google/wiki40b huggingface dataset:
Kojamo

Historia

Vuonna 1969 Valtakunnallinen vuokratalo osuuskunta VVO perustettiin yleishyödylliseksi osuuskunnaksi, josta vuonna 1997 tuli osakeyhtiö. Maaltapaon vuosina suuret ikäluokat muuttivat maalta kaupunkeihin ja yhtiö perustettiin täyttämään vallitsevaa asuntopulaa. Perustajia olivat Helsingin asuntokeskuskunta Haka, eri ammattijärjestöt ja osuuskauppaliike.
VVO-Yhtymä Oyj muutti nimensä Kojamoksi vuonna 2017. Uusi nimi, Kojamo, tarkoittaa suurta koiraslohta.
Kojamo listautui pörssiin kesäkuussa 2018. Ennen listautumista suurimmat omistajat olivat eläkevakuutusyhtiöt Ilmarinen  ja Varma sekä Teollisuusliitto noin 16 prosentin osuudella. Kojamo on tunnettu runsaista osingoistaan, joista ovat päässeet hyötymään etenkin ammattiliitot ja ammattiyhdistykset.
Osana listautumista yhtiö palkkasi amerikkalaiset investointipankit Goldman Sachsin ja JPMorgan Chasen myymään yhtiötä kansainvälisille sijoittajille.

Liiketoiminta

Vuoteen 2021 mennessä konsernin tavoite on investoida voimakkaasti asuntotarjonnan kasvuun rakennuttamalla uutta ja ostamalla jo olemassa olevaa kiinteistökantaa.
Organisaatio on jakaantunut asiakkuuksiin, investointeihin ja kiinteistökehitykseen.
Kojamon kuluttajabrändit ovat Lumo ja VVO. VVO-kodit tarjoavat asumista omakustannusvuokranmäärityksen mukaan. Lumo puolestaan toimii myös verkkokauppana.

Arvostelu VVO:ta kohtaan

VVO joutui vuonna 2012 arvostelun kohteeksi perittyään tasausjärjestelmään vedoten valtion korkotuetusta kohteestaan suurempaa vuokraa kuin mitä oli ilmoittanut ARA:lle. Ilta-Sanomien politiikan toimituksen esimies Mika Koskinen arvosteli VVO:ta ahneudesta, koska yhtiö teki vuoden 2014 alussa korkeilla vuokrilla 38 miljoonan euron voiton 89 miljoonan euron liikevaihdolla ja maksoi 15 miljoonan euron osingot vuodelta 2013.
Vuonna 2016 VVO jakoi yhteensä 104 miljoonan euron ennätysosingot omistajilleen. Jo aiemmin ammattiyhdistysjohtajat joutuivat selittelemään, miksi rahoja ei käytetty pienentämään vuokrankorotuksia kohtuullisiksi, kun asunnoissa asuu paljon liittojen jäseniä. Kansanedustaja Leena Meri teki eduskunnassa kirjallisen kysymyksen siitä, miksi ammattiliitot lasketaan yleishyödyllisiksi omistajiksi, niin että niiden ei tarvitse maksaa veroja osingoista.
Kuluttajaliiton tutkimuksessa vuonna 2016 korkotuettujen vuokra-asuntojen vuokrat olivat korkeampia kuin vapaarahoitteisten jokaisessa vertailukelpoisessa saman alueen esimerkkiparissa. Esimerkiksi Vantaalla VVO:n korkotuetun kolmion vuokra oli 1 157 euroa, VVO:n vapaarahoitteisen kolmion 1 002 euroa ja yksityisen vuokranantajan kolmion 900 euroa. Syyksi epäiltiin julkista asumistukea. Takana ovat VVO:n, Saton, Ovenian ja muiden suuryhtiöiden kovat vuokrankorotukset.
Tuovi Hirvisuo

