google/wiki40b huggingface dataset:
Abeïbaran piiri

Abeïbaran piiri (ransk. Cercle d'Abeïbara) on paikallishallintoalue Malin Kidalin alueella. Se sijaitsee Adrar des Ifoghas -vuoristossa. Piirin pinta-ala on 23 750 neliökilometriä. Asukkaita on 10 300 henkeä (vuonna 2009).
Abeïbaran piiri rajoittuu kaakossa Tin-Essakon, etelässä Kidalin ja lännessä Tessalitin piireihin sekä pohjoisessa ja koillisessa Algeriaan. Pinnanmuodostukseltaan se on wadien halkomaa vuoristoa. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma. Talvisin lämpötilanvaihtelut ovat suuria.
Piiriin kuuluu kolme maalaiskuntaa: Abeïbara, Boghassa ja Tinzawatène. Hallinnollinen keskus on Abeïbaran kylä. Seudun asukkaat ovat etupäässä paimentolaisuutta harjoittavia tuaregeja.
Tärkein elinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat kamelit, lampaat ja vuohet. Karjan myynti suuntautuu etupäässä Algeriaan. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja puutarhaviljelyä.
Xcas

OS

Microsoft Windows-, Apple MacOS- ja Linux / Unix

Features

Xcas voi ratkaista yhtälöt ja piirtää kaavioita.

Historia

Xcas ja Giac ovat avoimen lähdekoodin hankkeita, joita Bernard Parisse johti Joseph Fourier -yliopiston Grenoblen (Isère) Ranskassa vuodesta 2000 lähtien. Xcas ja Giac perustuvat aiempaan Erable-hankkeen kokemukseen.

Link

https://www-fourier.ujf-grenoble.fr/~parisse/giac.html
Elisabeth Cruciger

Elisabet Cruciger (Kreuziger, Kreutziger, Creutziger, o.s. von Meseritz (1505 Meseritz, Pommern, Saksa – 2. 5. 1535 Witteberg, Saksa) oli ensimmäinen protestanttinen naisvirsirunoilija. Hänen miehensä Carspar Cruciger, joka oli Martin Lutherin läheinen työtoveri ja Wittenbergin yliopiston professorina ja rehtorina. Lutherin vaimon Katarina von Boran tavoin Elisabet oli myös ollut nunna. 
Elisabeth oli syntynyt Pommerissa pohjois-saksalaiseen aatelisperheeseen. Jo lapsena hänet vietiin kouluun, luostariin Treptowiin,  jossa hän oppi lukemaan ja kirjoittamaan, oppi latinaa, perehtyi Raamattuun ja psalmien laulamiseen. Johannes Bugenhagenin kautta hän tutustui reformaation oppeihin ja alkoi kannattaa luterilaisen reformaation ajatuksia. Hän lähti luostarista 1522 ja muutti Wittenbergiin, jossa hän asui Johannes Bugenhagenin kotona. Siellä hän tutustui Caspar Crucigeriin ja avioitui hänen kanssaan 1524. Kerrotaan, että nuori Elisabeth näki kerran unta, jossa hän saarnasi Wittenbergin kirkossa. Hänen miehensä liitti unen puolisonsa lauluihin ja arveli sen merkitsevän, että joitakin niistä vielä tullaan laulamaan jumalanpalveluksissa. Tämän tarinan mukaan Elisabeth Cruciger olisi sepittänyt useitakin lauluja, mutta vain yksi hänen virtensä tunnetaan. 
Virren Herr Christ, der einig Gotts Sohn Cruciger on kirjoittanut 1524, ja Martin Luther julkaisi sen laulukirjassaan Enchiridion. Se on keskeisiä reformaation ajan virsiä ja ensimmäisiä Kristus-keskeisiä reformaation ajan virsiä..  Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa se on virsi 256 Kristus, Jumalan Poika. Virren suomensi Jakobus Finno virsikirjaan 1583. Myöhemmin sitä on uudistettu, (Elias Lönnrot 1867, Anna-Maija Raittila 1984).
Johann Sebastian Bach on säveltänyt virren pohjalta kantaatin BWV 96 Herr Christ, der einige Gottessohn ja käyttänyt virren säkeistöjä myös muissakin kantaateissaan.
Ruotsin kirkon virsikirjassa Crucigerin virrestä on kaksi versiota, virsi 36 Suo, Kristus, armo meille, (Alkuperäisen virren 3-5 säkeistöt). Suomenkielisen tekstin on uudistanut Pekka Kivekäs 1998. Toinen versio on virsi 350 On Kristus ollut Poika. Sen ruotsinkielisen tekstin on uudelleen kääntänyt Olov Hartman 1978 ja suomentanut Pekka Kivekäs 1999.
Tokion Ruusu

