google/wiki40b huggingface dataset:
Anton Bengtsson

Seuraura

Bengtsson on Nässjö HC:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa 17-vuotiaana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla II-divisioonassa kaudella 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Bengtsson siirtyi HV71:n J20-junioreihin. Hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Huhtikuussa 2012 hän teki HV71:n kanssa vuoden mittaisen Elitserien-sopimuksen. Bengtsson teki Elitserien-debyyttinsä 15. lokakuuta 2012 Frölunda HC:tä vastaan. Hänen tulokaskautensa 2012–2013 toi liigassa 37 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5 ja viidessä playoff-ottelussa yhden maalin. Bengtsson pelasi myös neljä European Trophy -ottelua. Hän vahvisti myös HV71:n J20-junioreita, jossa Bengtsson voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden. Helmikuussa 2013 hän teki HV71:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2014–2015 Bengtsson teki Ruotsin pääsarjatason yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+6=19. Hän oli HV71:n kolmanneksi paras maalintekijä Erik Christensenin kanssa. Maaliskuussa 2015 Bengtsson teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2015–2016 hän jakoi pudotuspeleissä HV71:n sisäisen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +2, kuten myös Mestarien liigassa Simon Önerudin ja Chris Campolin kanssa lukemalla +4. Kaudella 2016–2017 Bengtsson voitti koko SHL:n pudotuspelien tehotilaston lukemalla +11. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Joulukuussa 2016 Bengtsson teki HV71:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Bengtsson on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa viisi ottelua tehden kaksi maalia. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 2. huhtikuuta 2015 Trenčínissä Slovakiaa vastaan. Bengtsson teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa.

Muuta

Bengtssonin isoveli Adam pelaa maalivahtina Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue HC Dalenissa. Veljesten isä Agne toimii HV71:n presidenttinä. Heidän serkkunsa Jesper Fast pelaa NHL-joukkue New York Rangersissa.
Hoat

Hoat eli vietnaminkiinalaiset on Vietnamissa elävä etninen ryhmä. Siihen kuuluu noin 900 tuhatta henkeä, joten se on Vietnamin suurimpia vähemmistöjä. Hoat ovat tulleet Vietnamiin useissa eri aalloissa, 1400-luvulta alkaen. He ovat asettuneet etenkin suuriin kaupunkeihin kuten Hồ Chí Minhin kaupunkiin, Hanoihin, Hải Phòngiin, Cần Thơhon, Kiến Giangiin ja Đà Nẵngiin. Vaikka useimmat hoa-suvut ovat asuneet Vietnamissa sukupolvien ajan, he ovat säilyttäneet kiinan kielen ja oman identiteettinsä. Kun kommunistit tulivat valtaan koko Vietnamissa, monet hoat pakenivat ulkomaille. Vielä vuoden 1979 väestönlaskennassa he olivat suurin vähemmistö, mutta 20 vuotta myöhemmin enää viidenneksi suurin.
Vietnaminkiinalaisten lukumäärästä on ristiriitaisia tietoja. Vietnamin virallinen etninen luokittelujärjestelmä ei laske kaikkia vietnaminkiinalaisia hoa-kansaan, vaan vuoristoalueen san diut ja ngoit lasketaan erikseen.
Torsten Rancken

Torsten Rancken (23. marraskuuta 1889 Oulu – 13. toukokuuta 1981 Tammisaari) oli suomalainen metsänhoitaja. 
Rancken suunnitteli ja ohjasi yhdessä professori Olli Heikinheimon kanssa vuonna 1929 valmistuneen dokumenttielokuvan Suomen metsät ja metsätalous. Hän kuvasi myös 1934 valmistuneen matkailudokumentin Pääsiäismatka hiihtäjien paratiisiin jossa kuvattiin matkaa loskaisesta Helsingistä Äkäslompoloon Yllästunturin juurelle kevättalvella 1934. Molempien elokuvien tuottajana oli Aho & Soldan.
Rose Hill

Rose Hill (5. kesäkuuta 1914 – 22. joulukuuta 2003) oli brittiläinen näyttelijä ja sopraanolaulaja. Hänet muistetaan Madame Fanny La Fanin roolista televisiosarjassa Maanalainen armeija iskee jälleen (1982–1992).
Hill opiskeli Guildhall School of Music and Dramassa. Hän esiintyi oopperalaulajana muiden muassa teoksissa Così fan tutte (Mozart), Figaron häät (Mozart) ja Kerjäläisooppera (Brittenin versio). 
Hill kuoli näyttelijöiden lepokoti Denville Hallissa Englannissa 89-vuotiaana.
USS Lamprey

