google/wiki40b huggingface dataset:
Olaf Fønss

Olaf Holger Axel Fønss (17. lokakuuta 1882 Aarhus – 3. marraskuuta 1949 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Olaf Fønss syntyi koulun rehtorin perheeseen. Käytyään reaalikoulun ja kauppakoulun Aarhusissa hän opiskeli näyttelemistä Emmanuel Larsenin johdolla ja debytoi Dagmar-teatterissa vuonna 1903. Fønss työskenteli Dagmar-teatterissa vuoteen 1914, toimi sen jälkeen vierailevana näyttelijänä muun muassa Betty Nansenin teatterissa ja lopetti teatteriuransa Folketeatretissa vuonna 1932.
Fønss oli yksi tanskalaisen ja saksalaisen mykkäelokuvan suurimmista tähdistä. Hän aloitti Skandinavisk-Russisk Handelshusilla vuonna 1912 ja siirtyi seuraavana vuonna Nordisk Filmille, jossa hän esitti pääosia 30 elokuvassa. Niistä tunnetuimpia on yhtiön suurelokuva Atlantis vuodelta 1913. Vuonna 1916 Fønss siirtyi Deutsche Bioscopille, jossa hän teki kuusiosaisen Homunculus-sarjan. Valdemar Psilanderin kuoltua vuonna 1917 Fønss siirtyi tämän perustaman Dansk Filmin johtoon ja työskenteli vuosina 1917–1921 Dansk Astra Filmin taiteellisena johtajana.
1920-luvun alussa Fønss siirtyi jälleen Saksaan, jossa hän teki muun muassa elokuvat Matka yöhön (Der Gang in die Nacht, 1920) ja Unelmien temppeli (Das indische Grabmal, 1921). Vuonna 1925 hän näytteli pääosaa Nordiskin suurelokuvassa Taiteilijakohtaloita (Fra Piazza del Popolo). 1920-luvun lopulta lähtien Fønss toimi kirjailijana, elokuvatarkastajana ja erilaisissa luottamustehtävissä.
Olaf Fønssin veljiä olivat oopperalaulaja Johannes Fønss ja näyttelijä Aage Fønss. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli näyttelijä Thilda Elisabeth Lilja Johnsen (Jonsson) Fønss. Kirjailija ja toimittaja Palle Fønss, ohjaaja Mogens Fønss ja näyttelijä Tove Fønss olivat hänen lapsiaan.
Jackie Gleason

John "Jackie" Herbert Gleason (26. tammikuuta 1916 New York, New York – 24. kesäkuuta 1987 Fort Lauderdale, Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.

Ura

Gleason syntyi New Yorkin Brooklynin kaupunginosassa irlantilaistaustaisille katolilaisille vanhemmille. Hänen isänsä jätti perheen hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän keskeytti opiskelunsa jo varhain ja elätti itsensä muun muassa biljardinpelaajana ja nyrkkeilijänä, kunnes hän päätyi lavakoomikoksi taiteilijanimellä "Jumpin' Jack" Gleason. Tämän jälkeen Gleason oli jonkin aikaa Warner Brothersin sopimusnäyttelijänä ilman mainittavaa menestystä, joten hän päätyi takaisin koomikon uralle.
Vuonna 1949 Gleason sai pääroolin televisiosarjassa The Life of Riley. Sarja päättyi jo seuraavana vuonna, tosin se alkoi uudestaan seitsemän vuotta myöhemmin pääosassaan William Bendix. 1950 Gleason korvasi Jerry Lesterin DuMont Television Networkin esittämän Cavalcade of Starsin isäntänä. Sarjasta tuli DuMontin suosituin ohjelma ja se toimi ponnahduslautana Gleasonin myöhemmälle uralle.
CBS:n William S. Paley tarjosi Gleasonille sopimusta, jolla hänen palkansa viisinkertaistettiin siihen verrattuna mitä Dumont oli hänelle maksanut. Gleason suostui ja The Jackie Gleason Show aloitti CBS:llä 1952 ja teki hänestä valtakunnallisen tähden. Gleason halusi kuitenkin menestystä myös television ulkopuolella, ja koska Gleason halusi myös säilyttää televisio-ohjelmansa, niin aikaisemmin tunnin kestoinen The Jackie Gleason Show muotoiltiin uudestaan kaudeksi 1955–1957. Uudessa formaatissa ohjelman ensimmäisen puolen tunnin aikana esitettiin Gleasonin aikaisempiin sketseihin pohjautuva tilannekomediasarja The Honeymooners, ja ohjelman loppuajan esiintyivät Jimmy ja Tommy Dorsey. Honeymoonersia tehtiin kaikkiaan 39 jaksoa, joita esitetään vielä nykyäänkin uusintoina yhdysvaltalaisilla televisiokanavilla. Gleasonilla oli eri ohjelmillaan paikka parhaaseen katseluaikaan lähes yhtäjaksoisesti vuoteen 1970 saakka.
1950- ja 1960-luvuilla, jolloin Gleasonin suosio oli korkeimmillaan, hän esiintyi yhdeksässä elokuvassa, joista hän sai Oscar-ehdokkuuden roolistaan Minnesota Fatsina elokuvassa Suurkaupungin hait. Tony-palkinnon hän sai Uncle Sidin -roolista Broadway-näytelmässä Take Me Along. Lisäksi hän levytti kaikkiaan 43 albumia.
Gleasonin myöhemmistä elokuvista tunnetuimpiin kuuluvat kolme Konna ja Koukku -elokuvaa, joissa hän esitti seriffi Buford T. Justicea vuosien 1977 ja 1983 välisenä aikana.
Gleasonilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.

