google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksi Hämäläinen

Ura

Hämäläinen on Suonenjoen Kiekko-Karhujen kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Warkiksen ja Pieksämäen Pallo-Seppojen yhdistelmäjoukkueeseen kaudeksi 2010–2011. Hän oli C-nuorten I-divisioonan karsintasarjassa joukkueen paras pistemies tehoilla 7+7=14. Hämäläinen voitti kauden päätteeksi C-nuorten II-divisioonan pronssia. 
Kaudeksi 2011–2012 Hämäläinen siirtyi Kalevan Pallon B2-junioreihin. Hän nousi joukkueen kapteenistoon. Hämäläinen voitti koko B2-nuorten SM-karsintojen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+19=32. Runkosarjan pistepörssissä hän sijoittui tehoilla 19+25=44 toiseksi edellään vain TPS:n Matias Lehtonen. Hämäläinen voitti myös B2-nuorten SM-sarjan jäähypörssin 88 minuutillaan. Myös kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli KalPan paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+3=4. Kaudella 2012–2013 Hämäläinen oli 22 osumallaan KalPan B-nuorten paras maalintekijä Niko Hirvosen kanssa. Kaudella 2013–2014 hän oli seuran A-nuorten paras syöttäjä 21 syöttöpisteellään.
Kaudella 2015–2016 Hämäläinen nousi KalPan SM-liigamiehistöön. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 3. syyskuuta 2015 vieraissa norjalaista Stavanger Oilersia vastaan. SM-liigadebyyttinsä Hämäläinen teki 29. syyskuuta 2015 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.52 minuuttia. Hämäläinen pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 28 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä sekä kaksi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin KalPan A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Hämäläinen oli tehoilla 17+24=41. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Topi Piipposen kanssa. Hämäläinen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Hämäläinen siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Iisalmen Peli-Karhujen riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi runkosarja- ja yhden CHL-ottelun lainalla KalPassa. Kaudella 2017–2018 Hämäläinen nousi IPK:n varakapteeniksi. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+7=8.

Muuta

Hämäläisen isoveli Aatu pelaa hänen joukkuetoverinaan IPK:ssa. Aatu on pelannut pudotuspelit mukaan lukien urallaan 200 SM-liigaottelua.
Pekka Rautakallio

Ura valmentajana

Ensimmäisen tuntuman valmentamiseen Rautakallio sai syksyllä 1990 ryhtyessään Kiekko-Espoon B-junioreiden valmentajaksi. Tämä pesi kesti vain vuoden verran. Kaudella 1993–1994 Rautakallio nosti valmentamansa sveitsiläisen Rapperswill-Jonan pääsarjatasolle NLA-liigaan. Tämän jälkeen hän valmensi seuraa vielä seuraavatkin neljä kautta. 
Kaudelle 1998–1999 Rautakallio nimettiin Espoon Bluesin päävalmentajaksi, mutta pesti päättyi ennenaikaisesti irtisanomiseen jo 28. marraskuuta.
Seuraavaksi kaudeksi Rautakallio palasi Sveitsiin, ensiksi kahdeksi vuodeksi Bernin päävalmentajaksi ja tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi Zürichiin. Neljän vuoden Sveitsin rupeaman jälkeen Rautakallio kutsuttiin takaisin Espoo Bluesiin korvaamaan potkut saanut Hannu Virta joukkueen päävalmentajana.
Kaudelle 2005–2006 Rautakallio palasi jälleen Sveitsiin, HC Ambri-Piottan päävalmentajaksi. Kaksivuotinen pesti päättyi irtisanomiseen jälkimmäisen kauden puolivälissä ja hänet korvasi kanadalainen, myös pitkään Sveitsissä valmentanut Larry Huras
Tämän jälkeen Rautakallio piti kaksi vuotta taukoa valmentamisesta, kunnes tarttui tilaisuuteen ryhtyä kasvattajaseuransa Ässien valmentajaksi tuomaan ryhtiä ja kokemusta joukkueen tekemiseen muutaman vuoden rämpimisen jälkeen. Porissa Rautakallio viihtyi sillä erää kaksi kautta ennen kuin luovutti vetovastuun kakkosvalmentajalleen Karri Kivelle siirtyen itse uusien haasteiden pariin. Huhtikuussa 2011 hänet valittiin KHL:n Riian Dinamon päävalmentajaksi. Rautakallion alaisuudessa Dinamo selviytyi ensimmäisellä kaudella konferenssin puolivälieriin. Toinen kausi päättyi kuitenkin kesken ja Rautakallio irtisanottiin tehtävästään 5. marraskuuta 2012 Dinamon ollessa KHL:n läntisen konferenssin viimeisenä.
KHL-jakson jälkeen Rautakallio piti jälleen hetken aikaa taukoa valmentamisesta kunnes kutsuttiin jälleen Poriin kaksivuotisella sopimuksella korvaamaan potkut saanut Pekka Virta. Rautakallio itse sai potkut Ässistä 10. helmikuuta 2016.

