google/wiki40b huggingface dataset:
Adolf Aminoff (1856–1938)

Adolf Petter Johannes Aminoff (9. tammikuuta 1856 Viipuri – 20. syyskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. 
Aminoff valmistui kadetiksi Haminan kadettikoulusta vuonna 1870. Korotettiin vänrikiksi Venäjän keisarikunnan armeijan rakuunarykmentissä vuonna 1878 ja myöhemmin luutnantiksi vuonna 1881 sekä kapteeniksi vuonna 1892. Aminoff toimi myös Pietarin upseerien ratsuväkikoulun upseerina 1893–1895. Myöhemmin ensimmäisen ratsuväkilaivueen komentajana 1895–1897 Pietarissa. Ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1897. 
Aminoff palveli Suomen Rakuunarykmentissä Lappeenrannassa vuoteen 1901 saakka jolloin tämä joukko-osasto lakkautettiin. Hän siirtyi siviiliin ja oli Viipurissa maistraatin kunnallisneuvosmiehenä vuoteen 1903 saakka jolloin hänet kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin toimesta karkoitettiin Suomesta. Aminoff oleskeli kaksi vuotta Tukholmassa kunnes pääsi palaamaan takaisin Suomeen 1905. Hän toimi sitten Viipurin liikennekonttorin kamreerina vuoteen 1927 saakka jolloin hän muutti Helsinkiin.
Adolf Aminoff oli Suomen Rakuunarykmentin eskadroonankomentaja 1890–1897, kansalaissodassa Mikkelin suojeluskuntapiirin vt. piiripäällikkönä ja sodan jälkeen Viipurin suojeluskunnan pataljoonankomentajana 1918–1926. Sisällissodan alkuvaiheessa tammikuussa 1918 Aminoff oli Viipurista Venäjänsaarelle vetäytyneiden suojeluskuntalaisten johdossa ja johti heidät Säiniön kautta punaisten linjojen läpi valkoisten puolelle Antrean rintamalle. Aminoff ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1933. 
Aminoff avioitui Anna Maximiliana Adlercreutzin kanssa vuonna 1883, ja sai hänen kanssaan kolme lasta. He olivat Hedvig (1885–1941), Berndt Herman (1886–1972) ja Harry Adolf (1887–1925).
Molukkienparatiisilintu

Levinneisyys

Molukkienparatiisilintua tavataan Indonesiassa Pohjois-Molukeilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, vaikka sen elinympäristöä uhkaavat metsänhakkuut.
Kuplahylje

Lisääntyminen

Lisääntymiskauden koittaessa kuplahyljenaaraat raahautuvat joukoittain synnyttämään paksulle jäälle. Paikkoja on kolme Pohjois-Atlantilla. Aikuiset urokset kamppailevat oikeuksistaan paritella. Voittaja valvoo aluetta, jolla majailee 2–4 naarasta. Naaraiden synnyttäessä ja imettäessä poikasiaan uros vahtii lähistöllä. Kuutti syntyy maalis-huhtikuussa ja painaa 20 kg. Emo imettää poikasta vain 4 päivää, mikä on lyhyempi aika kuin millään muulla nisäkkäällä. Kun emo on vieroittanut poikasensa, uros parittelee vedessä sen kanssa ja hakeutuu sitten seuraavan naaraan luo. Oman onnensa nojaan jätetty kuutti pysyttelee jäällä vielä kuukauden ajan. Joka vuosi naaras synnyttää vain yhden poikasen. Jos kuutti on uros, se saavuttaa sukukypsyyden 4–6-vuotiaana, mutta jos se on naaras, 3 vuoden ikäisenä.

Ravinto

Kuplahylkeet syövät kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia, kuten kalmareita ja tursaita.
Antero Haapanen

