kaadettaessa maahan jäävä rungon tyviosa juurineen.

Kannot esteenä

Kantoa on pidetty metsänhakkuun tähteenä ja pellon raivauksen tai ojitusten esteenä. Kannot poistettiin ennen pihoilta ja pelloilta räjäyttämällä ns. kantopommeilla tai kaivamalla ne ylös yksitellen, nykyään ne useimmiten murskataan mekaanisesti esimerkiksi kantojyrsimellä. Ns. tervaskanto on metsäpalon jäljiltä metsään jäänyt palamaton mutta osin hiiltynyt kanto, perinteinen nuotion tekotarves.

Kannot raaka-aineena

Kantoja ja juuria käytettiin jo aikaisemmin sekä tervan että puuhiilen valmistukseen, kokeiluluonteisesti kantoja kerättiin sellun ja energian tuotantoon jo 1970-luvulla ja 1980-luvulla, mutta korjuukustannukset olivat tuolloin vielä korkeat ja kysyntä pientä. Sittemmin kannot on todettu muiden hakkuutähteiden ohella tärkeäksi raaka-ainevarannoksi erityisesti uudistushakkuualoilla, jossa ne ovat kerättävissä talteen maan muokkauksen yhteydessä. Esimerkiksi kuusen kantojen juuripuun tilavuusarvo on jopa kolmannes rungon tilavuusarvosta. Kantojen poistaminen torjuu myös puiden juurikääpää. Kantopuu sopii energialähteeksi voimaloihin, jotka perustuvat polttoaineen murskaustekniikkaan. Korjuumenetelmät ovat kehittyneet niin, että kannot voidaan poistaa kaivinkoneella, jossa on ns. kantohara tai hydraulinen kannonnostolaite. Kanto rikotaan jo nostettaessa, jotta se puhdistuu ja kuivuu nopeammin, ja varastoidaan kasoihin. Kantopuu murskataan eli haketetaan kun se on kuivunut, yleensä ylivuotiseksi.
Kantojen käyttäminen raaka-aineena on kuitenkin ympäristöllisesti ongelmallista. Kantojen polttaminen aiheuttaa merkittävät kasvihuone-ja ravinnepäästöt. Lisäksi kantojen noston seurauksena metsäluonto köyhtyy ja etenkin Etelä-Suomessa lahopuulajistojen uhanalaistumiskehitys pahenee. Kannot ovat olleet suomalaisissa talousmetsissä monimuotoisuuden ja ekosysteemien toimintojen tärkeä ylläpitäjä.

Sanontoja kannoista

Kanto on useamman suomalaisen sananparren aineksena, estettä tai muuta vähemmän suoraviivaista seikkaa tarkoittamassa: Älä ole kantona kaskessa tai Minä vannon kautta kiven ja kannon.
Tiivistyminen

Tiivistyminen eli kondensaatio on aineen olomuodon muutosprosessi, jossa kaasumainen aine muuttuu nesteeksi. Kaasumainen aine on joko kaasua tai höyryä. Höyryn ero kaasuun on se, että höyry voidaan tilavuutta muuttamalla muuttaa nesteeksi. Kaasussa liike-energia on niin suurta, ettei kaasu voi muuttua nesteeksi, ellei lämpötila laske.
Tiivistymiseen liittyviä luonnonilmiöitä ovat muun muassa sade ja kaste. Tiivistymistä ja muita olomuodon muutoksia hyödynnetään monissa teknisissä laitteissa kuten jääkaapeissa ja ilmastointilaitteissa.
Aineen tiivistyessä aine luovuttaa lämpöenergiaa, tiivistymisessä vapautuva energia on kullekin aineelle ominainen ja se on sama kuin höyrystymislämpö. Tiivistymisessä aineen lämpötila ei muutu, vaan pysyy koko prosessin ajan vakiona.
Aineen tiivistymislämpötila riippuu paineesta. Paineen ollessa korkea, aineen höyrystymislämpötila on korkea eli samalla aineen tiivistymislämpötila nousee.

