Jani Tuppurainen

Junioriura ja Suomi-sarja

Tuppurainen aloitti jääkiekon Muhoksen Jääklubissa 1980-luvun lopulla. Toiminta joukkueessa oli tuolloin kuitenkin vähäistä, joten hän pelasi ensimmäiset jääkiekko-ottelunsa Oulunsalon Kiekko-Ketuissa, jossa Tuppurainen vietti kaksi kautta. Sen jälkeen hän siirtyi Oulun Kärppiin, joita Tuppurainen edusti C-juniori-ikäiseksi asti. Pieni koko ja heiveröisyys kuitenkin vaikeuttivat hänen mahtumistaan Kärppien B-nuoriin, joiden ryhmästä Tuppurainen putosi. Tuppurainen pelasi tämän jälkeen yhden kauden Kiekko-Oulun B-nuorissa. Kauden 1998–1999 hän aloitti Laser HT:n A-nuorten II-divisioonajoukkueessa, mutta Tuppurainen siirtyi ennen joulua Limingan Kiekon miesten joukkueeseen pelaamaan II-divisioonaa.
Kesällä 1999 Tuppurainen yritti päästä Kärppien A-nuoriin, mutta hän ei kuitenkaan mahtunut joukkueeseen. Tuppurainen oli tämän jälkeen mukana hänelle LiKistä tutun valmentaja Reino Ruotsalaisen sekä hänen poikansa Reijo Ruotsalaisen järjestämällä leirillä, jossa vieraili yhdysvaltalaisvalmentajia. Tuppurainen houkuteltiin näin ollen NAHL-juniorisarjaan ja Chicago Freezen riveihin kaudeksi 1999–2000. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies Bryan Millerin kanssa tehoilla 9+27=36. Tuppurainen pelasi alkukauden 2000–2001 Suomi-sarjaa Kiekko-Oulun riveissä, kunnes hän palasi joulun jälkeen takaisin Freezeen.
Kaudeksi 2001–2002 Tuppurainen palasi Suomeen suorittamaan armeijaa ja hän pelasi kautensa Kiekko-Oulussa, jonka kolmanneksi paras pistemies Tuppurainen oli tehoilla 17+20=37. Joukkue eteni Mestiksen karsintoihin saakka, joiden paras maalintekijä Tuppurainen oli kuudella osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan hopeaa, mutta Kiekko-Oulu jäi kuitenkin ilman sarjanousua.

Mestis-vuodet Kajaanin Hokissa

Tuppurainen siirtyi kaudeksi 2002–2003 Suomi-sarjan mestaruuden voittaneeseen ja Mestikseen nousseeseen Kajaanin Hokkiin. Hän haki kesällä 2002 pelipaikkaa myös Kärppien SM-liigajoukkueesta, jonne Tuppurainen sai sopimuksen. Hän pelasi kautensa kuitenkin pääasiassa Hokissa, jossa Mestiksen tulokaskausi toi 37 runkosarjaottelussa tehot 15+17=32 sekä kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Tuppurainen oli runkosarjassa joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hänen teholukemansa +17 oli Hokin paras. Tuppurainen pelasi kauden aikana myös kahdeksan SM-liigaottelua Kärpissä tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 9. joulukuuta 2002 Pelicansia vastaan, jolloin Tuppurainen paikkasi Petr Tonin ja Petr Tenkrátin loukkaantumisia. Hänet merkittiin liigadebyytissään Kärppien ykkösketjuun Sami Mettovaaran ja Mika Pyörälän viereen. Huhtikuussa 2003 Tuppurainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Hokin kanssa.
Toisella Hokki-kaudellaan 2003–2004 Tuppurainen teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+22=35, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Tuppuraisen teholukema +13 oli taas Hokin paras. Joukkueen kausi päättyi hänen osaltaan kuitenkin muistettavasti; Tuppurainen onnistui tekemään neljännessä puolivälieräottelussa maalin jatkoajalla Kokkolan Hermestä vastaan. Hokki juhli jo ottelusarjan ratkaisun siirtymistä viidenteen otteluun, mutta Tuppuraisen maalia ei kuitenkaan hyväksytty, sillä joukkueelle tuomittiin rangaistus liian monesta pelaajasta jäällä. Pettynyt Tuppurainen lainasi Hermeksen maalivahti Miika Wiikmanin juomapulloa ja pesi maalituomarin edessä olleen pleksin. Hän sai tilanteesta käytösrangaistuksen, jota istuessaan Hermeksen Antti Hildén ratkaisi joukkueelleen välieräpaikan. Tuppurainen palkittiin kauden päätteeksi Hokin omissa päättäjäisissä joukkueen parhaana pelaajana. Hän teki samoihin aikoihin vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kesällä 2004 Tuppurainen harjoitteli Kärppien SM-liigajoukkueen mukana, mutta hän ei saanut itselleen pelipaikkaa joukkueesta ja palasi elokuun lopulla Hokin vahvuuteen. Tuppurainen oli tehoilla 13+14=27 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Juho-Tuomas Appelin jälkeen.

