google/wiki40b huggingface dataset:
Jõgevan kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu etelässä Tarton kuntaan, lännessä Põltsamaan ja Järvan kuntiin, pohjoisessa Väike-Maarjaan ja Vinniin sekä idässä Mustveehen.

Hallinto

Jõgevan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Jõgevan kunta, Jõgevan kaupunki, Palamusen ja Torman kunnat sekä osa Pajusin ja Puurmanin kunnista. Jõgevassa on 13 889 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Jõgevan epäitsenäisestä kaupungista, Jõgevan, Kuremaan, Laiusen, Palamusen, Sadalan, Siimustin ja Torman pienkauppaloista (alevik) sekä 89 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Jõgevan kaupunki.

Liikenne

Rautatie Tallinnasta Tapan kautta Tarttoon kulkee Jõgevan kautta.
Anti Festival International Prize for Live Art

Anti Festival International Prize for Live Art on ANTI – Contemporary Art Festivalin perustama suomalainen, maailman ensimmäinen kansainvälinen live art -palkinto. Tieto palkinnon perustamisesta julkistettiin ensimmäisen kerran ANTI-festivalin yhteydessä 24. syyskuuta 2013 ja se jaettiin ensimmäisen kerran 24. syyskuuta 2014. Palkinnon avulla Anti-festivaali haluaa nostaa live art -taiteen arvostusta niin kotimaassa kuin kansainvälisestikin.
Palkinnon kokonaisarvo vuonna 2014 oli 30 000 euroa. Palkitulle taiteilijalle myönnettiin rahapalkinnon (15 000 euroa) lisäksi samansuuruisen tuotantoavustus uuden teoksensa tuomiseksi ANTI-festivaalille 2015. Palkinnon rahoitti Saastamoisen säätiö.
Palkinnon ehdokkaat ja saajan päättää vuosittain vaihtuva kolmihenkinen kansainvälinen tuomaristo. Vuonna 2014 palkinnonsaajan valitsi tuomaristo, jonka puheenjohtajana toimi Ruth MacKenzie (kansainvälisen Holland Festivalin ja Lontoon Cultural Olympiad 2012 -tapahtuman johtaja). Tuomaristoon kuuluivat myös suomalainen taiteilija Anssi Kasitonni ja arkkitehti Juhani Pallasmaa. Tuomaristo valitsi voittajan kahdeksasta ehdokkaasta, jotka olivat Franko B (UK/IT), Heather Cassils (CA/US), Frog King/Kwok Mang-ho (HK), Saa Sanoa -tuotanto (FI), Gwendoline Robin (BE) ja Joshua Sofaer (UK). Ensimmäisen Anti Festival International Prize for Live Art -palkinnon voitti kanadalainen performanssitaiteilija Heather Cassils.
Geotagging

Geotagging on menettelytapa, jossa lisätään paikkatietoa erilaisiin medioihin kuten esimerkiksi valokuviin, videoihin ja web-sivuille.
Outi Tarkiainen

Outi Tarkiainen (s. 7. helmikuuta 1985 Rovaniemi) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän kuuluu sukupolvensa kansainvälisesti nopeimmin nouseviin suomalaissäveltäjiin. Tarkiaista on luonnehdittu säveltäjäksi, jonka "väriaisti on hienostunut ja joka osaa käsitellä orkesteria lumoavasti" ja jonka "musiikin voi kokea kuvien tai mielentilojen sarjaksi". Tarkiainen on säveltänyt orkesterimusiikkia, vokaalimusiikkia, kamarimusiikkia ja soolosoitinteoksia, ja hänen musiikissaan voi kuulla kaikuja muun muassa modaalisesta jazzmusiikista.
Tarkiainen toimi vuoden 2017 ruotsalaisen Norrbotten Big Bandin residenssisäveltäjänä ja on toiminut lappilaisen Hiljaisuus-festivaalin taiteellisena johtajana vuodesta 2014.

