google/wiki40b huggingface dataset:
Ryan Keller

Ura

Keller teki Pohjois-Amerikan juniorisarja WHL:ssä Saskatoon Blades -joukkueessa 257 ottelussa tehopisteet 120+117=237. Ammattilaissarjoissa Kellerin ura alkoi kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi AHL:n Grand Rapids Griffinsissä. Kauden 2006–2007 Keller pelasi sekä Grand Rapidsissä että Syracuse Crunchin joukkueessa AHL:ssä, ja vakiinnutti paikkansa liigassa. Yhteensä hän pelasi 60 ottelua AHL:ssä.
Keller palkattiin loppukesästä 2007 Espoon Bluesiin paikkaamaan aiemmin sopimuksen tehnyttä Kevin Doellia, joka lopulta jäi Pohjois-Amerikkaan. Keller voitti Suomessa heti ensimmäisellä kaudella SM-hopeaa Bluesin riveissä. Hänet valittiin SM-liigan kuukauden pelaajaksi marraskuussa 2008, jolloin hän teki pisteet 7+7, ja oli SM-liigan paras pistemies ja maalintekijä. Yhteensä Keller teki kauden aikana 44 pistettä, ja oli Bluesin paras maalintekijä 22 osumallaan. Toisella kaudellaan Bluesissa Keller teki 55 pistettä. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen NHL-seura Ottawa Senatorsin kanssa.
Kaudella 2009–2010 Keller pääsi pelaamaan kuusi ottelua NHL:ssä. Seuraavalla kaudella hän oli voittamassa AHL:n mestaruutta, Calder Cupia, Ottawan farmijoukkueessa Binghamton Senatorsissa. Keller teki 23 pudotuspeliottelussa pisteet 10+15 ja viimeisteli mestaruuden ratkaisseen maalin kuudennessa finaaliottelussa. Kauden jälkeen Keller siirtyi Edmonton Oilersiin, kun hän teki joukkueen kanssa vuoden sopimuksen. Keller pelasi kauden 2011–2012 Oilersin farmiseurassa Oklahoma City Baronsissa, jonka paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä hän oli. Lisäksi hänet valittiin pelaamaan AHL:n tähdistöotteluun. Hän solmi kauden jälkeen kaksivuotisen sopimuksen Sveitsin pääsarjan HC Servette Genèveen.
Reteesti vaan

Kokoelma-albumi

Vuonna 1991 julkaistiin kokoelma-albumi 2 alkuperäistä Reteesti vaan / St. Pauli ja Reeperbahn, johon on yhdistetty levyillä Reteesti vaan ja St. Pauli ja Reeperbahn olleet kappaleet.
Minotaur-luokka (risteilijä, 1943)

Vuoden 1941 laivasto-ohjelma

Vuoden 1941 laivasto-ohjelman alukset tilattiin 1941. Luokan aluksista ainoastaan Swiftsure ja Minotaur valmistuivat alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Bellerophon nimettiin helmikuussa 1945 Tigeriksi ja sen rakentaminen keskeytettiin heinäkuuhun 1946. Alus valmistui vasta maaliskuussa 1959 Tiger-luokan nimikkoaluksena.

Vuoden 1941 täydennysohjelma

Vuoden 1941 Täydennysohjelman perusteella maaliskuussa 1942 tilattu Tiger nimettiin 17. elokuuta 1942 Bellerophoniksi ja aluksen kölilaskettiin elokuussa 1944. Alus kuitenkin nimettiin uudelleen joulukuussa 1944 Blakeksi' ja nimi palautettiin helmikuussa 1945 takaisin Bellerophoniksi. Aluksen valmistaminen peruutettiin maaliskuussa 1946.
Superb valmistui 64 jalkaa pidennettynä. Defencen valmistaminen keskeytettiin heinäkuuhun 1946. Alus nimettiin 8. lokakuuta 1957 Lioniksi ja se valmistui 18. maaliskuuta 1961 Tiger-luokan aluksena.