Yksityiselämä

Gleason tapasi opiskeluaikanaan Genevieve Halfordin, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1936. Avioliitosta syntyi kaksi lasta ja se päättyi eroon 1969. Gleasonin toinen aviopuoliso oli Beverly McKittrick, jonka kanssa hän avioitui 1970. Liitto kesti vuoteen 1974. Kolmannen avioliittonsa Gleason solmi Marilyn Taylorin kanssa 1975.
Gleasonille tehtiin 1978 nelinkertainen sydämen ohitusleikkaus. Vuonna 1986 hänellä diagnostisoitiin diabetes ja laskimotulehdus. Gleason kuoli paksusuolen syöpään kotonaan 24. kesäkuuta 1987.
Sydänmaankylä

Sydänmaankylä on kylä Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, Kärsämäeltä 25 km itään Kärsämäenjoen rannalla. Sydänmaankylä rajoittuu Miilurannan ja Saviselän ja Pyhännän Tavastkengän kyliin. Kylälle saavutaan useimmin Kärsämäen suunnasta valtatie 28:lta (Kokkola - Kajaani) lähteviltä maanteiltä 18443 ja 18447. Maantie 18447 yhdistää valtien 28 ja tien 599 (Pyhäntä - Kiuruvesi).
Sydänmaankylä on voimakasta maatalousaluetta, jossa tuotetaan maitoa ja naudanlihaa. Kylä syntyi 1600-luvun alussa savolaisen uudisasutuksen myötä. Sydänmaankylän kehitystä ja toimintaa johtaa vireä Sydänmaankylän Kyläseura ry., jonka toiminta palkittiin vuonna 2001 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä valinnalla. Kylän koulu on nykyisin Sydänmaan Kyläosuuskunnan omistuksessa ja aktiivisessa käytössä muun muassa majoitus-, harraste- ja juhlatiloina. Sydänmaankylässä asuu 28 taloudessa noin 75 asukasta.
Kylältä on kotoisin 1800-luvun lopun suurhiihtäjä Aappo Luomajoki.
Mohammed Berrabeh

Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Berrabeh on edustanut Marokkoa vuodesta 2010 lähtien. Hän pelasi toisen maaottelunsa 5. syyskuuta 2010 Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan.
Polvilampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,8 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 175,7 metriä mpy.
Henrik Ylpeä

