google/wiki40b huggingface dataset:
Finn Express 64

Suunnittelu ja valmistus

Finn Express 64:n on suunnitellut Ron Holland, ja veneet on valmistettu Fibå-Vene tehtaalla Lohjalla.

Takila

Finn Express 64:ssä on Seldénin osatakila. Kajuutan katon takareunalla on kaksi vinssiä keulapurjetta varten. Vinssejä voi myös käyttää purjeiden nostamiseen.

Purjeet

Alkuperäisiin vakiovarusteisiin kuului isopurje ja fokka, eli keulapurje. Vakiomallissa isopurjeen jaluspiste on kiinteästi keskellä istuinkaukalon lattiaa. Lisävarusteena oli tarjolla levanki eli kisko jota pitkin jaluspistettä voi siirtää.
Isopurjeessa on reivimahdollisuus, jota yleensä kannattaa käyttää kovalla tuulella. Tällöin purjehdusominaisuudet pysyvät hyvinä ilman huomattavaa vauhdin menetystä.
Mastossa on vakiona valmius spinaakkerille, mutta "spinnuvarustus" (30 m² spinaakkeri, puomi, nostimet, skuutit) kuuluvat lisävarusteisiin. Vaihtoehtoisesti veneestä saattaa löytyä genaakkeri.

Käytettävyys

Finn Express on toimiva retkivene, jossa on makuupaikat neljälle. Maston alla olevassa alumiinitolpassa on kiinni pöytälevy, jonka saa laskettua osaksi keulan nukkumatilaa. Joissain veneissä varustukseen voi kuulua keitin, sisäilmalämmitin ja kemiallinen WC.
Vaijerikaiteen ja varvaslistan ansiosta leveällä kannella on helppoa ja turvallista liikkua.

Säilytystilat

Veneen keulassa on tilava keulaluukku, johon mahtuu ankkuri köysineen, keulaköydet sekä keulatikkaat. Istuinkaukalon ja perälaudan välissä on toinen tilava ja lukittava säilytystila, jossa on tilaa polttoainesäiliölle ja muille varusteille. Veneen sisätilassa seinää kiertää hyllykkö, johon mahtuu reilusti pientä tavaraa. Lisäksi istuinkaukalon alla, pistopunkkien välissä, on reilun kokoinen tyhjä tila, jonne mahtuu purjeita tai matkatavaraa. Kaikkien patjojen alta löytyy myös säilytystilaa.

Finn Express yhdistys

Finn Express-perheeseen kuuluu neljä venemallia; FE64, FE74 / FE741, FE83 sekä FE94. Kaikkien veneiden runkopituus selviää mallinimestä.
Vuonna 1982 perustettu FE-Purjehtijat ry järjesti alkuvuosina luokkakilpailuja kaikille FE-malleille. Lisäksi yhdistys järjesti muun muassa tapaamisia eri satamissa. Yhdistys on myös julkaissut jäsenlehteä, jonka numerossa 1/1983 kerrotaan uudesta FE64-mallista sekä Ron Hollandin kommenteista ensimmäisen koepurjehduksen jälkeen. Lehti on luettavissa ilmaiseksi yhdistyksen sivuilla.
Nykyään yhdistys keskittyy enimmäkseen FE83-malliin. Heidän sivuillaan on kuitenkin edelleen maininta FE64-mallista kuten myös muista FE-malleista.

Lehtijutut

FE-Purjehtijat ry:n jäsenlehden lisäksi FE64:stä tehtiin artikkeli Vene-lehden numerossa 04/1983. Tämä artikkeli on edelleen tilattavissa Vene-lehden nettisivuilta.
Maxcy Gregg