Vuoden 1942 lisäohjelma

Hawken kölinlasku tapahtui elokuussa 1944 ja työt keskeytettiin tammikuussa 1945 ja peruutettiin 1946. Alus romutettiin telakalla vuosien 1946 ja 1947 vaihteessa.
Blake, jonka kölinlasku tapahtui 17. elokuuta 1942, nimettiin uudelleen joulukuussa 1944 Tigeriksi ja sitten keskeytettiin heinäkuuhun 1946. Alus nimeksi palautettiin helmikuussa 1945 Blake. Alus valmistui Tiger-luokan aluksena.
USS Cheyenne (SSN-773)

Palveluskäyttö

Alus sijoitettiin käyttöönotettaessa Pearl Harboriin Havaijille.
Lamborghini Jalpa

Lamborghini Jalpa (Projekti 118) on Lamborghinin vuosina 1981–1988 valmistama urheiluautomalli. Jalpa oli kehitetty edeltäjästään Lamborghini Silhouettesta, mutta oli paljon menestyneempi. Yhteensä mallia myytiin 415 kappaletta. Jalpa oli isoveljeään Lamborghini Countachia paljon halvempi, moottorikin oli pienempi 3,5-litrainen V8. Auton korin oli muotoillut Bertone.
Nimi Jalpa tulee härkätaistelusta, sillä Ferruccio Lamborghini oli suuri härkätaistelun ystävä.
Countachiin verrattuna Jalpa on paljon helpompi ajettava, siitä on parempi näkyvyys ja sillä on helppo ajaa myös vilkkaassa liikenteessä ja hitaissa nopeuksissa.
Alun perin korin muoviosat olivat valkoisia (puskurit, ilmanottoaukot ja moottorin peitto). Takavalot olivat kulmikkaat, samat kuin Silhouettessa. Vuonna 1984 muoviosat kuitenkin muutettiin korinvärisiksi ja takavalot pyöreiksi.
Chrysler, Lamborghinin uusi omistaja päätti lopettaa Jalpan tuotannon vuonna 1988, ja koko 1990-luvun ajan Lamborghinilta puuttui kokonaan halvempi malli. Seuraaja Gallardo tuli myyntiin vasta vuonna 2003.
Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan

Juoni

Sakura on yläasteikäinen poika, joka tulee tulevaisuudessa tekemään keksinnön, joka pysäyttää naisten kehittymisen kahdentoista vuoden iässä. Jumala ei salli tätä, vaan lähettää tämän vuoksi Sakuran perään enkeleitä tappamaan tämän ennen keksinnön luomista. Eräs näistä enkeleistä on Dokuro-chan, joka yrittää muuttaa tulevaisuutta tappamatta Sakuraa – lopullisesti. Dokuro-chan mättää ”suojeluksessaan” olevan pojan hengiltä mittavien verisuihkujen saattelemana aina sille päälle sattuessaan ja herättää tämän sitten henkiin hetken kuluttua vain voidakseen myöhemmin tappaa tämän taas uudestaan.
Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan rakentuu lähes täysin sille huumorille, jota toisen pään irti iskemisessä isolla nuijalla voi nähdä, minkä lisäksi sarjassa on varsin huomattava määrä vessahuumoria. Seassa on myös pieni ripaus romantiikkaa, mutta kahdeksanosaisessa sarjassa ei tähän kuitenkaan paljoa ehditä takertua.
Vasili Trediakovski

Vasili Kirillovitš Trediakovski (ven. Василий Кириллович Тредиаковский; 5. maaliskuuta (J: 22. helmikuuta) 1703 Astrahan – 17. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1769 Pietari) oli venäläinen runoilija, esseisti ja näytelmäkirjailija, joka auttoi laskemaan pohjaa klassiselle venäläiselle kirjallisuudelle.
Trediakovski oli venäläinen kirjallisuusteoreetikko ja runoilija, jonka kirjoitukset edistivät klassisen venäläisen kirjallisuuden perustaa. Köyhän papin poika Trediakovski oli ensimmäisen venäläinen ei-aatelinen, joka sai humanistista koulutusta ulkomailla Sorbonnen yliopistossa Pariisissa vuosina 1727-1730, jossa hän opiskeli filosofiaa, lingvistiikkaa ja matematiikkaa. Pian Venäjälle palattuaan hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian virkaatekevä sihteeri ja tosiasiallinen hovirunoilija.
Vuonna 1735 Trediakovski julkaisi teoksen Новый и краткий способъ къ сложенью российскихъ стиховъ (Uusi ja lyhyt tapa venäjän säkeistöjen muodostamiseksi), erittäin teoreettinen teos, josta hänet parhaiten muistetaan. Se käsitteli ensimmäisenä venäjänkielisenä teoksena sellaisia runouden lajeja, sellaisia kuten sonetti, rondeau, madrigaali ja oodi. Vuonna 1748 ilmestyi hänen teoksensa Разговор об орфографии ("Keskustelu oikeinkirjoituksesta"), joka oli ensimmäinen tutkimus venäjän kielen foneettisesta rakenteesta. Hän jatkoi runouden uudistamisen edistämistä teoksessa О древнем, среднем и новом стихотворении российском (1752; "Muinaisesta, keskisestä ja uudesta venäläisestä runoudesta").
Trediakovski oli myös tuottelias klassisten kirjailijoiden, keskiaikaisten filosofien ja ranskalaisen kirjallisuuden kääntäjä. Hänen käännöksensä usein herättivät sensuurin vihat ja hän joutui akateemikkojen ja konservatiivisten hovipiirien epäsuosioon. Vuonna 1759 hänet erotettiin Venäjän tiedeakatemiasta. Hänen viimeinen käännös oli François Fénelonin teos Les aventures de Télémaque vuonna 1766, jonka hän käänsi heksametrirunoudeksi venäjäksi. Hänen teoksensa ilmaisivat siirtymistä syllabisista säkeistä metrisiin säkeisiin, jotka sopivat paremmin venäjän kielen äänteisiin.
Emil Raearo