Opinnot

Tarkiainen aloitti musiikkiopintonsa soittamalla pianoa Lapin musiikkiopistossa Hannele Vaaraman johdolla. Opiskeli sävellystä Eero Hämeenniemen ja Veli-Matti Puumalan johdolla Sibelius-Akatemiassa Helsingissä ja täydensi opintojaan Lontoossa (Guildhall School of Music) Malcolm Singerin ja Miamissa (University of Miami) Ron Millerin ja Gary Lindsayn johdolla. Valmistui säveltäjäksi ja musiikin maisteriksi 2010. Tarkiainen on osallistunut mm. Vince Mendozan, Jim McNeelyn, Maria Schneiderin ja Sergei Nevskin mestarikursseille.

Sävellykset

Tarkiainen on kuvannut musiikkia "luonnonvoiman kaltaisena, joka voi vyöryä ihmisen ylitse ja muuttaa kokonaisia kohtaloita."  Hänen säveltäjäuransa käännekohta oli orkesterilaulusarja Maa, kevään tytär (2015), jonka tilasivat Arctic Philharmonic, Norrbottens Kammarorkester ja Lapin kamariorkesteri. Toinen tärkeä orkesteriteos on ollut saksofonisti Jukka Perkolle sävelletty saksofonikonsertto Saivo (2017), joka oli Tapiola Sinfoniettan tilaus ja kantaesitettiin Espoossa marraskuussa 2017. Pohjois-Skandinavian arktiset alueet ovat toimineet useiden Tarkiaisen teosten inspiraationa. Hän kertoo: "Minussa asuu perustava kaipuu pohjoisimmille seuduille. Tietysti nautin suuremmissa kaupungeissa olemisesta ja tunnen tarpeelliseksi saada uusia kulttuurisia impulsseja säännöllisesti. Edellisen teokseni sävelsin Pariisissa ja Berliinissä; istuin parvekkeellani ja ajatukseni olivat 3000 km pohjoisempana olevilla seuduilla. Kun on Lapista, sydän kaipaa sinne. On jopa sanonta: ihminen voi lähteä Lapista, mutta Lappi ei lähde ihmisestä." 
Tarkiaisen sävellyksiä ovat esittäneet useat orkesterit eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa, muun muassa Tapiola Sinfonietta, Kamariorkesteri Avanti!, Arctic Philharmonic (Norja), Norrbottens Kammarorkester, Metropole Orchestra (Hollanti), Henry Mancini Institute Chamber Orchestra (USA), Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri ja Lapin kamariorkesteri.
Saunalampi (Kouvola, Mooseksenmutka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,7 hehtaaria, se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Musta-Ruhmaksen valuma-alueeseen (14.126) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,9 metriä mpy.
Ankkurointivaikutus

Ankkurointivaikutus tai psykologinen ankkuri (engl. Anchoring tai Focalism) on päätöksentekoon liittyvä kognitiivinen vinouma, joka johtaa siihen, että taloudellisten toimijat painottavat liikaa ensimmäistä heille tarjottavaa tietoa. "Ankkurin" ollessa paikallaan, myöhempien päätöksien tekeminen tarkoittaa liikkumista tämän mentaalisen "ankkurin" ympärillä. Esimerkiksi käytettyjen autojen kaupassa ensin tarjottu hinta asettaa usein normin seuraavien hintojen ehdotettaville tasoille.
O

O suomen kielessä

O-kirjaimella merkitään suomen kielessä labiaalista puolisuppeaa takavokaalia [o].