Palvelus

Michigan järvellä suoritettujen koeajojen jälkeen alus saapui 7. joulukuuta Lockportiin Illinoisiin kelluvalle kuivatelakalle, jolla se kuljetettiin Chicagon kanavan kautta Mississippille ja edelleen New Orleansiin, jonne saavuttiin 13. joulukuuta. Neljä päivää myöhemmin alus lähti Tyynellemerelle.
Alus lähti 17. helmikuuta 1945 Pearl Harborista ensimmäiseen taistelupartioonsa Luzonin rannikolle. Se oli pelastustehtävissä Formosan ja Hong Kongin edustalla aina 29. maaliskuuta saakka. Se läpäisi Singaporen salmen 8. huhtikuuta ja seuraavana päivänä alus läpäisi Karimansalmen Jaavanmerelle. Se ei kohdannut japanilaisaluksia ja alus lähti huollettavaksi Australiaan Fremantleen, jonne se saapui 22. huhtikuuta.
Uuden päällikön L. B. McDonaldin alaisuudessa alus lähti 21. toukokuuta Fremantlesta ja se saapui Jaavanmerelle matkalla Siaminlahdelle. Lamprey ja Blueback sytyttivät tykkitulella kohtaamansa 600 tonnin saattajan tuleen. Lamprey jatkoi matkaansa Subicinlahdelle, jonne se saapui 29. kesäkuuta.
Alus aloitti 26. heinäkuuta kolmannen partiomatkansa  ollen pääosan ajasta Siaminlahdella. Alus saapui Singaporen alueelle 8. elokuuta partioiden Pengiboen länsipuolella, jossa se upotti pienen aluksen tykkitulella. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Spearhead vapautti aluksen partiosta, jonka jälkeen Lamprey aloitti matkan Borneolle. Alus tuhosi 12. elokuuta tykkitulella Surabayasta lähteneen rahtialuksen. Se lähestyi 15. elokuuta kohtaamaansa kaksimastoista kuunaria, kun alus vastaanotti viestin sotatoimien päättymisestä.
Alus lähti Subicinlahdelta 31. elokuuta ja se ankkuroitui San Franciscossa 22. syyskuuta. Alus otettiin Mare Islandin laivastontelakalle aluksen käyöstä poistamiseksi. Alus poistettiin käytöstä 3. kesäkuuta 1946 ja se siirrettiin reserviin.
Yhdysvaltain ja Argentiinan laivastot allekirjoittivat 1. huhtikuuta 1960 sopimuksen kahden sukellusveneen, USS Macabin ja USS Lampreyn luovuttamisesta Argentiinalle. Lamprey lainattiin 11. elokuuta osana sotilasapuohjelmaa ja alus nimettiin ARA Santiago del Esteroksi runkonumerolla S-12.
Alus lähti Julio A. Aureggin alaisuudessa San Franciscosta 23. syyskuuta ja se saapui Mar del Platan laivastotukikohtaan 30. marraskuuta. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston alusrekisteristä ja se myytiin Argentiinalle 1. syyskuuta 1971. Argentiina poisti aluksen käytöstä ja jätti sen satamaan varaosiksi seuraavana vuonna.
Kokemäen Kova-Väki

Kokemäen Kova-Väki eli KK-V on Kokemäellä toimiva urheiluseura. Sen lajeihin kuuluvat nykyään suunnistus, hiihto, yleisurheilu, tennis, voimailu, urheilusukellus, salibandy, pesäpallo, kaukalopallo sekä jääkiekko. KK-V:n jalkapallojaosto yhdistyi 1990-luvulla Teljän Nousun kanssa ja muodosti uuden seuran Kokemäen Pallon.
Seuran pesäpallo- ja jääkiekkojoukkueet pelaavat kotiottelunsa Pitkäjärven vapaa-ajankeskuksessa, jossa sijaitsevat muun muassa pesäpallokenttä sekä jäähalli Teljä Areena. KK-V:n jääkiekkojoukkue fuusioitui porilaisen Karhu HT:n kanssa vuonna 2018 luopuen paikastaan II divisioonassa. KK-V:n edustusjoukkue pelaa nyt IV-divisioonassa.  Naisten pesäpallojoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjan lounaislohkossa.

