google/wiki40b huggingface dataset:
Mats Rosseli Olsen

Seuraura

Rosseli Olsenin kasvattajaseura on Furuset I.F., jonka kakkosjoukkueessa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana kaudella 2007–2008 Norjan I-divisioonassa. Kaudeksi 2008–2009 17-vuotias Rosseli Olsen nousi Furusetin GET-liigajoukkueeseen, jossa tulokaskausi toi 44 runkosarjaottelussa tehot 10+10=20. Ne riittivät joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin toiseen sijaan. Hänen edellään oli molemmissa vain Marius Mathisrud. Furuset putosi kauden päätteeksi kuitenkin I-divisioonaan.
Furusetin pudottua I-divisioonaan Rosseli Olsenin pääsarjaura jatkui kaudella 2009–2010 Vålerenga IF:n riveissä. Ensimmäinen kausi toi siellä runkosarjassa kahdeksan tehopistettä ja hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. Seuraavalla kaudella 2010–2011 Rosseli Olsen teki 23 pistettä. Kaudella 2011–2012 hän teki GET-liigassa läpimurtonsa tekemällä 35 runkosarjaottelussa tehot 17+20=37. Siirtorajan kynnyksellä, tammikuussa 2012 Rosseli Olsen siirtyi Elitserien-joukkue Frölunda HC:hen kevääseen 2+1-vuotisella sopimuksella. Maaliskuussa 2013 joukkue käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Rosseli Olsenin kanssa. Saman vuoden marraskuussa sitä jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2016 saakka.
Kaudella 2014–2015 Rosseli Olsen voitti Mestarien liigan hopeaa. Kaudella 2015–2016 hän voitti CHL:n mestaruuden. Rosseli Olsen voitti kauden päätteeksi myös Ruotsin-mestaruuden. Tammikuussa 2016 hän teki Frölundan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Rosseli Olsen voitti CHL:n mestaruuden. Joulukuussa 2017 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Rosseli Olsen edusti Norjaa Sotšin olympiakisoissa 2014, Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä jälkimmäisen turnauksen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017. Yhteensä Rosseli Olsen on pelannut 98 A-maaottelua tehopistein 7+25=32. Hän debytoi A-maajoukkueessa 19-vuotiaana kaudella 2010–2011.
Rosseli Olsen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011. Vuoden 2009 turnaus päättyi I-divisioonan B-lohkon pronssiin ja vuoden 2010 turnaus B-lohkon kultaan sekä sarjanousuun. Rosseli Olsen voitti I-divisioonan B-lohkon kultaa myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008. Vuoden 2009 pääsarjaturnauksessa hän oli tehoilla 1+5=6 Norjan paras pistemies ja syöttäjä.
Steve Halliwell

Steve Halliwell (s. 19. maaliskuuta 1946 Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän näyttelee televisiosarja Emmerdalessä Zak Dinglen roolia. Hän oli nuorena paperitehtaassa töissä ja teki erilaisia sekatyömiehen hommia ennen kuin lähti teatterikouluun. Valmistumisen jälkeen hänen oli vaikea tulla taloudellisesti toimeen ennen kuin sai Zakin roolin. Halliwell on kirjoittanut näytelmän, joka perustuu hänen omiin kokemuksiinsa köyhyydestä.
Perhonjärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kertejoen valuma-alueella (35.69), jonka Kertejoen alaosan alueeseen (35.691) se kuuluu.
Rauno Mäntynen

Rauno Taisto Tuomas Mäntynen (s. 19. maaliskuuta 1932) on entinen suomalainen  pesäpalloilija ja nykyinen taidemaalari.

