google/wiki40b huggingface dataset:
Noita

Noidat historiassa

Noidat olivat yleensä epäkristillisiä ja tämän vuoksi pahoiksi leimattuja tietäjiä ja magian, noituuden tai kansanlääkinnän harjoittajia.
1400–1600-luvun Euroopassa noitia ja noidiksi syytettyjä vainottiin noitavainoissa. Monessa noituudeksi luetussa perinteessä tai rituaalissa oli alkujaan kyse kristinuskoa varhaisempien uskomusjärjestemien jäänteistä. Ne liitettiin kristinuskon paholaiseen, ja ne saivat piirteitä kristinuskosta. Vanhan ajan noitien ja nykynoitien välinen yhteys on lähes kokonaan katkennut, joskaan ei aivan täysin. Noituutta harjoitettiin aikana, jolloin siitä kirjoitettiin paljon kuvauksia muistiin. Kuvauksista yhdistettynä muuhun kansanperinteeseen ja muihin tietoihin voi saada jonkinlaista käsitystä siitä, millainen oli menneiden aikojen noituuden olemus. Osittain näiden kuvausten avulla nykynoidat ovat rakentaneet omaa "noituuttaan".
Noitavainot saivat alkusysäyksen Noitavasara-teoksesta (1486), joka nojasi Raamatun alkukielestä virheellisesti käännettyihin teksteihin. Nykyään toisessa Mooseksen kirjassa lukee: "Velhonaisen älä salli elää" (2. Moos. 22:17), kun taas kielentutkijoiden mukaan käännös suomeksi voisi kuulua: "Älä anna myrkynkeittäjän elää."

Noidat nykyään

Noidat kaupallisessa tuotannossa stereotyyppisesti esitettyinä ovat joidenkuiden mielestä tiedostamatonta pilkkaa roviolla poltetuista vanhoista tietäjänaisista. Kirkko kuvasi heidät rumiksi noita-akoiksi.
Nykypäivänä pakanoiden ja luonnonuskontojen harjoittajien keskuudessa noituus määritellään yleensä uskomus- ja elämänkatsomustavaksi, eikä sillä ole välttämättä suoraa tekemistä luonnonuskontojen kanssa. Kristinuskon ohella pääasiassa pienryhmien keskuudessa nykypäivään säilyneet uskomukset ja tavat ovat joko muotoutuneet nykypäivänä erityylisiksi elämänkatsomustavoiksi tai ne ovat muokkautuneet muiden luonnonuskontojen (Amerikan alkuperäiskulttuurit, pohjoismaiden šamaanit) tavoista ja rituaaleista.
Tunnetuimmaksi nykynoidaksi voidaan alkujaan lukea Gerald Gardner. Hän perusti wicca-uskonnon, jonka keskeinen piirre on luonnonnoituuden harjoittaminen. Muita kansainvälisesti tunnettuja nykynoitia on muun muassa Starhawk.

Nykyajan kristillinen kirjallisuus

Nykyajan kristillisessä kirjallisuudessa kerrotaan monista nykyajan noidista, esim. Rebecca Brownin kirjassa Edna Elaine Moseksesta, (joka oli Saatanan morsian USA:ssa), ja Doreen Irvine (kirjassa 'Olin noita') sekä Audrey Harper & Harry Pughin kirja Tanssii Saatanan kanssa on tositapahtumiin perustuva, erään Saatanan uhriksi joutuneen noidan elämäkerta.
Nils Östensson

Nils Holger Östensson (s. 29. huhtikuuta 1918 Transtrand, k. 24. heinäkuuta 1949 Risberget, Norja) oli ruotsalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa oli Sälens IF.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Östensson saavutti Ruotsin hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa 1941 Cortinan MM-kisoissa. Seitsemän vuotta myöhemmin St.Moritzin olympialaisissa hän voitti viestikultaa ja hopeaa henkilökohtaisesta 18 kilometrin kilpailusta.
Vuonna 1949 Östensson voitti Holmenkollenin kisoissa sekä 18 että 50 kilometrin matkat. Saman vuoden kesällä hän sai surmansa moottoripyöräonnettomuudessa vain 31 vuoden ikäisenä.
SMS V130

Palvelus

Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin Ranskalle 3. elokuuta 1920 Cherbourgissa. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä Buino. Alus poistettiin palveluksesta 15. helmikuuta 1933 ja se romutettiin.
Netello Systems