Historia

Kokemäen Kova-Väki perustettiin vuonna 1921. Perustajiin kuului muun muassa seuran nimen keksinyt Hanne Potila. Tulkkilaan rakennettiin samoihin aikoihin paikkakunnan ensimmäinen urheilukenttä. 1980-luvulla valmistuivat Pitkäjärven pesäpallo- ja yleisurheilukentät.
KK-V:n naisten pesäpallojoukkue on pelannut korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä kaksi kautta vuosina 1988 ja 1991.
Seuran lajeihin on kuulunut myös jääpallo, jossa KK-V on 1950-luvulla pelannut Maakuntasarjassa.
Vedanta

Vedanta (devanagarink.: वेदान्त), Vedānta) on hindulaisen filosofian koulukunta. Sana Vedanta muodostuu sanoista veda "tieto" ja anta "loppu, päätös", ja kuuluu käännettynä "tiedon huipentuma". Vedāntaa kutsutaan myös nimellä Uttara Mimamsa, 'jälkimmäinen' tai 'korkeampi tutkimus', ja se rinnastetaan usein Purva Mimamsaan, 'edelliseen tutkimukseen'. Pūrva Mimamsa, yleensä yksinkertaisesti vain Mimamsa, käsittelee vedalaisten mantrojen (Samhita-Vedoissa) ja brahmanojen tuliuhreja, kun taas vedanta kehittelee Ārayakan ("metsäkirjoitusten"), esoteerisia opetuksia ja Upanishadeja.
Cynthia Gibb

Ura

Gibbin esiintyi uransa alussa televisiosarjassa Search for Tomorrow vuosina 1981 ja 1983, kunnes teki ensimmäinen pääroolinsa elokuvassa Youngblood – lätkä veressä (1986). Gibb esiintyi sittemmin useissa elokuvissa päärooleissa, sekä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa. Vuonna 1986 hän esiintyi Modern Girls elokuvan pääosassa yhdessä Virginia Madsenin kanssa. Myöhemmin 1980-luvun lopulla ja alussa hän esiintyi rikoselokuvissa, kuten Viiltäjä Jack tulee takaisin yhdessä James Spaderin kanssa, sekä Jean-Claude Van Dammen Lupa tappaa elokuvassa. Vuonna 1997 Gibb teki myös ääniroolin animaatiosarjaan Teräsmies.
Dyveke Sigbritsdatter

