google/wiki40b huggingface dataset:
Tiberius Claudius Maximus

Tiberius Claudius Maximus (eli ensimmäisellä vuosisadalla) oli roomalainen sotilas, joka oli vähällä saada Daakian kuninkaan Decebaluksen vangiksi. Decebalus teki kuitenkin itsemurhan mieluummin kuin suostui antautumaan vangiksi roomalaisille. Maximus leikkasi Decebaluksen pään irti ja vei sen keisari Trajanukselle. Maximuksen hautakivi on löydetty.
Maximus aloitti uransa ratsumiehenä legio VII Claudiassa, jossa hän saavutti vexillariuksen arvon. Hänet palkittiin urhoollisuudesta Domitianuksen daakialaissodan aikana. Vaikka Maximus oli roomalainen, hän otti tämän jälkeen pestin auxilia-joukoissa ja palveli siellä duplicariuksena. Maximus taisteli apujoukoissa kummassakin Trajanuksen daakialaissodassa ala II Pannoniorumissa. Jos Maximus oli palvellut legioonassa vaadittavat kymmenen vuotta, hän oli noin 45-vuotias ottaessaan kiinni Decebaluksen, joka oli paennut roomalaisia joukkoja. Heti kun Decebalus näki, ettei pääsisi karkuun, hän otti itseltään hengen daakialaisten käyttämällä falx-miekalla. Maximus vangitsi Decebaluksen saattueen, johon kuului kaksi tämän lasta. Decebaluksen pään Maximus vei Trajanukselle, joka lähetti sen Roomaan, jossa se heitettiin nähtäväksi Scalae Gemoniaelle. Maximus palkittiin muun muassa nimittämällä hänet decurioniksi. 
Myöhemmin Maximus palveli myös Trajanuksen Parthian sodassa.
Pieni Itälampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Svensk Botten

Svensk Botten oli Helsingissä vuosina 1937–1944 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin ruotsalaisen kansanpuolueen oikeistosiiven äänenkannattajaksi. Sen ydinjoukon muodostivat ensimmäisen maailmansodan aikaiset aktivistit ja jääkärit sekä nuoremman polven samanmieliset lähinnä Aktiva studentförbundetin piiristä. Kerran viikossa ja välillä joka toinen viikko ilmestynyt Svensk Botten oli sisällöltään lähinnä mielipidefoorumi ja muistutti paljon aikakauslehteä.
Lehti lopetettiin kesällä 1944 Aftonposten-lehden perustamisen yhteydessä, koska kansanhuoltoministeriö ei suostunut antamaan painopaperia molemmille.
Bernd Weikl

Bernhard (Bernd) Weikl (s. 29. heinäkuuta 1942 Wien) on itävaltalainen oopperalaulaja (baritoni), joka on tullut tunnetuksi varsinkin rooleistaan Richard Wagnerin oopperoissa. Hän opiskeli Mainzissa sekä Hannoverissa ja teki oopperadebyyttinsä Ottakarin roolissa Taika-ampujassa vuonna 1968. Vuosina 1970–1973 hän esiintyi Düsseldorfin oopperassa.
Salzburgin festivaaleilla Weikl debytoi vuonna 1971 Melotin roolissa oopperassa Tristan ja Isolde. Bayreuthin musiikkijuhlilla hän esiintyi ensimmäistä kertaa Wolframina Tannhäuserissa 1972, Covent Gardenissa Figarona Sevillan parturissa 1975 ja Metropolitan-oopperassa Wolframina 1977.
Weikl on tulkinnut Nürnbergin mestarilaulajien Hans Sachsin roolin kaikissa maailman merkittävissä oopperataloissa. Kaikkiaan hänellä on ollut yli 120 roolia, joihin on Wagner- ja Rossini-roolien lisäksi sisältynyt osia muiden muassa W. A. Mozartin, Pjotr Tšaikovskin, Gaetano Donizettin, Giuseppe Verdin, Johann Strauss II:n, Claude Debussyn, R. Straussin, Hans Pfitznerin ja Georges Bizet’n teoksissa.
Weiklin levyttämien teosten joukossa ovat olleet Carmina Burana, Lepakko, Lentävä hollantilainen, Taika-ampuja, Jumalten tuho, Lohengrin, Nürnbergin mestarilaulajat, Parsifal, Il segreto di Susanna ja Tiefland. James Levinen johtama Jumalten tuhon levytys sai parhaan oopperalevytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1992.
Paula Ormaechea