Maxcy Gregg (1. elokuuta 1814 Columbia, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 1862) oli yhdysvaltalainen juristi, sotilas Yhdysvaltain armeijassa Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana ja konfederaation prikaatikenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. 
Greggin isoisä oli Yhdysvaltain laivaston kommodori Esek Hopkins. Gregg opiskeli Etelä-Carolinan yliopistossa. Hän harjoitti lakimiehen tointa isänsä kanssa ja oli läsnä Meksikon–Yhdysvaltain sodassa, mutta ei ilmeisesti joutunut sotatoimiin. Greggillä oli tietoa monelta opinalalta, kuten astronomiasta, ornitologiasta, kasvitieteestä ja kielistä, ja hän omisti oman observatorion.
Kun Etelä-Carolina erosi Unionista vuonna 1861, Gregg auttoi organisoimaan 1. Etelä-Carolinan vapaaehtoiset, ja palveli rykmentin ensimmäisenä everstinä. Hänestä tuli prikaatikenraali ja hän palveli A. P. Hillin keveyssä divisioonassa. Hänen prikaatillaan oli merkittävä osa Hillin hyökkäyksessä unionin linjoille Gaines’ Millin taistelussa. Gregg sai mainetta toisessa Bull Runin taistelussa, kun hänen sotilaansa torjuivat kuusi unionin hyökkäystä, ja hän palveli Robert E. Leen Marylandin taistelussa. Fredericksburgissa Greggiä ammuttiin selkään hyökkäyksessä, jossa kenraalimajuri George Meade läpäisi kevyen divisioonan linjan. Gregg kuoli kaksi päivää myöhemmin. Hänet on haudattu Elmwoodin hautausmaalle Columbiaan, Etelä-Carolinaan.
Vuoden 2003 elokuvassa Jumalan miekka Greggiä näytteli Buck Taylor.
Vääpeli Körmy – taisteluni

Juoni

Koko Suomen armeija on lomautettu, lukuun ottamatta Räyhänrannan sissikomppaniaa, jonka joku pääesikunnassa lienee unohtanut. Kansainvälisen politiikan kiemuroiden vuoksi Suomi onkin yhtäkkiä sotatilassa ja yhden ainoan komppanian voimin. Tämäkin komppania koostuu naisista, muutamasta alikersantista ja epätoivoisesti ylennystä odottelevista upseereista. Mutta onneksi vastassa on vain Ruotsi.
Niskajäykkyys

Niskajäykkyys eli meningismi on neurologisessa tutkimuksessa tavattava oire, joka johtuu aivokalvojen ärsytyksestä.

Kuvaus

Niskajäykkyys on oire, jolla tarkoitetaan niskalihasten jäykkyyttä eteenpäin, leukaa kohti rintaa taivutettaessa. Pään sivukierrot saattavat tässä tilanteessa olla normaalitkin. Oireen aiheuttaa aivokalvoihin (meningeihin) kohdistuva venytys eteentaivutuksen yhteydessä, jolloin eri syistä ärtyneet aivokalvot laukaisevat suojarefleksin, joka jäykistää niskalihakset estäen eteentaivutusta.

Aiheuttajat ja merkitys

Oireen merkitys tulee suhteuttaa tutkimuksessa havaittuihin muihin oireisiin ja yleisvointiin. Meningismiä aiheuttavat aivokalvon tulehdukset eli meningiitit, jotka voivat olla viruksen tai bakteerin aiheuttama. Tällöin tulehdusreaktio ärsyttää aivokalvoja. Toinen keskeinen meningismin syy on lukinkalvon alainen verenvuoto eli SAV, jolloin veren hajoamistuotteet toimivat ärsykkeenä. Meningismi on harvinainen SAV:n ensioire.
Niskajäykkyys on oire, jonka taustalla saattaa olla välitöntä hoitoa vaativia äkillisiä ja hengenvaarallisia sairauksia.
Teosofian avain

Teosofian avain (engl. The Key to Theosophy) on Helena Blavatskyn kirjoittama kirja, joka julkaistiin ensimmäisen kerran englanninkielisenä vuonna 1889. Kirjassa hän esittää teosofian ulkopiirteet ja selittää sen perusaatteita. Kirjan tarkoituksena on ”antaa vastaus tavallisen länsimaisen kysyjän erilaisiin vastaväitteisiin ja koettaa ilmaista outoja käsitteitä niin yksinkertaisessa muodossa ja niin selvällä kielellä kuin mahdollista.” Teosofian Avain ilmestyi ensi kerran suomeksi Pekka Ervastin kääntämänä vuonna 1906.
Kellan Lain