Ammattilaisura

Kaudeksi 2005–2006 Tuppurainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigan nousijoukkue Kalevan Pallon riveihin. Hänen ensimmäinen kokonainen SM-liigakautensa toi 48 runkosarjaottelussa tehot 7+12=19, joilla joukkueen positiivisimpiin yllättäjiin kuulunut Tuppurainen oli KalPan neljänneksi paras pistemies. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 22. syyskuuta 2005 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Maaliskuussa 2006 Tuppurainen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Tuppurainen teki kaudella 2006–2007 läpimurtonsa SM-liigassa ja oli KalPan kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 14+21=35. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen jäähypörssin voiton Mikko Purontakasen kanssa 86 minuutillaan. Kesken kauden 2007–2008, tammikuun 2008 lopulla Tuppurainen siirtyi KalPasta loppukaudeksi Ruotsiin Elitserienin Färjestad BK:hon. Hän oli siirtyessään KalPan paras pistemies tehtyään 43 runkosarjaottelussa tehot 13+20=33 ja kauden päättyessä toiseksi paras pistemies Tuomas Kiiskisen jälkeen.
Kaudeksi 2008–2009 Tuppurainen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella JYPiin. Hän joutui kuitenkin jo elokuussa 2008 koko syyskauden ajaksi sivuun nivusvamman vuoksi. Tuppuraista paikkasi joulutaukoon asti slovakialainen Jiří Bicek. Pääasiassa kakkosketjussa pelannut Tuppurainen ei päässyt loukkaantumisensa takia kuitenkaan kauden aikana parhaaseen iskuunsa. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Tuppurainen onnistui kuitenkin toisella JYP-kaudellaan 2009–2010, jolloin hän pääsi myös harjoittelemaan ehjänä. Tuppurainen jakoi 22 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Juha-Pekka Hytösen kanssa ja sijoittui JYPin sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. He jakoivat koko SM-liigan maalipörssin seitsemännen sijan SaiPan Shayne Toporowskin kanssa. Tuppurainen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Tammikuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYPin kanssa.
Tuppuraisen kautta 2010–2011 haittasi sormivamma, jonka takia hänen runkosarjansa jäi 43 ottelun mittaiseksi. Tuppurainen teki maaliskuussa 2011 kaksivuotisen, KHL-option sisältäneen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Kaudella 2011–2012 hän nousi SM-liigan eliittiin tehtyään runkosarjassa tehot 17+34=51. Tuppurainen oli JYPin toiseksi paras pistemies Éric Perrinin jälkeen ja jakoi SM-liigan pistepörssin kuudennen sijan HIFK:n Mikael Granlundin kanssa. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 7+8=15. Tuppuraisen edellä pistepörssissä oli vain Pelicansin Ryan Lasch. Hän voitti myös koko pudotuspelien tehopörssin lukemalla +12. Tuppurainen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden ja palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Jari Kurri -palkinnolla.