Tennisura

Vuonna 2012 Ormaechea pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjaan, kun hän voitti karsintapelinsä Australian avoimissa. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 50 olleen Simona Halepin. Toisella kierroksella Ormaechea hävisi kahdeksanneksi sijoitetulle Agnieszka Radwańskalle. Helmikuussa hän pääsi puolivälieriin Bogotán WTA-turnauksessa. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Venus Williamsille kolmessa erässä.
Chilentapakulo

Koko ja ulkonäkö

Chilentapakulon pituus on noin 11 cm. Sen höyhenpuku on kauttaaltaan tummanharmaa, koivet ovat vaaleanpunertavat ja pyrstöä se pitää peukaloismaisesti pystyssä. Lajin siivet ovat lyhyet ja pyöreäkärkiset, ja se onkin huono lentäjä, joka liikkuu enimmäkseen jalkaisin.

Esiintyminen

Chilentapakulot elävät Chilen keskiosissa Atacaman eteläosista Biobíoon noin 120 000 neliökilometrin laajuisella alueella.

Elinympäristö

Laji elää laaksojen ja rotkojen alikasvoksessa merenpinnan tasosta 800 metriin.

Lisääntyminen

Pesintä tapahtuu pääasiassa loka-marraskuussa. Pyöreän pesän, jossa on kulkuaukko sivulla, se rakentaa sammalista, juurikuiduista ja eläinten karvoista puolisen metriä pitkän tunnelin päähän, yleensä puron tai joen rantapenkkaan. Naaras munii kaksi tai kolme munaa.

Ravinto

Ruokavalio koostuu hyönteisistä ja muista pienistä selkärangattomista.
Raitatuliperä

Levinneisyys

Raitatuliperää tavataan Australian kaakkoisosissa ja Tasmaniassa. Lajia on kuvattu yleisesti ottaen harvinaiseksi, mutta Tasmaniassa se on yleisempi kuin Manner-Australiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
DJ Eliot Ness

Eliot Ness on helsinkiläinen DJ, joka on vaikuttanut merkittävästi klubi- ja ravekulttuurin kehitykseen Suomessa. Hän on yksi niistä, jotka käytännössä toivat dance- ja teknomusiikin maahan 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Hän on myös ensimmäinen suomalainen dj, joka on laajamittaisesti keikkaillut ulkomailla.
Ness aloitti dj-uransa vuonna 1987. Aluksi hän soitti erilaisissa laittomissa warehouse-tyylisissä tapahtumissa, mutta siirtyi sitten pian järjestämään omia tapahtumia. 1980-luvun lopulla hän oli Suomen ensimmäisen teknoklubin Berlinin vakituinen dj. Vuosikymmenen vaihteessa hän otti osaa DMC:n arvostettuun dj-kilpailuun, jossa hän sijoittui kahtena vuonna kolmanneksi kisattaessa maailmanmestaruudesta. 1990-luvulla hän oli järjestämässä useita merkittäviä tapahtumia Suomessa, muun muassa Planet of Love, Members of Mayday ja House Nation, ja paljolti hänen ansiostaan maahan saatiin vuosikymmenellä useita nimekkäitä kansainvälisiä artisteja ja dj:tä, esimerkiksi Aphex Twin ja Paul van Dyk. Ness on esiintynyt Love Paraden ja Maydayn kaltaisissa suurissa kansainvälisissä tapahtumissa. 2000-luvulla hän jatkaa edelleen keikkailua niin Euroopassa kuin kotimaassaan.
Ness on myös tehnyt radiotyötä muun muassa Yleisradiolle ja juontanut esimerkiksi Beat Box -ohjelmaa Radio Helsingin taajuudella. Hänen Art of Mixing -settejään on kuultu useissa ohjelmissa. Lisäksi hän on kirjoittanut klubikulttuuria käsittelevää kolumnia kaupunkilehti Metropoliin.
Horst Ademeit