Pesäpalloura

Myllykoskella pelaajauransa aloittanut Mäntynen saavutti Pallo-Tovereiden lukkarina Suomen Mestaruuden 1959, vuosina 1958–1960 hänet valittiin Itä–Länsi-otteluun ja 1958 kauden parhaaksi lukkariksi. MyKV:ssä hän sai nuorten mestaruuden 1948 ja 1949. Vuonna 1921 Inkeroisten urheilukentällä käytiin ratkaiseva kokeiluottelu, jonka tuloksena pitkäpallosta siirryttiin lopullisesti pesäpalloon. Tämän tapauksen kunniaksi taidemaalari Mäntynen muotoili muistolaatan, joka paljastettiin pelipaikalla vuonna 1968.

Taiteellinen tuotanto

Mäntynen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1952-1954, Vapaassa Taidekoulussa 1956-1957 ja Academié de la Grande Chaumièressä Pariisissa. Taiteilijana Mäntynen tunnetaan etunimellä Tuomas. Figuratiiviseen taiteeseen suuntautunut Mäntynen kiinnostui naivismista 1970-luvulla, mutta hänen maalauksissaan on myös ekspressionistisiä ja surrealistisia piirteitä ja ensin mainittu on sittemmin korostunut.
Pro Finlandia -mitalin Mäntynen sai vuonna 1986 ja professorin arvonimen 1996.
Mussa Kussa

Loikkaus

Libyan kansannousun aikana 2011, Koussa pakeni autolla Tunisiaan jonne hän saapui 28. maaliskuuta, "yksityiselle vierailulle" kuten Tunisian viranomaiset tiedottivat . 30. maaliskuuta Koussa lensi Djerban saarelta sveitsiläisessä rekisterissä olevalla yksityiskoneella Farnboroughiin Englantiin. Britannian ulkoministeriön lehdistötiedotteen mukaan Koussa loikkasi ja samalla erosi virastaan
Skotlannin syyttäjät kuulustelivat Koussaa hänen rooliaan Lockerbie pommi-iskuissa mutta hänet todettiin syyttömäksi asiassa  
Koussa lähti Britanniasta Qatariin  jossa hän asettui asumaan Dohassa olevaan luksushotelliin. Nykyään Koussa asuu pienessä asunnossa Dohan laitamilla.
Suomalainen fantasiakirjallisuus

Suomalainen fantasiakirjallisuus on ollut osa Suomen kirjallisuutta alusta alkaen. Suomalainen kirjallisuus syntyi 1800-luvulla, joka oli kirjallisuudessa vahvasti realismin aikakautta. Kuitenkin esimerkiksi Aleksis Kiven Seitsemän veljestä (1870) sisältää fantasiatarinoita. Kalevalan tarusto on innoittanut useita fantasiakirjailijoita, kuten brittiläistä J. R. R. Tolkienia. Kansainvälisesti tunnettuja suomalaisia kirjailijoita, joiden tuotannosta merkittävä osa on ollut fantasiaa, ovat muun muassa Tove Jansson, Leena Krohn ja Johanna Sinisalo.

