google/wiki40b huggingface dataset:
Cupisniquen kulttuuri

Cupisniquen kulttuuri oli intiaanien luoma varhainen Perun pohjoisrannikon kulttuuri, joka
oli ainakin osittain Chavínin kulttuurin aikalainen. Kulttuuri oli Trujillon seuduilla asuneiden intiaanien luoma. Kulttuuri alkoi 1500-1200 eaa ja päättyi 500-200 eaa.
Se tunnetaan parhaiten keramiikastaan. Kulttuuri edelsi Gallinazoa ja Mochicaa. Kulttuurin keramiikka kuvaa usein sen jumaluuksia ja ihmisuhreja.

Uskonto taiteessa

Cupisniquen kulttuuri oli ajalle tyypillinen Keski-Andien kulttuuri. Siinä palvottiin ainakin hämähäkkijumalaa. Ihmisuhrit olivat tavallisia. Taiteessa kuvataan pään irtileikkaajaa, joka saattoi olla ihminen, hirviö, lintu, kala ja hämähäkki. Tämä tarkoittaa eri jumalia, joita lepytettiin uskonnossa ihmisuhreilla.
Yleisä koristeluja olivat jaguaarit, nuoran yhdistämät tai verkkomaiseen pussiin pistetyt ihmispäät, vangit, villieläimet, uurteiset ihmiskasvot ja kasvit. Uurteiset ihmiskasvot saattavet esittää paippia tai shamaania.
Keramiikassa on joskus epäsymmetrisiä aiheita, joissa toinen puoli esittää ihmistä, toinen jumalaa: kissaa tai hämähäkkiä. Kulhoissa on lähes aina kissapeto tai hämähäkki, ja uhraamisesta kertovia kuvia. luultavasti tämä liittyy hedelmällisuyyteen: uhrattiin hedelmällisyydebn jumalalle. 
Myöhempi Mochen kulttuuri lisäsi näihin skorpionin ja ravun. Hämähäkkijumala oli luultavasti sateen, metsästyksen ja sodan jumala.
Hämähäkki myös luonnossa katkoo uhrin pään. Cupisniquen taiteessa eläinhahmoja on monesti sekoitettu. Monesti hämähäkille on kuvattu kissaeläimen kita ja linnun nokka. Andien varhaisessa kulttuurissa jaguaarijumala oli maata kuvaava jumala, ja petolintujumala taivaanjumala. Myös vettä kuvaava käärmejumala esiintyy taiteessa. Jaguaari myös liitetään poppamieheen. Käärme on joko boa tai anakonda, ja liittyy maanalaisin lähtesiin ja sateisiin. Jaguaari liittyy sademetsien uskonnoissa shamaaniin.

Historia

Cupisniquen kulttuurin alkuperä lienee myöhäisen esikeraamisen ja alkujakson
kulttuurikehityksessä.  Chavinkulttuuri levisi Cupisniquuen synnyttyä sen alueelle.
Hautalöytöjen mukaan kulttuuri olis ollut melko tasa-arvoinen.

Löytöpaikkoja

Kulttuuri ulottui Virú- ja  Lambayeque-jokien laaksoihin ja näiden välille. 
Kulttuurin löytöpaikkoja ovat Ventarrón Chiclayon lähellä, Huaca de los Reyes Mochejoen laaksossa, ja Poemape heiman pohjoisempana rannikolla. 
Kulttuuriin liittyivät myös Ñañañique, Huaca Lucia, Puemape, Punkuri, Moxeque, Cupisnique ja huomattavasti etelämpänä Caragay ja Cardal.

