google/wiki40b huggingface dataset:
Idiomi

Idiomi (kreik. idiōma 'luonteenomainen ilmaisu') on ilmaus, jonka alkuperäismerkitys on monissa tapauksissa metaforisen eli vertauskuvallisen käytön kautta sumentunut ja jolle erityisesti on muotoutunut uusi itsenäinen merkitys. Idiomin määrittely yksiselitteisesti on vaikeaa, koska usein raja sen ja muiden kielellisten ilmiöiden kuten kollokaation, metaforan ja sananlaskun välillä on häilyvä. Tyypillisesti idiomi on kuitenkin vähintään kaksisanainen ilmaus, jonka merkitys ei käy selvästi ilmi siihen kuuluvien sanojen kirjallisesta tulkinnasta (esimerkiksi sanonta, että jokin asia on "kuuma peruna").
Syitä idiomien käyttöön voi olla useita: niiden avulla on mahdollista ilmaista erityisiä lisävivahteita, niitä voidaan käyttää kiertoilmauksina vaikeille asioille, ja usein yhdellä idiomilla voidaan ilmaista merkityksiä, joiden kirjaimelliseen selittämiseen kuluisi useampi virke.
Kieliä tutkittaessa voidaan huomata, että kenties ymmärrettävästäkin syystä idiomit kuvaavat usein tapahtumia, joihin liittyy selkeä tunnelataus. Niillä on siis affektiivinen sävy, ja kuten todettu, ne ovat usein kuvailevia. Assosiatiivisten sivumerkityksien vuoksi idiomien käyttöön saattaa liittyä myös halveksuntaa tai leikkisyyttä.
Osa idiomeista on täysin opaakkeja eli läpinäkymättömiä, mikä tarkoittaa sitä, ettei kokonaisuuden merkitys ole pääteltävissä ilmauksen yksittäisten sanojen merkityksistä. Tämä johtuu juuri vertauskuvallisesta käytöstä. Ilmauksia, joiden merkitys puolestaan on pääteltävissä osiensa perusteella, kutsutaan transparenteiksi eli läpinäkyviksi. Esimerkkinä läpinäkyvyydestä käy esimerkiksi se, että suomalaisellekin saattaa valjeta, mitä tarkoittaa kun englantilainen sanoo jonkun jäävän kiinni verta kynsien alla, vaikka suomenkielinen vastine 'jäädä kiinni rysän päältä' ei vastaa rakenteeltaan englanninkielistä.
Idiomit ovat yleensä kieli- ja kulttuurisidonnaisia, joten vieraan kielen idiomeja voi olla vaikea ymmärtää. Idiomit eivät yleensä ole mielekkäästi käännettävissä sanasta sanaan, vaikka useissa kielipareissa onkin idiomeja, jotka ovat sanastoltaan ja merkitykseltään hyvinkin samanlaisia. Idiomeja lienee kaikissa kielissä, ja monet niistä juontavat juurensa todella kauaksi historiaan. Toisin kuin sananlaskut, jotka ovat kokonaisia virkkeitä tai puheenvuoroja, idiomit ovat tyypillisesti vain muutaman sanan sanaliittoja. Metaforan eli vertauskuvan ja idiomin raja puolestaan on melko häilyvä, sillä vallalla olevan ajatusmallin mukaan idiomi on vakiintunut metafora. Tällöin metaforan ja idiomin välille muodostuu jatkumo, jolla ilmaukset liikkuvat vakiintuessaan metaforapäästä idiomeiksi. Esimerkkejä alun perin metaforina olleista idiomeista lienee luontevinta etsiä erisnimiä sisältävistä idiomeista: tehdä konoset tarkoittaa oksentamista ja vakiintui yleiseen käyttöön mahdollisesti lehdistön tai urheiluselostajien edesauttamana sen jälkeen, kun kävelijä Valentin Kononen oksensi Helsingin EM-kisoissa urheilusuorituksensa aikana.
Freeman Gosden

