google/wiki40b huggingface dataset:
Hr. Ms. Poolster (A835)

Valmistus

Alus tilattiin Rotterdamista Rotterdamsche Droogdok Maatschappijlta ja sen köli laskettiin 19. syyskuuta 1962. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1963 ja se otettiin palvelukseen 29. kesäkuuta 1964.

Palvelus

Alus teki laivastovierailun Leningradiin 8. kesäkuuta 1977 Hr. Ms. Trompin, Hr. Ms. Groningenin ja Hr. Ms. Overijsselin kanssa.
Alus lähti 12. maaliskuuta 1979 koulutuspurjehdukselle Kaukoitään frgattien Trompin ja Hr. Ms. Kortenaerin sekä hävittäjä Hr. Ms. Drenthen kanssa.
Alus lähti 13. tammikuuta 1986 Den Helderistä Hr. Ms. De Ruyterin, Hr. Ms. Callenburghin ja Hr. Ms. Jan van Brakelin kanssa koulutuspurjehdukselle Kaukoitään. Matkalla oli myös kauppaa edistäviä tarkoituksia. Osasto palasi Alankomaihin 19. kesäkuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 28. heinäkuuta 1994. Pakistani osti aluksen liittäen sen laivastoonsa nimellä Moawin.
Kuljetusvene K-8

Kuljetusvene K-8 oli Puolustusvoimien omistama yhteysalus, joka toimi Kuuskajaskarin linnakkeen yhteysveneenä. Alus oli tuomassa yhteensä 38 nuorta naista linnakkeelle siellä järjestettäviin alokastanssiaisiin, kun siihen törmäsi 8. joulukuuta 1964 Rauman satamassa hinaaja Rauma II. Kuljetusvene upposi ja 41 veneessä olleesta ihmisestä 28 hukkui.

Onnettomuus

Puolustusvoimien 12,4 metriä pitkä kuljetusvene K-8 lähti Rauman satamasta illalla kello 20 kohti Kuuskajaskarin linnaketta. Veneessä oli päällikkönä ylikersantti ja miehistönä kaksi varusmiestä. Mukana oli matkustajina 38 naista, jotka olivat matkalla linnakkeen alokastanssiaisiin.
Hinaaja Rauma II:n piti avustaa M/S Finnmerchantia, koska tehtävään alun perin määrätty Hollmingin hinaaja Kuutti ei yksinään jaksanut kääntää raskasta rahtilaivaa, mutta laivan lähtö siirrettiin kovan tuulen vuoksi seuraavaan aamuun. Hinaaja oli palaamassa laituriinsa pimeässä ja tihkusateessa näkyvyyden ollessa noin 500 metriä. Sadan metrin päässä Hakunin laiturista hinaajan valoihin ilmestyi vasemmalta kuuden solmun (11 km/h) nopeudella kulkenut kuljetusvene, johon hinaaja törmäsi. Vene kallistui, ryyppäsi vettä ja kaatui.
Vene painui nopeasti perä edellä pohjaan 9 metrin syvyyteen ja vain 13 ihmistä nousi pintaan. Hinaaja Rauma II ja paikalle tullut hinaaja Kuutti alkoivat pelastaa veteen joutuneita. Yksi matkustajista ui laituriin, ja 12 pelastettiin hinaajiin. Koko miehistö sekä 25 matkustajaa hukkuivat. 
Monet matkustajista olivat veneen keulassa sijaitsevassa hytissä, josta oli hankala poistua kapeita portaita pitkin. Hytissä olleet saatiinkin pois vasta, kun vene oli nostettu pinnalle. [K-8-veneen ohjaamossa olleista vainajista 12 nostettiin veneen vielä ollessa upoksissa. Kalervo ja Reino Koistinen tekivät tämän vapaaehtoisen pelastustoimen. Puolustusvoimien edustaja keskeytti heidän operaationsa, mistä syystä veneeseen jäi vielä ruumiita. Lähdetiedot Ilta-Sanomista ja Aamulehdestä alhaalla sekä suoraan vielä elossa olevalta sammakkomieheltä, Kalervo Koistiselta.] Veneen kylkeen oli törmäyksessä tullut vain pieni painauma, muuten vene säilyi ehjänä, joten se upposi kallistumisen vuoksi. Molemmat veneet käyttivät valoja havaitsematta silti toisiaan, joten onnettomuuden perussyynä voi pitää tähystyksen laiminlyömistä.
Suicide Squad