Henrik X Ylpeä (saks. Heinrich der Stolze; noin 1108 – 20. lokakuuta 1139 Quedlinburg, Saksi) oli Welf-sukuinen Baijerin herttua, Saksin herttua (nimellä Henrik II) ja Toscanan rajakreivi.
Henrik X:n isä oli Baijerin herttua Henrik IX Musta. Hän tuli isänsä seuraajaksi vuonna 1126 ja nai seuraavana vuonna Gertrud Saksilaisen, jonka isä oli Saksan kuningas ja myöhempi keisari Lothar III. Henrik X liittyi pian sotaan Lotharin kilpailijoita, Hohenstaufenin hallitsijasukua vastaan. Italiaankin laajentunut sota jatkui vuoteen 1135 ja Henrik oli siinä yksi Lotharin tärkeimpiä komentajia.
Lotharin kuoltua vuonna 1137 ilman poikaa Henrik peri häneltä avioliittonsa kautta Saksin herttuan arvon, mikä teki hänestä Saksan mahtavimman ruhtinaan. Hän oli ehdolla myös uudeksi Saksan kuninkaaksi, mutta hänen valtansa rajoittamiseksi ruhtinaat valitsivatkin Hohenstaufen-sukuisen Konrad III:n. Konrad kieltäytyi tunnustamasta Henrikin oikeutta Saksiin sillä verukkeella, ettei sama henkilö olisi saanut hallita kahta herttuakuntaa. Kiistan seurauksena Henrikille langetettiin heinäkuussa 1138 valtakunnankirous ja hänet karkotettiin sekä Saksista että Baijerista. Tästä sai alkunsa yli sata vuotta jatkunut sota Welfien ja Hohenstaufeneiden välillä. Henrik onnistui vuonna 1139 valloittamaan armeijoineen takaisin osan Saksista ja valmisteli Quedlinburgissa sotaretken jatkamista Baijeriin, kun hän äkisti kuoli. Seuraajaksi tuli hänen poikansa Henrik Leijona, joka sai lopulta takaisin Saksin vuonna 1142 ja Baijerin vuonna 1156.
5-MeO-MiPT

Annostus ja vaikutusten kesto

Syötynä 5-MeO-MiPT on aktiivinen 2-6 milligramman annoksilla. Polttaessa annostus, toisin kuin useimmissa muissa tryptamiineissa, on huomattavasti korkeampi. Tällöin annostus on yleensä 12-20 mg.
Syötynä 5-MeO-MiPT tuottaa psykedeelisiä vaikutuksia, jotka kestävät n. 4-6 tuntia. Ainetta voi käyttää myös polttamalla, jolloin vaikutukset alkavat lähes saman tien nauttimisesta ja kestävät noin 2 tuntia.

Farmakologia

5-MeO-MiPT on todennäköisesti agonisti 5-HT2A reseptorille ja tästä sitoutumisesta kyseisen aineen psykedeeliset vaikutukset pääosin johtuvat.

Vaarat

5-metoksi-N-metyyli-N-isopropyylitryptamiinin toksisuudesta ei ole tietoa. 5-metoksi-N,N-dialkyylitryptamiinien käyttäytyminen elimistössä ja hermostossa kuitenkin tunnetaan. Suurin osa internetissä myytävistä valmisteista on kuitenkin lääkeväärennöksiä.

Laki

5-MeO-MiPT on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa.
Plain White T’s

Plain White T's on yhdysvaltalainen poprock-yhtye, jonka hitti on "Hey There Delilah" albumilta All That We Needed (2005).
Venäläisen kirjallisuuden seura

Venäläisen kirjallisuuden seura on kulttuuriyhdistys, jonka tarkoituksena on ylläpitää ja edistää venäläisen kirjallisuuden harrastusta ja tuntemusta, esitellä ja arvioida kirjauutuuksia sekä tarjota syventävää tietoa Venäjän kirjallisen elämän ilmiöistä.
Seura julkaisee verkkolehteä Ajan kohina lokakuusta 2013 alkaen ja artikkelikokoelmia ja muita teoksia. Se järjestää luentoja, luentosarjoja, keskustelutilaisuuksia, kirjailijatapaamisia, kulttuurimatkoja. Syksyllä 2013 seura on mukana järjestämässä dialogisarjaa "Kaksitoista tuolia: Dialogeja venäläisestä kirjallisuudesta", jonka kussakin tilaisuudessa keskustellaan yhdestä venäläisestä kirjasta
Seuran puheenjohtaja on Martti Anhava, varapuheenjohtaja emeritusprofessori Pekka Pesonen. Ajan kohina -lehden päätoimittaja on professori Tomi Huttunen.
Kansanradio