Dyveke Sigbritsdatter (myös Ottikesdatter; n. 1491 – 21. syyskuuta 1517 Kööpenhamina, Tanska) oli Tanskan kuningas Kristian II:n hollantilaissyntyinen rakastajatar. Dyveken murhaksi väitetty äkillinen kuolema lietsoi kuningas Kristiania siirtymään mielivaltaisempaan hallintoon.
Dyveken äiti oli hollantilaissyntyinen Sigbrit Willoms, joka omisti 1500-luvun alussa majatalon Bergenissä Norjassa. Isästä tiedetään vain etunimi Ottike. Nimi Dyveke tarkoittaa hollanniksi ”pikku kyyhkyä”. Silloinen Tanskan kruununprinssi ja Norjan käskynhaltija Kristian iski silmänsä nuoreen Dyvekeen tavatessaan hänet tanssiaisissa Bergenin raatihuoneella Norjan-matkallaan vuonna 1507 (toisten lähteiden mukaan 1509). Äiti ja tytär muuttivat Kristianin luo Osloon, jossa Dyvekestä tuli Kristianin rakastajatar ja Sigbritistä tämän luotettu neuvonantaja. He siirtyivät Kööpenhaminaan Kristianin tultua Tanskan kuninkaaksi vuonna 1513. Dyveke asui aluksi pääkaupungin ulkopuolella kuninkaallisella Hvidøren tilalla, mutta muutti vuonna 1516 Kööpenhaminan keskustassa Amagertorv-torin laidalla sijainneeseen taloon.
Kuningas Kristian jatkoi Dyveken pitämistä rakastajattarenaan sen jälkeenkin kun oli solminut vuonna 1515 avioliiton Elisabet Itävaltalaisen kanssa. Tämä herätti pahennusta tanskalaisten keskuudessa. Se sai raivoihinsa myös kuningatar Elisabetin isoisän, keisari Maksimilianin, ja Elisabetin veljen, tulevan keisari Kaarle V:n. Dyveke kuoli äkisti vuonna 1517, huhujen mukaan syötyään myrkytettyjä kirsikoita. Nykyhistorioitsijoiden arvion mukaan todellinen kuolinsyy saattoi olla myös umpilisäkkeen tulehdus. Kuningas Kristian epäili murhaajaksi linnanpäällikköään Torben Oxea, ja järjesti tämän tuomituksi kuolemaan ja mestatuksi. Tätä on pidetty ensimmäisenä niistä Kristian II:n toimista, jotka myöhemmin toivat hänelle liikanimen ”Kristian Tyranni”, ja se käänsi aateliston häntä vastaan. On myös väitetty, että Kristian muuttui päätöksenteossaan ankarammaksi, kun Dyveken pehmentävä vaikutus oli poissa. Sigbritin vaikutusvalta sen sijaan kasvoi Dyveken kuoltua ja hän pysyi kuninkaan tärkeimpänä neuvonantajana, kunnes Kristian syöstiin vallasta vuonna 1523.
Dyveke haudattiin Helsingørin karmeliittaluostarin kirkkoon.
Dyveke on ollut aiheena useissa näytelmissä, joita ovat muun muassa Ole Johan Samsøen Dyveke (1796) ja suomalaisen Adolf Paulin Kuningas Kristian II (1898). Viimeksi mainittu tunnetaan Jean Sibeliuksen siihen säveltämästä musiikista, joka sisältää muun muassa Dyveken tanssin.
Hirvet (veistos)

Hirvet on suomalaisen kansantaiteilijan Arto Ali-Eskolan tekemä veistos Kiiruun puistossa Somerolla. Teos edustaa niin sanottua ITE-taidetta. Patsas oli kesällä 2003 esillä Kaustisella järjestetyssä Itse tehty elämä- eli ITE-näyttelyssä. Sieltä se tuotiin syksyllä 2003 Somerolle osaksi kesällä 2004 Kiiruun puistossa Somerolla järjestettyä ITE-taiteen katselmusta joka samalla muodosti kolmivuotisen Kansankulttuurit kohtaavat -hankkeen päätösnäyttelyn. Patsaan oli tarkoitus olla esillä Kiiruun puistossa vain näyttelyn ajan syksyyn 2004. Lopulta se kuitenkin jäi paikoilleen pysyvästi.
Harald Frilund

Harald Alfred Frilund  (22. joulukuuta 1889 Helsinki – 11. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Ekonon toimitusjohtaja, joka sai professorin arvonimen.

Henkilöhistoria

Harald Frilundin vanhemmat olivat rakennusmestari Mats (Matts) Vilhelm (Wilhelm) Frilund ja Maria Helena Kurvi ja puoliso vuodesta 1916 Agnes Andersson. Frilund tuli ylioppilaaksi 1909 ja valmistui sähkötekniikan alan diplomi-insinööriksi 1914. Hän toimi valmistuttuaan teollisuuden palveluksessa 1914–1917 ja opetti samalla Viipurin teollisuuskoulussa, Suomen sahanomistajien palovakuutusyhdistyksen sähkötarkastajana hän työskenteli 1917–1920 ja Ekonossa insinöörinä 1920–1923, yli-insinöörinä 1923–1927, apulaisjohtajana 1927–1934, teknillisenä johtajana 1934–1945 ja toimitusjohtajana vuodesta 1946. Oy Consulting Ab:n toimitusjohtaja hän oli vuodesta 1943. Frilund toimi kansanhuoltoministeriön voimatoimiston päällikkönä 1940 ja voimapäällikkönä 1941–1949. Taloudellisen puolustusneuvoston jäsenenä 1936–1939 toiminut Frilund oli hallituksen asiantuntijana Moskovassa 1940. Professorin arvon hän sai vuonna 1953.
Karbeenit

Karbeenit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka ovat ulkoisesti varauksettomia ja joillain niiden hiiliatomilla on kuusi elektronia uloimmalla elektronikuorellaan. Näistä elektroneista neljä osallistuu sidoksien muodostamiseen ja kaksi ovat vapaana.