Antero Haapanen (20. lokakuuta 1854 Kauhajoki – 1932) oli suomalainen Kauhajoella asunut aseseppä ja kansanmuusikko.
Haapasen isä oli Knuuttilan torppari Elias Haapanen. Antero Haapanen työskenteli 17-vuotiaasta alkaen puutyömiehenä saha- ja myllylaitoksilla. Hän ryhtyi sepäksi 22-vuotiaana ja vuonna 1880 hän teki komeat trillat Yli-Knuuttilan tilan omistaneelle C. W. von Schantzille. Näihin aikoihin Haapanen alkoi valmistaa pajassaan myös sahalaitosten koneistoja ja teki niihin myös pieniä parannuksia. Innokkaana metsästäjänä tunnettu Haapanen alkoi myös valmistaa pajassaan pyssyjä. Hän sai valmistamistaan aseista ensimmäisen palkinnon Vaasan tehdas- ja käsityönäyttelyssä 1908, Etelä-Pohjanmaan käsityönäyttelyssä 1913 ja Suomen 11. yleisessä käsityönäyttelyssä Tampereella 1922. Sen jälkeen kun tohtori Söderström kirjoitti Haapasesta artikkelin saksalaiseen "Schuss und Wafe"-lehteen hänelle alkoi tulla tilauksia myös ulkomailta Venäjältä, Saksasta, Hollannista ja Englannista. Haapanen ei kuitenkaan voinut ottaa näitä tilauksia vastaan koska hän teki aseensa käsityönä eikä voinut kasvattaa aseiden valmistusmääriä.
Haapanen harrasti myös musiikkia ja nuorisoseuratyötä. Hän soitti viulua häissä ja iltamissa ja kuului kunniajäsenenä Kauhajoen orkesteriin.
The Game Awards

The Game Awards on vuodesta 2014 lähtien pidetty videopelien palkintogaala, joka korvaa aiemman Spike TV:n järjestämän Spike Video Game Awards (VGA) palkintogaalan.
Palkintogaalan tuottaa ja isännöi Geoff Keighley, joka oli mukana aiemmassa Spike Video Game Awards palkintogaalassa.
Tilaisuus esitetään suoratoistona Xbox Live, PlayStation Network, Nintendo Network sekä Steam -palveluissa.
Kinkerit

Kinkerit, lukukinkerit tai lukuset olivat rippikoulua edeltäneitä opetus- ja kuulustelutilaisuuksia Suomen maaseutualueilla. Kinkereillä opeteltiin muun muassa lukemaan ja luettiin katekismusta sekä Raamattua. Opettajana toimi usein pappi, kanttori tai lukkari. Yleisesti kinkereitä järjestettiin kansakoulujen yleistymiseen asti. Nykyään niitä järjestetään edelleen maaseudulla. Kaupungeissa kinkeritoiminta on hiipunut. Paikallisesti niillä on edelleen merkitystä sosiaalisina tilaisuuksina sekä seurakunnan toiminnan ja toimihenkilöiden esittelytilaisuuksina. Kinkereitä järjestettiin vuonna 2005 noin 3000.
Maaseudulla on edelleen seurakuntia, jotka on jaettu kinkeripiireihin, usein kylittäin. Kinkerit järjestestetään piireittäin kouluilla, seurakunnan tiloissa ja kodeissa. Entisaikaan kinkerit järjestettiin useimmiten isoissa maataloissa, joiden kesken järjestämisvastuu vaihteli. Tilaisuuksissa oli uskonnollisen ohjelman lisäksi myös tarjoilua, jonka osalta esiintyi myös jonkinasteista kilpailua. Haluttiin näyttää mitä oma tila pystyy tarjoamaan.
Kinkerit-sana on lainaa muinaisruotsin sanasta gengiärdh tai gingerdh, joka tarkoitti arvovieraiden vastaanottajaisvalmisteluja tai tuotelahjaa mm. ruokavaroja, jotka varattiin matkakestitykseksi esimerkiksi kuninkaalle, piispalle tai heidän edustajille. Ensimmäinen löydetty kirjallinen maininta on vuodelta 1681 papeille koottavaa vuotuisveroa koskevassa asetuksessa, jossa se tarkoittaa kestitystä. Mutta jo vuonna 1765 siitä on kirjallinen todiste merkityksellä opetustilaisuus. 
Samasta sanasta tulee myös Mikkelin Kenkäveron pappilan nimi. Kenkien kanssa tuolla nimellä ei ole mitään tekemistä, vaan ruotsin gengiärdh on kansan suussa vain vääntynyt samalta kuulostavaksi kengäksi.
Faasi

Faasi eli olomuotoalue on systeemin homogeeninen osa-alue, jota erottaa rajapinta toisesta faasista. Yleisesti järjestelmässä voi olla kolmea eri faasityyppiä: kaasu-, neste- ja kiintofaasi. Samakin aine voi muodostaa eri faaseja, vesikannussa olevat jääpalat muodostavat eri faasin kuin nestemäinen vesi. Kaikki jääpalat kuuluvat kuitenkin samaan faasiin, vaikka ne ovat toisistaan erillään. Järjestelmässä voi olla myös useita kaasu- ja nestefaaseja.

