Kauvatsa

Kylät

Kauvatsan kyliä ovat Ahvenus, Asemakylä, Jalonoja, Kauvatsa, Kotka, Kulkkila, Kuoppakoski, Lievikoski, Piilijoenmaa, Piilijoki, Piitanoja, Plättilänmaa, Puurila, Rutuna, Sampu, Sääkskoski, Työtilä ja Yttilä.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Kauvatsassa oli kaksi taajamaa: asemanseutu (393 asukasta) ja Yttilä (263 asukasta). Kumpaakaan ei enää lasketa taajamaksi.

Luonto

Kauvatsan alueella virtaa paikkakunnan nimeä kantava Kauvatsanjoki, joka on 50 km pitkä Kokemäenjoen sivujoki. Kauvatsalla on myös muita merkittäviä luonnonaarteita, kuten Sääksjärvi ja Puurijärvi-Isosuon kansallispuisto. Sääksjärvi syntyi meteoriitin törmäyksestä 500 miljoonaa vuotta sitten ja on kuuluisa luonnollisesta sekä puhtaasta ympäristöstään, edustaen samalla myös alueen vanhinta historiaa. Sen rannoilla ei ole myöskään ainuttakaan tehdasta, joten vesistö on erittäin puhdas. Sääksjärven rannoille onkin noussut paljon mökkejä.

Historia

Sääksjärvi ja Puurijärvi laskujokineen houkuttelivat jo kivikauden kalastajaa ja metsämiestä. Kokemäenjoenlaakso asutettiin varhain. Huittislaisten erätie, virkatie, kulki Kauvatsanjokea pitkin aina Ahlaisiin saakka, jossa heillä oli merikalastusalueensa. Vähitellen jokilaaksoon alkoi nousta pysyvää asutusta. Keskiaikana kyliä syntyi runsaasti asutuksen työntyessä yhä ulommas valtajoen partaalta. Vanhimmat, vuosituhannen alkutaipaleella syntyneet kylät lienevät Rutuna, Kulkkila eli Untolan eräkylä ja Lievikoski eli vanha Mulvoila, jossa myös Naantalin luostarilla oli aikanaan omistuksia. 
Jalonoja ja Puurila ovat nuorempia ns. ruotsalaisen oikeuden kyliä ja peräisin aikaisintaan 1300-luvulta. Näiden kylien taloja kuului läänityksinä ylhäisille suvuille, mun muuassa Horneille ja Kurki-suvulle. Myös Anolan kartanolla oli täällä omistuksia.
Kauvatsalle asutettiin viime sotien jälkeen Pyhäjärven (Vpl) siirtoväkeä.
Kauvatsalla sijaitsi aiemmin rautatieasema Porin radan varrella, noin neljä kilometriä kirkonkylästä kaakkoon. Nykyisin junat eivät enää normaalisti pysähdy siellä. Kauvatsan ensimmäinen asemarakennus valmistui vuonna 1895, jolloin alkoi junaliikenne Tampereen ja Porin välillä, Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan (samoin piirustuksin kuin esimerkiksi Nokian, Siuron, Karkun ja Kiikan asemat samalla rataosalla). Asemarakennus poltettiin sisällissodan aikana vuonna 1918, ja sen tilalle tehty uusi asemarakennus paloi vuonna 1922. Kolmas asemarakennus valmistui vuonna 1923. Kauvatsan asema muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1968 ja tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1973. Asema lakkautettiin henkilöliikenteen loppuessa vuonna 1989 ja asemarakennus myytiin yksityisomistukseen 1994. Radan varrella sijaitsi vv. 1932–1983 myös Ahvenuksen seisake pari kilometriä Kauvatsan asemalta Porin suuntaan.  Sisällissodan aikana asemansedulla käytiin kahakka suojeluskuntalaisten ja venäläisten sotilaiden välillä.