Ura

Lainin valmistuttua neljä NHL-seuraa osoitti häntä kohtaa kiinnostusta. Hän päättyi valitsemaan näistä Vancouver Canucksin.
Ennen Vancouveriin siirtymistä Lain pelasi sen farmijoukkue Chicago Wolvesissa. Hän pelasi Chicagossa 13 ottelua ilman pisteitä. Vaikka hän ei onnistunut pisteiden teossa, Vancouver antoi hänelle kesäkaudella kahden vuoden kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Harjoitusleirillä Lain nähtiin Canucksin neljännen hyökkäyskentällisen keskellä. Hän ei kuitenkaan päässyt Canucksin NHL-kokoonpanoon ja joutui pelaamaan sen uudessa farmijoukkueessa Utica Cometsissa. Vancouverin päävalmentaja John Tortorella kertoi Lainin pelanneen hyvän leirin, mutta sanoi, että hän tarvitsisi enemmän jääaikaa, kuin Vancouverissa oli mahdollista saada. Lain sai pelata 19 ottelua ennen ensimmäistä ammattilaistason maaliaan, joka oli Utican jatkoajan 4-3 -voittomaali Abbotsford Heatia vastaan.
Lain pelasi Uticassa 35 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja sai 11 pistettä sekä 84 rangaistusminuuttia. Tämän jälkeen hänet nostettiin joukkueesta ylös NHL:ään. Hän teki NHL-debyyttinsä 18. tammikuuta 2014 kotiottelussa Calgary Flamesia vastaan. Hän tappeli heti ottelun ensimmäisen aloituksen jälkeen Kevin Westgarthia vastaan. Hän sai tästä viiden minuutin jäähyn ja ottelurangaistuksen, joka päätti hänen debyyttinsä kahden sekunnin jälkeen. Lain asetti uuden NHL-ennätyksen oltuaan nopein tappelun aloittanut pelaaja. Edellinen ennätys oli 12 sekuntia pelin alun jälkeen, kun Montreal Canadiensin John Ferguson ja Boston Bruinsin Ted Green tappelivat keskenään 8. lokakuuta 1963. Kolme päivää myöhemmin Lain teki ensimmäisen NHL-maalinsa ensimmäisellä laukauksellaan ottelun toisessa vaihdossaan. Vancouver voitti ottelussa Edmonton Oilersin numeroin 2-1. Lain pelasi kahdeksan ottelua Vancouverissa ennen paluutaan Uticaan. Canucksin olympialaisissa pelannut keskushyökkääjä Ryan Kesler kärsi käsivammasta ja Lain nostettiin NHL:ään, jossa hän pelasi yhden ottelun ennen kuin hänet tiputettiin jälleen farmiin viisi päivää myöhemmin. 
20. marraskuuta 2014 Lain kaupattiin Canucksista Edmonton Oilersiin vaihdossa Will Actoniin.
Kissanhännät

Tuntomerkit

Kasvumuodoltaan kissanhännät ovat pensaita tai varpumaisia. Joukossa on muutama pieneksi puuksikin kasvava laji. Kukat ovat yksineuvoisia, ja kasvit ovat tavallisesti yksikotisia (hede- ja emikukat samassa yksilössä). Heteiden ponnet ovat pitkät ja taipuneet, emiön luottiliuskat sulkamaisesti haarovia.

Viljely

Kissanhäntiä viljellään koristekasveina pääasiassa niiden pitkien, ohuiden ja tiheiden emikukintojen takia. Lehdet ovat ohuita ja tavallisesti sahalaitaisia. Yhtä lajia eli kirjokissanhäntää (Acalypha wilkesiana) ja lajikeryhmää (Wilkesiana-ryhmä) pidetään koristeena kirjavien lehtiensä takia. Kissanhännät tarvitsevat valoisan kasvupaikan, tuoreen, voimakkaan mullan ja runsaasti lämpöä. Paria lajia (esim. Acalypha indica) käytetään paikallisesti rohdoskasveina.
Vasarahai

Ulkonäkö

Kalan väri vaihtelee ruskeanharmaasta tummaan oliivinvihreään; vatsapuoli on aina vaaleampi. Aikuinen yksilö voi olla neljä metriä pitkä ja painaa jopa 400 kiloa. Lajin luonteenomainen tuntomerkki on vasaramainen leveä pää. Erikoinen päänmuoto auttaa lajia ravinnonhankinnassa sen suoman laajan näkökentän ansiosta.