Ura

Hirvisuon vanhemmat olivat liikkeenjohtaja Vihtori Riku Hirvisuo ja Hilja Johanna Mäkinen. Kaupunginjohtaja Tapio Hirvisuo oli hänen veljensä. Hän opiskeli  Suomen Näyttämöopistossa vuosina 1928–1930. Hirvisuo työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa 1930–1932 ja Viipurin Kaupunginteatterissa 1932–1938. Toisen maailmansodan aikana hän vieraili Lahden Teatterissa ja Viipurin Kaupunginteatterissa.
Hirvisuon näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Anu karjalaisnäytelmässä Anu ja Mikko ja myyjätär Irja Agapetuksen komediassa Syntipukki. Naispäärooli hänellä oli muun muassa näytelmissä Olen 26-vuotias, Luvattomia tunteja ja Rose-Marie.

Muuta

Tuovi Hirvisuo avioitui Pentti Olavi Honkasen kanssa 1937.
Aulis Juvela

Aulis Alarik Juvela (25. elokuuta 1927 Parkano – 3. huhtikuuta 1999 Rauma) oli suomalainen SKDL:ää ja SKP:tä edustanut poliitikko ja toimittaja. Juvela toimi kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1966–1983. Hän vaikutti myös Parkanon kunnanvaltuustossa ja Rauman  kaupunginvaltuustossa. Ennen eduskuntauraansa Juvela oli Satakunnan Työn Rauman aluetoimittaja.
Juvela työskenteli sotien jälkeen metsä- ja uittotöissä Parkanossa ja alkoi osallistua politiikkaan isänsä esimerkin innostamana. Vuonna 1950 Juvela suoritti Sirola-opiston ja hän pääsi järjestötöihin Suomi–Neuvostoliitto-Seuran toimitsijaksi. Vuonna 1952 hän siirtyi toimittajaksi.
Juvela oli presidentin valitsijamies vaaleissa 1968, 1978 ja 1982.
Juvelalla oli luottamustehtäviä muun muassa SKP:n Satakunnan piirijärjestössä, Osuusliike Suojassa, Keuhkovammaliitossa, Kulttuurityön Keskuksessa (pj. 1969–?) ja Tradekassa.
Juvela julkaisi kaksi muistelmateosta: Eduskuntajutut (Tekstipori 1992) ja Satamapastorista ydinvoimaan (Kirjatiimi 1997).
Juvela oli naimisissa vuodesta 1954 ja hänellä oli kaksi lasta.
Sepelkyyhky

Koko ja ulkonäkö

Pituus noin 43 cm ja paino 500 grammaa.
Sepelkyyhkyn väri on sinertävän harmaa ja sillä on siivissä valkea poikkijuova. Kaula on pitkä ja sen ympärillä on vaalea kaulus, sepel. Pyrstö on pitkä. Sepelkyyhky on selvästi isompi kuin pulu eli kesykyyhky. Sukupuolet ovat saman väriset. Nuori lintu saa valkoisen kaulasepelen noin vuoden ikäisenä.
Ääni on kyyhkyille tyypillinen kujerrus. Koiras lentää reviirinsä yllä aaltoilevaa soidinlentoa, jonka ylävaiheessa se voi läpsäyttää lujaa siipiään. Varoitusäänenä toimii voimakas siipien läpsytys.
Vanhin suomalainen rengastettu sepelkyyhky on ollut 11 vuotta 9 kuukautta 11 päivää vanha. Euroopan vanhin oli 15 vuotta 11 kuukautta vanha brittiläinen sepelkyyhky.

Levinneisyys

Sepelkyyhky pesii koko Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Pesimisalueensa pohjoisosissa se on muuttolintu. Suomalaiset sepelkyyhkyt talvehtivat Ranskassa ja Iberian niemimaalla. Kevätmuutto on maalis-huhtikuussa, syysmuutto syys-lokakuussa. Suomen pesimäkanta on noin 200 000 paria. Pohjoisimmassa Suomessa se on pesivänä satunnainen. Euroopassa pesii 9–12 miljoonaa paria, joista yli 3 miljoonaa Britteinsaarilla.

