google/wiki40b huggingface dataset:
Erró

Erró (oik. Guðmundur Guðmundsson, s. 19. heinäkuuta 1932 Ólafsvík, Islanti) on islantilainen kuvataiteilija. Hänen päätyylisuuntansa on postmodernismi. Erró opiskeli kuvataidetta Norjassa ja Italiassa. Erró kuvaa tauluissaan usein sotaa ja taistelua sekä maailman eri ilmiöitä kuten öljykriisejä ja diktatuuria. Hänen piirrosjälkensä on saanut paljon vaikutteita amerikkalaisista sarjakuvista.
Mads Østberg

Ura

Østberg aloitti ralliuransa vuonna 2004. Vuonna 2006 hän debytoi rallin maailmanmestaruussarjassa Subarulla ajaen kolme kilpailua. Vuonna 2007 hän ajoi kuusi kilpailua ja saavutti ensimmäisen MM-pisteensä Suomen rallissa. Østberg voitti samana vuonna rallin Norjan-mestaruuden. Vuonna 2008 Østberg jatkoi Adapta Motorsport -tallissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 hän saavutti kauden aikana seitsemän pistettä ja ajoi parhaimmillaan kuudenneksi Portugalin rallissa. 
Vuonna 2010 Østberg saavutti uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta 18 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Kaudella 2011 Østberg saavutti ensimmäisen palkintosijoituksensa ajamalla toiseksi Ruotsin rallissa häviten vain muutamalla sekunnilla kilpailun voittaneelle Mikko Hirvoselle johtaen kilpailua vähän aikaa. Seuraavassa kilpailussa Meksikon rallissa Østberg sijoittui viidenneksi. Vuonna 2012 Østberg voitti Portugalin rallin, kun Mikko Hirvonen hylättiin hänen edeltään. Voitto oli Østbergin ensimmäinen ja ensimmäinen norjalaisvoitto sitten Petter Solbergin ja vuoden 2005 Walesin rallin. Kaudella 2013 Østberg sai paikan M-Sport-tallista, mutta tulokset jäivät vaatimattomiksi. Vuosina 2014-2015 hän ajoi Citroënin tehdastallissa. Tuloksena oli satunnaisia podiumsijoituksia ja MM-sarjan neljäs sija parhaana ei-VW-kuljettajana vuonna 2015. Citroënin pitäessä välivuoden 2016, Østberg palasi M-Sportin kuljettajaksi. Østberg ajoi M-Sportin Ford Fiestalla myös kauden 2017 sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi Katalonian rallissa.
Suomen rallissa 2018 hän oli toinen. Ott Tänakin voittaessa ja Jari-Matti Latvalan ollessa kolmas.
Johannes Stobaios

Johannes Stobaios (m.kreik. Ἰωάννης ὁ Στοβαῖος, lat. Ioannes Stobaeus) (400-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea kreikkalaisilta kirjailijoilta kokoamistaan tekstikatkelmista, joista on tullut arvokas lähde moniin muuten kadonneisiin teoksiin.