Muuta

Suomen Jääkiekkomuseo on aateloinut Rautakallion Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 91. Hänen mukaansa on nimetty vuosittain SM-liigan parhaalle puolustajalle myönnettävä Pekka Rautakallio -palkinto.
Jääkiekon ohella Rautakallio pelasi myös jalkapalloa Musan Salamassa ja Porin Ässien jalkapallojoukkueessa.
Kärcher

Historia

Kärcherin perusti keksijä Alfred Kärcher (1901–1959) vuonna 1935 Stuttgart-Bad Cannstattiin. Vuonna 1939 yrityksen pääkonttori muutti nykyiseen sijaintiinsa Winnendeniin. Ensimmäinen Kärcherin painepesuri luotiin vuonna 1950. Alfred Kärcherin kuoltua vuonna 1959 Irene Kärcher jatkoi yritystä aina kuolemansa asti vuoteen 1989.
Vuonna 1974 yrityksen väri vaihdettiin sinisestä keltaiseksi.
Rutger von Ascheberg

Rutger von Ascheberg (1621–1693) oli Ruotsin sotamarsalkka. Hän astui Ruotsin palvelukseen ja oli vuonna 1639 ratsumies Johan Banérin joukoissa. Vuoteen 1646 mennessä hän oli kohonnut ratsumestariksi. Ascheberg oli oman rykmentinsä komentaja 1659 ja ratsuväen kenraalimajuri 1664. Hänet korotettiin vapaaherraksi 1673 ja vuonna 1678 hänestä tuli sotamarsalkka. Aschebergistä tuli Skoonen kuvernööri vuonna 1680 ja kreivi 1687.
Andrea Stramaccioni

