google/wiki40b huggingface dataset:
Raymond Barre

Elämäkerta

Barre syntyi Réunionin saarella Intian valtamerellä ja opiskeli kotisaarellaan lakia, kunnes joutui armeijaan vuonna 1944. Hänet sijoitettiin tykistöyksikköön, joka ei kuitenkaan ennättänyt Madagaskaria pidemmälle ennen sodan päättymistä.
Myöhemmin Barre muutti Pariisiin, jossa opiskeli Sciences Possa. Hän väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistolta 1950. Ennen politiikkaan lähtemistään hän opetti taloustieteen professorina. Hän kirjoitti 1950-luvulla poliittisesta taloustieteestä oppikirjan, joka on vieläkin yleisesti käytössä.
Barre aloitti poliittisen uransa 1959 teollisuusministeriössä entisen professorinsa alaisuudessa. Barre ei ikinä liittynyt puolueeseen, mutta hänet liitettiin UDF:aan. Barre oli Euroopan talousyhteisön komissaarina talous- ja rahoitusasioissa 1967–1973 ja kommission yhtenä varapuheenjohtaja, jossa hän kehitti tulevan Euroopan unionin talouspolitiikkaa.
Ranskaan hän sai nimityksen ulkomaankauppaministeriksi 1976, kun maailmansotaa kestänyt kolmikymmenenvuotinen nousukausi oli hiipumassa. Seitsemän kuukautta myöhemmin presidentti Valéry Giscard d'Estaing nimesi ”Ranskan parhaana taloustieteilijänä” pitämänsä melko tuntemattoman Barren pääministeriksi ja hän piti samaan aikaan talousministerin paikkaa. Barren palatessa hän syrjäytti edellisen pääministeri Jacques Chiracin, mikä aloitti Ranskan oikeistoa 2000-luvulle asti jakaneen keskinäisen kilpailun. Barre luopui talousministerin salkusta 1978, mutta jatkoi pääministerinä Giscard d'Estaingin vaalitappioon asti.
1970-luvun talouskriisissä Barre otti käyttöön tiukkoja toimia inflaatiota vastaan ja julkisten menojen leikkaamiseksi, mikä johti tuhansiin irtisanomisiin. Vastineeksi tälle Chirac ja joukko hänen kannattajiaan erosi ja perusti oman oikeistopuolueensa RPR:n, kun Barre pysyi lähellä UDF:aa ja oli sen presidenttiehdokas 1988, vastassaan Chirac. Mahdollisesti oikeiston hajoamisen vuoksi sosialisti François Mitterrand valittiin uudelleen presidentiksi.
Barre vaikutti parlamentissa, jossa hän äänesti usein vasemmisto-opposition mukana Chiracia ja RPR:ää vastaan tuskastuttaen konservatiiviliittolaisensa. Hän oli myös kuuluisa torkahteluistaan parlamentissa. Hänet valittiin Lyonin pormestariksi 1995 ja hän jätti politiikan 2002.
Myöhempinä vuosina Barrea syytettiin antisemitismista. Hänen sanottiin vähätelleen vuoden 1980 synagogan pommi-iskua Pariisissa. Hän puolusti myös entistä virkamiestä Maurice Paponia, joka tuomittiin yhteistyöstä natsien kanssa sodan aikana.
Barre kuoli Pariisissa 83-vuotiaana.
Petri Viljanen (jalkapalloilija)