Elinympäristö

Sepelkyyhky viihtyy sekä metsissä että kaupunkien puistoissa ja esimerkiksi hautausmailla. Kaupungistuminen alkoi Suomessa 1990-luvulla, ja nykyisin se voi pesiä pihapuussa vaikka parvekkeen edessä. Kaupunkisepelkyyhkyt ovat pelottomia, mutta metsissä pesivät ovat arkoja, ja hylkäävät helposti munapesänsä. Pesimiskauden ulkopuolella ne viihtyvät suurina parvina.

Lisääntyminen

Sepelkyyhky munii kaksi munaa huhtikuun puolesta välistä alkaen risuista tekemäänsä pesään. Haudonta kestää 2½ viikkoa, ja sekä naaras että koiras osallistuvat haudontaan. Poikaset siirtyvät pesäpuun oksille 3–4 viikon ikäisinä, ja lentoon ne lähtevät 4–5 viikon iässä. Sepelkyyhkyllä on 3–4-pesuetta vuodessa.

Ravinto

Sepelkyyhky syö lähinnä kasvisravintoa, mieluiten siemeniä, herneitä ja mustikoita. Kyyhkysparvet voivat saada aikaan melkoista tuhoa viljelyksillä, ja niitä ammutaankin etelämpänä sekä ruoaksi että vahinkolintuina. Poikasille emot oksentavat kuvustaan niin sanottua kyyhkynmaitoa, joka on osittain sulanutta ravintoa.

Metsästys

Sepelkyyhkyn metsästys alkaa Suomessa 10. elokuuta ja päättyy 31. lokakuuta, mutta riistanhoitopiirin luvalla sitä voi metsästää myös 1.6.–9.8. Sen metsästyksessä voi käyttää muovista tai muusta materiaalista valmistettua houkutuslintua . Houkutuslinnut asetetaan tyypillisesti hevosenkengän muotoiseen kuvioon . Olennaisena osana metsästystä on myös ruokinta, joka on hyvä aloittaa jo ennen metsästyksen alkua.
Julie Kavner

Elämä

Juutalainen Kavner syntyi Los Angelesissa. Hän asui koko lapsuutensa ja nuoruutensa ajan Etelä-Kaliforniassa. Kavner kävi Beverly Hillsin High Schoolia, ja opiskeli näyttämötaidetta ja valmistui San Diegon yliopistosta vuonna 1971.
Rhodan päätyttyä Kavner siirtyi elokuviin. Vuonna 1992 hän näytteli pääroolin Nora Ephronin ohjaamassa komediadraamassa This Is My Life. Lisäksi hänellä on ollut sivurooleja elokuvissa Faijallako vitsit vähissä, Hannah ja sisaret, Kolmannen korvapuusti, New York Stories, Heräämisiä, Ihan mitä vaan, Hyvästi Pariisi, Harry pala palalta ja Klik!. Simpsoneissa Kavner on ääninäyttellyt alusta alkaen Marge Simpsonia ja tämän kaikkia naispuolisia sukulaisia, kuten Pattya ja Selmaa sekä Jacqueline Bouvieria. Kavner on neuvotellut sopimukseensa kohdan, jonka mukaan hänen ei tarvitse koskaan esittää hahmojensa ääniä kameran edessä, koska hänen mukaansa se tuhoaisi illuusion.
Brännbacka

Brännbacka on venevalmistaja alun perin Keski-Pohjanmaalta Luodosta. Brännbacka on valmistanut useita eri venemalleja, puuveneitä sekä lasikuituveneitä.
Italiantalventähti

Ulkonäkö ja koko

Italiantalventähdellä on mukulamainen juurakko, josta kasvaa 8–16 senttimetriä korkea pysty varsi. Sen kukka on 3–4 cm leveä ja loistavan keltainen.
Sami Heikkiniemi

