google/wiki40b huggingface dataset:
Stratosphere Las Vegas

Historia

1990-luvun alussa Bob Stupak keksi Stratospheren, joka korvaisi hänen Vegas World -kasinonsa. Projektin alkuvaiheessa yksi hotelliin suunnitelluista huvipuistolaitteista oli sellainen, jossa jättimäinen apina kantaisi asiakkaita ylös ja alas tornin kerroksia. Alkuperäisissä suunnitelmissa Stratospheren piti olla korkeampi kuin CN Tower (553 m), mikä olisi tehnyt hotellista maailman korkeimman vapaasti seisovan rakennuksen. Lähellä olevan McCarran kansainvälisen lentoaseman liikenteen takia tornin korkeutta lyhennettiin useita kertoja, kunnes se saavutti nykyisen korkeutensa.
Vuonna 1995 Grand Casinot tuotiin esille tasavertaisen partnerina vielä yksityisesti rahoitetulle projektille. Kun rakennushanke edistyi, Stratosphere Corporation muodostettiin julkisena järjestönä, jonka osuuksia tarjottiin julkisesti.
29. elokuuta 1993 tornissa syttyi tulipalo rakennustöiden ollessa vielä kesken. Tämä aiheutti takaiskun Stupakille ja tornin rakennushankkeelle. Palon laajuuden vuoksi Vegas World suljettiin. Samalla nostokurki osui tornin kylkeen ja lähes kaatui alla olevalle tielle. Kukaan ei loukkaantunut, mutta korjaukset ja uudelleenrakennus aiheuttivat lukuisia viivästyksiä tornin rakennustöissä.
Stratosphere avattiin 30. huhtikuuta 1996. Pian avaamisen jälkeen Stratosphere Corporationin oli pakko hakeutua konkurssiin. Tämä aiheutti rakennuksen toisen tornin rakennustöiden pysähtymisen.
Hotellin suuri lisäosa tuli valmiiksi kesäkuussa vuonna 2001. Lisäosan rakentaminen maksoi miljardin, ja se sisälsi 1 000-huoneisen toisen hotellitornin viimeistelyn.
2000-luvun alussa järjestö aikoi hankkia luvan vuoristorataan, joka kulkisi tornin alapuolella ja Las Vegas Boulevardin halki. Osa viimeisintä sopimusta sisälsi asiakkaille sisääntulotervehdykseksi tarkoitetun vuoristoradan Las Vegas Boulevardin läpi. Kaupungin hallitus ei kuitenkaan hyväksynyt projektia naapureiden mahdollisten meluvalitusten takia. Tämän vuoristoradan piti olla valmistumattoman apinalaitteen korvaaja.
Tornin avajaisista eli vuodesta 1996 lähtien viisi ihmistä on tehnyt itsemurhan hyppäämällä tornin katolta.

Uhkapelit

Jotkin kasinopeleistä sisältävät rahapeliautomaatin, videopokerin ja eurooppalaisen ruletin. Stratosphere on kehitellyt joitain epätavallisia muunteluita tavallisista kasinopeleistä, mm. "crapless craps" ja "double-exposure blackjack". Esimerkiksi blakjackissa jakaja näytti molemmat korttinsa, mikä tuntui suosivan pelaajaa. Sääntöjä kuitenkin muutettiin niin, että talo voittaa lykkäyksissä, mikä tarkoittaa pelin suosivan kasinoa enemmän kuin tavallisessa blackjackissa. Tällainen blackjack on tyypillistä Atlantic Cityssä, mutta sitä nähdään harvoin Las Vegasissa.

Kiistat

Kahdessa eri tapauksessa vuonna 2005 huvipuistolaitteessa olleet jäivät pyörimään korkealle Las Vegas Stripin yläpuolelle lähes puoleksitoista tunniksi, kun laite hajosi. Stratospheren suhtautumista asiaan on kritisoitu voimakkaasti.
Vuonna 2008 huomattava uhkapelaaja ja matemaatikko Michael Shackleford teki muodollisen valituksen Statospherea vastaan.
DOM (päihde)

Kemia

DOM:n johdannaisia ovat mm. Ψ-DOM (2,6-dimetoksi-4-metyyliamfetamiini) ja Ariadne (1-(2,5-dimetoksi-4-metyylifenyyli)butan-2-amiini). Nämä on mainittu PiHKAL-kirjassa ja niiden kerrotaan olevan ei-psykedeelisiä.
Muita johdannaisia ovat kuvan 2-DM-DOM, 5-DM-DOM, 2-Et-DOM ja 5-Et-DOM. Nämä kuitenkaan eivät sitoutu yhtä voimakkaasti 5-HT2A reseptoriin kuin DOM. Tämä osoittaa molekyylin sivulla olevien yksittäisten happien läsnäolon tärkeyden sitoutumisessa kyseiseen reseptoriin.