Tokion Ruusu (engl. Tokyo Rose) oli länsiliittoutuneiden antama nimi japanilaisille radioäänille, jotka toisen maailmansodan aikana levittivät Japanin sotapropagandaa englanniksi. Termi kohdistui tuolloin useisiin naisiin, mutta 26. syyskuuta 2006 kuollut Iva Toguri D'Aquino (synt. Iva Ikuko Toguri) on sodan jälkeen ollut heistä tunnetuin. Erään lähetetyn, amerikkalais-sotilaitten suosiman radio-ohjelman nimenä oli ollut Zero Hour. Ohjelman aikana toimitettiin muun muassa tietoja Yhdysvaltain viihde-elämästä: kuten Broadway (teatteri):n sekä off-Broadway:n ensi-illoista sekä urheilutuloksista.
Tokion Ruusu julkisti yhdessä vaiheessa Yhdysvaltain kaatuneita sotilaita radioteitse. Yhdysvallat otti myöhemmin itse hoitaakseen ilmoittaa kaatuneista, kuten taistelutovereille. Radiojulkistamisten ilmeinen tarkoitus oli ollut lisätä paniikkimielialaa Japanin sotajoukkoja kohtaan.
Louise (Tanskan kuningatar)

Louise Josephine Eugenie (31. lokakuuta 1851 – 20. maaliskuuta 1926) oli Ruotsin ja Norjan prinsessa, josta tuli Fredrik VIII:n puolisona Tanskan kuningatar.
Louise, alkujaan Lovisa, oli Ruotsin kuninkaan Kaarle XV:n tytär. Perheen toinen lapsi, prinssi Carl Oscar (1852-1854) kuoli nuorena, ja Loviisa kasvoi rakastettuna ainoana lapsena. Avioliittoa Tanskan kruununprinssin kanssa suunniteltiin jo siitä alkaen kun Lovisa oli 12-vuotias. Hänelle opetettiin Tanskan kieltä ja kirjallisuutta, kulttuuria ja historiaa.
Kruununprinssipari vietti melko eristäytynyttä elämää ensin Amalienborgin, myöhemmin Charlotteborgin linnassa. He saivat kahdeksan lasta. Kristian X nousi isänsä jälkeen Tanskan valtaistuimelle. Toisesta pojasta Kaarlesta tuli vuonna 1905 Norjan kuningas nimellä Haakon VII.
Fredrikistä tuli kuningas vasta 62-vuotiaana, ja hänen valtakautensa kesti vain kuusi vuotta. Leskikuningattarena Louise keskittyi uskonnollisiin asioihin ja hyväntekeväisyyteen.
Pietarin filharmoninen orkesteri

Pietarin filharmoninen orkesteri perustettiin vuonna 1882, ja se on Venäjän vanhin sinfoniaorkesteri. Neuvostoliiton aikana orkesteri tunnettiin nimellä Leningradin filharmoninen orkesteri, ja sen johtajana toimi 50 vuoden ajan Jevgeni Mravinski. Ensimmäisen ulkomaanmatkansa orkesteri teki vuonna 1946 Suomeen. Nykyinen ylikapellimestari on Juri Temirkanov. Orkesterin muita tunnettuja kapellimestareita olivat Serge Koussevitzky ja Nikolai Malko.
John Landis

John Landis (s. 3. elokuuta 1950 Chicago) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, kirjailija ja näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Delta-jengin, Vaihtokauppojen ja Blues Brothersin ohjaajana. Landis on myös ohjannut Michael Jacksonin musiikkivideot "Thriller" ja "Black or White". Landis on naimisissa puvustaja Deborah Nadoolman Landisin kanssa.