Kauvatsan kirkot

Kauvatsan ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1646 Rutunan kylään. Se oli kuitenkin pikemminkin vain "julkinen tupa" kuin kirkko, ja se purettiinkin "epäkäytännöllisyytensä vuoksi" vuonna 1689. Tilalle rakennettiin uusi kirkko, joka sijaitsi 80 kyynärän, noin viidenkymmenen metrin, päässä Rutunan talosta. Isonvihan jälkeen kirkko laudoitettiin ja tervattiin. 1740-luvulla rakennettiin sakasti.
Vuonna 1781 pidetyssä piispantarkistuksessa otettiin esille uuden kirkon rakentaminen. Osa kappelin asukkaista jätti piispalle kirjeen, jossa anottiin kirkon siirtämistä Rutunasta Yttilän kylään. Rutunan kirkon sanottiin olevan kaukana kylistä ja ajoteistä, ja oli se myös käynyt ahtaaksi. Hanke kuitenkin lykkäytyi, koska Huittisten emäkirkkoa piti laajentaa, ja isännillä, jotka eivät halunneet näitä työtaakkoja yhtä aikaa, oli manttaalienemmistö äänestyksessä. Lisäksi rovasti Nils Idman nuoremman mielestä Rutunan kirkko oli toistaiseksi riittävä sekä kunnoltaan että tiloiltaan.
Kun Huittisten emäkirkko oli laajennettu, kauvatsalaiset päättivät syyskuussa 1798 pidetyssä kappelinkokouksessa, että kirkko rakennetaan Yttilään sille mäelle, joka vuonna 1781 pidetyssä katselmuksessa oli sopivaksi havaittu. Muurarimestari Johan Ahlström oli vuonna 1796 laatinut piirustukset Kauvatsan puukirkoksi, mutta Tukholman intendenttikonttori ei hyväksynyt tätä suunnitelmaa. Intendenttikonttorin konduktööri P. W. Pahlmrooth piirsi vuonna 1797 oman suunnitelmansa, jonka pohjalta työ tehtiin. Kirkko "edusti 1700-luvun loppupuolen kuivahkoa virastotyyliä" ja oli malliltaan pitkäkirkko. Tornirakennus kirkkohuoneen laajennukseksi muodostettuine alakertoineen liittyi eteläisen pitkän sivun keskeen. Poikkipäisen pyhäkön toisella pitkällä puolella oli alttari ja alttarin takana sakasti. Kirkossa ei ollut lehtereitä.
Rutunan kirkko purettiin vuonna 1800 ja sen kelvollinen aines käytettiin Yttilän pyhäkköön. Uusi kirkko ympäröivine kiviaitoineen oli valmis vuoden 1801 syksyllä. Kirkkoherra Daniel Idman vihki sen 31. lokakuuta 1802. Kirkkoa korjattiin usein. Jo vuonna 1852 ehdotettiin, että kirkko rakennettaisiin uudestaan, tällä kertaa harmaakivestä. Ehdotus voitti äänestyksen kappelinkokouksessa, mutta lopulta päädyttiin kuitenkin kunnostamaan vanha kirkko vuonna 1855. Samalla lyijyiset ikkunanpuitteet vaihdettiin puisiin. Vuonna 1861 tehtiin sakastiin tulisija.
Vuoden 1879 keväällä kirkko lopulta purettiin uuden tieltä, ja Kauvatsan nykyinen kirkko valmistui samalle paikalle vielä saman vuoden aikana.

Nähtävyydet

Kauvatsan puukirkon on suunnitellut C. J. von Heideken vuonna 1879 ja se onkin alueen tärkeimpiä historiallisia kulttuurikohteita. Kirkkoa on ehostettu vuonna 2006 sen alkuperäistä ulkonäköä ja perinteitä vaalien. Muita merkittäviä historiallisia ja luontokohteita sekä maisemia ovat mm. Kauvatsanjoki, Hautausmaat (Rutuna), Sääksjärvi, Lievijärvi: Lievikoski, Marttilan kivisilta: mylly, maalaistalot ja Seuratalo.
Ehkä tunnetuin nähtävyys on kuitenkin Puurijärven ja Isonsuon kansallispuisto, joka perustettiin vuonna 1993. Pinta-alaltaan 27 km² kokoinen kansallispuisto koostuu kansainvälisestikin arvokkaana lintujärvenä tunnetusta Puurijärvestä ja viidestä kermikeidassuosta: Aron-, Iso-, Kiettareen-, Korkea- ja Ronkansuosta. Järvellä pesi vuonna 1993 yli 30 lajia kokonaisparimäärän noustessa yli 1500 pariin. Runsaimmat pesimälajit olivat nokikanan lisäksi naurulokki, ruokokerttunen ja pajusirkku. Myös suot ovat linnustoltaan runsaita. Yleisimmät lajit ovat niittykirvinen ja keltavästäräkki, mutta myös kiuruja, pensastaskuja ja monia muita avomaalintuja pesii runsaasti. Merikotka ja Kalasääksi ovat puiston uljaimpia nähtävyyksiä.

Kulttuuri

Kauvatsalla on kylätoimintaa ja kesätapahtumia. Vuonna 2015 järjestettiin jo 31:nnen kerran Kauvatsa-päivä. Muita vuosittaisia tapahtumia ovat esimerkiksi Mopokarnevaalit, jotka järjestettiin 4.7.2015 viidennennentoista kerran. Kylätapahtumista voidaan mainita myös Piilijoki Smash Up. Kauvatsan kotiseutulaulu on Kauvatsa-valssi, joka on äänitetty cd:lle 1999 ja josta on tehty myös musiikkivideo.
Kauvatsan nuorisoseura on Suomen toiseksi vanhin nuorisoseura. Se perustettiin 3. syyskuuta 1882.
Kauvatsan perinneruoka on naurishauta.

Koulutus

Kauvatsalla on toiminnassa Lähteenmäen koulu, joka on yli sata vuotta vanha, sekä kunnallinen päiväkoti. Yläaste, lukio, ammatilliset ja muut toisen asteen koulutuspalvelut ovat Kokemäen keskustaajamassa. Rippikoulu järjestetään Aittakarin leirikeskuksessa, joka sijaitsee Sääksjärven rannalla.

Elinkeinoelämä

Kauvatsalla on kyläkauppa, kirjasto ja terveydenhoitopalveluja sekä harvinainen Gulf-ketjun tunnuksin varustettu huoltamo. Noin 70 yrityksellä ja palveluntarjoajalla on toimintaa Kauvatsan alueella. Alueen tärkeimpiä maatalouden muotoja ovat esimerkiksi mansikkaviljelmät, joita alueella onkin runsaasti. Kylässä on maalitehdas Uula Color.