Ominaisuudet

Faasille on tyypillistä tietty järjestäytyneisyyden aste ja tyyppi. Tämän vuoksi yhdellä aineella voi olla useita eri faaseja, joilla on sama olomuoto. Monilla kiinteillä aineilla on useita mahdollisia kiderakenteita, joista vain yksi on kussakin lämpötilassa ja paineessa stabiili. Esimerkiksi tinan kiderakenne muuttuu tetragonisesta kuutiolliseksi alle 13,2 °C:n lämpötiloissa pitkän ajan kuluessa. Tämä näkyy vanhoissa tinaesineissä epämiellyttävinä läikkinä. Myös hiilen kolme kiinteää muotoa, timantti, grafiitti ja fullereeni, ovat kaikki eri faaseja, joista vain grafiitti on stabiili normaaliolosuhteissa. Timantin muuttuminen grafiitiksi huoneenlämpötilassa ja ilmanpaineessa kestää kuitenkin mittaamattoman pitkän aikaa.
Homogeeniseltakin näyttävä aine voi olla mikrotasolla eri faasien seos. Tekniset metallit ovat tavallisesti metalliseoksia, jotka voivat sisältää eri kidemuotoa edustavia faaseja. Kolloidi on yleisnimi hienojakoisille seoksille, joissa on kahta eri faasia. Emulsiossa on kaksi eri nestefaasia ja suspensiossa tai geelissä neste ja kiinteä faasi.
Olomuodonmuutoksiin liittyy tiettyjä termodynaamisia ominaisuuksia, joita esiintyy myös muissa fysikaalisissa muutoksissa, esimerkiksi magnetoitumisessa. Ensimmäisen kertaluvun faasimuutoksessa aineen sisäenergia–lämpötila-käyrällä on epäjatkuvuuspiste. Toisen kertaluvun muutoksissa aineen lämpökapasiteetti–lämpötilakäyrä on epäjatkuva. Koska kaikkien tämäntapaisten muutosten laskennallinen käsittely on hyvin samankaltainen riippumatta mahdollisista olomuodonmuutoksista, tapana on kutsua näitä kaikkia faasimuutoksiksi ja eri tiloja faaseiksi. Termodynaamisella käsittelyllä on jopa pyritty mallintamaan maailmankaikkeuden perusrakenteen muutoksia sen varhaisvaiheissa.
Energiatekniikassa tutkitaan mahdollisuuksia hyödyntää erilaisia  faasimuutosmateriaaleja energian varastoinnissa ja myöhemmässä hallitussa vapauttamisessa.
Massatuotanto

Historia

Liukuhihnatuotanto on käsite, joka syntyi 1900-luvun alkupuolella Henry Fordin perustamilla tehtailla, kun Ford Model T -autojen tuotantomäärien kasvattamiseksi korit siirrettiin tehtaan sisällä kulkemaan kuljettimella, joka siirsi niitä työpisteestä toiseen. Tuotannon logistiikka saatiin näin toimivammaksi. Samalla myös työntekijät pysyivät paikoillaan ja erikoistuivat tiettyihin tehtäviin, mikä paransi työn tuottavuutta. Tätä työn ositusta, jossa työntekijät suorittavat tuotteen parissa yksinkertaisia ja toistuvia toimenpiteitä kutsutaan taylorismiksi. Teollisen sarjatuotannon edellytyksenä on myös osien vaihtokelpoisuus, joka kehittyi 1800-luvun aikana valmistustekniikan ja mittausmenetelmien parantuessa. Teollisen tuotannon organisoitumisessa erikoistuminen on tuottanut tehokkuutta ja tätä on tukenut standardointi, jolloin eri valmistajienkin tuotteet ovat tulleet osin vaihtokelpoisiksi (esimerkiksi ruuvi) ja yhteensopiviksi (tietoliikenneprotokollat)
Mark Fistric