Ura jalkapalloilijana

PoPa:sta Hakaan loppuvuodesta 2005 siirtynyt Viljanen debytoi edustusjoukkueessa tulokaskaudellaan 2006. Mainiosti debyyttikaudellaan Jarkko Okkosen toppariparina pelannut Viljanen nousi hyvien otteidensa kautta aina Suomen olympiajoukkueeseen asti. Vuoden 2006 loppukesä kului reisivamman takia kuntosalin puolella takareittä kuntouttaessa . 
Vuoden 2007 Viljanen aloitti harjoittelun joukkueen mukana, mutta talvi sai ikävän alun, kun repeytynyt takareisi ei kestänyt harjoittelua. Näin  ollen maaliskuussa 2007, Viljasen takareisi operoitiin, ja edessä oli kuntouttamisjakso. Pelikentille hän pelasi kesäkuun lopussa kotipelissä AC Oulua vastaan. Viljasen huono tuuri jatkui UEFA Cupin ottelua edeltäneessä lämmittelyssä, kun vasemman nilkan nivelsiteet venähtivät pahasti. Juuri kun vammasta nopea toipuminen antoi mahdollisuuden ottelussa Tampere Unitedia vastaan Viljasen oikean nilkan nivelsiteet menivät poikki. Viljanen ehti kuntoutua vielä kauden neljään viimeiseen peliin ja kuului näissä avauskokoonpanoon. Vuonna 2007 Viljaselle kertyi loukkaantumisista johtuen vain 10 Veikkausliigaottelua sekä yksi esiintyminen UEFA Cupissa. 
Helmikuussa 2008 Viljanen matkusti 21-vuotiaiden maajoukkueen mukana Espanjan La Mangaan pelileirille. Siellä hän pelasi kahdesta pelistä ensimmäisen kokonaan, mutta toisessa pelissä istui vaihtopenkillä.
Joulukuussa 2009 FC Haka purki Viljasen pelaajasopimuksen yhteisymmärryksessä huonon taloudellisen tilanteen vuoksi. 21. joulukuuta 2009 Satakunnan Kansa kertoi Viljasen tehneen 1+1 vuotisen sopimuksen Porin Palloilijoiden kanssa.
15. toukokuuta 2009 Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Viljasen 40 pelaajan ehdokaslistalle, josta valittiin lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15. kesäkuuta - 29. kesäkuuta Ruotsissa pelattavaan EM-lopputurnaukseen.
Godefroy-Emile Mpwati

Godefroy-Emile Mpwati (13. huhtikuuta 1928 – 10. elokuuta 1995) oli brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. heinäkuuta 1961 ja nimitettiin Pointe-Noiren hiippakunnan piispaksi 5. kesäkuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emile Biayenda, jota avustivat André Fernand Anguilé ja Georges-Firmin Singha.
Mpwati erosi tehtävistään 1. syyskuuta 1988, jolloin hänet nimitettiin Muzuca in Proconsularin titulaaripiispaksi.
Suomalainen viittomakieli

Historia

Suomalaisen viittomakielen voidaan katsoa saaneen alkunsa 1800-luvun puolivälissä, kun Ruotsissa opiskellut suomalainen kuuro Carl Oscar Malm (1826–1863) perusti Suomen ensimmäisen kuurojenkoulun Porvooseen vuonna 1846. Malmin käyttämä ruotsalainen viittomakieli levisi suomalaisten kuurojen käyttöön ja eriytyi omaksi kielekseen. Suomen ensimmäinen kuurojen yhdistys perustettiin Turussa vuonna 1886. Albert Tallroth oli perustamassa viittä eri kuurojen yhdistystä ja myös Kuurojen Liittoa.
1800-luvun lopulla Suomessakin alettiin kuurojen opetuksessa suosia oralismia, eli puhemetodia, jonka myötä viittomakielen käyttö kiellettiin kouluissa jopa rangaistuksen uhalla. Oralismin mukaan kuurojen tuli oppia puhumaan ja hylätä viittomakieli. Oralismista seurauksena suomalainen viittomakieli ja suomenruotsalainen viittomakieli lähtevät erkaantumaan toisistaan. Kiellosta huolimatta kuurojen koulujen oppilaat jatkoivat viittomista salaa asuntoloissa. Viittomakielen käyttö jatkui sitten kuurojen yhdistyksissä. Viittomakielestä tuli yhteisön sisäinen kieli ja koulussa opittua puhekieltä käytettiin kun oltiin tekemisissä kuulevien kanssa.
Yhteiskunta alkoi suhtautua 1970-luvun jälkeen kuuroihin ja viittomakieleen myönteisemmin. Viittomakielestä tuli kuntoutuksen ja opetuksen apuväline ja sitä alettiin opettaa kursseilla kuurojen lasten vanhemmille. Vuonna 1979 tulkkipalvelu tuli osaksi invalidihuoltolakia ja vuonna 1995 viittomakieli sai perustuslaillisen aseman. Vuonna 1991 viittomakielisen opetuksen mahdollisuus kirjattiin peruskoululakiin.

