google/wiki40b huggingface dataset:
Clementine Ford

Ura

Clementine Ford sai ensimmäisen roolinsa vuonna 1998 televisiosarjasta Cybill, jossa hänen äitinsä Cybill Shepherd esitti pääosaa. Ford esiintyi sarjassa kahdessa jaksossa. Tämän jälkeen hänellä oli sivurooleja muun muassa elokuvissa American Pie, Neitsytjahti ja Anna palaa!
Ford näytteli Molly Krollia sarjassa L-koodi vuosina 2007–2009. Cybill Shepherd esitti sarjassa Fordin roolihahmon äitiä Phyllis Krollia. Ford esitti Mackenzie Browningia saippuasarjassa Tunteita ja tuoksuja vuosina 2009–2010. Vuonna 2012 hän esiintyi sisarensa Ariel Shepherd Oppenheimin kirjoittamassa näytelmässä Phantoms Go Down Los Angelesissa.

Yksityiselämä

Clementine Ford on yökerhoyrittäjä David Fordin ja näyttelijä Cybill Shepherdin tytär. Hänellä on sisarpuoli Molly ”Ariel” Shepherd Oppenheim ja velipuoli Cyrus ”Zack” Shepherd Oppenheim äitinsä myöhemmästä avioliitosta Bruce Oppenheimin kanssa.
Ford oli naimisissa näyttelijä Chad Todhunterin kanssa vuosina 2000–2004. Hän on seurustellut laulaja-lauluntekijä Linda Perryn kanssa. Hän on sanonut, ettei halua määritellä seksuaalista suuntautumistaan. Ford kihlautui näyttelijä Cyrus Wilcoxin kanssa vuonna 2012. Pari meni naimisiin keväällä 2013.
Maria Ramstedt

Maria Ramstedt (28. marraskuuta 1852 Pietari – 1. heinäkuuta 1915) oli teosofi ja kirjailija, joka tuli tunnetuksi kirjailijanimellä Martti Humu. Ramstedt adoptoitiin lapsena venäläiseen perheeseen, ja hänen ensimmäisenä opettajanaan toimi venäläinen pappi, jonka johdolla hän opiskeli muun muassa kreikkaa. Myöhemmin hän suoritti yhteiskoulun ja valmistui opettajaksi Jyväskylässä vuonna 1874 mutta erosi sittemmin kansakoulunopettajan toimesta uskonnollisten syiden takia.
Ramstedt tutustui teosofiaan, jonka parissa hän työskenteli koko myöhemmän elämänsä. Vuonna 1905 hän perusti Omatunto-lehden yhdessä Pekka Ervastin ja Veikko Palomaan kanssa.
Ramstedt tutki erityisesti Kalevalaa.
Laastari

Lääkelaastari

Lääkelaastari on jotakin lääkeainetta sisältävä laastari, joka vapauttaa lääkeainetta elimistöön ihon kautta eli transdermaalisesti. Lääkelaastari on valmiste, jonka avulla annostelu on tarkempaa ja yliannostusriski vähäisempi kuin voiteena annetuilla lääkkeillä.
Lääkelaastarin väärinkäyttö, kuten laastarin nieleminen tai sen imeskeleminen, voi aiheuttaa käyttäjälle yliannostuksesta hengenvaaran, koska tällöin lääkeaine purkautuu laastarista nopeammin kuin ihon läpi annosteltaessa on tarkoitettu. Fentanyylilaastareiden väärinkäyttö aiheutti Suomessa yli 30 myrkytyskuolemaa vuosina 2006–2010.
Candyking