Suomalaisia fantasiakirjailijoita

Suomalaiset kirjailijat ovat hyödyntäneet Kalevalaa harvoin fantasiamaailmojen luonnissa. Eino Leino kirjoitti paljon Kalevalaan pohjautuvia tekstejä kuten Helkavirret.
1900-luvun alkupuolella fantasia kukoisti satukirjallisuudessa. Aili Somersalon vuonna 1919 ilmestynyt Mestaritontun seikkailut valittiin 2000-luvulla suosituimmaksi kotimaiseksi lastenkirjaksi Helsingin Sanomien äänestyksessä. Seikkailusatuja kirjoitti myös Mika Waltari, jonka myöhemmät historialliset romaanit kuten Turms, kuolematon (1955) sisältävät fantastisia aineksia.
Tove Jansson loi 1940-luvulta alkaen Muumi-kirjoissaan omaperäisen fantasiatodellisuuden. Esimerkiksi Juri Nummelin on maininnut Janssonin kirjoissa kiinnostavaksi myös sen, että kirjailija ei luo maailmaa aukottomaksi, vaan antaa sen jäädä ristiriitaiseksi ja epäselväksi. Hahmot myös muuttuvat sarjan edetessä. Vastaavanlaista satua ja fantasiaa kirjoitti myös toinen suomenruotsalainen kirjailija, Irmelin Sandman Lilius.
Fantasiaa ovat käyttäneet teoksissaan muun muassa Satu Waltari, Juhani Peltonen, Jukka Pakkanen, Lumikki Tammi, Maarit Verronen, Pasi Ilmari Jääskeläinen, Helena Waris, Anne Leinonen ja Tiina Raevaara. Lasten- ja nuortenfantasiaa ovat kirjoittaneet muun muassa Aili Somersalo, Simo Puupponen eli Aapeli, Leena Laulajainen, Marja Luukkonen, Anu Holopainen, Sari Peltoniemi, Tomi Kontio, Ilkka Auer, Timo Parvela ja Päivi Honkapää.
Suomen Tolkien-seura jakaa vuosittain Kuvastaja-palkintoa parhaalle suomalaiselle fantasiakirjalle. Ensimmäisenä sen sai Johanna Sinisalon Ennen päivänlaskua ei voi vuonna 2001. Palkinto jaetaan syksyisin Helsingin kirjamessujen yhteydessä.
Suomenlahden meripuolustusalue

Muuta

Joukko-osastona Suomenlahden meripuolustusalue lakkautettiin 1.1.2015, jonka jälkeen sen rannikkojoukko-osista perustettiin uusi Rannikkoprikaati. Laivastoyksiköt siirtyivät hallinnollisesti Rannikkolaivaston alaisuuteen. Joukkoyksikön piirissä harjoitettiin myös radioamatööritoimintaa kutsumerkillä OI2HJ Upinniemen Harjukylästä.

Historia ja perinteet

Joukko-osaston aikaisemmat nimet olivat Suomenlahden Laivasto (SLLaiv) vuoteen 1998 asti ja sitä ennen Helsingin Laivastoasema (HelLAs) vuoteen 1992 asti. Meripuolustuksen uudelleenorganisoinnin myötä 1. heinäkuuta 1998 Suomeen luotiin Suomenlahden ja Saaristomeren meripuolustusalueet. Näistä suurempaan, Suomenlahden meripuolustusalueeseen liitettiin joukkoyksikköinä Suomenlahden laivasto, Suomenlinnan Rannikkorykmentti SlRR ja Hangon Rannikkopatteristo HanRPsto. Joukko-osastona toiminut Kotkan rannikkoalue lakkautettiin 1. tammikuuta 2007, ja se liitettiin joukkoyksikkönä Suomenlahden meripuolustusalueeseen Kotkan rannikkopataljoonan nimellä.
Meripuolustusalueen kunniamarssi oli Suomenlahden marssi.
Laivastoaseman aikoina kokoonpanoon kuului myös torpedokoeasema ja merenmittaukseen erikoistunut yksikkö. Ennen aliupseerikoulu-nimitystä silloisen laivastoaseman joukkoyksikkö tunnettiin Laivastokoulu-nimellä (LaivK). Koulun johdossa toimi muun muassa komentajakapteeni Kari Aalto.
Jeff Halpern