Suicide Squad, tunnetaan myös nimellä Iskuryhmä X (engl. Task Force X), on kahden fiktiivisen järjestön nimi DC Comicsin julkaisemissa yhdysvaltalaisissa sarjakuvissa. Alkuperäinen versio teki ensiesiintymisensä lehden The Brave and the Bold  numerossa 25 (1959), ja moderni versio Legends-lehden numerossa 3 (1987).
Suicide Squad luotiin sarjakuviin selitykseksi sille miksi monet DC-universumin tunnetut superrikolliset ovat yhä vapaalla jalalla. Ryhmän moderni versio on tuomituista superrikollisista koottu antisankariryhmä. He toimivat Yhdysvaltain hallituksen iskujoukkona, joka lähetetään suorittamaan äärimmäisen hengenvaarallisia tehtäviä vastineeksi tuomioidensa lyhentämisestä. Ryhmän päämajana toimii Belle Reven vankila ja he saavat käskynsä Amanda Wallerilta.
Tunnettuja ryhmän jäseniä ovat mm. Deadshot, Harley Quinn, Kapteeni Bumerangi, Pronssitiikeri ja useita muita.
Ryhmä on esiintynyt lukuisissa medioissa, kuten televisiosarjoissa sekä vuonna 2016 omassa nimikkoelokuvassaan.
The Modern Jazz Quartet

Modern Jazz Quartet oli yhdysvaltalainen bebop- ja cool jazz-yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1952 pianisti John Lewis, vibrafonisti Milt Jackson, basisti Percy Heath ja rumpali Kenny Clarke. Lewis, Jackson ja Clarke olivat soittaneet aiemmin yhdessä Dizzy Gillespien taustalla. Modern Jazz Quartet hajosi vuonna 1974 Jacksonin erottua. Yhtye palasi yhteen vuonna 1981, esiintyen ja levyttäen aina vuoteen 1993 saakka.
Keski-Suomen viestipataljoona

Keski-Suomen viestipataljoona (lyhenne KSVP) on ollut Suomen puolustusvoimien viestijoukkojen koulutusjoukko-osasto Keuruun varuskunnassa, missä toimi samanaikaisesti myös Keski-Suomen pioneeripataljoona. Keski-Suomen viestipataljoona muodostui 1976, kun alkujaan Hämeenlinnan varuskunnassa toiminut 4. erillinen viestikomppania ja Keuruulle perustettu 5. erillinen viestikomppnia yhdistettiin.
Vuodesta 1961 Kouvolassa ja 1979 Mikkelissä toimineen 3. erillisen viestikomppanian toiminnot siirrettiin myös Keski-Suomen Viestipataljoonaan sen toiminnan lakattua 1997.
Keski-Suomen viestipataljoonassa koulutettiin sotilaita radiosähkötykseen, radiolinkkeihin sekä puhelinjärjestelmiin liittyen. Alan aliupseerikoulutus toteutettiin Riihimäellä ja upseerikoulutus Haminassa.
Siirryttäessä maanpuolustusalueisiin siirrettiin Keski-Suomen viestipataljoona Karjalan prikaatin osaksi 1.7. 1998, ja sen nimi muutettiin Itä-Suomen viestipataljoonaksi.
Itä-Suomen viestipataljoonan perinnejoukko-osastot ovat Suomen sisällissodan aikana 5.3.1918 perustettu Kenttälennätinpataljoona, ennen toista maailmansotaa toiminut Viestipataljoona 2 sekä sodanaikainen Viestipataljoona 15, 4. erillinen viestikomppania, 5. erillinen viestikomppania sekä näistä muodostettu Keski-Suomen viestipataljoona.
Itä-Suomen viestipataljoona sijaitsee Vekaranjärven varuskunnassa.
Sami Lotila