Kastepiste

Ilman jäähtyessä riittävästi, vesihöyry muuttuu kylläiseksi ja tiivistyy sumuksi tai kasteeksi esimerkiksi autojen tuulilasiin. Tällöin ilman suhteellinen kosteus on 100% ja kastepistettä vastaava kylläisen vesihöyryn paine on yhtä suuri kuin ilmassa olevan vesihöyryn osapaine. Kastepisteen ollessa veden jäätymispistettä alempi, vesihöyry härmistyy jääksi. Kastepisteessä vettä ei haihdu avoimesta astiasta ilmaan ja esimerkiksi pyykki ei kuivu.
Sundbyberg

Kuntajaon kehitys

Sundbyberg erotettiin omaksi kauppalaksi Bromman maalaiskunnasta vuonna 1888. Vuonna 1927 kauppalasta tuli kaupunki. Vuonna 1949 siihen liitettiin Lilla Albyn entinen taajaväkinen yhdyskunta Solnan kaupungista ja Duvbon entinen taajaväkinen yhdyskunta Spångan maalaiskunnasta. Kuntauudistuksen valmisteluna Solnasta ja Sundbybergistä muodostettiin 1960-luvun puolivälissä Solnan–Sundbybergin kuntablokki, mutta kuntaliitosta ei koskaan tehty. Sundbybergin kaupungista tuli Sundbybergin kunta vuonna 1971, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon.

Vaakuna

Kuntavaakuna on otettu Sundbybergin kaupungilta. Myös Duvbon taajaväkisellä yhdyskunnalla oli oma vaakuna.

Taajamat

Kunnassa on 1 taajama, jonka osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 100,0 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 0 asukasta. Kunnan koko taajamaväestö kuuluu Tukholman taajamaan, josta tässä kunnassa asui 38 633 asukasta.
Koko Tukholman taajamassa on  1 372 565 asukasta, ja se kuuluu osittain myös Botkyrkan kuntaan, Danderydin kuntaan, Haningen kuntaan, Huddingen kuntaan, Järfällan kuntaan, Nackan kuntaan, Sollentunan kuntaan, Solnan kuntaan, Tukholman kuntaan ja Tyresön kuntaan.

Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunnassa on yksi piiri, Sundbybergin piiri.
Seulasarja

Seulasarja on joukko tarkoin määriteltyjä seuloja, joita käytetään kiviaineksen raekoostumuksen määrityksessä. Tietoa maa-aineksen raekoostumuksesta tarvitaan erityisesti maalajien luokittelemisessa.

Seulonta

Jotta seulontatulokset olisivat vertailukelpoisia on myös seulonnan suorittaminen tarkoin määritelty ja se soveltuu sekä luonnonkiviainekselle että keinokiviainekselle. Lämpökaapissa (110 ±5 °C) kuivattu kiviaines kaadetaan aukkokooltaan suurimman seulan päälle ja seulan koneellisen tai käsin suoritetun ravistelun jälkeen punnitaan seulan päälle jääneen aineksen massa. Seulan aukkojen läpi mennyt aines siirretään pienempiaukkoisen seulan päälle. Seulonnan jälkeen punnitaan taas seulalle jääneen aineksen massa ja näin jatketaan kaikkien eri kokoisten seulojen kanssa. Hienoaineksen eli fillerin rakeisuuden määrityksessä käytetään ilmasuihkuseulontaa.
J. P. Tervo

Juho Pietari Tervo (10. kesäkuuta 1849 Sotkamo – 8. helmikuuta 1920 Pirkkala) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Sotkamon Ruokolahdesta kotoisin olleen Juho Pietari Tervon vanhemmat olivat Pekka Tervo (1809–1866) ja Katariina Korhonen. Perheessä oli yhdeksän lasta joista kaksi poikaa Antti ja Juho Pietari kävivät Jyväskylän opettajaseminaarin ja muuttivat sitten Sotkamosta Tampereelle.
Juho Pietari Tervo toimi kansakoulunopettajana Nokian paperitehtaan koululla.
Juho Tervo oli naimisissa Ida Sjödahlin kanssa. Kirjailija Elsa Tervo oli heidän tyttärensä. Elsa Tervo kirjoitti isästään kuvauksen Muistoja isästäni vuonna 1946 Nokia ennen ja nyt-lehdessä.
Itämeren biotooppiakvaario