Horst Ademeit (8. helmikuuta 1912 Breslau − 7. elokuuta 1944 Dünaburg, kadonnut) oli saksalainen lentäjä-ässä ja rautaristin ritariristin saaja toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksassa. Hän saavutti Luftwaffen palveluksessa 166 ilmavoittoa pudotussuhteen ollessa 3.61.
Ademeit valmistui Königsbergin Albertus-yliopistosta ennen toista maailmansotaa ja opiskeli lentäjäksi. Sodan syttyessä hänestä tuli hävittäjälentäjä. Hän otti osaa taisteluun Britanniasta, jossa hänet ammuttiin alas Kanaalin yläpuolella. Ademeit selviytyi vahingoittumattomana. Venäjän-sotaretken alettua Ademeit siirrettiin itärintamalle, jossa hän lensi JG 54:ssa. Vuonna 1944 hänet ylennettiin kommodoriksi.
Ademeit saavutti 166 ilmavoittoa ja ansaitsi II sekä I luokan rautaristit ja ritariristin tammenlehvillä. Hän jahtasi 7. elokuuta 1944 venäläistä Il-2 Sturmovik -maataistelukonetta lähellä venäläisten linjoja Dünaburgissa. Hän ei palannut tukikohtaan, ja hänet julistettiin kadonneeksi.
Death of a Prophet

Death of a Prophet - The Last Days of Malcolm X on vuonna 1981 julkaistu tunnin pituinen televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, Yolanda King, Yusef Iman, Sonny Jim Gaines, Kirk Kirksey, Charles Griffin, James DeJongh, Salaelo Maredi, Ossie Davis ja Tommy Redmond Hicks. Elokuvan on ohjannut Woodie King Jr..
Tulihaukkakala

Koko ja ulkonäkö

Tulihaukkakala kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Se on helakanpunainen selässä kulkevaa mustaa raitaa lukuun ottamatta.

Alkuperä

Tulihaukkakala elää luonnossa Tyynenmeren länsiosassa.

Käyttäytyminen

Tulihaukkakaloja pidetään akvaariossa yksin tai pareittain.  Ne viihtyvät oksaisten korallien (Stylophora mordax, Pocillopora) joukossa, ja tuntiessaan olonsa uhatuiksi, ne vetäytyvät korallin suojiin. Tulihaukkakala saattaa olla aggressiivinen pieniä kaloja kohtaan, ja syödä pienikokoisia selkärangattomia kuten rapuja.

Vesiolot ja ravinto

Tulihaukkakala syö lihapitoista ruokaa sekä kuivattuna että pakastettuna.  Se on tarkka veden laadusta: veden pitää olla puhdasta, happipitoista ja jatkuvassa liikkeessä.
Gubbio

Gubbio on kunta Perugian maakunnassa Keski-Italiassa. Sen väkiluku vuonna 2011 oli 32 432 henkeä.
Jorvas

Jorvas on Kirkkonummen kunnanosa, joka sijaitsee Masalan lounaispuolella n. 25 km Helsingistä länteen. Jorvaksen halkoo kantatie 51, jonka itäosa Helsingistä Kirkkonummelle tunnettiin aikaisemmin nimellä Jorvaksentie. Jorvakseen pääse helpoiten joko junalla (Masalasta seuraava seisake) tai bussilla Länsiväylää pitkin. Alueen suurimmat työllistäjät ovat LM Ericsson ja Mesvac Oy, ja kuuluisin nähtävyys lienee ortodoksinen Pokrovan yhteisö, joka järjestää vuosittain erilaisia tapahtumia kiinnostuneille. Näitä ovat mm. erilaiset myyjäiset keittojen ja piirakoiden ystäville sekä viikoittain jumalanpalveluksia.
Vuonna 2011 kylässä oli 1003 asukasta.
Alueella on myös Ingvalsbyn ratsastuskoulu, vesihuoltolaitos, sekä useita pienempiä päiväkoteja. Jorvaksessa on aikoinaan ollut myös jääkiekkokaukalo, mutta nykyään se on lähes kokonaan kasvillisuuden peitossa. Jorvaksessa toimivat aikoinaan myös Shell-huoltamo ja Kirkkonummen paloasema, mutta näistä edellinen jouduttiin purkamaan kantatie 51:n parannuksen takia ja jäljempi siirtyi keskustan lähelle.
Scudda Hoo! Scudda Hay!