Ura

Halpern kasvoi kovana Washington Capitals -fanina, ja hän myös pelasi Washington Capitalsin juniorijoukkueessa. Halpern on ensimmäinen Yhdysvaltojen pääkaupunkiseudulla kiekkotaitonsa saanut NHL-pelaaja. Hän pelasi neljä kautta Princetonin yliopistojoukkueessa ennen kuin siirtyi NHL:ään varaamattomana pelaajana Capitalsin riveihin vuonna 1999. Halpern yllätti kaikki tekemällä kahdella ensimmäisellä kaudellaan 39 maalia ja yli 70 pistettä. Hän oli lähinnä kolmos- neloskentän puurtaja. Halpern teki oman ennätyksensä kaudella 2003–2004, koska sai pelaajakauppojen takia paljon peliaikaa myös ylivoimalla. Työsulun 2004–2005 aikana hän pelasi Sveitsissä kahdessa eri seurassa (HC Ajoie ja Kloten Flyers).
Halpern myytiin kauden 2006–2007 lopussa Tampa Bay Lightningiin, jossa hän pelasi kolme kautta, kunnes myytiin jälleen kauden loppupuolella Los Angeles Kingsiin kaudella 2009–2010.
Syyskuussa 2010 Halpern teki yksivuotisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa.
1. heinäkuuta 2011 Halpern siirtyi takaisin Washington Capitalsiin. Työsulkukauden 2012–2013 hän aloitti New York Rangersissa, josta siirtyi maaliskuussa 2013 jälleen Montreal Canadiensiin.
16. syyskuuta 2013 Halpern kirjoitti sopimuksen Turun Palloseuraan alustavasti 12. lokakuuta asti ulottuvalla sopimuksella. Sopimuksessa oli NHL-pykälä, jota hyödyntäen Halpern siirtyi kahdeksan ottelun jälkeen Phoenix Coyotesiin. Kahdeksassa SM-liigaottelussa Halpern teki neljä maalia. Loppukauden hän pelasi Phoenixissa.
Halpern on edustanut Yhdysvaltoja viisissä MM-kisoissa (2000, 2001, 2004, 2005 ja 2008) ja kerran maailmancupissa (2004).
Perhetutkimus

Perhetutkimus on tutkimusala jonka kohteena ovat erilaiset perheet ja niihin liittyvät ilmiöt. Artikkeli on katsaus yleisempiin perhetutkimuksen teorioihin, tutkimuksiin ja suuntauksiin.

Keskeiset teoreettiset suuntaukset vuosikymmenittäin

Varhaisimmat suuntaukset ovat 1950-luvulle ajoittuvat Talcott Parsonin teoria universaalista perheestä ja Erik. H. Eriksonin esittämä psykososiaalisia kehitysvaiheita koskeva teoria. 1970 -luvulla nousivat Juri Bronfenbrennerin bioekologisen mallin sovellus perheeseen ja Dorothy E. Smithin feministis-marxilais painottunut tulkinta siitä, miten perhe tuotetaan ideologisesti. (2014, 9)
1980-luvulla alkoi nousta näkökulma, jossa perhettä tarkasteltiin elämänkulun aikaa vaihtelevana yhteisönä. Enemmän huomiota kuitenkin sai yhä perhetutkimusta hallinnoiva konstruktionistinen suuntaus. Painotetaan sosiaalisen todellisuuden, niin myös perheen diskursiivista luonnetta eli sitä, että perheen jäljille päästään puhetta ja tekstejä tutkimalla (2014, 8-9).
1990-luvulla rinnalle nousi konfiguraatiotutkimus. Siinä perhettä tarkasteltiin monien suhdeverkostojen leikkauspisteenä, sekä toisaalta perheen käytäntöjä ja arkielämää koskevaa tutkimus. (2014, 9-10) 2000-luvulla joukkoon liittyi evoluutioteoriasta noussut tulkinta perhemuodostuksen säännöistä.