Lisääntyminen

Vasarahai synnyttää eläviä poikasia. Yhdessä poikueessa on 20-40 poikasta, jotka syntyessään ovat 50-61 cm pitkiä.
Tanskalais-ruotsalainen pihakoira

Ulkonäkö

Pihakoira on pienikokoinen lyhytkarvainen rotu. Karva on kovaa, lyhyttä ja sileää. Valkoinen väri on vallitseva. Yksi- tai useanvärisiä läiskiä eri yhdistelminä. Koira on pienikokoinen ja tiivis, lähes neliömäinen. Ulkomuodoltaan hitaasti kehittyvä rotu. Pää on kolmiomainen ja kooltaan suhteellisen pieni. Silmät ovat pyöreähköt tai mantelinmuotoiset. Ruusukorvat tai eteenpäin taittuneet siten, että vähintään puolet korvasta on taittunut. Häntä ei saa olla liian korkealle kiinnittynyt. Se voi olla luonnostaan pitkä, lyhyeksi typistetty tai synnynnäinen töpöhäntä. (Huom. Suomessa typistyskielto.) Typistämätön häntä ei ole asennoltaan kiertynyt eikä tiiviisti selän päällä. Säkäkorkeus uroksilla 34–37 cm, nartuilla 32–35 cm. Sallittu poikkeama on +/– 2 cm.

Luonne

Rotumääritelmän mukaan pihakoira on valpas vahtikoira, älykäs, eloisa ja seurallinen.
Rotua ei pidetä yhtä taistelunhaluisena ja nopeasti tulistuvana kuin pienpetojahtiin kehitettyjä terrierirotuja, mutta pihakoirallakin voi alkuperäisen käyttötarkoituksensa mukaisesti olla vahva metsästysvietti, joka kohdistuu jyrsijöihin ja muihin maatalon pihapiirin kutsumattomiin vieraisiin. Pihakoira saattaa myös ilmoittaa haukkumalla näkemistään tai kuulemistaan kulkijoista, vaikka kyseessä ei muuten ole kovin äänekäs rotu. 
Pihakoira on varsin energinen rotu, joten suunnitelmallinen koulutus, aktivointi tai harrastaminen koiran kanssa on suositeltavaa, jotta koiran toiminnantarve saadaan kanavoitua oikein.

Terveys

Pihakoira on yleisesti terve rotu.
Pohjavillattomana ja ohutkarvaisena koirana pihakoira saattaa tarvita vaatetusta talven pakkasilla.
Pihakoira on yksilöstä riippuen sopiva ensimmäiseksi koiraksi.

Harrastus

Pihakoiraa pidetään nykyisin enimmäkseen seurakoirana. Rotu sopii kuitenkin hyvin agilityyn, Suomessa on jo kaksi agilityvalio-pihakoiraa. Koiranäyttelyissä pihakoira kuuluu roturyhmään 2.
Se on tehokas rotan pyytäjä.