Tarina

Scudda Hoo! Scudda Hay! kertoo kahdesta antagonistista velipuolista, jotka elävät keskilännen maatilalla äitinsä kanssa. Yksi heistä tekee työtä renkinä naapuriviljelijän kanssa, jonka tyttäreen hän on rakastunut, vaikka tytär vaikuttaa olevan enemmän kuin pikkuisen värttinä häneen, ja hänen isänsä ehdottaa rohkaisematta ja hyväksymättä viittaamaan kosiskeluun. Nuori mies ostaa kaksi muulia, jotta lisätä tulojaan, ja hänen mustasukkainen velipuolensa yrittää vaurioittaa muuleja, mutta se epäonnistuu. Myöhemmin hän käyttää kahta muulia pelastaakseen työnantajansa suosta, ja jälkimmäinen antoi hänelle luvan mennä naimisiin hänen tyttärensä kanssa.
Marek Solarczyk

Marek Solarczyk (s. 13. huhtikuuta 1967 Wołomin) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Varsova-Pragan hiippakuntaan Kazimierz Romaniuk 28. toukokuuta 1992. Hänet nimitettiin Varsova-Pragan vihkipiispaksi sekä Hólarin titulaaripiispaksi 8. lokakuuta 2011, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henryk Hoser, jota avustivat Romaniuk ja Sławoj Leszek Głódź.
George Lewis

George Lewis (13. heinäkuuta 1900 – 31. joulukuuta 1968) oli yhdysvaltalainen jazzklarinetisti ja orkesterinjohtaja. Hän oli New Orleansin merkittävimpiä muusikoita toisen maailmansodan jälkeen.

Orkesterit

Lewis perusti oman orkesterin vuonna 1923. 1930-luvun alussa hän soitti Bunk Johnsonin orkesterissa ja uudestaan vielä 1940-luvulla vuoteen 1946. Tämän jälkeen hän johti omia yhtyeitä New Orleansissa 1960-luvun puoleen väliin saakka.
Australidinen rotu

Australidit on epätieteellinen määre ihmisten jaottelussa kuvitteellisiin rotuihin ulkoisten fyysisten ominaisuuksien perusteella. Australideihin luokiteltiin Australaasian alkuperäisväestö, pääasiassa siis Australian alkuperäisasukkaat ja melanesialaiset. Nykyisin käsitettä pidetään yleisesti vanhentuneisiin rotuteorioihin perustuvana ja halventavana. 
Käsitteen kehittivät eurooppalaiset antropologit 1700- ja 1800-luvuilla osana rotujaottelujärjestelmää. Unesco on jo vuonna 1950 suositellut termistä "rotu" luopumista ihmispopulaatioista puhuttaessa. Myöhemmin muun muassa American Anthropological Associationin ja Yhdysvaltain tiedeakatemian the Institute of Medicinen mukaan australidin tai negridin kaltaisilla rotujaotteluilla ei ole minkäänlaista biologista pohjaa.
Australian aboriginaalien tapauksessa australideilla kuvailtiin olevan tumma iho ja aaltoilevat hiukset, kun taas melanesialaisilla ja negritoilla hiusten kuvailtiin vaihtelevan suorista kihariin. Tämän rotuluokituksen mukaan australidisen rodun esiintymisalue ulottuu Etelä-Aasian alueille (etenkin Filippiinit, Malesian, Intian ja sen niemimaan, Uuden-Guinean ja Melanesian. Myös andamaanien alkuperäisasukkailla on samankaltainen fenotyyppi.
Jotkut Pohjois-Amerikkalaisen tiedeyhteisön jäsenet katsovat rotujaottelun edelleen hyödylliseksi. Esimerkiksi filosofi Michael Levin on esittänyt, että rotu on yhä edelleen hyödyllinen filosofinen ja sosiaalinen käsite ja että rotukäsitteen kritiikkiä motivoivat enemmän poliittiset kuin tieteelliset syyt.