Farmakologia

DOM on agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A rseptoriin. DOM:ää käytetään tieteellisessä tutkimuksessa tutkittaessa 5-HT₂ reseptoreiden alaluokkaa. DOB on kiraalinen molekyyli, R-(-)-DOM enantiomeeri toimii voimakkaampana 5-HT reseptorien agonistina.

Annostus ja vaikutusten kesto

Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 2-6 mg suun kautta. Kevyt annos on 1-2 mg ja vahva 6-10 mg. Täydet vaikutukset ilmenevät noin 1-2 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta ja kestävät 12-20 tuntia.

Laki

DOM on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa.
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1999

Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1999 pelattiin Alankomaiden Eindhovenissa 5. - 11. huhtikuuta. Jugoslavia ei saanut kutsua kisoihin Kosovon kriisin takia.
Sandis Ozoliņš

Peliura

Aikuisten seuratasolla Ozoliņš on pelannut vain yhden kauden Latviassa edustaessaan ammattilaisuransa alkuaikoina Dynamo Riikaa kaudella 1990–1991. Tämän jälkeen NHL-seura San Jose Sharks varasi hänet vuoden 1991 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 30. Ensimmäisellä kaudellaan Pohjois-Amerikassa Ozoliņš joutui vielä pelaamaan Sharksin farmijoukkueessa IHL:n Kansas City Bladesissa, mutta jo seuraavalla kaudella 1992–1993 hän teki ensiesiintymisensä Sharksin paidassa ja kohosi joukkueensa puolustuksen avainhahmoksi. Seuraavat kaksi kautta Ozoliņš menestyi hyvin joukkueessaan ja pelasi 81 runkosarjaottelua kaudella 1993–1994. Kaudella 1995–1996 Sharks ja Ozoliņš riitautuivat palkkaneuvotteluissa ja hänet siirrettiin Colorado Avalancheen vaihdossa Owen Nolaniin. Kauden 1995–1996 päätteeksi Ozoliņš ja Colorado pääsivät juhlimaan Stanley Cupin voittoa. Hän pysyi Coloradossa kauteen 1999–2000 asti, jonka jälkeen hän on vaihtanut seuraa useaan otteeseen ja pelannut ilman merkittävää menestystä. Kaudella 2000–2001 ja osan kaudesta 2001–2002 Ozoliņš pelasi Carolina Hurricanesissa ja loppukauden ja kauden 2002–2003 alun Florida Panthersissa. Sen jälkeen hänet kaupattiin kesken kauden Mighty Ducks of Anaheimiin, jossa hän pelasi aina kauteen 2005–2006 asti, kunnes hänet kaupattiin New York Rangersiin. Puolentoista Rangers-kauden jälkeen Ozoliņš siirtyi vapaana agenttina takaisin Sharksiin.
Latvian maajoukkuetta Ozoliņš on edustanut useissa arvoturnauksissa, niin MM-kilpailuissa kuin talviolympialaisissakin. Hän edusti Latviaa myös Sotšin olympiakisoissa 2014.
Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Ozoliņš toimi Latvian jääkiekkomaajoukkeen General Managerina.
Frederictonin kansainvälinen lentoasema

