google/wiki40b huggingface dataset:
Johnny Winter

Johnny Winter (oik. John Dawson Winter III, 23. helmikuuta 1944 Beaumont, Texas, Yhdysvallat – 16. heinäkuuta 2014 Zürich, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen rock- ja blues-kitaristi ja -laulaja.
Winterin esikoislevy Johnny Winter ilmestyi kesäkuussa 1969, ja samana vuonna hän esiintyi yhdessä basisti Tommy Shannonin ja rumpali Uncle John Turnerin kanssa lukuisilla rockfestivaaleilla, muun muassa Woodstockissa. Helsingin Kulttuuritalolla Winter esiintyi 29. huhtikuuta 1970.
Vuonna 1977 Winter tuotti Muddy Watersin albumin Hard Again. Heidän yhteistyönään tekemät albumit saivat useita Grammy-palkintoja, ja Winter levytti albumin Nothing But the Blues (1977) Watersin yhtyeen jäsenten kanssa.
Vuonna 1980 Winter oli ensimmäisen Guitar World -lehden kannessa. Vuonna 1988 hänet valittiin Blues Foundation Hall of Fameen. The Smashing Pumpkins on tehnyt Johnny Winter -tribuuttikappaleen nimeltään Tribute to Johnny (julkaistu "Zero"-singlen b-puolella).
Winterin albumi Roots ilmestyi 27. syyskuuta 2011. Winterin lisäksi levyllä on mukana muita arvostettuja kitaristeja: Vince Gill, Warren Haynes, Sonny Landreth, Susan Tedeschi, Derek Trucks ja Jimmy Vivino.
Tämän jälkeen ilmestyi albumi Live Bootleg Series Volume 8 (Limited Edition) sekä DVD Live from Tokyo. Winter esiintyi myös CBS:n televisiokanavalla ohjelmassa Late Show with David Letterman. Siitä on taltioitu versio Elmore Jamesin kappaleesta "Dust My Broom".
Johnny Winterin vuonna 2012 perustamassa yhtyeessä soittivat Paul Nelson (kitara), Scott Spray (basso) ja Vito Liuzzi (rummut). Yhtyeen ensimmäisestä Japanin-konsertista Tokion Zepp Music Hallissa 15.4.2011 julkaistiin dvd-levy Johnny Winter - Live From Japan. Muita Winterin hyväksymiä dvd-julkaisuja ovat Johnny Winter Live Through the ’70s sekä Johnny Winter Live Through the ’80s. Sen sijaan dvd-kokoelma Pieces & Bits ja samasta materiaalista myöhemmin nimillä Most Famous Hits - Johnny Winter Live ja Johnny Winter - The Hoochie Koochie Man. Julkaistut dvd-levyt ovat huonolaatuisia, eikä Winter pitänyt niitä virallisina julkaisuina.
Johnny Winterin pikkuveli on saksofonisti Edgar Winter. Isonveljensä tavoin hänkin kärsii albinismista.
Hulk (videopeli)

Juoni

Pelaajan käytössä on pelin päähahmot tohtori Bruce Banner ja hänen alter egonsa Hulk. Tohtori Crawford ottaa yhteyttä Banneriin ja kertoo löytäneensä hänen sairaudelleen parannuskeinon, mutta varastaakin osan Bannerin gammasäteilystä päästyään paikan päälle. Crawford muuttuu Bannerin tavoin vihreäksi hirviöksi ja kutsuu itseään Ravageksi. Bannerin on jahdattava Ravagea Hulkina, joka pakenee kohti Alcatrazin vankilaan luodakseen supersotilaita saamastaan Hulkin DNA:sta. Hulk matkaa kohti vankilaa saatuaan tietää Ravagen suunnitelmista Half-Lifelta, jossa hän kohtaa armeijan supersotilaita ja mutanttikoiria. Estettyään heidän kokeet Hulk joutuu pelastamaan myös Betty Rossin Fluxin käsistä, ennen kuin saa vastaansa Ravagen. Ravage paljastaa hävittyään taistelun Hulkille Johtaja-nimisen telepaatikon olevan kaiken takana yrittäessään saada Bannerin Hulkin voimat itselleen.
Elecster

Historia

Elecster Oyj:n toiminta alkoi vuonna 1966 Tuomo Halonen Oy:nä perustajansa autotallissa Kylmäkoskella. Yhtiö patentoi 1970-luvun puolivälissä ensimmäisen UHT-pussipakkausjärjestelmänsä. Myöhemmin yhtiö muutti nimensä Elecsteriksi ja listautui Helsingin pörssiin 18. tammikuuta 1989.