Emil Edvard Raearo (12. marraskuuta 1882 Multia – 18. lokakuuta 1927 Keuruu) oli suomalainen puuseppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Raearon vanhemmat olivat torppari Johan Flinkman ja Wilhelmiina Iisakintytär. Hän kävi kansakoulun ja käsityöläiskoulun ja suoritti myös käsityönopettajatutkinnon.
Raearo toimi käsityönopettajana Kivijärvellä, Pihlajavedellä ja Keuruulla muun muassa Haapamäen yhteiskoulussa. Hän omisti puusepänliikkeen Keuruulla ja hän oli myös pariin otteeseen Työn Voima -lehden toimittajana.
Raearo oli kansanedustajana 1919–1924 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi Keuruun kunnanvaltuuston ja Keski-Suomen osuusliikkeen hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Emil Raearo oli naimisissa 1911–1923 Jenny Maria Peltoniemen kanssa ja vuodesta 1926 Johanna Matilda Heleniuksen kanssa.
X-Men vs. Street Fighter

Pelattavuus

X-Men vs. Street Fighter käyttää samantapaista systeemiä kuin Capcomin aikaisempi peli Marvel Super Heroes, mutta lisää mukaan kahden hengen joukkueet. Kolmen erän sijasta hahmot tappelevat yksi vastaan yksi ottelua siihen asti kunnes jommankumman joukkueen molemmilta hahmoilta on loppunut energiat. Pelin aikana voi halutessaan vaihtaa hahmon. Toinen hahmo tulee automaattisesti peliin mukaan, mikäli pelaajan aloittavan hahmon energiat loppuvat kesken. Pelissä on myös tasomittari, joka kasvaa osumien myötä. Tämä hyödyntää pelin aikana siten, että pelaaja voi tehdä Hyper Combon, joka maksaa kaksi tasoa. Combossa ovat molemmat hahmot mukana.
Pelaajan voitettua omalla parijoukkueellaan kaikki vastustajat, se saa lopuksi vastaansa Tuhon.
Kompleksiluku

Kompleksiset potenssit ja juuret

Kompleksilukujen potenssit voidaan laskea käyttäen De Moivren kaavaa. Tällöin saadaan, että kompleksiluvun  :s potenssi on , missä  tarkoittaa kompleksiluvun  moduulia. Kompleksilukun  :s juuri saadaan seuraavasti: merkitään . Tällöin . Tällöin :s juuri on , missä  tarkoittaa kompleksiluvun  moduulia.

Analyyttiset funktiot

Kompleksilukujen joukossa määriteltyjä analyyttisia funktiota tutkii funktioteoria eli kompleksianalyysi.  Funktioiden määrittelyjoukkona käytetään usein laajennettua kompleksitasoa, jossa kompleksitasoon on lisätty yksi piste, äärettömyyspiste.