Candyking AB on ruotsalainen Cloettan omistama makeis- ja välipala-alan yritys. Candykingillä ei ole omia tuotantolaitoksia, vaan se hankkii tuotteensa useilta eri toimittajilta. Yritys myy irtokarkkeja vähittäiskaupan myyntipisteissään sekä kuivattuja hedelmiä ja pähkinöitä Parrot-brändin alla.
Candyking aloitti toimintansa Ruotsissa nimellä Karamellkungen ja Suomessa toiminta alkoi nimellä Candyland vuonna 1990. Fazer-konserni osti Karamellkungenin ja Candylandin vuonna 1997 ja yhdisti ne yhdeksi yhtiöksi. Vuonna 2008 toiminta myytiin pääomasijoittaja Accent Equitylle. Ruotsalainen välipalatuotteiden toimittaja Parrots on ollut osa Candykingiä maaliskuusta 2009 alkaen.
Dani Evanoff osti Candykingin Accentilta vuoden 2016 lopulla. Toimitusjohtajana toiminut Evanoff myi pian tämän jälkeen Candykingin Cloettalle vuoden 2017 alussa noin 34 miljoonan euron kauppahintaan.
Tungokotšen

Tungokotšen (ven. Тунгокочен) on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirin Tungokotšenin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karenga-joen rannalla 150 kilometriä piirikeskuksesta Verh-Usuglista pohjoiseen. Asukkaita on 1000 henkeä (vuonna 2002).
Kylä on saanut alkunsa 1930-luvulla rakennetusta Vitimin–Oljokman kansallisen piirikunnan piirikeskuksesta. Vuonna 1938 Tungokotšenin piiri liitettiin Tšitan alueeseen. Vuonna 1976 piirin hallinnollinen keskus siirrettiin Verh-Usugliin.
Tungokotšenissa on keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, sairaala ja postitoimisto. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Asukkaista noin 10 % on evenkejä.
Harpo

Jan Svensson eli Harpo (s. 5. huhtikuuta 1950 Bandhagen, Tukholma) on ruotsalainen pop-muusikko. Hän lainasi taiteilijanimensä Harpo Marxilta. Peruskoulun jälkeen Harpo aloitti teatteriopinnot Tukholmassa 16-vuotiaana. Ensisinglensä hän julkaisi vuonna 1973.
Vuonna 1976 "Moviestar" pääsi Harpon ainoana kappaleena Yhdistyneen kuningaskunnan viralliselle singlelistalle. Muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Horoscope" ja "Motorcycle Mama". Harpo on yhä suosittu muun muassa Saksassa, jossa hän teki kiertueen vuonna 2007.
Lojax levytti "Moviestarin" vuonna 1976 suomeksi nimellä "Suuri Star" (suomeksi sanoittanut Irina Englund, joka tunnetaan paremmin esiintyjänimellään Irina Milan) ja tyttöviisikko Sitruunapippuri vuonna 1997 nimellä "Kahdestaan" (suomeksi sanoittanut Pekka Eronen).
Harpo esiintyi Ruisrockissa vuonna 1978. Eläkeläiset-yhtye julkaisi albumillaan Pahvische (2002) oman versionsa "Moviestarista" nimellä "Humppastara".
Harpo on tunnettu myös pitkäaikaisena ravihevosten kasvattajana ja valmentajana. Nykyään hän pitää omaa tallia Halmstadin lähistöllä Ruotsin lounaisosassa. Vuonna 1980 Harpo joutui harjoituslenkillä ollessaan hevosen potkaisemaksi. Onnettomuuden seurauksena hän menetti hajuaistinsa ja näön oikeasta silmästään.
Sydney Parkinson

Sydney C. Parkinson (s. noin 1745 Edinburgh - 26. tammikuuta 1771 merellä) oli skotlantilainen kasvi- ja luontomaalari ja kveekari.
Luonnontieteilijä Joseph Banks palkkasi Parkinsonin kuvittamaan kasveja ja muita luontokohteita James Cookin ensimmäiselle Tyynenmeren retkelle 1768. Parkinson teki lähes tuhat piirrosta kasveista ja eläimistä, jotka Banks ja Daniel Solander matkalla keräsivät. Hän joutui työskentelemään vaikeissa olosuhteissa laivan pienessä hytissä, satojen näytteiden ympäröimänä. Tahitilla häntä kiusasivat kärpäsparvet, jotka söivät maalin hänen työskennellessään. Matkalla Kapkaupunkiin Parkinson kuoli merellä punatautiin, jonka hän sai Istanbulin edustalla olevalta saariryhmältä. Banks maksoi hänen palkkansa hänen veljelleen.
Parkinsonin kunniaksi on nimetty tummameriliitäjä (Procellaria parkinsoni). Vuonna 1988 julkaistu 35-osainen Banks' Florilegium (Alecto Historical Editions) koostuu Parkinsonin piirtämistä kasveista myöhemmin maalattuihin kuvatauluihin, joita säilytettiin British Museumissa.
Tyler Randell