Liiketoiminta

Kylmäkoskella sijaitsevan pääkonttorin ja tehtaiden lisäksi yhtiöllä on muovitehdas Reisjärvellä, sekä tytäryhtiöitä Toijalassa, Tallinnassa Virossa, Pietarissa Venäjällä, Tianjinissa, sekä Nairobissa Keniassa.
Yksi Elecsterin tytäryhtiöistä on tapetinvalmistaja Sandudd Oy Akaan Toijalassa.
Javier Pastore

Seurajoukkueura

Pastore on Talleresin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki vuonna 2007, kun se pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden aikana hän pelasi yhteensä viisi ottelua.
Vuonna 2008 hän siirtyi Huracániin, joka pelasi maan pääsarjassa. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen ottelunsa 25. toukokuuta 2008 River Platea vastaan. Vuoden 2009 kevätkaudella (Clausura) hän vakiinnutti pelipaikkansa edustusjoukkueessa ja teki samalla myös varsinaisen läpimurtonsa. Pastore oli joukkueensa paras maalintekijä seitsemällä maalillaan ja kolmella maaliin johtaneella syötöllä.

Palermo

11. heinäkuuta 2009 Pastore siirtyi italialaisseura Palermoon 6 miljoonan euron siirtokorvauksella ja teki joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan hän sai kohtalaisesti vastuuta tullen useasti kentälle vaihdosta toisella puoliajalla. Ensimmäisen maalinsa hän teki 30. tammikuuta 2010 ottelussa Baria vastaan, jonka jälkeen hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon pelaten lähinnä kärkikaksikon Fabrizio Miccoli ja Edinson Cavani alapuolella. Kauden päätteeksi joukkue sijoittui lopulta viidenneksi, joka oikeutti paikan seuraavan kauden Eurooppa-liigaan karsintoihin.
14. marraskuuta 2010 Pastore teki hattutempun kotiottelussa Cataniaa vastaan.

Paris Saint-Germain (PSG)

Javier Pastore siirtyi Palermosta Ranskan jalkapalloliigassa pelaavaan Paris Saint-Germainiin 39,8 miljoonalla eurolla.

Maajoukkueura

Argentiinan maajoukkuevalmentaja Diego Maradona valitsi Pastoren joukkueensa kokoonpanoon 22. joulukuuta 2009 käytävään ystävyysotteluun Kataloniaa vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle toisella puoliajalla ja onnistui myöhemmin myös maalinteossa. Lopulta Pastore ei saanut kuitenkaan ottelusta merkintää, sillä Katalonia ei kuulu FIFA:n virallisiin maajoukkueisiin.
Virallisen ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki 24. toukokuuta 2010 pelatussa ystävyysottelussa Kanadaa vastaan.
Aki Roukala

Aki Roukala (s. 15. heinäkuuta 1978 Oulu) on suomalainen media-alan vaikuttaja ja manageri. Hän toimii muun muassa Maustetyttöjen, Miki Liukkosen, Yonan ja Mirel Wagnerin managerina. Lisäksi hän on ollut perustamassa hailuotolaista Bättre Folk -musiikkifestivaalia. 
Roukala on syntynyt Oulussa, mutta asui pitkään Helsingissä. Asuessaan Helsingissä hän toimi muun muassa Image-lehden valokuvaajana. Vuonna 2011 Roukala muutti Helsingistä Hailuotoon, ja perusti oman levy-yhtiönsä Is This Art! vuonna 2014. Hän kertoo oppineensa Imagen-aikanaan brändäämään, mistä on ollut hyötyä managerin uralla.
Zelda’s Adventure

Tarina

Hyrule on vajonnut pimeyden aikaan. Ganon on valloittanut Tolemacin maan ja siepannut Linkin. Astronomi Gaspra lähettää Zeldan Tolemacin avuksi. Zeldan on etsittävä seitsemän jumalallista pyhäinjäännöstä ja voitettava Ganon, jonka jälkeen Hyrule voi palata valon aikakauteen.