Ura

Heikkiniemi aloitti pääsarjauransa kaudella 1994 Raision Loimun riveissä. Hän pelasi avausottelunsa SM-liigassa lokakuun 3. päivä Vammalan Lentopalloa vastaan 18-vuotiaana nuorukaisena. Tätä ennen nuorukainen oli ehtinyt debytoida jo Suomen A-maajoukkueessa arvostetussa Lentopallon Maailmanliigassa. 
Raision Loimussa Heikkiniemi pelasi SM-liigassa aina kauteen 2000 asti voittaen suomenmestaruuden kaudella 1997 sekä SM-pronssia kaudella 1999. Lisäksi hän esiintyi Loimun kanssa maailman arvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa, Mestareiden liigassa kaudella 1998.
Loimusta Heikkiniemi siirtyi edustamaan Viesti-Trolleyta kaudeksi, jonka jälkeen tie vei saman kaupungin Salon Piivolleyhin kaudeksi 2000-2001. Salon Piivolleyssa Heikkiniemi voitti uransa toisen SM-pronssin kaudella 2001. Piivolleyta Heikkiniemi edusti aina kauteen 2003 asti, kunnes siirtyi takaisin tuttuun Raision Loimuun voittaen Suomen Cupin mestaruuden kaudella 2004 Loimun paidassa. Vaasan Kiistoa Heikkiniemi edusti kausilla 2005-2007 nostaen Kiiston historian parhaimpiin tuloksiin joukkueen edettyä pudotuspeleihin kahtena kautena peräkkäin ja ollen lopulta viides SM-liigassa. Kaudella 2007-2008 Heikkiniemi pelasi Salon Piivolleyssa työnsä ohella.

A-maajoukkue

Uransa ensimmäiset A-maaottelua Heikkiniemi pelasi maajoukkueessa kaudella 1993 arvostetussa Lentopallon Maailmanliigassa. A-maajoukkueessa Heikkinen esiintyi viimeisen kerran kaudella 1999. Hän pelasi lopulta 22 A-maaottelua Suomen paidassa.

Muuta

Sami Heikkiniemestä tuli 2008 kuudes suomalainen 500 pääsarjatason ottelua pelannut lentopalloilija. "Noke" ylsi puolikkaaseen tuhanteen Rovaniemellä Santasportia vastaan käydyssä kamppailussa. Heikkiniemeä ennen yli 500 pääsarjaottelun lentopalloilijoita olivat Sami Juvonen, Riitta Byckling (564), Ilmo Natunen (542), Jari Salokangas (507) ja Jussi Jokinen (501).
Heikkiniemen tyttäret Ronja Heikkiniemi ja Roosa Heikkiniemi ovat molemmat pääsarjatason lentopalloilijoita, Ronja pelaa myös naisten maajoukkueessa.
Parhaan ohjauksen Jussi

Parhaan ohjauksen Jussi on yksi Jussi-palkinnoista, joita Filmiaura ry. jakaa vuosittain suomalaisille elokuville. 
Eniten parhaan ohjaajan Jussi-palkintoja, kuusi kappaletta, ovat voittaneet Mikko Niskanen ja Aki Kaurismäki. Niskanen on myös eniten Jusseja lyhyimmän ajan sisällä kerännyt henkilö: hän sai vuosina 1962–1967 neljä Jussia parhaasta ohjauksesta ja yhden Jussin parhaasta miespääosasta. Neljä parhaan ohjaajan Jussia ovat voittaneet Risto Jarva, Matti Kassila ja Rauni Mollberg, kolme Edvin Laine, Markku Pölönen, Olli Saarela ja Valentin Vaala. Kaksi parhaan ohjaajan Jussia voittaneita ohjaajia on jo kymmenen. 
Edvin Laine ja Rauni Mollberg ovat saaneet parhaan ohjaajan Jussit saman teoksen, Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan, filmatisoinneista.
J. E. Svan