Rakenne

Karbeenit voidaan jakaa kahteen ryhmään vapaiden elektronien perusteella. Karbeenissa kuusi valenssielektronia sisältävä hiiliatomi on sp²-hybridisoitunut. Vapaat elektronit voivat olla pariutuneena vapaaksi elektronipariksi, jolloin niillä on vastakkaistakkaiset spinit. Tällaisia karbeeneja kutsutaan singlettikarbeeneiksi. Singlettiakrbeeneilla vapaa elektronipari sijaitsee hajottavalla sp²-orbitaalilla ja singlettikarbeenilla on tällöin yksi tyhjä p-orbitaali. Elektronien spinit voivat olla myös samansuuntaiset, jolloin kyseessä on triplettikarbeeni. Triplettitilan energia on hieman singlettitilan energiaa alempi.
Rakenteeltaan karbeenit ovat tyypillisesti taipuneita, mutta osa niistä on lineaarisia. Singlettikarbeeneissa sp²-hybridisoituneen hiilen sidoskulma on tyypillisesti 100–110° ja triplettikarbeeneissa se on useimmiten 130–150°. Karbeeneja tunnetaan niin suoraketjuisia, rengasrakenteisia kuin heterokarbeenejakin, jotka sisältävät typpeä tai piitä.

Karbeenien valmistus

Karbeeneja voidaan valmistaa usealla tavalla. Tyypillisiä ovat alkyylihalogenidien α-eliminaatio, diatsokarbonyyliyhdisteiden tai p-tosyylihydratsonien kuumennus ja karbeenien muodostus organoelohopeayhdisteistä.

Karbeenien reaktioita

Karbeenit ovat hyvin reaktiivisia yhdisteitä ja voivat muodostuttuaan toisiintua tai fragmentoitua muiksi yhdisteiksi. Karbeenit esiintyvätkin pääasiassa vain reaktiivisina välituotteina muun muassa additioreaktioissa ja insertioreaktioissa.

Additioreaktiot

Tyypillisimpiä karbeenien reaktioita ovat additioreaktiot kaksoissidoksiin muodostaen syklopropaanijohdannaisia ja tämä on yksi käytetyimpiä tapoja syklopropaanijohdannaisten valmistukseen. Reaktion tyyppi riippuu reagoivasta karbeenista. Singlettikarbeeneilla reaktio on sykloadditio, kuten taas triplettikarbeenit muodostavat ensin radikaalin.

Insertioreaktiot

Additioreaktioiden lisäksi karbeeneille ovat tyypillisiä insertioreaktiot. Ne kykenevät reagoimaan alkoholien kanssa muodostaen eettereitä ja hiilivetyjen kanssa muodostaen pidentyneen hiilivetyketjun. Näin voidaan valmistaa sekä syklisiä että avoketjuisia hiilivetyjä, joiden hiilivetyketju on pidentynyt.
Stewart Downing

Ura

Middlesbroughissa junioriajoista asti pelannut Downing teki debyyttinsä Middlesbrough:n joukkueessa huhtikuussa 2002 Ipswichia vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäistä kertaa edustusjoukkueessa, tullen vaihdosta kentälle Chelseaa vastaan 2–0 tappio-ottelussa. Debyyttimaalinsa hän teki Englannin liigacupissa. Vuonna 2003 Downing pelasi 7 lainaottelua Sunderlandissa. Downingilla oli Boron kanssa vuoteen 2010 ulottuva sopimus. Kauden 2008–2009 päätteeksi Middlesbrough putosi Valioliigasta Mestaruussarjaan Gareth Southgaten valmentamana.
Heinäkuussa 2009 Downing siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan.
Englannin maajoukkueessa Downing teki debyyttinsä 9. helmikuuta 2005 Villa Parkilla ottelussa Alankomaita vastaan. Toukokuussa 2006 valmentaja Sven-Göran Eriksson valitsi Downingin Englannin joukkueeseen Saksan MM-kisoihin. Kisoissa hän tuli kaksi kertaa vaihdosta kentälle. Kaikkiaan hän pelasi 35 maaottelua eikä tehnyt niissä yhtään maalia.
Maailman nälkäpäivä