Ura pelaajana

Randell varattiin OHL:ään ensimmäisellä kierroksella numerolla 14 Belleville Bullsiin vuonna 2009. Hän pelasi OHL:ssä yhteensä 267 ottelua Belleville Bullsissa sekä Kitchener Rangersissa. Niissä hän teki 68 maalia sekä 43 syöttöpistettä eli yhteensä 111 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 392 rangaistusminuuttia. Kauden 2008–2009 jälkeen Boston Bruins varasi Randellin kuudennella kierroksella vuoden 2009 varaustilaisuudessa. 18. huhtikuuta 2011 Boston solmi Randellin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. 18. kesäkuuta 2015 Randell teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bruinsin kanssa.
Lentokone vs. tulivuori

Juoni

Matkustajalentokone on menossa Havaijin saarelle, kun merestä nousee tulivuoria ja lentokone jää loukkuun purkautuvien tulivuorten väliseen ilmatilaan. Koneen lentäjän ja perämiehen kuollessa matkustajien täytyy ottaa koneen ohjaus haltuunsa ja työskennellä yhdessä, mikä ei suju ongelmitta.
Mike Nurisalo

Pelaajaura

Nurisalo esiintyi ensimmäisen kerran kokoonpanossa miesten SM-sarjassa kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueessa 11. lokakuuta 1987 KTP:ta vastaan, ja 25. lokakuuta hän teki ensimmäiset pääsarjapisteensä onnistuttuaan Helsingin NMKY:tä vastaan kahden pisteen heitossa ja yhdessä vapaaheitossa. Nurisalo teki miesten SM-sarjauran piste-ennätyksensä (yhdeksän pistettä) 20. tammikuuta 1988 FoKoPo:a vastaan. Nurisalo kuului kauden aikana Pyrinnön kokoonpanoon 13 ottelussa ja pelasi niissä 1,2 pisteen keskiarvolla. Pyrintö voitti kauden aikana vain kolme ottelua, oli runkosarjassa toiseksi viimeinen ja karsiutui jatkosarjasta. Joukkue pelasi SM-karsintaotteluita mutta säilytti sarjapaikkansa.
Kaudella 1988–1989 Nurisalo kuului runkosarjassa jälleen 13 ottelussa Pyrinnön kokoonpanoon ja pelasi niissä 0,8 pisteen keskiarvolla. Kauden suurimman pistemääränsä, kuusi, hän teki kauden avausottelussaan Turun NMKY:tä vastaan. Pyrinnöllä meni edelliskauttakin huonommin, kun se voitti vain yhden ottelun ja putosi alemmalle sarjatasolle. Samalla päättyi Nurisalon pääsarjaura.
Televalvonta

Televalvonnalla tarkoitetaan telekuuntelua lievempää pakkokeinoa, jossa hankitaan esimerkiksi puhelimen, taikka muiden "televiestien", tunnistetietoja ja matkaviestimen sijaintitietoja tai suljetaan laite tilapäisesti, mutta ei kuunnella tai tallenneta itse viesti-, puhe-, tai dataliikennettä.
Televalvonnalla tarkoitetaan siis salassa pidettävien tunnistamistietojen hankkimista televiesteistä, jotka on lähetetty viestintäverkkoon kytketystä teleliittymästä, teleosoitteesta tai telepäätelaitteesta taikka vastaanotettu tällaiseen teleliittymään, teleosoitteeseen tai telepäätelaitteeseen, sekä matkaviestimen sijaintitiedon hankkimista ja tällaisen teleliittymän tai telepäätelaitteen tilapäistä sulkemista.