Johan Edvard Svan (31. maaliskuuta 1837 Maalahti – 10. maaliskuuta 1883 Hamina) oli suomalainen Haminan kadettikoulun opettaja, yksi Suomen ensimmäisistä pikakirjoittajista ja ensimmäisen Suomessa julkaistun pikakirjoituksen oppikirjan tekijä.
Svanin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kappalainen, varapastori Edvard Swan ja Charlotta Wegelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 Vaasan lukiosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1861 ja maisteriksi 1864. Hän toimi Heinolan yläalkeiskoulussa latinan opettajana vuodesta 1863, ja vuonna 1865 hänet nimitettiin Haminan kadettikouluun ruotsin, suomen, logiikan ja psykologian lehtoriksi. Virkansa ohella Svan toimi Haminassa useissa luottamustoimissa, muun muassa kirjaston johtokunnassa, rahatoimikamarin puheenjohtajana 1877–1881 ja kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1881–1883. Svan sai hovineuvoksen arvon 1875.

Pikakirjoituksen kehittäjä

Svan muistetaan erityisesti toimistaan ruotsinkielisen pikakirjoituksen kehittäjänä. Vuonna 1861 Suomen senaatti lähetti kolme miestä – Svanin, W. Margunoffin ja Svante Dalströmin – Saksaan oppimaan pikakirjoitusta, jotta Suomenkin valtiopäivillä saataisiin puheet kirjoitettua pikakirjoituksella muistiin. Miehet perehtyivät saksalaisen Gabelsbergerin kehittämään pikakirjoitusjärjestelmään, ja oppivat pikakirjoitusta niin hyvin, että pystyivät tammikuun valiokunnassa 1862 toimimaan pikakirjoittajina.
Svan alkoi heti Saksasta tultuaan kouluttaa lisää pikakirjoittajia, ja jo vuosien 1863–1864 valtiopäivillä oli pikakirjoittajia useampia. Vuonna 1871 hän julkaisi oppikirjan Lärobok i stenografi, efter Gabelsbergers system, för svenska språket, joka oli ensimmäinen Suomessa julkaistu pikakirjoituksen oppikirja. Samana vuonna hän alkoi julkaista Tidning för stenografi -nimistä pikakirjoituslehteä yhdessä August Fabritiuksen kanssa.
Richard Romanus

Richard Romanus (s. 8. helmikuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Vermontissa syntynyt Romanus on esiintynyt esimerkiksi Martin Scorsesen elokuvassa Sudenpesä (1973) ja Charles Bronsonin tähdittämässä elokuvassa Jack Murphyn laki (1986). Hänellä on ollut pieniä rooleja myös televisiosarjoissa, kuten Sopranosissa ja Ihmemies MacGyverissa.
Richard Romanus on Robert Romanuksen veli ja Kari Lizerin lanko.
Georgialaiset kirjaimistot

Georgialaiset kirjaimistot (georg. ქართული დამწერლობა, Kartuli damtserloba) ovat kolme kirjaimistoa, joilla kirjoitetaan georgian kieltä ja muita kartvelilaisia kieliä (mingreliä, svania ja lazia) sekä joskus muita Kaukasuksen alueen kieliä kuten osseettia ja abhaasia 1940-luvulla. Georgian kielen ortografia noudattaa pääosin ääntämystä, ja georgian aakkosissa on nykyisin 33 kirjainta.
Georgian kielen aakkosia tarkoittava sana on anbani (georg. ანბანი) aakkosten kahden ensimmäisen kirjaimen nimien mukaan. Georgian aakkosissa ei tehdä eroa pien- ja suuraakkosten välillä.