Perhetutkimusta tekevät tahot Suomessa

Jyväskylän yliopistolla on vuonna 1990 perustettu monitieteinen Perhetutkimuskeskus. Sen päätieteenalat ovat kasvatustieteet, psykologia ja sosiaalitieteet. Tutkimusten lisäksi keskus edistää sekä tohtorikoulutusta että post doc -tutkimusta. Perhetutkimuskeskuksen sivuilta löytyy ajankohtaista tietoa toiminnasta ja tutkimusaiheista.
Myös Väestöntutkimuslaitos tutkii perhesuhteita Suomessa. Erityisenä kohteena ovat suomalaisten parisuhteet, perheeseen sekä lasten hankintaan liittyvät valinnat ja asenteet. Tutkimusote on poikkitieteelinen, joka toteutuu väestötieteellisen, sosiologisen ja psykologisen asiantuntijuuden kautta. Väestöntutkimuslaitos on julkaissut vuodesta 1997 vuosittaisen perhebarometrin, jossa esitetään alueellisesti kattavaa tietoa jostakin perhettä koskevasta yhteiskunnallisesta teemasta. Toimintaa on tukenut alusta asti Alli Paasikiven Säätiö.
Murha 3. kerroksessa

Arvioita

Iltalehden Jyrki Laelma piti Nicholas Musuracan kuvausta komeana ja elokuvan unijaksoa upeana. Elokuva on hänen nähdäkseen hyökkäys amerikkalaista oikeusjärjestelmää vastaan.
Ville Hietakangas

Ville Hietakangas on Helsingin yliopiston biotekniikan instituutin akatemiatutkija. Elokuussa 2011 hän sai Euroopan tutkimusneuvoston nuoren tutkijan apurahan: viideksi vuodeksi myönnetyn ERC:n starttirahoituksen suuruus on osapuilleen 1,5 miljoonaa euroa. Ville Hietakangas ryhmineen on tutkinut elimistölle sen omasta ravitsemustilanteesta viestiviä tekijöitä eli ravinnon aistintaa. Ryhmä on suuntautunut erityisesti ravitsemustilanteesta kertovan tiedonvälityksen tutkimiseen.
Phil Gordon

Varhaisvuodet

Gordon varttui Atlantan lähiöalueella Stone Mountainilla Georgiassa. Gordon aloitti 15-vuotiaana opiskelun Georgia Institute of Technologyssa voitettuaan National Merit Scholarship Finalist -stipendin. Gordon suoritti tutkintonsa tietojenkäsittelystä ja aloitti työskentelyn Pohjois-Kaliforniassa Lockheed Missilesissa ja Space Companyssa. Tämän jälkeen hän meni töihin Netsys Technologiesiin. Netsys myytiin Ciscolle 95 miljoonalla dollarilla. Kaupan jälkeen Gordon lähti kiertämään maailmaa viideksi vuodeksi vieraillen yli 50 maassa ja viidellä mantereella.

Pokeriura

2000-luvun alussa Gordon alkoi menestyä pokeriturnauspelaajana ja saavutti neljännen tilan World Series of Pokerin pääturnauksessa vuonna 2001 ansaiten 399 610 dollaria. Seuraavana vuonna hän selviytyi kahden WSOP-turnauksen finaalipöytään. Vuonna 2004 Gordon voitti World Poker Tourin Bay 101 Shooting Stars -osakilpailun ansaiten 360 000 dollaria. Marraskuussa 2006 hän oli Red Rock Casino Resortissa Las Vegasissa pelatun FullTiltPoker.Net Championshipin ykkönen. 
Tammikuussa 2009 Gordonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Vuosina 2003–2006 Gordon toimi Celebrity Poker Showdown -ohjelman kommentaattorina. Hän on ollut myös kommentaattorina ESPN:n WSOP-lähetyksissä ja toiminut "The Poker Edge"-radioshown isäntänä yhdessä Andrew Feldmanin kanssa. Gordon on myös pelannut television pokeriohjelmassa Poker After Dark. Gordon on kirjoittanut kolme suosittua pokerikirjaa, joista kaksi on suomennettu.
Evanna Lynch