Teorian historiaa

Vuodesta 1795 lähtien tällaiset ryhmät tyypillisesti määriteltiin "malaijeiksi", joihin siis sisällytettiin monia muitakin kansoja kuin varsinaiset malaijit. Heitä sanottiin myös "ruskeaksi roduksi" Blumenbachin värikoodatun viiden rodun mallin mukaan ja sitten verrattiin valkoiseen, mustaan, punaiseen ja keltaiseen rotuun. Yrityksessä yksinkertaistaa mallia ihmisten moninaisuudesta tämä malli pelkistettiin käsittämään vain kolmea päärotua: punainen ja keltainen rotu yhdistettiin yhdeksi roduksi, mongolideiksi, valkoista rotua kutsuttiin kaukasoideiksi ja mustaa rotua negrideiksi. Ruskean rodun täsmällinen paikka tässä uudessa rotuluokituksessa oli epäselvä. Jotkut laskivat heidät negrideiksi tumman ihonvärin ja leuan muodon perusteella, toiset taas pitivät heitä kaukasoideina aaltoilevien, moniväristen hiustensa takia. 1800-luvun loppupuolella antropometriset tutkimukset antoivat ymmärtää, että he muodostaisivat erillisen ihmisrodun.
Brittiläinen biologi Thomas Huxley nimesi tämän rodun australidiksi ja teki termiä tunnetuksi teoksessaan On the Geographical Distribution of the Chief Modifications of Mankind (1870), jossa hän jakaa ihmiskunnan neljään ensisijaiseen ryhmään (Xanthochroicit, Mongolidit, Negridit ja Australidit). Xanthochtoici termi vaihtui myöhemmin kaukasoidiksi.
Paul di Resta

Ura

Di Resta aloitti uransa karting-sarjoissa joissa hän kilpaili vuosina 1994–2001. Vuonna 2002 hän kilpaili Britannian Formula Renault -talvisarjassa. Seuraavana vuonna hän siirtyi varsinaiseen BFR -sarjaan, jossa hän kilpaili vuodet 2003–2004. Vuonna 2004 di Resta sai McLaren Autosport -palkinnon hyvistä suorituksistaan.
Vuosina 2005–2006 di Resta kilpaili F3 Euroseries -sarjassa. Vuonna 2006 di Resta voitti sarjan mestaruuden. Kauden aikana hän voitti viisi kilpailua. Samana vuonna di Resta voitti Formula 3 Masters -kilpailun Zandvoortin radalla.
Vuodeksi 2007 di Resta siirtyi ajamaan DTM-sarjaan Mercedekselle. Kauden päätteksi di Resta sijoittui sarjassa viidenneksi. Kaudella 2008 di Resta jatkoi DTM-sarjassa. Hän voitti uransa ensimmäisen kilpailun Lausitzin radalla Saksassa. Hän starttasi kilpailuun myös ensimmäistä kertaa paalupaikalta. Di Resta voitti kaudella kaksi kilpailua ja sijoittui toiseksi neljä pistettä mestaruuden voittaneelle Timo Scheiderille jääneenä. Vuonna 2009 di Resta sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2010 di Resta voitti DTM-sarjan mestaruuden. 
Vuosina 2011–2013 di Resta ajoi Formula 1 -sarjassa.
Vuonna 2014 di Resta teki paluun DTM-sarjaan ajaen Mercedeksellä.

Formula 1 -ura

Joulukuussa 2009 di Resta testasi Formula 1 -talli Force Indian autoa Jerezin radalla. Vuonna 2010 di Resta toimi Force Indian testi- ja varakuljettajana ajaen Australian, Malesian, Kiinan, Espanjan, Valencian, Britannian, Unkarin ja Italian kilpailujen perjantaiharjoituksissa.
Di Resta pestattiin Force Indian kilpakuljettajaksi kaudelle 2011 korvaten Vitantonio Liuzzin. Hänen tallikaverinaan ajoi saksalainen Adrian Sutil. Di Resta ajoi heti pisteille kauden kahdessa ensimmäisessä kilpailussa. Hänen ensimmäinen keskeytyksensä tuli Turkin osakilpailusta, ja se oli myös hänen ainoa keskeytyksensä kaudella 2011. Silverstonen kilpailun aika-ajoissa di Resta ajoi peräti kuudenteen lähtöruutuun mutta epäonnistunut varikkotaktiikka pudotti hänet pisteiltä. Singaporen kilpailussa di Resta sijoittui kuudenneksi. Di Resta saavutti kauden aikana 27 pistettä sijoittuen 13:nneksi MM-taulukossa.
Kaudella 2012 di Resta ajoi parhaimmillaan neljänneksi Singaporen kilpailussa. Di Resta saavutti kauden aikana 46 pistettä sijoittuen sarjan 14:nneksi.
Kaudella 2013 di Resta saavutti 48 pistettä sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi Bahrainin GP:ssä. Hän sijoittui MM-sarjassa 12:nneksi. Kauden päätteeksi di Resta ei saanut enää jatkosopimusta Formula 1 -sarjaan.
Vuonna 2016 di Resta teki paluun Formula 1 -sarjaan toimien Williams-tallin testikuljettajana jatkaen pestissä myös seuraavalla kaudella. Unkarin GP:ssä 2017 di Resta korvasi sairastuneen Felipe Massan, mutta joutui keskeyttämään kilpailun öljyvuodon takia.
Prinssi Philip, Edinburghin herttua

