google/wiki40b huggingface dataset:
Krieger

Kriéger oli ranskalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1897–1909. Sitä valmisti Compagnie Parisienne des Voitures electriques Pariisissa.
Yrityksen perusti Louis Antoine Krieger (1868–1951) nimellä Société des Voitures electriques Système Krieger. Kuten nimi kertoo, yritys oli erikoistunut sähköautojen tuotantoon.
Ensimmäinen auto oli etuvetoinen, jossa oli kaksi sähkömoottoria rinnan. Perinteisten takajarrujen lisäksi autossa oli moottorijarrutus. Auto painoi yli tonnin ja sen toimintasäde oli 60 kilometriä ja huippunopeus 24 km/h.
Vuonna 1903 Krieger aloitti tehtaan suosituimman auton valmistuksen: Krieger-Brasier oli hybridiauto, jossa oli kaksi moottoria; yksi sähkö- ja yksi bensiinimoottori.
Vuonna 1905 Krieger aloitti kaksikerroksisten Omnibus-linja-autojen valmistuksen. Niissä oli tehoa noin 18 kilowattia ja painoa neljä tonnia. Auton alkeellisen vedeneristyksen vuoksi se oli haavoittuva sateen sattuessa.
Krieger-autojen kokonaistuotanto oli noin 400 ajoneuvoa Ranskassa ja noin 2 000 lisenssillä ulkomailla valmistettua. Viimeiset Kriegerin valmistamat autot olivat bensiini-käyttöisiä takseja.
Johannes Heesters

Elämä ja ura

Heesters syntyi Amersfoortissa liikemiehen neljäntenä lapsena. Varhaisella urallaan hän erikoistui operettiin, ja vuonna 1934 hän esiintyi Karl Millöckerin teoksessa Der Bettelstudent. Heesters debytoi Wienin Volksoperassa ja aloiti uransa Saksassa vuonna 1935. Hän esiintyi Saksassa muun muassa Komische Operissa ja Admiralspalastissa. 
Saksassa Heesters esiintyi useissa näytelmissä, elokuvissa ja musikaaleissa. Parhaiten hänet tunnetaan Franz Lehárin operetista Iloinen leski, jonka kreivi Danilon roolin hän esitti yli 1 600 kertaa. Heesters oli kansallissosialistien suosikkiesiintyjiä ja esiintyi kohottamassa sotilaiden mielialaa toisen maailmansodan aikana. Hän konsertoi myös todennäköisesti SS-sotilaille Dachaun keskitysleirillä.
Heestersiä ei syytetty sodan jälkeen mistään, ja häntä pidettiin vain yhtenä artistina, joka oli valmis esiintymään myös natseille. Kotimaassaan Alankomaissa, joka oli toisen maailmansodan aikana Saksan valloittamana, Heesters sai ristiriitaisen maineen. Vuonna 1964 hänet buuattiin lavalta Amsterdamissa, kun hän näytteli Sound of Musicissa natseja vihaavaa kapteeni Von Trappia. Seuraavan kerran hän esiintyi Alankomaissa kotikaupungissaan Amersfoortissa 2008. Esitys sai aikaan protesteja, mutta Heesters palkittiin suosionosoituksilla.
Heesters vietti 105-vuotissyntymäpäiväänsä joulukuussa 2008 ja oli tuolloin tiettävästi maailman vanhin esiintyvä taiteilija. Hän kuoli 108-vuotiaana joulukuussa 2011 Starnbergin kaupungissa, missä hän oli ollut hoidettavana useita päiviä kriittisessä tilassa. Hän lopetti tupakoinnin 106-vuotiaana terveyssyistä kertoen haluavansa elää vaimonsa kanssa mahdollisimman pitkään.