Freeman Fisher Gosden (5. toukokuuta 1899 Richmond, Virginia, Yhdysvallat – 10. joulukuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen radionäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään Amos ’n’ Andy -radiokomediasarjan parissa.
Gosdenin kiinnostus radioon syntyi ensimmäisessä maailmansodassa, jonka aikana hän palveli Yhdysvaltain laivastossa radiosähköttäjänä. Sodan jälkeen Gosden liittyi Joe Bren Producing Company -teatteriseurueeseen, jossa hän esiintyi yhdessä Charles Correllin kanssa. Vuonna 1926 Gosden ja Correll aloittivat yhteisen radio-ohjelmansa, Sam ’n’ Henry, chicagolaisella WGN -radioasemalla. Ohjelman siirryttyä kilpailevalle WMAQ -asemalle nimi muutettiin Amos 'n' Andyksi. Amos ’n’ Andystä tuli radion ensimmäinen menestysdraamasarja, ja se keräsi vuonna 1931 liki 40 miljoonaa kuulijaa. Gosden esitti sarjan toista päähenkilöä Amosta ja myöhemmin George "Kingfish" Stevensiä.
Freeman Gosden kuoli vuonna 1982 83 vuoden ikäisenä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Lisäksi hän on päässyt Radio Hall of Fameen ja NAB Hall of Fameen.
Lehtimäki

Ruokakulttuuri

Lehtimäen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla lampaanpääperunat.
Panu Jantunen

Panu Aleksi Jantunen (s. 11. huhtikuuta 1989) on suomalainen keskimatkan juoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Aikaisemmin hän on edustanut Parikkalan Urheilijoita ja Imatran Urheilijoita.
Kuopion Kalevan kisoissa 2014 Jantunen saavutti hopeaa 800 metrillä silloisella ennätysajallaan 1.50,85. Oulun Kalevan kisoissa 2016 hän sai hopeaa 1 500 metrillä ajalla 3.45,91 ja Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 pronssia ajalla 3.56,36. Sisäratojen SM-kisoista hän on voittanut 800 metriltä pronssia vuosina 2011 ja 2014, 1 500 metriltä kultaa 2013, hopeaa 2014 sekä pronssia 2016, 2017 ja 2019 sekä 3 000 metrillä hopeaa 2017.
Jantunen on edustanut Suomea aikuisen maaottelukilpailuissa vuodesta 2013 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi hallimaaottelun 1 500 metrillä Tampereella 2017.
Jantusen ennätykset ulkoradoilla 800 metrillä on 1.50,37 (2014) ja 1 500 metrillä 3.44,80 (2016).
Sognin ja Fjordanen lääni

Maantiede

Sognin ja Fjordanen lääni on enimmäkseen harvaan asuttua vuoristoista aluetta. Läänissä sijaitsevassa Breheimenin vuoristossa on Norjan ja koko Manner-Euroopan suurin jäätikkö, Jostedalsbreen. Myös Norjan syvin järvi Hornindalsvatnet ja pisin vuono Sognevuono sijaitsevat läänissä. Lisäksi alueella sijaitsee useita tunnettuja vesiputouksia, joista Ramnefjellsfossen (aiemmalta nimeltään Utigardfossen) mielletään Norjan korkeimmaksi ja maailman kolmanneksi korkeimmaksi putoukseksi. Vettisfossen on myös yksi Norjan korkeimmista vesiputouksista käsittäen 275-metrisen pystysuoran pudotuksen. Molemmat putoukset sijaitsevat Jotunheimenin vuoristossa.
Unescon maailmanperintökohteena tunnettu vuono Nærøyfjord sijaitsee läänin eteläosassa. Lääni käsittää useita saaristoja, kuten esimerkiksi Bulandetin, Bremangerin saaret ja Florøn ympärillä olevat saaret. Norjan läntisin piste Holmebåen sijaitsee Solundin kunnassa. Holmebåenista on noin 300 kilometriä matkaa lännessä sijaitsevien Shetlandsaarten Unstin saarelle.
Maastonmuodot vaihtelevat melkoisesti. Ulompana merenrannikoilla vuoret ovat pääsääntöisesti matalampia, mutta kasvavat kohti sisämaata, jossa huiput ulottuvat paikoin yli 2 000 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta. Jyrkistä korkeuseroista sekä korkeaa maastoa halkovista vuonoista johtuen alueen sademäärä on korkea. Lännestä saapuvat matalapaineet kohtaavat vuoristot muodostaen orografisia pilviä ja aiheuttaen vesi- ja lumisateita.