Elämä

Lynch on kotoisin Termonfeckinin pienestä rannikkokaupungista Irlannissa. Jo ennen valintaansa Luna Lovekivan rooliin hän oli Harry Potter -kirjojen ihailija. Kuullessaan koe-esiintymistilaisuuksien alkaneen Lynchin isä päätti viedä hänet paikan päälle. Lynchin tultua valituksi hän pääsi juttelemaan kuvauspaikalla J. K. Rowlingin kanssa. Kirjailija luonnehti Lynchiä ”täydelliseksi” valinnaksi ja ilmoitti heti: ”Hän on Luna!” Elokuvan arvosteluissa Lynch sai myönteistä palautetta roolistaan.
Vuonna 2012 Lynch sai roolin indie-elokuvasta Monster Butler, joka perustuu tositarinaan brittiläisestä sarjamurhaajasta. Hän esiintyy myös prinsessa Alenan roolissa Sinbad-televisiosarjan ensimmäisen kauden päätösjaksossa.
John Two-Hawks

John Two-Hawks on muusikko.
John Two-Hawks on julkaissut lukuisia albumeja ja on haluttu luennoitsija, mutta suuri yleisö tuntee hänet luultavasti parhaiten vierailustaan suomalaisyhtye Nightwishin Once-albumilla, jolla hän soittaa huilua ja tulkitsee runon kappaleessa "Creek Mary's Blood". Two-Hawks oli mukana myös yhtyeen esittäessä kappaleen ensimmäistä kertaa livenä konsertissa Helsingin Hartwall Areenalla syksyllä 2005. Konsertti on julkaistu livealbumina ja -DVD:nä nimellä End of an Era. Two-hawks on sittemmin esiintynyt Nightwishin mukana myös Dark Passion Play -kiertueella.
Tony Anthony

Ura

Anthony opiskeli Carnegie Mellon -yliopistossa Pittsburghissa ja harjoitteli näyttelemistä New Yorkin The Actors Studiossa. Valmistumisen jälkeen hän päätyi aluksi työskentelemään Saul Swimmerin kanssa 1950- ja 1960-luvulla. Anthony oli tuottamassa Swimmerin ohjaamaa lyhytanimaatiota "The Boy Who Owned a Melephant" (1959). Samalla Anthony kokeili laulajanuraa saadessaan levysopimuksen. Ura jäi kuitenkin lyhyeksi ensimmäisen singlen jälkeen, joka menestyi vain New Yorkissa. Samalla Anthony onnistui luomaan yhteyksiä Allen Kleiniin, joka auttoi Anthonya myöhemmin hänen urallaan. Anthony esiintyi muutamissa Swimmerin ohjaamissa elokuvissa Yhdysvalloissa, kunnes päätti matkustaa Eurooppaan etsiessään isompia elokuvarooleja.
Anthony teki aluksi draama- ja komediaelokuvia, kunnes päätyi Luigi Vanzin ohjaamaan ja Allen Kleinin tuottamaan westernelokuvaan Dollari hampaissa (1967). Ensi-illan jälkeen elokuva sai kolme jatko-osaa, joissa Anthony esiintyi pääosassa muukalaisen roolissa. Hän myös käsikirjoitti osan elokuvistaan. 1980-luvun lopulle tultaessa Anthony siirtyi näyttelemisen parista kokonaan tuottajaksi. Hän oli muun muassa tuottamassa elokuvat Villi orkidea ja Dynamiittidonna.
Lisa Robin Kelly

Lisa Robin Kelly (3. maaliskuuta 1970 – 14. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta 70’s Show, jossa hän näytteli Laurie Formania.
Kelly kuoli katkaisuhoidossa, johon hän oli hakeutunut vapaaehtoisesti. Hän oli kuollessaan 43-vuotias.
Pruitt-Igoe

Pruitt–Igoe oli suuri julkinen asutusprojekti St. Louisissa Missourissa Yhdysvalloissa. Sitä pidetään yhtenä maan kaikkein epä­onnistu­neimmista suuri­suuntaisista kaupunki­suunnittelu­projekteista.