Yksityiselämä

Heesters meni vuonna 1930 naimisiin Louisa Ghijsin kanssa ja sai kaksi tytärtä. Ghijs kuoli vuonna 1985, ja Heesters meni uusiin naimisiin Simone Rethelin kanssa 1992.
Øksfjordjøkelen

Øksfjordjøkelen (pohjoissaameksi Ákšovuonjiehkki) on lakijäätikkö Finnmarkin läänin ja Tromssan läänin rajalla, Pohjois-Norjassa. Pinta-alaltaan 42 km² laajuinen jäätikkö on Norjan yhdeksänneksi suurin, ja sijaitsee kahden kunnan, Lopan ja Kvænangenin, alueilla. Vuoristoissa sijaitseville lakijäätiköille ominaiseen tapaan siitä valuu ympäristöön useita virtamaisia vuoristojäätiköitä, kuten esimerkiksi Isfjordjøkelen.
Fred ”Sonic” Smith

Fred ”Sonic” Smith (14. syyskuuta 1949 – 4. marraskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja, joka muistetaan parhaiten yhtyeistä MC5 ja Sonic’s Rendezvous Band sekä laulaja Patti Smithin aviomiehenä. Hän soitti myös Patti Smithin albumilla Dream of Life.
Fred ja Patti Smith saivat yhdessä kaksi lasta: Jacksonin (s. 1981) ja Jessen (s. 1987).
Jean-Charles Pichegru

Jean-Charles Pichegru (16. helmikuuta 1761 Arbois, Juran departementti, Ranska – 5. huhtikuuta 1804 Pariisi) oli ranskalainen kenraali suuren vallankumouksen ajalla. Hän johti Itävallalle kuuluneiden Alankomaiden ja Hollannin valtausta, liittoutui myöhemmin salaa vastavallankumouksen kannattajien kanssa ja suunnitteli hyökkäyksen Napoleon Bonapartea vastaan. Hänen nimensä on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Pichegru osallistui sotilasuransa alkuvaiheissa Yhdysvaltain vapaussotaan ja nousi nopeasti uralla Ranskan vallankumouksen aikana tasavallan kannattajien puolella. Hän osoitti heti ensimmäisistä taisteluista alkaen päättäväisyyttä ja taktista neuvokkuutta.
Palveltuaan 1792 esikuntatehtävissä Pichegru kohosi muun muassa Louis Antoine de Saint-Justin ja Robespierren tukemana Reinin ja Moselin armeijakuntien ylipäälliköksi vuoden 1793 lopussa. Tässä tehtävässä hänen erityisenä ansionaan pidetään joukkojen esimerkillistä kuria. Pichegru sai kunnianimen ”Isänmaan pelastaja” (Sauveur de la Patrie) tukahdutettuaan joukkoineen vallankumouksen vuonna III germinal-kuun 12. päivän kansannousun (1. huhtikuuta 1795). Sen jälkeen hän sai komentoonsa Reinin, Pohjoisen sekä Sambren ja Meusen armeijat. Hänen sotilasuransa viimeiseksi urotyöksi jäi uhkarohkea Reinin ylitys sekä Mannheimin valloitus syyskuussa 1795.
Ylipäällikön asemassaan Pichegru piti yllä suhteita kuninkaanvallan kannattajiin. Hän otti vastaan heidän edustajansa hänelle Condén prinssin nimissä tarjoaman salaisen tehtävän saattaa armeijansa yhteen maanpakolaisten kokoamien joukkojen kanssa. Tarkoituksena oli julistaa Ludvig XVIII kuninkaaksi ja marssia pääkaupunkiin. Suunnitelma epäonnistui, ja Pichegru joutui eroamaan 1796. Hän tuli kuitenkin valituksi Viidensadan neuvostoon 1797 kuningasmielisten johtajana.
Pichegru suunnitteli vielä samana vuonna syyskuun eli fructidor-kuun vallankaappauksen, mutta hänet pidätettiin ja karkotettiin 14 muun päätekijän kanssa Ranskan Guayanaan. Muut osalliset, kuten esimerkiksi Carnot ja Vaublanc, pakotettiin poistumaan maasta.
Pichegru pääsi karkotuspaikasta Surinameen, sieltä toukokuussa 1798 Lontooseen ja edelleen Saksaan. Elokuussa 1803 Pichegru saapui Pariisiin bretagnelaisen vastarintamiehen ja jakobiinin Georges Cadoudalin kanssa johtaakseen kuningasmielisiä Napoleon Bonapartea vastaan. Hänet kuitenkin kavallettiin ja pidätettiin 28. helmikuuta 1804. Huhtikuun alussa hänet löydettiin kuolleena sellistään Templen vankilassa, nähtävästi hirttäytyneenä. Väitettiin, että hänet olisi surmattu Bonaparten käskystä, mutta tarinaa ei ole voitu todentaa.
Polykarpos