Vaikutteet

Cupisnique levittäytyi Perun Pohjois- ja keskirannikolla ja vuorilla, samaan aikaan kuin Chavin Perun vuoristossa kohti etelää ja Tiwanakua.  Myöhempi Cupisniquen keramiikka sai Chavin-vaikutteita. Ei tiedetä, oliko Cupisnique osa Chavinin kulttuuria
Kulttuuri vaikutti myöhemmän Gallinazon kulttuurin, Mochen edeltäjän, syntyyn.  Se vaikutti myös kulttuureihin Salinar, Vicus.
Ruonajärvi (Ulvila)

Maantiede

Järven pinta-ala on 13,7 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 300 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 100 metriä pitkä laskuoja Joutsijärveen Pirttilahteen.
Järven rantaviiva on 1,60 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven kaakkoisrannalla on metsäistä suota, josta on johdettu ojia järveen. Järven lähellä on leiriytymisalue.
Dragan Đokanović

Dragan Đokanović (Драган Ђокановић, s. 20. huhtikuuta 1958 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen, (serbi) poliitikko ja pediatri. Hän on Demokraattisen federalistipuolueen (Demokratska stranka federalista) perustaja ja puheenjohtaja.
Eve Ensler

Eve Ensler (s. 25. toukokuuta 1953 Scarsdale, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja feministi, joka tunnetaan parhaiten Vaginamonologeista (1996). 
Juutalaistaustainen Ensler syntyi Scarsdalessa New Yorkin osavaltiossa, ja valmistui Middlebury Collegesta vuonna 1975. Hän oli naimisissa Richard McDermottin kanssa vuodesta 1978, kunnes erosi vuonna 1988. Hän on näyttelijä Dylan McDermottin adoptioäiti.
Enslerin menestysteos, Vaginamonologeja, on käännetty kymmenille kielille, ja sitä on esitetty yli sadassa maassa. Kirjailija on palkittu Obie-palkinnolla vuonna 1996 ja Guggenheim-stipendillä 1999. Hänen muita töitään on muun muassa The Good Body (2004). 
Ensler asuu New Yorkissa uuden elämänkumppaninsa, psykoterapeutti Ariel Orr Jordanin kanssa.
Zamboanga del Norte

Zamboanga del Norte on Filippiinien Zamboangan niemimaan alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Dipolog. Sen naapureita ovat idässä Misamis Occidental ja etelässä Zamboanga del Sur ja Zamboanga Sibugay. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 957 997.
Verve (yritys)

Verve on vuonna 1965 perustettu yritys, joka ohjaa ihmisiä työelämään ja auttaa heitä jaksamaan siellä. Asiakkaita ovat nuoret, joita autetaan opintojen ja työelämän alkuun, sekä aikuiset, jotka tarvitsevat tukea työssä jaksamiseen tai jotka etsivät uutta suuntaa uralleen. Vervellä on toimintaa 17 paikkakunnalla.
Yrityksen kaupparekisterissä oleva nimi on KK-Verve Oy.
Lohikosken kirkko

Kirkon synty

Lohilahtelaiset olivat käyneet kirkossa Sulkavalla pitäjän perustamisesta 1630-luvulta lähtien. He olivat pitäneet kiinni seurakuntayhteydestään myös pitäjän ollessa Turun rauhan jälkeen Ruotsin ja Venäjän valtakunnanrajan jakama siten, että Lohilahti kuului Venäjään. Päätös kirkon rakentamisesta tehtiin kirkkovaltuustossa vuonna 1930, mutta rakennustyöt käynnistyivät vasta neljän vuoden kuluttua. Kirkko rakennettiin Hackman & Co.:n lahjoittamalle tontille. Kirkko palvelee myös lähistön Savonlinnan ja Puumalan puoleisten kylien (Kiviapaja, Lieviskä) asukkaita.