Itämeren biotooppiakvaario on akvaario, joka jäljittelee olosuhteita Itämeressä tai sen lahdissa, kuten Suomenlahdessa. Vesi on vähäsuolaista murtovettä (suolapitoisuus viidestä seitsemään promillea), ja lämpötila selvästi alhaisempi kuin trooppisten kalojen akvaarioissa.
Itämeriakvaarion suurin haaste on veden lämpötilan saaminen tarpeeksi alas. Tyypillinen vuosikierto on talvella 5 °C, kesällä lähempänä 20 astetta. Liian lämpimässä vedessä ei ole tarpeeksi happea, kalat ovat vaihtolämpöisinä eläiminä kuin ”kuumeessa” ja niiden suolistobakteerit voivat huonosti.
Valaistus pidetään usein vähäisempänä kuin trooppisten kalojen ja kasvien akvaariossa. Liian suuri valon määrä johtaa helposti hallitsemattomaan levien kasvuun.

Eliöstö

Itämeren omat kasvit kuihtuvat talveksi. Jotkut harrastajat pitävät muita kylmään murtoveteen sopeutuvia lajeja, kuten miekkakasveja ja vesitähdikkejä.
Juha Jokinen (maalivahti)

Ura

Jokinen siirtyi kaudeksi 2008–2009 Salibandyliigaan Trackersin riveihin II-divisioonan Bandy Boys -88:sta.
Klaus Åkenpoika Tott

Klaus Åkenpoika Tott (k. 1590) oli valtaneuvos ja Suomen käskynhaltija. Hän osallistui Venäjän sotaan 1555–1557. Pohjoismaiden seitsenvuotisessa sodassa hän joutui 1565 neljäksi vuodeksi tanskalaisten vangiksi. Hän oli pohjoismaisessa viisikolmattavuotisessa sodassa Virossa 1570–1574 ylipäällikkö ja vuodesta 1572 käskynhaltija. Hän oli koko Suomen käskynhaltija 1576–1577, Etelä-Suomen käskynhaltija 1577–1583, Itä-Suomen käskynhaltija 1587–1590. Hänellä oli useita kihlakunnantuomarin virkoja Suomessa. Karjalan laamanni hän oli 1578–1590. Hän menetti kaikki virat ja läänitykset jouduttuaan epäsuosioon vastustettuaan Juhana III:n suunnitelmia.
Pirttijärvi (Virrat, Pirttikylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Havanganjärven valuma-alueeseen (35.416) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy.
Oskar (Saksan prinssi)

Oskar Karl Gustav Adolf (27. heinäkuuta 1888 – 27. tammikuuta 1958) oli saksalainen prinssi ja keisari Vilhelm II:n toiseksi nuorin poika. 
Oskar oli vuonna 1918 yksi ehdokas Suomen kuninkaaksi, mutta suunnitelma kaatui hänen isänsä vastustukseen.
Oskar avioitui vuonna 1914 kreivitär Ina Marie von Bassewitzin kanssa. He saivat neljä lasta.
Alajuelan maakunta

Alajuelan maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 9 753 km² ja asukasluku vuonna 2011 noin 848 000. Maakunnan pääkaupunki on Alajuela.
Maakunnan alueilla on monia tulivuorten rinteille sijoittuvia kansallispuistoja. Niistä suosituimpiin kuuluu Arenal-vuoren puisto.
Ukkoniluri