Elämäkerta

Prinssi Philip syntyi Korfussa, Kreikan saaristossa. Hänen vanhempansa olivat Kreikan kuninkaan Yrjö I:n poika, prinssi Andreas, ja tämän vaimo, Battenbergin prinsessa Alice. Tanskan kuningas Kristian IX oli prinssi Philipin isoisän isä. Kreikan levottomuuksien takia perhe joutui pian maanpakoon Ranskaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Saksaan.
Vuonna 1939 prinssi Philip liittyi Ison-Britannian laivastoon. Hän palveli toisessa maailmansodassa Välimerellä ja osallistui Sisilian valtaukseen. Vuonna 1947 hän sai Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuuden, luopui ortodoksisesta uskosta ja liittyi anglikaaniseen kirkkoon, vaihtoi nimensä Battenbergistä Mountbatteniin ja luopui oikeudestaan Kreikan ja Tanskan kruunuihin.
20. marraskuuta 1947 prinssi Philip meni naimisiin Yhdistyneen kuningaskunnan kruununperillisen, prinsessa Elisabetin kanssa. Ennen häitä kuningas Yrjö VI antoi hänelle arvonimet Edinburghin herttua ja Merionethin jaarli (kreivi) ja Paroni Greenwich.
Kuningatar myönsi Edinburghin herttualle takaisin prinssin arvon vuonna 1957. Naimisiin mennessään prinssi Philipillä oli laivastossa komentajan arvo; häiden jälkeen Elisabet II on myöntänyt sotilasurallaan ansioituneelle prinssi Philipille monia armeijan korkeimpia arvonimiä, kuten Lord High Admiralin viran.
Prinssi Philip ja kuningatar Elisabet polveutuvat kumpikin kuningatar Viktoriasta: Philip hänen tyttärestään ja Elisabet hänen pojastaan.
Prinssi Philip osallistui virallisiin julkisiin tehtäviin 2. elokuuta 2017 asti. Tuolloin hän osallistui Captain General's paraatin juhlallisuuksiin Lontoossa. Hän osallistui uransa aikana 22 219 edustustilaisuuteen vuodesta 1952 lähtien.
Kymmenottelu

Historia

Antiikin olympialaisten kisaohjelmassa oli viisiottelu, pentathlon, joka koostui stadionin (192 m) juoksusta, pituushypystä, kiekonheitosta, keihäänheitosta ja painista. Nykyinen kymmenottelu on pohjoismainen keksintö, jota kokeiltiin ensimmäisen kerran vuonna 1911 Göteborgissa, Ruotsissa, mutta Irlannissa ja Yhdysvalloissa oli järjestetty moniotteluita jo vuosikymmeniä aiemmin. Vuonna 1884 järjestettiin Yhdysvaltain mestaruuskisojen yhteydessä moniottelu, joka käsitti 100 jaardin juoksun, kuulantyönnön, korkeushypyn, 880 jaardin kävelyn, moukarinheiton, seiväshypyn, 120 jaardin aitajuoksun, 56 paunan painonheiton, pituushypyn ja mailin (1609 m) juoksun. Kaikki lajit käytiin läpi yhdessä päivässä. Amerikkalainen kymmenottelu oli kisaohjelmassa 1904 järjestetyissä olympiakisoissa St. Louisissa. Nykyaikainen kymmenottelu oli ensimmäisen kerran kisaohjelmassa 1912 järjestetyissä Tukholman olympialaisissa.
Lajin historian menestynein maa on Yhdysvallat.

Maailmanennätys

Kymmenottelun miesten maailmanennätys on ranskalaisen Kevin Mayerin 15.–16. syyskuuta 2018 ottelema 9 126 pistettä ja naisten maailmanennätys on liettualaisen Austra Skujytėn 14.–15. huhtikuuta 2005 ottelema 8 358 pistettä.