O muissa kielissä

Ruotsissa o-kirjain ääntyy tavallisesti labiaalisena suppeana takavokaalina [u]. Suomen tapaista o-äännettä merkitään ruotsissa å-kirjaimella ja toisinaan myös o-kirjaimella.
HMS Ocean (1761)

Valmistus

Thomas Slade suunnitteli aluksen 1758. Siinä oli poistettu puolikannelle asetetut tykit ja keskimmäiselle tykkikannelle oli lisätty kaksi tykkiä, mikä loi lähes kolme vuosikymmentä toteutetun tykkien asettelumallin. Aluksella oli alimmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä. Keskimmäisellä ja ylimmällä tykkikannella oli kummallakin 30 tykkiä, mutta keskimmäisellä ne olivat 18 naulan ja ylimmällä 12 naulan tykkejä. Lisäksi etukannelle oli asennettu kaksi 9 naulan tykkiä.
Alus tilattiin 22. huhtikuuta 1758 Chathamin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi John Lock. Sen köli laskettiin 4. elokuuta 1758, ja se laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1761. Alus valmistui 9. kesäkuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 58 292 puntaa 10 shillinkiä ja 9 pennyä sisältäen varustamisen.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1761 Hawken laivasto-osastoon päällikkönään William Langdon. Se poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1763, ja sen kunto tarkastettiin 14. lokakuuta 1769, minkä seurauksena sitä korjattiin elokuusta 1769 helmikuuhun 1770 Plymouthissa.
Alus palasi palvelukseen lokakuussa 1770 päällikkönään James Cranston, ja se lähti Falklandille. Seuraavana vuonna aluksen päällikkönä oli Joseph Knight sen ollessa vartiolaivana Plymouthissa.
Alus romutettiin Plymouthissa heinäkuusta lokakuuhun 1791.
Splatoon

Pelaaminen

Pelissä pelataan kahdessa jotakin väriä edustavassa joukkueessa. Pelaajat ampuvat eri väristä mustetta peliareenalle ja toisia pelaajia päin erilaisilla aseilla. Pelissä on tarkoitus saada mahdollisimman paljon oman joukkueen väristä mustetta pelikentälle, mutta pelissä on erilaisia tapoja pelata. Splatoonissa järjestettiin Splatfest-kilpailuja.

Vastaanotto

Peli on yksi parhaiten myyneistä peleistä Wii U -konsolille.
Peli on voittanut Golden Joystick Awards -palkinnon Family Game ja Nintendo Game of the Year -kategorioissa.
Pelillä on Metacritic-kerääjäsivustolla 81/100 pistettä.

Jatko-osa

Pelille on julkaistu jatko-osa Splatoon 2 Nintendo Switch -pelikonsolille. Jatko-osassa on uusia aseita ja uusia hahmoja verrattuna edelliseen osaan.
Darkend

Historia

Darkendin perustivat vuonna 2006 kitaristi Imajes ja rumpali Valenz. Tänä vuonna vaihtuvaan kokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Antarktika, ja bändi teki ensimmäiset keikkansa. Ensimmäinen kokopitkä albumi Damned Woman And A Carcass julkaistiin vuonna 2007. Solistin puuttuessa Valenz vastasi albumin laulusta.

Huhtikuussa 2007 Animæ liittyi bändiin solistina. Samana vuonna Nekromantik Records otti Damned Woman And A Carcass:in julkaistavakseen, ja levy keräsi paljon positiivisia arvosteluita. Muutaman kuukauden jälkeen ranskalainen Dead Sun Records julkaisi remasteroidun version levystä jakoalueenaan Eurooppa ja Pohjois-Amerikka.
Vuonna 2008 yhtye keikkaili kotimaassaan Italiassa, ja esiintyi mm. Mardukin, Vaderin, Impaled Nazarenen ja Stormlordin kanssa.
Vuonna 2009 bändi alkoi levyttää toista levyään, nimeltään Assassine. Bändin kokoonpano muuttui jälleen, kun Specter liittyi basistiksi ja Ashes kitaristiksi. Assassine julkaistiin vuonna 2010 Crash & Burn Recordsin alla.
Toukokuussa 2011 Darkend teki ensimmäisen kiertueensa Euroopassa Rotting Christin kanssa. Syyskuussa bändi otti osaa Lux Mundi World Tour:iin Samaelin, Melecheshin ja Keep of Kalessin:in lämmittäjäesiintyjänä. Lokakuussa Nothingness korvasi Imajesin kitaristina, jolloin yhtye sai nykyisen kokoonpanonsa.
Maaliskuussa 2012 Grand Guignol - Book I julkaistiin rajoitettuna erityispainoksena Arcane Withcraft Coven-levy-yhtiön avustuksella.
Marraskuussa 2012 Darkend oli mukana Euroopan kiertueella nimeltä Creatures From the Black Abyss Tour, Cradle of Filthin, Rotting Christin ja God Seedin kanssa.
Harri Hinkka