Lohikosken kirkko

Kirkko on päätytorninen tiilikirkko. Kirkossa on päälaivan lisäksi lehteri. Kirkon suunnittelijana toimi arkkitehti Ilmari Wirkkala, jonka käsialaa ovat myös alttaritaulu Tulkaa minun Isäni siunatut sekä lehterin kaiteen kristillisiä symboleita kuvaavat maalaukset. Saarnatuolissa on kuvanveistäjä Tapio Wirkkalan veistos Jeesus siunaa lapsia. Kirkossa on kuorissa vuonna 1981 hankitut Hans Heinrichin urkurakentamon valmistamat kahdeksanäänikertaiset urut. Lohikosken kirkossa pidetään messu noin kerran kuukaudessa.
Propionaatti

Propionaatti eli propanaatti (C₂H₅COO⁻) on propaanihapon protolysoituessa syntyvä anioni. Propionaattinimitystä käytetään myös propaanihapon suoloista ja estereistä.
Natriumin ja kalsiumin propionaattisuoloja käytetään elintarvikkeissa lisäaineina. Homeita vastaan ne ovat jopa tehokkaampia kuin natriumbentsoaatti, mutta hiivoihin ne eivät vaikuta.
Olof Rudbeck (nuorempi)

Olaus Rudbeck nuorempi (15. maaliskuuta 1660 – 23. maaliskuuta 1740) oli ruotsalainen lääkäri, kasvi-, lintu- ja kielitieteilijä, Olof Rudbeck vanhemman poika, joka seurasi isäänsä Uppsalan yliopiston lääke­tieteen professorina. Hän väitteli tohtoriksi Utrechtissa vuonna 1690. Vuonna 1695 hän matkusti Lappiin kuninkaan asettaman tutkimus­ryhmän jäsenenä, jonka tehtävänä oli tutkia luontoa ja varsinkin vuoristoja. Palatessaan hänellä oli mukanaan kauniisti väritetty kokoelma lintujen, kukkien ja maiseman kuvia, joista hänet parhaiten muistetaankin.
1700-luvun alussa Rudbeck lopetti luonnon­tutkimuksen ja ryhtyi sen sijaan tutkimaan kieliä. Hän yritti selvittää, ovatko saamelaiskielet sukua heprealle.
Hänen sekä postuumisti että myös hänen isänsä saavutusten kunnioittamiseksi kuningatar Ulrika Eleonora aateloi hänet vuonna 1719, ja hänestä polveutuu ruotsalainen Rudbeck-aatelissuku (nro 1637).  Rudbeckin oppilas, kasvi­tieteilijä Carl von Linné, antoi hänen ja hänen isänsä kunniaksi päivän­hattujen kasvi­suvulle tieteellisen nimen Rudbeckia.
Pórtico da Gloria

Pórtico da Gloria on pylväiden ja veistosten koristama sisäänkäynti Santiago de Compostelan katedraaliin. Se edustaa romaanista arkkitehtuuria, ja sitä pidetään romaanisen kuvanveistotaiteen näyttävimpänä esimerkkinä. Sisäänkäynti koostuu kolmesta holvikaaresta. Keskimmäinen edustaa autuutta, ja sen yläosassa on suurikokoinenpatsas joka esittää ylösnoussutta Kristusta. Vasemmanpuoleinen holvi kuvaa paikkaa, jossa juutalaiset odottavat patriarkkojen lupaamaa Kristuksen saapumista, ja oikea puoli kuvaa viimeistä tuomiota.
Sisäänkäynti valmistui vuonna 1188, ja sen tekijää kutsutaan mestari Mateoksi.
Amlwch