Elintavat

Ukkoniluri on kaarnakuoriaisten ryhmässä suurin, lähes senttimetrin pituinen ja tummanruskea, miltei musta. Siinä on havaittavissa kellertävää karvoitusta. Lajin toukka on jalaton, ja se tekee syömällä käytäviä havupuuhun. Ukkonilurien parveiluaika sijoittuu alkukesään ja lajin sukupolvet kestävät kolmekin vuotta. Laji voi talvehtia toukkana, mutta myös aikuismuodossa. Kotelovaiheen pituus on yleensä vain kuukauden luokkaa. Naaras munii pitkin kesää yleensä vioittuneisiin kuusiin, harvemmin mäntyihin. Hyönteisen menoaukkoon muodostuu tyypillinen pihkatappi. Kuusia vioittavat useimmiten salaminiskut ja kuusenjuurikääpä (Heterobasidion parviporum) sekä mekaaniset ja pakkasvauriot. Toukat aiheuttavat tyypillisesti pihkan vuotoa, joka puunpurun kanssa muodostaa tunnistettavia laattoja kuusen juurelle. Suomessa ukkonilurin tuhot ovat yleensä lähinnä paikallisia. Laji iskee vain eläviin puihin.  
Ukkonilurin saalistajia ovat ainakin seuraavat: tammenrunkokiitäjäinen (Dromius quadrimaculatus), lehtopikiseppä (Melanotus villosus), hukkakartukas (Nudobius lentus), Placusa depressa, mäntykäärmekorento (Raphidia ophiopsis), Raphidia xanthostigma, ukkokaarniainen (Rhizophagus grandis), kämäräpihkalude (Scoloposcelis pulchella), Thanasimus dubius, pikkumuurahaiskuoriainen (Thanasimus femoralis) ja isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).

Metsätuhot

Suomessa ukkonilurin tuhot ovat harvassa ja kohdistuvat enimmäkseen vioittuneisiin puihin, erityisesti juurikääpien vaivaamiin puihin, ja ne tekevät käytäviään lähelle juuria. Keski-Euroopassa nilurien aiheuttamat tuhot ovat merkittäviä, erityisesti sitkankuusiviljelmillä, ja tämä koskee myös eurooppalaisen ukkonilurin tuhovoimaa. Amerikkalaisperäistä vuoristoniluria (Dendroctonus ponderosae) pidetään erityisen uhkaavana. Jotkin nilurilajit levittävät sinistäjäsieniä.
Hiedanranta

Hiedanranta on suunnitteilla oleva kaupunginosa Tampereella. Hiedanranta rajoittuu etelässä kantatiehen 65 ja Sellukadun varren tontteihin, lännessä Lielahdenkatuun, pohjoisessa Niemenrannan kaupunginosaan ja idässä Näsijärveen. Se on ollut Lielahden puuteollisuusalue, ja Hiedanranta-nimi on aiemmin ollut Näsijärven lahdenpoukaman vanha nimi, mutta unohtunut käytöstä. Nykyisille teollisuusrakennuksille etsitään jo ennen muuta rakentamista uutta käyttöä.  Siellä on muun muassa Lielahden kartano.
Tulevaisuuden Hiedanrannassa on koteja 25 000 asukkaalle ja työpaikkoja 10 000 tekijälle. Yhdessä Lielahden kanssa se muodostaa läntisen Tampereen vetovoimaisen keskuksen, jossa on hyvä asua, tehdä töitä ja viettää vapaa-aikaa.
Hiedanrannassa kukoistavat uudet ideat, kokeilut ja kaupunkikulttuuri. Kestävät ja älykkäät ratkaisut helpottavat alueen asukkaiden arkea. Tuleva rantakaupunginosa on sujuvan raitiotiematkan ja hyvien yhteyksien päässä keskustasta.
Kaupunginosaa tehdään kunnianhimoisesti yhdessä asukkaiden, yritysten ja yhteisöjen kanssa. Kehittämistyöstä vastaa Hiedanrannan kehitysohjelma.