Tutkimus

Suomalaisen viittomakielen tutkimus alkoi varsinaisesti Terhi Rissasen vuonna 1985 julkaiseman "Viittomakielen perusrakenne" -tutkimuksen myötä. Nykyään viittomakieltä tutkitaan muun muassa Kuurojen Liitossa ja Kotimaisten kielten keskuksessa.

Opiskelu

Viittomakieltä voi opiskella pääaineena Jyväskylän yliopistossa, joka tarjoaa myös viittomakielistä luokanopettajakoulutusta. Lisäksi Turun yliopistossa on mahdollista suorittaa viittomakielen ja kommunikaation perusopinnot.
Viittomakielen tulkkeja koulutetaan ammattikorkeakoulussa humanistisella ja kasvatusalalla. Tulkiksi voi opiskella Diakonia-ammattikorkeakoulun Turun yksikössä sekä Humanistisen ammattikorkeakoulun Helsingin ja Kuopion yksiköissä.
Viittomakielen ohjaajaksi voi opiskella Pohjois-Savon opistossa Kuopiossa, Rovala-Opistossa Rovaniemellä ja Turun kristillisessä opistossa.
Suomalaista viittomakieltä voi opiskella Kuurojen kansanopistossa.
Barista

Barista on italian kieltä ja tarkoittaa espresso- ja baarimestaria. Termi barista on lähtöisin italialaisesta perinteestä, joka on laajentunut muualle Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin italialaisten siirtolaisten mukana.
Italian ulkopuolella termi on vakiintunut tarkoittamaan espressopohjaisia juomia valmistavaa tarjoilijaa.
Kierikin keramiikka

Kierikin keramiikka 3500-3200 eaa. oli Pohjois-Pohjanmaalta Laatokalle ulottunutta Sisä-Suomalaista asbestikeramiikkaa, jossa jatkui vanhempi kampakeraamista perinnettä. Kierikin keramiikan yksi merkittävä asutuskeskittymä oli Iijoen suulla, ja sen luoneeseen kulttuuriin liittyi rikas esineistö. Kierikin jälkeen tuli Pöljän keramiikka, johon liittynyt esineistö oli köyhempää. Kierikin ja Pöljän keramiikkaa pidetään joskus saamelaisten tekemänä. Jätinkirkot, suuret kiviset aitaukset Perämeren rannoille liittyivät Kierikin ja Pöljän keramiikkoihin.

Kierikin keramiikka

Pohjoiseen/itäiseen Suomen kivikautiseen kulttuuriperinteeseen liittyvä Kierikin keramiikka vallitsi 3 500–3 200 eaa. Nimensä keramiikkatyyppi sai löytöpaikkansa Yli-Iissä sijaitsevan Kierikkisaaren mukaan. Kierikissä tehdyt kaivaukset 1960-luvulla paljastivat uuden asbestisekoitteisen keramiikkatyypin. Koristeena on harvassa kampaleimakoristeita. Kierikin keramiikka jatkaa tyypillisen kampakeramiikan traditiota. Astiat olivat usein erittäin suuria, jopa sata litraisia. Asbestikuiduilla suurista astioista saatiin huomattavasti kestävämpiä. Kierikin keramiikan aikaiset kaivauspaikat ovat varsin rikkaita, sillä löytöjen joukossa on usein mm. meripihkakoruja ja muita eksoottisia tuontitavaroita. Esiintymisalue on Pohjois-Pohjanmaalta Pohjois-Karjalaan. Kierikin keramiikka oli osin käytössä samaan aikaan sen jälkeen muotiin tulleen Pöljän keramiikan kanssa.
A. P. Arvelo