Kansanradio on Yleisradion vuodesta 1979 toiminut yleisönosastotyyppinen radio-ohjelma, johon kuuntelijat voivat osallistua soittamalla puhelinpäivystykseen tai -vastaajaan, sähköpostitse tai kirjeitse. Ohjelma lähetetään sunnuntaisin puoleltapäivin Yle Radio Suomessa.
Kansalaisten viestit käsittelevät usein yhteiskunnallisia epäkohtia ja arki-elämän ongelmia, mutta välillä ”tosikoille ja veitikoille” tarkoitetussa ohjelmassa kuullaan myös laulua, vitsejä ja runoja. Kansanradio on tehnyt myös dokumenttityyppisiä ohjelmia, jossa toimittajat ovat käyneet tutustumassa aiheisiin paikanpäällä. Juhlapyhinä kuten uutenavuotena ja juhannuksena Kansanradion lähetykset ovat niin sanottuja cocktail-jaksoja, koosteita vanhan materiaalin kiinnostavimmista paloista.
Kansanradion ideoivat vuonna 1979 Yleisradion työmarkkinatoimittaja Tuomo Talvi ja toimituspäällikkö Seija Wallius. Alkuvuosina toimittajat myös vierailivat kirjeitä lähettäneiden kansalaisten luona ja haastattelivat heitä. Ohjelma on ajan saatossa hieman lyhentynyt ja sen rytmi nopeutunut muun ohjelmiston tavoin. Ohjelmaan tulee viikon aikana satoja puheluita, joista lähetykseen mahtuu korkeintaan parikymmentä.
Nykyisin Radio Suomen kanavalla kuultavaa Kansanradiota toimittaa useimmiten Jaana Selin.
Tico-tico no fubá

Tico-tico no fubá tai vain Tico Tico on brasilialaisen säveltäjän Zequinha de Abreun tunnetuin teos, joka on samalla luultavasti brasilialaisen choro-musiikin eniten levytetty sävellys.

Synty

Laulu syntyi instrumentaalina Santa Rita do Passa Quatron kaupungissa vuonna 1917 nimellä Tico Tico no Farelo. Se sai nykyisen nimensä Tico Tico no Fubá vuonna 1931. Laulu kuvaa Tico Tico -nimellä kutsuttua pikkulintua kiireisenä syömässä jauhoja (Fubá).

Maailmanhitti

Laulu nousi maailmanmaineeseen monta vuotta säveltäjänsä kuoleman jälkeen Carmen Mirandan levyttämänä vuonna 1945 ja se oli myös Mirandan ja Groucho Marxin tähdittämän Copacabana-elokuvan musiikkina 1947.
Jo tätä ennen laulu oli mukana Disney-elokuvan Saludos Amigos osiossa Aquarela do Brasil vuonna 1943 Jose Oliveiran esittämänä. Zequinha Abreun elämästä tehtiin vuonna 1952 laulun mukaan nimetty brasilialainen elokuva Tico Tico no Fubá, jonka pääosaa esitti Anselmo Duarte. Kappale on myös mukana Woody Allenin elokuvassa Radio Days (1987).
Laulusta on tehty lukuisia levytyksiä eri maissa sekä instrumentaalimusiikkina että laulettuna. Laulua nimitetään joskus myös sambaksi.
Francis Chibuike

Ura

Chibuiken uran ensimmäinen aikuisten tason seura oli Nigerian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelannut FC Ebedei, jota hän edusti vuodet 2009-2011. Elokuussa 2011 Chibuike siirtyi Ebedein yhteistyöseuraan, Tanskan Superliigan FC Midtjyllandiin. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa 21 ottelua tehden niissä hienot 13 maalia. Chibuike siirtyi vuonna 2013 takaisin kotimaansa Young Starsiin ajaduttuaan sopimusongelmiin Tanskassa.
Toukokuussa 2014 Chibuike siirtyi Suomen Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan. Debyytti Veikkausliigassa ja pääsarjatasolla tapahtui kesäkuussa Vaasan Palloseuraa vastaan ja ensimmäiset kaksi maalia seuraavalla kierroksella IFK Mariehamnia vastaan. Avauskaudellaan seurassa Chibuike teki 21 pelaamassaan ottelussa viisi maalia.
Zulutöpösieppo

Levinneisyys

Zulutöpösieppoa tavataan Malawissa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viinikanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 76 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Suojoen valuma-alueeseen (35.626) se kuuluu.
HMS Jewel (J390)