Netello julkisuudessa

Netello ajautui vuonna 2002 lisenssimaksukiistaan pörssiyhtiö Jippii Group Oyj:n kanssa. Tuolloin Jippii määrättiin maksamaan tietoturvaratkaisuja kehittäneelle Netello Systems Oy:lle kaikkiaan 114 000 euroa kiistämiään lisenssikorvauskuluja. Asiasta seurasi pienimuotoinen kohu, koska Jippii ei maininnut asiasta pörssitiedotteessaan. Lopulta yhtiöt kuitenkin pääsivät kiistassaan sopuun.
Vuonna 2016 Netellon silloinen kehitysjohtaja Juha Ojaniemi oli esillä Ylen aamu-TV:ssä kertoen Aspergerin oireyhtymästään.

Netello nyt

Nykyisellään Netello työllistää vajaat 15 henkeä (2017) ja sen liikevaihto oli vuonna 2016 n. 1,6 miljoonaa. Yhtiön toimitusjohtajana toimii yhtiön perustaja Kai Leinonen.
GT Legends

Arvioita

GameSpot antoi pelille arvosanan 8.5/10 arvostelussaan.
Lucy Bronze

Lucy Bronze (s. 28. lokakuuta 1991) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 75 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Bronze esiintyi ensimmäisen kerran Englannin naisten maajoukkueessa kesäkuussa 2013. Hän on kuulunut Englannin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2013, MM-kilpailuissa 2015 ja EM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti MM-pronssia 2015 pelattuaan lopputurnauksessa vakiokokoonpanossa ja tehtyään maalin neljännesvälierässä Norjaa vastaan sekä puolivälierässä emäntämaa Kanadaa vastaan. EM-kisoissa 2017 Englanti selviytyi välieriin ja Bronze pelasi täyden peliajan neljässä ottelussa vain merkityksettömän viimeisen alkulohko-ottelun jäädessä häneltä väliin. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Englannin kaikki seitsemän ottelua alusta loppuun ja teki maalin puolivälieräottelussa Norjaa vastaan.
Bronze pelasi nuorten maajoukkueissa 34 ottelua. Hän voitti alle 19-vuotiaiden EM-kultaa 2009 ja pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 sekä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010.
Seuratasolla Bronze edusti vuosina 2014–2017 Manchester Cityä, jonne hän siirtyi Liverpoolista. Aiemmin hän on pelannut Sunderlandissa, Evertonissa sekä Yhdysvaltain yliopistojoukkue North Carolina Tar Heelsissa. Vuonna 2017 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique Lyonnaisiin.
Opintosuunnitelma

Opintosuunnitelma on opiskelijan tekemä ajankäyttösuunnitelma organisoimaan hänen omaa opiskeluaan siten, että tutkinto tulee suoritetuksi tavoitellussa aikataulussa. Opintosuunnitelmassa valitaan opiskelijan mieltymysten mukaan opintosuunta ja ylimääräisiä kursseja.
Opintosuunnitelma aikatauluttaa opiskelun siten, että kurssit tulevat suoritetuiksi sellaisessa järjestyksessä, että johonkin kurssiin vaatimuksena oleva kurssi on suoritettu ennen ko. kurssin aloittamista. Aikataulutuksen toinen tarkoitus on täyttää viikoittainen lukujärjestys siten, että opiskelijan resurssit tulevat hyödynnettyä tarpeeksi hyvin. Opintosuunnitelma huolehtii myös opiskelijan tiedon ja taitojen kasvusta mielekkäällä tavalla varsinkin sellaisissa oppiaineissa, joissa uuden tiedon oppiminen perustuu vanhaan osaamiseen.
Opintosuunnitelman teko on tärkeää oppilaitoksissa, joissa opiskelu vähemmän koulumuotoista vapaata opiskelua. Nykyisin koulut ovat menossa vähemmän vapaaseen opiskeluun johtuen koulutuksen tehokkuusvaatimuksista.