Historia

Tanskalais-ruotsalainen pihakoira on nimensä mukaisesti kotoisin Tanskasta ja Etelä-Ruotsista. Tällä pienellä koiralla oli monia tehtäviä maalaistalon pihapiirissä. Se piti pihapiirin puhtaana rotista ja muista pikkujyrsijöistä sekä ajoi ketut pois kanaloista. Se oli mukana lasten leikeissä ja aina valmis pieniin kepposiin. Pihakoirista kerrotaan tarinoita, kuinka ne ovat saattaneet lapsen kouluun, odotelleet koulun liepeillä ja kulkeneet sitten yhdessä illalla kotiin.
Laitikkalan taistelu

Taistelu

Rintama oli maaliskuun viimeisellä viikolla vakiintunut Pälkäneella niin, että punaiset olivat jääneet Mallasveden, Pinteleen, Kyllönjoen ja Ilmoilanselän eteläpuolelle. Huhtikuun 6. päivänä tapahtuneen Tampereen valtauksen jälkeen punaisten pakolaiskolonnia alkoi siirtymään Länsi-Suomesta kohti itää. 25. huhtikuuta Lempäälän suunnalta lähteneet punaiset päättivät murtautua valkoisten rintamalinjan läpi päästäkseen Hauhon kautta Lahteen johtavalle maanteille. Kiivaiden taistelujen jälkeen valkoiset joutuivat lopulta perääntymään määrältään ylivoimaisen vastustajan edessä ja punaiset pääsivät jatkamaan matkaansa kohti Hauhoa, jossa ne liittyivät Hämeenlinnasta tulleeseen tuhansien punaisten pakolaiskuormastoon. Hauhon ja Syrjäntaan taistelujen jälkeen punaiset pääsivät etenemään Lahden seudulle, jossa he lopulta jäivät saksalaisten ja valkoisten saartorenkaan sisälle.
Valkoisten puolelta Laitikkalan taisteluun osallistui yksi komppania Adolf Renvaldin komentamasta 1. Etelä-Pohjanmaan reservipataljoonasta, Johan Linsénin johtama 8. Porin rykmentin pataljoona sekä Pohjois-Hämeen suojeluskuntalaisia. Taistelussa kaatui 34 valkoista, jotka olivat pääosin Pohjanmaalta, Ylöjärveltä ja Teiskosta. Punaisten tappioista ei ole tarkkaa tietoa, esimerkiksi Suomen sotasurmat -tietokanta ei tunne yhtään Pälkäneellä 25. huhtikuuta kuollutta punaista.

Muistomerkki

Laitikkalassa kaatuneille valkoisille pystytettiin muistomerkki taistelun ensimmäisenä vuosipäivänä 25. huhtikuuta 1919. Se sijaitsee Heikkilän talon pellolla aivan nykyisen kantatie 57:n vieressä.
Mikko Bredenberg

Mikko Vilhelm Johannes Bredenberg (s. 23. huhtikuuta 1977 Tampere) on suomalainen näyttelijä.
Bredenberg on yksi Tampereella toimivan Teatteri Siperian jäsenistä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulun näyttelijätyön koulutusohjelmasta 2002 teatteritaiteen maisteriksi, minkä jälkeen hän teki useita rooleja Kuopion kaupunginteatterissa 2004–2005. Teatterin lisäksi Bredenberg on näytellyt myös tv-sarjoissa (Hovimäki, Yhteinen huone) sekä elokuvissa (Tali-Ihantala 1944). Syksyllä 2008 Jyväskylän kaupunginteatterin Veriveljet-musikaalissa Bredenbergillä oli keskeinen Eddien rooli.
Annanias Mathe

Annanias Mathe (n. 1976 – 27. joulukuuta 2016) oli pahamaineinen mosambikilainen rikollinen. Hän on ainoa, joka on onnistunut karkaamaan suuren turvaluokituksen vankilasta Pretoriassa, Etelä-Afrikassa. 
Mathe pidätettiin 51 murhasta, murhan yrityksestä, raiskauksesta ja aseellisesta ryöstöstä marraskuussa 2006. Lopulta hänet tuomittiin 67 rikoksesta yhteensä 54 vuoden vankeustuomioon, josta hän olisi joutunut minimissään istumaan 43 vuotta. 
Vankilaan jouduttuaan hän karkasi sellin ikkunan kautta äärimmäisin turvatoimin vartioidusta C-Max-rangaistuslaitoksesta voideltuaan itsensä vaseliinilla. Hänen vankilapakonsa aiheutti maanlaajuisen etsinnän ja sai paljon julkisuutta Afrikassa. Mathe vangittiin myöhemmin uudelleen ja palautettiin vankilaan. Myöhemmin on sanottu, että vaseliinijuttu oli hämäystä ja Mathe oikeasti karkasi ovesta lahjottuaan vartijansa.
Hän kuoli 40 vuoden iässä 27. joulukuuta 2016  ruuansulatusvaivojen aiheuttamiin komplikaatioihin sairaalahoidosta huolimatta.
Mário Jardel

Mário Jardel Almeida Ribeiro (s. 18. syyskuuta 1973 Fortaleza) on entinen brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.