Historia

Sen jälkeen, kun georgialle syntyi kirjakieli, kielen kirjoittamiseen on kehitetty kolme kirjaimistoa. Ne olivat alun perin toisistaan erillisiä, vaikka niitä onkin käytetty yhdessä kirjoittamaan samoja kieliä ja niiden kirjaimilla on samat nimet. Uusimmassa kirjaimistossa on kuitenkin enemmän kirjaimia kuin kahdessa vanhemmassa, tosin ylimääräisiä kirjaimia ei enää tarvita nyky-georgian kirjoittamiseen.
Tortelliini

Tortelliinit (ital. tortellini, monikollinen) on eräs pastalaji, jotka ovat renkaan muotoisia (joskus kuvailtu myös "navan muotoisiksi") ja jotka ovat yleensä liha- tai juustomassalla täytettyjä. Se on tyypillinen bolognalainen pastalajike, joka tarjoillaan yleensä in brodo eli lihaliemellä.
Peter Lamont

Peter Lamont on elokuvien tuotantosuunnittelija. Hän on voittanut Oscarin elokuvasta Titanic ja ollut kolme kertaa Oscar-ehdokkaana. Lamont on työskennellyt usean James Bond -elokuvan tuotannossa.
Lamont lopetti taideopintonsa vuonna 1946 ja meni töihin Pinewood Studiosille, aluksi lähetiksi. Hän tuli mukaan elokuvan 007 ja Kultasormi tuotantoon piirtäjäksi. Lamont suunnitteli elokuvaan Fort Knoxin ulkopuolen. Hän jatkoi James Bond -elokuvien parissa ja yleni piirtäjästä lavastajaksi, sitten Art Directoriksi ja lopulta tuotantosuunnittelijaksi. Hän ei ollut tekemässä Bond-elokuvaa Huominen ei koskaan kuole (1997), koska oli samanaikaisesti tehdyn Titanicin tuotantosuunnittelija. Lamont sai elokuvasta Oscar-palkinnon. Hän oli aiemmin ollut Oscar-ehdokkaana kolme kertaa: elokuvista Viulunsoittaja katolla (1971), 007 rakastettuni (1977) ja Aliens – paluu (1986). Art Director -kilta myönsi Lamontille palkinnon elokuvasta Casino Royale (2006).
Vera Alentova

Vera Valentinovna Alentova (ven. Вера Валентиновна Алентова; s. 21. helmikuuta 1942) on venäläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Moskova ei usko kyyneliin (1979). 
Alentova on saanut runsaasti tunnustusta; myönnettyjen kunnianosoitusten joukossa ovat Neuvostoliiton valtionpalkinto ja Venäjän kansantaiteilijan arvo. Näyttelijä ja juontaja Julija Menšova on hänen tyttärensä Vladimir Menšovin kanssa.
Gary Neville