Historiaa

St. Louisin kaupungin asukasluku oli pienen­tynyt 1930–luvulta lähtien, ja sodan jälkeen vuonna 1949 valittu por­mestari Joseph Darst halusi kääntää kehityksen. Mustien köyhien asuttama DeSoto–Carrin kaupungin­osa oli suunniteltu uudistettavan rivitalo­tyyppisellä rakentamisella, mutta Darstin vaikutuksesta suunnitelmia muutettiin. DeSoto–Carr varattiin Pruitt–Igoe-projektille.
Pruitt–Igoen suunnittelivat arkkitehdit George Hellmuth ja Minoru Yamasaki vuonna 1951. Alueen modernistisen arkki­tehtuurin uskottiin olevan yleisemminkin esimerkkinä kaupunkien kehittämisen ja uudistamisen ongelmiin. Ensimmäiset asuintalot valmistuivat 1954 ja koko alue 1956. Alueelle tuli yhteensä 33 yksitoista­kerroksista vuokra­kerrostaloa.
Muutamassa vuodessa Pruitt–Igoen elin­olosuhteet alkoivat huonontua. Alue muuttui leimallisesti mustien asuin­alueeksi, vaikka suunnitelmissa oli pyritty saamaan alueelle kaikkia rotuja ja ryhmiä. Rikollisuus ja vandalismi kasvoivat niin, että lopulta köyhimmätkin halusivat muualle asumaan. Asuntoja jäi tyhjilleen ja ensimmäiset rakennukset purettiin vuonna 1972. Vuoden päästä koko alue julistettiin korjaus­kelvottomaksi ja kaikki rakennukset päätettiin purkaa. Viimeiset Pruitt-Igoen rakennukset hävitettiin vuonna 1976. Alue on nykyisin suurelta osalta käyttämätön.
Vihertytönkorento

Ulkonäkö ja koko

Vihertytönkorento muistuttaa ulkonäöltään muita tytönkorentoja. Koiraalla on hyvin suuret perälisäkkeet ja takaruumiin toisen jaokkeen yläpinnalla kulmikas musta kuvio, jonka etupuolella on kaksi pitkittäistä viivaa. Naaraan takaruumiin toinen ja kahdeksas jaoke ovat edestä enimmäkseen vaaleat. Kahdeksannessa jaokkeessa sijaitsevat tummat kuviot, jotka kääntyvät useimmiten ulospäin. Naaraalla on myös kauluksessa melkein suorakulmainen keskiliuska ja keskellä pieni lovi. Vihertytönkorennon siipitäplät ovat useimmiten yksiväriset ja melko tummat.
Vihertytönkorennon takaruumiin pituus on 23–27 mm ja takasiiven pituus 16–22 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö

Vihertytönkorento on Suomessa jokseenkin harvinainen mutta paikallisesti joskus hyvinkin runsaslukuinen. Sopivissa olosuhteissa saattaa elää tuhansia yksilöitä kerralla. Lajin elinaluetta Suomessa ovat saviperäiset maat rannikolla ja harvemmassa sisämaan järvillä Etelä-Lappiin asti. Joitakin yksittäisiä esiintymiä on myös pohjoisempana Lapissa. Lajin koko esiintymisalue sijoittuu Pohjois- ja Keski-Eurooppaan sekä Aasiassa 50° ja 60° leveyspiirien väliselle alueelle Kamtšatkalle asti.
Lajin elinympäristöä ovat monenlaiset vesialueet. Näistä yleisimpiä ovat merenlahdet, järvet ja pienet lampareet, joissa on runsaasti kasvillisuutta, erityisesti järvikortetta.
Rehabilitointi

Rehabilitointi Neuvostoliitosta puhuttaessa tarkoittaa Neuvostoliitossa ja Venäjällä syyttömästi teloitettujen tai tuomittujen arvoonsa palauttamista. Rehabilitointi alkoi Josif Stalinin kuoltua. Rehabilitointia on tapahtunut myös muissa maissa.
Gisaengit