Historia

Kompleksilukujen historia alkaa kolmannen ja neljännen asteen yhtälöiden ratkaisukaavojen keksimisestä. Italialainen matemaatikko Girolamo Cardano esitteli nämä kaavat vuonna 1545 julkaisemassaan Ars Magnassa. Cardano ei keksinyt ratkaisukaavoja itse, vaan sai kolmannen asteen yhtälön ratkaisukaavan Niccolo Tartaglialta, jolle Cardano oli vakuuttanut ettei paljasta tämän salaisuutta, sillä tämä aikoi julkaista ratkaisun itse. Tartaglia katkeroitukin Cardanolle pahan kerran tämän petettyä lupauksensa. Tartagliakaan ei tosin ollut ratkaisukaavan alkuperäinen keksijä, vaan sen keksi ilmeisesti ensimmäisenä Scipione dal Ferro. Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaavan taas keksi Cardanon apulainen Ludovico Ferrari.
Kolmannen asteen yhtälöä ratkaistaessa ratkaisukaavan avulla päädytään väistämättä neliöjuuren ottamiseen negatiivisista luvuista, jos yhtälöllä on kolme nollasta poikkeavaa reaalijuurta. Tätä tapausta kutsutaan casus irreducibilikseksi , eli redusoimattomaksi tapaukseksi, sillä ratkaisua ei voi tässä tapauksessa löytää ilman jonkinlaista käsitystä kompleksisten lukujen laskusäännöistä. Cardano laskee Ars Magnassa formaalisti tulon  ja saa oikean tuloksen 40, huolimatta siitä että hän kieltää negatiivisten lukujen neliöjuurten olemassaolon. On muistettava että Cardanon aikaan negatiivisiakaan lukuja ei aina hyväksytty, Cardano itse kutsui niitä nimellä numeri ficti. René Descartes ei hyväksynyt kompleksisia lukuja ja pilkkasi niitä kutsumalla niitä imaginaarisiksi vuonna 1637 julkaistussa La Géométriessaan.
Leonhard Euler julkaisi vuonna 1748 kirjassaan Introductio nykyään Eulerin lauseena tunnetun tärkeän identiteetin, jonka erityistapaus on . Euler myös otti käyttöön merkinnän  kuvaamaan lukua . Aikaisemmin samalla vuosisadalla ranskalainen matemaatikko Abraham de Moivre oli keksinyt toisen tärkeän kompleksilukuihin liittyvän kaavan, de Moivren kaavan, vaikka ei sitä nykyään tunnetussa muodossa esittänytkään.
Täällä alkaa seikkailu

Arviot

Aikalaiskriitikkojen arviot ovat ristiriitaisia. Sama asia nähdään niin myönteisenä kuin kielteisenäkin ominaisuutena. Paula Talaskiven mukaan elokuva on "alakuloinen, lähes apeasti surumielinen ja kaunis", Martti Savo taas piti sitä "haaleana, pitkistyttävänä ja 'antonionimaisena'". 
Televisioesitysten yhteydessä eräässä kritiikissä paheksutaan elokuvan nimeä, sillä seikkailua siitä ei arvioijan mukaan löydy. Myös tekotaiteelliseksi kohellukseksi luonnehditun elokuvan dialogi mainitaan surkeaksi. Toinen kriitikko kuitenkin näkee elokuvan Donnerin parhaana ohjaustyönä, joka kuvaa edustavasti myös aikakauden Helsinkiä.
Pietro Ingrao

Pietro Ingrao (30. maaliskuuta 1915 Lenola – 27. syyskuuta 2015 Rooma) oli italialainen poliitikko. 
Ingrao liittyi vuonna 1942 Italian kommunistiseen puolueeseen ja kuului toisen maailmansodan aikana Italian vastarintaliikkeeseen. Hän oli parlamentin jäsen yhtämittaisesti vuosina 1948–1994 sekä Italian edustajainhuoneen puhemies 1976–1979.
Ingrao julkaisi useita runoja ja poliittisia esseitä. Tärkeimpiä teoksista on vuonna 1995 Rossana Rossandan kanssa yhteistyössä julkaistu Appuntamenti di fine secolo.
Erik Rhodes (pornonäyttelijä)