Matkaviestimien sijaintitiedon hankkiminen

Sijaintietoja voidaan luovuttaa kaikissa edellämainituissa epäilyissä, paitsi törkeissä tulliselvitysrikoksissa. Kyseisten rikosten esitutkintaa toimittavalle viranomaiselle voidaan antaa lupa saada tieto niistä matkaviestimistä, joista on rikoksen oletettuna tapahtuma-aikana kirjautunut tieto rikoksen oletetun tekopaikan tai muun, rikoksen selvittämisen kannalta merkityksellisen paikan läheisyydessä sijaitsevan tukiaseman kautta telejärjestelmään, jos tietojen saamisella voidaan olettaa olevan erittäin tärkeä merkitys rikoksen selvittämiselle.
Richard F. Heck

Ura

Heck valmistui maisteriksi Kalifornian yliopiston Los Angelesin kampusyliopistosta (UCLA) 1952. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi UCLA:ssa tutkijana, ja hän tutki Saul Winsteinin kanssa aryylisulfonaattien solvolyysia. Valmistuttuaan tohtoriksi Heck muutti Sveitsiin ja aloitti työt Zürichin tekniikan instituutissa, jossa hän tutki edelleen aryylisulfonaattien solvolyysia Vladimir Prelogin kanssa.
Sveitsistä Heck palasi Winsteinin ryhmään UCLA:an. Hän siirtyi Hercules Powder -yritykseen vuonna 1956. Vuonna 1971 hän liittyi Delawaren yliopiston henkilökuntaan. Yliopistossa hän jatkoi palladiumiin liittyviä tutkimuksiaan. Monista reaktioista, joita Heck kehitti Delawaressa, merkittävin oli alkyyni- ja aryylihalidin kytkentäreaktio. Heckin ansiosta muut tutkijat onnistuivat kehittämään muita palladiumkatalysoituja reaktioita.
Heck jäi eläkkeelle 1989. Vuonna 2004 Delawaren yliopiston kemian ja biokemian laitokselle Richard F. Heck lehtoraatin, jonka avausluonnon Heck piti itse. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kemian seuran Herbert C. Brown -palkinto. Heck, Ei-ichi Negishi ja Akira Suzuki palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla lokakuussa 2010 työstä palladiumin käytöstä ristikytkentäreaktioissa.
Heck muutti vuonna 2006 Filippiineille filippiiniläissyntyisen vaimonsa kanssa. Hän kuoli Manilassa 10. lokakuuta 2015 sairastettuaan useita vuosia.
Drottningholms Slottsteater

Alkuperäinen teatteri

Paikalle rakennettiin ensimmäinen teatteri jo 1600-luvulla ruotsalaistuneen arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman johdolla ja tuo päätettiin Nicodemus Tessin nuoremman johdolla. Alkuperäisen rakennuksen sisustusta muutettiin useasti ja etenkin vuosina 1665 ja 1692, ensiksi sisustus laadittiin raskaaseen ja jyhevään barokkityyliin ja myöhemmin ranskalaiseen keveämpään rokokoota henkivään tyyliin. Rakennus paloi täydellisesti vuonna 1762.
Uusi, nykyinen teatterirakennus rakennettiin edellisen paikalle ja arkkitehtina toimi Carl Fredrik Adelcrantz. Siinä on katsomon puolella noin 400 paikkaa. Teatterin lämpiö valmistui vasta 1791, ja sen suunnitteli Louis Jean Desprez, joka oli kunnostautunut Hämeenlinnan kirkon suunnittelijana. Perspektiivinäyttämön suunnittelusta vastasi puolestaan italialainen Donato Stopani. Sisustuksen koristeena on käytetty sekoituksena stuccon, papier mâchen ja maalauksen yhdistelmiä. Kokonaisuus on säilynyt täydellisenä ja muuttumattomana.
Kustaa III:n aikaa vuosina 1777–1782 teatterissa pidettiin usein suuria oopperaensi-iltoja. Kustaa III:n murhan (1792) jälkeen teatterin käyttö väheni, ja se jäi pois käytöstä vuonna 1800. Vasta vuonna 1922 teatterimuseon intendentti Agne Beijer vihki teatterin uudelleen alkuperäiseen käyttöönsä.