Harri Hinkka (s. 1965) on tamperelainen valokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti yhtyeiden ja artistien albumien kansiin ja muuhun promootiomateriaaliin ottamistaan kuvista.
Hinkka on palkittu kahdesti vuoden muotokuvaajana. Vuonna 1995 Harri Hinkalle myönnettiin Suomen Valokuvaliiton mestariarvo nuorimpana tunnustuksen saajana. Hinkka on tutkinut valokuvissaan valon ja valaisun merkitystä kuvan muodolle.
Hinkalla on ollut Tampereella kaksi rock-valokuva-aiheista näyttelyä. Vuonna 1998 Tampere-talossa pidetyn "Kasvot"-näyttelyn kuvat ovat nykyisin esillä ravintola Henkassa. Seuraavan kymmenvuotiskauden kattanut "Rockvalokuvia (vol.2) 1998-2008" -näyttely oli museokeskus Vapriikissa vuonna 2009. 
Eppu Normaalin 40-vuotistaivalta juhlistanut, Harri Hinkan kuvista koostettu näyttely Aika Normaalia kiersi Tampereella, Helsingissä ja Ylöjärvellä 2016–2018. Syksyllä 2018 Hinkka julkaisi Dave Lindholmin kanssa kirjan Kynä ja kamera.
Harri Hinkka on kuvannut muun muassa  Eppu Normaalia, Yötä, Popedaa, Dave Lindholmia ja Ismo Alankoa.
Otto Rud

Otto Rud oli tanskalainen amiraali. Hänen johtamansa joukot ryöstivät Turun kaupungin vuonna 1509. Ejbyn kalkki kuului ryöstösaaliiseen.
Rud haavoittui ja jäi sotavangiksi 7. heinäkuuta 1565 Klaus Hornin johtamaa ruotsalaista laivastoa  vastaan käydyssä meritaistelussa. Taistelusta on kirjoitettu suomeksi kaksikin kuvausta; niistä historiallisesti luotettavampana pidetään Kyösti Wilkunan kuvausta Loistavien voittojen sankari - Klaus Kristerinpoika Horn, joka sisältyy kokoomateokseen Suomalaisia sankareita. Historiallisia kertomuksia, I–II vuodelta 1916. 
Kirjailija Kaari Utrio julkaisi 1960-luvulla kaunokirjallisen teoksen Kartanonherra ja kaunis Kirstin (myöh. pelkkä Kirstin), joka on amiraali ja vapaaherra Klaus Kristerinpoika Hornin osittain fiktiivinen mutta historiaan pohjautuva elämäkerta. Sen loppuosaan sijoittuu kuvaus Otto Rudin viimeisestä taistelusta.
Wilkunan mukaan Otto Rudin sanotaan kuolleen pian tämän taistelun jälkeen ruotsalaisessa vankeudessa
Plombi