Sami Lotila (s. 1965, Jyväskylä) on suomalainen vapaa toimittaja, joka toimi lokakuusta 2009 maaliskuuhun 2011 Hymyn päätoimittajana. Lotila on toiminut Tallinnaan keskittyvän vironsuomalaisten uutisportaalin Tallinna24.ee:n päätoimittaja. Lisäksi hän toimii muun muassa Kansan Uutisten avustajana. Lotila on koulutukseltaan filosofian maisteri, ja hänen pääaineensa oli kansatiede.
Lotila varttui Jyväskylän Kangaslammella. Hän on asunut 1990-luvun puolivälistä lähtien Virossa ja työskennellyt freelancerina. Lotila meni ensin opiskelemaan Tarttoon vuonna 1994, ja myöhemmin hän muutti Tallinnaan. Hän on avustanut useita suomalaislehtiä ja julkaissut artikkeleita myös virolaislehdissä, sillä hän osaa hyvin viroa. Virossa Lotila on herättänyt paljon huomiota erityisesti Õhtulehden kolumnistina. Kolumneissaan hän on arvostellut muun muassa virolaisia miehiä. Suomessa Lotilan juttuja ovat julkaisseet muun muassa Hymy ja Talentumin talouslehdet Talouselämä sekä Markkinointi & Mainonta.
Sami Lotila toimi Hymy-lehden päätoimittajana vuosina 2009 - 2011. Lotilan ja hänen entisen työnantajansa Otavamedian välinen oikeudenkäynti päättyi kesällä 2012. Helsingin käräjäoikeus totesi Lotilan irtisanomisen olleen laillinen, mutta määräsi Otavamedian maksamaan Lotilalle vahingonkorvausta 52 000 euroa, koska Otavamedia ei ollut tarjonnut Lotilalle korvaavaa työpaikkaa. 52 000 on korvaus ajalta kesäkuu 2011 - kesäkuu 2012; Lotilan päätoimittajasopimus Hymyn/Otavamedian kanssa oli 5-vuotinen, ja Lotila kertoi oikeudenkäynnin jälkeen hakevansa Otavamedialta lisää korvauksia kesällä 2013. Oikeus katsoi toteen näytetyksi, että Lotilan esimiestaidoissa oli korjaamisen varaa.

Suhde Viroon

Sami Lotila on kiistelty hahmo Virossa. Erityisesti hänen Todellinen Tallinna -bloginsa ja virolaislehtiin kirjoittamat kolumninsa on tulkittu virolaisvastaisiksi. Esimerkiksi tuolloinen Viron presidentin neuvonantaja Iivi Anna Masso on pitänyt Lotilaa Kremlin käskyläisenä sekä hänen kirjoituksiensa pyrkivän vahingoittamaan suomalais-virolaisia suhteita. Lotila taas on väittänyt, että Virossa on vaikeampi olla kriittinen toimittaja kuin Venäjällä. Lotilan mukaan Viron puolustusvoimain ex-komentaja Ants Laaneots määritteli Lotilan uhaksi Viron turvallisuudelle. Lotilan mukaan "todellinen Viro on "köyhä, kahtiajakautunut, menneessä elävä ja toisinajattelijoita vainoava", ja ettei se pidä huolta muusta kuin eliitistään. Talouselämässä Lotila on kirjoittanut, että "Viro tienaa prostituutiolla miljardeja", ja Helsingin Uutisissa Helsingin olevan "virolaisten 'sossu'". Lotila on myöntänytkin suhtautuvansa Viroon kaikkien asuinvuosien jälkeenkin "nihkeästi". Samoin Lotila on sanonut, että dosentti Johan Bäckmanin tutkimukset on laadukkaita ja suositeltavia. Lisäksi hänen mukaansa totuus Viron kohtalosta vuonna 1940 sijoittuu johonkin neuvostovalloituksen ja "vapaaehtoisen liittymisen" välille.
Uudenkaledoniankäpinkäinen