Nähtävyyksiä

Kaupungissa oleva kirkko Our Lady Star of the Sea and St Winefride poikkeaa huomattavasti seudun muista kirkoista. Kirkko on omistettu neitsyt Marialle sekä 600-luvulla eläneelle walesiläiselle naiselle pyhälle Winefridelle. Kirkko on valmistunut vuonna 1937, ja sen suunnitteli italialainen Giuseppe Rinvolucri. Hän oli ensimmäisen maailmansodan sotavanki, kun hänet tuotiin Iso-Britanniaan. Myöhemmin hän avioitui walesiläisen naisen kanssa, ja he asettuivat asumaan Conwyin. Kunnianosoituksena kaupungin merenkulkuperinnölle hän suunnitteli kirkon laivan rungon muotoiseksi. Kirkon alaosassa olevat pyöreät ikkunat ovat myös kuin laivan ikkunoita. Kirkon katossa on useita kattoikkunarivistöjä. Lisäksi kirkon pohjoispäädyssä on viisi tähden muotoista pientä ikkunaa ja pääsisäänkäynnin puoleisessa eteläpäädyssä on yksi suurikokoinen tähden muotoinen ikkuna.
Kirkko rakennettiin teräsbetonista, joka mahdollisti avaran sisätilan. Betoni ei kuitenkaan kestänyt ankaraa meri-ilmastoa. Vuonna 2000 kirkko pääsi Walesin historiallisesti arvokkaiden rakennusten Cadwin listalle toisen luokan rakennukseksi. Pian tämän jälkeen kirkon vaurioituminen havaittiin ja kirkko suljettiin vuonna 2004. Tämän jälkeen jopa kirkon purku oli varteenotettava vaihtoehto, mutta lopulta kirkon korjaukseen saatiin kerättyä tarvittavat rahat. Korjattu kirkko avattiin vuonna 2011.
Amlwchin satamassa olevassa vanhassa purjeiden valmistuksessa käytetyssä rakennuksessa, The Sail Loftissa, voi tutustua sataman historiaan ja kehitykseen.
Sotamateriaalitilanteen kehitys Suomessa välirauhan aikana

Sotamateriaalitilanne Suomessa oli parantunut jo talvisodan aikana, mutta Moskovan välirauhan ajan viitenätoista kuukautena materiaalinen puolustusvalmius kohentui entisestään mm. kunnostetun sotasaalismateriaalin, kotimaassa tuotettujen ja ulkomailta ostettujen sotatarvikkeiden myötä. Välirauhan aikaisten sotamateriaalin lisähankintojen ansiosta jatkosotaan lähdettäessä oli Suomen puolustusvoimien kokonaisvahvuus nostettavissa noin 500 000 mieheen. Materiaalitilanteen suotuisasta kehittymisestä huolimatta Suomen puolustusvoimat olivat edelleen sangen pienen ja taloudellisilta resursseiltaan vähäisen maan armeija.
Kesään 1940 mennessä kenttäarmeijan kotiuttamisen päätyttyä puolustusvoimien varastoissa oli laadultaan kirjavaa materiaalia, joka oli pääosin kuitenkin osoittautunut käyttökelpoiseksi sotatilanteessa. Sotamateriaalia ei kuitenkaan ollut riittävästi uusissa suunnitelmissa olleen, noin puolen miljoonan miehen, kenttäarmeijan tarpeisiin. Asehankintoja jatkettiin niin kotimaasta kuin ulkomailta.

Huoltoalan materiaalitilanne jatkosodan syttyessä

Välirauhan aikana puolustusvoimien materiaalitilanteen positiivinen kehitys jatkui myös huoltoalaan kuuluvien materiaalierien osalta vaikka puutteita esiintyikin lähes kaikkien nimikkeiden osalta jatkosodan syttyessä. Intendentuuri-materiaalin osalta päästiin siihen, että perustettaville joukoille voitiin jakaa lähes määrävahvuuksien mukainen varustus, vaikka mm. kypäristä ja kenttäpulloista puuttui noin 20 %. Lääkintämateriaalista puuttui 20-50 %, josta huolimatta kenttäarmeija voitiin varustaa lähes määrävahvuuksien mukaan. Eläinlääkintämateriaalin osalta tilanne oli hieman parempi. Kuljetusvälinemateriaalissa tilanne oli hyvin vaihteleva ja puutteita suunniteltiin paikattavaksi siviilielämältä tehtävin pakko-otoin. Esimerkkeinä mainittakoon vaikka, että polkupyöriä oli puolustusvoimien varastoissa n. 85 % lasketusta tarpeesta, kun taas kuormauspeitteitä oli vain puolet lasketusta tarpeesta. Joitakin materiaalilajikkeita oli saatu hankittua jopa yli ns. varausnormien siten, että oli pystytty varautumaan mahdollisesti alkavan sodan alkukuukausien kulutukseen (mm. ruoan kuljetus- ja säilytyskalustoa, satuloita, tykkivaljaita jne.).