Plombi eli kaksipuolinen lyijysinetti oli keskiajalla yleinen tapa todistaa asiakirjan tai tavaran aitous. Kangaskaupassa plombeja käytettiin kangaspakkojen merkitsemiseen 1200-luvulta aina 1600-luvulle saakka. Asiakirja saatettiin todentaa myös bullalla, joka oli tehty savesta tai vahasta.
Plombit koostuvat kahdesta puolesta, joista toinen on reiällinen ja joista toisessa on tappi, jotka taivutetaan yhteen niin että kangas jää väliin. Plombi niitattiin yhteen alasimella tai erityisillä pihdeillä, jolloin sen pintaan jäi haluttu kuvio. Tekstiilipakkojen plombeissa kaupunkien ja kiltojen vaakunat ovat yleisiä kuva-aiheita. Joissakin plobmeissa puolestaan on kankaan laadusta ja koosta kertovia tekstejä ja numeroita, valmistajan tai omistajan nimi tai muita tietoja. Plombin koko on myös voinut suoraan kertoa kankaan laadusta: pienet sinetit ovat voineet kuulua hienompaan kankaaseen, kuten silkkiin, kun taas isompia plombeja on voitu käyttää raskaammissa kangaslaaduissa. Isomman pääsinetin lisäksi kankaassa on voinut olla myös pienempiä, lisäinformaatiota antavia plombeja.
Dzjaržynskin mäki

Dzjaržynskin mäki eli Hara Dzjaržynskaja (valkoven. Гара Дзяржы́нская, ven. Гора́ Дзержи́нская) on Valko-Venäjän korkein kohta, 345 metriä merenpinnasta.  Mäki muodostaa paikallisen huipun Valko-Venäjän luoteisten osien Itämereen laskevien vesistöjen ja etelään Mustalle merelle laskevan Dneprin vesistön välisellä vedenjakajalla.
Dzjaržynskin mäki sijaitsee Minskin alueella Dzjaržynskin piirissä (koordinaatit noin: 53°50′55.4″N, 27°03′55.6″E). Minskistä on tälle pääkaupungin länsipuolella sijaitsevalle mäelle ja sen loivan huipun merkkikivelle linnuntietä vajaa 35 kilometriä.
Paikan nimi oli ennen vuotta 1958 Svjataja Hara (valkoven. (Святая гара, Svjataja Hara, ven. Свята́я гора), mutta Neuvostoliiton aikana mäki sai nimensä Neuvosto-Venäjän salaisen poliisin johtajan Feliks Dzeržinskin ja hänestä nimensä saaneen Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan paikkakunnan mukaan.
Kiinalainen paviljonki

Kiinalainen paviljonki (ruots. Kina slott) on yksi Ruotsin kuninkaallisista linnoista. Se sijaitsee Drottningholmin linnanpuistossa, Ekerön kunnan Lovönin saarella, Tukholman läänissä. Se toimii Ruotsin kuninkaallisten kesänviettopaikkana.
Alun perin paviljongin paikalla sijaitsi pienempi puinen versio samaisesta rakennuksesta, joka oli kuningas Aadolf Fredrikin syntymäpäivälahja hänen puolisolleen, kuningatar Loviisa Ulrikalle vuonna 1753. Nykyinen pysyvä versio Kiinalaisesta paviljongista, joka korvasi sitä edeltäneen puupaviljongin, on arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantzin suunnittelema. Rakennustyöt aloitettiin 1763 ja saatiin päätökseen kuusi vuotta myöhemmin 1769. Rakennuksen sisustus ja sen muu arkkitehtuuri yhdistelee rokokoo-tyylisuuntaa sekä kiinalaistyyppistä eksotiikkaa. 
Paviljonki kuuluu yhdessä Drottningholmin linnan sekä -teatterin kanssa UNESCO:n maailmanperintöluetteloon.
Aivopuolisko

Aivopuoliskoiksi eli hemisfääreiksi kutsutaan kehon keskilinjan mukaan jakautuvia aivojen vasenta ja oikeaa puoliskoa. Kummallakin aivopuoliskolla on ulompi harmaa kerros, aivokuori, sekä sisempi valkoinen kerros. Puoliskojen rakenne ja solutyypit jakautuvat epäsymmetrisesti. Osa aivopuoliskojen rakenne-eroista on yhteneväistä eri ihmisten välillä, kun taas osa vaihtelee huomattavasti yksilöiden välillä. Aivopuoliskoja yhdistää niiden välissä oleva aivokurkiainen, jota pitkin ne voivat vaihtaa tietoa keskenään.