Levinneisyys

Uudenkaledoniankäpinkäistä tavataan Uudessa Kaledoniassa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Rele

Toimintaperiaate

Kun releen käämiin kytketään virta, se synnyttää magneettikentän, joka vetää releen liikkuvan kärjen kiinni paikallaan olevaan kontaktiin (tai irrottaa sen siitä, riippuen releen rakenteesta). Kun releeltä katkaistaan ohjausjännite, kärki palaa jousivoimalla ns. lepoasentoon (tietyissä releissä se voi myös jäädä paikoilleen).

Askelrele

Askelrele (myös sysäysrele, impulssirele tai pulssirele) vaihtaa tilaa aina, kun ohjausvirta kytketään ja säilyttää tilan, vaikka ohjausvirta katkeaa. Askelreleitä käytetään esimerkiksi valaistuksen ohjauksessa, jos käytetään painikemallisia kytkimiä.

Aikarele

Aikareleen toiminta-aikaa voidaan säätää. Ajastus voi toimia esimerkiksi vuorokauden mittaisissa jaksoissa (ulkovalaistus ja auton lämmityspistorasiat) tai alkaa alusta, kun painetaan kytkintä (porrasvaloautomaatti).  (Vrt. kellokytkin)

Kontaktori

Suurille tehoille tarkoitettuja releitä kutsutaan kontaktoreiksi. Niitä käytetään sähkömoottorien ja isojen valaisinryhmien ohjauksessa.

Lämpörele

Lämpörele katkaisee virran ylikuormitustilanteessa. Niitä käytetään yleensä sähkömoottorien ylivirtasuojauksessa.

Puolijohderele

Puolijohderele ei sisällä liikkuvia osia, joten se on paljon nopeampi ja kestää useampia kytkentäkertoja kuin mekaaninen rele. Kärjet on korvattu transistoreilla tai muilla puolijohdekytkimillä.

Reed-rele

Reed-rele (käytetään myös nimitystä kielirele) koostuu ferromagneettisista kosketinkielistä, jotka sijaitsevat kosteudelta suojatussa putkessa, ja putken ympärillä olevasta kelasta, joka synnyttää magneettikentän. Kun kelaan johdetaan sähkövirta, kielet taipuvat yhteen tai erilleen riippuen koskettimien tyypistä. Reed-releet eivät kestä suuria virtoja, mutta ne ovat nopeita ja kestävät useita kytkentäkertoja. Reed-releen tapaan toimii myös magneettinen läheisyyskytkin, jota käytetään murtohälyttimissä: oveen kiinnitetty kestomagneetti magnetoi ovenpieleen kiinnitetyn kielireleen, joka sulkeutuu. Oven avautuessa magneettikenttä poistuu ja kielirele avautuu.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2013

Ottelut

Otteluiden alkamisajat ovat Ruotsin aikoja. (UTC+2)

Ottelut

Otteluiden alkamisajat ovat Suomen aikoja. (UTC+3)

Puolivälierät

Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja; Ruotsi UTC+2 ja Suomi UTC+3

Välierät

Otteluiden alkamisajat ovat Ruotsin aikaa (UTC+2).

