google/wiki40b huggingface dataset:
Olli Forsgren

Olli Forsgren (3. marraskuuta 1929 Helsinki – 20. marraskuuta 1986 Las Palmas), lempinimeltään Kape, oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Forsgren edusti urallaan 1951–1963 Helsingin Palloseuraa, Kiffeniä ja Pallo-Poikia. Kaikkiaan hän pelasi viiden kauden aikana 56 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 41 maalia. Lisäksi hän viimeisteli 1. divisioonassa kuuden kauden aikana 106 maalia.
Forsgren pelasi vuosina 1952–1956 maajoukkueessa yhteensä kymmenen maaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Juha K. Tapio

Frankensteinin muistikirja

Romaani alkaa 1920-luvun Pariisista, missä kaksi amerikkalaiskirjailijaa, Gertrud Stein ja Ernst Hemingway (virheellinen kirjoitusasu on tarkoituksellista), löytävät oudon käsikirjoituksen, joka osoittautuu Victor Frankensteinin luoman hirviön kirjoittamaksi päiväkirjaksi. Kirjoittaja asuu Pariisissa ja käyttää itsestään nimeä Frank Stein. Kirjailijat lähtevät tapaamaan olentoa, joka ei lopultakaan ole niin hirviömäinen kuin voisi luulla. Frank Stein, "hirviö ja herrasmies", kertoo heille elämästään sen jälkeen kun oli riitaantunut luojansa kanssa ja lähtenyt tämän linnasta, vaelluksestaan halki 1800-luvun kuohuvan Euroopan ja tapaamisistaan sellaisten kuuluisuuksien kuin Pablo Picasson ja Friedrich Nietzschen kanssa.
Romaani on tyyliltään postmoderni metafiktio. Sen voi myös nähdä kunnianosoituksena Mary Shelleylle ja tämän romaanille Frankenstein - uusi Prometheus, jonka vaikutus nykyajan populaarikulttuuriin ja sitä kautta myös ajatteluun on ollut suuri.
Romaanin rakenne heijastaa Shelleyn romaania sisäkkäisine kertomuksineen. Romaanin pääteemoja ovat faktan ja fiktion monitahoinen suhde sekä kysymys ihmisen identiteetistä ja sen rakentumisesta. Se myös kyseenalaistaa tavanomaisia käsityksiä aitoudesta ja alkuperäisyydestä perimmäisinä arvoina niin taiteessa kuin myös yksilön elämässä. Kuten Frankensteinin hirviö pantiin kasaan kuolleista ruumiinosista, niin myös taideteos koostuu alun perin toisilleen vieraista elementeistä, jotka yhdessä luovat uuden ja elävän kokonaisuuden.
Aatto Nuora

Aatto Johannes Nuora (23. lokakuuta 1895 Virolahti – 18. heinäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliammunnassa olympialaisiin vuonna 1936 sekä kaksiin MM-kilpailuihin. Seuratasolla hän edusti muun muassa Suomen Metsästysyhdistystä.
Nuora sijoittui Berliinin olympialaisissa 1936 vapaapistooliammunnassa kahdeksanneksi. Hän sijoittui vuoden 1937 MM-kilpailuissa yhdeksänneksi ja osallistui myös vuoden 1947 MM-kilpailuihin.
Lempinimellä "Naru" tunnettu Aatto Nuora voitti vapaapistoolin Suomen-mestaruuden vuosina 1936–1937. Helsingin olympialaisissa 1952 hän toimi pistoolikilpailun juryn ylituomarina.
Jake Long (hahmo)

