google/wiki40b huggingface dataset:
Rich Peverley

Ura

Peverley oli varaamaton NHL-pelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2004–2005, jolloin pelasi ECHL:ssä South Carolina Stingraysin riveissä ja myös yhden ottelun AHL:ssä Portland Piratesin joukkueessa. Ennen tuota kyseistä kautta Peverley pelasi neljä edellistä kautta yliopistosarja NCAA:ta St. Lawrencen yliopistojoukkueessa, jossa kaudella 2000–2001 tuli ECAC:n mestaruus. Kaudeksi 2005–2006 Peverley siirtyi Nashville Predatorsin organisaatioon ja pelasi lähes koko kauden AHL-joukkue Milwaukee Admiralsissa. Hänelle kertyi myös 11 ottelua ECHL:n Reading Royalsista.
Peverley debytoi Predatorsin NHL-joukkuessa 17. tammikuuta 2007 ja sai kaudella 2006–2007 tililleen 13 NHL-ottelua. Peverley pelasi seuraavalla kaudella 2007–2008 33 ottelua NHL:ssä, mutta enimmät 45 ottelua kuluivat vielä AHL:ssä, jossa hän pelasi myös tähdistöottelussa. Heinäkuussa 2008 Nashville Predators ja Peverley solmivat kaksivuotisen- ja suuntaisen sopimuksen, mutta kauden 2008–2009 aikana joukkue asetti hänet waivers-listalle. Atlanta Thrashers nappasi hänet 27 ottelun jälkeen 10. tammikuuta 2009. Thrashersissä Peverley teki läpimurtonsa kun 39 ottelussa syntyivät tehot 13+22=35. Peverley teki 20. lokakuuta 2009 kahden vuoden ja 2,6 miljoonan dollarin jatkosopimuksen Thrashersin kanssa.
Helmikuussa 2011, kesken kauden 2010–2011, Peverley siirtyi Boston Bruinsiin pelaajakaupassa, jossa Bruinsiin siirtyi hänen lisäkseen Boris Valábik, ja jossa Thrashersiin siirtyivät Mark Stuart ja Blake Wheeler. Hän oli voittamassa kauden päätteeksi Stanley Cup -mestaruutta.
Kaudella 2013–2014 Peverley sai sydänperäisen sairaskohtauksen yhden ottelun alussa. Koko ottelu keskeytettiin kohtauksen vuoksi ja siirrettiin pelattavaksi myöhemmin. Peverley ei kyennyt pelaamaan loppukautena, eivätkä joukkueen lääkärit antaneet hänen pelata seuraavan kauden alussakaan. Lopulta huhtikuussa 2015 Peverley ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.

Maajoukkue

Peverley pelasi keväällä 2010 MM-kilpailuissa.
Knots Landing

Knots Landing on yhdysvaltalainen saippuaooppera. Yhdysvalloissa sitä esitettiin 27. lokakuuta 1979 alkaen. Tapahtumat sijoittuvat Los Angelesin kuvitteelliselle esikaupunkialueelle Kaliforniassa. Sarja keskittyy seuraamaan neljän samassa naapurustossa asuvan avioparin elämää ja tapahtumia. Pohjimmiltaan se on kohtauksia avioliitosta -tyyppinen draamasarja, juonenkäänteisiin lisättiin myös raiskaus, murha, kidnappaus, salamurha, huumeiden salakuljetus, juonittelua liike-elämässä ja rikosten selvittelyä. Sarjaa kuvattiin 14 tuotantokautta ja 344 jaksoa, kukin pituudeltaan 47–50 minuuttia. Viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 13. toukokuuta 1993.
Suomessa sarjaa esitettiin Helsinki TV:ssä joskus 1980-luvulla.
Knots Landing on Dallas-televisiosarjan spin-off. Knots Landingin roolihenkilö Gary Ewing on Dallasin Ewingien perheen keskimmäinen poika. Alkoholisoitunut Gary on perheen musta lammas jota hänen isänsä Jock ja isoveli J.R. eivät kohtele tasavertaisesti. Turvaa hakeva Gary tapaa teini-ikäisenä Valenen ja he avioituvat, mutta liitto kariutuu myöhemmin. Gary ja Valene saavat kuitenkin sitä ennen tyttären, Dallas-sarjan Lucy Ewingin.
HSPA+

