google/wiki40b huggingface dataset:
Australianbulldoggi

Ulkonäkö

Australianbulldoggi on tanakka keskikokoinen rotu, jolla on pienempi pää, pidempi kuono, pienempi rintakehä, pidemmät raajat ja leveämpi lantio kuin englanninbulldoggilla. Väritys voi olla brindle valkoisin merkein, punainen valkoisin merkein tai fawn valkoisin merkein. Sen säkäkorkeus on 40–50 cm ja paino 25–35 kg.

Yksityiskohdat

Kallo on suuri mutta suhteessa runkoon. Kuono on leveä ja suuri, lyhyt muttei niin äärimmilleen että se häiritsisi hengitystä. Siinä tulee olla yksi tai kaksi ryppyä ja purenta voi olla joko hieman ylipurenta tai tasapurenta. Silmät ovat alas asettuneet ja kaukana toisistaan. Ne voivat olla minkä väriset tahansa. Korvien pitäisi olla pienistä keskikokoisiin ja joko ruusu- tai nuppukorvat. Niska on paksu ja syvä, hieman pidempi kuin englanninbulldoggilla, jotta hengittäminen on helpompaa. Selkä on lyhyt ja suora, eturaajat kaukana toisistaan mutta silti rungon alla ja suorat. Takaraajat ovat lihaksikkaat ja käpälät pyöreät ja tiiviit. Häntä on ylös kiinnittynyt ja tyvestä paksu. Pitkä tai lyhyt kampimainen tai ruuvimainen kierrehäntä ovat hyväksyttäviä. Karvapeite on lyhyttä ja sileää.

Luonne ja käyttäytyminen

Australianbulldoggi on jalostettu yksinomaan seurakoiraksi eikä sillä ole monista muista bulldoggeista poiketen lainkaan vahti- tai tappelukoiran menneisyyttä. Se on säilyttänyt englanninbulldoggin luonteen ilman tämän terveysongelmia ja sairasta rakennetta. Laiskana koirana se on onnellinen saadessaan vain rentoutua omistajansa kanssa. Se on äärimmäisen uskollinen koira, jolla on ystävällinen, seurallinen ja rakastava luonne. Se ei itse normaalisti haasta riitaa, mutta sen tiedetään vastaavan toisen koiran hyökkäykseen. Se on edelleen yksinomaan seurakoira eikä siitä ole luonteensa puolesta vahtikoiraksi.

Alkuperä

Valikoiva jalostus aloitettiin Queenslandissa 1990-luvulla toiveena luoda koira jolla olisi englanninbulldoggin ulkonäkö ilman sen terveysongelmia, kuten hengitys- ja synnytysvaikeudet. Oli kaksi itsenäistä jalostusohjelmaa, toinen Noel ja Tina Greenin johtama JAG-linja ja toinen toowoombalaisen Pip Nobesin johtama Nobesin australianbulldoggi- eli Wingara-linja. Molemmilla on oma rekisterinsä, mutta näistä kahdesta rodun alkuperäisenä isänä pidetään Pip Nobesia. Hän loi jalostukselle perustan risteyttämällä englanninbulldoggin bokserin, bullterrierin ja bullmastiffin kanssa.
Ainoa virallinen rotujärjestö on Australian Bulldog Society (A.B.S), jonka perusti Pip Nobes. A.B.S rekisteröi vain australianbulldoggipentueisiin syntyneet koirat. Järjestö on parhaillaan tekemässä ensimmäistä 5 vuoden lukumäärälaskentaansa ja työskentelee kovasti saadakseen australianbulldoggin viralliseksi roduksi Australian kansallisessa kennelklubissa (ANKC). Noel ja Tina Green johtavat United Aussie Bulldog Association:ia (U.A.B.A) joka perustettiin vuonna 2003. Tämä rekisteri rekisteröi yhä aktiivisesti myös englanninbulldoggien ja australianbulldoggien välisiä risteytyksiä.
Mikko Juva