Armas Pietari Arvelo, sukunimi vuoteen 1906 Achrén (29. kesäkuuta 1886 Uskela – 13. lokakuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen vankeinhoitolaitoksen ylijohtaja.
Arvelon vanhemmat olivat maanviljelijä Magnus Achrén ja Johanna Kristina Ahlfors. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun reaalilyseosta 1906 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen alemman ja ylemmän hallintotutkinnon 1911 ja oikeustutkinnon 1913. Arvelo sai varatuomarin arvon 1916.
Arvelo oli Suomen senaatin palveluksessa 1911–1917, vankeinhoitohallituksen kanslistina 1917, senaatin kanslistina 1918 ja vankeinhoitohallituksen ja vankeinhoitoviraston ylijohtajana 1920–1945. Viimeksi Arvelo oli Helsingin panttilainakonttorin toimitusjohtajana 1946–1959. Hän oli vankilaoikeuden puheenjohtajana 1932–1945, Suomen Vankeusyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana 1920–1932 sekä useiden valtion komiteoiden puheenjohtajana. Arvelo oli myös Uudenmaan läänin vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana 1936–1948.
Arvelo oli naimisissa 1913–1959 kansakoulunopettaja Lempi Ihanelma Lehtiön (k. 1959) kanssa. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Ritva Arvelo ja poikansa puunsuojausalan uranuurtaja metsänhoitaja, ekonomi Teppo K. Arvelo (1916–2003).
Teija Auvinen

Teija Anita Auvinen (o.s. Lappalainen, s. 28. helmikuuta 1959 Oulu) on suomalainen näyttelijä.
Auvinen on yksi Tampereen Työväen Teatterin pitkäaikaisista näyttelijöistä. Hänen uusin näytelmänsä on Putoavia enkeleitä, joka sai ensi-iltansa syksyllä 2007. Teatterin lisäksi Auvinen on näytellyt myös jonkin verran televisiossa. Hän on esiintynyt muun muassa puolisonsa Tommi Auvisen ohjaamissa TV-sarjoissa Kaupungin kaunein lyyli (1990), Meidän isä (1990) ja Oppisopimuspelle Niko (1992).
Lebor Gabála Érenn

Lebor Gabála Érenn, nykyiiriksi Leabhar Gabhála Éireann ja englanniksi The Book of Invasions, on keskiaikainen kokoelma runo- ja proosamuotoisia irlantilaisia myyttejä. Kirja kertoo irlantilaisten alkuperästä ja Irlannin myyttisistä alkuasuttajista.
Lebor Gabála koottiin yhteen 1100-luvulla, mutta se perustuu jo 500–600-luvuilla luostareissa kirjoitettuihin Irlannin kansojen historiankirjoihin. Kirja kuvaa Irlannin myyttisiä valloituksia ennen vedenpaisumusta. Keskeisessä osassa on jumalten heimo Tuatha Dé Danann, joka tarinoiden mukaan asui Irlannissa ennen Milin poikia eli kelttejä. Keltit ajavat lopulta Tuatha Dé Danannin maanalaiseen valtakuntaan.
Kari K. Laurla

Kari Kalervi Laurla (27. heinäkuuta 1943 Helsinki – 10. helmikuuta 2006 Sysmä) oli Suomen tunnetuimpia heraldikkoja. Hän perusti 1970 Liehuvat värit -nimisen heraldiikkalehden ja suunnitteli lukuisia yhdistysten ja yhteisöjen tunnuksia ja lippuja. Hän oli vakaumukseltaan katolinen.
Lynchburgin taistelu

Tapahtumien kulku

David Hunterin johtamat joukot marssivat Lexingtonista kohti Lynchburgia, jossa sijaitsi Konfederaation hallussa olleita rautateitä, kanavia ja sairaala. Päästyään kaupungin laitamille 17. kesäkuuta Hunter joutui taisteluun, kun rautateitä pitkin Charlottesvillesta saapuneet Jubal Earlyn etujoukot tulivat puolustamaan kaupunkia. Hajanaisten yhteenottojen jälkeen Hunter päätti vetäytyä taistelusta seuraavana päivänä, koska hänen joukkonsa kärsivät varustepulasta.
Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä noin 900 miestä.