HSPA+ (tunnetaan myös nimillä: Evolved HSPA, HSPA Evolution, I-HSPA tai Internet HSPA) on 3G-matkapuhelinten pakettidatan siirtoprotokolla ja verkkoarkkitehtuuri, jotka on määritelty 3GPPn release 7:ssa. Evolved HSPA määrittelee sekä yksinkertaistetun (madalletun) arkkitehtuurin HSPA-radioverkkoon että kasvattaa HSPA:n tiedonsiirtonopeutta.
Evolved HSPA on jatkoa HSPA (High Speed Packet Access) -kehitykselle, joka alkoi 3GPP Rel 5:ssä, (HSDPA, D=Downlink) ja Rel 6:ssa (HSUPA, U=Uplink).
Evolved HSPA kasvattaa HSPA:n tiedostojensiirtonopeutta tukiasemasta päätelaitteen suuntaan 42 Mbit/s saakka ja päätelaitteesta tukiaseman suuntaan 11 Mbit/s saakka.
Evolved HSPA -arkkitehtuurissa klassisen WCDMA-radioverkon (WCDMA RAN) radioverkko-ohjaimen (RNC) toimintoja siirtyy tukiasemaan kuten standardissa 3GPP TR25.999 kuvataan. 3GPP Release 7:ssä määritellään myös matalahierarkkinen runkoverkko, ns. suoratunneliarkkitehtuuri (Direct Tunnel), jossa pakettiliikenne ohittaa SGSN-solmun. Tämä verkkorakenne on identtinen Long Term Evolutionin (LTE/SAE) kanssa, joka on määritelty 3GPP Release 8 -standardissa. Näin 3GPP Release 7 ja Release 8 määrittelevät tasaisen arkkitehtuurievoluution WCDMA HSPA:sta LTE:hen.

Internet HSPA

Internet HSPA tai I-HSPA on Nokia Siemens Networksin esittelemä 3G-verkkoratkaisu, joka toteuttaa 3GPP Rel-7 Evolved HSPA -määrittelyn mukaisen yksinkertaistetun arkkitehtuurin sekä WCDMA-radioverkossa (RAN) että siihen liittyvässä pakettikytketyssä runkoverkossa.
Internet HSPA -ratkaisussa radioverkko-ohjaimen (RNC) toiminnot on integroitu tukiasemaan (Node B), jolloin pakettiliikenteelle ei tarvita erillistä keskitettyä radioverkko-ohjainta. Lisäksi ratkaisu hyödyntää 3GPP-suoratunneliarkkitehtuuria (Direct tunnel), jossa käyttäjän tietoliikenne ohittaa SGSN-solmun. Internet HSPAssa liikenne siis kulkee tukiasemasta suoraan runkoverkon GGSN-solmuun, minkä tarkoituksena on madaltaa verkkoarkkitehtuuria ja vähentää verkon latenssia.

Tilanne Suomessa

DNA, Elisa ja TeliaSonera Finland ovat ottaneet HSPA+:n käyttöön. Verkot uudistuivat vähitellen vuosina 2009–2013.
Koulutus Elämään Säätiö - Lära för Livet Stiftelse