Historia

Frederictonin pormestari kävi vuonna 1943 neuvotteluja Kanadan valtion kanssa lentoaseman perustamisesta alueelle. Alukuperäiseksi kohteeksi suunniteltiin Russagonisin aluetta, mutta neuvottelut eivät tuottaneet tulosta. Vuonna 1945 kaupunki kävi uusia neuvotteluja ja vaihtoehtoiseksi sijoituspaikaksi ehdotettiin Lincolnin aluetta. Molemmista alueista tehtiin kustannuslaskelmat ja Lincolnin alue todettiin paremmaksi. Toukokuussa 1948 kaupunki pakkolunasti maa-alueet lentoaseman rakentamista varten ja rakennustyöt aloitettiin saman vuoden syyskuussa. 30. marraskuuta 1949 lentokentälle laskeutui liikenneministeriön virkailijoita kuljettanut lentokone. Seuraavan vuoden tammikuussa aloitettiin raivaustyöt toisen kiitotien rakentamista varten. Maaliskuussa 1950 Kanadan liikenneministeriö ja Frederictonin kaupunki allekirjoittivat sopimuksen, jossa ministeriö lupautui rakentamaan lentoaseman ja kaupunki rakentaisi terminaalirakennuksen, sekä vastaisi ylläpitokustannuksista. Virallisesti lentoasema avattiin liikenteelle 1951.
Vuonna 1957 lentoaseman ylläpitö ei ollut taloudellisesti kannattavaa kaupungille, ja Kanadan liikenneministeriö osti lentoaseman, maa-alueet ja terminaalirakennukset 118 000 dollarilla. Seuraavana vuonna kiitotie 15-33 pidennettiin nykyiseen 1 829 metriin ja kiito- sekä rullausteille asennettiin suuritehoiset valaisimet. Vuonna 1959 lentokentälle asennettiin mittarilähestymisjärjestelmä. Lentoasemaa laajennettiin vuonna 1963, asemalle valmistui muun muassa uusi terminaalirakennus, lentokoneiden huoltohalli, paloasema, pumppuasema, uudistetut vesi-, viemäri-, ja sammutusjärjestelmät.
Vuonna 1998 aloitettiin neuvottelut lentoaseman yksityistämisestä. Viimein vuonna 2001 lentoasema siirtyi yksityisen Greater Fredericton Airport Authorityn hallintaan. Vuonna 2007 lentoasema sai kansainvälisen statuksen ja nimettiin uudelleen Frederictonin kansainvälinen lentoasemaksi.
MixRadio

MixRadio oli japanilaisen Linen suunnittelema suoratoistopalvelu, joka perustui valmiiksi luotuihin soittolistoihin. Palvelu oli saatavilla jokaiseen Microsoft Mobile-älypuhelimeen, Androidille, iOS:lle sekä Nokia Lumia 2520 tablettiin, ja se oli ilmainen. Ennen lakkautusta MixRadion omisti japanilainen Line.
MixRadio perustui yli 300 valmiiksi luotuun soittolistaan, jotka sisältivät yhteensä yli 30 miljoonaa kappaletta. Soittolistoissa soitettiin kappaleita satunnaisessa järjestyksessä eikä niiden järjestystä voi siten päättää. Kappaleiden yli voi kuitenkin rajatussa määrin hyppiä. Kun ylihyppäyksiä on tullut tunnissa kuusi menee "seuraava"-nappi pois päältä. Se tulee käyttöön taas tunnin päästä.
Soittolistoja on moneen eri tyyliin. On esimerkiksi metallimusiikin- kesäfestareiden- artistien luomia- ja kaikkien aikojen suosituimmat-soittolistoja.
MixRadiossa voi myös luoda artistikanavia, joissa soitetaan valittujen artistien ja niiden kaltaisten artistien musiikkia.
Palvelussa oli ominaisuus, joka löytää käyttäjää lähellä olevat keikat. Palvelun avulla pystyi ostaa liput keikalle ja se opasti käyttäjän jopa keikkapaikalle.
MixRadiossa oli mahdollista ladata puhelimeen tallennettavaksi neljä offline-soittolistaa. Tällöin näiden kuunteluun ei tarvittu nettiyhteyttä.
MixRadiosta oli saatavilla myös maksullinen versio, MixRadio+. Se salli hyppäämisen kappaleiden yli niin paljon kuin halusi ja offline-soittolistoja pystyi lataamaan niin paljon kuin halusi. MixRadio+ päättyi Microsoftin ostettua palvelun.
Nokia-kaupan johdosta MixRadio siirtyi Microsoftille. Microsoft eriytti palvelun ja myi sen japanilaiselle Line-pikaviestipalvelun omistajalle.
Helmikuussa 2016 uutisoitiin MixRadion lopettamisesta.
Aaron