Luonne

Jake on useimmiten rento kaveri, kuitenkin yleensä naiivi ja itsepäinen. Muiden läsnä ollessa hän käyttäytyy koreilevasti ja yrittää näyttää siistiltä käyttämällä hip hop -slangia. Tämä ei kuitenkaan aina onnistu ja Jake saakin itsensä näyttämään typerältä.
Jake osoittaa usein olevansa huoleton tai vastuuton esimerkiksi jättämällä päivittäiset lohikäärmeharjoitukset väliin ja käyttämällä joskus voimiaan väärin. Koulussa hän on huolimaton läksyissä ja saa tämän vuoksi huonoja numeroita, mikä johtaa kinasteluihin opettajien kanssa. Toisaalta kaikki kouluun liittyvät huolettomuudet eivät aina liity laiskuuteen vaan salaisiin tehtäviin lohikäärmeenä. Jake ottaa silti mielellään tilaisuuden tullen oikoteitä elämässään niin koulu- kuin lohikäärmetehtävissään. Hän yrittää kuitenkin korjata tekemänsä virheet, joita hän on aiheuttanut huolettomuudellaan.
Sarjan aikana on näytetty Jaken olevan melko naiivi päätösten teossa, eikä hän välttämättä aina ymmärrä päätöksensä seurauksia. Lohikäärmeenä Jake käyttäytyy monesti ylimielisesti tai aliarvioi vastustajansa. Hän kuitenkin oppii virheistään vaikka usein tekeekin niitä turhan paljon.
Bellona

Bellona on roomalainen sodan jumalatar, jonka kreikkalainen vastine oli Enyo. Hän saattoi toimia myös taistelujen johtajana ennen Marsin valtakautta. Sen jälkeen, kun hän oli vuonna 296 eaa. vastannut voittoa halajavien pyyntöihin, hän sai oman temppelin Capitolinus-kukkulalle Marsin alttarin viereen. Temppelissä senaatti kokoontui ottamaan vastaan ulkomaiset lähettiläät ja triumfia pyytävät sotapäälliköt.
Kirottu 2

Juoni

Vuonna 1976 Ed ja Lorraine Warren pitävät luentoa Amityvillessä tapahtuneista murhista ja päättelevät, oliko demonisen olemuksen läsnäolo vastuussa siitä, että Ronald DeFeo Jr. murhasi 13. marraskuuta 1974 oman perheensä, tai Lutzin perheen kokemista kummitteluista. Lorraine näkee kuitenkin näyn, jossa hän näkee tapahtuneet murhat sekä nunnalta näyttävän demonisen olennon. Näky päättyy, kun hän näkee Edin kuolevan pudottuaan terävään puunrunkoon.
Vuoden kuluttua Peggy Hogsdon ja hänen neljä lastaan Margaret, Janet, Johnny ja Billy kokevat salaperäisiä ilmiöitä talossaan Lontoossa. Janet kävelee unissaan ja puhuu unissaan tuntemattomalle vihaiselta, vanhalta mieheltä kuulostavalle olennolle, joka väittää omistavansa talon. Peggy ja lapset kokevat paranormaaleja ilmiöitä omin silmin ja pakenevat turvaan naapureidensa luokse. Lehdistön yrittäessä haastatella perhettä, talon entisen omistajan ja siellä kuolleen vanhuksen, Bill Wilkinsin, henki riivaa Janetin. Lopulta tapahtumat päätyvät myös Warrenien tietoon, joilta paikallinen kirkko pyytää apua tutkinnassa. Mutta peläten näyn Edin kuolemasta käyvän toteen, Lorraine pyytää, etteivät he ottaisi tapausta liian vakavasti. Lorraine näkee uuden näyn demonisesta nunnasta, jossa demoni kertoo nimensä ja Lorraine yrittää raapustaa sen Raamattuunsa.
Hogsdonien talolla Warrenit konsultoivat kahta muuta paranormaalien ilmiöiden tutkijaa, Maurice Grossea ja Anita Gregorya tapauksen todenmukaisuudesta. He yrittävät myös kommunikoida Wilkinsin hengen kanssa ja suostutella tämän lopettamaan kummittelemisen. Eräänä yönä Hogsdonit näkevät Janetin riivauksen omin silmin, mutta Gregory uskoo Janetin vain pilailevan ja näyttää todisteena videon, jossa Janet itse aiheutti keittiön sotkun. Tämän vuoksi Edin ja Lorrainen on pakko jättää perhe oman onnensa nojaan, mutta pian he tajuavat Wilkinsin olleen demonisen nunnan käyttämä pelinappula Janetin tuhoamiseksi. Lorraine tajuaa olennon näyttäytyneen näyissä vain yrittääkseen torjua hänen näkijänvoimansa.
Warrenit palaavat Hogsdonien talolle, missä Janet on jälleen kerran riivattu ja muut perheenjäsenet lukittu talon ulkopuolelle. Edin mennessä yksin sisään taloon, salama iskee puuhun, joka kaatuu ja jonka kantoon jää terävä kärki, joka lävisti Edin Lorrainen näyssä. Janet seisoo ikkunan luona, valmiina tekemään itsemurhan. Ed yrittää pelastaa hänet, mutta päätyy itse roikkumaan verhon varaan. Lorraine muistaa viimeinkin, että demonin nimi, jonka hän raapusti Raamattuunsa, on Valak. Hän menee taloon, ja lausuu Valakin nimen karkottaakseen sen. Janet vapautuu riivauksestaan ja Lorraine vetää hänet ja Edin turvaan.
Epilogin tekstien mukaan Peggy eli talossa koko loppuelämänsä kunnes kuoli vuonna 2003 istuessaan samassa tuolissa, jossa Wilkins kuoli. Palattuaan kotiin, Ed vie Billylle kuuluneen zoetroopin hänen ja Lorrainen kokoelmaan Aprilin soittorasian sekä Annabelle-nuken viereen. Lopuksi pariskunta tanssii Elvis Presleyn laulun "Can't Help Falling in Love" soidessa taustalla.
Isokorallisammal