Ura

Stramaccioni pelasi nuorena jalkapalloa Bolognassa, mutta hänen uransa päättyi pahaan polvivammaan jo aikaisin. Loukkaantumisen jälkeen Stramaccioni ryhtyi valmentajaksi. Vuonna 2005 AS Roma palkkasi hänet juniorivalmentajaksi. Internazionaleen hän siirtyi kesällä 2011, kun hänet palkattiin seuran alle 20-vuotiaiden joukkueen (Primavera) valmentajaksi. Ensimmäisellä kaudellaan Stramaccioni johdatti Interin juniorit NextGen Series -turnauksen mestariksi.
Maaliskuussa 2012 Stramaccioni nostettiin Internazionalen päävalmentajaksi potkut saaneen Claudio Ranierin tilalle. Stramaccionin johdolla Internazionale paransi otteitaan kevään viimeisissä otteluissa ja nousi Serie A:ssa kuudenneksi selviten mukaan Eurooppa-liigaan kaudelle 2012–13. Seurajohto oli tyyvyäinen Stramaccionin työhön ja kauden jälkeen hän allekirjoitti kesään 2015 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa.  Ensimmäinen kokonainen kausi 2012/13 Interin peräsimessä ei sujunut odotusten mukaisesti. Seura ei kyennyt kamppailemaan mestaruudesta, eikä edes kärkisijoista Serie A:ssa. Kausi päättyi lopulta yhdeksänteen sijaan ja Inter jäi europelien ulkopuolelle. Kauden jälkeen Stramaccioni sai potkut tehtävästään. 
Kesäkuun alussa 2014 kerrottiin Stramaccionin aloittavan Udinese Calcion päävalmentajana. Kausi oli Stramaccionin suojateille vaikea ja Udinese säilytti vaivoin sarjapaikkansa ollen lopulta liigassa sijalla 16. Kauden jälkeen Udinese purki valmentajan sopimuksen. 
Marraskuussa 2015 Stramaccioni allekirjoitti vuoteen 2017 ulottuvan sopimuksen Kreikan Superliigassa pelaavan Panathinaikosin kanssa. Stramaccioni luotsasi Panathinaikoksen Kreikan liigassa runkosarjan toiseksi, mutta joukkue hävisi Olympiakosille peräti 30 pistettä. Europelikarsinnoissa Panathinaikos jäi PAOK FC:n taakse ja selvisi Eurooppa-liigan karsintoihin. Kaudella 2016/17 Panathinaikos taisteli jälleen kärkipään sijoituksista, mutta ero Olympiakosiin kasvoi jo syyskauden aikana suureksi. Joulukuun alussa 2016 Stramaccioni jätti tehtävänsä Panathinaikosin pudottua Kreikan cupissa OFI Kreetalle.
Toukokuun lopussa 2017 Stamaccioni allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen AC Sparta Prahan kanssa. Spartan kausi sujui Stramaccionin alaisuudessa odotuksia heikommin. Belgradin Punainen tähti pudotti Spartan Eurooppa-liigasta kolmannella karsintakierroksella. Tie katkesi myös Tšekin cupissa jo neljännelle kierrokselle. Seurajohto erotti Stramaccionin maaliskuussa 2018. Taustalla oli pettymys seuran tuloksiin.
M/S Emma Mærsk

Tekniset tiedot

Pituutta Emma Mærskilla on 397,7 metriä, leveyttä 56,4 metriä ja syväys on 15,5 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus, GT) on 170 794 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus, NT) 55 396. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 156 907 tonnia. Laivan huippunopeus on 23 solmua.
Laivan pääkoneena on yksi HSD-Wärtsilä-Sulzer RTA96-C dieselmoottori, joka kehittää 80 080 kilowatin tehon.

Käyttöhistoria

Rakennustöiden aikana, kesäkuussa 2006, telakalla sattui tulipalo, joka myöhästytti aluksen luovutusta, vaikka palo saatiin sammumaan hetkessä. 12. elokuuta alus luovutettiin A.P. Møller-Mærsk Gruppenin omistukseen, joka rekisteröi sen Tanskan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Taarbæk. Samana päivänä Ane Maersk Mc-Kinney Uggla kastoi laivan. 8. syyskuuta Emma Mærsk aloitti Maersk Linen liikenteessä.
Helmikuussa 2013 alus sai vuodon ja sähkökatkon (blackout) Suezin kanavassa. Alus hinattiin Port Saidiin, jossa vuoto paikallistettiin peräohjauspotkuritunneliin. Koko 13 500 kontin lasti jouduttiin lastaamaan uudelleen toisiin aluksiin. Alus hinattiin edelleen Palermoon korjattavaksi. Maaliskuussa kertoi ruotsalainen Sjöfartstidnigen että vuoto aiheutui ilmeisesti rakennevirheestä. Korjauskustannusten arvioidaan nousevan jopa 40 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin.
Nikolai Patrušev