Uran synkin hetki

Ohjaajan uraan mahtuu mukaan myös synkkä pilvi. Vuonna 1982 Landis ohjasi omaa osuuttaan Hämärän pelottavat varjot -episodielokuvaan. Kuvausten aikana näyttelijä Vic Morrow sekä kaksi vietnamilaista lapsinäyttelijää kuolivat helikopterin leimahdettua liekkeihin. Landis sai syytteen kuolemantuottamuksesta, mutta ei saanut sitä tuomiota, koska asia ratkaistiin sovintomenettelyllä.
Sherwood Schwartz

Sherwood Charles Schwartz (s. 14. marraskuuta 1916 – 12. heinäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen tuottaja ja käsikirjoittaja, joka loi televisiosarjat Gilligan’s Island ja The Brady Bunch.
Schwartz syntyi New Jerseyn Passaicissa juutalaiseen perheeseen. Hän työskenteli radiossa jo ennen läpimurtoaan televisiossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näytelmiä. Vuonna 1961 Schwartzille myönnettiin Emmy-palkinto työstään käsikirjoittajana The Red Skelton Show’ssa. Hän sai vuonna 2008 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Kirjassaan Inside Gilligan’s Island (1988) Schwartz mainitsi, ettei hän tullut lainkaan toimeen Red Skeltonin kanssa – hänen sopimukseensa jopa sisältyi kohta, joka takasi, ettei hänen tarvinnut tavata tätä kasvokkain.
Schwartz oli joulukuusta 1941 naimisissa Mildred Seidmanin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Lloyd, Ross, Elroy ja Hope. Viimeksi mainitun on kerrottu saaneen nimensä Bob Hopen mukaan.
Tikkurilan Teatteri- ja Sirkuskoulu

Tikkurilan teatteri- ja sirkuskoulu on Tikkurilan teatteri ry:n ylläpitämä yksityinen esitystaiteen koulu, joka antaa taiteen perusopetuslain mukaista opetusta teatteri- ja sirkustaiteessa. Opetus tapahtuu Vantaan kaupungin omistamissa tiloissa eri puolilla kaupunkia.
Teatteri- ja sirkustaiteen opetuksessa on käytössä  taiteen perusopetuksen laajan oppimäärän mukainen opetussuunnitelma. Teatteritaiteen opetukseen koululla on Opetusministeriön antama opetuksen järjestämislupa. Sirkusopetuksen puolella opetus tapahtuu Vantaan kaupungin kanssa tehdyn sopimuksen puitteissa.
Teatteriopetus kuuluu valtion opetustuntiperusteisen osuuden piiriin. Lisäksi koulun toiminta rahoitetaan Vantaan kaupungin toiminta- ja kohdeavustuksin, lukukausimaksuin, valtion kurssiavustuksin sekä pääsylipputuloin. Opetuspaikkoina ovat muun muassa Lasten ja nuorten kulttuuritalo Vernissa ja Lasten taidetalo Pessi Tikkurilassa, Dickursby skola Jokiniemessä sekä monitoimitalo Lumon Lumo-sali Korsossa.
Oppilaita on teatteritaiteen viikoittaisessa perusopetuksessa 220. Sirkustaidetta opiskelee yhteensä 120 oppilasta. Vuosittain erillisille lyhytkursseille osallistuu noin 100 lasta ja nuorta.
HMAS Australia (1911)

Palvelus

Aluksen tykistön, torpedoaseistuksen ja konehuoneen läpäistyä vastaanottotestit HMAS Australia liitettiin Australian laivastoon Portsmouthissa 21. kesäkuuta 1913 ensimmäisenä päällikkönään Britannian kuninkaallisen laivaston komentaja Stephen H. Radcliffe. Kaksi päivää myöhemmin kontra-amiraali George Edwin Patey nosti lippunsa aluksella, kun hänet oli valittu Australian laivaston komentajaksi.
Alus lähti Portsmouthista kohti Australiaa 21. heinäkuuta vastavalmistuneen risteilijän, HMAS Sydneyn kanssa. HMAS Australia vieraili matkan aikana Kapkaupungissa, ja se kohtasi 4. lokakuuta merellä ennen saapumistaan Sydneyyn muut Australian laivaston alukset, eli risteilijät HMAS Melbournen, HMAS Sydneyn ja HMAS Encounterin sekä hävittäjät HMAS Warregon, HMAS Parramattan ja HMAS Yarran. Ensimmäisen palvelusvuotensa aikana alus vieraili lukuisissa Australian rannikkokaupungeissa.

Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä HMAS Australia sai tehtäväkseen Tyyneltämereltä poistuvan Saksan keisarikunnan Itä-Aasian laivueen etsimisen ja tuhoamisen. Alus joutui kuitenkin toistuvasti osallistumaan Saksan Tyynenmeren alusmaiden Uudella-Guinealla ja Samoalla valtaamiseen esti laivasto-osaston tehokkaan etsimisen ennen Coronelin ja Falklandin taisteluita, joista jälkimmäisessä laivue tuhoutui.
Tyynenmeren alueen varmistamisen jälkeen alus liittyi Pohjanmeren operaatioihin, jotka sisälsivät pääasiassa partiomatkoja ja harjoittelua. Alus oli mukana laivaston ilma-aseen kehittelyssä, ja 11 sen miehistöstä osallistui Zeebrüggeen tehtyyn iskuun. Alus oli Skagerrakin taistelun aikana telakalla kolaroituaan sisaraluksensa HMS New Zealandin kanssa. Alus käytti sodan aikana pääaseitaan ainoastaan kahdesti. Ensimmäisen kerran tammikuussa 1915 tuhotessaan saksalaisen kauppalaivan ja toisen kerran joulukuussa 1917 oletettuun sukellusveneeseen.
Sodan päätyttyä aluksen palatessa Australiaan sen miehistössä puhkesi kapina, kun pyyntö loman pidentämisestä Fremantlessa evättiin. Muina syinä olivat vähäiset lomat sodan aikana, palkanmaksuongelmat sekä Britannian laivaston henkilöstön suosiminen australialaisten kustannuksella.
HMAS Australia siirrettiin ensin koululaivaksi ja lopulta vuonna 1921 reserviin sodanjälkeisten lamavuosien budjettileikkausten seurauksena. Washingtonin laivastosopimus edellytti aluksen romuttamista osana Britannian supistamistoimia, ja alus upotettiin vuonna 1924 Sydney Headsin edustalle.
HMS Nymphe (1911)

Palvelus

Alus myytiin toukokuussa 1921 romutettavaksi.
Nidwalden

Historiaa

Nidwalden on osa entistä Unterwaldenia, joka oli yksi Sveitsin vanhan valaliiton perustajakantoneista. Toinen puolisko Unterwaldenista muodostaa nykyään Obwaldenin kantonin.
Vuoden 1500 paikkeilla monet nidwaldenilaiset työskentelivät palkkasotilaina - Vatikaanin Sveitsiläiskaartin juuret juontavat Nidwaldeniin.

Maantiede

Alueen pohjoisrajana on Vierwaldstätterseejärvi. Eteläosa on Urin Alppeja. Titlisvuoren pohjoispuolelta alkunsa saava Engelberger Aa -joki halkoo kantonin.
Kantonin korkein kohta on Rotstöckli (2 899 m mpy.) kantonin etelänurkassa, Titliksen pohjoispuolella, Wolfenschiessenin kunnassa. Matalin kohta on Vierwaldstättersee (434 m mpy.)

Asukkaat

Nidwalden on saksankielinen kantoni: sen asukkaista 91 prosenttia oli vuonna 2014 saksankielisiä. Katolisuus on valtauskonto (67 prosenttia vuonna 2014). Ulkomaalaisten osuus kantonin asukkaista on Sveitsin pienimpiä, sillä vain 14 prosenttia vakituisista asukkaista oli vuonna 2015 ulkomaalaisia.

Talous

Maatalous oli pääelinkeino pitkälle 1900-luvulle, mutta 1800-luvulta alkaen matkailu ja teollisuus sekä sittemmin palvelutoiminta ovat nousseet tärkeämmiksi elinkeinoiksi. Vuonna 2014 maatalous työllisti enää 6 prosenttia nidwaldenilaisista. Teollisuudessa oli 30 prosenttia ja palvelualoilla 65 prosenttia työpaikoista. Nidwaldenin suurin työllistäjä on lentokoneita valmistava Pilatus Aircraft .