Henkilökohtainen opintosuunnitelma

Henkilökohtaisen opiskelusuunnitelman (HOPS) tarkoituksena on hahmottaa rakenteellisesti koulutuksen eri vaiheisiin tarvittavaa aikaa ja tarkentaa opintojen päämäärää. HOPS määrittää opiskelijalle kiinteän tavoitteen, jota on helpompi noudattaa. HOPS kannattaa laatia opiskelun alkuvaiheessa yhdessä koulutuksen ohjaajan, tuutorin, opinto-ohjaajan, koulutuksen johtajan tai vastaavan henkilön avustuksella.
Korkeakouluissa on vuoden 2005 tutkintouudistuksesta lähtien ollut pakollista tehdä HOPS. Se kuuluu sarjaan opinnonohjauksen parantamistoimenpiteitä, jolla tähdätään valmistumisajan pitkittymisen ennaltaehkäisyyn. HOPS on hyväksytettävä virallisesti, ja sitä säilytetään koululla. Henkilökohtainen opintosuunnitelma on tarpeen siksi, että korkeakouluissa on kurssien suhteen suuri valinnanvara, niillä on esitietovaatimuksia eikä kaikkia kursseja edes järjestetä joka vuosi. Toisekseen suunnitelma antaa käsityksen valmistusajankohdasta. Kouluissa, joissa opintosuunnitelma on valmiiksi kirjoitettu, laaditaan henkilökohtainen opintosuunnitelma, jos opiskelijalla on aiempia hyväksyttäviä opintosuorituksia, opiskelu on muuten tavanomaisesta poikkeavaa tai tarvitsee erityistä tukea.
Henkilökohtainen opetuksen järjestämistä koskeva suunnitelma (HOJKS) on erityisopetusta tarvitsevalle opiskelijalle tehty opintosuunnitelma silloin, kun oppiminen täytyy yksilöllistää. Suunnitelmassa määritellään opiskelijan yksilölliset oppimisen tavoitteet. HOJKS on käytössä perusopetuksen ja ammatillisen opetuksen kouluissa.
Jupperi

Jupperi (ruots. Jupper) on Espoon Laaksolahden kaupunginosan osa-alue Vantaan rajalla. Jupperi on omakotitalovaltainen asuinalue. Jupperin läpi Pitkäjärven rantaa pitkin kulkee Kuninkaantie. Jupperissa asui vuodenvaihteessa 2011/2012 noin 5 321 henkeä. Vuodenvaihteessa 2015/2016 asukasluku Jupperissa oli 5 303 henkeä.

Liikenne

Jupperista tai sen kautta kulkevat bussit esimerkiksi Tapiolaan, Leppävaaraan, Helsinkiin, Martinlaaksoon ja Espoon keskukseen.
Mere (yritys)

Mere on venäläisomisteinen kauppaketju, joka sai huomiota, kun se avasi elintarvikkeita myyviä halpamyymälöitä Saksaan. Sen kilpailijoita ovat Aldi ja Lidl. Sen perustaja Torgservis on perustettu Krasno­jarskissa vuonna 2009. Torgservisillä on arvioiden mukaan 700 myymälää Aasiassa ja Itä-Euroopassa. Ensimmäinen EU-alueen myymälä perustettiin Romaniaan.
HMS Tuscan (R56)

Palvelus

Alus sijoitettiin 1965 poistolistalle ja se myytiin BISCOlle. Alus saapui 26. toukokuuta 1966 hinattuna MacLellanille Bo'nessiin romutettavaksi.
Cambridge Z88

Tekniset tiedot

Tietokoneessa oli Zilog Z80A suoritin, 32 kilotavua RAM-muistia ja sisäänrakennettu tehtävän vaihtoa tukeva käyttöjärjestelmä "OZ". Tietokoneeseen sai laajennettua RAM-muistia erillisellä moduulilla. Tallennustilana käytettiin EPROM-moduulia.
Kherington Payne

Kherington Payne (s. 26. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen tanssija ja näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Tanssi jos osaat -televisiosarjasta. Hän on tanssinut kaksivuotiaasta asti. Hän oli lyhyen aikaa Pussycat Dolls -yhtyeen jäsen.
Payne näyttelee vuonna 2009 ilmestyneessä Fame-elokuvassa, joka on uusintaversio 1980-luvun samannimisestä musikaalielokuvasta. Vuonna 2010 hänellä on rooli musikaalissa Leading Ladies.
Suomalainen mytologia (Haavio)

Suomalainen mytologia on Martti Haavion kirjoittama, vuonna 1967 WSOY:n julkaisema suomalaista muinaisuskoa käsittelevä teos.
X-Paroni