Nikolai Platonovitš Patrušev (ven. Николай Платонович Патрушев, s. 1951) oli Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n päällikkö vuoden 1999 elokuusta toukokuuhun 2008. Tämän jälkeen hän siirtyi presidentinhallinnon keskeiseen virkaan Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteeriksi.
Patrušev on alkujaan laivanrakennusinsinööri. Hän toimi KGB:ssä vuodesta 1975. Hänestä tuli Sergei Stepašinin johtaman silloisen FSK:n sisäisen turvallisuuden osaston johtaja 1994. Kun Stepašin erosi 1995, Patruševista tuli FSB:n organisaatio- ja tarkastusosaston varajohtaja. Toukokuussa 1998 Patruševista tuli presidentin henkivartijoiden valvontayksikön johtaja, ja lokakuussa 1998 FSB:n varajohtaja. Presidentti Boris Jeltsin nimitti Patruševin FSB:n johtoon 9. elokuuta 1999. Hän oli virassa toukokuuhun 2008 asti. Patruševin arvellaan olevan yksi niistä muutamista henkilöistä, joilla oli eniten valtaa Venäjällä.
Patrušev on sotilasarvoltaan kenraali. Hänelle on myönnetty Venäjän federaation sankarin arvonimi hänen ansioistaan toisessa Tšetšenian sodassa vuonna 2003. Hänellä on lakitieteiden tohtorin tutkinto. Patrušev on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Steven Reiss

Steven Reiss oli psykologian ja psykiatrian professori Ohio State Universitystä USA:sta. Hän valmistui 1968 Dartmouth Collegesta kunniamaininnalla ja 1972 psykologian tohtoriksi Yalen yliopistosta. Social Science Citation Indexin mukaan professori Reiss oli yksi vaikutusvaltaisimmista tutkijoista maailmassa, ja hän oli erikoistunut  henkiseen jälkeenjääneisyyteen ja kehitys­häiriöihin (engl. mental retardation and development disabilities, MR/DD). 
Professori Reiss toi julki vaikutusvaltaisia uusia ideoita. Hänen ajatuksensa "diagnostisesta varjostuksesta" vaati huomiota psykiatristen oireiden alidiagnosointiin ihmisillä, jotka kärsivät MR/DD -ongelmista. Hänen tutkimuksensa auttoi dokumentoimaan miljoonan alihoidetun ja voimattoman amerikkalaisen potilaan tarpeet, jotka kärsivät niin henkisestä jälkeenjääneisyydestä kuin mielen­terveydellisistä sairauksista.
Professori Reiss kehitti yhdessä Harvardin yliopiston professorin Richard McNallyn kanssa konseptin pelkoherkkyydestä (engl. anxiety sensitivity, AS), jonka ytimessä on oletus siitä, että pelko motivoi ihmisiä eri tavoin. PsychInfon mukaan tämä teoria on poikinut yli 400 vertaisarvioitua tutkimusta. Tutkimusten tulokset ovat osoittaneet, että on mahdollista huomata taipumus paniikkihäiriöön vuosia ennen oireiden ilmeentymistä. USA:n armeija on soveltanut AS-teoriaa löytääkseen ne alokkaat, jotka todennäköisimmin joutuisivat paniikkiin ensitaistelun aiheuttaman stressin johdosta. Professori Reiss on soveltanut AS-teoriaa myös kaksoisdiagnosointiin.
Professori Reiss kehitti ainoan persoonallisuustestin, joka perustuu ihmisten omiin näkemyksiin siitä, mikä heitä motivoi, Reissin motivaatioprofiilin (RMP). RMP on ensimmäinen tieteellisesti kehitetty ja validi ihmisen yksilöllisiä motiiveja mittaava testi. Reissin mukaan ihmisiä motivoi 16 elämän perusmotiivia (engl. life motives). Kullakin ihmisellä on täysin yksilöllinen motivaatioprofiili, koska nämä eri motiivit vaikuttavat heissä eri tavoin. Reissin motivaatio­profiilia käytetään työkaluna mm. itsetuntemuksen parantamisessa, ihmisten ja tiimien johtamisessa, stressinhallinnassa, urheiluvalmennuksessa ja ura- ja opinto-ohjauksessa.  
Reissin motivaatio­profiiliin liittyen Steven Reiss julkaisi useita artikkeleita ja kolme kirjaa, joiden nimet ovat ”Who am I? The 16 Basic Desires that Motivate Our Actions and Define Our Personalities” (2000), ”The Normal Personality: A New Way of Thinking About People” (2008) sekä vuonna 2015 ilmestynyt "The 16 Strivings for God: The New Psychology of Religious Experiences". 
Steven Reiss menehtyi 28. lokakuuta 2016 kotonaan Ohiossa Yhdysvalloissa.
Lappeenrannan joukkomurha