Perinteiset alueet

Sognin ja Fjordanen lääni jakautuu neljään alueeseen (distrikt), jotka vastaavat historiallisia voutikuntia (fogderi) Indre Sogn, Ytre Sogn, Sunnfjord ja Nordfjord. Lääninnimen Fjordane tarkoittaa Sunnfjordia ja Nordfjordia; niiden alue on keskiajalla muodostanut Firdan läänin.

Vaakuna

Lääni sai nykyisen vaakunan 23. syyskuuta 1983. Vaakuna esittää läänin maantieteellisiä piirteitä, sillä sen kolme vasemmalta oikealle päin kapenevaa sinistä aluetta kuvastavat alueen kolmea suurta vuonoa, jotka ulottuvat pitkälle sisämaahan. Nämä kolme vuonoa pohjoisimmasta eteläisimpään ovat Nordfjord, Sunnfjord ja Sognevuono. Vuonot ovat keskeisiä, sillä lähes kaikki läänin kylät ja keskustaajamat sijaitsevat näiden vuonojen rannoilla. Lisäksi läänin nimi perustuu vuonoihin.

Väestö

Sognin ja Fjordanen lääni on ainoa lääni, jossa uusnorja eli nynorsk on virallinen kieli kaikissa kunnissa.

Talous

Läänissä on hiukan teollisuutta, esimerkiksi vesivoimaa ja siitä saatavaa sähköä hyödyntävää alumiiniteollisuutta, mutta maatalous on leimaa antava elinkeino.
Risteilyalukset kulkevat rannikolla kyyditen jylhiä vuoria ja vuonoja ihailevia turisteja.

Kulttuuri

Läänissä sijaitseva Urnesin sauvakirkko on Unescon maailmanperintökohde.
Maasta Kuuhun

Juoni

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Baltimoren kaupungissa Marylandissa joukko miehiä on perustanut aseita ja niiden valmistustaitoa ihannoivan kerhon. Sodan päätyttyä yhteisö on harmissaan, koska rauhan aikaan heillä ei ole mitään virkaa.
Tykkikerho rakennuttaa suunnattoman maahan upotetun tykin, Kolumbiadin, ampuakseen luodin Kuuhun.
Ranskalainen seikkailija Michel Ardan pyytää, että luoti muutettaisiin pallosta asuttavaksi keilaluodiksi. Hän haluaisi lähteä sen mukaan. Tykkikerhon puheenjohtaja Impey Barbicane ja hänen pahin kilpailijansa kapteeni Nicholl haluavat myös mukaan.
Luoti rakennetaan ja varustetaan, miehet sulkeutuvat siihen ja tähtitieteilijöiden laskemalla oikealla hetkellä insinööri Murchison päästää sähkökipinän kolumbiadin pumpuliruutipanokseen.
Aune Äyräpää

Aune Äyräpää (9. tammikuuta 1898 Helsinki – 8. heinäkuuta 1981) oli suomalainen taidemaalari.
Hän sai päästötodistuksen Taideyhdistyksen piirustuskoulusta vuonna 1916, ja opiskeli sen jälkeen kaksi vuotta Taideteollisuuskorkeakoulussa. Myöhemmin hän opiskeli Ranskan taidekouluissa, mm. Pariisin maalausakatemiassa. Hän oli myös tekstiilitaiteilija ja suunnitteli ryijyjä.
Äyräpään vanhemmat olivat Matti Äyräpää ja hänen puolisonsa Hilda o.s. Ingman.
7. syyskuuta

7. syyskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 250:s päivä (251:s päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 115 päivää.
Voiko sen sanoa toisinkin

Kappaleet

Kaikki sävellykset on tehnyt Lasse Mårtenson, sanoitukset Solja Tuuli ja sovitukset Mårtenson ja Esko Linnavalli.
Mirel Wagner

Henkilöhistoria

Wagner on etiopialaistaustainen ja hänet adoptoitiin vauvana Suomeen. Hän opiskelee maalausta ja on käynyt viulu- ja kitaratunneilla Töölön musiikkikoulussa.