Erik Rhodes (8. helmikuuta 1982 Long Island – 14. kesäkuuta 2012 New York) oli yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä. Hänen syntymänimensä oli James Elliott Naughtin, ja hän loi kahdeksanvuotisen uran pornoteollisuudessa ennen sydänkohtauksen aiheuttamaa kuolemaansa 30-vuotiaana. Hän oli Falcon Studiosin tähti. Hän kertoi avoimesti elämästään pornonäyttelijänä ja prostituoituna. Hän myönsi steroidien ja huumausaineiden käytön, ja hän kertoi nelivuotisen suhteen päättymisestä kuolinvuonnaan.
Rhodes sai vuonna 2008 parhaan pääosanäyttelijän Grabby-palkinnon (The Ivy League). Lisäksi samassa kategoriassa palkittiin Jason Ridge. Samana vuonna Rhodes voitti parhaan versatile-esiintyjän Grabbyn.
Härmän lukio

Härmän lukio on Kauhavalla toimiva oppilaitos. Se sijaitsee Alahärmän keskustassa. Lukion lisäksi samoissa tiloissa toimii Alahärmän kirkonkylän koulu ja Alahärmän yläkoulu.
Vuoteen 2008 saakka koulutuksen järjestäjänä toimi Alahärmän kunta. Vuoden 2009 alusta Kauhavan kaupunki.
Viiden sekunnin sääntö

Viiden sekunnin sääntö on Yhdysvalloissa tunnettu kaupunkitarina, jonka mukaan bakteerit eivät ehdi tarttua lattialle pudonneeseen ruokaan, jos sen poimii ylös alle viidessä sekunnissa.

Tieteellinen näkökulma

Tutkimus vuodelta 2007 osoittaa salmonellan elävän puulla, kaakelilla ja matolla altistuttuaan 28 päivää kuiville olosuhteilla. Kahdeksan tunnin altistuksen jälkeen bakteeri pystyi vielä tarttumaan leipään ja makkaraan alle viidessä sekunnissa, mutta minuutin kosketus kasvatti tartunnan noin kymmenkertaiseksi (vain kaakeleilla ja matolla).

Viihdenäkökulma

Viiden sekunnin sääntöä testattiin myös Myytinmurtajat-televisiosarjassa. Testin mukaan ajalla ei ole vaikutusta bakteerien leviämiseen; jo kaksi sekuntia riittää.
HMS Kingcup (K33)

Palvelus

Alus myytiin vuonna 1946.
Anu Saari

Anu Saari (oik. Anja Saari, s. 20. huhtikuuta 1947) on suomalainen ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Saaren kiinnostus teatteriin syntyi jo nuorena, kun hänen insinööri-isänsä hankki perheen lapsille nukketeatterin. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1970. Sen jälkeen hän on luonut uraa niin näyttelijänä, ohjaajana, dramaturgina kuin teatterinjohtajanakin, ja on toiminut samalla myös opettajana ja kääntäjänä. Suomen ohella hän on työskennellyt useassa muussa maassa, erityisesti Saksassa ja Ruotsissa. Saksassa hän oli vuosina 1984–1991 näyttelijäntyön dosenttina Berliinin Ernst Busch -teatterikorkeakoulussa ja vuosina 1990–2000 Cottbusin valtionteatterin apulaisjohtajana. Vuosina 2000–2006 hän toimi Oulun kaupunginteatterin johtajana, ja hänen ansiokseen luetaan yleisesti se, että kaupunginteatteri ei menettänyt katsojiaan teatteritalon remontin aikana vaan jopa laajensi yleisöpohjaansa. Sittemmin hän on ollut ollut muun muassa professorina Malmössä sijaitsevassa Lundin yliopiston teatterikorkeakoulussa mutta on samalla kuitenkin jatkanut myös ohjaajantyötään muun muassa vierailevana ohjaajana Seinäjoen kaupunginteatterissa. Saari on ohjannut freelancerina yli 25 eri teatterissa. Vuonna 2008 hän sai valtion näyttämötaidetoimikunnan kolmivuotisen näyttämötaiteen taiteilija-apurahan.
Saari on Snellmanin suvun Petruksen sukuhaaran suora jälkeläinen.
Jaavanmakaki

Ulkonäkö ja koko

Jaavanmakaki painaa 3-7 kg ja kasvaa 40-47 cm pitkäksi, naaraat ovat selvästi pienempiä kuin urokset. Tämän pituuden lisäksi tulee puolimetrinen häntä. Naama on litteä ja silmät katsovat eteenpäin.
Lajista on useita eri alalajeja, joiden väri vaihtelee kellanruskeasta ja harmahtavasta ruskeaan. Vatsapuoli on paljon vaaleampi kuin selkä ja raajat. Uroksella on viikset ja poskiparta.
HMS Munin (P152)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 21. huhtikuuta 2001.
Tipitapa