Manchester United

Gary Neville oli osa Manchester Unitedin kuuluisaa juniorijoukkuetta, joka voitti FA Youth Cupin vuonna 1992 (hänen veljensä voitti saman kilpailun vuonna 1995). Joukkueeseen kuuluivat muiden muassa David Beckham, Ryan Giggs, Paul Scholes ja Nicky Butt, jotka kaikki pelasivat satoja otteluja Manchester Unitedissa. Neville debytoi edustusjoukkueessa jo vuonna 1992 UEFA Cupin ottelussa Torpedo Moskovaa vastaan. Hän nousi ykkösvaihtoehdoksi oikean pakin tontilla kauden 1994–1995 alussa ohitettuaan Paul Parkerin Sir Alex Fergusonin valinnoissa, eikä ole koskaan menettänyt avauspaikkaansa.
Neville nimitettiin joukkueensa kapteeniksi joulukuussa 2005 Roy Keanen lähdettyä seurasta erimielisyyksien takia. Neville on ensimmäinen Suur-Manchesterin alueelta tullut kapteeni sitten Münchenin lento-onnettomuudessa menehtyneen Roger Byrnen.
Tammikuussa 2006 Neville sai Englannin jalkapalloliitolta 5 000 punnan sakot ja varoituksen tulevaisuuden käytöksestään juhlittuaan Rio Ferdinandin lisäajalla tekemää voittomaalia Liverpoolia vastaan. Ottelu pelattiin Manchester Unitedin kotikentällä, Old Traffordilla, ja Neville juoksi maalin synnyttyä puolesta kentästä vastakkaiseen päätyyn, Liverpoolin kannattajien eteen ottaen samalla kiinni Manchester Unitedin logosta paidassaan. Manchesterin poliisi syytti Nevilleä ottelun jälkeisestä kannattajien mellakoinnista. Neville itse vastasi syytöksiin kysymällä The Times -lehden kolumnissaan: "Pitäisikö pelaajien toimia kuin robotit ja hölkätä maalin jälkeen hymyillen keskiviivalle, tunteitaan osoittamatta?" Hän myös mainitsi, että vain viikkoa aiemmin entinen Liverpoolin pelaaja, Robbie Fowler, ei saanut rangaistusta juhlittuaan maalia Manchester Unitedin fanien edessä Unitedin kohdattua paikallisvastustaja Cityn.
Neville ylsi Manchester Unitedissa useisiin huippusaavutuksiin, mm. kahdeksaan Valioliigan mestaruuteen, kolmeen FA Cupin voittoon ja keväällä 1999 Mestarien liigan voittoon. Hän oli yksi triplan voittaneen joukkueen kulmakivistä. Neville pelasi uransa aikana Manchester Unitedin paidassa 602 ottelua.
9. huhtikuuta 2008 Neville palasi kentälle 13 kuukauden tauon jälkeen AS Romaa vastaan Mestarien liigan puolivälierissä. Neville loukkasi nilkkansa maaliskuussa 2007 ja on sen jälkeen kärsinyt muun muassa pohjevaivoista. Kaudella 2010–2011 Neville kärsi taas loukkaantumisista ja helmikuussa 2011 hän päätti lopettaa uransa.

Maajoukkue

Englannin maajoukkueessa Neville pelasi ensi kertaa vuonna 1995 ystävyysottelussa Japania vastaan. Nevillellä on takanaan viidet arvokisat ja hän on pelannut Englannin paidassa 85 ottelua; vain Ashley Cole ja Kenny Sansom ovat pelanneet enemmän maaotteluja laitapuolustajista. Neville on Englannin kaikkien aikojen maaottelutilastossa kolmastoista.

Yksityiselämä

Gary Nevillen veli Phil Neville on myös huipputason jalkapalloilija ja heidän siskonsa Tracey Neville on edustanut Englantia verkkopallossa. Heidän isänsä Neville Neville on toiminut jalkapalloseura Buryn johtoportaassa.
Uutisankkuri

Uutisankkuri tai uutistenlukija on radio-, televisio- ja nykyaikana myös internet-uutisissa esiintyvä toimittaja. Voidaan erottaa toisistaan uutistenlukijat, jotka etenkin aiemmin pelkästään lukivat toisten koostamia uutisia, sekä varsinaiset uutistoimittajat ja uutisankkurit, joilla on itsellään merkittävä vaikutus uutisten sisällön ja niiden ilmiasun muokkaamisessa. Joskus TV-uutisankkureista saattaa muodostua eräänlaisia luotettavuuden ja uskottavuuden vertauskuvia, kuten Yhdysvalloissa Walter Cronkite ja Suomessa Arvi Lind.
Termiä uutisankkuri (news anchor) käytettiin aluksi Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Termin otti vuonna 1952 käyttöön CBS-yhtiön tuottaja Don Hewitt ja sillä kuvattiin aluksi Walter Cronkiten toimintaa ja merkitystä. Hewitt kehitti kielikuvan viestijuoksun ankkuriosuuden kilpailijan merkityksen pohjalta.
Đại Việt