Ura

Fistric pelasi kauteen asti 2001–2002 Edmonton MLACissa. Tuon kyseisen kauden päätteeksi hänet valittiin AMHL:n parhaaksi puolustajaksi ja palkittiin Brian Benning Trophylla. Samalla kaudella Fistric pelasi myös neljä ottelua WHL-joukkue Vancouver Giantsissa tehden kaksi syöttöpistettä, mutta hän pelasi siellä pääosin vuodet 2002–2006. Fistric teki siellä parhaimmillaan 29 pistettä kaudella 2005–2006, joka päättyi WHL:n mestaruuteen, Ed Chynoweth Cupiin.
Kaudeksi 2006–2007 Fistric siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa vielä kokonaan farmijoukkue Iowa Starsissa, AHL:ssä. Kaudella 2007–2008 Fistric teki NHL-debyyttinsä ja murtautui samalla Starsin NHL-miehistöön. Hän pelasi syyskauden pääosin farmissa, mutta NHL:n puolella Fistric pelasi yhteensä 37 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä sekä yhdeksän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 36 runkosarjaottelua tehden neljä syöttöpistettä. Fistric pelasi noin puolet kaudesta farmijoukkue Manitoba Moosessa, jota hän vahvisti myös AHL:n pudotuspeleissä keväällä 2009.
Heinäkuussa 2009 Fistric teki Starsin kanssa kolmivuotisen ja kolmen miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän pelasi kauden 2009–2010 kokonaan NHL:ssä ja teki 69 ottelussa tehot 1+9=10. Kaudella 2010–2011, joulukuussa 2010 Fistric pelasi myös kolme ottelua farmijoukkue Texas Starsissa marraskuussa tulleen alavartalovamman takia. Fistric pelasi Dallas Starsissa kauteen 2011–2012 asti. Tammikuussa 2013, muutama päivä ennen työsulun lyhentämän kauden 2012–2013 alkua, hän siirtyi Edmonton Oilersiin. Stars sai vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2013.
Elokuussa 2013 Fistric siirtyi Anaheim Ducksiin vuoden sopimuksella.
Sitraattisyntaasi

Sitraattisyntaasi on entsyymi, joka katalysoi sitruunahappokierron ensimmäistä vaihetta. Reaktiossa substraatteina ovat oksaloetikkahappo ja asetyylikoentsyymi-A ja tuotteina muodostuu sitruunahappoa sekä koentsyymi-A:ta. Entsyymin EC-numero on EC 2.3.3.1.

Rakenne ja mekanismi

Sitraattisyntaasi esiintyy eliöiden soluissa mitokondrioiden matriisissa. Nisäkkäillä entsyymi on dimeeri eli koostuu kahdesta yksiköstä, jotka ovat keskenään samanlaisia. Kooltaan yksiköt ovat 49 kDa. Eräillä muilla eliöillä entsyymi voi koostua kuudesta yksiköstä, jolloin se on heksameeri.
Oksaalietikkahappo sitoutuu avoimeen inaktiiviseen entsyymiin. Sitoutumisen seurauksena entsyymin konformaatio muuttuu, alayksiköt siirtyvät lähemmäs toisiaan noin 15 Å:n verran. Kummassakin yksikössä on myös pienempi alayksikkö joka pyörähtää 19 astetta. Tällöin sitraattisyntaasiin muodostuu sitoutumiskohta myös koentsyymi-A:lle. Sitraattisyntaasi tuo substraatit lähelle toisiaan, asettaa ne oikeaan asemaan ja polarisoi eräitä sidoksia. Aktiivisessa kohdassa asparagiinihappo toimii emäksenä ja poistaa asetyylikoentsyymi-A:n hiiliatomilta protonin ja histidiini luovuttaa protonin asetyylikoentsyymi-A:n karbonyyliryhmän hapelle, jolloin muodostuu enoli. Toinen histidiini aktivoi oksaloasetaattimolekyylin luovuttamalla sen karbonyyliryhmälle protonin. Enolisoitunut asetyylikoentsyymi-A on nukleofiili ja hyökkää oksaloetikkahappoon, reaktio on tyypiltään aldolikondensaatio. Näin muodostuu välituotteena sitryylikoentsyymi-A. Hydrolyysin jälkeen sitruunahappo- ja koentsyymi-A-molekyylit vapautuvat entsyymistä.
Se mistä suunnasta koentsyymi-A hyökkää oksaloetikkahapon karbonyyliryhmään määrittää mitä sitruunahapon stereoisomeeria reaktiossa muodostuu. Nisäkkäillä ja kolibakteerilla hyökkäys tapahtuu Si-puolelta, jolloin tuotteella on S-konfiguraatio. Eräissä anaerobisten bakteerien entsyymien katalysoimissa reaktiossa syntyy R-sitruunahappoa ja hyökkäys tapahtuu Re-puolelta.
Sitraattisyntaasin pääasiallinen säätelytekijä on substraattien määrä. Sitä aktivoivat allosteerisesti kalsiumionit ja ADP-molekyyli. Inhibiittoreita ovat muun muassa sitruunahappo, ATP, sukkinyylikoentsyymi-A, rasvahappojen koentsyymi-A-johdannaiset ja NADH. Sitraattisyntaasiaktiivisuutta voidaan käyttää mittarina tutkittaessa mitokondrioiden vahingoittumista esimerkiksi solujen ultraäänisärkemisen tai pakastekuivauksen yhteydessä.
Díon arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Dionista sekä muualta Ólympos-vuoren lähistöltä ja Pierian alueelta. Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Dionin pyhäköistä, roomalaisesta kylpylästä ja muista rakennuksista sekä kaupungin hautausmailta klassiselta kaudelta roomalaiselle ja varhaiskristilliselle ajalle saakka. Esineisiin kuuluu muun muassa kulttikuvia ja muita veistoksia, hautakiviä, votiivilahjoja, rakennusten koristeosia, keramiikkaa, lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia sekä rahoja ja jokapäiväisiä käyttöesineitä. Merkittäviin löytöihin lukeutuvat muun muassa Zeuksen, Afroditen ja Isiksen sekä Asklepioksen perheenjäsenten kulttikuvat, sekä niin kutsutusta Hydraulis-talosta löydetyt maailman vanhimmat tunnetut vesiurut.
Jäälokki