Liikenne

Moottoritie A2 kulkee Vierwaldsätterseen etelärantaa pitkin Luzernista Schwyziin. Zentralbahnin rautatiet Luzernista Meiringeniin ja Engelbergiin kulkevat Nidwaldenin kautta.
Projektiorganisaatio

Kertakäyttöinen projektiorganisaatio

Kertakäyttöinen projektiorganisaatio puretaan kun tehtävä on suoritettu ja projekti päättyy. Projektiorganisaation koko voi vaihdella paljonkin projektin laajuudesta riippuen. Projektiorganisaation laajuus voi myös vaihdella huomattavasti sen mukaan, missä vaiheessa projekti kulloinkin on. Henkilöt (=resurssit) tulevat suorittamaan projektiin määrättyjä tehtäviä, jonka jälkeen he siirtyvät toiseen tehtävään joko organisaation toisessa projektissa tai sen ulkopuolella.
Projektiorganisaation kokoonpano voi koostua projektiryhmän ja ohjausryhmän lisäksi myös projektikohtaisista asiantuntijoista tai muista tukiryhmistä (esimerkiksi tekninen tukiryhmä). Projektiorganisaation toimivuus edellyttää osaavaa projektin ohjausta, josta yleensä vastaa projektipäällikkö. Projektin vastuut, valtuudet ja riittävät resurssit määritellään mahdollisimman tarkasti.

Puhdas projektiorganisaatio

Organisaation toiminta voi koostua kokonaan erillisistä itsenäisistä osista, joista kukin on erillinen projekti. Periaatteessa projektipäälliköillä on täysi päätösvalta kaikissa projektiin liittyvissä asioissa, mutta jotkut asiat, (esimerkiksi henkilöstöhallinta ja taloushallinto) voidaan organisaatiossa hoitaa keskitetysti.
Toimivan projektiorganisaation vahvuuksia ovatkin vahva kontrolli, selvä vastuullisuus ja selkeä kommunikointi organisaatiosta ulospäin. Riskitekijöinä voidaan pitää projektin suunnittelun puutteellisuudesta johtuvaa toiminnan läpinäkymättömyyttä sekä henkilöstön epätasaista työkuormaa.
Imatra Big Band

Imatra Big Band on imatralainen big band -orkesteri. Orkesteri on ollut koossa vuodesta 1973 ja vieläkin mukana on alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluneita muusikoita. Orkesteri toimi aluksi Imatran Muusikot ry:n alaisuudessa, mutta vuodesta 1983 lähtien orkesteria on ylläpitänyt oma yhdistys, Imatra Big Band ry.
Orkesterin kapellimestareina ovat toimineet Hannu Sopanen 1973-2004 ja Antti Rissanen 2004-edelleen.

Imatra Big Band Festival

Imatran big band -soittokursseja pidettiin vuodesta 1975 alkaen joka kesä Imatra-viikolla, ja ne huipentuivat viikon lopussa tapahtuneeseen big band -konserttiin. Näistä kursseista ja konserteista kehittyi Imatran ensimmäinen big band -festivaali 1983. Alkuperäisen idean esitti Aarno Raninen 1976. Imatra Big Band Festival ry perustettiin 1989. Kesäkurssin järjestävät nykyisin yhteistyössä IBBF ry ja Suomen Big Band -yhdistys. Imatra Big Band -festivaali järjestettiin viimeisen kerran vuonna 2014. Kesäkurssi jatkuu edelleen.
Algot Bagge

Algot Fredrik Johan Bagge 19. heinäkuuta 1875 – 5. maaliskuuta 1971, oli ruotsalainen juristi. Bagge valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1899 ja nimitettiin 1910 viskaaliksi Svean hovioikeuteen 1910. Hänestä tuli hovioikeudenneuvos 1911. Vuonna 1915 hänestä tuli revisiosihteeri ja kihlakunnantuomari Sollentunaan. Hän avusti oikeusministeriötä 1913–1921 lainlaadinnassa ja teki lakiehdotuksia rangaistusprosessiin ja erityisrangaistuksiin. Myöhemmin hän keskittyi kansainväliseen merioikeuteen merilainsäädäntökomitean puheenjohtajana 1921, oikeusministeriön asiantuntijana kansainvälisissä merioikeuden alan oikeudkäynneissä vuodesta 1923. Bagge oli Lontoossa saksalais-englantilaisen välitystuomioistuimen puheenjohtajana 1925–1926 ja Ruotsin valtion edustaja skandinaavisessa merioikeusyhteistyössä vuodesta 1922. Bagge toimi välitystuomarina Britannian ja Suomen välisessä laivakorvauskiistassa 1933–1934.
Portland Hoffa