Polykarpos Smyrnalainen (69?–155?, 80?–166?, 81?–167?, 79?–165? tai 70?–156?) oli Smyrnan eli nykyisen İzmirin piispa toisella vuosisadalla. Hänet poltettiin marttyyrinä, ja häntä pidetään pyhimyksenä sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa. Perimätiedon mukaan hän oli evankelista Johanneksen opetuslapsi. Tämän vuoksi hänet lasketaan apostolisten isien joukkoon.
Polykarpos oli kirjeenvaihdossa Ignatios Antiokialaisen kanssa. Ignatios kirjoitti hänelle kirjeen, ja mainitsee hänet Kirjeessä efesolaisille ja Kirjeessä magnesialaisille. Polykarpos vieraili Roomassa paavi Anicetuksen aikana, ja havaitsi, että heidän tapansa viettää pääsiäistä on hyvin erilainen. He päättivät olla asiasta eri mieltä rauhanomaisesti. Polykarpos nautti paavin seurakunnassa ehtoollisen.
Hänen ainoa säilynyt kirjoituksensa on Kirje filippiläisille. Sen lisäksi Kirje Polykarpoksen marttyyrikuolemasta on laskettu apostolisten isien kirjoitusten joukkoon. Se on varhaisin aidoksi todettu Raamatun ulkopuolinen kuvaus kristillisestä marttyyrikuolemasta, ja yksi harvoista aidoista vastaavanlaisista kirjoituksista todellisten vainojen ajalta.
Irenaeus kertoo, kuinka Polykarpos tuli kristityksi, ja kirjeessään Florinukselle hän kertoo myös tavanneensa ja kuulleensa häntä henkilökohtaisesti Vähässä-Aasiassa. Hän myös kertoo kuulleensa, että Polykarpos oli tavannut evankelista Johanneksen ja muita, jotka olivat nähneet Jeesuksen. Irenaeus kertoo myös, että Polykarpos kääntyi kristityksi apostolien vaikutuksesta, nimitettiin piispaksi, ja oli yhteydessä useisiin Jeesuksen tavanneisiin henkilöihin. Hän mainitsee usein Polykarpoksen hyvin korkea iän. Kirje Polykarpoksen marttyyrikuolemasta mainitsee, että Polykarpos sanoi itse kuollessaan olevansa 86-vuotias.
Polykarpoksen kuolinvuodesta ei ole täyttä varmuutta. Eusebius ajoittaa sen Marcus Aureliuksen valtakaudelle noin vuosiin 166–167. Eusebiuksen jälkeen tehdyt lisäykset Kirjeeseen Polykarpoksen marttyyrikuolemasta antavat kuitenkin kuolinpäiväksi lauantain 23. helmikuuta Statius Quadratuksen prokonsulikaudella eli joko vuonna 155 tai 156. Aiemmat vuodet täsmäävät paremmin hänen yhteyksiinsä Ignatiokseen ja evankelista Johannekseen.
Björn Afzelius