Mitaliottelut

Otteluiden alkamisajat ovat Ruotsin aikaa (UTC+2).
Metsäalvejuuri

Ulkonäkö ja koko

Metsäalvejuuren lyhyt maavarsi on pysty tai vaakasuora sekä tiheitten ja usein liuskaisten suomujen peittämä. Maavarresta kohoaa kimppuina jokseenkin pystyjä lehtiä, jotka kasvavat 30–50 senttimetriä korkeiksi. Lehden ruoti on noin lehtilavan pituinen ja vaaleanruskeiden, leveänpuikeiden suomujen peittämä. Lehtilapa on kapeanpuikea, kahteen tai kolmeen kertaan parilehdykkäinen ja alta nystykarvaton. Lehdyköiden muoto vaihtelee kolmiomaisen puikeista kapeanpuikeisiin. Lehdykät ovat lyhytruotisia, pikkulehdykät pariosaisia tai -jakoisia. Itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehdyköiden alapuolella ja ovat pyöreitä ja munuaismaisen katesuomun peittämiä. Suomessa metsäalvejuuren itiöt kypsyvät heinä-elokuussa. Itiöpesäkkeettömät lehdet talvehtivat yleensä vihreinä, maata vasten painuneina. Keväällä nämä lehdet auttavat kasvin nopeasti uuteen kasvuun, mutta jäävät maanmyötäiseksi ja kuihtuvat alkukesästä.
Metsäalvejuuri muistuttaa paljon isoalvejuurta (D. expansa) ja etelänalvejuurta (D. dilatata).
Metsäalvejuuri voi risteytyä korpialvejuuren (D. cristata), etelänalvejuuren ja isoalvejuuren kanssa.

Levinneisyys

Metsäalvejuurta kasvaa lähes koko Euroopassa Pohjois-Espanjasta pitkälle Keski-Venäjälle ja edelleen Aasian puolella Länsi-Siperiaan saakka. Laji puuttuu kuitenkin Portugalista, suurimmasta osasta Espanjaa, Etelä-Italiasta, -Kreikasta ja -Ukrainasta sekä mantereen aivan pohjoisimmista osista ja Islannista. Pohjois-Amerikassa metsäalvejuurta tavataan mantereen keski- ja itäosissa, missä kasvaa lähinnä lajin paikallisia muunnoksia var. intermedia ja var. fructuosa. Suomessa metsäalvejuuri on hyvin yleinen laji Etelä-Lappia myöten. Pohjoisempana se harvinaistuu ja puuttuu lähes kokonaan pohjoisimmasta Lapista.

Elinympäristö

Metsäalvejuuri viihtyy tuoreissa, kosteissa ja soistuneissa kangasmetsissä, lehdoissa, korpimättäillä, kalliosoistumissa ja kallionraoissa. Kuivemmissa metsissä se kasvaa vain kosteissa painanteissa. Lajia voi tavata myös niityillä ja ojanvarsilla. Kasvualustat ovat usein hapahkoja. Laji kestää suoraa auringonpaistetta monia muita suurikokoisia saniaisia paremmin, joten se hyötyy usein metsänhakkuista.

Käyttö

Kuten kivikkoalvejuurta (D. filix-mas), myös metsäalvejuuren juurakkoa on kasvin myrkyllisyydestä huolimatta käytetty matolääkkeenä. Tähän käyttötarkoitukseen viittaa myös sana alve, joka tarkoittaa lapamatoa tai heisimatoa.
Lido Salonen