Nykypäivä

Teatterin intendentti G. Hilleströn alkoi vuodesta 1946 lähtien järjestää suuren suosion saavuttaneita kesäkonsertteja, jotka keskittyivät 1600- ja 1700-lukujen musiikkidraamallisiin teoksiin.
Teatterin lähes koko välineistö on alkuperäistä 1700-luvun välineistöä. Täten oopperassa pystytään hyödyntämään useiden esitysten luomiskauden käytäntöjä. Lisäksi usein jopa konserteissa muusikot esiintyvät aikakauden asusteissa ja tietenkin soittavat joko aikakauden soittimia tai niistä tehtyjä kopioita.
Vuonna 1991 Unesco sijoitti maailmanperintölistalle Drottningholmin linnan, sen Kiinalaisen paviljongin, linnateatterin sekä ympäröivän puiston. Osa linnasta sekä paviljonki ja teatteri ovat myös avoinna yleisölle. Kuninkaallinen perhe asuu osassa linnaa.

Ingmar Bergman

Vuonna 1975 sai ensi-iltansa ruotsalaisen ohjaajan Ingmar Bergmanin elokuva Taikahuilu, joka perustuu Mozartin oopperaan. Pitkään luultiin, että elokuva kuvattiin juuri Drottningholmin linnateatterissa. Elokuvahistorioitsija Peter Cowie kertoo kuitenkin elokuvan DVD:llä asian todellisen laidan: Koska Bergman halusi mahdollisimman tarkasti toteuttaa vuoden 1971 esitysversion, hän toivoi voivansa käyttää teatteria elokuvan tekemisen paikkana. Teatterin laitteet ja rakenteet eivät kuitenkaan todennäköisesti olisi kestäneet raskasta kuvauskalustoa. Niinpä teatteri lavastettiin Ruotsin elokuvainstituutin studiolle mahdollisimman alkuperäisen mukaisena.
Lauri Lajunen

Lauri Heikki Juhani Lajunen (s. 2. maaliskuuta 1950 Kajaani)on epäorgaanisen kemian professori, joka oli Oulun yliopiston rehtori 1993–2014.

Henkilötiedot ja opinnot

Lauri Lajunen syntyi vuonna  1950 Kajaanissa liikennetarkastaja Heikki Lajusen ja toimistosihteeri Elina Perttilän perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi  Launeen yhteislyseosta Lahdesta vuonna 1969 ja sitten Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1974, filosofian lisensiaatiksi 1975 ja filosofian tohtoriksi 1976.

Ammatillinen ja muu toiminta

Helsingin yliopistossa Lauri Lajunen toimi tutkimusapulaisena vuonna 1974, assistenttina 1974–1976 ja analyyttisen kemian dosenttina vuodesta 1977 alkaen. Hän on toiminut Oulun yliopiston kemian apulaisprofessorina 1976–1979 ja epäorgaanisen kemian professorina vuodesta 1979 alkaen. Kemian laitoksen esimies hän oli 1982–1993, luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaani 1985–1987 ja dekaani 1987–1993. Oulun yliopiston rehtorina hän toimi vuosina 1993–2014.
Lauri Lajunen on tehnyt useita opintomatkoja Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, hän oli muun muassa Floridan valtionyliopiston vieraileva professori vuonna 1985. Hän on hoitanut monia eri luottamustehtäviä, kuten kotimaisten ja kansainvälisten kemistien seurojen hallitusten jäsenyydet, korkeakouluneuvoston ja Suomen korkeakoulujen rehtoreiden neuvoston jäsenyys, Oulun yliopistoseuran johtokunnan jäsenyys, Tauno Tönningin Säätiön hallituksen jäsenyys sekä Biocenter Oulun neuvottelukunnan puheenjohtajuus. Lajunen toimi lisäksi pitkään Technopolis Oyj:n hallituksessa ja sai yhteiskuntavastuupartnerina tunnustuspalkinnon Technopoliksen 25-vuotisjuhlassa 2007. 
Lajusella on noin 300 tieteellistä kemian alan julkaisua ja lisäksi noin 200 kokoomajulkaisua ja yleistajuista artikkelia. Hän on reservin majuri ja saanut muun muassa sotilasansiomitalin, Reserviupseeriliiton kultaisen ansiomerkin sekä ilmatorjunnan ansioristin siivitetyn ammuksen kera.
Ikaros (avaruusluotain)