Portland Hoffa (25. tammikuuta 1905 – 25. joulukuuta 1990) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten aviomiehensä Fred Allenin koomikkoparina radiossa.
Hoffa esiintyi 1920-luvulla Broadwaylla. Tulevan aviomiehensä Fred Allenin hän tapasi molempien esiintyessä revyyssä Passing Show vuonna 1922. Hoffa toimi myös Allenin avustajana tämän vaudeville-esityksissä. Yhteistyö jatkui Allenin siirtyessä radioon 1932.
Fred Allenin kuoltua 1956 Hoffa meni naimisiin Joseph W. Rinesin kanssa. Tästä avioliitosta Hoffa jäi leskeksi 1980-luvun puolessavälissä.
Porland Hoffalla on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa 1640 Vine Street.
Yrttilampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
Kiljuhanhi

Koko ja ulkonäkö

Kiljuhanhi on 53–66 cm pitkä ja sen siipien kärkiväli on 115–135 cm. Kiljuhanhi on yleisväriltään ruskehtava. Se muistuttaa tundrahanhea, mutta kiljuhanhella on keltainen silmärengas, ja sen valkoinen otsakilpi ulottuu päälaen etuosaan asti. Lisäksi kiljuhanhen nokka on pienempi ja siinä on aina punertavaa väriä. Kiljuhanhen höyhenpuku on hyvin tumma, mutta sen mustat vatsalaikut ovat pienemmät kuin tundrahanhella.
Vanhin suomalainen rengastettu kiljuhanhi on ollut 3 vuotta, 10 kuukautta ja 30 päivää vanha.

Levinneisyys

Kiljuhanhi pesii Aasian ja Fennoskandian pohjoisosissa. Talvehtivana sitä esiintyy Euroopan kaakkoisosissa, Lähi-idässä sekä Itä-Aasiassa, ja esimerkiksi Jangtsejoen vesistön Dongtingjärven seudulla on havaittu suuria parvia. Linnut levähtävät usein Kazakstanissa, missä niitä on metsästetty massoittain. Talvehtimis- ja muuttoreittien metsästystä pidetään nykyisin kiljuhanhien suurimpana uhkana.
Kiljuhanhen maailmanlaajuiseksi kannaksi on arvioitu 28 000–33 000 yksilöä.

Elinympäristö

Kiljuhanhen pesimäympäristöä ovat suot ja tunturiylänköjen pikkujärvet paju- ja koivuvyöhykkeellä.

Lisääntyminen

Kiljuhanhi pesii touko-kesäkuussa. Naaras munii vesistön läheisyydessä olevaan pesäkuoppaan 4–7 munaa ja hautoo niitä 25–28 vuorokautta. Poikaset ovat lentokykyisiä 35–40 vuorokauden ikäisinä. Perhe pysyy yhdessä seuraavaan kevääseen asti.

Ravinto

Kiljuhanhi käyttää ravinnokseen ruohokasveja, kasvinosia ja viljaa.

Suojelu

1900-luvun alussa Pohjoismaissa pesi tuhansia kiljuhanhipareja, vuonna 2011 pareja oli noin 20. Laji rauhoitettiin Suomessa 1969. WWF:llä on kiljuhanhityöryhmä. 1980-luvulta alkaen kiljuhanhia on kasvatettu tarhoissa ja istutettu luontoon sekä Suomessa että Ruotsissa, jonne on syntynyt pysyvä kanta. Suomessa istutuksia kokeiltiin 2000-luvun alussa, mutta kokeilu epäonnistui. Vuonna 2009 on aloitettu uusi kokeilu, jossa mukana on kiljuhanhen poikasia ja niille emoiksi valkoposkihanhia. Lajin suojelu on kannattanut, sillä 2010-luvulla lajin yksilömäärä on ollut nousussa.
Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1209/95) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Kiljuhanhen ohjeellinen arvo on 6 391 euroa.
Jurvan vaakuna

Jurvan vaakuna on saanut aiheensa puusepäntöistä ja maataloudesta, joihin vaakunan höylä ja apilat viittaavat. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen siivitetty höylä, saatteena kilven kummassakin kulmassa ja alaosassa kulta-apilat”. Vaakunan suunnitteli Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 15. helmikuuta 1955. Vaakuna siirtyi kotiseutuvaakunaksi Jurvan liityttyä Kurikan kaupunkiin vuoden 2009 alussa.
Nambour

Ilmasto

Nambourissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 20 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 765 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 25 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 15 °C. Sateisin kuukausi on helmikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 260 millimetriä. Syyskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 45 millimetriä.
GodFm