Elämä ja teokset

Stobaios oli kotoisin Stobista, pohjoisesta Makedoniasta. Hänen elämästään ei tiedetä mitään, mutta hän eli todennäköisesti 400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Koska hän ei mainitse kristittyjä, tutkijat ovat päätelleet, ettei hän todennäköisesti ollut itse kristitty. Toisaalta hänen nimensä Johannes viittaa pikemminkin kristittyyn tai ainakin kristityn kodin lapseen.
Stobaioksen kokoamat tekstikatkelmat hän oli tarkoittanut pojalleen Septimiukselle. Niitä edelsi kirje, joka selitti teoksen tarkoituksen ja antoi yhteenvedon sen sisällöstä. Tästä yhteenvedosta, joka on säilynyt Fotioksen teoksessa Bibliothēkē (Bibliotheca), käy ilmi, että Stobaios jakoi teoksensa kahteen osaan, jotka koostuivat yhteensä neljästä kirjasta. Suurimmassa osassa säilyneitä käsikirjoituksia teos on jaettu kolmeen kirjaan, joista ensimmäistä ja toista kutsutaan yleensä Fysikaalisiksi ja Moraaliksi katkelmiksi ja kolmatta nimellä Florilegium ('kukkakimppu') tai Sermones.
Teoksen johdanto-osa, joka käsitteli filosofiaa, on loppua lukuun ottamatta kadonnut. Toisesta kirjasta tunnetaan vain katkelma, ja kolmas ja neljäs kirja on sulautettu yhteen. Tämän vuoksi vaikuttaa, että säilynyt versio teoksesta on vain alkuperäisestä tehty tiivistelmä, jonka on tehnyt paljon myöhemmin joku tuntematon bysanttilainen kirjailija.
Stobaioksen teos on selvästi luonteeltaan opettava. Ensimmäinen kirja opettaa fysiikkaa — siinä laajassa muodossa, jossa kreikkalaiset käsittivät fysiikan — katkelmien avulla. Teos on usein epäluottava, koska Stobaios vaikuttaa sekoittavan keskenään varhaisten joonialaisten filosofien, sekä Platonin ja pythagoralaisten ajatuksia. Osa ensimmäisestä ja toisesta kirjasta ovat paljon velkaa peripateettiselle filosofille Aetiokselle sekä Didymos Khalkenterokselle. Osa toisesta kirjasta sekä kolmas ja neljäs kirja käsittelevät etiikkaa; kolmas hyveitä ja paheita, pareittain; neljäs yleisempiä eettisiä ja poliittisia aiheita.
Yhteensä Stobaios lainaa yli viittäsataa kirjailijaa, alkaen yleensä runoilijoista, ja edeten historioitsijoihin, puhujiin, filosofeihin ja lääkäreihin. Stobaioksen ansiosta tunnetaan monia tärkeitä katkelmia draamakirjailijoilta, erityisesti Euripideeltä. Stobaiokselta löytyy myös useita merkittäviä stoalaisuutta käsitteleviä katkelmia.
Kaprionlahti

Kaprionlahti (ven. Копо́рская губа́, Koporskaja guba, myös Копорский залив, Koporski zaliv) on Suomenlahden etelärannalla Soikkolanniemen ja Uustianniemen välissä sijaitseva lahti. Sen pituus on 12 kilometriä, leveys 26 kilometriä ja suurin syvyys 20 metriä. Rannat ovat alavia ja kivisiä, paikoin metsän peittämää hiekkaa. Kaprionlahteen laskevia jokia ovat Siestajoki, Vornaisienjoki ja Hevaanjoki.
Lahti on saanut nimensä sen eteläpuolella sijaitsevasta Kapriosta. Hevaanjoen suussa on Sosnovyi Borin kaupunki.
Sami Kuronen

Sami Kuronen  (s. 21. tammikuuta 1974 Uusikaupunki) on suomalainen radio- ja tv-juontaja. Hän toimii myös ääninäyttelijänä. Kuronen on ollut juontajana Radio Suomipop -kanavalla syksystä 2012 lähtien. Hän työskenteli sitä ennen Radio Aalto -kanavalla juontajana vuodesta 2007. Ennen siirtymistään pääkaupunkiseudulle hän oli useiden vuosien ajan Turussa Radio Auran Aallot -kanavalla juontajana. Televisiossa Kuronen on nähty muun muassa Suomen Unelmien Poikamies ja Stage -ohjelmien juontajana. Miss Suomi -finaalin Sami on juontanut vuodesta 2013 lähtien. Alkuun kolme vuotta yhdessä Kristiina Komulaisen kanssa ja keväällä 2016 parina oli Anni Hautala. Temptation Island Suomi -ohjelman juontajana Kuronen on toiminut keväästä 2015 alkaen. Syksyllä 2016 hänet nähdään Toisenlaiset Äidit -ohjelman uutena juontajana. Huhtikuussa 2004 Kuronen teki talk show -juontamisen ennätyksen juontamalla ohjelmaa yhtäjaksoisesti 50 tuntia.