Ura

Wagner on keikkaillut muun muassa Joose Keskitalon kanssa, jonka tuotantoon hänen musiikkia on usein verrattu. Wagnerin musiikkia on verrattu myös Leonard Cohenin, Nick Caven, Joanna Newsomin ja Billie Holidayn musiikkiin. Wagner itse sijoittaa musiikkinsa folk- ja bluestraditioon.  
Levy-yhtiö Kioski julkaisi Wagnerin debyyttialbumin Mirel Wagner helmikuussa 2011. Ensimmäinen 1 000 kappaleen painos myytiin loppuun parissa kuukaudessa. Ensimmäinen single, "No Death", julkaistiin 12. elokuuta 2011. 22-Pistepirkkojen levymerkki Bone Voyage Recordings julkaisi levyn Britanniassa 23. tammikuuta 2012 ja muualla Euroopassa 21. lokakuuta 2011. Friendly Fire Recordings julkaisi levyn Yhdysvalloissa 26. maaliskuuta 2012. Elokuussa 2012 Wagner oli yhdysvaltalaisen Time-lehden verkkosivuillaan julkaisemalla 11 tutustumisen arvoisen artistin listalla. Toukokuussa 2013 Wagner julkaisi kappaleen "Is This What Love Looks Like" osana Naisten Linjan kampanjaa "Jaa salaisuus", jolla vastustetaan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Kappale julkaistiin vain suoratoisto-palvelussa.
Helmikuussa 2014 uutisoitiin, että Wagner on solminut levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Sub Popin kanssa. Elokuussa 2014 Mirel Wagnerin albumi When the Cellar Children See the Light of Day nousi Suomen virallisen albumilistan ykköseksi. Brittiläinen Mojo Magazine valitsi Wagnerin sen myöhemmin vuoden 2014 parhaiden albumien listalle. Maaliskuussa 2015 Wagnerille myönnettiin Nordic Music Prize vuoden 2014 parhaasta pohjoismaisesta albumista. Hän esiintyi BBC:n Later... with Jools Holland -musiikkisarjassa huhtikuussa 2015.
Wagner esittää Ramones-yhtyeen kappaleen "I Wanna Be Sedated" Gore Verbinskin ohjaaman A Cure for Wellness -elokuvan trailerilla, joka julkaistiin lokakuussa 2016. Kappale on mukana myös elokuvan soundtrackilla.
Steven Berkoff

Steven Berkoff (s. 3. elokuuta 1937 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet muistetaan monista elokuvien konnanrooleista, kuten Victor Maitland elokuvassa Beverly Hills kyttä (1984), Kenraali Orlov James Bond -elokuvassa Octopussy – mustekala (1983), everstiluutnantti Bodovsky elokuvassa Rambo – taistelija 2 (1985) ja Sagan elokuvassa Operaatio Outland (1981). Hän esiintyi myös Stanley Kubrickin elokuvissa Kellopeliappelsiini (1971) ja Barry Lyndon (1975).
Berkoff on tunnettu ennen kaikkea teatterinäyttelijänä ja näytelmäkirjailijana. Vuonna 1997 hän oli Tampereen teatterikesän päävieras ja esitti siellä koomisen sooloesityksensä One Man.
Robert Guillaume

Robert Guillaume (synt. Robert Peter Williams; 30. marraskuuta 1927 St. Louis, Missouri – 24. lokakuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja televisiorooleistaan tunnetuksi tullut näyttelijä. Hän esitti Benson DuBoisia sarjoissa Kupla ja Benson.
Guillaume syntyi St. Louisissa, Missourissa, ja opiskeli St. Louisin ja Washingtonin yliopistoissa. Hän suoritti myös armeijan ennen näyttelijänuran alkamistaan. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1961. Hän sai kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1979 ja 1985 ja oli lisäksi mm. Golden Globe- ja Tony-ehdokkaana.
Guillaumella oli ajoittain rooleja myös elokuvissa, kuten Wanted: Dead or Alivessa Philmore Walkerina ja Big Fishissä tohtori Bennettinä. Hän ja hänen ensimmäinen vaimonsa Marlene Williams erosivat vuonna 1983; liitosta oli syntynyt kaksi poikaa. Vuonna 1984 hän meni uusiin naimisiin Donna Brown Guillaumen kanssa. Heille syntyi vuonna 1990 tytär Rachel. Samana vuonna toinen pojista menehtyi 32-vuotiaana AIDSiin.
Guillaume toipui lievästä aivoverenkiertohäiriöstä, jonka hän koki 14. tammikuuta 1999 erään Sports Night -sarjan jakson kuvausten ollessa käynnissä. Hänellä on tähdet Hollywood ja St. Louis Walk of Fameissa.
Guillaume tunnetaan myös ääninäyttelijänä: hän oli Leijonakuninkaan ja sen jatko-osien Rafiki sekä Half-Life 2 -pelin Eli Vance. Jälkimmäisestä hänelle myönnettiin vuonna 2005 Interactive Achievement Award.
Seija Juva