Ulkonäkö

Isokorallisammal on isohko (2-8 cm) sirokorallisammalta muistuttava sammal. Se on kahteen kertaan sulkahaarainen, väriltään kellanvihreä ja ruskehtava. Sen kylkilehdet ovat puoleenväliin liuskoittuneet ja karvareunaiset.

Levinneisyys

Isokorallisammal esiintyy lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Se on yleinen koko Suomessa.

Elinympäristö

Se kasvaa pieninä yhtenäisinä laikkuina kallioilla ja kuivien kangasmetsien kivi- ja puupinnoilla.
Autonominen alue

Autonominen alue (ven. автономная область, Avtonomnaja oblast) on yksi Venäjän federaation subjektimuodoista. Nykyisin Venäjän federaatioon kuuluu vain yksi autonominen alue. Autonominen alue on perustettu joko yhdelle tai useammalle vähemmistökansallisuudelle.
HMS Nigella (K19)

Palvelus

Alus myytiin 1947.
Mike Green (jääkiekkoilija, 1985)

Ura

Green liittyi 15-vuotiaana WHL-seura Saskatoon Bladesiin. Greenin erinomaisista esityksistä WHL:ssä huolimatta häntä ei ikinä valittu edustamaan maataan ikäkausimaajoukkueissa, koska hänen pelityyliään pidettiin liian riskialttiina. Nuoresta Greenistä haluttiin tehdä hyökkääjä, mutta itse hän halusi pysyä puolustajana, joka tuo kiekkoa vastustajan päätyyn. Washington Capitals varasi Greenin vuoden 2004 varaustilaisuudessa, mutta hän jatkoi vielä kauden 2004–2005 WHL-sarjassa.
Kaudeksi 2005–2006 Green teki Capitalsin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen. Hän pelasi suurimman osan kaudesta AHL-liigan Hershey Bearsissa ja voitti joukkueen kanssa Calder Cupin. Kaudesta 2006–2007 lähtien Green kuului Capitalsin vakiokokoonpanoon. Samalla kaudella Green valittiin NHL:n tähdistöottelun nuorten tähtien otteluun, jossa hän syötti kolme maalia.
Greenin lopullinen nousu tähteyteen alkoi, kun liigan viimeisenä majaillut Capitals erotti 22. marraskuuta 2007 päävalmentaja Glen Hanlonin ja nosti hänen tilalleen farmijoukkueesta Bruce Boudreaun. Boudreau oli valmentanut AHL-liigassa Greeniä, tiesi tämän kyvyt ja antoi vapaat kädet toteuttaa itseään. Kaudella 2007–2008 Green teki 18 maalia ja 38 syöttöä. Kausi 2008–2009 on ollut tilastojen varjossa Greenin paras kausi. Hän teki puolustajana peräti 31 maalia. Green sai pelata Aleksandr Ovetškinin, Aleksandr Sjominin, Nicklas Bäckströmin ja Sergei Fjodorovin kanssa, joille antoi suuren osan tehokkuuttaan koskevasta kunniasta.
Green allekirjoitti uuden sopimuksen Capitalsin kanssa 1. heinäkuuta 2008. Sopimuksen pituus oli neljä vuotta ja arvo 21 miljoonaa dollaria. Green ei yltänyt kauden 2009–2010 jälkeen enää entiselle tasolleen ja loukkaantumiset vaivasivat häntä. Hän ei pelannut kauden 2007–2008 yhtään kokonaista kautta. Kausi 2015–2016 jäi hänen viimeiseksi Capitalsissa kun hänen sopimuksensa päättyi.