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa raikkaaksi ja impulsiiviseksi naurupommiksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
HMS Ghurka (1907)

Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus palveli 6. hävittäjälaivueen ja Doverin partio-osaston kanssa Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa. Alus upposi 8. helmikuuta 1917 osuttuaan miinaan Dungenessin edustalla. Ainoastaan viisi miehistönjäsentä pelastui alukselta.
Risto Ojanen (toimitusjohtaja)

Risto Ensio Ojanen (s. 1927) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän on ollut Finnairin markkinointijohtaja 1974–1985 ja Gunnar Korhosen jälkeen toimitusjohtaja 1985–1990.
Suomen Sukututkimusseura

Historia

Porissa asunut sukututkija Eeli Granit-Ilmoniemi kävi keväällä 1916 Helsingissä tunnustelemassa helsinkiläisten sukututkimuksen ja henkilöhistorian aktiivisten työntekijöiden ja harrastajien suhtautumista uuden sukututkimusseuran perustamiseen. Ajatus sai osakseen kannatusta, joten Granit-Ilmoniemi alkoi laatia perustettavalle seuralle ohjelmaa ja sääntöjä yhdessä muiden alan harrastajien kanssa. Näin syntyneet säännöt sekä niiden osana ollut 42. henkilön allekirjoittama anomus jätettiin senaattiin tarkastettavaksi heinäkuun alussa 1916. Seuran säännöt hyväksyttiin senaatissa 18. joulukuuta 1916 ja seuran perustava kokous järjestettiin tammikuun lopulla 1917. Ensimmäinen vuosikokous pidettiin Suomen sukututkimuksen isänä pidetyn Elias Robert Alceniuksen syntymäpäivän kunniaksi 10. huhtikuuta 1917. Kokouksessa Granit-Ilmoniemi esitteli uuden yhdistyksen suunniteltua toimintaa ja seuralle hyväksyttiin yhteensä noin 140 jäsentä. Granit-Ilmoniemi valittiin seuran ensimmäiseksi sihteeriksi ja professori, kansanedustaja Kustavi Grotenfeltista tuli seuran ensimmäinen esimies ja puheenjohtaja. Myöhemmin vuonna 1920 ensimmäiseksi arkiston- ja kirjastonhoitajaksi valittiin Arne Jörgensen.
Tieteellisten seurain valtuuskunta katsoi perustetun seuran toiminnan niin merkittäväksi, että se otti seuran jäsenekseen ja antoi Seuran käyttää tilojaan Tieteellisten seurain talossa Helsingin Kasarmikatu 24:ssä. Nykyisin rakennuksessa sijaitsee Suomen arkkitehtuurimuseo. Alkuun seura järjesti tiloissa vain kokouksia, sillä seuran kirjastolle ei ollut talossa vielä tuolloin tilaa. Seuran kirjastoa säilytettiin sukututkija Osmo Durchmanin työpaikalla kustannusosakeyhtiö Otavan toimitalossa, kunnes kirjasto sai käyttöönsä kaksi tilavaa kirjakaappia Tieteellisten seurain kirjastoon Kasarmikadulle vuonna 1929. Kirjaston laajuus oli tässä vaiheessa 4000 nidettä. Durchamnista tuli vuonna 1922 seuran uusi sihteeri, kun Granit-Ilmoniemi erotettiin tehtävästään.
Kun eduskuntatalo valmistui vuonna 1931, eduskunnan kirjasto muutti Säätytalosta eduskuntatalon yhteyteen. Vapautunut rakennus annettiin Tieteellisten seurojen käyttöön ja sen nimeksi tuli Tieteellisten seurain talo. Näin ollen sinne muutti myös Suomen Sukututkimusseura ja sen kirjasto. Uudet tilat Seura jakoi yhdessä Suomen Historiallisen Seuran ja Suomen kirkkohistoriallisen seuran kanssa, ja kolmella seuralla oli uusissa tiloissa yhteinen tilava kirjasto. Valtioneuvoston kanslia otti Säätytalon hallintaansa vuonna 1978 ja muutti sen edustuskäyttöön vuonna 1987, jolloin tiloissa yhdessä toimineet kolme seuraa muuttivat eri puolille Helsinkiä.
Vilho Rajantie

Vilho Antero Rajantie (s. 6. elokuuta 1948, Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Rajantie edusti urallaan SM-sarjassa Mikkelin Palloilijoita, jossa hän voitti Suomen cupin 1970. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 20 maaottelua vuosina 1970–1972.
Uusmerkantilismi