Henkilö

Turun yliopiston rehtorin Einar W. Juvan poika lähti isäänsä seuraten akateemiselle uralle. Juva väitteli filosofian (historian) tohtoriksi Turun yliopistosta 1950 väitöskirjalla Suomen sivistyneistö uskonnollisen vapauden murroksessa, ja teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1955 väitöskirjalla Varsinais-Suomen seurakuntaelämä puhdasoppisuuden hallitsemina vuosisatoina. Papiksi Juva vihittiin 1943, ja hän toimi sotilaspappina jatkosodassa. Toimittuaan Suomen kristillisessä ylioppilasliitossa 1944–1957 hänet valittiin isänsä jälkeen Turun yliopiston Suomen historian professoriksi. Einar ja Mikko Juva kirjoittivat yhdessä viisiosaisen Suomen kansan historian (1964–1967).
Juva työskenteli myöhemmin myös Helsingin yliopiston kirkkohistorian professorina. Hän toimi myös Helsingin yliopiston vararehtorina 1968–1971, rehtorina 1971–1973 ja kanslerina 1973–1978. Juvan vuodet Helsingin yliopiston johdossa osuivat 1960–1970-luvun opiskelijaradikalismin kuohuvimpiin vuosiin, ja hän oli yksi Suomen yliopistolaitoksen kärkihahmoja taistelussa yliopistojen hallintouudistuksesta.  
Yliopistouransa ohessa Juva toimi myös valtakunnanpolitiikassa: hänet valittiin 1965 perustetun Liberaalisen Kansanpuolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, mutta hänen kautensa kansanedustajana (1964–1966) ja puoluejohtajana (1965–1968) jäivät lyhyiksi. 
Mikko Juva oli Turun yliopiston Suomen historian professorin ja rehtorin Einar W. Juvan poika. Hänen äitinsä oli Lempi (o.s. Kaila). Vuonna 1946 Juva meni naimisiin lääketieteen lisensiaatti Riitta Eleonora Brofeldtin kanssa. Jäätyään leskeksi vuonna 1990 Juva meni naimisiin agrologi Maisu Maija-Liisa Hägglundin (ent. Laurén) kanssa vuonna 1991. Juvalla oli neljä lasta: Kersti, s. 1948, Simo, s. 1950, Elina, s. 1953 ja Katriina (Kati), s. 1958.

Arkkipiispana

Pitkään Luterilaisen maailmanliiton johtotehtävissä toiminut Juva valittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispaksi 1978. Hän ei ollut tätä aiemmin toiminut varsinaisessa papin virassa. Juva oli vapaamielinen teologi, joka pyrki aktiivisesti uudistamaan kirkon hallintoa ja otti rohkeasti kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin. Tästä syystä hän joutui eri linjoille joidenkin kirkollisten ryhmittymien kanssa. Myös arkkipiispan työmäärä oli Juvan mielestä liian suuri. Juva jäi 1982 ennenaikaiselle eläkkeelle arkkipiispan virasta. 
Juva oli tärkeä vaikuttaja myös kirkkojen välisessä ekumeenisessa liikkeessä. Hän vastasi vuonna 1963 Helsingissä pidetyn Luterilaisen maailmanliiton kokouksen järjestelyistä. Vuosina 1963–1970 Juva oli kyseisen liiton teologisen komission puheenjohtaja ja 1970–1977 maailmanliiton puheenjohtaja. 
Hänen tyttärensä Kersti Juva on ollut Setan varapuheenjohtajana. Mikko Juva  toimi eläkkeellejäämisensä jälkeen aktiivisesti mm. seksuaalivähemmistöjen oikeuksia ajavassa Yhteys-liikkeessä.
Zieven oireyhtymä

Zieven oireyhtymä on alkoholimaksasairauteen liittyvä oireisto, jonka tunnusmerkkeihin kuuluvat ikteerisyys, hyperlipidemia ja hemolyyttinen anemia. Tila on kuvattu ensimmäistä kertaa vuonna 1958. Se on nimetty kliinikko Leslie Zieven (1915–2000) mukaan. Sen yhteydessä esiintyy myös vatsakipua, ja se on tavallista yleisempi keski-ikäisillä miehillä.
Pekka Heikkinen (näyttelijä)