Ilmapuolustuksen kalustohankinnat välirauhan aikana

Ilmapuolustuksen, joka jakaantui kolmeen eri osa-alueeseen (lentojoukkoihin, ilmatorjuntajoukkoihin ja ilmavalvontajoukkoihin), materiaalinen tilanne kehittyi alempana kerrotun mukaisesti (pl. ilmavalvontajoukot).
Arch 22

Arch 22 (suom. Kaari 22) on kaariportti Gambian pääkaupungissa Banjulissa. Arch 22 on rakennettu 22. heinäkuuta 1994 tapahtuneen vallankaappauksen kunniaksi, jonka seurauksena valtioon saatiin demokraattinen hallitus. Kaari on noin 36 metriä korkea ja sen on suunnitellut senegalilainen arkkitehti Pierre Goudiaby. Kaari esiintyy myös Gambian 100 dalasin setelissä.
Herakleides

Herakleides (m.kreik. Ἡρακλείδης, n. 387 – 312 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Elämä

Herakleides oli kotoisin Pontoksesta (Heraklea Pontika), nykyisen Turkin Ereglistä. Hänen ylhäinen ja varakas isänsä lähetti hänet Ateenaan opiskelemaan Platonin Akatemiaan sen perustajan Platonin ja tämän seuraajan Speusippoksen alaisuuteen. Hän oli kuitenkin myös Aristoteleen oppilaana. 
Sudan mukaan Platon jätti koulunsa ja oppilaansa Herakleideen johtoon toisen ja kolmannen Sisilian-matkansa ajaksi. Speusippos oli määrännyt Ksenokrateen Akatemian johtoon kuolemansa jälkeen, mutta äänestyksessä Ksenokrates voitti Herakleideen ja Menedemoksen vain hiuksenhienosti.
Diogenes Laertios, joka on Herakleideen elämäkertatietojen päälähde, katsoo Herakleideen ennen kaikkea peripateettisen koulukunnan edustajaksi. Taustansa vuoksi hänet voidaan kuitenkin laskea myös akatemialaiseksi. Akatemian ja Aristoteleen lisäksi hän sai vaikutteita myös pythagoralaisilta. Näiden vaikutteiden seurauksena hänen filosofiansa sisälsi mystisiä piirteitä ja opin sielunvaelluksesta.
Herakleideen nimestä tehtiin usein sanaleikkejä, joissa häntä kutsuttiin Herakliden "Pompikokseksi". Tämä saattaa viitata turhamaisuuteen ja mahtipontisuuteen, ja siksi hän olisi ollut pilkanteon kohde. Hän vaikuttaa kuitenkin olleen monipuolinen ja tuottelias filosofinen kirjailija.

Filosofia

Herakleides kirjoitti etiikasta, matematiikasta, fysiikasta, historiasta, grammatiikasta, retoriikasta, runoudesta ja musiikista. Osan teoksistaan hän kirjoitti komedian tyylilajissa, osa oli puolestaan tragedioita. Hän kirjoitti myös dialogeja.
Herakleides harrasti myös tähtitiedettä. Hän selitti ensimmäisenä Auringon ja planeettojen liikkeet sillä, että maapallo pyörii akselinsa ympäri kerran vuorokaudessa. Hänen merkittävin yksittäinen havaintonsa on huomio, että Venus ja Merkurius kiertävät auringon ympäri. Jotkut ovat katsoneet tämän vuoksi, että hän olisi kannattanut aurinkokeskistä maailmankuvaa jo ennen Aristarkhos Samoslaista ja Nikolai Kopernikusta. Nykyisin katsotaan kuitenkin, että hänen mallinsa oli oleellisilta osiltaan maakeskinen sekamalli, jossa Merkurius ja Venus kiersivät kyllä aurinkoa, mutta aurinko puolestaan maata kuun tavoin. Myöhemmin tämän teorian herätti uudelleen henkiin Tyko Brahe.
Historiantutkimuksen kannalta erityisen mielenkiintoinen on hänen lausuntonsa, jonka mukaan Rooma oli 300-luvulla eaa. kreikkalainen kaupunki.
Paistu