Merkantilismin nousu

Uusien tuotantomuotojen myötä feodalismi väistyi merkantilismin tieltä, jota puolestaan liberalismi alkoi 1700-luvulla syrjäyttää. Merkantilismiin liittyi kolonialismi, esimerkiksi Itä-Intian kauppakomppania sai valtionmonopolin ja siirtokuntien taloutta säänneltiin vahvasti.
Laajoihin sisämarkkinoihin perustunut Yhdysvaltain ja Saksan nousu kuitenkin lisäsi protektionismia 1800-luvun lopulla, ja tätäkin ilmiötä on kutsuttu uusmerkantilismiksi.

Varhainen arvostelu

Kirjassaan Kansojen varallisuus (1776) klassinen liberaali Adam Smith oli merkantilismin tunnetuin arvostelija ja esitti vapaakaupan olevan yleinen etu, merkantilismin hyödyntävän vain niitä kauppiaita, joita valtio suosi. Kirjassa hän myös vastusti kolonialismia vastaavin perusteluin. Smithin mukaan Britannia oli jo tuolloin kilpailijoitaan paljon vähemmän merkantilistinen, ja siksi mm. kallista kolonialismia harrastaneiden Espanjan ja Portugalin vauraus virtasi Britanniaan.

Periaatteet

Uusmerkantilismissa - pitkälti merkantilismin tapaan - kontrolloidaan pääomanliikkeitä ja lannistetaan kansalaisia kuluttamasta, tuetaan vientiä ja verotetaan tuontia, jotta vienti ylittäisi tuonnin ja maahan kerääntyisi rahaa. Etenkin kulutukseen suuntautuvaa tuontia vaikeutetaan ja kehitetään esteitä ulkomaisten yritysten tulolle omille markkinoille, esimerkiksi sääntelyä ja rajoituksia.
Uusmerkantilistit ovat väittäneet, että merkantilistiset toimet auttavat kehittyviä maita pärjäämään maailmankaupassa. Toisaalta taloustieteessä yleisesti hyväksytty suhteellisen edun periaate todistaa, että kaikilla mailla, köyhimmilläkin, on aina aloja ja tuotteita, joissa se on suhteessa tehokkaimmillaan, ja vapaakaupassa ne päätyvät tekemään näitä ja tuomaan muita, jolloin kaikkien maiden kuluttajat saavat kaikkea enemmän kuin omavaraistaloudessa.

Vangin dilemma

On esitetty, että merkantilismi ja protektionismi ovat peliteoreettisesti eräänlainen vangin dilemma: kaikki hyötyisivät, jos kaikki siirtyisivät vapaakauppaan, mutta jokaiselle olisi vielä parempi, jos muut vapauttavat mutta itse pysyy protektionismissa - ja itse asiassa maan sisällä kukin yritys toivoo itselleen suojelua ja muille aloille markkinataloutta. Merkantilismin suosiota on selitetty tällä. 
Liberaalien mukaan yksipuolinenkin siirtyminen vapaakauppaan hyödyttää maan kansalaisia ja protektionismin selittää siitä hyötyvien eturyhmien (kustakin toimesta esimerkiksi kyseisen alan teollisuus ja ammattiliitto) lobbaus ja korruptio. 
Parker Thomas Moonin mukaan taloudellinen nationalismi ja uusmerkantilismi tarttuvat maasta toiseen, mikäli suurvallat käyttävät niitä valtaamaan yksinoikeuden raaka-aineisiin ympäri maailmaa. Moonin mukaan nettohyötyä tästä ei ole uusmerkantilistisille maille, vaan ainoastaan toimien suosimat tahot hyötyvät muiden kansalaisten kustannuksella.
Akustinen liitäntä