Lappeenrannan joukkomurha tapahtui 25. huhtikuuta 1918 Suomen sisällissodassa. Lappeenrannan punakaartin etsivä osasto ja joukko porilaisia punakaartilaisia ampuivat 23 valkoista vankia Saimaan jäälle, ja upottivat ruumiit avantoon ennen kuin punakaarti poistui kaupungista. Kuolemantuomion miehille oli Marko Tikan mukaan antanut Lappeenrannan punakaartin tiedusteluosaston päällikkö Emil Kuutti. Teloitusta johtivat punaiset etsivät Ernesti Palen ja Viktor "Viki" Kääriäinen sekä komissaari Antti Kuukka. Yksi teloitettavista, maanviljelijä Matti Mansikka haavoittui käteen ja onnistui pakenemaan. Valkoiset teloittivat ampujista ainakin Palenin ja Kuukan kesällä 1918.
Eläkeläiset (yhdistys)

Eläkeläiset ry on vuonna 1959 perustettu Suomen vanhin valtakunnallinen eläkeläisjärjestö. Se toimii eläkeläisten edunvalvojana, sosiaalisena yhteenliittymänä ja erilaisen kansalaistoiminnan foorumina. Eläkeläiset ry. muodostuu 14 aluejärjestöstä ja 220 paikallisyhdistyksestä, joissa on yhteensä 29 000 jäsentä. Järjestö julkaisee seitsemän kertaa vuodessa ilmestyvää Eläkeläinen-lehteä (1963–), jonka päätoimittaja on Jan Koskimies.
Eläkeläiset ry on mukana Eläkeliittojen etujärjestö EETU ry:ssä. EETU on eläkeläisjärjestöjen yhteistyöelin ja keskittyy eläkeläisten valtakunnalliseen edunvalvontaan.
Yhdistys oli aiemmin lähellä kansandemokraattista työväenliikettä. Nykyisin se määrittelee itsensä puolueisiin sitoutumattomaksi eläkeläisten etujen puolustajaksi ja yhdessäolojärjestöksi. Yhdistys kuuluu kuitenkin vasemmistoliittoa lähellä olevaan Kansan Sivistystyön Liittoon ja sen puheenjohtajina ovat toimineet kesään 2008 saakka Timo Laaksonen, joka edeltäjänsä Juhani Vähäkankaan tavoin toimi aiemmin myös SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana. Toukokuussa 2015 järjestön puheenjohtajaksi valittiin samana vuonna eduskunnasta jättäytynyt vasemmistoliiton Martti Korhonen.
Nurmo

Historia

Nurmon kirkonkylä on muotoutunut vuonna 1779 valmistuneen Nurmon kirkon läheisyyteen. Vanhoissa ruotsinkielisissä asiakirjoissa Nurmo-nimestä on käytetty myös ruots.   kirjoitusasua Nurmå.
1590-luvun alusta Nurmo kuului itsenäisen Lapuan hallintopitäjään. Suur-Lapuaan kuuluivat Kauhavan, Härmän, Kuortaneen, Nurmon ja Töysän kappelit.