Seuraukset

Hunter veti joukkonsa Länsi-Virginiaan, minkä jälkeen Hunterin yksikkö oli käytännössä hyödytön lähes kuukauden ajan. Tämä avasi Shenandoahin laakson Konfederaation joukoille, jotka käyttivät tilaisuuden hyväkseen ja etenivät Marylandiin.
Prinssiparatiisilintu

Levinneisyys

Prinssiparatiisilintua tavataan Indonesiassa Waigeon ja Batantan saarilla. Laji on edelleen yleinen sopivissa elinympäristöissä, mutta se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi ja on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Karaman

Historia

Kaupungin paikalla oli muinoin heettiläisten kaupunki nimeltään Laranda. Perdikkas tuhosi kaupungin vuonna 322 eaa. ja myöhemmin uudelleen rakennetusta kaupungista tuli merkittävä merirosvojen keskus. Rooman ja Bysantin jälkeen kaupunkia hallinnoivat seldžukit. Fredrik I Barbarossa valloitti kaupungin kolmannella ristiretkellä vuonna 1190 ja siitä tuli Kilikian armenialaiskuningaskunnan osa, kunnes turkkilainen sotapäällikkö Karamanoğlu Mehmet Bey kaupungin 1256 ja nimesi sen itsensä mukaan Karamaniksi. Vuonna 1275 kaupungista tuli Karamanoğlun emiraatin pääkaupunki. Osmanit valloittivat Karamanin ja koko Karamanoğlun vuonna 1468.
Burunkäpinkäinen

Levinneisyys

Burunkäpinkäistä tavataan Burun saarella Indonesiassa. Laji on harvinainen ja paikallinen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Dracula: Resurrection

Juoni

On kulunut seitsemän vuotta siitä, kun Jonathan Harker onnistui kukistamaan Draculan. Mutta vaimo Mina alkaa käyttäytyä yhä levottomammin. Vanha veri vetää jälleen kohti Transylvaniaa. Eräänä päivänä Jonathanin palattua töistä kotiin hän löytää pöydältä vihkisormuksen ja kirjeen, jossa Mina kertoo lähteneensä Draculan puolisoksi. Jonathanin seikkailu alkaa majatalosta, josta hänen tulee selvittää tiensä Draculan linnaan. Linnassa Jonathan tapaa Dorko-nimisen naisen, joka sanoo tietävänsä, missä Mina on; Mina on linnan salaisessa tornissa, jota vartioivat Draculan demonimorsiamet. Päästäkseen torniin Jonathanin täytyy etsiä amuletti, jolla avata torni ja pelastaa Mina.
George Etherege

Sir George Etherege (n. 1635 – 10. toukokuuta 1692) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. Hänen työtään ovat komediat The Comical Revenge or, Love in a Tub (1664), She Would if She Could (1668) ja The Man of Mode or, Sir Fopling Flutter (1676).
Stardust (videopeli)

Pelaaminen

Peli on  Asteroids-klooni moderneilla muutoksilla, joita ovat muun muassa power-up-voimat, aluksen käyttämät suojakilvet, teknomusiikkiraita ja värien elävä käyttö.
Pelin tavoitteena on pelastaa Voi Levi -niminen prinsessa ilkeältä professori Schaumundilta. Lopputaistelu sijoittuu Imatra-nimiselle planeetalle. Kuuden ylhäältä päin kuvatun taistelukentän jälkeen pelikulma siirtyy aluksen taakse, jolloin alus siirtyy 3D-poimuajoon.