Koulutus Elämään Säätiö - Lära för Livet Stiftelse on suomalainen voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii edistämään lasten ja nuorten terveitä elämäntapoja sekä ehkäisemään päihteiden väärinkäyttöä.
Säätiö toteuttaa kansainvälistä Life Education opetusohjelmaa, joka on muokattu tukemaan ja täydentämään suomalaista kouluopetusta. Ohjelma on lähtöisin 60-luvun Australiasta josta se on Englannin kautta rantautunut myös Suomeen. Nykyään ohjelma toimii 14 eri maassa ja sen käy läpi n. 4 miljoonaa lasta vuosittain. 
Ohjelma on laaja terveyskasvatusohjelma, jonka ydinteemoja ovat ehkäisevä päihdetyö, ravinto, lepo, liikunta sekä jokaisen lapsen henkisen ja fyysisen ainutlaatuisuuden korostaminen. 
Suomessa tavoitettiin vuonna 2016 noin 20 000 lasta. Koulutus Elämään
säätiö on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton ja sen hallituksen
puheenjohtajana toimii Kari Helaniemi.
Võhma

Historia

Võhman synnystä on monta tarua. Erään tarun mukaan Kaikista Vahvin (virolainen taruolento) väsyi työskentelemästä Sakalan vuorien kaivoksissa, koska hänen kaivamaansa suurta jätemäärää ei voinut viedä minnekään. Niinpä hän rakensi uuden kaupungin, Võhman, ja vei jätteet sinne. Siksi Võhma ei olekaan Virossa kovin kummoisessa maineessa. 
Ensimmäisen kerran Võhma mainittiin vuonna 1583 nimellä Wechma, ja se kuului silloiseen Pilistveren kuntaan. Pysyvä rautatieyhteys Tallinna–Viljandi rakennettiin Võhman kautta vuonna 1900. Võhma tunnetaankin erityisesti rautatieasemastaan. Aseman rakentamisen jälkeen paikan kiinnostavuus asuinalueena lisääntyi ja sinne alkoi nousta omakotitaloja. Vuonna 1899 avattiin Võhman tori. Nykyään Võhma on palvelukeskus, jossa ihmiset käyvät töissä kauempaakin.

Väestö

Vuonna 2011 Võhman kaupungissa oli 1 314 asukasta, joista 1 230 (93,6 %) oli virolaisia, 48 (3,7 %) venäläisiä ja 39 (3,0 %) muita kansallisuuksia.
Agastya

Agastya on intialaisen mytologian hahmo, joka eli Intian niemimaan eteläosassa noin 3000 vuotta eaa. Hänen kerrotaan olleen pienikasvuinen intialainen patriarkka, joka tyhjensi valtameren, kun se halveksivasti roiskutti vettä hänen kasvoilleen. Hän oli tuolloin kävelyllä Vishnu-jumalan kanssa ja joi meren kuivaksi yhdellä kulauksella.
Into Kustannus

Into Kustannus Oy on suomalainen kustannusyhtiö, joka kustantaa muun muassa kauno- ja tietokirjallisuutta, pamfletteja, kartastoja, sarjakuvia sekä Le Monde diplomatique ja Novaja Gazeta -lehtiä. Se perustettiin Voima-lehden yhteyteen vuonna 2007. Innon omistajia ovat Maan ystävät, Luonto-Liitto, Rosebud Books, Heikki Hiilamo, Jaana Airaksinen ja Mika Rönkkö. Yrityksen toimipaikka on Helsingin Kalevankadulla.
Into Kustannuksen toiminta alkoi tuottamalla Le Monde diplomatique -taskukirjoja, joista ensimmäinen julkaistiin 9. tammikuuta 2007. Kustantamon ensimmäinen kirja oli pamfletti Puolueiden kriisi, joka julkaistiin vappuna 2008. Into Kustannus Oy sai 12 000 € valtionavustusta Novaja Gazetaa ja Le Monde Diplomatiquea varten vuonna 2013.
Into on julkaissut lähes 400 kirjailijan teoksia. Innon kotimaisia kaunokirjailijoita ovat muun muassa Risto Isomäki, Laura Gustafsson ja Saara Henriksson sekä käännöskirjailijoita brasialialalinen Luiz Ruffato ja eteläkorealainen Kyung-sook Shing sekä dekkarikirjailijat Arne Dahl ja Denise Rudberg, Indrik Harla, Sergei Lukjanenko ja Edgar Rice Burroughs. Tunnettuja tietokirjoja ja pamfletteja julkaisseita ovat suomalaisista muun muassa Hanna Nikkanen, Lauri Nurmi, Teemu Mäki, Vappu Taipale ja Ilkka Taipale, Tiia Aarnipuu, Erkki Aurejärvi, Timo Kalevi Forss, Risto Isomäki, Kimmo Kiljunen, Dan Koivulaakso, Anna Kontula, Heikki Patomäki ja Esko Seppänen sekä ulkomaisista Naomi Klein, Thomas Piketty ja Luke Harding, Tariq Ali, Ignacio Ramonet, Arundhati Roy ja Paul Verhoeven.
Into ilmoitti 12. tammikuuta 2010 ensimmäisenä suomalaisena kirjankustantajana tarjoavansa jatkossa liki kaiken aineistonsa (kaikki kotimaiset ja osan käännöksistä) myös sähköisessä muodossa. Kirjoja voi ladata tietokoneelle tai lukulaitteisiin kustantamon omasta nettikirjakaupasta. Sähköisen kirjan tiedostoformaattina on joko pdf tai EPUB.
Kategoriat