Sperryn aivotutkimukset

Tutkimuksestaan Nobel-palkittu psykologi Roger Sperry alkoi 1960-luvulla tutkia ns. aivohalkiohenkilöitä, joiden aivokurkiainen oli jouduttu katkaisemaan lääketieteellisistä syistä. Toimenpiteellä ei ollut vaikutusta henkilöiden arkielämään, mutta Sperry löysi tutkimuksissaan erikoisolosuhteita, joissa aivohalkiohenkilöt käyttäytyivät normaalista poikkeavalla tavalla. Sperry kokeili esimerkiksi kuvan esittämistä ainoastaan oikean aivopuoliskon näkökenttään, jolloin se välittyi vasempaan aivopuoliskoon ilman, että se olisi sieltä voinut kulkeutua oikeaan aivopuoliskoon. Tällöin aivohalkiohenkilöt eivät kyenneet nimeämään näytettyjä esineitä. Sperry pystyi päättelemään nimeämiskyvyn sijaitsevan vasemmassa aivopuoliskossa, sillä se suoriutui vastaavasta tehtävästä. Sperry havaitsi kokeissaan oikean aivopuoliskon olevan myös avaruudellisten suhteiden hahmottamisessa vasempaa parempi, sillä aivohalkiopotilaat osasivat koota palapelin vasemmalla mutta eivät oikealla kädellä.

Aivopuoliskot populaaripsykologiassa

Laajalti levinneen uskomuksen mukaan vasen aivopuolisko olisi erittelevä, asioita yksityiskohtaisesti tarkasteleva, ja oikea aivopuolisko kokonaisvaltainen, suuria kokonaisuuksia käsittelevä. Asiantuntijoiden mukaan aivopuoliskojen toiminnallisia eroja on kuitenkin tulkittava varovasti. Tiedotusvälineissä on tehty liian pitkälle meneviä päätelmiä, joiden mukaan ihmisiä on muun muassa luokiteltu oikean tai vasemman aivopuoliskon tyypeiksi. Markkinoilla on myös menetelmiä, joiden tarkoituksena on oikean tai vasemman aivopuoliskon kehittäminen. Toisinaan kulttuuria ja uskontoa on pyritty sijoittamaan eri aivopuoliskoihin. Tällainen ”aivopuoliskomystiikka” on saanut alkunsa modernin aivotutkimuksen tulkitsemisesta, mutta neuropsykologian näkökulmasta sille ei ole tieteellisiä perusteita: aivopuoliskot toimivat normaaleilla ihmisillä yhtenä kokonaisuutena toisiaan täydentäen.
Osmo Tepsell

Osmo Matias Tepsell (s. 26. heinäkuuta 1934 Sodankylä) on suomalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistaja.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Karlstadissa 1963 Tepsell suunnisti viestissä kultaa yhdessä veljensä Aimon, Erkki Kohvakan ja Rolf Koskisen kanssa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Hän edusti Suomea hiihtosuunnistusmaaotteluissa Ruotsia vastaan vuosina 1962–1969.
Suunnistuksen Suomen-mestaruuskilpailuissa Gamlakarleby Idrottsföreningia edustanut Tepsell voitti viestikultaa vuosina 1958 ja 1965 sekä viestihopeaa vuonna 1963. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän voitti pronssia vuonna 1962. Hiihtosuunnistuksessa hän voitti viestisuunnistuksen SM-kultaa vuosina 1962, 1965 ja 1968 sekä SM-hopeaa 1963, 1964, 1967 ja 1969. Lisäksi hän voitti SM-pronssia henkilökohtaisella matkalla vuonna 1967.
Baekhyun

Elämä

Byun Baekhyun syntyi 6. toukokuuta 1992 Bucheonissa, Gyeonggissa, Korean tasavallassa. Byunillä on isoveli, joka on häntä seitsemän vuotta vanhempi. Byun aloitti laulun harjoittelemisen 11-vuotiaana eteläkorealaisen laulajan Rainin vaikutuksesta. Byun kävi Jungwon lukion Bucheonissa. Musiikin lisäksi hän harrasti nuorena itsepuolustuslajeja ja hänellä on musta vyö hapkidossa. Byun liittyi SM Entertainmentiin 2011 S.M casting -systeemin kautta.