Aaron (hepreaksi אַהֲרֹן) oli Vanhassa testamentissa Mooseksen vanhin veli. Hän oli myös juutalaisten ensimmäinen ylipappi.
Vanhassa testamentissa kerrotaan, kuinka Mooses vastusteli ja valitti kankeaa kieltään, kun Jumala käski hänen johtaa israelilaiset pois Egyptin orjuudesta. Siksi Jumala antoi Aaronin Moosekselle avuksi ja puhemieheksi. Aaron teki niin sanotun kultaisen vasikan Mooseksen ollessa hakemassa kymmentä käskyä. Kirkoissa yleisesti luettava Herran siunaus on alun perin Aaronin ylipapillinen siunaus kansalle. Vanhan liiton pappeudesta käytetään nimeä "Aaronin pappeus". Uuden liiton aikana voimassa on niin sanottu "yleinen pappeus". Aaron eli 123-vuotiaaksi.
Juutalaisen, kristillisen ja islamilaisen perinteen mukaan Aaronin hautapaikka sijaitsee Aaronin vuorella (Jabal Haroun) Jordaniassa.

Aaronin sauva

Erämaavaelluksen aikana osa johtajista kyseenalaisti Aaronin auktoriteetin ylipappina. Jumala käski Mooseksen järjestämään testin, jossa kaikkien pappien sauvat koottiin yhteen. Seuraavana aamuna Aaronin sauva oli täynnä lehtiä, nuppuja ja kukkia ja kypsiä manteleita, kun taas muut sauvat pysyivät kuivina keppeinä.
Riikka Talvitie

Riikka Maria Talvitie (s. 13. syyskuuta 1970, Helsingin maalaiskunta) on suomalainen säveltäjä, musiikin maisteri ja oboisti.
Hän on opiskellut oboen soittoa vuodesta 1984 alkaen. Hän aloitti oboensoiton opiskelun Sibelius-akatemiassa Helsingissä vuonna 1990. Osana opintojaan Talvitie opiskeli Pariisin konservatoriossa 1995–1996. Hän opiskeli oboensoittoa Jean-Louis Capezzalin ja Jacques Tysin ohjauksessa ja sävellystyötä Gérard Griseyn johdolla. Valmistuttuaan 1997 hän aloitti viisivuotiset sävellysopinnot säveltäjä Tapio Nevanlinnan ja professori Paavo Heinisen kanssa. Hän opiskeli elektroakustista elävää musiikkia IRCAMissa Philippe Leroux’n ohjauksessa vuosina 2001–2002.
Opintojensa aikana hän on ottanut osaa useisiin mestarikursseihin, joiden opettajia ovat olleet Magnus Lindberg, Jouni Kaipainen, Anders Hillborg, Esa-Pekka Salonen ja Mark-Anthony Turnage.
Riikka Talvitie sai viisivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2014.
Nimetön (Sysmä, Karilankulma)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,3 metriä mpy.
Ulappavalokalat

Lajit ja anatomia

Ulappavalokaloja elää kuusi lajia, jotka jaetaan kolmeen sukuun. Lajeihin kuuluu muun muassa suomuvalokala (Neoscopelus macrolepidotus). Ulappavalokalat ovat melko pieniä ja kooltaan 15–30 cm. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia. Heimon lajit eroavat valokalojen heimon (Myctophidae) lajeista lyhyemmän ja taaempana sijaitsevan peräevän ja päästä puuttuvien valoelimien perusteella. Neoscopelus-suvun lajeilla on vatsassa kolme riviä valoelimiä. Valokalojen tavoin lajeilla on rasvaevä. Silmät ovat ulappavalokaloilla suuret tai keskikokoiset ja suomut ovat suuret, Solivomer-suvun lajeilla sahalaitaiset. Suu sijaitsee kuonon päässä ja on suuri, hampaat ovat pienet. Scopelengys-suvun laijeilla ei ole uimarakkoa, muilla on.

Levinneisyys

Ulappavalokaloja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta trooppisista ja subtrooppisista vesistä. Ulappavalokalalajit elävät syvissä vesissä noin 500–1 000 metrin syvyydessä veden pinnasta.
Mireille Enos

Nuoruus

Mireille Enos syntyi Kansas Cityssä ja kasvoi neljän sisaruksen kanssa mormoniperheessä Houstonissa, Texasissa. Hänen isänsä Jon Goree Enos on skotlantilaista sukujuurta oleva yhdysvaltalainen ja äiti Monique ranskalainen. Enos kävi taidelukiota ja opiskeli sen jälkeen näyttelemistä Brigham Youngin yliopistossa.