Juha Viljo Oskar ”Lido” Salonen (15. maaliskuuta 1950 Helsinki – 7. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen muusikko, lauluntekijä, ohjelmamyyjä, manageri ja valokuvaaja.
Salonen aloitti muusikkouransa 1960-luvulla perustamassaan Kalevala-yhtyeessä, jossa olivat mukana mm. Harri Saksala ja Remu Aaltonen. Salonen soitti yhtyeessä aluksi bassokitaraa mutta siirtyi myöhemmin kitaristiksi.
Salosen puoliso oli laulaja Hanna Ekola, jonka levyillä hän toimi muun muassa säveltäjänä, sovittajana ja tuottajana.
Hän työskenteli perustamissaan ohjelmatoimistoissa Rodeo, Lidon musiikki ja Pop Office sekä vaikutti usean suomalaisten yhtyeen taustavoimana, mm. Sleepy Sleepersin, Smackin ja Dingon. Hän toi Suomeen ulkomaisia yhtyeitä, kuten Venomin ja Metallican, sekä järjesti myös musiikkifestivaaleja. Viimeisinä vuosinaan Salonen jätti musiikin harrastukseksi ja työskenteli valokuvaajana.
Lido Salonen on kirjoittanut vuonna 2001 julkaistun kirjan Elämä jota en olisi halunnut elää. Salosen valokuvia on hänen vaimonsa Hanna Ekolan kirjoittamissa uskonnollisissa kirjoissa.
Salonen kuoli keuhkosyöpään.
Nexuiz

Pelityyli

Nexuizin pelityyli on saanut runsaasti vaikutteita Quakesta sekä Unreal Tournamentista. Peli keskittyy pääsääntöisesti verkkopelaamiseen, mutta siinä on myös mahdollisuus yksinpeliin tietokoneohjattuja vastustajia vastaan. Pelillisesti Nexuiz on hyvin nopeatempoinen ammuntapeli, jossa kerätään futuristisia aseita ympäri kenttää ja pyritään ampumaan vastustajat ja suorittamaan pelimuodon määrittelemää tehtävää. Pelimuotoja on useita, kuten esimerkikiksi "Deathmatch" sekä "Capture the Flag". Pelissä on myös useita virallisia karttoja, ja yhteisön tekemien karttojen myötä niiden lukumäärä nousee jopa satoihin. Nexuiz on myös grafiikan puolesta hyvin edistynyt, ja sitä pidetäänkin yhtenä kehittyneimmistä ja näyttävimmistä avoimen lähdekoodin peleistä.

IllFonic

Maaliskuussa 2010 julkistettiin, että Nexuizin alullepanija Lee Vermuilen oli myynyt oikeudet Nexuiz-tavaramerkkiin IllFonic-nimiselle pelitalolle. IllFonic kehittää Nexuiz-nimistä uutta kaupallista peliä, jonka on määrä ilmestyä vuoden 2011 aikana PlayStation Storeen, Xbox Live Arcadeen sekä Steamiin. Peliä kehitettiin alun perin DarkPlaces-pelimoottorille, mutta se vaihdettiin CryEngine 3:een. IllFonic viittaa alkuperäiseen Nexuiziin nykyään nimellä "Nexuiz Classic" tai "GPL Nexuiz". Alkuperäisen Nexuizin yhteisö ei kuitenkaan hyväksynyt tätä muutosta, sillä heidän mukaansa heidän työpanoksensa oli tuhottu. Tämän vuoksi yhteisö aloitti uuden pelin, Xonoticin kehittämisen Nexuizin pohjalta, joka on alkuperäisen GNU GPL -lisensoidun Nexuizin ideologinen seuraaja.
Raija Bartens

Raija Raakel Bartens o.s. Jokinen (s. 25.10.1933 Vaasa) on suomalainen kielitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori 1980–1997. Hän tutki saamen kielen sijaoppia ja etäsukukielten verbioppia. Hänestä tuli myöhemmin pikemminkin folkloristi, ja hän tutki kansanrunojen kieltä ja maailmankuvaa. Hän on myös suomentanut etäsukukielistä kansan- ja taiderunoutta. Hän julkaisi ollessaan jo eläkkeellä käsikirjat mordvalaiskielten ja permiläisten kielten rakenteesta ja kielihistoriasta, jotka ovat alansa perusteoksia.
Bartens valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1958, ja ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa hän julkaisi Virittäjässä 1959. Lisensiaatintyö saamelaiskielten postpositioista valmistui vuonna 1965, ja sijamuotoja käsittelevä väitöskirja julkaistiin vuonna 1972. 1960-luvulta alkaen Bartens toimitti yhdessä Erkki Itkosen ja Lea Laitisen kanssa laajaa inarinsaamen kielen sanakirjaa, joka valmistui 1990-luvun alussa. Bartens valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1982.
Pekoni