Kylät

Paistun kylät olivat: Aidu, Hendrikumõisa, Holstre, Intsu, Kassi, Lolu, Loodi, Luiga, Mustapali, Paistu, Pirmastu, Pulleritsu, Rebase, Sultsi, Tömbi ja Viisuküla.

Väestö

Vuonna 2011 Paistun kunnassa oli 1 399 asukasta, joista 1 350 (96,5 %) oli virolaisia, 24 (1,7 %) venäläisiä ja 27 (1,9 %) muita kansallisuuksia.
Päälampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Lammen pituus on 500 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,4 hehtaaria. Se sijaitsee aivan Pääjärven ja Luhalahden välisellä metsäalueella. Siihen laske neljä metsäojaa ja sen oma laskuoja laskee yli 150 metrin päästä Pääjärveen. Sen rannat viettävät veteen, mutta jyrkintä on länsirannoilla, missä rinne kohoaa tasaisesti yli 40 metriä vedenpintaa korkeammalle. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannoille on rakennettu noin kymmenen vapaa-ajan asuntoa, joista useimmat sijaitsevat pohjoisrannalla. Asunnoille johtaa tiet etelästä tulevalta ja yhdystieltä 2764 haarautuvalta tieltä.
ORP Kaszub (1986)

Valmistus

Aluksen suunnittelu aloitettiin 1971, mutta sen köli laskettiin vasta 9. kesäkuuta 1984. Alus laskettiin vesille 4. lokakuuta 1986 ja se valmistui 15. maaliskuuta 1987. Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti valmistua seitsemän alusta, mutta ainoastaan ORP Kaszub valmistui.

Palvelus

Alus oli laivaston koealuksena, kunnes se siirrettiin merivartiostolle 1990. Alus palasi laivaston hallintaan tammikuussa 1991. Syyskuussa 1991 aluksen etukannelle asennettiin 76 millimetrin AK-176 tykkitorni ilman tulenjohtojärjestelmää.
VAV Yhtymä

Historia

VAV-konserni aloitti toimintansa vuonna 1986. Yhtiön perustamisen yhteydessä fuusioitiin lähes kaikki Vantaan kaupungin kokonaan omistamat asunnot yhden yrityksen alle helpommin hallittavaksi kokonaisuudeksi. 1990-luvun alun jälkeinen uusien asuntojen rakentaminen on rahoitettu kokonaan lainarahalla.

Tytäryhtiöt

VAV Asunnot Oy:n tytäryhtiö VAV Kiinteistöt Oy sulautui emoyhtöön vuonna 2010. VAV:n asumisoikeusasunnot omistanut tytäryhtiö VAV Asumisoikeus Oy myytiin vuonna 2011 TA-Asumisoikeus Oy:lle, minkä jälkeen VAV Asunnot Oy on keskittynyt pelkästään vuokra-asuntotoimintaan. Vuonna 2011 yhtiölle perustettiin uusi tytäryhtiö VAV Palvelukodit Oy, joka hallinnoi VAV:n palvelutaloja. Tämä siirrettiin vuonna 2015 uuden tytäryhtiön VAV Hoivakiinteistöt Oy:n alaisuuteen tytäryhtiönä.

Asuntojen määrä

Vuoden 2015 lopussa yhtilöllä oli 10 187 vuokra-asuntoa, joissa asui noin 20 000 asukasta, mikä vastaa lähes 10 prosenttia vantaalaisista. Asuntojen käyttöaste oli 99,1 prosenttia (2015). Vuokra-asunnon hakijoita yhtiöllä oli toimintavuoden lopussa jonossa noin 4 500. Vuoden 2015 aikana vuokrattavaksi vapautui vanhoja tai uusia asuntoja ynteensä 1 394 kappaletta.