GodFM oli kolmihenkinen kristillinen rap-yhtye. Se perustettiin vuonna 2005. Aikamedia julkaisi kesällä 2009 sen ensimmäisen albumin Avaa silmät. Vuodenvaihteen 2009-2010 jälkeen GodFM on keikkaillut yhtyeen kanssa silloin tällöin. GodFM julkaisi toisen levynsä kesäkuussa 2011, joka kantaa nimeä "Näkymätön". Vuonna 2013 GodFM ja Livebändi liittyivät yhteen ja perustivat GFM-yhtyeen.
Tranquillo Barnetta

Tranquillo Barnetta (s. 22. toukokuuta 1985 St. Gallen, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka pelaa Saksan Bundesliigassa FC Schalkessa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.

Ura

Barnetta aloitti jalkapalloharrastuksena lapsuudessaan FC Rontmontenin juniorijoukkueessa. Hän siirtyi myöhemmin FC St. Galleniin, jossa aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002. 2004 hän siirtyi Bayer 04 Leverkuseniin, joka lainasi hänet heti Hannover 96:een. Vuonna 2005 Barnetta palasi Leverkuseniin ja pelasi joukkueessa kauden 2005–2006.
Heinäkuussa 2012 Barnetta sai siirron toiseen saksalaisseuraan, FC Schalkeen. Sopimus on kolmivuotinen.

Maajoukkueura

Barnetta kuului Sveitsin juniorimaajoukkueisiin ja oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan mestaruutta 2002. Hän pelasi Sveitsin joukkueessa myös 2004 alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa. Barnetta teki ensimmäisen maalinsa Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa 1. maaliskuuta 2006 ottelussa Skotlantia vastaan. Barnetta pelasi Sveitsin joukkueessa Saksan MM-kisoissa 2006 ja teki alkusarjan ottelussa Togoa vastaan maalin.
Altin Köprü

Maantiede

Altin Köprü rakennettiin alun perin pienelle saarelle pienemmällä Zab-joella. Sittemmin kaupunki on kasvanut saaren lisäksi joen molemmille rannoille. Nykyisin alue on Kirkukin ja Erbilin maakuntien rajalla. Lähistöllä sijaitsee suuri Kirkukin öljykenttä.

Historia

Altin Köprü ilmaantuu historiankirjoihin 1600-luvulla, jolloin Osmanien valtakunnan sulttaani Murat IV sanotaan rakennuttaneen joen yli kaksi siltaa. Paikalla kävi ja siitä kirjoittivat useat eurooppalaiset matkaajat. Kaupungin alkuperäiset tunnetuksi tulleet sillat oli rakennettu kivestä ja niistä eteläisessä oli lähes epäkäytännöllisen korkea keskikaari. Turkkilaiset tuhosivat alkuperäiset sillat vuonna 1918 ja niiden tilalle on sittemmin rakennettu nykyaikaisemmat terässillat. Hieman niistä ylävirtaan on myös rautatiesilta, joka on osa Kirkukin ja Erbilin välistä rautatietä. Al-Anfal-kampanjan aikana alueella tuhottiin 25 kylää ja 1990-luvulla hallinto kannusti arabiheimoja muuttamaan alueelle.
Irakin kurdienpeshmerga valtasi Kirkukin alueen vuonna 2014 Irakin armeijan joukkojen vetäydyttyä Isiksen taistelijoiden tieltä. Irakin puolustusministeriön mukaan Irakin armeija ja šiialaiset asejoukot valtasivat kaupungin takaisin lokakuussa 2017 kiivaan taistelun jälkeen.

Väestö

Irakissa ei ole suoritettu väestönlaskentoja sitten vuoden 1957 ja kaikki luvut ovat arvioita tai perustuvat muihin epäluotettaviin tietoihin. Tällaisten tietojen mukaan Altin Köprün asukasluku oli vuonna 2008 yhteensä 53 472, mikä teki siitä suurimman Dabesin piirikunnan alaisen alueen. Vuonna 2006 asukkaita oli 19 143. Altin Köprün ja sen lähialueen kylien väestö muodostuu kurdeista, turkmeeneista ja arabeista. Monet paikalliset ovat työllistyneet öljyteollisuuden parissa ja muihin elinkeinoihin lukeutuvat maatalous ja liikenteeseen liittyvä toiminta.