Akustinen liitäntä on laite, joka muuttaa tietoliikennettä ääneksi ja ääntä takaisin tietoliikenteeksi mahdollistaen näin kahden tietokoneen välisen akustisen kommunikaation. Tiedon välittäminen äänenä on yleensä hitaampaa kuin tiedon välittäminen sähköimpulsseina tai valokaapelin avulla. Akustinen liitäntä on kuitenkin edullinen ja suoraviivaisesti käyttöönotettavissa oleva tapa kommunikoida silloin kun kahden pisteen välillä vallitsee jo akustinen yhteys. Esimerkiksi yksinkertainen puhelinyhteys voidaan akustisen liitännän avulla muuttaa tietoliikenneyhteydeksi ilman, että puhelinlaitteeseen tehdään erillisiä muutoksia. Tällaista yhteyttä käytettäessä ihmiset soittavat ensin puhelimella toisilleen sopiakseen tiedonsiirrosta ja asettavat tämän jälkeen puhelimen luurin akustiseen liitäntään siten, että liitännän kovaäänisestä tuleva ääni kuuluu puhelimen mikrofoniin ja vastaavasti puhelimen kovaäänisestä tuleva ääni kuuluu akustisen liitännän mikrofoniin.
John Joseph Myers

John Joseph Myers (s. 26. heinäkuuta 1941 Ottawa, Illinois) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Peorian hiippakuntaan Francis Frederick Reh 17. joulukuuta 1966. Hänet nimitettiin Peorian koadjuuttoripiispaksi 7. heinäkuuta 1987, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward William O'Rourke, jota avustivat Thomas Cajetan Kelly ja Donald William Wuerl.
Myersista tuli 23. tammikuuta 1990 Peorian piispa. Hän sai 24. heinäkuuta 2011 nimityksen Newarkin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. lokakuuta. Samalla hän sai myös nimityksen Turks and Caicosin "sui iuris" -mission johtoon.
Pisavaaran luonnonpuisto

Pisavaaran luonto

Pisavaara on eteläisen Lapin korkein vaara, sen korkein huippu, Liljalaki, kohoaa 262 metriä merenpinnan yläpuolelle. Vaaran eteläosan itä-länsisuunnassa halkaisevan Vähäloman kurun paikoin pystysuorat seinämät kohoavat kymmeniä metrejä kanjonin pohjalta. 
Alueen kallioperä on pääasiassa prekambrikautista kvartsiittia. Osa vaaran lakialueesta on ollut jääkauden jälkeen jatkuvasti merenpinnan yläpuolella ja nämä moreenipohjaiset kalottialueet ovat kasvavat ns. lakikuusikkoa. Pisavaarassa niin kutsuttu ylin ranta sijaitsee nykyisin noin 215 metrin korkeudella merenpinnasta ja on syntynyt noin 9 000 vuotta sitten Ancylusjärvi-vaiheen aikana. Tuolloin Pisavaaraan kuuluva Kuusilaki sekä jonkin matkan päässä sijaitseva Vammavaara muodostivat korkeat ulkosaaret muutaman muun Pisavaaran huipun ollessa luotoja. Alempana, etenkin vaaran lounaisosassa on yhteensä noin kuuden neliökilometrin laajuudelta epäyhtenäisiä kivi- ja lohkarepeltoja, jotka ovat jäänteitä muinaisista merenrannoista. Alueen alimmat rannat ovat syntyneet Litorina-vaiheessa noin 7000 vuotta sitten. Alueen laajat, aallokkojen huuhtomat avokalliot sekä muinaiset rantakivikot ovat kasvillisuudeltaan erittäin karuja mutta maisemallisesti näyttäviä.
Pisavaaran luonto on ainutlaatuista ja Peräpohjolan alueelle poikkeuksellisen erämaista. Alue on enimmäkseen kuusi- tai mäntyvaltaista kangasmetsää, mutta alueella on myös pieniä lehtoja, soita, myrskytuhoja, ja sekä tuoreita että muinaisia metsäpaloalueita. Suojelualueen reunoilla on laajempia soita. Lahopuuta ja kelottuneita runkoja on maastossa runsaasti. Pisavaaran luonnonpuistosta annetun lain mukaan alue "on perustettu edustavien Etelä-Lapin vaara-alueen metsien ja niiden eliöstön säilyttämiseksi ensisijaisesti tieteellistä tutkimusta varten". Valtavat männyt ja kelohongat voivat olla usean kuutiometrin kokoisia. Puroja virtaa alas puuttomilta kivirakoilta. Alueelta on löydetty harvinaisia sieniä ja hyönteisiä, esimerkiksi kätkökäävän (Inonotopsis subiculosa) ainoa löytö Suomesta. Kääpälajistoltaan Pisavaara oli vuonna 2005 Suomen monipuolisin, sillä alueelta tavattiin 125 lajia, mikä on yli puolet Suomen kääpälajistosta. Mukana on useita uhanalaisia ja jopa maailmanlaajuisesti harvinaisia lajeja. Vanhoissa metsissä viihtyvä lintulajisto on Pisavaarassa runsaampi kuin muualla lähikunnissa.
Alueella tavattaviin, Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin kuuluvat ainakin saukko, kirjojokikorento, lahokapo, lapinleinikki sekä lettorikko.
Jonathan Penrose