2012–2015: Debyytti ja uran alkuvaiheet

Byun ilmoitettiin virallisesti olevan Exon kahdestoista jäsen 30. tammikuuta 2012. Exo debytoi 8. huhtikuuta 2012.
Heinäkuussa 2014 Byun teki debyyttinsä musiikkiteatterissa, näyttelemällä pääroolia Don Lockwoodin musikaalissa Laulavat sadepisarat.
Huhtikuussa 2015 Byun julkaisi ensimmäisen soolokappaleensa "Beautiful". Kappale toimi tunnusmusiikkina Exon nettisarjassa Exo Next Door. Kappaleesta tuli ensimmäinen nettisarjojen soundtrack-single, joka on ollut digitaalilatauslistan huipulla.

2016: Ura näyttelijänä ja Exo-Cbx

Tammikuussa 2016 Byun ja Miss A -jäsen Bae Suzy julkaisivat duettosinglen "Dream", joka voitti ensimmäisen sijan yhteensä viisi kertaa korealaisissa musiikkiohjelmissa Music Bank ja Inkigayo. Toukokuussa Byun ja K.Will julkaisivat "The Day" -kappaleen osana SM Entertainmentin musiikkiprojektia Station. Elokuussa 2016 Byun aloitti näyttelijäuransa, ja esiintyi draamasarjassa Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo. Byun sai sivuroolin draamasta. Hän myös esitti yhdessä kahden yhtyejäsenensä kanssa draaman soundtrackin "For You".
Byun muodosti lokakuussa 2016 yhdessä Chenin ja Xiuminin kanssa Exon ensimmäisen alaryhmän, Exo-Cbx. Sen debyytti Hey Mama! julkaistiin lokakuussa.

Yksityiselämä

Kesäkuussa 2014 SM Entertainment vahvisti, että Byun ja toinen SM Entertainment -artisti, Girls' Generationin jäsen Kim Taeyeon, ovat parisuhteessa. Syyskuussa 2015 raportit kertoivat, että suhde oli päättynyt eroon.
Nefele

Nefele (kreik. nefos, "pilvi") oli kreikkalaisessa mytologiassa pilvien jumalatar, joka esiintyy kertomuksessa Friksoksesta ja Hellestä. Hän nai Athamaksen, mutta tämä erosi hänestä Inon vuoksi.
Friksoksen ja Hellen, Athamaksen ja Nefelen kaksosten, äitipuoli Ino vihasi näitä ja teki kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaiken kaupungin siemenviljan niin, etteivät ne kasvaisi, jolloin paikalliset maanviljelijät katoa peläten kysyivät läheiseltä oraakkelilta neuvoa. Ino lahjoi oraakkelin luokse lähetetyt miehet valehtelemaan muille, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Ennen kuin häntä ehdittiin surmata alttarilla, Nefele lähetti kultaisen oinaan pelastamaan hänet ja sisarensa. Helle kuitenkin putosi oinaan selästä kesken matkaa Hellespontoksen, joka on nimetty hänen mukaansa, kohdalla ja hukkui, mutta Friksos selvisi matkan loppuun saakka Kolkhikseen, missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi kuninkaalle oinaan kultaisen taljan, jonka Aietes ripusti temppeliin.
Nefele esiintyy kreikkalaisessa myytissä myös pilvenä, jonka Zeus loi Heran kuvaksi huijatakseen Iksionia tämän suunnitellessa väkisinmakaavansa hänen puolisonsa. Iksionin ja Nefelen suhteen seurauksena syntyivät kentaurit, joita heidän oma äitinsä auttoi taistelussa Heraklesta vastaan.
Punaisten lyhtyjen alue