Pelin kulku

Aiemmista CD-i:lle tehdyistä Zelda-peleistä poiketen Zelda’s Adventure on A Link to the Pastia mukaileva,  yläviistosta kuvattu seikkailu. Pelaaja ohjaa Prinsessa Zeldaa luolissa ja palatseissa, joita yhdistää kartta A Link to the Pastin tapaan. Peli sisältää näyteltyjä kohtauksia, joissa tarinaa viedään eteenpäin. 
Peliä pidetään parhaimpana kolmesta, huonosti menestyneestä CD-i:lle julkaistuista Zelda-peleistä. Huono ohjattavuus, sekava grafiikka ja outo tarina(toisin sanoen se että Zelda ei ole enää mikään heikko prinsessa vaan sankari) tekivät pelistä erittäin epäsuositun. Philips yritti pelin julkaisun aikoihin karsia konsolinsa aiheuttamia tappioita ja tuotettujen Zelda’s Adventure -pelien määrä oli pieni, mikä tekee pelistä vaikeimmin saatavan Zelda-aiheisen pelin.
Vauxhall Cavalier

Vauxhall Cavalier on General Motors -konserniin kuuluvan Vauxhallin vuosina 1975–1995 valmistama ylemmän keskiluokan automalli. 
Cavalierin piti alun perin saada aivan oma korimuotoilunsa, mutta lopulta sen etupää otettiin toisen sukupolven Opel Mantasta ja peräpää Opel Asconasta. GM:n muotoilija Wayne Cherry piirsi Cavalierille sille ominaisen keulan. Myöhemmät Cavalierit perustuivat Opel Vectraan. 
Suurimmat erot Vectran ja Cavalierin välillä ovat etusäleikössä ja korimalleissa: Vectra oli saatavana sedan- ja hatchback-malleina, kun Vauxhallista sen sijaan valmistettiin myös farmaria ja vuodesta 1982 avomallia. 
Cavalierit valmistettiin aluksi Belgian Antwerpenissa ja elokuusta 1977 alkaen Englannin Lutonissa.
Vauxhall Cavalier muuttui Vauxhall Vectraksi toisen sukupolven Opel Vectran esittelyn yhteydessä.
Orokin kieli

Orokin kieli eli orokki on Venäjällä Sahalinin saarella asuvien orokkien puhuma tunguusilainen kieli. Nimitys orok perustuu ilmeisesti poroa tarkoittavaan sanaan oron. Sitä ei tule sekoittaa orotšeihin tai orotšeneihin, joista jälkimmäinen on tarkoittanut kaikkia poronhoitoa harjoittavia tunguuseja. Nykyisin kansan ja kielen nimitykseksi on vakiintumassa ulta.

Levinneisyys ja puhujamäärä

Orokit asuvat Sahalinin alueen Poronaiskin ja Noglikin piireissä. Pieni, kooltaan tuntematon ryhmä asuu Hokkaidōn saarella Japanissa.
Vuoden 1989 väestönlaskennassa osa Venäjän orokeista luettiin virheellisesti orotšeiksi. Tarkennettujen tietojen mukaan orokkeja oli 391 henkeä ja orokin kielen puhujia 130.
Venäjän vuoden 2002 väestölaskennassa orokit rekisteröitiin nimellä ulta. Orokkeja laskettiin olevan 346 henkeä ja orokin  puhujia 64. Tarkempi tilasto osoittaa, että Sahalinin 298 orokista kaikki osaavat venäjää, mutta vain 11 henkeä ilmoitti puhuvansa orokin kieltä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 47 orokin puhujaa.

Historia ja murteet

Orokki kuuluu tunguusikielten pohjoishaaran amurilaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat ultša ja nanai. Kieli jakautuu pohjois- ja etelämurteeseen. Pohjoisryhmä on osannut myös evenkiä ja eteläorokit japania.

Kirjakieli

Vuonna 2008 julkaistiin orokin aapinen. Kieltä opetetaan aineena yhdessä koulussa.

Nykytilanne

1990-luvulla tehdyssä kartoituksessa löydettiin noin 20 äidinkielistä orokin puhujaa, 8 kaksikielistä ja 9 orokkia vain passiivisesti osaavaa henkilöä.
Lars Eikind

Muusikkona

Muusikkovanhempien lapsi Lars Sätheren esiintyi yleisölle ensimmäisen kerran jo viiden-kuuden vanhana. Hän soitti lapsena klassista pianoa, ja nuorena Eikind soitti useissa raskaan musiikin yhtyeissä. Vaikka Eikind soittaa myös kitaraa, on hän pitänyt aina itseään basistina. Vuonna 2001 Eikind liittyi progressiivisen metallin yhtyeeseen Winds, jossa hän toimii laulajana sekä basistina. Yhtyeeseen kuuluu useita tunnettuja muusikoita, kuten Mayhemista tunnettu Jan Axel Blomberg. Eikind on myös Gloria Mortin kosketinsoittaja.