Pekka Heikkinen (s. 3. syyskuuta 1970 Utajärvi) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt kotimaisissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa.
Heikkinen loukkaantui moottoripyöräonnettomuudessa Tampereella vuonna 1998 ja joutui selkäydinvamman vuoksi pyörätuoliin. Heikkisen roolia Hovimäki-sarjan toisen tuotantokauden käsikirjoituksessa muutettiin hänen alaraajahalvaukselleen sopivaksi. 12-osaisessa televisiodraamassa Seitsemän Heikkinen esitti vammautumisen vuoksi uransa lopettanutta jääkiekkoilijaa.
Heikkinen on lisäksi esiintynyt Heikki Huttu-Hiltusen ohjaamassa monologissa Näillä mennään, joka sai ensi-iltansa Helsingin juhlaviikoilla 27. elokuuta 2013 Kansallisteatterissa. Näytelmä kertoo halvaantuneesta näyttelijästä ja pohjautuu Heikkisen omakohtaisiin kokemuksiin.

Palkinnot

Heikkinen palkittiin Veikko Sinisalo -palkinnolla vuonna 1998.
Ingegerd

Ingegerd tai Ingegerd Olofsdotter tunnettu myös nimillä Irina, Anna tai Pyhä Anna (1001–10.2.1050) oli Ruotsin prinsessa sekä Kiovan Venäjän suuriruhtinatar. Hän oli Ruotsin kuninkaan Olavi Sylikuninkaan ja Estrid Obotritesin tytär sekä Kiovan Venäjän ruhtinas Jaroslav I Viisaan vaimo.
Ingegerd tai Pyhä Anna sekoitetaan usein Pyhän Vladimirin äitiin. Sekaannus johtuu osittain siitä, että myös Ingegerdillä ja Jaroslavilla oli poika nimeltään Vladimir. Pyhä Vladimir oli kuitenkin Ingegerdin puolison Jaroslav I Viisaan isä, eli Ingegerd oli Pyhän Vladimirin miniä.

Elämäkerta

Ingegerd syntyi toden­näköisesti Sigtunassa, Ruotsissa. Hänen piti mennä naimisiin Norjan kuninkaan Pyhän Olavin kanssa, mutta Ruotsi ja Norja ajautuivat riitoihin, minkä vuoksi Ruotsin kuningas Olavi Sylikuningas ei enää sallinut tätä avioliittoa. Sen sijaan Ingegerdin isä rupesi järjestämään avioliittoa Novgorodin mahtavan ruhtinas Jaroslav I Viisaan kanssa. He menivät naimisiin 1019. Kiovassa hän vaihtoi nimensä ortodoksiseksi nimeksi Irina. Eymundin saagassa (Eymundar þáttr hrings) kerrotaan, että Ingegerd sai Jaroslavilta häälahjaksi Laatokanlinnan ja siihen liittyvät maat (Aldeigjuborg ok þat jarlsríki, er þar fylgði). Siitä lähtien aluetta on kutsuttu nimellä Inkeri (eli Ingegerdin maat). Aluetta hallitsemaan kutsuttiin Länsi-Götanmaan jaarli Ragnvald Ulfsson, joka oli Ingegerdin sukulainen äidin puolelta sekä Norjan kuninkaan liittolainen. Ragnvaldin jälkeen jaarliksi tuli hänen poikansa Uleb Ragnvaldsson.
Ingegerd rakennutti ensin Kiovaan Pyhän Sofian katedraalin. Hän rakennutti myös Novgorodiin Pyhän Sofian katedraalin.
Heille syntyi 6 poikaa ja 4 tytärtä. Tyttäret naitettiin Euroopan mahtaville kuninkaille. Anastasia oli Unkarin kuninkaan Andreas I:n vaimo, Elisabet Norjan kuninkaan Harald Ankaran vaimo, Anna Ranskan kuningas Henrik I:n vaimo ja Agatha oli Englannin prinssi Edvard Maanpakolaisen vaimo. Koko perhe on kuvattu erääsen Novgorodin Pyhän Sofian katedraalin freskoon.
Viimeiset vuotensa Ingegerd eli Novgorodissa nunnana.