Koko ja ulkonäkö

Jäälokki muistuttaa muodoltaan kyyhkystä enemmän kuin Larus-suvun lokit. Aikuisen linnun höyhenpeite on täysin valkoinen. Nokka on paksu ja keltakärkinen, jalat mustat. Pituus 40–43 cm, siipien kärkiväli 94–120 cm, paino 450–700 grammaa. Ääni on lähes samanlainen kuin harmaalokilla

Levinneisyys

Jäälokin pesimäalueet Pohjoisella jäämerellä ovat Grönlannissa sekä Alaskan ja Siperian pohjoisilla rannoilla. Se muuttaa talveksi vain pienen matkan kiintojään reunan eteläpuolelle. Se viettää siten koko vuoden pohjoisessa.

Lisääntyminen

Jäälokki munii 1–3 munaa lumettomalle kalliolle sammaleista ja risusta tekemäänsä pesään.

Ravinto

Jäälokki syö kalaa, äyriäisiä ja leviä, mutta myös hylkeen haaskoja.

Uhanalaisuus

Jäälokki on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Niitä on jäljellä 11 500 yksilöä, ja kanta on pienentynyt 20 viime vuoden aikana jyrkästi. Tutkimuksen mukaan munien kuoret ovat ympäristömyrkkyjen vuoksi ohentuneet niin, että niistä osa särkyy haudonnan aikana.
Tove Alexandersson