Kehitys

Pelin ohjelmoija Harri Tikkanen aloitti pelin kehittämisen vuonna 1992 harrastusprojektina yhden grafiikkarutiinin ympäriltä. Ennen julkaisua pelin koodia kirjoitettiin paljon uudelleen, ja ainoastaan esirenderöity grafiikka on jäljellä ensimmäisestä pelattavasta versiosta.
Peli käännettiin myös PC:lle, mutta ei alkuperäisten ohjelmoijien toimesta. Pelin vuonna 1995 ilmestynyt Atari ST -käännös oli poikkeuksellinen julkaisu sikäli, että se tehtiin myöhemmän STe-tietokonemallin ominaisuudet hyödyntäen.

Vastaanotto

Amiga Format -lehti antoi pelin uudelleenjulkaisulle pisteiksi 88%.
The One -lehti antoi pelille pisteiksi 91%.
Caymansaarten lippu

Caymansaarten lippu on Caymansaarten tunnus. Lipun mittasuhteet ovat 1:2. Lippu on otettu käyttöön 14. toukokuuta 1958. Lipussa on sinisellä pohjalla Britannian lippu ja saarten vaakuna. Vaakunassa on teksti ”He hath founded it upon seas” (Hän perusti sen merten päälle), mikä kunnioittaa saarten alkuperää. Vaakunassa on myös kolme tähteä, jotka kuvaavat Caymansaarten kolmea saarta. Vaakunassa on myös kilpikonna, ananas ja leijona.
Ennen vuotta 1999 vaakuna oli lipussa pienempänä ja sijoitettuna valkoiseen ympyrään. Vaikka lipun uusi versio on virallistettu vuonna 1999, Caymansaarten hallituksen verkkosivuilla virallisena lippuna esitellään vanha versio. Myös Caymansaarten olympiajoukkue käytti lipun vanhaa versiota muun muassa Lontoon olympialaisissa 2012.

Muut liput

Caymansaarten kauppalipussa on samat tunnukset kuin kansallislipussa, mutta pohjan väri on punainen. Lisäksi Caymansaarten kuvernöörillä on oma lippunsa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu, jonka keskelle on sijoitettu seppeleen reunustamaan valkoiseen ympyrään Caymansaarten vaakuna.
Mongolilaiset kielet

Mongolilaiset kielet on kolmentoista pääasiassa Keski-Aasiassa puhuttavan kielen muodostama kielikunta. Jotkut tutkijat ovat yhdistäneet mongolilaiset kielet turkkilaisten kielten ja tunguusikielten kanssa altailaiseksi kielikunnaksi, mutta nykyään kielikuntien välillä ei yleensä katsota olevan geneettistä yhteyttä, vaikka eri kielikuntien kielet typologisesti muistuttavatkin toisiaan.

Kielten historia

Mongolilaiskielten kehityksessä erotetaan kolme jaksoa:
I. Muinaismongolin kausi päättyi n. v. 1200. Tältä kaudelta ei ole kirjallisia muistomerkkejä, mutta on päätelty, että oli kaksi päämurretta, joista toisesta tuli kirjamongolin perusta.
II. Keskimongolin kaudelta (1200–1500) on paljon kielimuistomerkkejä. Tšingis-kaanin ja hänen jälkeisenä aikana mongoli oli jopa maailmankielen asemassa. Itämurteella kirjoitettuja dokumentteja on verraten paljon, ja länsimurteella on säilynyt arabialais- ja persialais-mongolilaisia sanastoja, joita muslimioppineet laativat 1200- ja 1300-luvulla. Etelämurteesta ei ole säilynyt kirjallisia jälkiä.
III. Nykymongolin kausi alkoi buddhalaisen renessanssin ja sen mukanaan tuoman runsaan kirjallisuuden myötä. Mongolit kääntyivät buddhalaisiksi n. v. 1575, minkä jälkeen ruvettiin kääntämään teoksia sanskritista, kiinasta ja tiibetistä. Nykykielet jakaantuvat itä- ja länsiryhmään.
Kirjamongoli oli itämongolien kirjakieli. Sitä käytettiin vain kirjoittamiseen, ja ero puhekieleen oli valtava jo sen alkukaudella, 1200-luvulla. 1900-luvun alussa kirjakieli oli edelleen sama kuin 1500- ja 1600-luvulla vakiintunut klassinen muoto; sanasto oli tosin olojen muuttuessa tietysti uudistunut. Tätä uiguurilais-mongolilaisella aakkostolla kirjoitettavaa kielimuotoa käyttävät yhä Kiinan puolen mongolit. Mongolian puolella alettiin käyttää vuoden 1950 jälkeen kyrillistä kirjaimistoa. Burjaatin ja kalmukin kieltä on kirjoitettu 1930-luvulta alkaen kyrillisin kirjaimin.