Björn Svante Afzelius (27. tammikuuta 1947 – 16. helmikuuta 1999 Göteborg) oli ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, sanoittaja ja kirjailija, joka nousi tunnettuuteen vasemmistolaisen progg-laululiikkeen myötä luvun lopulla.
Afzelius aloitti muusikonuransa Mikael Wiehen kanssa Hoola Bandoola Bandissa ja jatkoi 1970-luvun lopulla sooloartistina. Uran alku ei ollut helppo, koska kriitikot pitivät häntä kansanomaisena ja naiivina verrattuna akateemiseen Wieheen. Afzelius käänsi tämän kuitenkin voitokseen ja alkoi saada suurta kansansuosiota country rock -tyylisellä musiikillaan, jolla kuitenkin oli usein vahva vasemmistolainen sanoma. Hänen poliittisia laulujaan alkoivat esittää jopa ruotsalaiset dansbandit tanssipaikoilla. Hän sai suurta suosiota myös Tanskassa ja Norjassa.
Björn Afzelius oli poliittisesti aktiivinen myös yksityiselämässään ja tuki muun muassa vapautusliikkeitä Nicaraguassa ja muissa kolmannen maailman maissa. Afzeliuksen perustama säätiö Björn Afzelius International Culture Foundation tukee muun muassa tanskalaisten muusikoiden perustamaa Freemuse-sananvapauspalkintoa.
Vuonna 1993 Afzelius julkaisi omakohtaisiin kokemuksiin perustuvan romaanin En gång i Havanna, jossa ruotsalaismuusikko saapuu Kuubaan ja törmää paikalliseen kulttuuriin.
Afzelius kuoli 52-vuotiaana keuhkosyöpään göteborgilaisessa sairaalassa helmikuussa 1999. Hänet on haudattu Göteborgiin.
Vuonna 2003 murhatun ruotsalaisministeri Anna Lindhin hautajaisissa esitettiin Afzeliuksen laulu ”Sång till friheten”.
Vuonna 2009 Afzeliuksen albumi För kung och fosterland (1976) pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa. Vuonna 2014 tuli ensi-iltaan Magnus Gerttenin ja Stefan Bergin ohjaama dokumentti Afzeliuksen elämästä nimellä Tusen bitar. Yle Fem esitti sen toukokuussa 2016 suomenkielisellä nimellä Tuhansina palasina.
Suomessa Björn Afzelius ei koskaan noussut erityisempään suosioon. Vuonna 2005 turkulainen näyttelijä-laulaja Dick Holmström kokosi lauluillan Toista ei voi omistaa Björn Afzeliuksen ja Mikael Wiehen suomennetuista lauluista. Sitä esitettiin ravintola Linnankatu 3:ssa.
Jay Beagle

Ura

Beagle pelasi ECHL:ssä Idaho Steelheadsissa kaudella 2006–2007, jolloin teki kahdeksassa ottelussa kymmenen pistettä. Kaudella 2007–2008 hän teki 64 pelissä 37 pistettä pelatessaan AHL-joukkue Hershey Bearsissa.
Beagle teki NHL-debyyttinsä 11. helmikuuta 2009 New York Rangersia vastaan. Hän laukoi kolme kertaa kohti maalia. Hänet oli nostettu korvaamaan loukkaantunutta Alexander Seminiä. 17. marraskuuta 2009 hän sai ensimmäisen NHL-pisteensä syöttäessään Matt Bradleyn tekemän voittomaalin Rangersia vastaan. Ensimmäisen maalinsa Beagle teki 23. marraskuuta Ottawa Senatorsia vastaan.
Beagle teki 15. heinäkuuta 2010 Capitalsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. 15. joulukuuta 2010 hänet nostettiin Hersheystää NHL:n puolelle.
5. heinäkuuta 2012 Beagle teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Capitalsin kanssa.
Savero

Savero on kylä entisen Sippolan kunnan alueella Kouvolassa. Kylässä toimi Saveron lasitehdas 1800-luvulla.
Palkkaorjuus

Palkkaorjuus on mm. marxilaiseen historiankäsitykseen kuuluva termi, jonka Karl Marx kehitti kuvaamaan työväestön asemaa porvarillisessa yhteiskunnassa.  Tämän historiakäsityksen mukaan palkkaorjuus kuuluu osana yhteiskunnallisen kehityksen jatkumoon joka on alkanut alkuyhteiskunnasta ja kehittynyt orjanomistuksen, feodalismin (maaorjuus) kautta kapitalismiin jossa työväestö elää porvariston diktatuurissa palkkaorjina.  Palkkaorjan asemaan kuuluu, että hän on epävapaa ollessaan riippuvainen kapitalistin (so. työnantajan) maksamasta palkasta.  Teoriaan kuuluu, että tulevaisuudessa sosialistisen vallankumouksen kautta tämä orjuuden muoto poistuisi.
Mustalammi (Hämeenlinna, Ahoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvi sijaitsee Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostumassa. Harju kääntyy luoteispäässä itä-länsi-suuntaiseksi ja muodostaa siellä järven pohjoisrantojen veteen laskeutuvat rinteet. Järven niemessä on kaksi mäkeä, jotka liittyvät muodostumaan . Saaria on yksi. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoja, joille johtaa tie yhdystieltä 13639.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,1 metriä mpy. ja siihen laskee vain kolme lyhyttä ojaa. Yhden ojan päässä sijaitsee Löyttynen. Lammen laskuoja yhtyy Ranninjärven laskuojaan, joka laskee Keskimmäiseen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Mustalampi oli autio. Vuoden 1961 peruskartassa sen länsirantaan ulottui läntisen peltoaukean pellot. Sen etelärannassa sijaitsi tuolloin talo. Vuoden 1979 kartassa näkyi lähes 20 mökin rakennukset, joille johti yhdystieltä tiet.
Kuikui