Jonathan Penrose (s. 7. lokakuuta 1933) on brittiläinen shakinpelaaja. Hän voitti Britannian-mestaruuden useita kertoja ja osallistui monina vuosina shakkiolympialaisiin.
Penrose on tieteilijä Lionel Penrosen poika. Matemaatikot Roger Penrose ja Oliver Penrose ovat hänen veljiään.
Penrose on myöhemmällä urallaan menestynyt kirjeshakissa. Hänestä tehtiin vuonna 1971 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri.
He vaelsivat auringossa

Tuotanto

Milestone tilasi Millard Lampellilta ja Earl Robinsonilta lyhyitä lauluja, joita käytettiin elokuvan suvantokohdissa. Laulut esittää Kenneth Spencer. Ennakkokatseluiden perusteella osa niistä jätettiin lopullisesta versiosta pois.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1986 sen olevan elokuvan Länsirintamalta ei mitään uutta (1930) rinnalla toinen niistä pasifistisista sotafilmeistä, joiden ansiosta Lewis Milestone jää elokuvan historiaan: ”Milestone välittää rehellisen lähikuvan Salernon rannalle nousevien amerikkalaisten miesten tunnelmista. Italian auringon alla nämä teksasilaisen divisioonan tuntemattomat sotilaat kohtaavat sodan pelot kaikessa järkyttävyydessään.”
Vuonna 2016 He vaelsivat auringossa otettiin mukaan Yhdysvaltojen National Film Registryyn, johon kootaan kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Maitosuklaa

Maitosuklaa on suklaata, joka valmistetaan kaakaomassan, kaakaovoin ja sokerin lisäksi maitojauheesta tai maidosta. Euroopan unionin alueella maitosuklaassa on oltava vähintään 25 prosenttia kaakaokuiva-ainetta ja vähintään 14 prosenttia maidon kuiva-ainetta. Vaaleassa maitosuklaassa on oltava vähintään 20 prosenttia kaakaokuiva-ainetta ja vähintään 20 prosenttia maidon kuiva-ainetta.
Maitosuklaan kokonaisenergian jakauma on 54 % rasvaa, 8% proteiinia, 38 % imeytyvää hiilihydraattia. Suklaata tehdään yleensä teollisesti. Tilastoitujen tietojen mukaan maitosuklaassa on 100 g kohden noin 33 g rasvaa ja hiilihydraatteja jopa 50 g. On erikseen olemassa maidotonta "maitosuklaata", jossa on käytetty kasvismaitoja, esimerkiksi laktoosi-intoleranssin ja maitoallergian omaavia varten.
Maitosuklaan keksi vuonna 1875 sveitsiläinen Daniel Peter kehittäessään maitojauheen, jota hän sekoitti kaakaojauheeseen ja -voihin sokerin kera .
Maitosuklaan makua itsessään muutetaan tavallisesta tummemmasta suklaasta lisäämällä suklaaseen enemmän maitoa. Se on myös pehmeämpää ja rasvaisempaa kuin tummasuklaa. Niin sanotuksi "laadukkaaksi" suklaaksi luokitellaan maitosuklaa jossa on 25 % kaakaokuiva-ainetta, 2,5 % rasvatonta kaakaokuiva-ainetta, 3,5 % maitorasvaa ja jonka kokonaisrasvapitoisuus (kaakaovoi ja maitorasva) on vähintään 25 %. Laadukas maitosuklaa sisältää vähintään 30 % kaakaota.
Madeiran hallinnollinen jako

Madeira koostuu 11 kunnasta, joista 10 sijaitsee Madeiran saarella ja yksi Porto Santolla. Kunnat jakaantuvat edelleen 54 freguesiaan. Madeiralla on 53 freguesiaa ja Porto Santolla 1. Desertassaaret kuuluvat hallinnollisesti Santa Cruzin kuntaan ja Selvagenssaaret Funchalin kuntaan.