Historia

Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Kategorioiden lisäksi viisi muuta teosta.
Organoniin luetuista teoksista Kategoriat kuuluu Aristoteleen varhaisimpiin teoksiin. Varhaisella keskiajalla aina 1100-luvulle saakka Kategoriat oli teoksen Tulkinnasta ohella ainoa Aristoteleen teos, joka oli tunnettu latinankielisessä lännessä, kunnes muut Aristoteleen teokset käännettiin kreikasta latinaksi. Näin teoksen historiallinen vaikutus on ollut monia muita Aristoteleen teoksia suurempi.
Aristoteleen nimiin on pantu myös toinen Kategoriat-niminen teos, joka ei ole ollut osa Organonia. Siitä on säilynyt nykyaikaan ainoastaan katkelmia.
Jaavanloistorastas

Levinneisyys

Jaavanloistorastasta tavataan kotoperäisenä Indonesiassa Jaavan keski- ja länsiosissa. Lajin kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Jaavanloistorastas on luokiteltu vaarantuneeksi ja sitä uhkaa elinympäristöjen häviäminen.

Elinympäristö

Jaavanloistorastas elää vuoristojen sademetsissä 900–3 000 metrin korkeudella.
Aiguèze

Aiguèze [egɛz] on Ranskan kunta Occitanien alueella Gardin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 218. Kunta kuuluu departementissaan Pont-Saint-Espritin kantoniin Nîmesin arrondissementissa. 
Aiguèze sijaitsee lähellä Ardèche-joen rotkoja (Gorges de l'Ardèche), jotka ovat tunnettu matkailukohde. Aiguèze kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluvat samasta departementista myös Montclus ja La Roque-sur-Cèze.
Lappeenrannan varuskunta