Pekoni on suolattua siansivua, joka tavallisesti on leikattu ohuiksi viipaleiksi tai kuutioiksi.
Pekoni on erityisen suosittua Yhdysvalloissa.
Markkinoilla on pekonin makuista jäätelöä, vodkaa, donitseja ja hammastahnaa, sekä pekonin tuoksuista liukuvoidetta ja vegaanista pekonisuolaa.
Pekonia on syöty jo antiikin Roomassa. Roomalaiset käyttivät pekonista nimeä ”Petaso”. Bacon-sana lainattiin englantiin Ranskasta, missä bacon tarkoittaa suolattua siansivua (bakko = kinkku). Ensimmäisen pekonitehtaan avasi 1770-luvulla John Harris  Whiltshiressä Englannissa. Whiltshire on edelleen pekonin “pääkaupunki” Englannissa. Ensimmäisen kuluttajapakatun, valmiiksi viipaloidun pekonin esitteli 1920-luvulla Oscar Mayer Amerikassa.

Kypsennys

Tavallisimmat tavat kypsentää pekoni ovat paistaminen, grillaaminen, savustaminen, kuivaaminen ja höyrykypsentäminen. Suomessa pekonin yleisin valmistustapa on paistaminen.
Sven-Erik Hjelt

Sven-Erik Oskar Hjelt (s. 18. syyskuuta 1939 Helsinki) on suomalainen geofyysikko ja emeritusprofessori. Hän valmistui tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1970 ja on ollut Oulun yliopiston geofysiikan professori.
Hjelt valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1986.
Kiwalik

Kiwalik (joskus kirjoitettu muodossa Keewalik) on kylä Luoteis-Alaskassa Kotzebuensalmen kaakkoisrannalla Sewardin niemimaalla Kiwalik-joen suulla.
Kiwalik sijaitsee 97 kilometriä etelään Kotzebuesta.
Talib Kweli

Alku

Talib Kweli syntyi New Yorkin Brooklynin Park Slope -alueelle. Hänen äitinsä Brenda Greene oli englannin kielen professori Medgar Evers Collegessa ja hänen isänsä sosiologian professori. Talibin veli Jamal Green on lain professori Columbia Law Schoolissa. Nuorena Talib tunsi vetoa mustiin rap-artisteihin, kuten De La Souliin ja Native Tonguesiin. Talib Kweli itse opiskeli Cheshire Academyssä, Connecticutissa. Tätä ennen hän opiskeli Brooklyn Technical High Schoolissa, kunnes hänet erotettiin koulusta. Myöhemmin hän opiskeli teatterialaa New Yorkin yliopistossa.

Alku-ura (1997–2001)

Talib teki debyyttinsä musiikkialalla cincinnatilaisen hip hop -yhtye Moodin Doom -albumilla. Cincinnatissa Talib tapasi myös hip hop-tuottaja Hi-Tekin. He perustivat myöhemmin Reflection Eternal -nimisen hip hop-duon. Myöhemmin hän tapasi räppäri Mos Defin ja hekin perustivat myöhemmin Black Star -nimisen hip hop -duon. Vuonna 1998 julkaistiin Black Starin Mos Def & Talib Kweli Are Black Star -debyyttialbumi. Albumin tuotannosta vastasi Hi-Tek. Vuonna 2000 Talib ja Hi-Tek jatkoivat puolestaan soolouraansa albumilla Train of Thought.
Born This Way

Tausta

Lady Gaga on kuvaillut Born This Way -albumiaan parhaaksi työkseen. Levyn teko alkoi vuonna 2010, ja mukana levyn teossa olivat muun muassa Dj White Shadow, Fernando Garibay ja RedOne.