Yksityiselämä

Joulukuussa 2003 Eikind muutti Heinolaan tyttöystävänsä vuoksi, jättäen taakseen toimistotyönsä sekä asunnon Oslossa. Muutama vuosi myöhemmin pariskunta muutti Jyväskylään. Eikind toimi Before the Dawnin laulaja-basistina vuosina 2007–2011 erottamiseensa saakka kesäkuussa 2011.
Apolipoproteiini A-1 Milano

Apolipoproteiini A-1 Milano on Apo A-1 -nimisen proteiinin dimeeri, joka ehkäisee valtimonkovettumistautia. Se löydettiin pohjoisitalialaisen Limone sul Garda -nimisen kylän ihmisistä, joilla ei ollut valtimonkovettumaa. Apolipoproteiini A-1 Milanoon perustuvia lääkkeitä ei ole vielä saatavilla.
Apo A-1 Milano poikkeaa tavallisesta A-1:stä vain hieman. Mutatoituneessa proteiinissa geenin 173. aminohappo, arginiini, on korvautunut kysteiinillä.
Apo A-1 Milano koostuu kahdesta Apo A-1 -proteiinista, jotka ovat kiinnittyneet toisiinsa rikkisidoksella kysteiineistä. Apo A-1 voi muodostaa myös heterodimeerin Apo A-2 -proteiinin kanssa. Apo A-1 on yksi pääkomponenteista HDL-kolesterolissa veriplasmassa.
Alune

Alune on Indonesiassa puhuttava austronesialainen kieli.

Luokitus

Alune kuuluu austronesialaisten kielten malaijilaispolynesialaiseen kieliryhmään.

Alueellinen sijoittuminen

Alune on ensisijainen kieli 27 kylässä Molukkien saarilla, Indonesiassa. Yhteensä kielellä on yli 17 000 puhujaa (2000). Suurin osa heistä asuu Seramin saarella.

Murteet

Kielellä on ainakin viisi murretta. Kairatu, jota puhutaan samannimisessä kylässä, on uhanalainen. Murteet ovat suurimmilta osin keskenään ymmärrettäviä. Kawen kielen on arveltu olevan alunen murre.
Syrianos

Syrianos (muinaiskreikaksi Συριανός) (400-luku) oli antiikin kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän toimi Platonin Akatemian johtajana Plutarkhos Ateenalaisen jälkeen. Syrianos oli kotoisin Aleksandriasta. Hän vaikutti muun muassa Prokloksen opettajana sekä Plutarkhoksen ja Prokloksen tavoin Platonin ja Aristoteleen teosten kommentaattorina.
Syrianoksen ilmeisesti tunnetuin teos on Aristoteleen Metafysiikan kommentaari. Hänen sanotaan kirjoittaneen myös Aristoteleen teoksista Taivaasta ja Tulkinnasta sekä Platonin Timaioksesta. Hän kirjoitti myös tutkielman Hermogenes Tarsoslaisen teoksesta Staseis. Hänen filosofiset näkemyksensä olivat samanlaiset kuin Prokloksella, joka kunnioitti häntä suuresti ja jätti jälkeensä käskyn, että heidät tulisi haudata samaan hautaan.
Kohl’s

Kohl’s on yhdysvaltalainen tavarataloketju, joka on kotoisin Wisconsinin osavaltiosta. Yrityksellä on noin 1 200 toimipistettä. Kohl’silla on noin 140 000 työntekijää. Tavaratalojen markkinalla Kohl’s sijoittuu J. C. Penneytä edullisempaan hintaluokkaan. Kohl’sin ja J. C. Penneyn merkittävänä erona on, että Kohl’sin toimipisteet ovat tyypillisesti itsenäisiä rakennuksia, siinä missä J. C. Penneyn toimipisteet sijaitsevat usein kauppakeskuksissa. Kohl’s myöntää tehdyistä ostoksista eräänlaisia bonuspisteitä, joita kutsutaan Kohl’s cash -nimityksellä.
Vuonna 2013 Kohl’s oli Yhdysvaltain 21. suurin vähittäiskauppa liikevaihdolla mitattuna.
Kohl'sin historian suurin julkistus on ollut Jennifer Lopezin ja Marc Anthonyn vaatemallistot.
Jakokosken museokanava