Lappeenrannan varuskunta on varuskunta Lappeenrannan kaupungissa. Se sijaitsee Leirin ja Lentokentän kaupunginosissa ja jakautuu Rakuunamäen, Sairaalanmäen ja Leirikentän alueisiin.
Varuskunnassa toimii Suomen maavoimien joukko-osasto ja puolustushaarakoulu Maasotakoulu. Varuskunnan päällikkö on Maasotakoulun johtaja. Maasotakoulun ohella varuskuntaan kuuluvat myös Sotilaslääketieteen keskuksen alainen Lappeenrannan terveysasema, Leijona Cateringin Rakuuna-varuskuntaravintola, Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen Kouvolan johtamisjärjestelmäyksikön Lappeenrannan alayksikkö ja Puolustushallinnon rakennuslaitoksen Lappeenrannan toimipiste.
Ennen nykyistä toimintaansa varuskunnassa on koulutettu ratsuväkeä ja tykistöä sekä ali-, toimi- ja opistoupseereita. Varuskunnan entisiä joukko-osastoja ovat muun muassa Uudenmaan rakuunapataljoona, Karjalan tykistörykmentti ja Maanpuolustusopisto edeltäjineen.
Lappeenrannan historia leiri- ja varuskuntakaupunkina ulottuu 1600-luvulle. Varuskunta sekä läheiset Lappeenrannan linnoitus ja Lappeenrannan reservikomppanian alue muodostavat Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Nykyisen varuskunnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1889, jolloin perustettiin Suomen rakuunarykmentti. Tältä ajalta ovat peräisin muun muassa Sebastian Gripenbergin suunnittelemat Rakuunamäen kolmikerroksiset tiilikasarmit, upseerikerho ja upseerien asuinrakennukset sekä Sairaalanmäen sotilassairaala. Leirikentän alueen, jonne varuskunnan toiminta nykyään enemmän keskittyy, vanhimmat rakennukset ovat 1930-luvulta, ja ne suunnitteli Ragnar Ypyä.
Varuskuntaan liittyvät Laukkaradan harjoitusalue Mattilan ja Mäntylän kaupunginosien länsipuolella sekä Taipalsaaren harjoitus- ja ampuma-alue ja Merenlahden harjoitusalue naapurikunta Taipalsaarella.
A. A. Sundblad

Alfons Aleksander Sundblad (17. kesäkuuta 1903 Lohja – 9. marraskuuta 1981 Espoo) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Uudenmaan Rakuunarykmentin komentajana 1948–1955. A. A. Sundblad syntyi Lohjalla ja hänen vanhempansa olivat liikemies Ilmari Sundblad ja Johanna Naumburg. A. A. Sundbladin puoliso oli Laina Sundblad o.s. Lahti. Hän oli ratsastusseura Hubertusseuran puheenjohtaja 1947–1955.

Sotilasarvot ja ylentämisvuodet

Vänrikki -1927, kornetti -1928, luutnantti -1929, ratsumestari -1933, majuri -1940, everstiluutnantti -1944.
Hanna Pukkila

Hanna Pukkila on suomalainen tietokirjailija ja kustannustoimittaja. Hän on julkaissut menneiden vuosikymmenien ruoasta ja arkielämästä kertovia tietokirjoja.
Javi Fuego

Seurajoukkueura

Fuego on Sporting Gijónin junioriakatemian kasvatti. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi vuodet 2002–2007, joista kolmena viimeisimpänä hän kuului avauskokoonpanoon.
Kaudeksi 2007–2008 Fuego siirtyi Levanteen. Hän pelasi seurassa lopulta vain yhden kauden ajan, joukkueen pudottua maan pääsarjasta Primera Divisiónista ja kärsiessä talousongelmista. Elokuussa 2008 hän teki kolmivuotisen sopimuksen Recreativon kanssa.
Kesällä 2010 Fuego siirtyi madridilaisseura Rayo Vallecanoon, jossa hän onnistui jo alkumetreillä vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa.
Veijo Nielsen

Seurajoukkueet

Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti Nielsen edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa viisi kautta vuosien 1957−1963 välillä. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden vuonna 1958, SM-hopeaa 1960 ja SM-pronssia 1957 sekä 1959.

Maajoukkue

Suomen miesten maajoukkueessa Nielsen pelasi vuosina 1958−1962 13 maaottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Suurin osa maaotteluista oli valmistavia maaotteluita Ruotsia vastaan.