Muuntautuva Hiedanranta

Muuntautuva Hiedanranta on vuonna 2015 Väliaikaisen Hiedanrannan nimellä aloitettu toimintakokeilu, jossa kartanon ja sellutehtaan alue ja rakennukset avattiin kaupunkilaisten käyttöön. Alueelle on tullut katukulttuuria ja värikästä taidetta. Alueella on muun muassa musiikki- ja taidetapahtumia, sirkustoimintaa, betoninen sisäskeittihalli, kaupunkiviljelyä, liikuntatoimintaa, kuntouttavaa työtoimintaa ja avointa työpajatoimintaa.
Hiedanrannasta on tullut tunnettu katutaiteen kohde näyttävien seinämaalausten ja graffitien takia. Töitä on ollut tekemässä ulkomaisiakin taiteilijoita. Suurimmat seinämaalaukset, kuten taiteilijan Wild Drawing 2017 tekemä, ovat jopa 15 metriä korkeita.
Le Reposoir

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1151 perustettu kartusiaaniluostari Chartreuse du Reposoir. Luostari on avoinna vierailijoille ja siellä on myynnissä erilaisia käsitöitä.
Kantatie 57

Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 57 oli tie Huittisista Urjalan kautta Toijalaan. Valtateiden 2 ja 9 uudet linjaukset vähensivät tien liikenteellistä merkitystä, ja sen tieluokkaa on sittemmin laskettu. Entisen kantatien osuus Huittisista Urjalaan on nykyisin seututie 230 ja pääosa Urjalan ja Toijalan välisestä osuudesta yhdystie 2847. 
Hämeenlinnan ja Pälkäneen välinen tie oli vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä osa valtatietä 3. Valkeakosken kautta kulkeneen kolmostien linjauksen valmistuttua Hämeenlinnan ja Pälkäneen välinen tie jäi maantieksi 305, joka oli tuolloin kapea ja mutkainen soratie. Tietä parannettiin kuitenkin huomattavasti 1960- ja 1970-luvuilla. Kantatieksi 57 se nimettiin vuonna 1990. 
Ennen Hämeenlinnan ja Tampereen välisen moottoritien valmistumista kantatie 57 oli suosittu vaihtoehto ruuhkaiselle kolmostielle.
Afrikan tulvat 2007

Afrikan tulvat 2007 syntyivät jokien tulviessa loppukesällä ja alkusyksystä pitkään jatkuneiden runsaiden sateiden takia. Tulvia esiintyi yhtä aikaa mantereen itä- ja länsilaidalla yhteensä 12 maassa. Syyskuun puolivälissä tulvien arvioitiin vaikuttavan puolentoista miljoonan ihmisen elämään.

Länsi-Afrikka

Lännessä pahiten kärsi Ghana, jonka pohjoisosa julistettiin katastrofialueeksi, kun Voltajoen alemmat haarat tulvivat. Siellä pahimmat sateet tulivat elokuun lopulla 24.–29. elokuuta, mutta sateet jatkuivat päivittäin myös syyskuun puolella. Tulvaa pahensi padon aukaisu Burkina Fason puolella. Yhteensä ainakin 20 ihmistä sai surmansa. Useita siltoja hajosi ja patoja murtui. Punaisen Ristin mukaan noin 400 000 ihmistä menetti kotinsa.
Tulvasta kärsineet alueet muodostavat Ghanan vilja-aitan, jonka maanviljely on paljolti riippuvainen jokivedellä kastelusta. Tulvat tuhosivat sadon, ja maahan odotettiin lähikuukausina laajamittaista nälänhätää. Avustustyöntekijät pelkäsivät myös kulkutautien, kuten koleran, leviämistä. 
Muita tulvasta kärsiviä maita olivat Togo, Niger, Nigeria, Liberia, Mali ja Burkina Faso. Burkina Fasossa tulvien arvellaan olleen pahimmat 54 vuoteen.

Itä-Afrikka

Itä-Afrikassa kärsivät Sudan, Uganda, Etiopia, Kenia ja Ruanda.
YK:n avustusjärjestö WFP avusti Etiopiassa 60 000 ihmistä.