Kuolema ja hautajaiset

Ingegerd kuoli 10.2.1050. Ingegerd haudattiin Pyhän Sofian katedraaliin Novgorodissa.

Pyhimys

Ortodoksinen kirkko julisti Ingegerdin myöhemmin pyhimykseksi. Hänelle annettiin nimi Novgorodin ja Kiovan Pyhä Anna. Syynä tähän oli se, että hän rakennutti Pyhän Sofian katedraalit Novgorodiin ja Kiovaan, sekä muut hyvät teot, jotka hän teki elämänsä aikana.
Paulin Houndtonji

Paulin Jidenu Hountondji (11. huhtikuuta 1942 Abidjan, Norsunluurannikko) on Beninissä asuva filosofi, poliitikko ja professori. Etnofilosofian kritiikin ja filosofian kriittisen, tieteellisen ymmärryksen vahvistamisen kautta Hountondji on vaikuttanut perinteisen afrikkalaisen filosofian uudelleenarviointiin, sekä filosofian, tieteen ja kehityksen välisen suhteen uuteen tarkasteluun.

Ajatuksia

Ideologia on naamioitua politiikkaa.(1993, s.193)
Universaalisuus on mahdollista vain silloin, kun keskustelukumppanit ovat vapaita tarpeesta hallita muita.(1993, s.72)
 
Tieteellinen kirjallisuus on - toisin kuin taiteellinen kirjallisuus - ehdottoman historiallista. Ainoa vakaa elementti on jatkuva viittaus kokemusalaan, jonka karakterisointi on itse osa evoluutiota.(1993, s.92)
Nicolas Lapierre

Nicolas Lapierre (s. 2. huhtikuuta 1984 Ranska) on ranskalainen autourheilija. Nykyään hän ajaa FIA World Endurance Championship ja European Le Mans Series -sarjoissa. Lapierre voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006 yhdessä Alexandre Préman kanssa.

GP2-ura

Kaudella 2005 Lapierre ajoi Arden International -tallissa Heikki Kovalaisen tallikaverina. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Ranskan GP:n lauantain kilpailussa ajama kolmas sija. Kaudella 2006 Lapierre jatkoi Ardenilla, jolloin hän saavutti yhden kakkosijan Euroopan kilpailusta ja kaksi kolmossijaa Valencian ja San Marinon kilpailuista. Monacon GP:n lähtökolarissa Lapierre loukkasi kaksi selkänikamaansa, jonka vuoksi häneltä jäi Britannian ja Ranskan kilpailut väliin. Kaudelle 2007 Lapierre siirtyi DAMSille. Lapierre voitti Bahrainin ja Belgian kilpailut.

FIA WEC -ura

Vuodesta 2012 lähtien Lapierre on kilpaillut Toyotalla FIA World Endurance Championship -kestävyysautosarjassa LMP1 -luokassa. Kaudella 2015 hän siirtyi ajamaan kyseistä sarjaa KC Motorgroup talliin. Samana vuonna hän kilpaili World Touring Car Championship -sarjassa.
Valenssisidosteoria

Valenssisidosteoria (VB-teoria) on malli, joka selittää elektronien toimintaa molekyyleissä rajoittamalla niiden sidosvuorovaikutukset diskreetteihin, toisistaan erillisiin ydinten välisiin sidoksiin. Tällöin jokainen sidos on muodostunut kahdesta elektronista kahden ytimen välille, ja sidoksia sanotaan lokalisoituneiksi. VB-teorian avulla jokaiselle sidokselle määritetään oma aaltofunktionsa, ja molekyylin aaltofunktio  määritetään yhdistämällä yksittäisten sidosten aaltofunktiot.
Toinen yleinen malli elektronien toiminnan selittämiseksi on molekyyliorbitaaliteoria eli MO-teoria. MO-teorian lähtökohta on muodostaa aaltofunktio koko molekyylille, jolloin elektronit voivat delokalisoitua koko molekyylin alueelle toisin kuin VB-teoriassa, jossa elektronit lokalisoituvat sidoksiin. VB-teoria on matemaattisesti yksinkertaisempi ja helpommin ymmärrettävissä perinteisten Lewis-rakenteiden pohjalta.
Ohimenevä aivoverenkiertohäiriö