Seija Juva (s. 1941 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan naivistina.
Juva meni koulun jälkeen töihin lelutehtaaseen Kouvolaan, mutta muutti Helsinkiiin 1959 ja opiskeli kuvanveistoa Taideteollisen ammattikoulun iltalinjalla. Päivätyönään hän toimi muun muassa offset-painon asemoijana. Perustettuaan perheen kuvanveistäjä Kari Juvan kanssa Seija Juva muun muassa suunnitteli koruja, koska "kaksi kuvanveistäjää samassa perheessä oli liikaa". Maalaustaiteen pariin Juva siirty 1970-luvun alussa. Juvan teoksia on käytetty kirjojen kuvituksena, mutta myös lehdissä, postikorteissa ja muissa painotuotteissa. Naivistisia teoksiaan Juva on maalannut öljyväreillä kankaalle.
Fjodor Rokotov

Fjodor Stepanovitš Rokotov (ven. Фёдор Степа́нович Ро́котов; 1736 – 23. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1808 Moskova) oli huomattava, muotokuviin erikoistunut venäläinen taidemaalari..
Fjodor Rokotov syntyi Repninin perheelle kuuluneeseen maaorjaperheeseen. Hänen elämästään ei tiedetä paljon. Hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa. Ostettuaan itsensä vapaaksi 1750-luvun lopussa hänestä tuli muodikas taidemaalari.
Vuonna 1765 Rokotov valittiin akateemikoksi, mutta hän ei opettanut kauan, koska se haittasi hänen työskentelyään. Hän palasi Moskovaan vuonna 1765, jossa asui loppuelämänsä. Siellä hän sai paljon tilauksia tullen yhdeksi aikansa parhaista muotokuvamaalareista.
Hänen tunnetuimmista töistään yksi on Aleksandra Struiskajan muotokuva, jota joskus sanotaan Venäjän Mona Lisaksi; ja eittämättä tunnetuimmat 1700-luvun venäläiset maalaukset; Kreivitär Elisabeth Santin muotokuva (1785) ja Nainen vaaleanpunaisessa puvussa (1770-luku).
Rokotov vältti maalaamasta virallisia muotokuvia, joissa oli paljon koristeita. Sen sijaan hän oli yksi ensimmäisistä venäläisistä psykologista muotokuvamaalausta edistäneistä taidemaalareista, joka kiinnitti huomion optisiin ja tunnelmallisiin tehokeinoihin.
Alexandra Babitzin

Alexandra "Ake" Babitzin (myös Aleksandra Babitzin, s. 1. tammikuuta 1981) on suomalainen laulaja. Hänen isänsä oli useista hiteistä tunnettu Kirka.
Babitzin osallistui vuonna 1991 Tenavatähti-kilpailuun tätinsä Muska Babitzinin levyttämällä kappaleella ”Pidä kii” ja selviytyi semifinaaliin saakka. Myöhemmin Babitzin on laulanut muun muassa Anssi Kelan ”Puistossa”-kappaleen kertosäkeen Nummela-albumilla. Kappale oli yksi vuoden 2001 suurimmista hiteistä ja se äänestettiin Radiomafian vuosiäänestyksessä seitsemänneksi parhaaksi kotimaiseksi kappaleeksi. Hän on ollut mukana myös Alimo&Controlin ”Älä kuuntele mua” -kappaleella. Hän on myös esiintynyt kokoonpanossa nimeltä Alexandra Babitzin & Band. Hän on tehnyt tiivistä yhteistyötä myös Siiri Nordinin kanssa: Babitzin on taustalaulajana Nordinin molemmilla albumeilla sekä mukana livekokoonpanossa. Lisäksi Siiri ja Alexandra ovat tehneet kappaleita yhdessä Siirin kahdelle soololevylle "Me too" (2006) ja "Lyö tahtia" (2008). Alexandra on tehnyt myös Playboy-kappaleen. Siiri ja Alexandra vierailevat myös Ipanapa liikenteessä -levyllä.
Banshee (televisiosarja)