Gisaengit olivat oma ammattikuntansa Koreassa, joka koostui esimerkiksi kuninkaan hovissa vieraita viihdyttäneistä naisista. Vieraita viihdyttääkseen gisaengit opiskelivat esimerkiksi runoutta, tanssia, musiikkia ja tarinankerrontaa. Osa toimi myös kurtisaanien tavoin. Korean gisaengit muistuttivat toiminnaltaan esimerkiksi Japanin geishat, mutta Korean gisaenglaitos on varhaisempaa alkuperää. Gisaengit katosivat 1940-lukuun mennessä, mutta tapoja on sittemmin elvytetty.

Historia

Gisaeng-laitoksen on arveltu syntyneen Korean Goryeo-dynastian valtakaudella. Esikuva saatiin mahdollisesti Kiinassa, jossa vastaavia liehittelijälaitoksia oli jo Tang-dynastian valtakaudella. Japanin geishat saivat alkunsa joitakin vuosisatoja myöhemmin. Gisaeng-laitoksen syntyyn vaikuttivat muutokset yhteiskunnassa. Yhteiskuntaan syntyi luokkarajoja ja kotityöt alettiin pitää piilossa. Kotityöt tehtiin ovien takana talojen sisimmässä huoneessa. Avioliitot perustuivat harvoin rakkaudelle ja miehet päätyivät etsimään seuraa kodin ulkopuolelta. Omana selkeästi erottuvana ryhmänään gisaengit säilyivät aina 1930-luvulle saakka ja laitos katosi 1940-luvun aikana. Nykyisin vanhoja tapoja on elvytetty ja Koreassa toimii tuhansia gisaengin virkaa toimittavia ravintolaemäntiä.

Toiminta

Gisaengit saatettiin jakaa kolmeen erilliseen luokkaan. Ensimmäisen luokan gisaengit viihdyttivät hovissa kuninkaan läsnä ollessa ja toimivat korkea-arvoisten vieraiden, kuten esimerkiksi Kiinasta saapuvien lähettiläiden kanssa. Toisen luokan gisaengit viihdyttivät hieman alempiarvoisia ministereitä ja muita virkamiehiä ja kolmanteen alimpaan luokkaan kuuluneet tavallisia kansalaisia. Kolmannen luokan gisaengien toiminta ei juuri poikennut tavallisista prostituoiduista, mutta heilläkin oli koulutusta esimerkiksi kiinalaisessa lääketieteessä, runoudessa, kirjoittamisessa ja käytöstavoissa. Korealaisessa yhteiskunnassa miehet eivät saaneet olla tekemisissä naisten kanssa, joten gisaengit toimivat usein myös heidän välskäreinään.
Gisaengiksi tulivat usein köyhistä perheistä ja usein gisaengiksi ryhtyvän tytön äiti oli itse gisaeng. Gisanegin ammattia ei arvostettu urana, vaan siihen päädyttiin enneminkin pakon edessä. Yleensä perheet pyrkivät naittamaan tyttärensä sopivalle puolisolle, mutta jos tämä ei ollut mahdollista, vanhemmat saattoivat myydä tyttärensä gisaengin oppiin kahdeksan tai kymmenen vuoden ikäisenä. Gisaengin koulutukseen kuului tanssia, laulua, soittoa, kirjoitusta ja erityisesti puhetaitoja. Gisangin tuli pystyä lausumaan runoja, kertomaan tarinoita ja keskustella monista eri aiheista viihdytettäviensä kanssa. Myös tanssin opettelu oli tärkeää ja gisaengit esittivät niin hyvin muodollista hovitanssia, kuin osittain improvisoituja yksityistanssejakin. Gisaengit eivät erityisemmin laittaneet tukkaansa, mutta he pitivät kauniita pukuja, pääkoristeita ja koruja. Esimerkiksi geishoista poiketen he eivät käyttäneet raskasta meikkiä.