Jakokosken museokanava on yksi Pielisjoen kanavista Kontiolahdessa. Se sijaitsee muutaman kilometrin päässä Jakokosken kylästä ja parin kilometrin päässä Mönnin sillasta. Paikka on suosittu retkikohde. Alueella on myös leirintäalue.
Kanava rakennettiin 1877–1878. Kanavassa oli alkuaan puusulut. Vuonna 1907 sulut uusittiin kivi- ja betonirakenteisiksi. Vuosina 1956–1973 koko Pielisjoen porrastus toteutettiin ja vanhat kivi- ja betonisulut museoitiin.
Jakokosken kanava jäi pois käytöstä Pielisjoen viimeisimmän kanavoinnin jälkeen. Museokanava on entisöity kertomaan kertomaan menneiden aikojen kanavaympäristöstä, uittotyöstä ja vanhoista elämäntavoista. Ulkorakennuksiin on koottu kanavointiin liittyviä työkaluja ja -välineitä.
Kanava-alueella museoaluksia, koneita ja laitteita, muun muassa vanha Saimaan puuproomu ja höyryhinaaja Utra, joka liikennöi Pielisjoella 1935–1969. Näyttelyrakennuksessa on Pielisjoen kanavointia esittelevä valokuvanäyttely.

Kontiolahden kanavateatteri

Kanava-alueella on vuodesta 1982 toiminut kesäisin Kontiolahden kanavateatteri. Esimerkiksi vuoden 2019  näytelmä on Taivaan tulet, ja 2009 siellä esitettiin näytelmää Pikku Pietarin piha ja 2011 Kivenpyörittäjän kylä.

Revyy

2000-luvun alussa museokanavalla esitettiin ohjelma- ja konserttitoimisto The LittleBigMusicin tuottamat revyyesitykset Pysykää kanavalla (2003), Karjalasta kajahtaa (2004), Palveluksessanne (2005) ja Hirmu kiva (2006). Vuonna 2007 kanavalla esitettiin Parasta ennen -revyy, joka juhlisti samalla kanavan revyyn viisivuotistaivalta. 2008 sai ensi-iltansa Täyttä rautaa -revyy.

Lasten draamaseikkailut

Kesällä 2006 toteutettiin kanavalla ensimmäinen lasten museoseikkailu Kummaa museokanavalla.
Keväällä ja syksyllä 2007 museodraamaseikkailun nimi oli Kanavanvartijan maa. 1920-luvulle sijoittuvan seikkailudraaman pääohjaajana toimi Teatteri Hyrrän Tero Sarkkinen.
Sampsonin katedraali

Sampsonin katedraali (ven. Сампсо́ниевский собо́р, Sampsonijevski sobor) on barokkityyliä edustava kirkkorakennustaiteen muistomerkki Pietarissa Venäjällä.
Paikalla oli ensin puinen kirkko, joka oli rakennettu Pietari I:n määräyksestä Pultavan taistelussa pyhittäjä Sampsonin päivänä saadun voiton kunniaksi. Vuosina 1728–1740 se korvattiin venäläisen rakentajaryhmän pystyttämällä kivikirkolla. Rakennuksen erikoisuuksiin kuuluvat sivujen avoimet kaarikäytävät ja venäläistyyliseen telttakattoon päättyvä klassistishenkinen kellotorni. Viiden sipulitornin muodostama kupoli on vuodelta 1761. Kirkon sisällä on puuleikkauksin koristeltu ikonostaasi.
Nykyään Sampsonin katedraalissa toimii Iisakinkirkon museon haaraosasto. Vuonna 2003 sen eteen pystytettiin kuvanveistäjä Mark Antokolskin tekemän Pietari I:n patsaan kopio. Kirkon yhteydessä toimi vuoteen 1772 saakka ortodoksinen ja luterilainen hautausmaa, jonne on haudattu mm. arkkitehdit Domenico Trezzini ja Jean-Baptiste Le Blond. Kirkkoaidan sisäpuolelle on haudattu Ernst Johann von Bironin vastaisen salaliiton takia teloitetut Artemi Volynski, Andrei Hruštšov ja Pjotr Jeropkin.
Sampsonin katedraalin osoite on Bolšoi Sampsonijevski prospekt 41. Lähin metroasema on Vyborgskaja.
Mehdi Marzouki

Ura

Marzouki aloitti ammattilaisuransa CS Hammam-Lifissa kaudella 2008-2009. Hän pelasi yhteensä kaksi kautta, kunnes siirtyi toukokuussa 2010 ES Saheliin neljän vuoden sopimuksella.