Alkutilanne

Tuntematon mies vapautuu vankilasta istuttuaan 15 vuotta 15 miljoonan euron arvoisten timanttien ryöstöstä, jotka kuuluivat miehen pomolle, ukrainainalaiselle rikospomolle "Rabbitille". Miehen entinen rakastaja ja rikoskumppani, "Rabbitin" tytär Anastasia, karkasi timanttien kanassa. "Rabbit" jahtaa miestä, koska hän ajattelee, että mies johdattaa hänet tyttären ja timanttien luo. Mies pakenee pieneen Bansheen kuvitteelliseen kaupunkiin Pennsylvaniaan, jossa Anastasia on asunut Carrie Hopewell -nimellä 15 vuotta. "Carrie" on naimisissa piirisyyttäjän kanssa ja hänellä on kaksi lasta. Lucas Hood, kaupungin uusi sheriffi, saapuu kaupunkiin ja kuolee välittömästi, puututtuaan paikallisten rikollisten ja baarin omistajan riitelyyn. Mies varastaa Hoodin identiteetin. Mies joutuu olemaan kylän shreffinä ja samalla yrittää sopia välinsä "Carrien" kanssa sekä saada timantit itselleen. Samalla "Lucas Hood" joutuu ristiriitaan Kai Proctorin, kylän vaikutusvaltaisimman miehen kanssa.
Sami Minkkinen

Sami Minkkinen (s. 1978) on suomalainen NLP-valmentaja, hypnotisti ja yrittäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Mitä tuli tehtyä -ohjelman hypnotistina, jota on esitetty maaliskuusta 2012 alkaen Nelosella.
Hän toimii lisäksi yrittäjänä NLP Opistossa, jossa hän opettaa muun muassa NLP:tä eli neurolingvististä ohjelmointia.
Heathers

Juoni

Ohiolaisessa pikkukaupungissa sijaitsevassa Westerbergin lukiossa valtaa käyttää kolmen kauniin ja ylimielisen tytön muodostama jengi, joka kutsuu itseään nimellä Heathers. Veronica (Winona Ryder) pyrkii osaksi Heathers-ryhmää, vaikka ei olekaan aina samaa mieltä asioista heidän kanssaan. Kun kouluun tulee uusi kapinallinen oppilas Jason Dean (Christian Slater), hän saa Veronican kyseenalaistamaan entistä enemmän Heathersien käytöstä. Veronica ja J.D. päättävät kostaa Heatherseille ja päätyvät murhaamaan ensimmäisenä johtavan Heatherin (Kim Walker) ja myöhemmin kaksi muuta suosittua opiskelijaa. Veronica ja J.D. lavastavat murhat itsemurhiksi. Kuolemilla on odottamattomia seurauksia, kun sekä itsemurhien että kuolleiden opiskelijoiden suosio vain kasvaa.

Tuotanto

Elokuvan käsikirjoittaja Daniel Waters halusi alun perin Stanley Kubrickin ohjaavan elokuvan. Veronican rooliin suunniteltiin muun muassa Jennifer Connellya ja Justine Batemania, kun taas Heather Chandlerin rooliin valittu Heather Graham kieltäytyi roolista.

Vastaanotto

Elokuva on saanut hyvän vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 43 arvostelun perusteella kriitikoiden arvosteluista 95 prosenttia oli myönteisiä. Elokuva-arvosteluja keräävän Metacritic-sivuston mukaan 19 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 73 prosenttia oli myönteisiä.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Heathersin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Soikkola

Soikkola (ven. Со́йкино, Со́йкинский полуо́стров, Soikino, Soikinski poluostrov) on niemi, entinen kylä ja entinen ortodoksinen ja luterilainen seurakunta Inkerissä. Soikkolan niemi sijaitsee Suomenlahden etelärannalla Kaprion- ja Laukaanlahden välissä. Nykyään alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Viistinän ja Niisnovan kuntiin.