Kymmenottelija urheilijana

Kymmenottelija on keskimäärin huipulla 27-vuotiaana. Vuoden 2004 olympialaisissa keskimääräinen kymmenottelija oli 191 cm pitkä ja painoi 86,3 kg. Kymmenottelijan ominaisuuksista tärkeimmät ovat juoksunopeus ja räjähtävä voimantuottokyky. Tärkein ominaisuus kymmenottelijalla on juoksunopeus, joka on tärkeää harjoittelussakin.
Perinteisesti on ajateltu, että kymmenottelijoita on neljää eri tyyppiä eli juoksu- ja hyppytyyppi, juoksu- ja heittotyyppi, hyppy- ja heittotyyppi sekä yleistyyppi. Tyyppi tarkoittaa tässä sitä, mistä lajeista ottelija saa eniten pisteitä. Ottelijat myös jakautuvat ensimmäisen ja toisen päivän ottelijoihin eli niihin, joille ensimmäinen päivä on vahvempi kuin toinen ja päinvastoin. Tämä johtuu siitä, että kumpanakin päivänä tarvitaan erilaisia ominaisuuksia. Ensimmäisenä päivänä nopeutta ja räjähtävää voimaa, toisena päivänä tekniikkaa. Nykyään parhaita pisteitä antavat pikajuoksu- ja hyppylajit, joten suurin osa nykyisten ottelijoiden vahvuuksista suuntautuu näihin lajeihin. Esimerkiksi Ashton Eaton on selkeä juoksu- ja hyppytyyppi, joka maailmanennätyssarjassaan sai vähän yli 75 %:a pisteistään juoksu- ja hyppylajeista.
Eduard Einstein

Eduard Einstein (28. heinäkuuta 1910 – 25. lokakuuta 1965) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin kolmas lapsi ja toinen poika. Eduard Einstein syntyi Zürichissä.

Elämä

Eduard Einstein osoitti ällistyttävää lahjakkuutta jo ennen kouluikää. Hän luki sanomalehtiä ja pystyi opettelemaan ulkoa pitkiä kappaleita valokuvamuistinsa avulla. Kansakoulun ensimmäisellä luokalla Edward luki jo Goethen ja Schillerin kaltaisia saksankielisen kirjallisuuden klassikoita. Hän osoittautui myös lahjakkaaksi pianistiksi.
Koulussa Eduard oli hyvä oppilas ja läpäisi ylioppilastutkinnon luokkansa parhaimmilla arvosanoilla. Eduard oli kiinnostunut kirjallisuudesta, taiteesta ja musiikista mutta ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä, koska halusi psykiatriksi.
Eduard Einstein kärsi jo lapsena huolestuttavan suurista mielialan vaihteluista. Hän sairastui 20-vuotiaana skitsofreniaan  hänen naisystävänsä jätettyä hänet. Eduardia hoidettin aluksi insuliini- ja myöhemmin sähköshokeilla. Sähköshokkiterapia teki Eduardista dementikon, jota ei voinut jättää hetkeksikään oman onnensa nojaan.
Mileva ja Albert Einstein muuttivat erilleen vuonna 1914. Ero kosketti hyvin paljon Eduardia ja Hans Albertia. Vaikka ero etäännytti poikien ja isän väliä, he kävivät kirjeenvaihtoa ja lomailivat yhdessä. Eduardin sairastumisen jälkeen Albert Einstein ei kuitenkaan enää halunnut tavata poikaansa, joten Eduardista huolehtiminen jäi Milevan vastuulle aina Milevan vuonna 1948 tapahtuneeseen kuolemaan saakka. Eduard Einstein vietti loppuelämänsä vuoroin laitoshoidossa, vuoroin äitinsä luona.
Jean Makoun

Ura

Makoun aloitti jalkapallon jo nuorena kotimaassaan. Ensimmäinen ammattilaissopimus syntyi kuitenkin vasta Ranskassa, jossa Lille onnistui värväämään nuorukaisen. Lillessä Makoun vakiinnutti pian asemansa yhtenä, aina Mestarien liigaan asti selvinneen joukkueen, avainpelaajana.
Jean Makounin hyvät otteet Lillessä herättivät paljon huomiota ympäri Eurooppaa. Makoun valitsi monien tarjokkaiden joukosta Ranskan mestari Olympique Lyonnais.

Maajoukkue

Makoun oli mukana Kamerunin joukkueessa Afrikan-mestaruuskilpailussa 2004. Joukkue voitti alkulohkonsa, mutta tippui heti seuraavalla kierroksella. Jean Makoun osallistui myös kaksiin seuraaviin mestaruuskilpailuihin.