Maajoukkueura

Marzouki sai ensimmäisen maajoukkue kutsunsa 30. toukokuuta 2010 pelattuun ystävyysotteluun Ranskaa vastaan, mutta ei päässyt ottelussa kentälle. Myöhemmin 20. kesäkuuta 2010 Marzouki pelasi ensimmäisen maaottelunsa Sudania vastaan.
Jääpallon SM-sarja 1962

Suomenmestarit

OPS:n joukkue Jaakko Reiniharju, Jorma Ollanketo, Tuomo Kilponen, Raimo Okkonen, Pauli Heiskanen, Matti Kovalainen, Raimo Kaarela, Heikki Ollikainen, Seppo Alatalo, Juhani Turpeenniemi, Alpo Aho, Jorma Kukkonen, Kalevi Härmä ja Heikki Forsman. Valmentaja: Reino Arvola
Hyöty

Esimerkki henkilökohtaisesta hyödystä

Henkilö on asunnossaan nälissään. Hän saa leipäpalan ja syötyään palan hän saa toisen. Ensimmäisestä saadusta leipäpalasta on suurempi hyöty kuin toisesta. Jos henkilö saa rajattomasti leipäpaloja asuntoonsa, lopulta leipäpaloista ei ole hyötyä vaan haittaa niiden täyttäessä asunnon kokonaan.
Bulle (artisti)

Biografia

Bulle muutti perheineen Kanadaan alkuvuodesta 1994. Vuonna 1995, 11 kuukauden kuluttua, perhe palasi Suomeen ja asettui asumaan Vantaan Länsimäkeen. Räppäämisen Bulle aloitti ollessaan kuudennella luokalla. Bulle piti tuohon aikaan mm. DMX:stä, Dr. Drestä ja Fintelligensistä. Maaliskuussa 2011 Bulle sai tyttölapsen. Ensimmäisen kerran asiasta kerrottiin mediassa Bassoradiossa. Bulle on taustaltaan romani. Bulle on myös mukana Spitaali Posse -nimisessä rap-yhtyeessä.
HMS Hart (U58)

Palvelus

Valmistuttuaan alus siirrettiin Tobermoryyn koulutettavaksi, missä se oli yli joulun. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi Clydeen sijoitettuun 7. saattajaryhmään (engl. Escort Group 7), jonka mukana se aloitti Atlantin saattueiden suojaamisen tukiryhmän osana. Alus siirtyi ryhmän mukana Gibraltarille maaliskuussa 1944.
Toukokuussa 1944 alus palasi ryhmän mukana Clydeen valmistautumaan kaakkoisen reitin (engl. South West Approaches) sulkemiseen osana operaatio Neptunea. Valmistautumisen aikana Hart kolaroi sluuppi HMS Rochesterin kanssa, mutta alusten saamat vauriot osoittautuivat vähäisiksi ja ne olivat mukana operaatiossa. Alus suojasi Kanaalin saattueita syyskuun loppuun, jona aikana Hart kolaroi 1. syyskuuta joukkojenkuljetusalus Vikingin kanssa.
Alus siirrettiin 19. lokakuuta Devonportin telakalle, mistä se vapautui 23. joulukuuta. Alus saapui joulupäivänä Tobermoryyn koulutukseen, minkä päätyttyä se siirtyi Liverpooliin 22. saattajaryhmään. Alus osallistui 16. tammikuuta 1945 Saksan laivaston sukellusveneen U-482 upottamiseen. Alus osallistui saattueiden suojaamiseen Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka, minkä jälkeen se oli kolme viikkoa huollettavana Devonportissa. Alus lähti Kauko-Itään Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon 20. kesäkuuta 1945.
Intian valtamerelle alus saapui hieman ennen japanilaisten antautumista. Se sai 11. elokuuta määräyksen lähteä Colombosta Singaporen kautta Hong Kongiin liittyäkseen laivastoon. Laivaston uudelleen järjestäminen siirsi aluksen 32. saattajaosastoon ja alus lähetettiin Brisbaneen huollettavaksi 23. joulukuuta. Alus poistui telakalta tammikuussa 1946. Alus jatkoi palvelustaan Tyynenmeren laivastossa, vaikka se vaihtui 1. saattajaosastoksi. Alus ajoi karille 14. huhtikuuta, törmäsi laituriin 13. maaliskuuta 1947 ja kolaroi rahtialus Hong Khengin kanssa 19. heinäkuuta. Lopulta alus vaurioitui pyörremyrskyssä syyskuussa 1949.
Laivaston nimen vaihtuessa Kauko-Idän laivastoksi Hart siirrettiin 1949 3. fregattilaivueeseen. Alus palasi Britteinsaarille, ja se siirrettiin vuoden 1951 kesällä Devonportissa reserviin. Alus hinattiin vuoden 1954 lopulla Lisahallyyn ankkuriin, mistä se palasi Devonprtiin 1955. Alus sijoitettiin myyntilistalle.