Đại Việt oli ensimmäinen nykyisen Vietnamin alueella kukoistanut vietnamilainen keisarikunta. Se syntyi, kun Ngô Quyênin nousi valtaan vuonna 939. Keisarikunnan pääkaupunki oli Huế. Đại Việt torjui mongolien hyökkäykset 1200-luvulla, mutta keisarikunta tuhotui 1400-luvulla Kiinan Ming-dynastian hyökätessä. Kymmenen vuoden kiinalaisvallan jälkeen vuonna 1428 kuningas Le karkotti kiinalaiset ja palautti maan nimeksi jälleen Đại Việt.  Vuonna 1446 Đại Việt hyökkäsi Champan keskiosiin ja valtasi pääkaupunki Vijayan, mutta chamit valtasivat pääkaupunkinsa takaisin seuraavana vuonna.
Molukkienparatiisikalastaja

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus normaalisti 28 senttimetriä. Väritykseltään se on sinivalkomusta ja nokka on oranssi. Sillä on poikkeuksellisen pitkät pyrstösulat ja se liittynee soitimeen.

Elinympäristö

Lintu elelee metsissä ja on mielellään oksistossa tähyilemässä saalista, joita ovat pääasiassa tuhatjalkaiset ja liskot.

Ravinto

Linnun ravintoon kuuluu tuhatjalkaiset, liskot sekä hyönteiset. Lintu voi kaivaa maan pintakerrosta löytääkseen matoja.

Lisääntyminen

Naaraat munivat 3-5 munaa ja molemmat emot hautovat niitä.
Hr. Ms. Abraham Crijnssen (1936)

Palvelus

Toisen maailmansodan Tyynenmeren sodan alkaessa vuonna 1941 Hr. Ms. Abraham Crijnssen sekä osa sen sisaraluksista palvelivat Alankomaiden Itä-Intiassa. Helmikuussa 1942 Jaavan tilanne muuttui kriittiseksi keisarillisen Japanin lentokoneiden hallitessa saaren ilmatilaa sekä Japanin laivaston hallitessa ympäröivää merialuetta. Jaavanmeren ja Sundasalmen taisteluiden jälkeen alueella olleiden liittoutuneiden alusten käskettiin siirtyä Australiaan.
Abraham Crijnssen selvisi ainoana luokkansa aluksena Australiaan saapuen Fremantleen 20. maaliskuuta 1942. Alus oli samalla viimeinen paossaan onnistunut alus.
Alus siirrettiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 28. syyskuuta 1942 sukellusveneidentorjunta-aluksena nimellä HMAS Abraham Crijnssen. Aluksen ensimmäisenä australialaisena päällikkönä oli luutnantti Arthur Irwin Chapman.
Alus palautettiin Alankomaiden laivastolle 5. toukokuuta 1943, ja se jatkoi saattuetehtävissä aina 7. kesäkuuta 1945 saakka. Sotatoimien päätyttyä alus siirtyi sodan ajan kotisatamastaan Darwinista Koepangiin Itä-Timoriin, jossa se vastaanotti japanilaisten antautumisen. Se osallistui vallankumouksellisten vastaiseen toimintaan Hollannin Itä-Intiassa, josta se lähti elokuussa 1951 paluumatkalle Alankomaihin.
Maaliskuussa 1956 alus muutettiin puominvartioalukseksi ennen lopullista palveluksesta poistoaan vuonna 1961, jolloin se lahjoitettiin merikadeteille koululaivaksi. Aluksella oli satamapaikka Haagissa vuosina 1962–1972, ja sieltä se siirrettiin Rotterdamiin. Alus lahjoitettiin vuonna 1995 merimuseolle Den Helderiin, ja se on kunnostettu sodanaikaiseen asuunsa.
MD Helicopters MD 500

Tietoja

500-sarjan ominaisuuksista akseliturbiini- moottori on asennettu 45 asteen kulmassa takaosaa kohti. 
Moottorin pakokaasun portti sijaitsee lopussa ohjaamon alla.