Kaudeksi 2015–2016 Green teki kolmivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa.

Ennätykset

Eniten peräikkäisiä maaleja peräkkäisissä otteluissa puolustajana: 8, kaudella 2008–2009.
Eino Rastas

Eino Rastas (17. heinäkuuta 1894 Valkeala – 7. tammikuuta 1965 Kuusankoski) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Rastas osallistui kolmiin olympialaisiin. Vuoden 1920 Antwerpenin kisoissa Rastas oli mukana Suomelle kultaa tuoneessa maastojuoksun joukkuekilpailussa. Rastas oli kisassa 18. eikä hänen tulostaan laskettu kolmen parhaan suomalaisen yhteistulokseen. Vuoden 1924 Pariisin kisoissa Suomi voitti saman kisan, mutta Rastas keskeytti matkalla. Pariisissa hän oli 5 000 metrin juoksussa 11. Amsterdamin olympiamaratonilla 1928 hän oli sijalla 14.
Kalevan kisoissa Rastas voitti SM-kultaa 10 000 metrillä vuonna 1917 ja 5 000 sekä 10 000 metrillä vuonna 1922. Sen lisäksi hän voitti urallaan 6 SM-hopeaa (5 000 metrillä 1917 ja 1921, 10 000 metrillä 1919, 1921, 1926 ja 1927) ja yhden SM-pronssin (5 000 metrillä 1919). Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti SM-pronssia 1926.
Rastaan ennätys 5 000 metrillä oli 15.00,6 (vuodelta 1926), 10 000 metrillä 31.42,7 (1923) ja maratonilla 2.40.40 (1928).
Eino Rastas edusti urallaan Kouvolan Urheilijoita, Valkealan Roimaa, Voikkaan Urheilu-Veikkoja ja Selänpään Jäykkiä.
Elinikäinen senaattori

Elinikäinen senaattori on senaatin jäsen, joka on nimitetty virkaan loppuiäkseen. Elinikäisiä senaattoreita on tällä hetkellä Italiassa.

Italiassa

Italiassa presidentti voi nimittää kansalaisen elinikäiseksi senaattoriksi (senatore a vita) erityisistä isänmaan hyväksi kohdistuneista suurista ansioista. Tällaisia voivat olla yhteiskunnalliset, tieteelliset, taiteelliset tai kirjalliset ansiot. Tämän lisäksi entiset tasavallan presidentit ovat suoraan perustuslain nojalla elinikäisiä senaattoreita (senatore di diritto e a vita).
Elinikäisen senaattorin nimi ja asema pysyy senaatin vaihdoksista huolimatta tai vaikka senaatti päätettäisiin hajottaa. Muutoin elinikäisellä senaattorilla on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin vaaleissa valituilla senaattoreilla. 
Oscar Luigi Scalfaroa lukuun ottamatta kaikki Italian presidentit ovat nimittäneet vähintään yhden elinikäisen senaattorin. Eniten nimityksiä presidenttikaudellaan teki Luigi Einaudi. 
Jos elinikäinen senaattori valitaan tasavallan presidentiksi, hän lakkaa olemasta senaattori presidentintoimensa ajaksi, jonka jälkeen hänestä tulee jälleen elinikäinen senaattori entisenä presidenttinä.
Valle (departementti)