Bundesmarinen Scheer

Alus myytiin marraskuussa 1957 Länsi-Saksalle, joka liitti sen huollon jälkeen laivastoonsa 24. tammikuuta 1958 nimettynä Scheeriksi. Alus poistettiin palveluksesta 1967 ja se myytiin 17. maaliskuuta 1971 Hampuriin VEBEG'lle romutettavaksi.
Billy Coutu

Wilfrid ”Billy” Arthur Coutu (usein virheellisesti Couture, 1. maaliskuuta 1892 Ontario, Kanada – 28. helmikuuta 1978 Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoammattilainen. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi NHL:ssä kymmenen kauden ajan. Hän sai vuonna 1927 elinikäisen pelikiellon NHL:ssä hyökättyään jääkiekkoerotuomarin kimppuun. Kielto purettiin kahden ja puolen vuoden jälkeen, mutta Coutu ei ikinä enää palannut NHL:ään.

Pelaajaura

NHL-uransa aikana Coutu edusti Montreal Canadiensia, Hamilton Tigersia ja Boston Bruinsia. Hän aloitti uransa Canadiensissa ensimmäisellä NHL-kaudella 1917–1918, jolloin joukkue hävisi finaaleissa Torontolle. Kaudeksi 1920–1921 Coutu siirtyi Hamilton Tigersiin, mutta palasi jo seuraavaksi kaudeksi Canadiensiin, jossa pelasi seuraavat viisi kautta. Kaudella 1923–1924 Coutu oli Canadiensin joukkueessa voittamassa Stanley Cupin.
Coutu toimi joukkueensa kapteenina kaudella 1925–1926, jonka jälkeen hänet kaupattiin Boston Bruinsiin. Ensimmäissä harjoituksissaan uudessa joukkueessa hän taklasi joukkuetoveriaan Eddie Shorea niin, että tämä loukkasi korvansa. Muutamat lääkärit olisivat amputoineet korvan, mutta lopulta löytyi lääkäri, joka ompeli korvan paikoilleen. Coutu sai 50 dollarin sakon, mutta myöhemmin rahat palautettiin.
Kauden 1926–1927 neljännessä finaaliottelussa Coutu aloitti tappelun, mahdollisesti päävalmentajansa Art Ross'n käskystä, lyömällä tuomari Jerry LaFlammea. Tämän seurauksena Coutu sai elinikäisen pelikiellon NHL:ssä.
Lars Mikander

Lars Torstenson Mikander (15. marraskuuta 1917 Loviisa – 11. lokakuuta 1999 Porvoo) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1975, tekniikan kunniatohtorin arvon hän sai 1978. Hän oli A. Ahlström Oy:n pääjohtaja 1973–1981. Vuodesta 1977 hän Metsäteollisuuden Keskusliiton hallituksen puheenjohtaja. Hänen seuraajansa Ahlströmin johdossa oli Krister Ahlström.
LÉ Maev

Palvelus

Vuoden 1953 aikana aluksen masto vaihdettiin verkkorakenteiseen ja vuosikymmenen lopulla aluksen nelituumainen vaihdettiin Mk19-tykkiin. Samassa yhteydessä aluksen kansi pidennettiin ja sen messikannelle valmistettiin lisää majoitustiloja. 1960-luvun lopulla alus siirrettiin kalastuksenvalvontatehtäviin ja sen aseistus riisuttiin nelituumaista lukuun ottamatta.
Alus myytiin romutettavaksi 23. maaliskuuta 1972.