Ura

Mireille Enos sai ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1994 televisioelokuvasta Without Consent.
 Tämän jälkeen hän vieraili muun muassa televisiosarjoissa Sinkkuelämää, Ilman johtolankaa ja Num3rot. Enos alkoi esittää Kathy Marquartia HBO:n draamasarjassa Big Love vuonna 2007. Myöhemmin hän on näytellyt sarjassa Kathyn kaksoissisarta JoDeania. Enos näyttelee poliisi Sarah Lindeniä rikossarjassa Jälkiä jättämättä. Hän on saanut roolistaan Golden Globe - ja Primetime Emmy -ehdokkuudet.  
Enos on esiintynyt Broadwayn ja Off Broadwayn näytelmissä. Hän oli ehdolla Tony-palkinnon saajaksi roolistaan näytelmässä Kuka pelkää Virginia Woolfia? vuonna 2005.

Yksityiselämä

Mireille Enos on ollut naimisissa näyttelijä Alan Ruckin kanssa tammikuusta 2008 lähtien. Pariskunnalla on kaksi lasta, tytär Vesper Vivianne Ruck (s. 23. syyskuuta 2010) ja poika Larkin Zouey Ruck (s. 23. heinäkuuta 2014).
Enosin sisarukset Veronique ja Jongiorgi Enos ovat myös näyttelijöitä. Uskonnoltaan Enos on mormoni.
Maiju Kantele

Anna Maria (Maiju) Kantele, vuoteen  1906 Cantell (18. tammikuuta 1860 Koski Hl – 3. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen opettaja, järjestöaktiivi, suomentaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Kanteleen vanhemmat olivat kappalainen Otto Magnus Cantell ja Erika Charlotta Lilius. Kantele kävi tyttökoulun 1877 ja valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista 1883. Valmistuttuaan hän toimi kansakoulunopettajana Helsingissä.  Kantele oli Raittiuden ystävien päätoimikunnan jäsen 1890–1894 ja 1896–1899, NMKY:n naiskomitean jäsen vuodesta 1892, Suomen Nuorten Kristillisen Liiton päätoimikunnan jäsen vuodesta 1912, Suomen pyhäkouluyhdistyksen johtokunnan jäsen vuodesta 1914 ja Suomen kirkon seurakuntatyön keskusliiton johtokunnan jäsen 1919–1925.
Osnovy geopolitiki

Sisältö

Kirjassa sanotaan, että "[etnisten] venäläisten taisto maailmanherruudesta" ei ole päättynyt ja että Venäjä säilyy "uuden antiporvarillisen, amerikkalaisvastaisen vallankumouksen valmistelualueena". Euraasialainen imperiumi tullaan rakentamaan "yhteisen vihollisen perusteille: atlantismin hylkäämiselle, Yhdysvaltojen strategiselle valvonnalle ja liberaaleista arvoista kieltäytymiselle". 
Dugin uskoo mannerten väliseen, "atlantistien" (Amerikan) ja "euraasianistien" (Euroopan, joka on osa Venäjän valta- ja etupiiriä) väliseen suureen sotaan. Sotilaallisilla operaatioilla on sodassa vain vähäinen osuus. Kirjan tekijä uskoo hienovaraiseen valtioiden vastaiseen toimintaan (subversioon), epävakauttamiseen ja Venäjän erikoisosastojen disinformaatioon. Operaatioita tulisi avustaa kovalla ja lujatahtoisella Venäjän kaasu-, öljy- ja muiden luonnonvarojen hyödyntämisellä osana maiden painostamista.
Kirjassa mainitaan merkittävimmäksi tulevaisuudentavoitteeksi koko Euroopan suomettaminen.

Etelä ja Keski-Amerikka

Euraasialainen projekti voitaisiin laajentaa Etelä- ja Keski-Amerikkaan.
Hankaussähkö