Ilmasto

Tipitapassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan savanni-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 27 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 130 millimetriä. Huhtikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on joulukuu, jolloin keskilämpötila on noin 26 °C. Sateisin kuukausi on lokakuu, jolloin sataa keskimäärin noin 230 millimetriä. Helmikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 3 millimetriä.
Shichifukujin

Shichifukujin on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä jumalhahmojen ryhmä. Yksi niistä, Ebisu on alkujaankin japanilainen, muiden juuret ulottuvat alkujaan Intian hindulaiseen ja buddhalaiseen perinteeseen (Daikokuten, Bishamonten ja Benzaiten) tai Kiinaan (Hotei, Jurōjin, ja Fukurokuju). Japanilaisen perinteen mukaan nämä seitsemän jumalhahmoa matkustavat taikalaivallaan ja käyvät uudenvuoden aattona tuomassa onnea uskovaisille.
Kamakurassa voi tehdä pyhiinvaellusmatkan, jossa käydään kaikkien seitsemän Shichifukujinin jäsenen temppeleissä.
Intianvaris

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 41-43 cm, siipien kärkiväli 76-85 cm ja paino 245-362 g. Kooltaan se on variksen ja naakan väliltä. Höyhenpuku on kaksivärinen: naama, otsa, kurkku, pyrstö, selkä ja siivet ovat mustat, muut osat harmaita. Otsa on korkea ja nokka jykevä, pyrstö ja koivet pitkät. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Eteläaasialainen laji. Peräisin se on Intian niemimaalta, mutta on ihmisen mukana levinnyt Kaakkois-Aasiaan ja Pakistaniin sekä paikoitellen Arabian niemimaalle, Lähi-itään, Egyptiin ja Afrikan itärannikolle. Se on paikoin hyvin yleinen ja sen kanta on elinvoimainen. Se on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Laji on variksista parhaiten sopeutunut lähes täysin ihmisen seuralaiseksi. Se elää kylissä ja kaupungeissa ja asettuu sinne, missä keittotulen savu nousee. Se yöpyy parvina puissa, joten puuttomilta alueilta se puuttuu tai on vähälukuinen.

Lisääntyminen

Pesä sijaitsee usein puun latvassa muutaman metrin korkeudella. Intiassa laji pesii suurkaupunkien katujen varsilla rakennuksissa, valaisin- ja sähköpylväissä, nostokurjissa jne. Löyhä pesä on rakennettu risuista, muovista, kaapelinpätkistä, naruista yms. Molemmat puolisot keräävät rakennusaineita mutta vain naaras rakentaa. Naaras munii 2-6, tavallisesti 3-5 munaa. Haudonta-aika on 16-17 päivää. Molemmat puolisot hautovat, naaras pääosan. Poikasia hoitavat kummatkin emot, ja ne ovat lentokykyisiä 3-4 viikon ikäisinä. Variskäki (Eudynamys scolopaceus) loisii yleisesti intianvariksen pesissä ja varisemot hoitavat käenpoikaa samoin kuin omia poikasiaan.

Ravinto

Kaikkiruokainen. Se on varsin riippuvainen jätteistä, kalanperkeistä, ruuantähteistä, raadoista ynnä muusta ihmisen ylijäämästä. Syö myös hyönteisiä ja muita pikkueläimiä sekä viljaa.
Boston Charley

Boston Charley (1854–1873) oli modoc-soturi, joka otti osaa modoc-sotaan. Hän oli yksi niistä modoceista, jotka surmasivat Edward Canbyn. Lempinimensä Boston hän sai amerikkalaisilta kullankaivajilta, joiden mielestä hänellä oli vaaleampi iho kuin alueen intiaaneilla yleensä. Hän oli mukana amerikkalaisten ja modocien rauhanneuvotteluissa, joissa Edward Canby sai surmansa intiaanien luodeista. Hänet todettiin yhdeksi syyllisistä välikohtaukseen ja hänet hirtettiin yhdessä kolmen muun modocin kanssa Fort Klamathissa 3.10.1873.
Suzy Amis