Tutkimus

Mongolikielten tutkimuksen eräs edelläkävijä oli suomalainen Gustaf Ramstedt. Mongolikielten ohella hän tutki myös korean ja japanin kieliä ja toimi muun muassa Suomen suurlähettiläänä Japanissa.
Seppo Pelttari

Seppo Viljo Pelttari (s. 24. heinäkuuta 1941 Alatornio) on torniolainen poliitikko, joka edustaa Suomen Keskustaa. 
Oikeustieteen kandidaatiksi Pelttari valmistui 1969 ja sai varatuomarin arvonimen 1974. Ennen täyspäiväiseksi poliitikoiksi ryhtymistään Pelttari toimi nimismiehenä Alatorniolla, Inarissa, Kolarissa ja Keminmaalla. Lisäksi hän oli lyhyehköjä aikoja verotoimiston, lääninhallituksen ja Tornion kaupungin palveluksessa.
Keskustan kansanedustajana Pelttari toimi 1983–1994, josta viimeisen istuntokauden toisena varapuhemiehenä. Lisäksi hän toimi Kansliatoimikunnassa, Lakivaliokunnassa, Suuressa valiokunnassa, Ulkoasiainvaliokunnassa ja  Valtiovarainvaliokunnassa kansanedustajan ollessaan.
Europarlamentaarikkona Pelttari oli 1995–1996. Europarlamentissa Pelttari oli liikenne- ja oikeusvaliokunnan jäsen. Muiden keskustalaisten tavoin hän kuului Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmään. 
Keskustapuolueessa Pelttari on toiminut aktiivisesti ollen puolueen puoluevaltuuskunnan jäsen vuodesta 1980, puoluehallituksen jäsen vuodesta 1999 ja puolueen Peräpohjolan piirin puheenjohtaja vuodesta 1981.
Lisäksi Pelttari on toiminut Finnairin ja Veikkauksen hallintoneuvostoissa. Pohjolan Sanomien hallituksen puheenjohtajana hän toimi 1987–1998. Hän oli valtakunnanoikeuden jäsen kaudella 2003–2007.
Pelttari on kahden lapsen isä ja asuu vaimonsa kanssa Torniossa.
Christian Kern

Elämä ja ura

Kern opiskeli Wienin yliopistossa sosiologiaa, valtiotiedettä ja viestintää. Hän työskenteli nuoruudessaan journalistina sekä parlamentissa ja liittokanslerinvirastossa. Vuonna 1997 hän siirtyi työskentelemään energiateollisuudessa ja pääsi kymmenen vuotta myöhemmin energiayhtiö Verbundin hallitukseen. Vuonna 2010 Kern nimitettiin Österreichische Bundesbahnen -rautatieyhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Hänen johdollaan ÖBB:ssä järjestettiin tutkimus yhtiön toiminnasta natsivallan aikana. Vuonna 2014 Kern valittiin Euroopan rautatieyhtiöiden yhteisön puheenjohtajaksi.
Kern valittiin liittokansleriksi ja sosiaalidemokraattien johtajaksi toukokuussa 2016, kun hänen edeltäjänsä Werner Faymann oli eronnut puolueensa heikon presidentinvaalimenestyksen vuoksi. Toukokuussa 2017 Kern hyväksyi ennenaikaisten parlamenttivaalien järjestämisen lokakuussa 2017 riitaannuttuaan hallituskumppaninsa ÖVP:n kanssa.