Hankaussähköä syntyy kappaleen hangatessa tai koskettaessa toista, eri materiaalia olevaa kappaletta, jolloin siihen muodostuu sähköstaattinen varaus. Hankauksen kyvystä muodostaa sähköä käytetään myös nimitystä tribosähköinen ilmiö. Hankaussähköä syntyy esimerkiksi kävelemällä sopivasta aineesta tehdyllä lattialla, minkä jälkeen saa sähköiskun koskettamalla esimerkiksi maadoittavaa metalliosaa, koska varausero purkautuu. Joskus hankaussähköä syntyy, kun kävelee portaita alas ja koskettaa muovikaidetta jatkuvasti. Kampaaminenkin synnyttää hankaussähköä. Metallien sähkönjohtavuus on niin hyvä, ettei merkittävää staattista varauseroa yleensä synny metalliosien välille. Huonosti johtavilla materiaaleilla varauserojen purkautuminen saattaa kestää kauan, jolloin staattisia sähkövarauksia voi muodostua eri osien välille.
Hankaamalla syntyvät jännitteet ovat hyvin suuria, mutta ihmisen synnyttämän hankaus purkaukset ovat niin lyhytaikaisia, etteivät ne ole ihmiselle vaarallisia suuresta jännitteestä ja huippuvirrasta huolimatta. Korkea suhteellinen kosteus pienentää hankaussähköstä syntyviä jännitteitä ja laskee yli ampeerin suuruisen huippuvirran todennäköisyyttä. Hankaussähkö voi vaurioittaa joitain elektroniikan komponentteja, sytyttää mustaruudin tms. Elektroniset CMOS-piirit onkin suojattu staattista sähköä vastaan sisäisillä kytkennöillä, mutta niiden jännitteenkestossa saattaa olla suuria tyyppikohtaisia vaihteluita.
Ukkosen sähkö on hankaussähköä, joka syntyy pilvessä olevien lumihiutaleiden, rakeiden ja jääneulasten törmäillessä toisiinsa nousevan ja laskevan ilmavirtauksen rajapinnassa.
Bruce Schneier

Bruce Schneier (s. 15. tammikuuta 1963) on yhdysvaltalainen tietoturva-asiantuntija. Hän on kirjoittanut useita kirjoja tietoturvasta ja kryptografiasta. Nykyään Schneier toimii teknologiajohtajana perustamassaan Counterpane Internet Security -yhtiössä.
Schneier ottaa aktiivisesti kantaa ajankohtaisiin tietoturva-asioihin kuukausittain ilmestyvässä ilmaisessa Crypto-Gram-uutiskirjeessään sekä blogissaan. Schneier on vieraillut Suomessa, mm. Helsingissä Tieturin Data Security -seminaarissa 27.10.2005.
Rubén Galván

Rubén Galván (7. huhtikuuta 1952 Comandante Fontana, Formosa – 14. maaliskuuta 2018) oli argentiinalainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelanneen Rubén Galvánin seurajoukkue oli lähinnä Club Atlético Independiente. Hänet valittiin myös Argentiinan maailmanmestaruuden saavuttaneeseen joukkueeseen vuonna 1978.
Henrik Johan Aminoff

Henrik Johan Aminoff (4. lokakuuta 1680 Narva – 3. huhtikuuta 1758 Pernaja) oli kenraaliluutnantti ja sotilasylipäällikkö Suomessa.
Aminoffin sotilasura kietoutui suuren Pohjan sodan ympärille. Hän osallistui luutnanttina Riian piiritykseen sekä taisteluihin Liettuassa ja Puolan Ljesnassa 1703–1708. Venäläisjoukot vangitsivat hänet hänen toimiessaan Kaarle XII:n kuriirina vuonna 1708. Hän pääsi sotavankeudesta vapauteen vuonna 1722 ja samana vuonna hänet ylennettiin majuriksi.
Aminoff osallistui Ruotsin ja Venäjän välillä käytyyn hattujen sotaan everstiluutnanttina 1741–1743. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1754 ja myöhemmin Suomen sotilasylipäälliköksi 1756. Hän osallistui Ruotsin kuningaskunnan valtiopäiville vuosina 1738–1739, 1742–1743 ja 1746–1747.
HMS Esk (1854)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 28. lokakuuta 1954 Woolwichissa päällikkönään Thomas Francis Birch. Alus osallistui Krimin sotaan palvellen Itämerellä (Oolannin sota) ja Mustallamerellä. Alus poistettiin palveluksesta 26. helmikuuta 1856.
Alus palasi palvelukseen 1. maaliskuuta 1856 komentajanaan Robert John le Mesurier McClure. Alus palveli Itä-Intian ja Kiinan asemilla, missä aluksen päällikkö oli samalla laivastonprikaatin osastonkomentaja ennen Kantonin taisteluita toisessa oopiumisodassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 1861 Portsmouthissa.
Alus palasi palvelukseen 22. toukokuuta 1863 komentajanaan John Fane Charles Hamilton, joka oli aluksen päällikkönä Uudessa-Seelannissa kuolemaansa saakka. Aluksen päälliköksi määrättiin 16. heinäkuuta 1864 John Proctor Luce ja samalla aluksen uudeksi kotipaikaksi määrättiin Australia. Alus palasi Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta 17. lokakuuta 1867 Portsmouthissa.
Alus romutettiin vuonna 1870 Portsmouthissa.
Minor League Baseball