Tuppurainen käytti sopimuksessaan olleen KHL-option ja siirtyi kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisella sopimuksella liigan ukrainalaisjoukkue Donbass Donetskiin. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Continental Cupissa, jonka Donetsk voitti. Tuppurainen palasi kaudeksi 2013–2014 takaisin JYPiin tehtyään nelivuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. Hänen sopimuksessaan oli vuoden mittainen KHL-pykälä. Tuppurainen nousi myös JYPin varakapteeniksi. Hänen syyskautensa eteni varsin vaisusti ja tehottomasti, mutta Tuppurainen paransi kevätkaudella ja teki runkosarjan aikana kaikkiaan 33 tehopistettä. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän oli JYPin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+5=6. Tuppurainen oli joukkueen paras pistemies myös European Trophyn alkulohkossa tehoilla 5+5=10. JYP voitti turnauksen.
Kaudella 2014–2015 Tuppurainen oli tehoilla 17+34=51 JYPin toiseksi paras pistemies Éric Perrinin jälkeen. Heidän edellään koko SM-liigan pistepörssissä oli vain Bluesin Kim Hirschovits. Tuppuraisen ketjukaverina pelasi läpimurtokauden pelannut Markus Hännikäinen. Kausi päättyi joukkueen pronssimitaliin. Mestarien liigassa hän oli JYPin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+7=9. Kaudella 2015–2016 Tuppurainen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 12=24=36. Kevään 2016 pudotuspeleissä hän oli JYPin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+5=10. Toukokuussa 2016 Tuppuraisen sopimusta joukkueen kanssa pidennettiin kahdella vuodella kevääseen 2019 saakka. Kaudella 2016–2017 hän oli JYPin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Juha-Pekka Hytösen kanssa tehoilla 12+27=39. CHL:ssä Tuppurainen oli tehoilla 1+4=5 joukkueen paras syöttäjä Tuomas Pihlmanin kanssa sekä paras pistemies hänen, Antti Suomelan ja Joonas Nättisen kanssa. Tuppurainen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Tuppurainen teki kaudella 2017–2018 37 vuoden iässä SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 21+33=54, joilla hän sijoittui liigan pistepörssissä kolmanneksi edellään vain joukkuetoveri Antti Suomela ja TPS:n Tomi Kallio. Pudotuspeleissä hän oli JYPin paras pistemies ja syöttäjä seitsemällä syöttöpisteellään. Tuppurainen joutui kuitenkin jättämään väliin joukkueen kauden viimeisen ottelun, kun hän loukkaantui viidennessä puolivälieräottelussa HIFK:n Saku Salmelan taklattua Tuppuraisen niskan seudulta päin laitaa. Hän pelasi kuitenkin ottelun loppuun asti. Salmela sai teostaan kahden minuutin jäähyn laitataklauksesta, mutta Liigan kurinpitodelegaatio tuomitsi hänet ottelun jälkeen viiden ottelun pelikieltoon. Mestarien liigassa Tuppurainen oli JYPin paras syöttäjä kahdeksalla syöttöpisteellään ja voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Hän voitti CHL:n mestaruuden. Tammikuussa 2019 Tuppurainen teki JYPin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2018–2019 Tuppurainen oli tehoilla 10+27=37 JYPin toiseksi paras pistemies Jarkko Immosen jälkeen.

Maajoukkueura

Tuppurainen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 18 A-maaottelua tehopistein 1+3=4. Tuppurainen teki A-maajoukkuedebyyttinsä 5. marraskuuta 2009 Helsingin Hartwall Arenalla Karjala-turnauksen avausottelussa Venäjää vastaan. Hänen ensimmäinen A-maajoukkuemaalinsa syntyi 11. huhtikuuta 2014 Euro Hockey Challenge -ottelussa Kuopiossa Latviaa vastaan.
Tuppurainen palkittiin Pohjola-leirin herrasmiespelaajana vuonna 1995.

Muuta

Tuppurainen pelasi B-juniori-ikäisenä myös kaukalopalloa nuorten SM-tasolla ennen lopullista vaihtoa jääkiekon puolelle. Hän on harrastanut myös pesäpalloa ja jalkapalloa.