Ura

Hän aloitti uransa Vasco da Gamassa. Kotimaassaan hän pelasi myös Grêmion paidassa. Vuonna 1996 hän siirtyi portugalilaiseen FC Portoon. Hän pelasi seurassa neljän kauden ajan ja teki 130 maalia 125 pelissä. Hän voitti Euroopan parhaan maalintekijän tittelin, Kultaisen kengän, kausilla 1998–1999 ja 2001–2002. Seuraavalla kaudellä hän oli Mestareiden liigan paras maalintekijä 10 maalillaan.
Kesällä 2000 hän siirtyi turkkilaiseen Galatasarayhyn, jossa hän pelasi vain yhden kauden. Hän teki 22 maalia Turkin liigassa sekä kuusi maalia Mestareiden liigassa. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi takaisiin Portugaliin Sporting Lissaboniin, jossa hän teki ensimmäisellä kaudellaan 42 maalia 30 pelissä.
Tämän jälkeen Jardelin ura alkoi hiipumaan. Hän on kärsinyt loukkaantumisista ja masennuksesta. Hän lähti Sportingista kesällä 2003, jonka jälkeen hän pelannut muun muassa Anconassa, Bolton Wanderersissa, Newell's Old Boysissa, Goiásissa, Beira-Marissa, Αnorthosis Famagustassa ja Newcastle Jetsissä. Kesällä 2010 Jardel siirtyi bulgarialaiseen Tšerno Moreen.
Mauritzbergin linna

Mauritzbergin linna (ruots. Mauritzbergs slott) on linna Norrköpingin kunnassa Ruotsissa. Se sijaitsee Itämereen kuuluvan Bråvikenin lahden rannalla noin 35 kilometriä Norrköpingin kaupungista itään. Linnan vanhimmat osat ovat peräisin 1500-luvulta, ja sen omisti alun perin Birger Nilsson Grip. Hänen jälkeensä linnalla on ollut lukuisia eri omistajia. Nykyään sen omistaa suomalainen Liisa Lipsanen ja hänen yhtiönsä Style Invest Oy, joka osti sen vuonna 1990. Tuolloin linna muutettiin hotelliksi sekä konferenssikeskukseksi.

Historia

Linna on alkuperäiseltä nimeltään Björsätter. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1593, kun Birger Nilsson Gripin pojan Mauritzin tytär Ebba, perittyään linnan menehtyneeltä isältään Mauritzilta, nimesi sen isänsä mukaisesti Mauritzbergin linnaksi. Mauritz Gripin peruja on myös linnan pohjoinen siipi, sillä se rakennettiin linnan jatkoksi hänen toimiessaan linnanherrana.
Linnan kivestä tehty päärakennus on rakennettu 1600-luvulla, ja sen rakennuttajana toimi Ebba Gripin tyttären Elisabethin aviomies vapaaherra Erik Sparre. Myöhemmin Sparre myi linnan kuningatar Kristiinan hoviräätälille Claude Roquettelle (aateloiduttuaan sukunimeltään Hägestjerna).
Vuonna 1719 linna sai kokea massiivisia tuhoja, kun venäläiset polttivat sen. Linna kuitenkin rakennettiin uudelleen kreivi Claes Ekebladin, Claude Hägerstjernan tyttären pojan, toimiessa rakennuttajana. Se valmistui vuonna 1725, Carl Hårlemanin suunnittelemine koristeluineen. Ulkonäöllisesti linna on pysynyt samana nykypäivään asti.
Sergei Makovski

Sergei Konstantinovitš Makovski ven. Серге́й Константинович Маковский (1877–1962) oli venäläinen runoilija ja taidekriitikko. Hän järjesti nykytaiteen näyttelyitä.