Palvelus

Singaporen ja Hong Kongin miinanraivauksesta vapauduttuaan alus palasi Portsmouthiin, jossa se siirrettiin syyskuussa 1946 reserviin. Alus määrättiin alkeiskoululaivaksi Dundeen reserviyksikköön ja se hinattiin tammikuussa 1948 Dundeehen. Alus päätettiin palauttaa palvelukseen 1955 ja se siirrettiin Devonportiin kunnostettavaksi. Aluksen palattua telakalta se otettiin palvelukseen 28. joulukuuta Dartmouthissa.
Alus poistettiin palveluksesta 1961 ja se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin 1966 poistolistalle ja se myytiin joulukuussa BISCOlle. Alus saapui 7. huhtikuuta 1967 hinattuna Inverkeithingiin romutettavaksi.
Linalyyliasetaatti

Valmistus ja käyttö

Linalyyliasetaattia valmistetaan esteröimällä linolia etikkahapon tai etikkahappoanhydridin kanssa. Reaktiossa saattaa tapahtua isomeroitumista neroliksi tai geranioliksi. Tämän vuoksi yhdistettä syntetisoidaan myös linaloolin ja keteenin välisellä reaktiolla. Linalyyliasetaatin tuoksu muistuttaa laventelia ja bergamottia. Hyvän tuoksunsa vuoksi sitä käytetään tuoksuvissa, saippuoissa ja pesuaineissa.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikaisessa altistumisessa aine voi ärsyttää lievästi silmiä.
Laiton naamioituminen

Laiton naamioituminen kielletään Suomen rikoslaissa. Rikokseen syyllistyy, jos esiintyy yleisellä paikalla järjestettävässä yleisessä kokoontumisessa tunnistamattomaksi naamioituneena ilmeisenä tarkoituksenaan ryhtyä käyttämään väkivaltaa tai vahingoittamaan omaisuutta. Laittomasta naamioitumisesta tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään kolmeksi kuukaudeksi.
Laiton naamioituminen on ollut rikos vuodesta 2004.
Nenos-Kierinka

Maantietoa

Järven pinta-ala on 49 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (Kokemäenjoen vesistö) Näsijärven–Ruoveden alueella (35.3) Paloveden alueeseen (35.32), jonka Nenos-Kieringan valuma-alueeseen (35.323) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,1 metriä mpy.
Robert Morse

Robert Xavier Morse (s. 18. toukokuuta 1931 Newton, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Broadwaylta, mutta hän on tehnyt esiintymisiä myös elokuvissa ja televisiossa, muun muassa sarjassa Mad Men.
Morse syntyi Newtonissa, Massachusettsissa, ja palveli Korean sodassa Yhdysvaltain laivastossa. Hän voitti kaksi Tony-palkintoa vuosina 1962 ja 1990 sekä Emmy-palkinnon vuonna 1993.
Tiefenbach

Kotisivut

http://www.gemeinde-tiefenbach.de/
Dark Master

Dark Master (Synkkä Mestari) on The Legend of Spyro -pelisarjassa esiintyvä lohikäärme ja trilogian päävastus. Hän on oikealta nimeltään Malefor (suomenkielisessä versiossa Ärhämä). Malefor on lohikäärmeiden historian ensimmäinen purppuralohikäärme. Purppuralohikäärmeitä syntyy vain yksi kymmenen sukupolven välein, ja heillä on erityinen kyky oppia hallitsemaan mitä tahansa elementtejä tai muita voimia. Muinaiset lohikäärmeet kouluttivat hänet ja opettivat hänelle elementtejä. Maleforin voimat olivat kuitenkin rajattomat, ja siksi hän oppi hallitsemaan aivan kaikkea.
Kasvaessaan hän muuttui pahaksi ja lähti muinaisten lohikäärmeiden luota. Hän perusti linnoituksen vuorelle ja keräsi kokoon armeijan - ei muista lohikäärmeistä vaan apinoista. Hänen pahuutensa synnytti lopulta vuorelle epätoivon kuopan, jonne pahat ja kadotetut sielut tulivat. Tuota paikkaa alettiin kutsua Sielukaivoksi (The Well of Souls). Malefor syöksi maailman kaaokseen ja sotaan ja tuhoon. Lopulta hänet onnistuttiin vangitsemaan Sielukaivoon. Maailma luuli, että hänestä oli vihdoin päästy lopullisesti eroon. Mutta toisin kävi... The Legend of Spyro -peleissä Dark Master tekee paluun.
Dante Parini

Dante Parini  (21. marraskuuta 1890 Milano, Italia – 11. huhtikuuta 1969 Milano) oli italialainen kuvanveistäjä. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.
Jaatilanjoki