Valle on yksi Hondurasin kahdeksastatoista hallinnollisesta alueesta eli departementista. Se on erotettu Cholutecasta vuonna 1895. Vallen pääkaupunki on Nacaome. Valle rajoittuu lännessä El Salvadoriin ja etelässä Tyynen valtameren Fonsecanlahteen. Sen pinta-ala on 1 665 km² ja asukasluku 178 561 (arvio 2015). Tyynenmeren alueella on saaristoa, tunnetuimpana ehkä Isla del Tigre, joka on toiminut merirosvojen pakopaikkana.
Ugg-saappaat

Ugg-saappaat (eli uggit) ovat lampaannahasta valmistettavat kengät, jotka ovat suosittuja etenkin Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Saappaiden sisällä on yleensä fleecestä valmistettu vuori. Uggeja on sekä miehille että naisille.
Ensimmäisen kerran kengät tulivat käyttöön 1960-luvulla, jolloin niitä käyttivät lainelautailijat. Ugg-saappaista tuli maailmanlaajuinen muoti-ilmiö 2000-luvun puolessa välissä. Tunnetuin uggien valmistaja on UGG Australia, joka on perustettu jo vuonna 1978.
Suuri osa kauppojen ugg-saappaista on kuitenkin väärennettyjä kenkiä, jotka ovat halvempia kuin oikeat uggit.
Agoura Hills

Historia

Alueen ensimmäiset asukkaat olivat chumash-intiaaneja. Myöhemmin alueelle saapui espanjalaisia fransiskaanilähetyssaarnaajia. Asutusta kutsuttiin nimellä Picture City. Jotta paikka sai oman postitoimiston, piti nimi muuttaa yksiosaiseksi ja 1927 nimi muutettiin paikallisen 1890-luvun baskin Pierre Agouren sukunimen väärinkirjoitettuun asuun. 8. joulukuuta 1982 Agoura Hills irtautui Agourasta, joka ei kuulunut mihinkään kuntaan tai kaupunkiin vaan oli suoraan piirikunnan hallinnon alaisuudessa, ja tuli omaksi kaupungikseen.

Musiikki

Agoura Hills tunnetaan monesta bändistä. Sieltä ovat kotoisin mm. Hoobastank, Fort Minor ja Linkin Park.

Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin 20 537:stä asukkaasta 86,96 % oli valkoisia, 1,32 % mustia, 0,25 % intiaaneja, 6,50 % aasialaisia, 0,10 % Tyynenmeren saarilta, 2,09 % muita ja 2,78 % sekoittuneita. Väestöstä 6,85 % on latinoita.
Päivi Horsma

Hilja Päivi Horsma-Salo alk. Högdahl (29. kesäkuuta 1889 Helsinki – 3. kesäkuuta 1972) oli suomalainen näyttelijä.
Horsma-Salon vanhemmat olivat rakennusmestari John Högdahl ja Amanda Apollonia Pastell, näyttelijät Lilli Tulenheimo ja Arna Högdahl olivat hänen sisaruksiaan. Horsma-Salo oli naimisissa vuodesta 1919 alkaen puolustusvoimain lääkintäeversti, lääketieteen ja kirurgian tohtori Toivo Johannes Salon (1881–1967) kanssa. Hän näytteli Kansallisteatterissa vuosina 1908–1951, Pro Finlandia -mitalin hän sai vuonna 1950.
V. P. Terjoškin