Elämäkerta

Makovskin isä oli tunnettu taidemaalari Konstantin Makovski. Nuoremmasta Makovskista tuli venäläisen taiteen uudistumisen johtohahmo, ja hän järjesti nykytaiteen näyttelyitä ja kirjoitti aikakauslehtiin visuaalisen taiteen, arkkitehtuurin ja runouden suuntauksista. Vuosina 1909–1917 hän toimitti ja julkaisi Pietarissa taidelehti Apollonia. Hän kirjoitti myös ikonien merkityksestä ja perusti 1914 aiheeseen liittyvän aikakausijulkaisun.
Bolsevikkien päästyä Venäjällä valtaan hän siirtyi maanpakoon mutta kirjoitti edelleen venäjäksi runoja ja taidetta käsitteleviä artikkeleita. Hän julkaisi 1955 venäjäksi muistelmat 'Aikalaisten muotokuvia'.
Andrea Camilleri

Andrea Calogero Camilleri (6. syyskuuta 1925 Porto Empedocle, Italia – 17. heinäkuuta 2019) oli italialainen rikoskirjailija. Hän nousi kansainväliseen maineeseen Montalbano-sarjallaan, jonka ensimmäinen osa Veden muoto ilmestyi vuonna 1994.
Camilleri oli syntyjään sisilialainen. Hänen ensimmäinen romaaninsa Il corso delle cose on vuodelta 1978, mutta menestykseen hän nousi vasta 1990-luvulla. 
Camillerille myönnettiin Nino Martoglion kansainvälinen kirjapalkinto vuonna 1998 sekä Pisan yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 2005.
Jorma Aalto (hiihtäjä)

Jorma Ilmari Aalto (s. 24. elokuuta 1957 Tampere) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Aalto sijoittui Lake Placidin 1980 talviolympialaisissa 30 kilometrin kilpailussa 26:nneksi. Hän edusti seuratasolla Kankaantaan Kisaa. Hän saavutti SM-pronssia 50 kilometrillä vuonna 1981. Vuoden 1980 SM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi 50 kilometrillä ja vuonna 1979 kuudenneksi 30 kilometrillä.
Aalto on pituudeltaan 180 cm ja siviiliammatiltaan urheilupaikkojen hoitaja. Hän sijoittui 1980 Salpausselän kisoissa 50 kilometrillä kolmanneksi. Hän voitti urallaan viisi TUL:n mestaruutta. Vuonna 1981 hän voitti kaikki kolme TUL:n henkilökohtaista matkaa.
Jorma Aallon veljen puoliso on ampumahiihdon olympiaedustaja Pirjo Aalto (o.s. Mattila).
Doghouse

Juoni

Jätkäporukka päättää lähteä viettämään lomaa syrjäiseen kylään. Porukan tarkoitus on pitää sellainen perus jätkien viikonloppu, jossa ei ole naisia mukana ja olut virtaa hanasta suoraan suuhun. Kaikki ei mene kuitenkaan aivan nappiin, kun he kylään saapuessaan saavat huomata, että jokin on pahasti vialla. Kaikki kylän asukkaat ovat kadonneet jonnekin, ja paikka näyttää muutenkin enemmän aavekaupungilta kuin mukavalta pikkukylältä. Hetken tutkittuaan ympäristöä he huomaavat, että kaikki kylän naiset ovat muuttuneet lihaa syöviksi eläviksi kuolleiksi.
Colin Bell (jalkapallovalmentaja)

Ura pelaajana

Bell aloitti pelaajauransa Leicester Cityssä 1980, mutta ei onnistunut murtautumaan seuran pelaavaan kokoonpanoon ja lähti 1982 tekemään uraa Saksaan. Bell edusti viiden vuoden ajan pientä VfL Hammia, kunnes siirtyi 1987 FSV Mainziin. Bell edusti seuraa uransa kaksi viimeistä kautta ja pääsi pelaamaan yhden kauden myös 2. Bundesliigassa. Hän lopetti uransa Mainzin pudottua takaisin Oberligaan vuonna 1989.