Rakenne

Aurinkopurje on neliön muotoinen. Purje avattiin käyttämällä keskipakoisliikettä (pyöriminen) ja purjeen kulmissa olevia 0,5 kg:n kärkipainoja (numero 1 - oikealla). Purje on lävistäjän suunnassa 20 metriä (sivu n. 14 metriä) ja koostuu 7,5 mikrometriä paksusta polyimidi-kalvosta (numero 3 oikealla). PowerFilm, Inc:n valmistamat ohutkalvo-aurinkokennot on sijoitettu osaksi purjetta (numero 4). Kahdeksan lohkoa LCD-paneeleja on sijoitettu purjeeseen, ja niitä käytetään purjeen suunnan säätöön paneelien heijastuskykyä muuttamalla (numero 2). Purjeen kääntöpuolella on myös kahdeksan avaruuspölyn kerääjää osana tieteellistä hyötykuormaa.

Tehtävä

IKAROS laukaistiin onnistuneesti yhdessä Venus-luotain Akatsukin kanssa H-IIA-kantoraketilla Tanegashiman avaruuskeskuksesta 21. toukokuuta 2010.
IKAROS pyöri keskipisteensä ympäri 20-25 kierrosta minuutissa ja sai aurinkopurjeen levittämisen päätökseen 11. kesäkuuta 2010. Aluksen kaksi irroitettavaa pienoiskameraa kuvasi aukaistua aurinkopurjetta 14. heinäkuuta 2010.
9. heinäkuuta JAXA vahvisti IKAROKSEN olevan kiihtyvässä liikkeessä aurinkopurjeen kuljettamana.
Mikäli IKAROS osoittautuu menestykselliseksi, niin sitä tulee seuraamaan 50-metrinen ionimoottoria käyttävä Jupiteriin ja sen troijalaisasteroideille matkaava aurinkopurje tämän vuosikymmenen lopulla.
Gibson Sonex

Sonex oli vuonna 1980 esitelty Gibson-sähkökitara. Hinnastossa se sijoittui kaikkein halvimmaksi, ja korvasi Gibsonin katalogissa Marauderin ja S-1:n. Sonex-malleja oli neljä: Deluxe, Standard, Custom ja Artist. Sonex-mallien tuotanto lopetettiin jo 1980-luvun alkupuolella.
Sonexin runko on litteä ja rungon takaosa S-1:n ja Marauderin tapaan Les Paulia laakeampi. Se valmistettiin synteettisestä Resonwood -materiaalista. Kustannusten laskemiseksi ja useimmista Gibsoneista poiketen Sonexin kaula oli pultattu kiinni runkoon. Standard- ja Custom -malleissa oli mustavalkoiset "Dirty Fingers" -humbuckermikrofonit kuorettomina.
Suomalaisista artisteista Gibson Sonexia käytti 80-luvulla keikkakitaranaan Irwin Goodman .
USS Donald Cook (DDG-75)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
Heartbreaker (vuoden 2010 elokuva)

Vastaanotto

Julkaisun jälkeen elokuva on Ranskassa ja muilla alueilla, kuten Belgiassa ja ranskankielisellä alueella Sveitsissä, tuottanut 32,7 miljoonaa euroa.
Rotten Tomatoes -verkkosivusto on tilastoinut elokuvan saaman keskiarvon tasolle 6,7/10 siten, että 69 % kaikkiaan 74 listatusta arvostelusta on pitänyt elokuvasta.