Vladimir Petrovitš Terjoškin (sukunimi esiintyy myös muodossa Tereškin; s. 22. heinäkuuta 1903) oli karjalaissyntyinen Neuvostoliiton kommunistisen puolueen toimihenkilö ja Suomen asioiden spesialisti.
Terjoškin oli talvisodan aikana politrukkina Kuusisen hallituksen armeijassa käyttäen suomalaista sukunimeä Tervonen ja hän kuulusteli suomalaisia sotavankeja Sorokassa. Jatkosodan jälkeen everstin arvoinen Terjoškin oli Suomessa vuosina 1944–1947 liittoutuneiden valvontakomissiota johtaneen Andrei Ždanovin avustajana, tulkkina ja sihteerinä. Hän oli myös sihteerinä Kominformin kokouksissa vuosina 1947 ja 1948. Sittemmin Terjoškin oli Moskovassa Ždanovin sihteeristön päällikkönä ja hän toimi vuodesta 1948 alkaen NKP:n kansainvälisen osaston apulaispäällikkönä, vastuualueenaan Pohjoismaat.
Terjoškin oli koko 1950-luvun ajan Suomen Kommunistisen puolueen johdossa olleen Ville Pessin lähimpänä ohjaajana. Terjoškin oli vieraana Suomen Kommunistisen puolueen XI edustajakokouksessa Helsingissä touko-kesäkuun vaihteessa 1957 ja hän osallistui NKP:n ja SKP:n johdon tapaamiseen elokuussa 1961. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1963, jolloin hänen seuraajakseen tuli Aleksei Beljakov.
Operaatio Auca

Operaatio Auca oli viiden yhdysvaltalaisen kristityn lähetyssaarnaajan yritys saada yhteys Ecuadorin sademetsissä eläviin huaorani-intiaaneihin. Huaorani-intiaanit olivat ulkomaailmasta eristäytynyt heimo, joka tunnettiin väkivaltaisuudesta, etenkin ulkopuolisia kohtaan, jotka saapuivat heidän asuinpiirilleen. Viidellä lähetyssaarnaajalla oli aikomus olla ensimmäisiä, jotka tarjoaisivat heille mahdollisuuden tutustua Raamattuun. Aluksi lähetyssaarnaajat alkoivat vuonna 1955 tehdä säännöllisesti lentoja huaorani-intiaanien asuinsijojen yli ja pudottivat heille lahjoja ja muita tarvikkeita. Siitä muutaman kuukauden kuluttua, 2. tammikuuta 1956 lähetyssaarnaajat perustivat Palm Beach -nimisen leirin muutamien kilometrien päähän huaorani-intiaanien asuinsijoista. Pyrkimys lähestyä huaorani-intiaaneja kuitenkin loppui lyhyeen, kun huaorani-soturit surmasivat keihäin kaikki viisi lähetyssaarnaajaa, Jim Elliotin, Nate Saintin, Ed McCullyn, Peter Flemingin ja Roger Youderianin. Uutinen tapahtuneesta levisi laajalti ympäri maailman.
Miesten kuolema lisäsi maailmanlaajuiseen lähetystyöhön kohdistuvia voimavaroja ja rahoitusta Yhdysvalloissa. Useita vuosia miesten kuoleman jälkeen, Jim Elliotin leski Elisabeth ja Nate Saintin sisko Rachel palasivat Ecuadoriin SIL International -järjestön lähetystyöntekijöinä elääkseen huaorani-intiaanien parissa. Tämä johti ajan myötä monien intiaanien kääntymiseen kristinuskoon, mukaan lukien joitakin surmiin osallistuneita. Lähetystyöntekijöiden vaikutuksesta väkivalta heimon keskuudessa on vähentynyt.
Tapahtunutta on muisteltu lähetyssaarnaajien keskuudessa säännöllisesti ja aiheesta tehtiin dokumentin omainen elokuva End of the Spear, joka sai ensi-iltansa 2006.
Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (ukr. Молдавська Автономна Радянська Соціалістична Республіка, Moldavs'ka Avtonomna Radjans'ka Sotsialistytšna Respublika, mold. Република Аутономэ Советикэ Сочиалистэ Молдовеняскэ, romaniaksi Republica Autonomă Sovietică Socialistă Moldovenească, ven. Молдавская Автономная Советская Социалистическая Республика, Moldavskaja Avtonomnaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika), lyhenteeltä Moldavian ASNT (ukr. Молдавська АРСР, Moldavs'ka ARSR, mold. РАСС Молдовеняскэ, romaniaksi RASS Moldovenească, ven. Молдавская АССР, Moldavskaja ASSR) oli Neuvostoliitolle kuulunut autonominen neuvostotasavalta Ukrainan SNT:ssä. Se käsitti Transnistrian tasavaltassa (nykyisen, de jure, Moldovan tasavaltassa, de facto, irrallinen valtio).
Stanley Kramer