Talous

VAV Asunnot Oy on voittoa tuottamaton yleishyödyllinen yhtiö. Yhtiön perimät vuokrat määräytyvät omakustannusperiaatteella. Asuntojen vuokriin sisällytetään pääomakulut, jotka muodostuvat lainojen lyhennyksistä ja koroista.
1.3.2016 lähtien keskimääräinen vuokra on yhtiöllä ollut 11,90 €/m² kuukaudessa (vaihteluväli 9,33–15,02 €/m²).
VAV Asunnot Oy:llä on suuri lainamäärä, mutta, koska lainat ovat aravan vuosimaksu- ja korkotukilainoja, korkoriski on pieni. Vuoden 2015 lopussa yhtiöllä oli pitkäaikaista lainaa 468 miljoonaa euroa. VAV:ssa vuoden 2004 jälkeen valmistuneiden asuntojen poistoajaksi on budjetoitu 40 vuotta.
Super Mario World

Kehitys ja historia

Super Nintendon 16-bittisyyden ja stereoäänten ansiosta peli on tekniseltä toteukseltaan kehittyneempi kuin aiemmat Mario-pelit. Super Mario World ei ollut peli-idealtaan yhtä suuri harppaus edellisestä Mariosta kuin aikaisempi Super Mario Bros 3, mutta se esitteli kuitenkin monia myöhemmin videopeleihin laajalti omaksuttuja ideoita, esimerkiksi vapauden pelata aikaisempia kenttiä uudelleen salareittien löytymisen toivossa. Super Mario Bros 3:ssa ensi kerran esiintynyt karttanäkymä muuttui siten, että koko pelialue kaikkine maailmoineen muodosti nyt yhden ison kartan, jolla pelaaja etenee. Super Mario World on ensimmäinen peli, joka palkitsi pelaajan kaikkien pelin salaisuuksien löytämisestä. Konseptista on sittemmin tullut hyvin suosittu. Monet pelaajat pitävät Super Mario Worldin yksinkertaisesta ja luovasta pelattavuudesta niin paljon, että sanovat sen olevan yksi kaikkien aikojen parhaista peleistä.
Super Nintendo Entertainment Systemin ominaisuuksien ansiosta peli on myös grafiikkansa puolesta edelläkävijä. Pelin objektit ja hahmot eivät ole enää pelkkiä litteitä spritejä kuten Nintendo Entertainment Systemissä, vaan niille on annettu kolmiulotteisuuden tuntua. Peli on ensimmäisiä, jotka käyttivät erilaisia varjostus- ja valaistustekniikoita. Esimerkiksi kuvassa 1 Goomban iho heijastaa ja Mario on edestä vaaleampi kuin takaa. Tästä voi päätellä, että renderöinnin valolähde on peliruudun oikeassa ylänurkassa.
Kopio Super Mario Worldista tuli aluksi jokaisen myydyn Super Nintendon mukana niin Euroopassa kuin Pohjois-Amerikassakin. Ennen kuin tästä luovuttiin, ehdittiin peliä oheismyydä niin paljon, että se on yksi maailman parhaiten myydyistä videopeleistä.
Myöhemmin Super Mario World sisällytettiin Super Mario All-Stars -kokoelmaan, joka aiemmin koostui neljän Super Mario Bros. Nintendo Entertainment System -pelin parannelluista versiosta. Peli on myös uudelleenjulkaistu osana Super Mario Advance -uudelleenjulkaisusarjaa.
Ärviäkasvit