Soikkolan asutus

1900-luvun alkupuolelle saakka Soikkola oli pääosin inkerikkojen asuinaluetta ja siten ortodoksista seutua. Inkerikkojen asumia kyliä olivat Hamala, Kolkanpää, Koskina, Loka (Loas), Loukkula, Metsäkylä, Mättäsi, Oussimäki, Pätsinä, Repola, Ruutsia, Röllölä, Saarove, Savimäki, Soikkola, Suuri-Somero, Tammikontu, Uusi-Harkkola, Viistinä. Inkerikkojen lisäksi luterilaisia, inkerinsuomalaisia äyrämöisiä asui vielä 1800-luvun puolivälissä seuraavissa kylissä: Mäkkylä, Otsave, Peipiä, Suija, Säätinä, Tarinaisi, Uusikylä, Vanha-Harkkola, Venakontsa, Voloitsa. Koskisenkylässä oli inkerikkojen lisäksi saksalaisia. Pelkästään äyrämöisten asuttamia kyliä olivat Järvenperä ja Vääräoja. Toisenuskoisiin kohdistetun painostuksen alla 1900-luvulla tullessa äyrämöiset vetäytyivät muutamiin kyliin ja leimallisimmin äyrämöiskyliksi jäivät Uusikylä ja Vääräoja. Venäläisiä asui vanhastaan vain Pienessä-Somerossa.
1930-luvulla Soikkolan niemelle rakennettiin suuri sotilastukikohta, jonka neuvostoliittolaiset tuhosivat toisen maailmansodan vetäytymisvaiheessa. Sodan aikana suomalaiset ja inkerikot siirrettiin Suomeen. Neuvostoliittoon palattuaan heidät karkotettiin Sisä-Venäjälle. Ensimmäiset kanta-asukkaat pääsivät palaamaan 1950-luvulla.
Nykyisin Soikkolassa asuu muutama sata inkerikoiksi tunnustautuvaa ihmistä ja inkeroisen kielikin on jossain määrin säilynyt. Soikkolassa toimii inkeroiskuoro, kansanperinneryhmä ja museo.

Soikkolan luterilainen seurakunta

Soikkolan luterilainen seurakunta perustettiin 1620-luvulla. 1700-luvun alun sotavuosien jälkeen Soikkolalla, Kattilalla ja Kapriolla oli yhteinen kirkkoherra. Vuoden 1740 tienoilla Soikkola ja Kattila yhdistettiin, ja vuonna 1834 niihin liitettiin myös Novasolkan seurakunta.
Vuonna 1740 Soikkolaan rakennettiin uusi kirkko, mutta kun se oli lähes valmis, venäläinen pappi vaati sen siirrettäväksi kauemmaksi ortodoksikirkon luota. Uusi puukirkko rakennettiin Järvenperän kylään ilmeisesti vuonna 1810. Kirkko paloi vuonna 1905, ja uusi puukirkko valmistui vuonna 1910. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.
Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan. Soikkolasta tuli vuonna 1930 rajavyöhykettä, eikä sinne enää päästetty saarnaajia. Vuonna 1936 kirkkorakennus muutettiin viljamakasiiniksi.
Soikkolan luterilaiseen seurakuntaan kuului 33 kylää, jotka olivat: Hamala, Harkkola, Uusi Harkkola, Järvenperä, Kirkonmäki (Soikkola), Kolkanpää, Koskina, Koskisenkylä, Loka (Loas), Loukkula, Metsäkylä, Mäkkylä, Mättäsi, Otsave, Oussimäki, Peipiä, Pätsinä, Repola, Ruutsia, Röllölä, Saarove, Savimäki, Pieni Somero, Suuri Somero, Suija, Säätinä, Tammikontu, Tarinaisi, Uusikylä, Venakontsa, Viistina, Voloitsa ja Vääräoja.