Ohimenevä aivoverenkiertohäiriö (englanniksi "transient ischemic attack" eli TIA) on sairauskohtaus, jossa ohimenevästi jokin osa aivoista ei saa riittävästi verta. Tämä taas on seurausta jommankumman puolen päänvaltimoiden toiminnan tilapäisestä katkoksesta.
Tilanne on tyypillisesti sellainen, että siihen liittyy toisen puolen halvausoireisto ja mikäli se on oikealla myös afasia eli puhekyvyn menetys. Samalla vastakkaisen puolen kasvohermoissa esiintyy halvaus. Kasvohermot ovat aivojen kannalta samalla puolella kuin aivopuolisko, muu ruumiin hermotus eri puolella. Myös hermotunnossa on samanlaiset häiriöt kuin pysyvässä aivohalvauksessa.
Tilasta on erotettava vaikea migreenikohtaus, jossa aivoverisuonet niin ikään supistelevat, mutta kummallakin puolella.
TIA voi edeltää pysyvää aivohalvausta, joka on pyrittävä estämään erilaisin keinoin. Voidaan käyttää veren hyytymistä estäviä lääkkeitä ja joissain erityistapauksissa käytettävä verisuonikirurgiaa. Sairaus on varsin yleinen, joten jokaisen lääkärin on ehdottomasti tunnistettava se ja hoidettava vaikkapa pysyvän halvauksen tapaan ellei muuten selviä kummasta on kyse. Magneettikuvauksella voidaan nykyään selvittää, missä tukos on. Aiemmin oli tapana ottaa selkäydinnestenäyte, jossa katsottiin, sisältääkö näyte punasoluja vai ei. Verinen näyte viittasi aivoverenvuotoon.
Amphigerontia intermedia

Koko ja ulkonäkö

A. intermedia on keskikokoinen, ruskeankirjava jäytiäinen, jonka molemmilla sukupuolilla on täysin kehittyneet siivet ja etusiiven pituus vaihtelee 3,6–4,2 mm. Etusiipien siipisuonitus on suvulle tyypillinen ja siiven takareunan areola postica on selvästi viisikulmainen. Siivet ovat kirkkaat ja naaraalla on niissä muutamia tummia, reunoiltaan sumeita laikkuja. Koiraalla puuttuu laikku siipisuonten R₄₊₅ ja M välistä. Pterostigma on suuri ja tummanruskea. Erotuksena samannäköisiin lähilajeihin Amphigerontia bifasciata ja Amphigerontia contaminata etusiivissä ei ole kummallakaan sukupuolella tummaa poikkijuovaa. Takasiivet ovat läpinäkyvät ja kuviottomat. Tuntosarvet ovat naaraalla noin 2/3 etusiiven pituudesta ja koiraalla suunnilleen etusiiven pituiset. Verkkosilmät ovat verraten pienet ja keskiruumiin etuosa on selkäpuolelta kiiltävä. Takaruumis on vaaleanruskea ja poikkijuovikas, joskin kaksi takimmaista jaoketta ovat kokonaan tummat. Lajityypillisiä tuntomerkkejä on myös naaraan subgenitaalilevyssä sekä koiraan hypandriumissa, jotka sijaitsevat takaruumiin kärjen alapinnalla.