Stanley Earl Kramer (29. syyskuuta 1913 Hell's Kitchen, New York City, New York – 19. helmikuuta 2001 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja. Hän oli moninkertainen Oscar-ehdokas ja voitti vuonna 1961 yhden erikois-Oscareista, Irving G. Thalbergin muistopalkinnon. 
Kramer tuotti ja ohjasi epätavallisia, kantaa ottavia elokuvia aiheista, joita ei usein käsitelty Hollywoodin elokuvatuotannossa.
Eräs Kramerin tunnetuimmista elokuvista on Nürnbergin tuomio (1961), jolla hän voitti vuonna 1962 parhaan ohjaajan Golden Globen. 
Arvaa kuka tulee päivälliselle oli taloudellinen menestys ja kymmenen Oscarin ehdokas. 
Kramerilta ilmestyi vuonna 1997 omaelämäkerta A Mad Mad Mad Mad World: A Life in Hollywood. Hän menehtyi keuhkokuumeeseen 87-vuotiaana.
Kramerilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Portugalin kansalliskirjasto

Portugalin kansalliskirjasto (port. Biblioteca Nacional de Portugal) on Portugalin pääkaupungissa Lissabonissa sijaitseva kirjasto. Se avattiin 29. helmikuuta 1796 nimellä Real Biblioteca Pública da Corte.
Portugalin kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluu noin 50 000 lehteä. Sen tavoitteena on myös vaalia Portugalin ja sen entisten siirtomaiden kulttuuria.
Allopurinoli

Synteesi

Allopurinolia voidaan valmistaa käyttämällä lähtöaineina 3-aminopyratsoli-4-karboksamidia tai 3-amino-4-etoksikarbonyylipyratsolia. Molemmista saadaan allopurinolia antamalla niiden reagoida formamidin kanssa.

Vaikutusmekanismi

Allopurinolin käyttö kihdin hoidossa perustuu virtsahappoa tuottavan entsyymin ksantiinioksidaasin toiminnan haittaamiseen. Allopurinoli itsessään metaboloituu noin kahdessa tunnissa ksantiinioksidaasin vaikutuksesta, mutta sen aineenvaihduntatuote alloksantiini eli oksipurinoli sen sijaan estää tehokkaasti ksantiinioksidaasin toimintaa. Allopurinoli on yksi yleisimmistä kihtilääkkeistä sen hyvän tehon vuoksi. Lisäksi aine aiheuttaa sivuoireita harvoin.