Yhdysvaltalainen uusintaversio

Elokuvan menestyksestä Ranskassa johtuen Working Title Films on ilmoittanut hankkineensa oikeudet elokuvan yhdysvaltalaiseen uudelleenohjaukseen.
HMS Raleigh (1919)

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi. Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman päällikkö amiraali Sir William Christopher Pakenham teki huhtikuussa 1922 aluksesta lippulaivansa ja samalla aluksesta tuli itsenäinen.
Raleigh ajoi 1922 matalikolle tiheässä sumussa Point Amourin luona Labradorin niemimaan ja Newfoundlandin välissä Belle Islen salmessa. Alukselta poistettiin runsaasti materiaalia, mutta sitä ei saatu irrotettua matalikolta. Alus hylättiin, ja HMS Calcutalta saapunut räjäytysosasto räjäytti aluksen vuonna 1927.
Harri Hiitiö

Harri Hiitiö (s. 1959) on Pyhärannan kunnanjohtaja, joka on toiminut virassaan vuoden 2018 syyskuusta lähtien. Vuosina 2008–2016 hän toimi Eurajoen kunnanjohtajana ja vuosina 2017–2018 Ruskon kunnanjohtajana.  Vuonna 2014 hänet valittiin jatkamaan Eurajoen kunnanjohtajan virkaa vuoden 2021 loppuun asti, mutta hän irtisanoutui henkilökohtaisiin syihin vedoten kesäkuussa 2016, minkä jälkeen hän siirtyi Ruskon kunnanjohtajaksi.  Pyhärannan kunnanjohtajaksi hän siirtyi vuonna 2018. Ennen kunnanjohtajan uraa Hiitiö työskenteli Eurajoen kunnan kamreerina. Hän harrastaa metsästystä.
Harri Piitulainen

Harri Piitulainen (s. 30. toukokuuta 1947 Helsinki) on suomalainen nyrkkeilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1966–1971. Nyrkkeilyuransa jälkeen hän on toiminut ravintoloitsijana ja kuntonyrkkeilykeskuksen vetäjänä.
Nyrkkeilijä Yrjö Piitulaisen poika Harri kilpaili isänsä valmentamana kolmetoistavuotiaana ikäluokkansa mestariksi. Miesten Suomen-mestaruuden 60 kg sarjassa hän saavutti 17-vuotiaana 1965 ja uudelleen seuraavana vuonna.
Piitulainen nyrkkeili ammattilaisena marraskuusta 1966 lokakuuhun 1971. Ammattilaisuraan mahtui 22 ottelua. Niistä Piitulainen voitti 18, joista kaksi tyrmäyksellä. Kun ammattilaisura päättyi, Piitulainen oli vasta 23-vuotias.
Nyrkkeilyuransa jälkeen Piitulainen toimi muun muassa ravintoloitsijana ja kuntonyrkkeilysaliyrittäjänä. Hän oli 1970-luvulla naimisissa iskelmälaulaja Anita Hirvosen kanssa. Vuosina 1973–1978 he pitivät Castréninkadulla Helsingin Kalliossa ruokaravintolaa nimeltä Anita & Harri. Muita Piitulaisen ravintoloita olivat ainakin Harrin Boksi ja Ringside.
Albert Eerola