Yksityiselämä

Kuronen seurusteli ja asui avoliitossa Mirkka Torikan kanssa vuosina 2013–2017. Kurosella on aiemmasta suhteestaan vuonna 2009 syntynyt tytär. Kuronen seurustellut vuodesta 2018 lähtien vuoden 2017 Miss Suomen, Michaela Söderholmin, kanssa.

Palkinnot ja huomionosoitukset

Kesällä 2016 Seiskan lukijat valitsivat Kurosen seksikkäimmäksi kesäkolliksi.
Hiekkapuhallus

Hiekkapuhallus on kovien pintojen siloittamista, muotoilua ja puhdistamista pienten kiinteiden hiukkasten ja paineilman avulla. Hiekkapuhalluksella voidaan saada lopullinen pinta, kuten ruostumattomilla teräksillä, mutta useimmiten hiekkapuhallus on pohjakäsittely ja pinnanpuhdistus ennen maalausta.
Hienoksi siivilöityä hiekkaa on käytetty hiekkapuhalluksessa sen alkuajoista 1800-luvun lopulta lähtien. Puhalluksessa hiekasta muodostuvan kvartsipölyn hengittäminen altistaa ihmisen pölykeuhkosairauksille. Nykyään hiekkapuhallus suoritetaan kuitenkin hyvin ilmastoiduissa tiloissa hengityssuojien ja muiden suojavarusteiden kanssa.
Hiekkapuhalluksessa käytetään myös muita materiaaleja, kuten lasia esimerkiksi ruostumattomalle teräkselle, metallia teräkselle ja kuivajäätä muille pinnoille. Metallien hiekkapuhalluksessa käytetään useimmiten metallijauheita, koska niitä voidaan kierrättää paremmin kuin hiekkaa. Metalliesineden puhalluskaapista jauhe kerätään talteen syklonin avulla. Lentokoneiden osia hiekkapuhalletaan joissain tapauksissa kookospähkinöiden kuorista valmistetulla aineella.
Metallien hiekkapuhalluksella on myös vaikutus pinnan metallurgiseen rakenteeseen, joka lujittuu kylmämuovautumalla. Ohuilla kappaleilla tästä on myös se vaikutus, että kappale pyrkii vääntymään käyräksi.
Hiekkapuhallus voidaan automatisoida teollisuusrobotin avulla.

Hiekkapuhallus tekstiiliteollisuudessa

Kuluneen näköiset farkut ovat nousseet muotitrendiksi. Farkut käsitellään hiekkapuhalluksella, jossa hiekka puhalletaan kovalla paineella vaatteisiin. Tämän tekstiiliteollisuuden viimeistelymenetelmän on todettu vaarantavan työntekijöiden terveyden; hiekkapöly altistaa suojaamattoman työntekijän silikoosille eli kivipölykeuhkosairaudelle. Clean Clothes -kampanja ajaa hiekkapuhalluksen lopettamista. Useat yritykset Suomessa ovat ilmoittaneet lopettavansa hiekkapuhalluksen käytön tuotannossa.
Ulf Grönholm

Ulf Grönholm (8. tammikuuta 1943 Helsinki – 26. helmikuuta 1981 Kirkkonummi) oli suomalainen ralliautoilija. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä. Rallin kaksinkertainen maailmanmestari Marcus Grönholm on Ulf Grönholmin poika.

Ralliuran alkuvuodet

Grönholm kilpaili ralliautoilun yleisessä luokassa vuodesta 1967 alkaen. Hän saavutti ensimmäiset kansallisesti merkittävät voittonsa 100-rallissa ja Teekkarirallissa vuonna 1969, Hakkapeliittarallissa vuonna 1970, 100-rallissa ja Sveitsin talvirallissa vuonna 1971 sekä 100-rallissa, Reiskan rallissa ja Ampiaisrallissa vuonna 1972. Hän ajoi Antti Aarnio-Wihurin rallitallissa ja sijoittui vuoden 1971 Tunturirallissa toiseksi edellään vain oma tallipäällikkönsä. Pohjola-rallin hän voitti ensimmäisen kerran vuonna 1973 ja uusi voittonsa vuosina 1977 ja 1980.

SM-rallit ja Jyväskylän suurajot

Rallin Suomen mestaruuden Grönholm voitti kahdesti, ja kaksi kertaa hän sijoittui SM-sarjassa toiseksi. Vuonna 1973 hän ajoi ryhmä 2:ssa Opel Asconaa ja sijoittui Timo Mäkisen takana toiseksi. Vuonna 1976 hän sijoittui ryhmä 4:ssä Tapio Rainion jälkeen toiseksi ajettuaan edelleen Opel Asconaa.
Vuonna 1977 Grönholm voitti ryhmä 4:n Suomen mestaruuden. Hänen kartanlukijanaan oli koko kauden ajan Raimo Anttonen, ja autona oli Opel Kadett. Taakse jäi tulevia maailmanmestareita: Timo Salonen sijoittui toiseksi ja Ari Vatanen kolmanneksi. Seuraavana vuonna Grönholm voitti Suomen mestaruuden ryhmä 2:ssa. Autona oli edelleen Opel Kadett. Toiseksi SM-sarjassa sijoittui Hannu Valtaharju ja kolmanneksi Henri Toivonen.
Jyväskylän suurajoissa Grönholm sijoittui kahdesti kuuden parhaan joukkoon. Vuonna 1973 hän oli kuudes kartanlukijanaan Henry Laine ja autonaan Opel Ascona. Vuonna 1979 hän sijoittui Bob Rehnströmin kanssa neljänneksi Fiat 131 Mirafiorilla.

Kuolema

Grönholm ja kartanlukija Bob Rehnström menehtyivät tehdessään Hankirallia varten viimeistelyharjoituksia keskellä yötä 26. helmikuuta 1981 Kirkkonummella. Grönholm törmäsi pysähdyksissä, valot sammutettuina olleeseen aura-autoon, jonka kuljettaja nukkui hytissä pitäen pitkän työrupeaman jälkeen taukoa. Grönholmin ajama Fiat syttyi räjähdysmäisesti tuleen, ja sekä Grönholm että Rehnström menehtyivät välittömästi. Tietä ei ollut suljettu harjoittelua varten muulta liikenteeltä.
Kot Diji

Kot Diji on asutuskeskus Sindhissä, Pakistanissa. Paikka tunnetaan parhaiten varhaisharappalaisesta pikkukaupungista ja sen yllä vuorella olevasta 1700-luvulla rakennetusta linnoituksesta.
Indus-kulttuurin syntyvaihe on nimetty Kot Dijin mukaan.

Varhainen asutus

Varhaisharappalaisen rauniokummun ala on 2.2-3.2 ha. Alussa Kot Dijissä oli Ravi-vaiheen asutusta. Äkkiä sinne levisi monivärinen Kot Diji -keramiikka. Tämä muuttui aikaa myöten asteittain harappalaiseksi.
Kot Diji I-kerrostumassa ei käytetty kuparia ja pronssia. Talot tehtiin alussa polttamattomista tiilistä kivipohjille. Joskus yläkaupungin kummun A kerrostumien 15-8 aikana rakennettiin yläkaupungin ympärysmuuri ainakin osittain. Kerrostumassa 7 ilmastyi viemäri ja tasainen alue, jossa oli tulipaikkoja. Kaupunki jakautui linnoitukseen ja alakaupunkiin. Näiden välissä oli muuri, ja yläkaupunki oli ylempänä. Mutta kaivausten mukaan niiden rakennukset eivät poikenneet toisistaan.  Yläkaupungin ala oli noin 80x80 m. Nuolenkärjet ovat Mungidak II-IV:n tyyppisiä. Kot Diji-kaudella oli ehkä varhaista Indus-kirjoitusta ruukkujen merkeissä, luultavasti jo myös vakioituja mittoja ja painoja.
Ennen varsinaista Harappan kautta sekä ylä- että alakaupunki paloivat päätellen runsaasta tuhkasta. Yläkaupungin "linnoitus" paloi kummun A kerrostumien ¤ ja 3A välissä. Luultavasti sama tulipalo poltti myös alakaupungin B-kummun kerrostumien 3A ja 3 välissä. Kot Divin monivärinen "sarvijumalan" kuvan omaava saviriikko on luultavasti alakaupungin kerrostumasta 3A, eli juuri paloe edeltävästä kerrostumasta.

Tulipaloja sattoi samoihin aikoihin myös paikoissa/kerrostumissa Gumla III,  Amri II ja Naushero ID.
Kaitajärvi (Kuhmoinen, Ouninpohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 157 metriä mpy.
Anqing

Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan yhteentoista piirikuntatason osaan: kolmeen kaupunkipiiriin (Daguan, Yingjiang ja Yixiu), piirikuntatason kaupunkiin Tongcheng ja seitsemään piirikuntaan (Huaining, Qianshan, Susong, Taihu, Wangjiang, Yuexi ja Zongyang).

Liikenne

Valtatiet 206 ja 318 kulkevat Anqingin kautta. 206 kulkee kaupungista pohjoiseen ja etelään, kun taas 318 kulkee länteen ja itään. Kaupungista on myös rautatieyhteys luoteeseen.
Leveäkuonokaimaani

Koko ja ulkonäkö

Leveäkuonokaimaani voi kasvaa kolmimetriseksi, mutta tavallisempia ovat 1,5–2 -metriset yksilöt. Ulkonäöltään leveäkuonokaimaani muistuttaa silmälasikaimaania, koska sen silmien yläosaa reunustaa korkea harjanne. Silmäkuopan yläreuna on niin ulkoneva, että näyttää kuin kaimaanilla olisi pienet sarvet. Paras tuntomerkki on hyvin leveä ja litteä kuono. Leveäkuonokaimaanit ovat sekä nuorina että vanhoina kirkasvärisiä, jolloin ne poikkeavat osittain muista kaimaaneista. Selkä ja kyljet ovat oliivinvihertävät, vatsapuoli keltainen. Pää on leveä ja jykevä. Leuoissa on 68–78 hammasta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Leveäkuonokaimaania tavataan Brasiliassa, Boliviassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Laji elää pääasiassa hitaasti virtaavissa suolattomissa vesissä, mutta se elää myös mangrovemetsissä ja soilla. Sitä on tavattu jopa rannikon läheisyyden saarilta. Ne puuttuvat kuitenkin monista vesistöistä kokonaan, ehkä sopivan ravinnon puutteen takia. Laji ei ole nykyään välittömässä vaarassa, ja sen kanta on 250 000–500 000 yksilöä. Laji lisääntyy myös vankeudessa. Leveäkuonokaimaani on kärsinyt silti salametsästyksestä ja elinalueiden katoamisesta.

Elintavat

leveäkuonokaimaani syö pääasiassa kilpikonnia ja etanoita, mutta täydentää ruokavaliotaan myös muilla pikkueläimillä. Leveäkuonokaimaaninaaraat munivat sadekaudella 20–60 munaa. Munat ovat noin 6 senttimetriä pitkiä ja noin 5 senttimetriä leveitä. Poikasia ei juuri erota muiden kaimaanien poikasista. Poikaset ääntelevät toisilleen ja kirkuvat emolleen vaaran uhatessa. Leveäkuonokaimaaneilla on aikuisenakin lukuisia vihollisia. Kaimaani voi vedessä joutua jopa 8-metrisen anakondan saaliiksi, ja maalla sen vaarana on jaguaari. Leveäkuonokaimaani puolustautuu voimakkailla leuoillaan ja pyrstön iskuilla.
Ensimmäinen pyhä sota

Ensimmäinen pyhä sota käytiin vuosina 595–585 eaa. Delfoin Amfiktyoniliiton ja Kirrhan kaupunkivaltion välillä. Sodan syttymissyynä oli kirrhalaisten tapa ryöstää ja kaltoinkohdella Delfoihin matkaavia pyhiinvaeltajia sekä Delfoin Apollonille pyhitetyn maan miehittäminen. Sota päättyi Kirrhan valtaukseen ja tuhoamiseen. Sodan päättänyt Kirrhan piiritys oli varhaisimpia dokumentoituja esimerkkejä kemiallisesta sodankäynnistä: myrkkykasveja käytettiin kaupungin juomaveden pilaamiseen.

Kirhan piiritys

Piiritystä johti Sikyonin tyranni Kleisthenes. Hän käytti kaupunkinsa voimakasta laivastoa saartaakseen Kirrhan mereltä. Samanaikaisesti Amfiktyoniliiton yhdistynyt armeija saartoi kaupungin maan puolelta. Tätä seuranneista tapahtumista on useita hieman toisistaan poikkeavia kuvauksia. Vanhin ja todennäköisesti luotettavin lähde on 400-luvulla eaa. lähinnä lääketieteestä kirjoittanut Thessalos. Hänen mukaansa hyökkääjät löysivät kaupunkiin johtavan vesiputken, kun hevosen kavio rikkoi sen. Hyökkääjät myrkyttivät kaupunkiin virtaavan veden jouluruusulla Askepioksen pappi Nebroksen neuvosta. Myrkytyksestä seurannut ripuli heikensi puolustajia ja hyökkääjät valtasivat kaupungin rynnäköllä. Kaupunki tuhottiin täysin ja asukkaat tapettiin.
Judith Scott

Judith Ann Scott (1. toukokuuta 1943 – 15. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen taiteilija, joka tuli tunnetuksi kooltaan vaihtelevista omintakeisista veistostöistään. Hän oli kuuro ja lisäksi hänellä oli Downin oireyhtymä. Hän sai huomattavaa suosiota outsider art -piireissä. 
Scott syntyi sydänvikaisena. Hän kuuroutui vakavan tulirokon seurauksena.  Scott vietti ensimmäiset seitsemän elinvuottaan kotonaan kaksossisarensa kanssa. Lapsena hänen älykkyysosamääräkseen mitattiin 30. Hän oli eristäytynyt omiin oloihinsa ja kärsi myös käytöshäiriöistä. 
Vasta 1980-luvun loppupuolella Scottin taiteellinen lahjakkuus kävi ilmi. Hän oli jo yli 40-vuotias liittyessään mukaan Creative Growth Art Centerin toimintaan Kaliforniassa. Hän kuoli 61-vuotiaana vuonna 2005.
Gillo Pontecorvo

Gilberto "Gillo" Pontecorvo (19. marraskuuta 1919 Pisa – 12. lokakuuta 2006 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten poliittisista fiktioelokuvistaan. Tunnetuimpia Pontecorvon elokuvia ovat Taistelu Algeriasta (1966), joka voitti kultaisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla, Queimada (1969) ja Kapo – keskitysleirin vartija (1960). Pontecorvo toimi Venetsian elokuvajuhlien johtajana 1992–1996.
Hänen veljensä oli ydinfyysikko Bruno Pontecorvo, joka loikkasi 1950 Suomen kautta Neuvostoliittoon.
USS Wadsworth (DD-516)

Zerstörer 3 (D172)

Siirtomiehistö koottiin Charlestoniin samalla kuin alusta valmisteltiin luovutuskuntoon. Alus luovutettiin 6. lokakuuta Saksalle ja saman tien Saksan liittotasavallan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Zerstörer 3.
Kuuden vuoden jälkeen laina-aikaa kasvatettiin ja alus oli Saksassa 1970-luvun. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivastoluettelosta 1. lokakuuta 1974, ja samana päivänä se myytiin Länsi-Saksalle. Alus oli Saksan laivastossa vuoteen 1980.
Riina Vuokko

Riina Vuokko (s. 5. syyskuuta 1975) on kirjallisuuden suomentaja, joka kääntää erityisesti kiinankielistä kirjallisuutta suoraan kiinasta.
Vuonna 2014 Vuokolle myönnettiin kirjallisuuden valtionpalkinto Mo Yanin romaanin Seitsemän elämääni suomennoksesta. Vuonna 2015 hän sai ensimmäistä kertaa myönnetyn Jarl Hellemann -palkinnon Mo Yanin Viinamaa-teoksen suomentamisesta.
Vuokko valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Itä-Aasian tutkimuksesta Helsingin yliopistosta vuonna 2001.
Kantoni

Kantonilla tarkoitetaan hallintoaluetta tai osavaltiota. Suomessa se on tunnetuin Sveitsiä koskevana ilmaisuna.

Belgian kantonit

Belgiassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.

Bosnian ja Hertsegovinan kantonit

Bosnia ja Hertsegovinan federaatio, toinen Bosnia ja Hertsegovinan valtion poliittisista entiteeteistä, jakautuu 10 kantoniin, joita ovat Una-Sanan, Posavinan, Tuzlan, Zenica-Dobojn, Bosnian-Podrinjen, Keski-Bosnian, Herzegovina-Neretvan, Länsi-Herzegovinan, Sarajevon ja Herzeg-Bosnian kantonit. Federaation kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet.

Kantonit muualla

Kantoni on hallintoalueen nimitys myös Ecuadorissa ja Nigerissä.
Ídolos Brazil

Ídolos Brazil on brasilialainen versio brittiläisestä Pop Idol -ohjelmasta. Ohjelmassa etsitään laulajiksi haluavia Brasiliasta. Ohjelmaa esittää kanava SBT.
Ídolos Brazilia on esitetty kahden tuotantokauden ajan. Ensimmäisen kauden voittaja (2006) oli Leandro Lopes ja toisen (2007) Thaeme Mariôto.
Recess: Taking the Fifth Grade

Recess: Taking the Fifth Grade on Disneyn Välitunti -animaatiosarjaan pohjautuva animaatioelokuva, jonka tuotti Walt Disney Television Animation. Se julkaistiin vuonna 2003.
Jere Dahlström

Superpesisura

Dahlström voitti Superpesiksen vuoden tulokkaan palkinnon vuonna 2001. Hän on voittanut sarjan lyöjäkuninkuuden neljästi; vuosina 2006, 2007, 2009 sekä 2012. Hän oli mukana 2004 pronssia voittaneessa Seinäjoen Maila-Jussien joukkueessa. Koskenkorvan Urheilijoissa Dahlström voitti pronssia vuonna 2007. 
Kauden 2008 jälkeen Dahlström jätti Koskenkorvan Urheilijat ja siirtyi Vimpelin Vetoon, jonka riveissä voitti pronssia vuonna 2009, kultaa 2010 ja hopeaa 2011 sekä 2012. 
Dahlström siirtyi kaudeksi 2013 takaisin Koskenkorvan Urheilijoiden riveihin.
Iiro Kuosa

Iiro Kuosa (s. 26. kesäkuuta 1991 Lohja) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa superpesiksessä Joensuun Mailaa.
Kuosan kasvattajaseura on Vihdin Pallo. Hän edusti Vihtiä Suomensarjassa kauteen 2011 asti. Seuraavan kauden aikana hän debytoi Superpesiksessä Tahkon joukkueessa. Kuosa oli jo kaudella 2011 pelannut Tahkon juniorijoukkueessa poikien Superpesistä Vihdin Suomensarjan otteluiden ohella. Kaudella 2012 Kuosa pelasi kaksi ottelua Superpesiksessä. Niissä hän jäi ilman tehopisteitä. Kaudella 2013 Kuosa pelasi Tahkossa 18 ottelua, joissa hän löi yhden ja toi yhden juoksun.
Kuosan ulkopelipaikka on etukenttä. Hän on Joensuun Mailan, Tahkon ja Vihdin Pallon lisäksi edustanut Puna-Mustia Tahkon ja PuMun yhteistyösopimuksen myötä. Kuosa valittiin vuonna 2010 Vihdin Pallon vuoden pelaajaksi. Lisäksi hän on voittanut Tahkossa A-poikien SM-pronssia vuonna 2012.
Kuosa voitti Joensuun Mailan joukkueessa Suomen-mestaruuden kaudella 2018.
Violettiseitikki