Maailman nälkäpäivä on Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön, FAO:n ensimmäistä kertaa 1979 julistama kansainvälinen vuosipäivä, jolloin kohdistetaan huomio maailman nälkään näkeviin ja elintarvikekysymyksiin. Sitä vietetään FAO:n perustamisen vuosipäivänä, 16. lokakuuta.
Danny Califf

Seurajoukkueura

Ennen ammattilaisuraansa Califf pelasi University of Marylandin yliopistojoukkueessa Maryland Terrapinsissä. Hänet valittiin Soccer America -lehden kokoamaan vuoden tulokasjoukkueeseen vuonna 1998.
Toisen yliopistokautensa jälkeen Califf teki Project-40-sopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa ja otti osaa vuoden 2000 MLS SuperDraftiin, jossa Los Angeles Galaxy varasi hänet numerolla kuusi. Califf nousi joukkueen avauskokoonpanoon jo tulokaskaudellaan, jonka aikana hän pelasi 18 ottelussa. Seuraavan kolmen kauden aikana hänestä kehittyi yksi liigan parhaista keskuspuolustajista, ja hän oli voittamassa Lamar Hunt U.S. Open Cupia vuonna 2001 ja MLS Cupia vuonna 2002.
Ennen kautta 2005 Califf kaupattiin San Jose Earthquakesiin, jossa hänet nimettiin ensimmäistä kertaa urallaan MLS:n tähdistöjoukkueeseen (MLS Best XI).
Califf vietti San Josessa vain yhden kauden ja siirtyi tammikuussa 2006 Eurooppaan Tanskan superliigan Aalborgiin. Kaudella 2007–2008 Aalborg voitti Tanskan-mestaruuden ja osallistui UEFA-cupiin Califfin toimiessa joukkueen kapteenina. Hän ei kuitenkaan päässyt seuran kanssa yhteisymmärrykseen jatkosopimuksesta, vaan siirtyi kaudeksi 2008–2009 hopeajoukkue Midtjyllandiin.
Califf palasi kotimaahansa tammikuussa 2010, kun hän teki sopimuksen MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unionin kanssa. Hän toimi joukkueen kapteenina sen esikoiskaudella MLS:ssä.
Califf siirtyi Chivas USA:han kesken kauden 2012. Vuoden 2012 MLS Re-Entry Draft -varaustilaisuudessa hänen oikeutensa siirtyivät Torontolle.

Maajoukkueura

Califf on pelannut Yhdysvaltain maajoukkueissa alle 17-vuotiaiden ikäluokasta alkaen. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1997, nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1999 ja kesäolympialaisissa vuonna 2000.
Yhdysvaltain A-maajoukkueessa Califf debytoi 19. tammikuuta 2002 ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän oli mukana vuosien 2003 ja 2009 Maanosaliittojen cupissa, vuosien 2002 ja 2003 Gold Cupissa ja vuoden 2007 Copa Américassa. Hän pelasi myös vuosien 2006 ja 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.
SMS Berlin

Palvelus

Alus palveli 1915-1916 miinalaivana, jolloin se kuljetti kerralla 80 miinaa. Se riisuttiin aseista 1916.
Alus aseistettiin sodan jälkeen kahdeksalla 105 millimetrin tykillä ja kahdella 500 millimetrin torpedoputkella, minkä jälkeen se liitettiin Reichsmarineen koululaivana. Se modernisoitiin 1921-1923 rakentamalla korotettu keula. Alus muutettiin proomuksi 1935 ja sen brittiläinen miehistö upotti aluksensa Skagerrakiin 1947, jolloin sen kuormana oli taistelukaasuja.
Belgian Grand Prix 2016

Aika-ajot

Nico Rosberg ajoi paalupaikalle. Toiseen ruutuun itsensä kiilasi Red Bullin Max Verstappen, josta tuli 18 vuoden ja 321 päivän iässä kaikkien aikojen nuorin eturivistä startannut kuljettaja. Kolmas oli Ferrarin Kimi Räikkönen, neljäs Sebastian Vettel, viides Daniel Ricciardo, kuudes Sergio Pérez, seitsemäs Nico Hülkenberg, kahdeksas Valtteri Bottas, yhdeksäs Jenson Button ja kymmenes Felipe Massa.
Lewis Hamilton sai kaiken kaikkiaan 60 lähtöruutua rangaistusta kolmen voimayksikön vaihtamisesta, sekä vaihdelaatikon vaihtamisesta. Hamilton starttasi ruudusta 21. Hänen takaa lähti kilpailuun ainoastaan Fernando Alonso, jonka aika-ajo jäi kesken teknisen vian vuoksi.