Suunnistus

Nuorten MM-kilpailuissa Alexandersson on voittanut kahdeksan mitalia, joista viisi on kultaa. Hän voitti vuosina 2009 ja 2010 nuorten MM-kultaa keskimatkalta sekä vuonna 2011 kultaa viestistä, hopeaa keskimatkalta ja pronssia pitkältä matkalta. Vuonna 2012 hän voitti kultaa sprintistä ja keskimatkalta sekä saavutti hopeaa viestistä.
Ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa Alexandersson osallistui Savoien MM-kilpailuissa 2011, jossa hän voitti viestipronssia. Hän suunnisti keskimmäisen osuuden, Helena Janssonin juostessa avausosuuden ja Annika Billstamin juostessa ankkuriosuuden. Falunin EM-kilpailuissa 2012 Alexandersson saavutti pronssia viestissä sekä sijoittui neljänneksi pitkällä matkalla ja viidenneksi keskimatkalla. Lausannen MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti hopeaa viestissä ja keskimatkalla. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti hopeaa pitkällä matkalla ja keskimatkalla. Viestissä hän jäi Ruotsin joukkueen ankkurina neljänneksi, ja se oli Alexanderssonin aikuisten MM-kisauran ensimmäinen mitaliton kilpailu sekä koko MM-kisahistorian ensimmäinen kerta, kun Ruotsi jäi naisten viestissä ilman mitalia. Palmelan EM-kilpailuissa 2014 Alexandersson saavutti pronssia keskimatkalla. Trentinon MM-kilpailuissa 2014 hän saavutti hopeaa sprintissä  ja pitkällä matkalla  sekä pronssia keskimatkalla  ja Ruotsin viestijoukkueessa.  Invernessin MM-kilpailuissa 2015 saavutuksena oli vain pitkän matkan neljäs sija.
Suunnistuksen arvokisavoittajaksi Alexandersson nousi vuonna 2016. Jeseníkin EM-kilpailuissa hän voitti kultaa keskimatkalla ja pitkällä matkalla sekä sai hopeaa viestissä. Strömstadin MM-kilpailuissa hän voitti kultaa keskimatkalla ja pitkällä matkalla sekä sijoittui viidenneksi viestissä. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Tartossa hän voitti kultaa keskimatkalla, pitkällä matkalla ja viestissä. Sprintissä hänet hylättiin. Ticinon EM-kilpailuissa 2018 Alexandersson voitti sprintin ja pitkän matkan ja tuli keskimatkalla toiseksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän voitti pitkällä matkalla ja sprinttiviestissä kultaa sekä saavutti sprintissä ja viestissä hopeaa. Sarpsborgin MM-kisoissa 2019 hän voitti sekä keski- että pitkän matkan ja viestin.
Alexandersson voitti O-Ringenin rastiviikon 2011. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti vuosina 2014–2018.

Hiihtosuunnistus

Nuorten MM-kilpailuissa Alexandersson voitti vuonna 2009 kultaa viestistä ja hopeaa pitkältä matkalta ja keskimatkalta, vuonna 2010 kultaa viestistä ja vuonna 2011 kultaa keskimatkalta ja sprintistä, hopeaa pitkältä matkalta sekä pronssia viestistä. Hän voitti sprintin maailmanmestaruuden Tänndalenin MM-kilpailuissa 2011. Ridderin MM-kilpailuissa 2013 Alexandersson voitti kultaa sprintissä ja sekaparien sprinttiviestissä sekä saavutti hopeaa naisten viestissä ja pronssia pitkällä matkalla. Hamarin MM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa sprintissä ja viestissä. Krasnojarskin MM-kilpailuissa 2017 Alexandersson voitti kultaa sprintissä, keskimatkalla ja sprinttiviestissä. Piitimessä 2019 Alexandersson voitti sprintin, pitkän matkan ja viestin ja oli keskimatkalla toinen.
Mustamäen kirkko

Mustamäen Kristuksen kirkastumisen kirkko oli yksi entisen Uudenkirkon ortodoksisen seurakunnan kirkoista ja se sijaitsi entisen Kanneljärven kunnan Sykiälän kylässä luovutetussa Karjalassa.
Mustamäen kirkko rakennettiin vuonna 1913, pääasiassa venäläisten huvila-asukkaiden käyttöön. Kirkko oli rakennettu puusta ja sen pinta-ala oli 229 m². Venäjän vallankumouksen ja Suomen itsenäistymisen jälkeen osa näistä venäläisistä jäi Kanneljärvelle ja Mustamäen kirkko palveli heidän hengellisen elämänsä keskuksena aina sotavuosiin asti.
Talvisodassa kirkko säilyi ehjänä, mutta jatkosodassa siihen osui palopommi ja kirkko paloi maan tasalle.
Metafyseaalinen vyöhyke

Metafyseaalinen vyöhyke on pitkän luun kasvava osa. Se sijaitsee diafyysin (luuvarren) ja epifyysin (luunpään) välissä. 
Joukko vammoja ja sairauksia vaikuttaa juuri tähän luun herkkään osaan. Sen vaurioituminen kasvuiässä esimerkiksi onnettomuudessa aiheuttaa helposti kasvuhäiriöitä. 15-25 vuoden iässä metafyseaalinen vyöhyke luutuu kokonaan ja luun kasvu lakkaa.
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osasto

Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osasto (lyh. KYMRO) oli Suomessa vuosina 1941-1949 toiminut virasto, jonka tehtävänä oli säädellä ja valvoa rakentamista ja rakennustarvikemarkkinoita. KYMRO oli 1940-luvulla maan vaikutusvaltaisin rakennusviranomainen.
KYMRO perustettiin vuonna 1941. Osaston vastuulla oli rakennusaineiden säännöstely, valvonta ja rakennusainehuolto. Vuosina 1939-1945 käytyjen sotien vuoksi rakentaminen oli säännösteltyä ja maassa oli yleinen rakennuskielto, rakentaminen vaati poikkeusluvan. KYMRO määritti rakennusainekiintiöt kullekin tuotannon alalle, esimerkiksi puolustusministeriön rakennushankkeisiin ja teollisuuden rakentamiseen.
KYMROn asema Suomen rakennusalan standardisoinnin kehittäjänä oli merkittävä. Osastoon perustettiin vuonna 1942 Standarditoimikunta (joskus Rakennusstandarditoimikunta), jonka johtoon valittiin yliarkkitehti Martti Välikangas. Toimikunnan tehtäviin kuului standardisoimistyön virallinen valvonta, ja se toimi yhteistyössä rakennusalan eri järjestöjen, alan asiantuntijoiden ja rakennustuotevalmistajien kanssa. Toimikunta tilasi standardiehdotukset Suomen arkkitehtiliiton Standardisoimislaitokselta. 
KYMRO edisti voimakkaasti rakennustuotteiden rinnakkaisvalmisteiden yhteensopivuutta ja suunniteltujen standardien yleistymistä. Osasto määräsi rakennusalan eri teollisuuslaitokset valmistamaan suuria eriä rakennustarvikkeita viraston antamilla yhtenäisillä määrityksillä, jolloin saatiin eri valmistajilta yleisiin vakioituihin rakennetyyppeihin käyviä vaihtoehtoisia tuotteita.
Rakennusteollisuuden sarjavalmistuksen ja standardisoinnin yleistymistä KYMRO tuki myös julkaisemalla vuonna 1944 asutuskeskuksiin tarkoitetun tyyppitalosarjan standardirakenneosilla. Suunnittelijoina käytettiin arkkitehteja Aulis Blomstedt ja Yrjö Lindegren. Mallisto koostui kolmesta ryhmästä: vesi- ja viemäriverkostoon kytketyt ullakkohuoneelliset talot (tyypit Enso 1, Tammisuo 2 ja 3), ullakkohuoneelliset talot ilman vesi- ja viemärijohtoja (tyypit KYMRO 1, 2 ja 3) ja yksikerroksiset talot ilman vesi- ja viemärijohtoja (KYMRO 4, 5 ja 6). Detaljit ja rakenneosat, esimerkiksi kuistit, olivat arkkitehtiliiton Standardisoimisliitokselta tilattuja, RT-kortistossa julkaistuja standardeja.
KYMRO lakkautettiin vuonna 1949 kun rakennusalan säännöstely voitiin purkaa.
Backhendl

Backhendl (Itävallan saksan murteella sanasta Backhänchen, ransk. poulet fritti à la viennoise) on 1700-luvulta lähtien ollut oleellinen osa wieniläistä keittiötä. Backhendelannos koostuu erikokoisista kananpaloista, joissa osassa on vielä luut sisällä ja jotka on maustettu, leivitetty ja kypsennetty uppopaistamalla.
Bakhendel valmistetaan nuoresta broilerista, joka jaetaan kahteen rintapalaan, kahteen koipi- ja kahteen siipipalaan, maustetaan suolalla, pippurilla tai kuminalla. Sen jälkeen palaset käännellään jauhossa, upotetaan nopeasti rikottuun kananmunaan ja lopuksi vielä käännellään korppujauhoissa ennen kuin ne paistetaan runsaassa voissa tai öljyssä paistinpannulla tai uppopaistimessa suljetun kannen alla. Perinteisesti annokseen on kuulunut myös leivitetty ja uppopaistettu maksa, sydän ja maha. Ravintoloissa on yleistä, että kanapalat on esikypsennetty ennen paneerausta ja uppopaistamista.
Backhendel tarjoillaan persiljan, sitruunapalan ja lehtisalaatin tai perunasalaatin kera, joskus myös keitettyjen perunoiden kera. 
Biedermeier-aikaan backhendel oli hienon wieniläiskeittiön ruumiillistuma ja varattu vain aatelisille ja ylemmälle porvaristolle.
PALB2

PALB2 on ihmisen geeni. Mutatoituessaan geeni saattaa nelinkertaistaa rintasyöpäriskin. Geenivirhe aiheuttaa syöpää ollessaan toiminnallisesti puutteellinen. PALB2 geeni ohjaa merkittävästi BRCA2 geenin toimintaa.