Levinneisyys

Lajia tavataan laajalti Euroopassa, mutta se puuttuu Välimeren ympäristöstä, eikä levinneisyysalueen tiedetä ulottuvan Euroopan ulkopuolelle. Pohjoismaista sitä tavataan ainoastaan Ruotsissa Öölannin ja Itä-Götanmaan alueilla sekä Suomessa, missä se on laajalle levinnyt. Suomessa havaintoja on tehty ainakin Varsinais-Suomen, Uudenmaan, Etelä-Hämeen, Etelä-Savon, Etelä-Pohjanmaan, Pohjois-Pohjanmaan sekä Kainuun alueilta.

Elinympäristö ja elintavat

Muualla Euroopassa laji elää sekä kuivissa että kosteissa ympäristöissä. Ruotsissa sitä on tavattu katajista, pensashanhikilta, kanervalta sekä suopursulta. Britteinsaarilla se on harvinainen ja lajia on tavattu erilaisilta lehti- ja havupuilta sekä ruohostosta. Suomessa laji viihtyy pääasiassa soilla ja levinneisyydeltään eteläpainotteisena soiden talouskäyttö saattaa uhata lajin menestymistä.
Andy Hall

Andy Hall on brittiläinen juristi, joka työskentelee Bangkokissa, josta hän on raportoinut vuonna 2013 Finnwatchille Thaimaassa valmistettujen Suomessa myytävien tuotteiden eettisyydestä.
Hall teki vuoden 2012 lopussa Finnwatchin tilauksesta tutkimusta ananasmehutiivistettä valmistavan Natural Fruit -yhtiön työntekijöiden oloista. Tammikuussa 2013 tutkimuksesta julkaistiin raportti. Hallia vastaan nostettiin yli seitsemän miljoonan euron korvausvaatimukset sisältävät kanteet Thaimaassa. Hän sai syyskuussa 2016 ehdollisen tuomion ja sakot yhtiön maineen loukkaamisesta ja valitti tuomiosta.
Hallin puolentoista vuoden ehdollinen tuomio ja sakkorangaistus kumottiin thaimaalaisessa vetoomustuomioistuimessa toukokuussa 2018.
Natural Fruit -yhtiö oli nostanut toisen kunnianloukkaussyytteen, joka koski Hallin Maynmarissa antamaa haastattelua. Siitä Thaimaan korkein oikeus vahvisti marraskuussa 2016 alempien tuomioistuinten vapauttavan päätöksen Hallia vastaan. Päätöksen mukaan korkeimmalla oikeudella ei ole tuomiovaltaa Myanmarissa tehdystä haastattelusta nostettuun syytteeseen. Tuomioistuimen mukaan poliisin tutkinnassa ilmeni väärinkäytöksiä.
Palacio de las Cortes

Palacio de las Cortes on palatsimainen rakennus Espanjan pääkaupungissa Madridissa, Carrera de San Jerónimo -kadun varrella. Palatsissa toimii Espanjan parlamentin alahuone eli edustajainhuone (esp. Congreso de los Diputados). Palatsi edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja sen on suunnitellut arkkitehti Narciso Pascual y Colomer (1808–1870). 
Palatsin rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1843, ja se vihittiin kuningatar Isabella II:n johdolla 31. lokakuuta vuonna 1850. Palatsin julkisivua koristaa muun muassa kuusi korinttilaista pylvästä ja kaksi pronssileijonaa, joiden suunnittelusta on vastannut Ponciano Ponzano. Palatsin pronssiset pääovet ovat puolestaan José María Sánchez Pescadorin työtä.
Vuonna 1990 palatsiin tehtiin moderni laajennusosa.
Teerasil Dangda

Teerasil Dangda (s. 6. kesäkuuta 1988 Bangkok, Thaimaa) on thaimaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa UD Almeríaa lainasopimuksella kotimaansa Muangthong Unitedista. Dangda pelaa myös Thaimaan jalkapallomaajoukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura

Dangda aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 kotimaansa Royal Thai Air Forcessa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Raj Prachaan, jossa hän oli joukkueensa paras maalintekijä yhdeksällä maalilla 18 ottelussa, ennen kuin matka jatkui maan suurseuraan Muangthong Unitediin. Siellä Dangda pelasi 15 ottelua ja teki seitsemän maalia, kunnes hän siirtyi Vietnamin liigan kautta Valioliigan suurseuraan Manchester Cityyn. Dangda ei pelannut yhden Englannin-kauden aikana yhtään peliä ja käytyään lainalla Raiffeisen Super Leaguen Grasshoppersissa Dangda palasi takaisin kotimaahansa ja Raj Prachaan. Seuraavana vuonna hän palasi Muangthong Unitediin, jossa pelatun viiden vuoden aikana Dangda nousi seuran yhdeksi tärkeimmistä pelaajista. Hän pelasi 156 ottelua ja teki 76 maalia. Kesällä 2014 Dangda siirtyi lainalle Espanjan La Ligan UD Almeríaan. Hänestä tuli ensimmäinen thaimaalainen kyseisessä sarjassa. Thaimaan jalkapallomaajoukkueessa Dangda debytoi vuonna 2007. Hän on pelannut maajoukkueessa 57 ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Dangda on 183 senttimetriä pitkä.
John Robert Gregg

John Robert Gregg (17. kesäkuuta 1867 Shantonagh, Irlanti – 23. helmikuuta 1948) oli irlantilais-yhdysvaltalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä, pikakirjoituksen opettaja ja pikakirjoituskirjojen julkaisija. Greggin järjestelmä nousi suosituksi erityisesti Yhdysvalloissa.

Elämä ja ura

John Robert Gregg syntyi vuonna 1867 Irlannissa, Monaghanin kreivikunnassa sijaitsevassa Shantonaghissa. Gregg oli jo nuorena kiinnostunut pikakirjoituksesta ja perehtyi useisiin eri järjestelmiin. Vuonna 1887 hän ryhtyi opettamaan pikakirjoitusta Liverpoolissa, käyttäen aluksi T. S. Malonen julkaisemaa järjestelmää. Keväällä 1888 hän julkaisi kuitenkin oman pikakirjoitusjärjestelmän nimeltään Light-Line Phonography.
Vuonna 1893 Gregg muutti Yhdysvaltoihin ja julkaisi järjestelmänsä myös siellä, mutta koska nimi Light-Line oli jo rekisteröity, järjestelmän nimeksi tuli ensin Gregg's Shorthand ja myöhemmin Gregg Shorthand. Gregg perusti Gregg Publishing Company -nimisen kustannusyhtiön, joka julkaisi pikakirjoituksen lisäksi muidenkin alojen kirjoja, ja hän toimi yhtiön johtajana aina kuolemaansa saakka. Gregg kuoli 80-vuotiaana vuonna 1948.
Caazapá (departementti)

Caazapá on Paraguayn departementti. Sen pinta-ala on 9 496 neliökilometriä. Vuonna 2010 asukkaita oli 151 300. Departementin pääkaupunki on myös nimeltään Caazapá.
Paikallisten uskomusten mukaan pääkaupungissa kummittelee.
Rauhan äiti

Rauhan äiti on Aulikki Oksasen kirjoittama ja Kaj Chydeniuksen säveltämä neliosainen kantaatti. Se sai ensiesityksensä 1975 Helsingin Laulufestivaalilla. Rauhan äiti on puheenvuoro liennytyksestä . Se on myös vetoomus kaiken kauniin, elävän ja luonnollisen puolesta, jota sota ja väkivalta uhkaa. Rauhan äidin kantaesityksen esittivät Kaisa Korhonen, Agit Prop –kvartetti ja KOM-teatterin yhtye johtajana Kaj Chydenius.

Televisio-ohjelma

Televisioversion ohjasivat Claes Olsson ja Erkki Pohjanheimo. Sen lähtökohtana on Korhosen, Agit Propin ja yhtyeen esitys, mutta sitä kuvitetaan voimakkaasti elokuvan keinoin. Televisioversiossa pikkupoikaa esittää 12-vuotias Jukka Koskinen. Mukana ovat myös Tuula Sid ja Petriikka Pohjanheimo.  Olsson ja Pohjanheimo kokeilevat runon, musiikin ja dokumenttielokuvan ja fiktiivisen aineiston yhdistämistä. Tärkeää osaa näyttelevät myös Markku Lehmuskallion ja Teuvo Suomisen luontokuvat sekä Dimitri Baltermanin valokuvat.  Rauhan äidin enisesitys oli Yle TV1:ssä 13.10.1977 ja se uusittiin 14.7.1978  sekä 1.5.1982 ja Yle Teemalla 24.12.2016
Scharnhorst-luokka (taisteluristeilijä)

Scharnhorst-luokka oli Saksan laivaston hyvin panssaroituja uudella tekniikalla valmistettuja taisteluristeilijöitä, jotka palvelivat toisessa maailmansodassa.
Admiral Graf Speen rakentamisen jälkeen päätettiin jatkaa panssarilaivojen rakentamista, mutta ottaen huomioon uusista Ranskan laivaston aluksista saadut kokemukset, kuten Dunkerque-luokan tehottomuus. Kolmas ja neljäs alus, jotka aluksi tunnettiin ainoastaan nimillä Panzerschiffe D ja Panzerschiffe E tulivat olemaan vanhentuneiden esidreadnoughtien Elsass ja Hessen korvaajia ottaen samalla huomioon Versaillesin rauhansopimuksen rajoitukset.
Joka tapauksessa vuosina 1932 ja 1933 suunnitelmat muotoutuivat. Suunnittelun pohjaksi otettiin amiraali Erich Raederin halu saada 15 000–18 000 tonnin alus, joka olisi aseistettu kolmella kolmiputkisella 11 tuuman tykkitornilla, mitkä hän oli itse asiassa ehdottanut jo Deutschland-luokan vaatimuksiksi. Suunnittelun toisena lähtökohtana oli Ranskan laivaston alukset ja niiden arvojen ylittäminen. Tällöin uusien alusten tuli kestää 13 tuuman tykin osuma, jolloin suojavahvuus oli vähintään 320 millimetriä. Lisäksi alusten tuli kestää ilmapommitus.
Reichsmarine tilasi 25. tammikuuta 1934 merivoimien telakalta Wilhelmshavenista panssarilaiva Hessenin korvaavan aluksen. Alukset laskettiin vesille 3. lokakuuta 1936 sekä 8. joulukuuta samana vuonna. Ensimmäinen oli tällä välin nimetty Scharnhorstiksi ja toinen Gneisenauksi.
Edvard Lehto

Abraham Edvard Lehto (6. helmikuuta 1870 Messukylä – 6. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja kauppakoulun opettaja ja johtaja.
Lehdon vanhemmat olivat työnjohtaja Abraham Lehto, entinen Wiklund ja Fredrika Reilin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1901.
Lehto oli Keski-Suomi-lehden toimittajana 1892–1894, kansakoulunopettajana Helsingissä 1896–1908, Helsingin kauppaopiston opettajana 1898–1902, Helsingin suomalaisen normaalilyseon tuntiopettajana 1902–1908 sekä Helsingin kauppiaiden kauppakoulussa opettajana 1908–1930 ja johtajana 1910–1911 ja 1912–1930. Hän oli Suomen liikemiesten yhdistyksen järjestämien liikeapulaisten iltakurssien opettajana vuodesta 1909 ja kurssien johtajana 1910–1925. Lehto oli valantehnyt tilintarkastaja vuodesta 1912. Hän oli Helsingin suomenkielisten kansakoulujen taloudenhoitajana 1921–1924 ja johtokunnan sihteerinä vuodestsa 1921. 
Lehto oli Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapainon ja Oy Uuden Suomen johtokuntien jäsenenä ja Helsingin kauppiaitten yhdistyksen sihteerinä ja rahastonhoitajana 1910–1923 sekä yhdistyksen kunniajäsenenä vuodesta 1933. 
Edvard Lehto oli naimisissa vuodesta 1896 Iida Aleksandra Tannerin kanssa.