Pelaajauran jälkeen

Nielsen lopetti pelaajauransa alle 30-vuotiaana jouduttuaan valitsemaan työn etusijalle elämässään. Hän muutti pelaajauransa jälkeen Helsinkiin missä työskenteli kondiittorina ja oli junioritasolla menestyneen NKL-Panttereiden taustatoimija, muun muassa seuran toiminnanjohtaja. Myös valmentajana työskennellyt Nielsen oli mukana Koripallomuseon perustamisessa. Myöhemmin hän palasi Kotkaan. Nielsen kuoli vaikeasta sairaudesta kärsittyään 82-vuotiaana 22. joulukuuta 2015. Hänen pikkuveljensä oli kuollut samaan sairauteen vain viisi päivää aikaisemmin.
Kinuko Y. Craft

Elämä ja ura

Craft suoritti maalaustaiteen tutkinnon Japanissa 1962. 1960-luvun alussa hän opiskeli muotoilua ja kuvittamista Chicagossa puolentoista vuoden ajan. Tämän jälkeen hän työskenteli chicagolaisissa kaupallisissa studioissa. Vuosikymmenen lopulta lähtien hän toimi itsellisenä aikakauslehti- ja mainoskuvittajana. 1990-luvun alusta lähtien hän on keskittynyt lastenkirjoihin, fantasiakirjojen kansikuviin ja julisteisiin. Hänen kuvittamiaan satukirjoja on julkaistu englanninkielisissä maissa, Kreikassa, Kiinassa ja Koreassa. Hänen maalauksiaan on käytetty myös kalentereissa, postikorteissa ja muissa tuotteissa. Craft on pitänyt useita näyttelyitä ja hänen maalauksiaan on muun muassa Smithsonian American Art Museumin kokoelmissa. Hän on saanut muun muassa useita kulta- ja hopeamitaleita Yhdysvaltain kuvittajien järjestöltä. Craft on ollut viisi kertaa ehdolla parhaan taiteilijan World Fantasy -palkinnon saajaksi.
Nykytaiteessa Craft on sanonut arvostavansa muun muassa N. C. Wyethin, Kay Nielsenin, George Tookerin, Jared Frenchin ja Gerhard Richterin teosten fantastisia ja runollisia aineksia.
Iisakki Saha

Iisak (Iisakki) Saha (8. toukokuuta 1865 Ilmajoki – 13. joulukuuta 1924 Pori) oli kultaseppä ja Saksan konsuli. Hän toimi kansanedustajana valittuna Suomalaisen puolueen listalta Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1914.
Kunnallispolitiikassa hän toimi Porin kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Rikkakukonkannus

Ulkonäkö ja koko

Rikkakukonkannus kasvaa 20–50 cm, joskus jopa 80 cm korkeaksi. Varsi on pysty, haarainen ja yläosastaan alaspäisesti myötäkarvainen, joskus myös sirottavakarvainen. Alimmat varsilehdet ovat pitkäruotisia, ylemmät lähes ruodittmia. Lehtilapa on 3–5-osainen ja toistamiseen kapealiuskainen. Terttumainen kukinto on leveähkö ja niukkakukkainen. Kaikkien kukkien tukilehdet ovat tavallisesti ehyitä. Kukkien esilehdet ovat tyviosasta kukkaperän kanssa yhdiskasvuisia, mutta eivät ylety kukkapohjukseen saakka. Vastakohtaiset, siniset tai purppuranvivahteiset ja usein hieman kirjavat kukat ovat 2–3 cm leveitä. Verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Ylimmän verholehden kannus on 15–25 mm pitkä. Terälehtiä on vain yksi ja sen lapa on kolmiliuskainen. Emin vartalo on kalju. Suomessa rikkakukonkannus kukkii kesä-syyskuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu yksi, 6–15 mm pitkä kalju tai harvakarvainen tuppilo, joka kapenee toispuolisesti jyrkästi lyhyeksi odaksi. Siemenet ovat väriltään mustia. Rikkakukonkannus on myrkyllinen kasvilaji.
Suomessa tavataan kahta rikkakukonkannuksen alalajia. Nimialalaji rikkakukonkannus (ssp. regalis) on melko niukkahaarainen, kukinnoltaan tiheähkö ja suurikukkainen, kukat tavallisesti väriltään violetinsinisiä ja tuppilot kaljuja. Toinen alalaji harsukukonkannus (ssp. paniculata) on runsashaarainen, kukinnoltaan harsu ja pienikukkainen, kukat vaihtelevat väriltään tummansinisestä violetinpunaiseen ja tuppilot kaljuja tai joskus harvakarvaisia.