Ulkonäkö ja koko

Kuikui kasvaa noin 67 cm pitkäksi. Se on pitkä ja kapea; suurin tunnettu yksilö painoi 2720 grammaa ja oli 41 vuotta vanha. Kalan vartalo on ruskeansävyinen, evät harmahtavat. Suu on leveä.
Kapteeni Hatteras

Juoni

Salaperäinen nimimerkillä K.Z. esiintyvä rahoittaja rakennuttaa Englannissa priki Forwardin johon pestataan osaava miehistö. Matka suuntautuu kohti pohjoista. Työ ei suju kriiseittä, ja lopulta tuhon partaalla paljastuu kuka salaperäinen kapteeni on: hän on matruusi Garryn hahmossa piillyt John Hatteras, pelottavan kuuluisa pohjoisen tutkija: hänen retkikuntansa ovat yleensä päättyneet tuhoisasti. Niin käy nytkin: alus juuttuu talveksi jäihin, ja hiilet uhkaavat loppua. Kapteeni, lääkäri ja kirvesmies lähtevät etsimään tiedossa ollutta Belcherin retkikunnan hiilivarastoa jotta talvesta selvittäisiin - tosin turhaan ja sillä välin miehistö nousee kapinaan, ottaa reet ja veneen sekä lähtee kohti etelää sytyttäen laivan palamaan lähtiessään. He tuhoutuvat matkallaan. Vain pursimies jää paikalle odottamaan kapteenin paluuta.
Hiukan myöhemmin löydetään haaksirikkoutunut amerikkalaisalus Porpoise ja sen kapteeni Altamont juuri ja juuri hengissä. Aluksen varusteilla selvitään talvesta eräänlaisessa lumilinnassa.
Keväällä rakennetaan pursi hylyn laudoista ja matka kohti pohjoisnapaa jatkuu. Tavoite saavutetaan, mutta kapteeni Hatterasin järki sammuu hänen astuessaan tulivuoren huipulle, johon pohjoisnapa on mitattu.
Retkikunnan rippeet pelastuvat kuin ihmeen kautta poikkeuksellisen kauas pohjoiseen tulleeseen tanskalaiseen hylkeenpyyntialukseen ja palaavat Englantiin.
Saavutus vahvistetaan - mutta kapteeni Hatteras jää mielisairaalaan, yhä marssien kohti pohjoista.
Felix Oinas

Felix Oinas (6. maaliskuuta 1911 Tartto – 25. syyskuuta 2004 Bloomington, Indiana, Yhdysvallat), virolaissyntyinen folkloristi ja kielitieteilijä. Hän oli Indianan yliopiston slaavilaisten ja uralilais-altailaisten kielten professori vuodesta 1965. Hän oli aikanaan itämerensuomalaisten kansojen folkloren ja mytologian tunnetuimpia tutkijoita.
Eufronios

Eufronios (m.kreik. Εὐφρόνιος) oli attikalainen punakuviomaalari, joka toimi myös savenvalajana. Eufronios työskenteli vuosina 520–505 eaa. ja maalasi erityisen mielellään suurikokoisia astioita, kuten krateereja, ja käytti niissä omaperäisiä aiheita ja kompositioita.
Eufronios oli Ateenan suurimpia maljakkomaalareita, jota hänen aikalaisensa arvostivat suuresti. Hänen töitään on nähtävillä muun muassa Louvressa ja British Museumissa.
Kristian Åkerblom