Johan Albert Eerola (28. huhtikuuta 1874 Tuulos – 3. lokakuuta 1950 Tuulos) oli suomalainen poliitikko ja kirjailija. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Eerola, joka valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1924 ja 1939, Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä, toimi kansanedustajana toukokuusta 1924 syyskuuhun 1927 ja syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1945. Eduskunnan valiokunnista hän oli jäsenenä pankkivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa, talousvaliokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1931 ja Tuuloksen kunnanvaltuutettuna. Hän sai vuonna 1934 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Eerola syntyi maanviljelijäperheeseen ja työskenteli itsekin maanviljelijänä. Hän viljeli maata Tuuloksessa vuodesta 1905. Hän oli myös kirjailija.
Eerola oli naimisissa Niina Johanna Annilan kanssa. He avioituivat vuonna 1908. Eerola kuoli lokakuussa 1950, 76-vuotiaana.
TUL:n pesäpallomestaruus 1973

Työväen Urheiluliiton miesten pesäpallomestaruus vuonna 1973 ratkaistiin Ruukissa 9.9. Mestaruuden voitti Jokioisten Koetus, toiseksi tuli Jyväskylän Lohi ja kolmanneksi Ruukin Into. Mestarijoukkueessa pelasivat: Esa Hacklin, Tapio Hacklin, Martti Pomell, Jorma Hacklin, Pentti Hacklin, Timo Hacklin, Harri Filppula, Matti Kallio, Kalervo Mäntyvaara, Leo Lehti, Reino Saarela, pelinjohtaja Risto Lintula.
Ikämiesten mestaruuden voitti Keljon Viesti, seuraavina Jyväskylän Lohi, Hyvinkään Apollo ja Forssan Alku.
15 vuotiaiden sarjassa paras oli Jyväskylän Lohi, seuraavina Jokioisten Koetus, Loimaan Leisku ja Forssan Alku.
Leipzigin yliopisto

Historia

Leipzigin yliopiston perustivat 2. joulukuuta vuonna 1409 Saksin Pfalzkreivi Frederik I ja tämän veli rajakreivi Wilhelm II. Alun perin yliopisto koostui neljästä tiedekunnasta. Vuosina 1953–1991 yliopisto tunnettiin nimellä Karl Marxin yliopisto.
Leipzigin yliopistossa opiskeli jo keskiajalla suomalaisia, kuten 1430-luvulla siellä opiskellut myöhempi Turun piispa Konrad Bitz.

Tilat

Yliopisto toimii useissa tiloissa ympäri kaupunkia. Päärakennus sijaitsee aivan kaupungin keskustassa. Sen korjaustyöt aloitettiin 2005. Uuden päärakennuksen piirustukset teki hollantilainen arkkitehti Erick van Egeraat. Projektin odotettiin valmistuvan vuonna 2009, jolloin yliopisto juhli 600-vuotista taivaltaan.
Opetustilojen lisäksi yliopistolla on käytössään useita muita rakennuksia. Yliopiston kirjasto perustettiin vuonna 1543, ja se on yksi Saksan vanhimmista yliopistokirjastoista. Yliopiston kasvitieteellinen puutarha perustettiin sekin jo vuonna 1942 ja se on Euroopan toiseksi vanhin. Lääketieteellisellä tiedekunnalla on lisäksi oma sairaala. Kaiken kaikkiaan yliopisto toimii 38 kohteessa ympäri Leipzigia.

Opiskelu

Nykyisin yliopistolla on 14 tiedekuntaa ja yhteensä yli 29 000 opiskelijaa mikä tekee siitä osavaltion toiseksi suurimman yliopiston. Yliopistolla on yli 150 laitosta ja noin 190 ylempiin ja alempiin korkeakoulututkintoihin johtavaa opinto-ohjelmaa. Lääketieteellinen tiedekunta on ehkäpä yliopiston arvostetuin tiedekunta.
Igman Olympic Jumps

Historia

Hyppyrimäet rakennettiin vuoden 1984 talviolympialaisia varten. Kolme pienintä hyppyrimäkeä on tuhoutunut sodissa. Sarajevo on valittu vuoden 2017 Euroopan nuorten talviolympiafestivaalien isäntäkaupungiksi ja mäet on tarkoitus korjata tai rakentaa uudelleen kisoja varten.
Olympialaisissa suurmäen kilpailun voitti Matti Nykänen ja normaalimäen kilpailun voitti Jens Weißflog.