Nurmon pelttarit

Nurmon kotiteollisuusaloista valtakunnallisestikin merkittävä oli metallituotteiden valmistus valamalla. Tuotteiden raaka-aineena käytettiin pronssia ja messinkiä, joiden kansanomainen yhteisnimitys oli vaski. Nurmossa vaskenvalajia kutsuttiin pelttareiksi. Vaskesta valettiin eniten kulkusia ja soivia kelloja aisakelloista vellikelloihin sekä hevosvaljaiden osia.
Vanhimpia merkittäviä pelttareita olivat Ilmajoen Könnin mestareilta oppinsa saaneet Jaakko Ojala (Kantolan seppä) ja kelloseppänäkin toiminut Juho Jaskari (Typpälehen seppä) sekä isältään oppinsa saanut metallialan monitaituri Juha Kaunismäki. Hän aloitti valutyöt jo 13-vuotiaana ja lähti 20-vuotiaana täysinoppineena valajana hakemaan lisäoppia Peräseinäjoen monitaitoiselta Salomon Ala-Kortesmaalta, joka valutöiden lisäksi oli hopea- ja kultaseppä ja teki pyssyjäkin. Myöhemmin Juha Kaunismäki tekikin kellosepille kellojen kuoria. Vuosisadan lopulla hän teki myös yksi- ja kaksipiippuisia pistooleja sekä revolvereja. Kaunismäki opetti valajan työn ainakin seitsemälle oppipojalle. 
Vilkkaimmillaan Nurmon vaskenvalanta oli 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä, jolloin työtä riitti parillekymmenelle pelttarille. Välittäjät kuljettivat työn tuloksia myytäväksi aina Itä-Suomeen saakka. Paluukuormana välittäjät toivat valajille romumetallia raaka-aineeksi. Pelttarit toimivat 1890-luvun alkuun saakka myös teollisuuden alihankkijoina toimittamalla Seinäjoella sijaitsevalle Östermyran ruutitehtaalle mustaruutirakeiden hionnassa käytettäviä pieniä metallikuulia.
1900-luvulla Nurmon valutuotanto väheni. Pentti Virrankoski arvelee syyksi toisaalta hevoskulttuurin taantumista ja toisaalta messinkituotteiden teollisen valmistuksen tehokkuutta. Nurmon viimeiset merkittävät pelttarit työskentelivät vielä vuonna 1940.

Hyöty sijainnista

Johtuen sijainnistaan aivan Seinäjoen kaupungin vieressä Nurmo oli voimakkaasti kasvava muuttovoittoinen kunta 1960-luvulta alkaen ja siksi juuri siellä oli Etelä-Pohjanmaan kuntien nuorin ikärakenne. Yksi Nurmon kasvun mahdollistaneista asutuskeskuksista oli Hyllykallio.

Muuta

Nurmon alueen perinneruoka on uunissa paistettu ohrajauhotaikinasta tehty pannukakku, ohorakropsu. Alueella toimii hyvin aktiivinen kotiseutuyhdistys Nurmoo-seura, joka ylläpitää Nurmon museota. Seuralla ja Nurmon Leijonilla on myös jokavuotinen yhteishanke eli Nurmon Joulu -lehti.

Urheilu

Nurmo yhdistetään lukuisiin urheilijoihin ja urheiluseuroihin.

Ruokakulttuuri

Nurmon pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla maitokropsu.
Agnes Pockels

Nuoruus ja opiskelu

Agnes Pockels syntyi vuonna 1862 Itävallan keisarikuntaan kuuluneessa Venetsia, jossa hänen isänsä palveli keisarillista armeijaa. Sairastelu kuitenkin pakotti isän jäämään vuonna 1871 eläkkeelle, jolloin Pockelsit muuttivat Braunschweigiin.
Agnes Pockels osoitti kunnallisessa tyttöjen yläkoulussa kiinnostusta luonontieteisiin ja olisi halunnut jatkaa opintoja yliopistossa, mutta saksalaiset yliopistot eivät vielä hyväksyneet naisia oppilaikseen. Hänen veljensä Friedrich opiskeli Göttingenin yliopistossa ja hoiti siskolleen oppikirjoja itseopiskelua varten.