Kristian Vilhelm (K. V.) Åkerblom (9. maaliskuuta 1877 Vöyri – 19. maaliskuuta 1954 Koivulahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kouluneuvos, filosofian kunniatohtori ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Åkerblomin vanhemmat olivat kelloseppä Kristian Vilhelm Åkerblom ja Anna Lisa Brunman. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarista vuonna 1900. Åkerblom toimi opettajana Raippaluodossa 1900–1904 ja Koivulahdessa 1904–1937. Hän oli Pohjanmaan ruotsalaisen kunnallisliiton sihteerinä 1915–1926. Åkerblom sai kouluneuvoksen arvon 1946 ja hänestä tuli Åbo Akademin filosofian kunniatohtori 1948. 
Åkerblom oli kansanedustajana huhtikuusta lokakuuhun 1917, 1919–1929 ja 1930–1933 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Koivulahden kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Åkerblom oli myös Keski-Pohjanmaan ruotsalaisen opettajayhdistyksen ja Pohjanmaan ruotsalainen kotiteollisuusyhdistyksen puheenjohtajana. 
Åkerblom kirjoitti useita ruotsinkielisen Pohjamaan pitäjien historiateoksia (Koivulahti, Lapväärtti, Mustasaari, Pietarsaari, Pirttikylä, Raippaluoto, Ylimarkku). Työtä jatkoi myöhemmin hänen poikansa, professori Bror Åkerblom.
Náměšť na Hané

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on Náměšť na Hanén linna. Se rakennettiin 1700-luvulla klassismin tyyliin. Linnan sisustuksessa on käytetty ainutlaatuista Meissenin posliinikokoelmaa. Linnaa ympäröi pyöreä ranskalainen puutarha.
Carol Cleveland

Carol Cleveland (s. 13. tammikuuta 1942 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, joka on tunnettu erityisesti osuudestaan sketsisarjassa Monty Pythonin lentävä sirkus.
Cleveland syntyi Lontoossa. Hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin hänen ollessaan pieni, ja hän varttui Texasissa sekä Kaliforniassa. Perhe palasi takaisin Lontooseen vuonna 1960.
Cleveland esiintyi 30:ssa Monty Pythonin 45:stä jaksosta. Lisäksi hän esiintyi Python-elokuvissa (mm. Monty Pythonin hullu maailma) sekä muissa brittikomedioissa, muun muassa Spike Milliganin kanssa. Nykyään hän esittää omaa yhden hengen show'taan Carol Cleveland Reveals All.
Kalevi Kalemaa

Kalevi Kalemaa (s. 13. elokuuta 1941 Saarijärvi) on suomalainen kirjailija. Kalemaa on kirjoittanut elämäkertateoksia muun muassa Veikko Sinisalosta, Edvin Laineesta, Eino Salmelaisesta, Eetu Salinista, Matti Kurikasta ja Urpo Lahtisesta. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näytelmiä, kuunnelmia, laulutekstejä sekä teatteri- ja järjestöhistoriikkeja. Hän on lisäksi toimittanut useita teoksia; muun muassa kritiikki-, runo- ja kaskukokoelmia. Kalemaa aloitti kirjoittajan uransa 1960-luvulla kirjallisuuskriitikkona, ja myöhemmin hän alkoi tehdä myös teatteriarvosteluja sekä kulttuuriohjelmia radioon. Kalemaa asuu Tampereella.
Kaisu Puuska-Joki

Kaisu Puuska-Joki (17. heinäkuuta 1907 Helsinki – 9. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli filosofian maisteri ja Yleisradion pitkäaikainen radiokuuluttaja. Hän esiintyi myös näyttelijänä muutamassa 1930-luvulla valmistuneessa elokuvassa (Siltalan pehtoori, Roinilan talossa, Onnenpotku).
Puuska-Joki pääsi ylioppilaaksi 1925, valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja maisteriksi 1932. Puuska-Joki julkaisi muistelmansa nimellä On aika illan..., Kuvia muistojeni albumista (WSOY 1978).

Tehtäviä Yleisradiossa

Puuska-Joki toimi radioäänenä vuoden 1936 kesäolympialaisten merkeissä mainonnassa radiovastaanottimien myynnin lisäämiseksi. Talvisodan aikana vuonna 1939 hän luki evakuointiohjeita radiossa. Hän jäi eläkkeelle Yleisradion palveluksesta 1972.
Kivikarinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Oriveden keskustaajaman ja sen viereisen Oripohjanjärven itäpuolella. Molempia järviä ympäröi kosteikkoinen reuna ja sen ympärillä on peltoaukea. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, mutta se on matala ja ruohikkoinen. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen lähellä sijaitsee Pehulan kylän asuinrakennuksia. Niille tulee tiet valtatieltä 9.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,4 metriä mpy. Se laskee Oripohjanjärveen ja järvien vedenpinnat ovat todennäköisesti samalla korkeudella. Oripohjanjärvi laskee vuorostaan Pehulansalmea myöten Oriselkään.
Pelastuskoira