Ura valmentajana

Bell ei palannut pelaajavuosiensa jälkeen Englantiin, vaan on jatkanut uraansa Saksassa. Hän aloitti 1989 TuS Koblenzin päävalmentajana. Seura pelasi Bellin johdolla Verbandsliga Rheinlandissa nousten mestarina Amateurliga Südwestiin kauden 1993/94 päätteeksi. Uudella sarjatasolla seura sijoittui Bellin johdolla kolmanneksi ja toiseksi, kunnes hän jätti seuran 1996.
Koblenz-pestinsä jälkeen Bell toimi apuvalmentajana 1. FC Kölnissä, kunnes siirtyi huhtikuussa 1999 Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Bell sai potkut jo maaliskuussa 2000. Dynamo-potkujensa jälkeen Bell toimi lyhyesti SV Waldhof Mannheimin apuvalmentajana ja VfL Hammin päävalmentajana.
Tämän jälkeen Bell toimi nelisen vuotta FSV Mainzin kakkosjoukkueen päävalmentajana sekä 2005 lyhyesti Preußen Münsterin päävalmentajana. Hän palasi 2006 TuS Koblenziin ja toimi juniorivalmentajana, kunnes nousi joulukuussa 2008 Uwe Rapolderin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kauden loppuun, minkä jälkeen siirtyi Koblenzin II-joukkueen valmentajaksi.
Huhtikuussa 2011 Bell allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen naisten Bundesliigassa pelaavan SC 07 Bad Neuenahrin kanssa.  Bell luotsasi seuran parhaimmillaan Bundesliigassa kuudenneksi. Kauden 2012/13 jälkeen hän siirtyi seitsemänkertaisen Saksan naisten mestarin 1. FFC Frankfurtin päävalmentajaksi.
Dare

Muut tekijät

Yhtyeen manageroinnista on vastannut Tunenoise.
Tuottajina levyllä ovat toimineet Martin Rushent ja The Human League. Äänityksessä on avustanut Dave Allen.
Kannen valokuvat on ottanut Brian Aris ja kannen ovat suunnitelleet Philip ja  Adrian. Layoutista ja koordinoinnista on vastannut Ken A.S:ssa.
Kiitoksissa on mainittu Paul Bower, Nick Dawson, Bob Last, Tim Pearce sekä kaikki bansheet (Nils, Dave Woods, Jan).
Suomessa albumin valmistuksesta ja jakelusta on vastannut Polarvox.
Hisham ibn Abd al-Malik

Hisham ibn Abd al-Malik oli Umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 724–743 veljensä Jazid II:sen jälkeen. Hän oli yksi islamin parhaita hallitsijoita.
Hisham syntyi Damaskoksessa vuonna 691 kalifi Abd al-Malik ibn Marwanin ja Aisha Bint Hishamin poikana. Hänen hallintokautensa oli Umaijadien dynastian viimeinen loiston kausi, ja hän yritti pitää tasapainoa kilpailevien Quay- ja Kalbheimojen kesken. Hän myös suhtautui suvaitsevaisesti kristittyihin ja juutalaisiin.
Hishamia seurasi kalifina hänen veljenpoikansa Walid II (743-44).
Eau-de-vie de poire du Valais

Valmistus

Juomaa valmistetaan Lounais-Sveitsissä Valais’n kantonissa. Käytettävät päärynät ovat pelkästään Williams-lajiketta. Yksi juoman tunnettu tuotemerkki onkin Williamine. Käytettävien hedelmien ominaisuudet on tarkasti määritelty. Niiden tulee olla mm. kypsiä, virheettömiä ja läpimitaltaan vähintään 52,5 millimetriä. Ennen käymisprosessia hedelmät mäskätään. Tislauksen jälkeen juoma laimennetaan vedellä 40-prosenttiseksi. Ennen myyntiä juomaa varastoidaan vähintään puoli vuotta.