Tutkimustyö

Pockels oli naimaton ja joutui huolehtimaan sairaista vanhemmistaan, minkä takia hän käytti paljon aikaa ruoanlaittamiseen ja siivoamiseen. Hän kiinnostui siitä, miten esimerkiksi saippua vaikutti veden pintajännitykseen. Pockels teki vuonna 1881 ensimmäiset tutkimuksensa pintajännityksestä ja rakennutti mittalaitteiston.
Kun Pockels luki vuonna 1890 artikkelin, jossa kuvattiin englantilaisen Lordi Rayleighin tekemistä kokeista, hän päätti lähettää veljensä innostamana Rayleighille omista tutkimksistaan. Rayleigh innostui tekstistä, ja se julkaistiin Nature-lehdessä. Se käynnisti Pockelsin tieteellisen uran, ja hän julkaisi seuraavien vuosien aikana useita muitakin artikkeleita. Lisäksi hän kävi kirjeenvaihtoa monien fyysikoiden kanssa.
Pockelsin mahdollisuudet saada tieteellistä kirjallisuutta ja tehdä tutkimusta heikkenivät vuoden 1918 jälkeen. Hän julkaisi vielä tämänkin jälkeen kuitenkin vielä pari tutkimusta.

Tunnustukset viimeisinä vuosina

Pockelsin työn arvo alettiin tunnustaa 1930-luvulla. Hän sai muun muassa 1932 Braunschweigin yliopiston kunniatohtoriuden. Hänen työnsä nähdään sekä fysiikan että kemian haaraksi lukeutuvan pintatieteen pioneerina. Vielä 1800-luvun lopulla pinnoista tiedettiin vain hyvin vähän, mutta Pockels pystyi omalla laitteellaan mittaamaan veden pintajännitteen ja havaitsemaan, että epäpuhtaudet, kuten saippua, steariinihappo tai oliiviöljy, heikentivät pintajännitystä.
Warkauden Jalkapalloklubi