Pelastuskoiralla tarkoitetaan viranomaisten avuksi kadonneiden ihmisten etsintään koulutettua koiraa. Pelastuskoirat voivat olla joko viranomaiskäytössä olevia työkoiria tai siviilien oman työnsä ohella kouluttamia lemmikkikoiria, jotka kutsutaan tarvittaessa avustamaan etsinnässä. Käytännön etsintätehtävät voivat sisältää mm. metsään eksyneen etsintää, kadonneen jäljestämistä ja poikkeusoloissa ihmisten etsintää sortuneista rakennuksista (rauniokoira).
Pelastuskoira on erinomainen apu etsinnöissä tarkan hajuaistinsa, kestävyytensä ja ketteryytensä ansiosta. Koira kykenee seuraamaan useita tunteja vanhoja jalanjälkiä, jotka eivät ole silmin nähtävissä. Raunioilla etsintäkoirat mahtuvat kokonsa ja ketteryytensä ansiosta nopeasti ahtaisiinkin paikkoihin. Ne myös kykenevät havaitsemaan ja ilmaisemaan ihmisen tämän ollessa useita metrejä sortumien alla.
Yleensä koira ilmoittaa ihmisen löytymisestä haukkumalla, muulla ääntelyllä tai hakukokeissa erityisen hakurullan avulla. Kaikki selvästi erotettavat ilmaisutavat kuitenkin hyväksytään ja viime kädessä koiranohjaajan vastuulla on tulkita, onko koira löytänyt jotain.

Koulutus

Virkatehtävissä toimiville pelastuskoirille on luotu yhtenäinen koulutusjärjestelmä. Päästäkseen pelastustehtäviin koiran on läpäistävä pelastuskoirakoe, johon kuuluvat tottelevaisuus- ja ketteryyskoe sekä lajivalinnasta riippuen joko haku-, jäljestys- tai rauniokoe. Näiden lisäksi pelastuskoiran on ohjaajineen suoritettava käyttöönottotarkastus ennen pääsyä viranomaisjohtoisiin etsintöihin.
Alueellisesti toimintaa ohjaavat pelastuskoirayhdistykset, joiden kattojärjestönä toimii Suomen Pelastuskoiraliitto tai Suomen Palveluskoiraliitto. Yhdistykset järjestävät harjoituksia ja kokeita. Useimmat yhdistykset kouluttavat sekä jälkeä että hakua, mutta rauniokoulutusta on harvemmilla, sillä harjoituksiin tarvittavia raunioratoja on lähinnä isompien kaupunkien läheisyydessä.
Pelastuskoiratoiminta ei ole rajattua vain tietyn rotuisille koirille. Pelastuskoiria onkin ollut perhoskoirasta saksanpaimenkoiraan. Erittäin suuret rodut eivät sovellu kaikkeen pelastuskoiratoimintaan, ja koiran on oltava rakenteeltaan terve ja hyväkuntoinen.
Pelastuskoirakokeessa on monia samankaltaisia piirteitä kuin palveluskoirakoe sisältää, mutta siinä keskitytään enemmän käytännön etsintätöissä tarvittaviin taitoihin.
If You’re Happy and You Know It

”If You're Happy and You Know It” on suosittu, alun perin amerikkalainen lastenlaulu, jonka säveltäjää ja sanoittajaa ei tunneta. Se on siten vapaasti yleisessä käytössä oleva teos, joskin siitä on tehty useita eri tekijänoikeuslaeilla suojattuja versioita. Yhden tällaisen laulun on kirjoittanut Alfred B. Smith (1916–2001).
Tunnetuin suomenkielinen versio laulusta on ”Jos sull lysti on”, jonka sanoittajaa ei tunneta.  Ruotsissa vastaava kappale on ”Klappa händerna när du är riktigt glad”. Reino Helismaa on tehnyt lauluun oman sanoituksensa nimellä ”Testamentti” (”Jos mä kuolen, vanhat kenkäni sä saat...”), jonka ovat levyttäneet Kauko Käyhkö ja Tapio Rautavaara, molemmat vuonna 1969.