Kilpailu

Rosberg piti startissa kärkipaikan. Ferrari -kuljettajat lähtivät ruuduistaan paremmin kuin Max Verstappen, ja olivat hänen edellään ensimmäiseen mutkaan mentäessä. Vettel käänsi ulommaisena kuljettajana mutkaan sisään, törmäten Räikköseen, joka puolestaan osui myös Verstappeniin, joka yritti sisäpuolelta ohitusta Räikkösestä. Kaikki kolme joutuivat tulemaan ensimmäisen kierroksen päätyttyä varikolle. Pascal Wehrlein törmäsi mutkassa 7 Jenson Buttonin perään, jonka seurauksena molempien kilpailu jäi kesken avauskierroksella. Toisella kierroksella Carlos Sainzin vasen takarengas räjähti, ja Sainz joutui keskeyttämään kilpailunsa radan varteen. Virtuaalinen turva-auto tuli radalle. Myös Marcus Ericsson joutui keskeyttämään kilpailun alkukierroksilla.
Kierroksella 6 Renault’n Kevin Magnussen menetti autonsa hallinnan Eau Rouge -mutkassa, ja törmäsi rajusti seinään. Magnussen satutti ulosajossa jalkaansa. Turva-auto tuli radalle. Kierroksella kärjelle jäänyt Räikkönen ajatettiin tämän ansiosta muiden kuljettajien kanssa samalle kierrokselle. Kilpailu keskeytettiin kierroksella 10 punaisella lipulla noin vartiksi. Punaisten lippujen aikana sai vaihtaa renkaat, joka auttoi muutamia kuljettajia, jotka eivät tehneet vielä varikkopysähdystään.
Belgian GP:n voittoon ajoi lopulta Nico Rosberg ennen Daniel Ricciardoa ja Lewis Hamiltonia. Neljänneksi ajoi Nico Hülkenberg, viidenneksi Sergio Pérez, kuudenneksi Sebastian Vettel, seitsemänneksi Fernando Alonso, kahdeksanneksi Valtteri Bottas, yhdeksänneksi Kimi Räikkönen ja kymmenenneksi Felipe Massa.
Mercedeksen voittettua, valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan Hywel Thomas. Kuljettajien haastattelut palkintokorokkeella suoritti entinen Formula 1 -kuljettaja Mark Webber.
Formula 1.comin virallisessa äänestyksessä päivän kuljettajaksi valittiin Mercedeksen Lewis Hamilton.
Teatteri NO99

Teatteri NO99 on virolainen teatteri, joka on toiminut Tallinnassa ja kiertueilla. Se lopettaa toimintansa yllättäen syksyllä 2018. Sen perustivat vuonna 2004 ohjaaja Tiit Ojasuu ja videotaiteilija Ene-Liis Semper. Jokaisen esityksen kohdalla numero väheni yhdellä, ja teatterin oli tarkoitus tehdä esityksiä nollaan asti, mutta esittämättä jäi 30.
NO99 on palkittu teatteri, joka on tunnettu satiirisesta ohjelmistostaan. Se on ollut virolaisen poliittisen, kokeilevan teatterin näkyvin edustaja ja menestynyt myös ulkomailla. Sen viimeinen esitys on teatteri Jalostamo2:n kanssa tehty Kihnu Jõnn (Narrien laiva), joka oli NO30. Esitystä on tukenut Suomalais-virolainen kulttuurisäätiö. Esitys piti tuoda myös Suomeen.
Teatteri yleisömäärät pienenivät sen jälkeen, kun Ojasuu oli vuonna 2016 pahoinpidellyt naisnäyttelijän. Ojasuun paluuta Viron itsenäisyyden juhlavuoden esitysten ohjaajaksi paheksuttiin. Teatteri kiistää lopetuksen liittyvän muuhun kuin taiteen tekemiseen. Se sanoi tiedotteessaan: ”...kun ihanteita ei enää tavoita, niin ei ole myöskään Teatteri NO99:ää. Teatteria ei lopeta mikään lehdistölle jännitystä tuova draama.”