Punaisten lyhtyjen alue on useissa kaupungeissa alue, jonne prostituutio ja muu sen kaltainen seksityöläisyys on keskittynyt. Nimitys juontaa juurensa ilotalojen tavasta ilmoittaa seksiliiketoiminnan harjoittamisesta punaisella lyhdyllä ikkunassaan. Ensimmäisen kerran nimitystä käytettiin tiettävästi Yhdysvalloissa vuoden 1890 tietämillä. Tunnetuimpia punaisten lyhtyjen alueita ovat Pigalle Pariisissa, Reeperbahn Hampurissa, De Wallen Amsterdamissa ja Pat Pong Bangkokissa, jossa seksinmyyntiä on nykyään vähennetty.
Varjo (yhtye)

Historia

Yhtyeen perusti laulaja-kitaristi Antti Lautala. Alkuvaiheiden jälkeen kokoonpanon muodostivat Lautalan lisäksi kitaristi Henry Waldén ja basisti Kaide Luukkonen. Sopivaa rumpalia etsiessä yhtye käytti keikoilla ja levyillään rumpukonetta. Ensinäytös-EP julkaistiin omakustanteena vuonna 1997 ja pari vuotta myöhemmin Futurecords -levy-yhtiö perustettiin yhtyeen ympärille.
Ensimmäinen pitkäsoitto Kuka korvaa poistetun sydämen? julkaistiin vuonna 2000 ja rumpukoneen korvasi rumpali Jaani Peuhu. Levyn myötä yhtye keikkaili aktiivisesti ja julkaisi Korvaamaton ja Maailmanpyörä -singleistään musiikkivideot. Debyyttilevyä markkinoitiin Suomen oloissa varsin omalaatuisesti. Ympäri Helsinkiä ja muitakin kaupunkeja levisi omituisia tarroja, joissa luki "Kuka korvaa poistetun sydämen?" Myös baarien vessat ja ruuhkabussit saivat osuutensa tarroista. Toinen pitkäsoitto Paratiisissa julkaistiin vuonna 2003 mutta sen jälkeisten keikkojen jälkeen Varjon ja Jaani Peuhun tiet erosivat. Uudeksi rumpaliksi otettiin Jari 'Kailis' Kailokari, joka aiemmin soitti mm. Kuudes Tunti -yhtyeessä.
Vuonna 2006 Varjo julkaisi Muistijälkiä-albumin. Kiertueen jälkeen basisti Kaide Luukkonen erosi bändistä. Hänen tilalleen otettiin Arto Nevalainen. Yhtye joutui etsimään myös uuden rumpalin Kailiksen ilmoitettua erostaan. Jukka Laineen liityttyä yhtyeen rumpaliksi loppuvuodesta 2006 Varjon kokoonpano muodostui nykyisekseen. Vuoden 2007 alusta Varjo ilmoitti sivuillaan että Arton ja Varjon tiet erkanivat. Syyksi mainittiin muun muassa aikataulutuksen aiheuttamat ongelmat. Arton korvaajaksi tuli Suruaika-yhtyeen laulaja Matthew Pallasoja.
Yhtyeen kitaristi Henry Waldén kuoli tapaturmaisesti 20. syyskuuta 2008 Helsingissä. Waldénin kuoleman jälkeen yhtye ilmoitti tekevänsä vielä yhden levyn ja sen jälkeen lopettavansa musiikin tekemisen Varjo-nimellä, Lautalan ja Waldénin vanhan herrasmiessopimuksen mukaisesti. Lautala, Laine ja Pallasoja jatkavat kuitenkin musiikin tekemistä kolmistaan uudella nimellä Silent Scream .
Tammikuussa 2010 Varjo julkaisi postuumisti pitkään tekeillä olleen Viimeinen näytös -albumin, joka on omistettu yhtyeen edesmenneiden jäsenten Waldénin ja Lindforsin muistolle. Levy julkaistiin sekä cd:nä että kuvavinyylinä, ja se jäi Varjon viimeiseksi julkaisuksi.