Historia

Seura syntyi perinteisten varkautelaisten jalkapalloseurojen, Warkauden Pallo -35:n ja Varkauden Työväen Palloilijoiden yhdistyessä vuonna 2000. Fuusion yhteydessä VarTP:n ja WP-35:n junioritoimintoja jatkamaan perustettiin 2001 erillinen junioriseura, WJK Juniorit (WJK).
Kaudella 2002 Warkaus JK voitti Kakkosen itälohkon ja pääsi karsimaan sarjanoususta Ykköseen. Kaksiosaisessa karsintaottelussa varkautelaiset joutuivat kuitenkin taipumaan Viikingeille.
Vuonna 2008 Warkaus JK voitti Suomen cupin pikkufinaalin ja sijoittui Kakkosen A-lohkossa toiseksi tasapistein FC Kuusankosken kanssa jääden viiden pisteen erolla lohkovoittaja Klubi 04:n taakse.
Vuonna 2009 Warkaus JK voitti ensimmäisen kerran historiansa aikana Työväen urheiluliiton cupin lopputurnauksen. Kakkosessa Warkaus JK sijoittui neljänneksi tasapistein toiseksi sijoittuneen Käpylän Pallon ja kolmanneksi sijoittuneen Gnistanin taakse. Warkaus JK:n Samuli Kaivonurmi voitti Kakkosen maalipörssin viimeisteltyään 24 maalia.
10-vuotisjuhlakausi 2010 lähti Klubin osalta käyntiin TUL:n CUP:n mestaruutta puolustaen. Tuloksena oli nippu loukkaantumisia ja toinen sija FC KooTeePeen viedessä pokaalin. Kakkosen kauteen lähdettiin hyökkäyspään olennaisesti heikennyttyä maalitykki Samuli Kaivonurmen palattua Veikkausliigan Kuopion Palloseuran riveihin. Kausi alkoi kohtalaisen vahvasti ja A-lohkon kärkisijat olivat tähtäimessä vielä juhannuksen jälkeenkin. Kuitenkin loppukesästä, loukkaantumisten säestäessä, jotain tapahtui henkisellä puolella ja sarjasijoitus alkoi valua kohti putoamiskamppailua. Loppujen lopuksi Klubi väisti karsijan paikan vasta viimeisellä kierroksella sijoittuen Kakkosen A-lohkon yhdenneksitoista. Sijoitus oli seuran historian huonoin. Joukkueen paras maalintekijä oli Dimitri Klimov yhdeksällä osumalla, Jukka Kytölä hyvänä kakkosena seitsemällä maalilla.
Kausi 2011 käytiin Klubin osalta läpi lähestulkoon samaan malliin kuin edellinenkin. Juhannukseen asti keikuttiin kärkisijoilla, jonka jälkeen taas mahalaskua aivan viime kierroksille asti. Edelliskauteen oleellisina eroina oli valmentajan vaihtuminen kesken kauden mikkeliläiseen Timo Vehviläiseen, sekä se että sarjapaikka saatiin pidettyä omin voimin, eikä muiden avustuksella. Lopullinen sijoitus Kakkosen C-lohkossa oli kymmenes. Parhaina maalintekijöinä Dimitri Klimov 13:lla ja Tommi Lankinen kymmenellä osumalla. Klimovista tuli täten seuran historian paras maalintekijä.
Elokuussa 2012 Warkaus JK:n piti pelata Torniossa sarjaottelu TP-47:a vastaan. Seura kuitenkin ilmoitti edellisenä iltana luovuttavansa ottelun, koska joukkueella ei ollut riittävästi pelaajia. Suomen Palloliiton kilpailumääräysten mukaan ottelusta luopunut joukkue suljetaan sarjasta ja sen pelaamat ottelut mitätöidään. Palloliitto sulki Warkaus JK:n sarjasta 15. elokuuta 2012.
Warkaus JK jatkaa kaudella 2013 Itä-Suomen piirin Nelosessa.
Marcus Furius Camillus

Marcus Furius Camillus (300-luku eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Tiedot Camilluksen elämästä ovat sekoitus historiaa ja myyttiä. Livius kutsui Camillusta Rooman toiseksi perustajaksi.
Camillus valtasi Vejin etruskikaupungin vuonna 396 eaa. ja Faleriin kaupungin pian tämän jälkeen. Kerrotaan että Camillus karkotettiin Roomasta koska kaupunkien valtauksessa saatu saalis jaettiin epäreilulla tavalla. Camillus pakeni Ardeaan. Tarinan mukaan hänet valittiin diktaattoriksi sen jälkeen kun gallialaiset olivat ryöstäneet Rooman vuonna 390 eaa. Camillus kukisti gallialaiset ja otti takaisin heidän Roomasta ryöstämänsä kullan. Tämän tarinan todenperäisyydestä ei ole tietoa.
Camilluksella oli suuri rooli plebeijien ja patriisien välisen kiistan selvittelyssä. Camillus uudisti myös Rooman armeijaa. 380-luvulla eaa. Camillus kukisti eekvit ja volskit. 367 eaa. Rooman plebeijien ja patriisien välien kiristyessä Camillus vannoi rakentavansa temppelin Concordia-jumalattarelle. Temppeli rakennettiin Capitolium-kukkulan juurelle. Perimätiedon mukaan Camillus kuoli 82-vuotiaana ruttoon vuonna 365 eaa.
Hard Candy (elokuva)

Juoni

14-vuotias tyttö Hayley Stark tapaa 32-vuotiaan valokuvaajan, Jeffin, Internetissä. He päättävät tavata läheisessä kahvilassa, mistä seuraa matka Jeffin kotiin. Jeff, jota Hayley luulee pedofiiliksi, saa kuitenkin huomata, että Hayley ei olekaan niin viaton kuin miltä aluksi vaikuttaa.