Suzy Amis (s. 5. tammikuuta 1962 Oklahoma City, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli.
Hän toimi jonkin aikaa "80-luvun kasvoina"-valokuvamallina, jonka aikana hän näytteli elokuvassa Fandango. Amis muistetaan myös muun muassa elokuvista Epäillyt (1995) ja Titanic (1997). Titanicin kuvausten aikana hän tapasi nykyisen aviomiehensä James Cameronin. Cameron oli vielä naimisissa silloisen vaimonsa näyttelijä Linda Hamiltonin kanssa. Suzyllä ja Cameronilla oli suhde ja he myöhemmin menivät naimisiin 4. huhtikuuta 2000. Heillä on kolme lasta: Claire (s. 4. huhtikuuta 2001), Quinn ja Elisabeth Rose (s. 29. joulukuuta 2006). Suzylla on myös poika, Jasper, liitostaan Sam Robardsin kanssa.
Aarno Liuksiala

Aarno Elias Liuksiala (7. huhtikuuta 1903 Helsinki – 30. huhtikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen ylimetsänhoitaja, pilapiirtäjä ja sarjakuvien tekijä.

Henkilöhistoria

Liuksiala kuului tunnettuun Meurman–Liuksiala-sukuun, hänen isoisänsä oli valtiomies Agathon Meurman. Liuksialan vanhemmat olivat lehtori Werner Elias Liuksiala (Meurman) ja Klaara Elida Leistén.  Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1921 ja valmistui metsänhoitajaksi 1925. Hän työskenteli aluksi metsänhoitajana Suojärven ja Lieksan hoitoalueissa sekä Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen kokeiluhoitoalueissa. Pääuransa Liuksiala loi vuodesta 1934 keskusmetsäseura Tapion palveluksessa. Hän toimi Metsälehden toimitussihteerinä, vastaavana toimittajana ja kuvittajana vuoteen 1969, jolloin jäi eläkkeelle.
Liuksiala osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Talvisodassa hän palveli Turun laivastoasemalla ja jatkosodassa Hangon rintamalla, Valkjärven metsätalousupseerina sekä Kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston osastosihteerinä.

Taiteellinen toiminta

Liuksiala oli itseoppinut piirtäjä, joka teki suuren määrän vaakunoita, yritysten ja järjestöjen tunnusmerkkejä, exlibriksiä, julisteita, kirjankuvituksia, postikortteja yms. Hän piirsi karikatyyrejä monien järjestöjen ja yritysten merkkihenkilöistä.  Liuksiala aloitti piirtämisen jo 1920-luvulla Uuteen Suomeen sekä Veli Giovannin julkaisemaan Pilajutut-lehteen. Metsälehteen Liuksiala loi sarjakuvahahmoja kuten Metsä-Eemeli, Suurmöhlääjä Pöllinen ja Hoppu-Heikki. Ideat näihin sarjakuviin tulivat usein lehden lukijoilta.
Liuksiala käsikirjoitti ja ohjasi eräitä metsäteollisuuteen liittyviä mainos- ja opetuselokuvia, kuten Koko kansan asia (1949), Siemenestä tukkipuuksi (1951) sekä Metsä-Eemeli ja Pöllinen (1955).
Patrick Joseph Walsh

Patrick Joseph Walsh (s. 9. huhtikuuta 1931 Cobh) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. helmikuuta 1956 ja nimitettiin Down and Connorin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ros Crén titulaaripiispaksi 6. huhtikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cahal Brendan Daly, jota avustivat Gaetano Alibrandi ja William J. Philbin.
Walsh sai 18. maaliskuuta 1991 nimityksen Down and Connorin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 2008.
Santeri Ahlgrén

Jukka Santeri Ahlgrén (s. 1957) on suomalainen muusikko, näyttelijä ja viihdealan yrittäjä. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2007 Yle TV1:ssä esitetystä sarjasta Romano-tv.
Tuusulassa asuva Ahlgrén on yrittäjänä Tuusulalaisessa ravintola Pub Päämajassa ja on lisäksi ollut vuosia järjestämässä Hyrylässä pidettävää Montturock-festivaalia.   Ahlgrén on toista kauttaan Kokoomuksen edustajana Tuusulan kunnanvaltuustossa. Sinne hänet valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2004 kunnallisvaaleissa.  
Vuonna 2007 Ahlgrén sai parhaan esiintyjän Venla-palkinnon. Romano-tv:n lisäksi hän on esiintynyt vuonna 2009 sen jatko-osassa Manne maailmalla sekä 2012 valmistuneessa Hurriganes-yhtyeen 40-vuotisjuhladokumentissa.