Historia

Ensimmäiseen ammattilaisbaseball yhdistykseen National Associationiin kuuluivat 1871–1875 kaikki täysammattilaisjoukkueet. Tämä järjestelmä osoittautui toimimattomaksi ja seurat usein lopettivat pelaamisen kesken kauden. Tämä ongelma ratkesi vuonna 1876, kun National League perustettiin. Liigan ulkopuolelle jääneet ammattilaisseurat vastasivat perustamalla omia paikallisia yhdistyksiä, kuten New England Association 1877 ja Eastern Championship Association 1881. Nämä olivat löyhiä itsenäisten joukkueiden keskinäisiä sopimuksia pelata mestaruuksista.
Ensimmäisenä minor leaguena on perinteisesti pidetty Northwestern League 1883–1884. Toisin kuin aiemmat yhdistykset, se luotiin pysyväksi organisaatioksi. Se oli myös yhdessä National Leaguen ja American Associationin kanssa laatimassa kansallista sopimusta 1883. Kahden seuraavan vuosikymmenen aikana yhä enemmän pieniä liigoja allekirjoitti eri versioita kansallisesta sopimuksesta. Lopulta pienet liigat liittyivät yhteen neuvottelemaan yhdessä.
1890-luvun lopulla Western Leaguen johtaja Ban Johnson päätti haastaa National Leaguen hallitsevan aseman. Vuonna 1900 hän muutti liigansa nimen American Leagueksi ja alkoi tehdä sopimuksia pelaajille, jotka olivat tyytymättömiä National Leaguen maksujärjestelyhin ja ehtoihin. Tämä sai Patrick T. Powersin, Eastern Leaguen puheenjohtajan, ja monet muut pienten liigojen omistajat uskomaan, että konflikti saattaa vaikuttaa heidän järjestöönsä. Pienten liigojen edustajat tapasivat Leland Hotellissa, Chicagossa 5. syyskuuta 1901. Vastauksena National-American taisteluun he päättivät muodostaa yhdistyksen nimeltään National Association of Professional Baseball Leagues (NAPBL tai NA). Tarkoituksena tuolloin oli säilyttää mukana olleiden liigojen riippumattomuus. Useat liigat eivät allekirjoittaneet sopimusta ja jatkoivat työtään itsenäisesti. Powersista tehtiin yhdistyksen ensimmäinen presidentti ja sen päämaja perustettiin Auburniin, New Yorkiin.
Sinijärv (Äntu)

Maantietoa

Järvi kuuluu kolmen lähekkäisen järven joukkoon, jota kutsutaan Äntun järviksi (viroksi Äntu järved). Niillä on pohjassaan lähteitä, joista pulppuaa kalkkipitoista ja kirkasta vettä värittäen veden siniseksi. Järven pinta-ala on 1,9 ha (hehtaaria) ja se on 430 metriä pitkä ja 120 metriä leveä. Sen muoto muistuttaa kaksoiskoukkua ja järven suurin leveys rannasta rantaan on vain 70 metriiä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6 metriä ja suurin syvyys 8 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00013 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,13 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja rannat ovat metsää. Lähin talo sijaitsee maantien varressa 80 metrin päässä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi (viroksi kareda veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti alkalitrofiseksi järveksi  (viroksi alkalitroofne tai allikatoiteline, AL). Tällaisiin järviin on veteen liuennut runsaasti kalkkikivestä irronnutta vetykarbonaattia, joka aiheuttaa veden emäksisen happamuustason (pH on yli 7). Vedessä on myös runsaasti mineraaleja, jotka muuttavat vedenvärin usein turkoosiksi tai sinertäväksi. Koska vesi on emäksistä ja sen sisältämät mineraalit ja ravinteet poikkeavat muista järvistä, on näihin järviin kehittynyt omanlainen levien muodostama ekosysteemi.  Vesi on erittäin kirkasta. Näkösyvyys voi olla jopa 15.