Kappaleet

Albumista julkaistiin kaksi versiota: standardipainos ja kahden levyn erikoispainos. Lady Gaga julkisti albumin kappalelistauksen Twitterissä ja kotisivuillaan 2. toukokuuta 2011.

Singlet

Lady Gaga julkisti keskiyöllä 31. joulukuuta 2010 Twitter-sivullaan, että samanniminen "Born This Way" on albumin ensimmäinen single. Single julkaistiin 11. helmikuuta 2011 ja debytoi neljän parhaan singlen joukossa 20 maassa. Vuonna 2010 Lady Gaga myös lauloi MTV Video Music Awards -gaalassa laulun kertosäkeen. Laulaja esitti kappaleen kokonaisuudessaan ensimmäistä kertaa vuoden 2011 Grammy Awards -gaalassa. 14. helmikuuta 2011 laulaja kertoi Ryan Seacrestin radio-ohjelmassa American Top 40, että "Judas" tulee olemaan levyn toinen single. 6. huhtikuuta Gaga julkisti videoblogissaan "Transmission Gagavision", että single julkaistaan 19. huhtikuuta. Artisti kertoi Googlen haastattelussa, että hän osallistuu musiikkivideon tekoon ensimmäistä kertaa ohjaajana koreografi Laurieann Gibsonin ohella. Singlestä vuoti internetiin kuitenkin pätkä ja artisti päättikin julkaista kappaleen neljä päivää etuajassa, 15. huhtikuuta. "The Edge of Glory" julkaistiin 9. toukokuuta 2011. Alun perin sen tarkoitus oli olla promootiosingle, mutta kahden ensimmäisen päivän suurten myyntilukujen johdosta artisti ilmoitti 11. toukokuuta sen olevan albumin kolmas virallinen single. Albumin neljäs single, "You and I", julkaistiin 23. elokuuta 2011 ja syyskuun lopussa Gaga ilmoitti, että "Marry the Night" julkaistaan viidentenä singlenä.
Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat

Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat olivat Viron puolustusvoimien suomalaiselle reserviupseerikurssille Haminaan lähettämiä sotilaita, jotka suorittivat tutkintonsa Suomessa osana Suomen ja Viron puolustusyhteistyötä.
Ensimmäinen reserviupseerikurssi, jolle virolaisia osallistui, oli vuonna 1997 järjestetty kurssi 210 Vapaus, jonka 777 suorittaneesta viisi oli virolaisia. Enimmillään virolaisia oli kurssilla 212 Arcturus, johon heitä osallistui 17. Toistaiseksi viimeinen kurssi, jolla virolaisia upseerioppilaita oli, oli vuonna 2004 järjestetty kurssi 224 Sisu, jossa heitä oli enää kaksi. Kaikkiaan suomalaisen joukkueenjohtajan tutkinnon suoritti Suomessa 72 virolaista upseerioppilasta.
Luotaessa uskottavuutta Viron itsenäisyydelle keskeisessä roolissa ovat puolustusvoimat. Niitä on Viron virallisten puolustuspoliittisten linjojen mukaisesti kehitetty yhteistyössä kansainvälisen puolustusyhteistyön, käytännössä NATO:n kautta. Osa suomalaisille reservinupseerikursseille osallistuneista virolaisista sotilaista lähti mukaan vain kielitaidon kehittämisen takia, mutta kaikilla oli tarkoitus edetä myös kadettikouluun tai maanpuolustusopistoon. Mukana oli myös Viron armeijan upseereita ja kanta-aliupseereita.

Puolustusyhteistyö

Virolaisia ei opiskellut Suomessa pelkästään reserviupseerikoulussa, vaan myös muissa sotilasopetuslaitoksissa, kuten sotakorkeakoulussa, maasotakoulussa ja kadettikoulussa. Aselajisotilasopetuslaitoksista heidän opintonsa alkoi ainakin Viestikoulussa ja Tykistökoulussa.