Tuntomerkit

Ärviäkasvit ovat melko pieniä, tavallisesti yksikotisia, usein vaihtelevissa määrin ruohovartisia kasveja. Niiden aineenvaihdunta tuottaa flavoneja, ja usein niillä on oksalaattikiteitä karvamaisissa kuorikerroksen soluissa. Lehdet sijaitsevat tavallisesti vastakkaisesti tai harvemmin kierteisesti, ja ovat tavallisesti yksinkertaisia, joskus parilehdykkäisiä, sahalaitaisia tai syväliuskaisia ja pieniä. Kukinto on vihkomainen tai kukat ovat ryhmissä tai yksittäin. Kukat ovat pieniä (poikkeuksena Haloragodendron), neljälukuisia, ja niissä on kariseva teriö. Heteitä on kahdeksan, ponnet ovat palhoja paljon pidempiä. Sikiäin on kehänalainen ja vartalot ovat paksutyvisiä, luotit pensselimäisiä, toisinaan nuppimaisia. Kussakin emilehdessä on yksi fertiili siemenaihe, joka riippuu kärki-istukasta. Hedelmä on pähkinämäinen, avautumaton, ja hedelmäseinän ulkokerros (eksokarppi) on usein kuviollinen. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen, alkioripustin on imujuurinen ja sirkkalehdet ovat melko lyhyet.

Levinneisyys

Arviäkasveja tavataan kosmopoliittisesti levinneinä maapallolla, erityisesti kuitenkin Australiassa.
Eugen (Itävallan arkkiherttua)

Eugen Ferdinand Pius Bernhard Felix Maria (23. toukokuuta 1863 Seelowitzin linna, Määri – 30. joulukuuta 1954, Meran, Italia) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja sotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Eugenin vanhemmat olivat arkkiherttua Kaarle Ferdinand ja arkkiherttuatar Elisabet. Hänen isoisänsä oli Napoleonin sotien kuulu sotapäällikkö, arkkiherttua Kaarle. Eugen oli keisari Frans Joosef I:n pikkuserkku.
Eugen aloitti sotilasuransa luutnanttina Tirolin vuoristojääkärirykmentissä, josta siirtyi pian husaarirykmenttiin. Opiskeltuaan sotilasakatemiassa hänet määrättiin yleisesikunnan palvelukseen, mistä hän siirtyi everstiluutnantiksi jalkaväkirykmentti 13:en. Vuonna 1891 Eugen ylennettiin everstiksi ja nimitettiin mainitun rykmentin komentajaksi. Vuonna 1900 hän sai ylennyksen ratsuväenkenraaliksi ja hänet nimitettiin Innsbruckissa toimineen 14:n armeijakunnan komentajaksi sekä Tirolin ja Vorarlbergin alueiden ylipäälliköksi. Vuonna 1908 seurasi ylennys joukkojen yleistarkastajaksi. Sotilasuransa ohella Eugen toimi Saksalaisen ritarikunnan suurmestarina 1894–1923.
Kenraali Oskar Potiorekin johtaman Serbian sotaretken epäonnistuttua ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa Eugen nimettiin 27. joulukuuta 1914 eteläisen rintaman komentajaksi Balkanille. Yleisesikunnan päällikkö Franz Conrad von Hötzendorfin sekä saksalaisten jatkuva sekaantuminen kuitenkin rajoitti hänen toimintaansa. Toukokuussa 1915 Eugenin alaisuuteen liitettiin myös lounainen rintama, minkä jälkeen hän vastasi kaikista sotatoimista Italiaa vastaan. Samassa yhteydessä hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja 23. marraskuuta 1916 sotamarsalkaksi. Caporetton taistelun jälkeen 11. tammikuuta 1918 Italian-rintaman johto järjestettiin uudelleen, jolloin Eugen käytännössä syrjäytettiin.
Sodan jälkeen Eugen joutui pakenemaan tasavallaksi muuttuneesta Itävallasta, mutta sai luvan paluuseen vuonna 1934. Hän kuoli myöhemmin Italiassa 91-vuotiaana.
Eugenin veljiä olivat ylipäällikkönä toiminut sotamarsalkka, arkkiherttua Fredrik sekä amiraali, arkkiherttua Kaarle Stefan.