Levinneisyys

Rikkakukonkannusta tavataan Euroopassa Ranskasta Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan, Keski-Kreikkaan ja Kaukasuksen alueelle, pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin ja Baltian maihin. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan muutamin paikoin Turkissa, Keski-Aasiassa ja Länsi- ja Keski-Siperiassa. Suomessa rikkakukonkannusta on tavattu tulokkaana Lappia myöten, runsaimmin kuitenkin eteläisimmästä Suomesta. Laji on hävinnyt monilta vanhoilta kasvupaikoiltaan. Alalajeista rikkakukonkannusta on tavattu koko maasta, harsukukonkannuksen levinneisyysalueen rajoittuessa eteläisimpään Suomeen.

Elinympäristö

Suomessa rikkakukonkannus on Ahvenanmaalla muinaistulokas ja muualla maassa uustulokas, jota tavataan rautateillä, myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla. Aikaisemmin se oli tavallinen viljapeltojen rikkakasvi, mutta on hävinnyt niiltä lähes kokonaan. Kasvin myrkyllisyyden vuoksi sitä yritettiin kerätä pois viljapelloilta karjan ja ihmisten myrkyttymisen välttämiseksi.

Käyttö

Rikkakukonkannuksesta on aikaisemmin valmistettu rohtoa virtsan eritystä lisämään sekä matolääkettä. Myrkyllisyytensä takia sitä ei kuitenkaan enää nykyään käytetä lääkkeenä. Kasvilla on ollut myös monia muita käyttötarkoituksia. Siitä on tehty myrkkyä tuholaisia vastaan ja valmistettu mustetta. Kuivattuja kukkia on myös käytetty tupakan koristeena yhdessä ruiskaunokin kukkien kanssa. Laji on myös harvinainen koristekasvi.
Jaarlien pako

Jaarlien paoksi (engl. Flight of the Earls, iiriksi Imeacht na nIarlai) kutsutaan 14. syyskuuta 1607 sattunutta tapahtumaa, jossa Irlannin merkittävimpien mahtisukujen, O’Neillien ja O’Donnellien, päämiehet yllättäen purjehtivat laivalla pois Irlannista eivätkä koskaan palanneet. Jaarlien pakoa pidetään käännekohtana Irlannin historiassa, sillä sen on katsottu päättäneen tuhat vuotta kestäneen gaelilaisten sukujen vallan Ulsterissa ja avanneen tien niin sanotuille ”istutuksille” eli protestanttisten englantilaisten ja skotlantilaisten maanomistajien asettumiselle Ulsteriin.
Paenneet jaarlit olivat Tyronen jaarli Hugh O’Neill ja Tyrconnellin jaarli Rory O’Donnell. He nousivat saattojoukkojensa kanssa laivaan Lough Swillyn rannalla sijaitsevassa Rathmullanissa tarkoituksenaan purjehtia Espanjaan. Mukana aluksella oli kaikkiaan 99 henkilöä, joiden on arveltu kuuluneen Irlannin gaelilaiseen eliittiin, joskin pääosa oli todellisuudessa vain laivan miehistöä. Historioitsijat ovat kiistelleet paon motiiveista, mutta tyydyttävää selitystä ei ole löydetty. Myös tapahtuman kutsumista ”paoksi” on pidetty kyseenalaisena, joskin lähtö selvästi suoritettiin kiireessä, sillä O’Neill jätti jälkeen vanhimman poikansa ja O’Donnell raskaana olevan vaimonsa. O’Neill oli johtanut irlantilaisten kapinaa niin sanotussa yhdeksänvuotisessa sodassa Englantia vastaan 1594–1603. Sota oli päättynyt vuonna 1603 Mellifontin rauhaan, joka takasi hänen asemansa Irlannissa. Englannin käskynhaltijaksi Irlantiin lähetetty Sir Arthur Chichester ryhtyi kuitenkin toimimaan entisiä kapinallisia jaarleja vastaan ja uhkasi viedä heidän maitaan. Tämän seurauksena O’Neill ja O’Donnell olivat ilmeisesti sekaantuneet juonitteluun espanjalaisten kanssa englantilaisia vastaan. He pakenivat todennäköisesti saatuaan varoituksen, että salaliitto oli paljastunut ja heidän henkensä vaarassa.
Myrskyisän sään vuoksi jaarlien laiva ei päässyt Espanjaan vaan rantautui Ranskan rannikolle. Ranska kieltäytyi luovuttamasta heitä Englantiin, mutta Englannin kanssa vuonna 1604 rauhan tehnyt Espanja ei myöskään ollut halukas ottamaan heitä vastaan. Jaarlit matkustivat tämän vuoksi Roomaan, jossa he asuivat loppuikänsä. O’Donnell kuoli siellä vuonna 1608 ja O’Neill vuonna 1616.
Tapahtuman 400-vuotismuistoa juhlittiin näkyvästi Irlannissa vuonna 2007.
Ginga Densetsu Weed