Sivuvaikutukset ja yhteiskäyttö muiden lääkkeiden kanssa

Allopurinolin sivuvaikutukset ovat varsin harvinaisia. Oireina saattaa esiintyä iho-oireita, kuten ihottumaa. Vakavampia, mutta erittäin harvinaisia sivuvaikutuksia ovat eosinofilia ja maksavauriot.
Allopurinoli voimistaa atsatiopriinin ja merkaptopuriinin vaikutusta, joten niiden käyttöä tulee vähentää, jos niitä käytetään samanaikaisesti allopuriinin kanssa. Allopurinolin ja kaptopriilin yhteiskäyttö voi johtaa erittäin vakavaan Stevens–Johnsonin oireyhtymään. Etakryynihappo heikentää allopurinolin tehoa.
Etelä-Libanonin armeija

Etelä-Libanonin armeija eli Vapaan Libanonin armeija (engl. South Lebanese Army, SLA, arab. جيش لبنان الجنوبي‎, Jajsh Lubnān al-Janūbi, hepreaksi ‏צבא דרום לבנון, צד"ל‎, Tzvá Dróm Levanón) oli Israelin rahoittama palkka-armeija tai kodinturvajoukko, jonka tehtävänä on ollut toisaalta estää shiiamuslimien Amal-taistelujärjestöä ja palestiinalaisia hyökkäämästä Israeliin ja toisaalta puolustaa paikallisia kyliä. SLA:ta ei ole koskaan tunnustettu kansainvälisesti viralliseksi armeijaksi, minkä vuoksi Yhdistyneet kansakunnatkin on käyttänyt siitä nimitystä ”de facto forces” eli tosiasiassa olevat joukot. Niiden pääpaikkana oli Marjayoun.
Etelä-Libanonin armeija nousi Suomessa uutisotsikoihin kesäkuussa 1985 sen kaapattua 25 UNIFIL-rauhanturvaoperaatioon osallistunutta suomalaissotilasta. Vangittujen joukossa oli suomalaispataljoonan komentaja eversti Venni Hakala. Kaappaus sai alkunsa suomalaisten suorittamasta valehyökkäyksestä ja vangitsemiseksi naamioidusta operaatiosta, jolla he yrittivät pelastaa 11 SLA:sta Amal-järjestön riveihin loikannutta taistelijaa. SLA vaati loikkareiden palauttamista uhaten muussa tapauksessa ampua suomalaiset panttivankinsa, joista pääosa siirrettiin SLA:n päämajaan Marjayouniin. Israel syytti suomalaisia puolueellisuudesta, mutta YK:n tutkimuskomission mukaan suomalaiset olivat toimineet täysin oikein. Suomalaiset vapautettiin lopulta tiiviiden neuvottelujen tuloksena viikon kestäneen vankeuden jälkeen. Neuvotteluihin osallistuivat Israelin pää- ja ulkoministerit sekä YK:n silloinen apulaispääsihteeri Brian Urquhart.
Integrated Truss Structure

Integrated Truss Structure muodostaa Kansainvälisen avaruusaseman rungon. Siihen kiinnitetään niin moduulit, aurinkopaneelit, radiaattorit kuin muutkin avaruusaseman osat.
Elis Furuhjelm

Elis Furuhjelm (5. toukokuuta 1850 Helsinki – 16. heinäkuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen senaatin protokollasihteeri ja valtiopäivämies.
Furuhjelmin vanhemmat olivat senaattori, Viipurin hovioikeuden presidentti Harald Viktor Wilhelm Furuhjelm ja Eva Matilda Aglaê von Kothen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1866 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1871, filosofian maisteriksi 1873 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1877. Furuhjelm sai varatuomarin arvon 1883.
Furuhjelm oli vt. varalääninkamreerina Oulussa 1879–1885 ja sihteerinä teollisuushallituksessa 1885–1890. Sen jälkeen hän oli senaatin kauppa- ja teollisuustoimituskunnan protokollasihteerinä 1890–1906 ja hän oli poliittisista syistä virasta erotettuna 1903–1905 osallistuttuaan sortovuosien passiiviseen vastarintaan. Furuhjelm oli myös vuodesta 1877 alkaen säätyvaltiopäiville aatelissäädyn edustajana.
Elis Furuhjelm oli naimisissa vuodesta 1877 Selma Gabriela Antellin kanssa. Heidän poikiaan olivat tähtitieteilijä, professori, kansanedustaja ja ministeri Ragnar Furuhjelm sekä säveltäjä, musiikkikirjailija Erik Furuhjelm.