google/wiki40b huggingface dataset:
Gunnar Takolander

Gunnar Alexander Takolander (14. maaliskuuta 1880 Kirkkonummi – 16. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen lisensiaatti, pankinjohtaja ja kansanedustaja. 
Takolanderin vanhemmat olivat kruununnimismies Alexander Magnus Takolander ja Hulda Olivia Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Läroverket för gossar och flickor) ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1903, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1908 sekä lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Takolander sai varatuomarin arvon 1911. 
Takolander oli tilanomistajana Kirkkonummella 1903–1921 ja asianajajana Helsingissä 1908–1913 omistaen asianajotoimisto Gunnar Takolanderin vuosina 1910–1913. Hän oli myös Åland-lehden toimittajana 1904–1905 ja Viborgs Nyheter-lehden päätoimittajana 1905. Takolander oli sitten pankkialalla toimien Landtmannabankenin johtokunnan jäsenenä 1913–1920, Unionpankin varatoimitusjohtajana Helsingissä 1921–1924 ja Unionpankin notariaattiosaston johtajana vuodesta 1922 alkaen. Hän oli Unionpankin johtokunnan jäsen 1924–1930 ja Helsingin Osakepankin johtokunnan jäsen 1931–1944. Takolander toimi Porkkalan liiton asiamiehenä 1944–1951 ja Svenska tidnings- och förlags Ab:n toimitusjohtajana 1944–1951. Hänellä oli uudelleen oma lakiasiaintoimisto 1948–1951.
Takolander oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajatoimesta sairauden takia 11. huhtikuuta 1917 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ruotsalaisten Alexander Gadolin. Takolander oli Siirtoväen neuvottelukunnan ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen jäsen ja hän toimi Föreningen 1880 års män -yhdistyksen puheenjohtajana. 
Gunnar Takolander oli naimisissa 1905–1926 opettaja Ester Amanda Maria Åkerlundin (k. 1926) ja 1927–1942 Elisabeth Marie Constance Mechelinin (k. 1942) kanssa.
Alarik Böök

Alexander Alarik Böök (23. heinäkuuta 1860 Padasjoki – 6. heinäkuuta 1936) oli suomalainen näyttelijä, piirustuksenopettaja ja taidemaalari.
Böökin vanhemmat olivat Padasjoella Alhon kartanon omistanut kuvernementin sihteeri, nimismies Thure Wilhelm Böök (1815–1871) ja Carolina Forssell (1825–1898). Hänen veljiänsä olivat näyttelijä Bruno Böök ja Hämeenlinnassa asunut opettaja, museomies ja kirjailija Albert Theodor Böök.
Böök opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuodesta 1877 ja lisäksi piirustuksenopettajatutkintoa varten Pariisissa Léon Bonnatin johdolla. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1892 ja 1907 välillä. Böök toimi näyttelijänä 1884–1903. Böökin maalauksissa oli vaikutteita impressionismista erityisesti sen jälkeen kun hän teki vuonna 1889 stipendiaattimatkan Pariisiin.
Poddorje

Maantiede ja asutus

Poddorjen kunnan pinta-ala on 1124,5 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Staraja Russan piirin Ivanovskojen ja Novoselskin kuntiin, idässä Poddorjen piirin Selejevon kuntaan, etelässä Holmin piirin Krasnyi Borin kuntaan sekä Pihkovan alueeseen ja lännessä Poddorjen piirin Belebjolkan kuntaan. Pinta-alasta 87,1 % on metsää ja 7,4 % maatalousmaata.
Suurimmat joet ovat Redja sekä Polistin sivujoki Porusja. Seudulla sijaitsee Rdeiskoje- ja Polistojärviä ympäröivä suoalue, joka muodostaa yhteensä 369,22 neliökilometrin laajuisen Rdeiskin luonnonpuiston. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 46 kylää: Andronovo, Borisogleb, Burakovo, Dobrantsevo, Dubovaja, