google/wiki40b huggingface dataset:
Vestmannasaaret

Maantiede

Vestmannan saariryhmä on, kuten muukin Islanti, tuliperäistä aluetta. 1900-luvulla alueella on ollut kaksi suurta tulivuorenpurkausta: Eldfellin purkaus 1973, joka aiheutti saarten 5 000 hengen väestön evakuoinnin Islantiin, sekä vuoden 1963 purkaus, jonka seurauksena syntyi Surtseyn saari.
Vuosina 1998–2003 Free Willy -elokuvien tähti, miekkavalas Keiko, oli sijoitettuna saarilla sijaitsevaan sopeutusaltaaseen.

Kulttuuri

Vestmannasaaret on tunnettu jokakesäisestä Þjóðhátíð-festivaaleistaan, jotka järjestetään elokuun alussa. Tapahtuma sai alkunsa, kun saaren asukkaat eivät päässeet viettämään Islannin asutuksen tuhatvuotispäivää (Verslunarmannahelgina) Islantiin myrskyisän sään takia. Tällöin he päättivät järjestää omat juhlansa Heimaeyn saarella. Ensimmäisten seitsemänkymmenen vuoden ajan juhla oli pääasiassa perheille tarkoitettu, mutta 1900-luvulla siitä muodostui nuorison suosima festivaali.
Thaicom 6

Satelliitti

Thaicom 8 on Orbital ATK:n valmistama satelliitti, joka rakentuu yhtiön GEOStar-2.3-satelliittirungon ympärille.
Richard Johnson

Richard Johnson (30. heinäkuuta 1927 – 6. kesäkuuta 2015) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Yö kauhujen talossa (1963), Khartum (1966) ja Vaarallisempia kuin miehet (1966). 
Johnson opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa ja palveli laivastossa toisessa maailmansodassa. Hänellä oli 1960-luvulla lyhyt avioliitto näyttelijä Kim Novakin kanssa. Hän sai muista avioliitoistaan kolme lasta. 
Johnson kieltäytyi aikoinaan ensimmäisen James Bondin roolista elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962).
Trumpettikurki

Ulkonäkö ja koko

Aikuisen trumpettikurjen ruumis on valkoinen, ja sen päässä on punainen laikku. Nokka on pitkä ja tumma. Nuoret trumpettikurjet ovat väriltään kanelinruskeita. Lentäessään trumpettikurki pitää pitkän kaulansa suorassa, ja jalat seuraavat niin ikään suorina perässä. Aikuisen trumpettikurjen mustat siivenkärjet näkyvät lentäessä.
Trumpettikurki on tyypillisesti 1,26–1,6 metriä pitkä ja siipienväliltään noin 2 metriä. Aikuisen yksilön paino on noin 4,5–8,5 kiloa. Koiraat ovat naaraita kookkaampia.
Elena Gheorghe

Elena Gheorghe (s. 30. heinäkuuta 1985) on romanialainen laulaja, joka edusti Romaniaa vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa Moskovassa kappaleella ”The Balkan Girls”. Hän sijoittui kilpailun finaalissa 19:nneksi 40 pisteellä.
Sipoon uusi kirkko

Historia

Sipoon vanha kirkko alkoi käydä pieneksi seurakunnan kasvaessa 1800-luvulla. Sen pelättiin myös sortuvan, joten uutta kirkkoa alettiin suunnitella Tiilimäelle, joka oli aiemmin toiminut hautausmaana ja kirkon torppareiden laidunmaana. Suomen senaatti vahvisti uuden kirkon piirustukset 1882. Kirkkoa rakennettiin päivätöinä vuosina 1883-1885, ja se vihittiin käyttöön neljäntenä adventtina 20. joulukuuta 1885. Kirkossa ei tuolloin vielä ollut urkuja, joten vihkitilaisuuden virsiä säesti osa Uudenmaan pataljoonan soittokuntaa. 
Messukasukat, kaksi messinkikruunua ja molemmat kirkonkellot tuotiin vanhasta kirkosta. Alttaritaulukseen kirkko sai vuonna 1892 Alexandra Frosterus-Såltinin tekemän jäljennöksen tanskalaisen kirkkomaalarin K. H. Blochin taulusta Tulkaa minun tyköni. Kirkon ensimmäiset urut hankittiin vuonna 1890 Uudestakaupungista. Nykyiset urut ovat vuodelta 1951, ja ne olivat ensimmäiset uusbarokkiset urut Suomessa.
Kirkko korjattiin 50 vuotta valmistumisensa jälkeen, ja tuolloin aiemmin avoin alttariseinä muurattiin umpeen uuden lämmityshormiston peittämiseksi. Kaminoiden jäljiltä nokeentunut kirkkosali maalattiin vaaleanharmaaksi. Vuonna 2001 kirkkoon asennettiin maalämpö, ja alttariseinä voitiin palauttaa alkuperäiseen asuunsa. Kirkkosali maalattiin alkuperäisen kaltaiseksi.
Kroatian talonpoikaispuolue

Kroatian talonpoikaispuolue (kroatiaksi Hrvatska seljačka stranka, HSS) on Kroatiassa toimiva konservatiivinen puolue.
Puolueen perustivat vuonna 1904 veljekset Ante ja Stjepan Radić. Puolue kannatti Kroatialle itsehallintoa, ja se oli Kroatian alueella kannatukseltaan ylivoimainen puolue koko 1900-luvun alkupuoliskon. Vuonna 1918 perustetussa Jugoslavian kuningaskunnassa se oli lähes jatkuvassa oppositiossa, ja arvosteli vallan keskittymistä serbeille. Puolueen johtaja Stjepan Radić murhattiin vuonna 1928, ja murhan seuraukset osittain johtivat kuningas Aleksanteri I:n vuonna 1929 suorittamaa vallankaappaukseen. Radićia seurasi puolueen johtajana Vladko Maček. HSS jatkoi oppositiossa aina vuoteen 1939, jolloin Kroatialle myönnettiin itsehallinto. Puolue pääsi näin johtamaan Kroatian aluehallintoa ja se otettiin mukaan myös Jugoslavian hallitukseen. Toisen maailmansodan aikana talonpoikaispuolue hajosi ja osa kannattajista siirtyi tukemaan vastarintaliikettä. Kommunistit lakkauttivat puolueen noustuaan valtaan vuonna 1945.
Kroatian talonpoikaispuolue perustettiin uudelleen vuonna 1989. Se menestyi kohtuullisesti 1990-luvun ja 2000-luvun alun vaaleissa, mutta nykyään sillä on vain yksi edustaja Kroatian parlamentissa.
Yöllinen kauhukohtaus

Yöllinen kauhukohtaus (pavor nocturnus) eli unikauhuhäiriö on parasomninen unihäiriö, jossa henkilö herää kauhun valtaamana. Kauhukohtauksen saanut herää äkillisesti syvästä unesta yleensä henkeä haukkoen, vaikeroiden tai huutaen. Häntä on yleensä mahdotonta saada täysin hereille, ja yleensä kohtauksen jälkeen hän palaa nukkumaan heräämättä kunnolla välillä. Kohtauksia esiintyy useimmin lapsilla.
Ilmiön syytä ei tunneta.

Yleisyys

Yöllisiä kauhukohtauksia ilmenee etupäässä 4–12-vuotiailla lapsilla, mutta joskus myös aikuisilla. Lapsista 15 prosenttia kokee kohtauksen ainakin joskus. Joillakin kohtaukset ovat lähes jokaöisiä.

Kohtauksen kulku

Yöllinen kauhukohtaus ilmenee yleensä iltayöstä syvän NREM-unen aikana univaiheessa IV, viidestätoista minuutista yhteen tuntiin nukahtamisesta. Mitä kauemmin henkilö on ollut NREM-unessa, sitä enemmän hän on kauhuissaan kohtauksen aikana. Kohtaus kestää yleensä muutamasta sekunnista muutamaan minuuttiin.
Yöllisen kauhukohtauksen aikana henkilö voi nousta kiihtyneenä ylös, heilua ja metelöidä sekä kulkea ympäri huonetta. Hänen silmänsä ovat auki, mutta häntä on vaikea herättää tai rauhoittaa. Kohtauksesta kärsivän henkilön koskettaminen voi pahentaa kohtausta, eikä häntä pysty saamaan täysin hereille. Seuraavana aamuna henkilö ei yleensä muista kohtaustaan. Jos hän herää heti kohtauksensa jälkeen, hän saattaa olla hämmentynyt tai sekava.

Altistavat tekijät

Yöllisten kauhukohtausten ilmenemistä voivat lisätä stressi, väsymys, univaje, ahdistuneisuus, kuume, outo paikka ja häly. Myös migreeni, aivovammat ja apnea voivat yhdistyä tavallista suurempaan kohtausten määrään. Lähisukulaisilla on keskimääräistä enemmän kauhukohtauksia.

Hoito ja ehkäisy

Kauhukohtaukset eivät ole vaarallisia tai edellytä mitään hoitoa. Ne häviävät yleensä iän myötä. Toistuvat kohtaukset voivat häiritä unta ja aiheuttaa päiväväsymystä. Unissakävely ja huitominen voivat altistaa loukkaantumisille.
Usein toistuvia kohtauksia voidaan aikuisilla vähentää bentsodiatsepiineilla tai masennuslääkkeillä. Myös hypnoosista on ollut apua. Kohtauksia vähentävät myös säännöllinen uni–valverytmi ja iltojen rauhoittaminen. Makuuhuoneen turvallisuuteen voidaan kiinnittää huomiota toistuvissa tapauksissa.
Pyhä kauhu

Niminovelli

Tarina sijoittuu 1800-luvun Yhdysvaltoihin. Pääosassa on Jefferson "Jeff" Doman, joka on lähtenyt kuusi vuotta sitten New Jerseyn Elizabethtownista Kaliforniaan etsimään kultaa. Elizabethtowniin jäi hänen rakastettunsa Mary Matthews, jonka kanssa Doman aikoo palatessaan avioitua. Matthews on sanonut lähtevänsä etsimään Domania, jos tätä ei ala kuulua.
Doman päätyi lopulta Red Dog -nimiselle paikkakunnalle. Siellä hänen ystäviinsä kuului Barney Bree, joka oli sittemmin lähtenyt Hurdy-Gurdyn kaivosleirikylään. Kylä sijaitsee Rio San Juan Smithistä erkanevan Intiaanipuron varrella.
Kullankaivajien kylässä Bree on päätynyt haudankaivajaksi ja sittemmin kuollut. Sitä ennen hän oli haudannut paikallisen kuuluisuuden, Manuelita Murphyn. Tämä oli syntynyt San Pedron lähetysasemalla ja kuollut 47-vuotiaana. Tämä Messalinaan verrattu nainen oli saanut lisänimen "Arpinen". Hänen luonteestaan kertonee jotain se, että hänen haudallaan on muistovärssy "Se naikkonen oli itse pyhä kauhu" ja arkkuun kiinnitetyssä metallilaatassa on vainajan henkilötietojen lisäksi luonnehdinta "Helvetti on hänen kaltaisiaan täynnä". Kaivaessaan Murphyn hautaa Bree löytää kultapitoisen kvartsiesiintymän. Bree on Domanille palveluksen velkaa ja kirjoittaa tälle Red Dogiin pyytäen yhtiötoverikseen.
Doman tulee avanneeksi Breen kirjeen vasta pari vuotta sen lähettämisen jälkeen. Hän lähtee Hurdy-Gurdyn kylään, joka on tuolloin ollut autiona jo kaksi vuotta. Hän paaluttaa kaivospalstan "Arpisen" haudan ympäriltä ja alkaa avata tämän hautaa ja jatkaa työtä vielä täysikuun valossa. Hän havaitsee, että "Arpisen" arkku on laskettu syvään ja ahtaaseen hautaan ylösalaisin. Nostettuaan arkun pystyasentoon hän alkaa saada outoja tuntemuksia ja mm. pelästyy omaa varjoaan, jonka kuunvalo luo arkun pintaan. Doman ei ole itse nähnyt "Arpista", mutta kuullut tästä tarinoita. Nyt hän alkaa kuvitella, että arkkuun on haudattu hänen morsiamensa Mary. Domanin lähdettyä tämä oli nimittäin tutustunut newyorkilaiseen peluriin nimeltä Jo Seeman. Seeman oli haavoittanut Marya teräaseella kasvoihin ja joutunut Sing Singin vankilaan. Kirjeessään Domanille Mary oli kuitenkin kertonut vamman johtuvan siitä, että hän oli pudonnut hevosen selästä. Mary oli lähettänyt Domanille tuoreen valokuvansa ja arvellut, että kasvoja rumentava arpi olisi täysi syy parin eroon. Doman kokee nyt arkun vihollisekseen, lyö puukkonsa kahvalla arkun pohjaan kiinnitettyä metallilevyä ja tulee samalla hajottaneeksi koko arkun.
Muutaman kuukauden päästä Hurdy-Gurdyyn tulee San Franciscon seurapiireihin kuuluva seurue, joka on matkalla Yosemiteen. Seurue löytää Domanille kuuluneen aasin luurangon sekä avatun haudan ja siellä olevat kahden ihmisen jäänteet. Eräs nuorukainen luulee löytävänsä haudasta myös kultaa, mutta seurueessa oleva Porfer-niminen mies toteaa, että löytö on pelkkää katinkultaa. Seurueen ainoa naisjäsen, rouva Porfer, on tällä välin vetäytynyt haudan äärestä. Hän löytää Domanille kuuluneen takin riekaleita ja sen kätköistä lompakon. Lompakossa on mm. Mary Matthewsin valokuvat. Järkyttynyt rouva Porfer, entinen Mary Matthews, kuolee pahaksi onnekseen.
Spike Chunsoft

Pelit

Yhtiön on muun muassa kehittänyt ensimmäiset viisi Dragon Quest -sarjan peliä, jotka on julkaissut Enix.
Monstercat

Julkaisut

Monstercat julkaisee uuden kappaleen kolme kertaa viikossa: maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin. Monstercat julkaisee myös uuden kokoelma-albumin aina joka toinen kuukausi ja vuoden vaihteessa levy-yhtiö julkaisee Monstercat Best of -albumin, joka sisältää edellisvuoden yleisön mielestä parhaat Monstercatin julkaisemat kappaleet. Albumin kappaleet valitaan äänestyksellä Monstercatin Facebook-sivulla vähän ennen albumin julkaisua. Äänestysaika on yleensä kuukausi. Lisäksi ajoittain julkaistaan Best Of Genre -levy, joka sisältää tietyn genren suosituimmat kappaleet. Toistaiseksi Best Of Genre -levyjä on julkaistu 8. Ensimmäisestä best of -albumista lähtien jokaisesta kokoelma- tai erikoisalbumeissa lähtien niissä julkaistaan tunnin mittainen Monstercat Album Mix eli miksaus, jossa on miksattuna jokainen albumin kappale yhteen. Sen tekee yleensä Going Quantum, Ephixa, joku toinen Monstercatin artisti tai Monstercat Album Mix -kilpailun voittaja.
Sukutilakunniakirja

Sukutilakunniakirja on kunniamaininta, jonka myöntää nykyään ProAgria. Sen voi saada vähintään kaksisataa vuotta saman suvun hallussa olevan maatilan omistaja. Ruotsissa sukutilakunniakirjoja alettiin jakaa 1929 laajasti. Suomessa kirjailija Jalmari Finne ryhtyi tilauksesta laatimaan omistajaluetteloita. 22. tammikuuta 1931 Maatalousseurojen Keskusliitto otti tehtäväkseen sukutilakunniakirjojen jakamisen antaakseen julkisen tunnustuksen samaa tilaa pitkäaikaisesti hallinneille suvuille, herättääkseen kunnioitusta esivanhempien työtä kohtaan ja vahvistaakseen nykyisenkin sukupolven kiintymystä kotikontuun.
Ensimmäiset 75 sukutilakunniakirjaa annettiin Raumalla Satakunnan maanviljelysseuran maatalousnäyttelyiden yhteydessä 31. heinäkuuta 1931. Sukutilakunniakirjoja annettiin vuosittain poikkeuksena vuodet 1940-1941 ja 1943-1946. Vuoden 1952 loppuun mennessä oli annettu 2545 sukutilakunniakirjaa siten, että Hämeen lääniin 369, Kymen lääniin ja sen edeltäjään Viipurin lääniin oli annettu 333, Kuopion lääniin 192, Lapin lääniin ei ainuttakaan, Mikkelin lääniin 145, Oulun lääniin 128, Turun ja Porin lääniin 759, Vaasan lääniin 352 ja Uudenmaan lääniin 267.
Bekim Kastrati

Bekim Kastrati (s. 25. maaliskuuta 1979) on albanialainen jalkapalloilija. 186 senttimetriä pitkän Kastratin pelipaikka on hyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä saksalaista Eintracht Braunschweigin joukkuetta.
Kastrati on edustanut uransa aikana myös KF Pejeä kotimaassaan sekä Germania Geistenbeckiä, SC Wegbergiä, Borussia Freialdenhovenia, FC Wegberg-Beeckiä ja Borussia Mönchengladbachia Saksassa.
Juhani Ijäs

Juhani Timo Andrei Ijäs (s. 27. joulukuuta 1985 Imatra) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimi vuosina 2011–2015 Arabiemiraattien jääkiekkomaajoukkueen apuvalmentajana ja nousi joukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2015–2016.
Kaudella 2016–2017 Ijäs toimi Imatran Ketterän C-juniorijoukkueen apuvalmentajan ikäluokan Suomi-sarjassa ja sen ohella Aasian Talvikisoissa Thaimaan miesten ja naisten jääkiekkomaajoukkueiden päävalmentajana. Kaudella 2017–2018 hän valmensi molempia Thaimaan maajoukkueita Aasian Challenge Cupissa. Kaudella 2018–2019 Ijäs toimii myös Thaimaan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
English Heritage

English Heritage on Ison-Britannian kulttuuriministeriön hallinnoima organisaatio, jonka tehtävänä on säilyttää Englannin historiallista perintöä. Se hoitaa useita historiallisia kohteita Stonehengestä aina Jimi Hendrixin entiseen asuntoon. Tehtäviltään se muistuttaa osittain Suomen museovirastoa. Se hankkii osan tuloistaan nähtävyyksien pääsymaksuina ja rohkaisee ihmisiä "liittymään jäseniksi" eli hankkimaan kanta-asiakaskortin, jolla saa vuosimaksua vastaan etuja. Tämä toimintatapa on yleinen monille matkailukohteita ylläpitäville englantilaisille järjestöille, mutta toisin kuin esimerkiksi National Trust, joka on riippumaton säätiö, English Heritage on toistaiseksi osa valtionhallintoa, ja se saa vuosittain valtiolta noin 22 miljoonaa puntaa kokoelmansa ylläpitämiseen.
Britannian hallitus on ilmoittanut luopuvansa organisaation rahoittamisesta asteittain kevääseen 2015 mennessä.
English Heritagen projekti Images of England kokoaa kulttuuriperintöä internetiin, ja sen tavoitteena on saada kuva jokaisesta Englannin suojellusta rakennuksesta.
English Heritage vastaa sinisten muistolaattojen Blue plaque kiinnittämisestä merkittäville paikoille.
Septimus Winner

Septimus Winner (11. toukokuuta 1827 Philadelphia – 22. marraskuuta 1902 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän julkaisi musiikkia oman nimensä lisäksi muun muassa taiteilijanimellä Alice Hawthorne.

Elämä ja ura

Winner opetteli nuorena soittamaan useita instrumentteja, mukaan lukien viulua, kitaraa ja banjoa. Hänen isänsä oli viulunrakentaja ja hän sai opetusta viulunsoittoon Leopold Meigneniltä, mutta suurimmaksi osaksi hän oli muusikkona itseoppinut. Septimus ja hänen veljensä Joseph Winner perustivat musiikkikaupan Septimusin ollessa 20-vuotias. Hän opetti musiikin soittamista eri instrumenteilla ja soitti itse paikallisissa yhtyeissä kuten Musical Fund Societyssa, Cecillian Music Societyssa ja Philadelphia Brass Bandissa.
Septimus Winner kuului ensimmäisiin lauluntekijöihin, joilla oli oma musiikkikustantamo. Hän julkaisi paljon musiikkia salanimellä Alice Hawthorne. Winner valitsi salanimen äidin puolen sukulaisensa, kirjailija Nathaniel Hawthornen mukaan. Hän julkaisi musiikkia myös nimillä Percy Guyer, Apsley Street, Mark Mason sekä omalla nimellään.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Winner julkaisi laulun ”Give Us Back Our Old Commander: Little Mac, the People’s Pride”, jossa vaadittiin kenraali George B. McClellanin palauttamista Unionin armeijan komentajaksi. Pohjoisvaltioiden vastaiseksi katsotun sanoituksen takia Winner joutui lyhyeksi ajaksi vankilaan ja hänet pakotettiin hävittämään kaikki jäljellä olevat kopiot laulusta. McClellan itse käytti kappaletta presidentinvaalikampanjassaan vuonna 1864.
Winner julkaisi uransa aikana yli 200 laulua, joista suosituimpiin kuuluvat ”Listen to the Mocking Bird” (1855), ”Oh Where, Oh Where Has My Little Dog Gone” (alk. ”Der Deitcher’s Dog”, 1864) ja ”Ten Little Injuns” (1868). Hän kirjoitti musiikin oppikirjoja 23 eri instrumentille ja sävelsi populaarimusiikin lisäksi myös klassista musiikkia.
Pökkölänlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 200 metriä mpy.
Nordlandkai

Nordlandkai on yksi Lyypekin satama-alueen viidestä terminaalista. Terminaali on Lyypekin satama-alueen suurin, ja se sijaitsee Travejoen varrella ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Pinta-alaa alueella on 446 000 m². Nordlandkain satamalaituri on 1 550 metriä pitkä ja syvyyttä terminaalilla on 9,5 metriä. Nordlandkain kautta kulkee muun muassa rekkoja, perävaunuja, paperia, uusia autoja ja kontteja. Lisäksi terminaali käsittelee raskaita tavaroita. Terminaali työllistää 350 ihmistä.
Terminaalista on viikoittaista liikennettä Kotkaan, Helsinkiin, Raumalle sekä joihinkin paikkoihin Pohjois-Suomessa. Myös Tallinnaan ja Pietariin suuntautuva liikenne on kasvussa.
Sarong

Sarong (malaijia) on pitkä putkimainen tai suorakaiteen muotoinen kangas, jota käyttävät sekä naiset että miehet hamemaisena vaatekappaleena Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa, Arabian niemimaalla, Afrikan sarvessa ja monilla Tyynenmeren saarilla. Kangas on usein hyvin värikäs, ja se on joko kuosiin kudottua tai painettua. Kuviot voivat olla eläin- tai kasviaiheisia, ruutukuvioita tai ne on voitu valmistaa solmuvärjäyksellä.
Länsimaissa sarong tuli tunnetuksi 1930–1950-lukujen eksotiikalla ratsastavien elokuvien, kuten Dorothy Lamourin tähdittämän Kaksi iloista merimiestä Balissa myötä. Siitä ei koskaan tullut yleisesti käytettyä vaatekappaletta lännessä, mutta ajoittain muotisuunnittelijat tuovat sen uudelleen esiin urheilu- tai rantavaatemallistoissaan.
Johan Furuhjelm

Johan Furuhjelm (2. heinäkuuta 1762 Urjala – 21. helmikuuta 1840 Urjala) oli suomalainen kapteeni, tilanomistaja ja lasitehtailija.
Furuhjelmin vanhemmat olivat tilanomistaja, rykmentinkirjuri, asessori Enok Naucler (aateloituna vuodesta 1762 Furuhjelm, k. 1782) ja Ulrika Carlstedt. Hän pääsi mahdollisesti ylioppilaaksi Turussa 1777.
Furuhjelm oli korpraalina henkirakuunarykmentissä vuodesta 1777 ja hänestä tuli kersantti 1780, vänrikki Uudenmaan jalkaväkirykmentissä 1781 sekä luutnantti 1786. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja sen aikana Anjalan liittoon, mistä hänet tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin. Viimeksi Furuhjelm palveli kapteenina Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä 1788–1800 ja Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä 1800 eroten armeijasta samana vuonna. Hän osti vuonna 1797 Jacob Wilhelm de Pontilta Urjalassa sijaitsevan Nuutajärven kartanon ja sen mukana osuuden Nuutajärven lasitehtaasta. Furuhjelm lunasti itselleen myös veljiensä osuudet lasitehtaasta vuonna 1809. Hän oli Nuutajärven kartanon isäntänä kuolemaansa asti ja rakennutti kartanon nykyisen päärakennuksen vuonna 1822.
Johan Furuhjelm oli naimisissa 1793–1814 Ulrika Charlotta Leopoldin (k. 1814) kanssa. Heidän lapsiaan olivat valtioneuvos Otto Vilhelm Furuhjelm (1794–1871), sotatuomari, kollegiasessori Karl Emil Furuhjelm (1796–1872) ja alikapteeni Johan Fredrik Furuhjelm (1797–1820). Johan Furuhjelmin veli oli eversti Enok Furuhjelm.  Toinen veli oli Nuutajärven lasitehtaan perustajaosakas Harald Furuhjelm.
Mätäsrikko

Ulkonäkö ja koko

Nimensä mukaisesti mätäsrikko mätästää tiheästi. Kasvin varret ovat pystyjä ja 5–15 cm korkeita. Maanpinnan lähellä olevat ruusukelehdet ovat vastapuikeita, leveäruotisia, nystykarvaisia sekä 3–5-liuskaisia tai isohampaisia. Varsilehdet ovat tasasoukkia ja usein liuskattomia. Kaksineuvoinen kukka on väriltään valkoinen ja vihertäväsuoninen. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Heteitä on 10 kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen, emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Mätäsrikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa.
Mätäsrikko saattaa risteytyä samoilla kasvupaikoilla papelorikon (S. granulata) kanssa.

Levinneisyys

Mätäsrikko on tyypillinen laji Grönlannissa, Islannissa, Huippuvuorilla, Norjan ja Ruotsin vuoristoseuduilla sekä Kanadassa. Satunnaisemmin lajia tavataan lähinnä arktisella alueilla ja vuoristoseuduilla Suomesta itään läpi Venäjän Tyynellemerelle saakka, Alaskassa ja Kalliovuorten alueella. Suomessa mätäsrikon suurimmat esiintymät ovat Enontekiön Kilpisjärvellä, Utsjoella ja Kuusamossa. Lajia on tavattu paikoin myös muualla Lapissa. Etelämpänä laji on hyvin harvinainen ja sitä on tavattu vain muutamalta paikalta Savosta ja Uudellamaalta.

Elinympäristö

Mätäsrikko on kalkinsuosija. Lajia tavataan kalliohyllyillä ja kallionraoissa.
The Plague Dogs

Juoni

Rowf-niminen labradorinnoutaja ja Snitter-niminen kettuterrieri ovat koe-eläiminä eläintieteellisessä laboratoriossa luoteis-englannin järvialueella. Snitterille on tehty aivokokeita kun taas Rowf on hukutettu ja elvytetty toistuvasti. Eräänä iltana Snitter pakenee häkistään ja vapauttaa Rowfin. He tutkivat tutkimuslaitosta ja hiipivät polttouuniin josta he myöhemmin pakenevat pois tutkimuslaitoksesta. Tutkimuslaitoksen jäsenet myöhemmin jahtaavat koiria. He ystävystyvät Tod-nimisen ketun kanssa, joka avustaa heitä metsästämään lampaita kukkuloilla selviytyäkseen. Snitter toivoo saavansa uuden kodin löydettyään isännän, mutta vahingossa tappaa tämän hypättyään tämän aseeseen, joka laukeaa tämän kasvoihin. Ajan kuluessa koirat laihtuvat ja joutuvat varastamaan enemmän ruokaa selviytyäkseen. Todin avustuksella koirat huijaavat laboratorion palkkaaman aseistetun miehen putoamaan kuolemaansa ja syövät tämän ruumiin. Myöhemmin median kertomana kaikki lähtevät jahtaamaan koiria laboratorion väitettyä koirien saaneen ruttoviruksen laboratorion rotilta. Takaa-ajon aikana Tod saa surmansa metsästäjien toimesta. Hänen harhautuksensa ansiosta Rowf ja Snitter pääsevät junaan, joka vie heidät Ravenglassin rannikkokylään. Yrittäessään etsiä ruokaa kahvilasta RAF:n helikopteri havaitsee heidät ja heitä jahdataan rannikolle saakka. Aseistetun joukon lähestyessä heitä Snitter väittää nähneensä saaren ja alkaa uida sitä kohti. Rowf epäröi, mutta lähtee hänen peräänsä. Valkoinen sumu ympäröi koirat ja Snitter silminnähden luovuttaa ja hyväksyy kohtalonsa, mutta Rowf väittää näkevänsä saaren mistä Snitter puhui ja käskee hänen jatkamaan uimista. Koirat uivat sumun läpi ja heidän kohtalonsa jää avoimeksi. Lopputekstien aikana näytetään kuva saaresta jonka Snitter näki.