Alajuoksu

Someron Pikku-Joensuusta, joen latvahaarojen Alijoen ja Hirsjoen yhtymäkohdasta alkavan varsinaisen Jaatilanjoen pituus on noin 4 km.
Pikku-Joensuusta joki virtaa Jokioistentien länsipuolella pohjoisesta etelään halki laajojen peltojen, jotka on raivattu jokisuun kylien entisille alaville takamaaniityille. Someron keskustaajamassa joen varteen jäävät Someron Joensuun, Jaatilan ja Ruunalan kylät, ja joen rantaan ulottuvat myös Someron Pappilan maat.

Latvahaarat

Joen läntinen latvahaara on pohjois–etelä-suuntaista kallioperän murrosta seuraava Alijoki (pituus noin 7 km), jonka varrella sijaitsevat Someron Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylät. Alijokeen yhtyy lännestä Someron Lahden kylän takamailta alkunsa saava Äijänoja (pituus noin 4 km), jonka latvahaaroja ovat Hirvenoja ja Pässinpäänoja.
Joen itäinen latvahaara on Alijokeen Someron Pikku-Joensuussa yhtyvä Hirsjoki. (pituus noin 1,6 km) Sen latvahaaroja ovat Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylien takamailta alkunsa saava Katjoki (pituus noin 8 km) ja Someron Laitiaisten kulmakunnan läpi virtaava, Tammelan Torron ja Someron Kultelan ja Pajulan kylien kallioisilta takamailta alkunsa saava Laitiaistenjoki (pituus noin 9 km).
Pisimmän latvahaaran Laitiaistenjoen–Hirsjoen kanssa koko joen pituudeksi tulee noin 15 km.

Valuma-alue ja vedenlaatu

Joen valuma-alueen pinta-ala on 96 km².
Jaatilanjoki latvahaaroineen noudattaa kulultaan koko matkallaan saven peittämiä kallioperän murroslaaksoja, joiden reunoilla kohoavat varsinkin idässä korkeat, paikoin jyrkkäreunaiset moreeni- ja kallioselänteet, jotka tuovat maisemaan suuria suhteellisia korkeuseroja.
Vedenlaatu laajojen peltojen ja kunnan keskustaajaman halki virtaavassa joessa ei ole hyvä, ja yhdessä Kirkkojärven kanssa Jaatilanjokea onkin pidetty Someron vesistä huonokuntoisimpina.

Järvet

Järvien osuus joen valuma-alueesta on 0,12 %.
Valuma-alueen suurin järvi on Lammijärvi Someron Ollilassa. Someron Joensuun ja Kultelan kylien rajalla Hämeen Härkätien varressa on Palmanojaa pitkin Jaatilanjokeen laskeva vähäinen Laukkonlammi ja Laitiaistenjoen latvoilla Kultelassa ja Pajulassa on muutamia pikkujärviä tai lampia, joista suurimmat ovat Pohjaton, Särkjärvi ja Ahvenisto.

Jokivarren kohteita ja siltoja

Joen varteen Someron keskustassa jäävät Someron yhteiskoulu Joensuun kylässä, Someron Pikkupappila ja Someron museo Jaatilan kylässä sekä entinen Someron osuusmeijeri Ruunalan kylässä. Museon ja pikkupappilan luona joen ylittää Ruunalan sillan kautta valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin luettu Hämeen härkätie (yhdystie 2810). Joen läheisyydessä ovat sijainneet Someron Joensuun, Ruunalan ja Jaatilan kylien historialliset kylätontit.
Joen latvahaaroista Alijoen varrelle jäävät Someron Sylvänän, Paltan ja Ollilan kylien historialliset kylätontit. Alijoen ylittää paikallistietasoinen yhdystie Muolaantie. Hirsjoen latvahaara Laitiaistenjoki virtaa Someron Laitiaisten kulmakunnan kautta. Hirsjoen ylittää lähellä sen suuta Kantatie 52 ja hiukan ylempänä seututie 282.
Kalsiumsulfidi

Ominaisuudet

Puhtaana kalsiumsulfidi on valkoista, mutta epäpuhtauksien vuoksi se on usein harmahtavaa tai kellertävää. Alkeiskopiltaan yhdiste on kuutiollinen ja rakenne muistuttaa natriumkloridin kiderakennetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja reagoi veden kanssa muodostaen vetysulfidia. Myös hapot reagoivat kalsiumsulfidin kanssa muodostaen vetysulfidia. Kuumennettaessa kalsiumsulfidia kuumassa ilmassa se hapettuu kalsiumsulfaatiksi.
Synnin puumerkki