Juoni

Tarinan tapahtumat sijoittuvat Ōuun, Japaniin. Tarinan päähenkilö on Ginin (Hopeanuolen) poika, Weed. Nimensä Weed saa englanninsetteri GB:ltä, josta tulee Weedin ensimmäinen ystävä. Nimi Weed tarkoittaa rikkaruohoa, ja GB katsoi tämän sopivaksi nimeksi sitkeälle pennulle. Weedin äiti, Sakura, on vakavasti sairas ja ennen kuolemaansa Sakura pyytää GB:tä saattamaan Weedin isänsä luokse. Sakuran kuoltua Weed lähtee matkaan GB:n kanssa. Näin alkaa pitkä ja vaivalloinen matka, jonka aikana Weed pääsee isänsä asuinpaikkaan, mutta saa tietää Ginin, Akamen ja Johnin lähteneen etsimään häntä, joten he ovat menneet ristiin.
Matkan aikana Weed tapaa monenlaisia koiria, joista osa ystävystyy Weedin kanssa ja liittyy hänen laumaansa, kun taas osa haluaa hänet hengiltä. Tarinan ensimmäinen suuri vihollinen on geenimanipuloitu koira, Hirviö (japaniksi ”Kaibutsu”), jota saksanpaimenkoira Jerome kutsuu myös nimellä P4.
Hirviö terrorisoi Ōua tappamalla koiria ja ihmisiä. Hirviö saadaan kuitenkin nopeasti lyötyä. Tarinan varsinainen päävihollinen on kuitenkin Hōgen-niminen, harlekiinivärinen tanskandoggi, joka haluaa koko Japanin koirien johtajaksi. Hōgenin lopullinen päämäärä oli sota ihmisiä vastaan, koska ihmiset kohtelevat koiria julmasti. Hōgenin lauma onnistuu ottamaan Ginin panttivangiksi, jolloin Weedin on pelastettava isänsä ja voitettava Ōu takaisin. Gin saadaan pelastettua ja Weed käy lopulliseen taisteluun Hōgenia vastaan. Gin pyytää Weediä tappamaan Hōgenin, mutta Weed ei halua tehdä sitä. Pian tämän jälkeen ihminen ampuu Hōgenin.

Animen ja mangan erot

Ginga Densetsu Weed -anime eroaa mangasta monella tapaa. Monien koirien kohtaloita on muutettu animeen ja joitakin merkittäviä kohtauksia on jätetty pois, kuten Hōgenin oikea kuolema, ihmisten merkittävämpi rooli tarinassa, sekä monien koirien tapaaminen.

Pachinko-peli

Vuonna 2009 Sankyo-niminen yritys valmisti Ginga Densetsu Weedistä pachinko-pelin. Suomeen on tuotu ainakin kaksi laitetta, joista toinen oli pelattavissa kuopiolaisen animeoheistuoteliike Urumin tiloissa.