Ulkonäkö ja koko

Violettiseitikki on erittäin violetti ja sen perusteella helppo tunnistaa. Sen lakki on noin 5-12 cm leveä, kupera tai kuperanlaakea, pinnassa on hienoja suomuja. Heltat ovat harvassa, ja nuorena syvän vieloetit, vanhemmiten muuttuvat ruskeaksi. Jalka on 6-12 c pitkä, 1-2 cm paksu, nuijamainen, violetin- tai harmaansininen. Malto violettia ja tuoksuu männyltä.

Levinneisyys ja kasvupaikka

Sieni kasvaa havu- ja sekametsissä harvakseltaan koko Suomessa. Oulusta pohjoisempana sitä ei juurikaan tavata. Violettiseitikki on haavan, koivun ja kuusen mykorritsa eli juurisieni.

Käyttö

Sientä on käytetty lankojen värjäämiseen siniharmaaksi ja violetiksi. Ruokasieneksi seitikki ei kuitenkaan kelpaa.
Sarjari

Sarjari on suomalainen sarjakuvalehti, jossa julkaistaan kotimaisten piirtäjien sarjakuvia ja jota kustantaa Tampereen Sarjakuvaseura ry. Lehden pitkäaikainen päätoimittaja on Pekka A. Manninen. Vuonna 1981 ilmestymisensä aloittanutta lehteä julkaistaan 3–4 numeroa vuodessa. Lehti on mustavalkoinen, ja sen numerot käsittelevät aina jotakin tiettyä teemaa.
Pohjois-Pohjanmaan kirjoittajat

Pohjois-Pohjanmaan kirjoittajat r.y. on vuonna 1990 perustettu kirjoittajayhdistys. Yhdistyksen tarkoitus on toimia Pohjois-Pohjanmaan kirjoittajien yhdyssiteenä ja edistää kirjoittamisen harrastusta maakunnassa.  Jäsen voi olla jokainen kirjoittamista harrastava henkilö, jonka yhdistyksen johtokunta hyväksyy jäseneksi. Yhdistys järjestää kirjaesittelyitä, kirjoituskilpailuja ja koulutuksia sekä tiedottaa paikallisista ja valtakunnallisista kirjoitustapahtumista.
Vankka Vankkoja

Vankka Vankkoja (s. 1908) oli suomalainen kääntäjä. Hän toimi jatkosodan aikana päällikkövirkailijana Vapaus, Isänmaa, Aseveljeys-järjestössä, joka jatkoi välirauhan aikana toimineen Suomen Aseveljien Työjärjestön toimintaa.
Lauri Leino

Lauri Leino (21. maaliskuuta 1904 Kuusankoski – 20. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. 
Leino toimi näyttelijänä ja ohjaajana useissa teattereissa 1920-luvulta alkaen, muun muassa Joensuun kaupunginteatterissa ja Tampereen Teatterissa. Leino oli myös ansioitunut teatterinjohtaja, ja hän toimi muun muassa Hämeenlinnan kaupunginteatterin johtajana 1950- ja 1960-luvuilla. Hänelle myönnettiin merkittävä Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.
Televisiossa Leino esiintyi pääroolissa Konsta Pylkkäsenä sarjassa Havukka-ahon ajattelija (1971), joka perustui Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin. Roolista tuli Leinolle leimaa-antava, sillä hän esitti sitä myös radiokuunnelmassa Havukka-ahon ajattelija ja Tampereen Teatterissa. Leino näytteli viidessä elokuvassa, joista merkittävimpiin kuului suutari Topiaan rooli Valentin Vaalan elokuvassa Nummisuutarit (1957).
Näyttelijänä pitkään työskennellyt Leino kuoli 74-vuotiaana vuonna 1978. Vielä samana vuonna Leino nähtiin pienessä sivuroolissa ruotsalais-suomalaisessa yhteiselokuvassa Tuntematon ystävä.