Arviot

Ohjaaja-käsikirjoittaja Jorma Nortimo sai moitteita käsikirjoituksesta mutta kiitosta sen sijaan ohjauksesta. Kritiikkiä tuli ainesten runsaudesta ja hajanaisuudesta. Irma Seikkulan näyttelijäsuoritusta pidettiin yksimielisesti elokuvan kantavana voimana.
Erään vuonna 2014 elokuvaa kehuvan kriitikon mukaan siinä on ”samaa elokuvallista voimaa kuin Nortimon draamoissa aiemminkin”, mutta runsaus saa tarinankuljetuksen kompastelemaan, ja loppuratkaisu on kriitikon mielestä naiivi.
Andrei Harbunou

Andrei Aljaksandravitš Harbunou (valkoven. Андрэй Аляксандравіч Гарбуноў, ven. Андрей Александрович Горбунов, Andrei Aleksandrovitš Gorbunov; s. 25. toukokuuta 1983 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Mahiljou, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Atromitosta ja on pelipaikaltaan maalivahti.
Breyten Breytenbach

Breyten Breytenbach (s. 16. syyskuuta 1939) on eteläafrikkalainen kirjailija ja taidemaalari.
Breytenbach syntyi Bonnievalessa, Western Capessa. Hän opiskeli taiteita Kapkaupungin yliopistossa ja hänestä tuli apartheid-politiikan vastustaja. Hän lähti Etelä-Afrikasta Pariisiin 1960-luvulla ja nai ranskalaisen naisen, jonka sukujuuret olivat Vietnamissa. Tämä esti hänen paluunsa Etelä-Afrikkaan: Prohibition of Mixed Marriages Act (1949) ja Immorality Act (1950) säätivät laittomaksi sukupuolisen kanssakäymisen toisrotuisen kanssa.
Breytenbach oli perustamassa Okhelaa, joka oli maapakolaisten apartheidia vastaan taisteleva järjestö. Hän matkusti salaa Etelä-Afrikkaan, mutta joutui petetyksi ja tuomittiin 1975 maanpetoksesta yhdeksän vuoden vankeuteen. Vankilaoloja hän kuvasi teoksessa The True Confessions of an Albino Terrorist. Breytenbach vapautettiin 1982 massiivisen painostuskampanjan jälkeen. Hän palasi Ranskaan ja sai Ranskan kansalaisuuden.
Breytenbachin teoksista monet on kirjoitettu afrikaansiksi, osa alun perin englanniksi.
Gorgon-hirviö

Juoni

Vuonna 1910 Gorgon-hirviö ottaa ihmishahmon ja terrorisoi pientä saksalaista Vandorfin kylää muuttamalla sen asukkaita kiveksi.

Tuotanto

Gorgon-hirviö -elokuvan kuvaukset alkoivat 9. joulukuuta 1963. Elokuvaa kuvattiin Technicolor-menetelmällä Bray Studiosilla Berkshiren Oakley Greenissä 150 000 punnan budjetilla.

Vastaanotto ja julkaisu

Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 67 prosentin "tuore"-arvosana yhdeksän arvostelun pohjalta. Internet Movie Databasessa elokuvalla on arvosanana 6.3 kymmenestä.
Gorgon-hirviö sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 21. elokuuta vuonna 1964 Lontoossa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 18. lokakuuta 1964. Columbia Pictures vastasi elokuvan levityksestä. Elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Länsi-Saksassa 21. elokuuta 1964, Ruotsissa 1. helmikuuta 1965, Yhdysvalloissa 17. helmikuuta 1965 ja Japanissa 10. heinäkuuta 1965.

DVD-julkaisut

Sony Pictures Home Entertainment julkaisi elokuvan Pohjois-Amerikassa DVD:nä Hammerin kauhuelokuvien Muumion haudan kirous (1964), Tohtori Jekyllin kahdet kasvot (1960) ja Pelon tunne (1961) kanssa vuonna 2008 Icons of Horror Collection: Hammer Films -nimisessä julkaisussa. Gorgon-hirviö on saatavilla myös omana julkaisunaan.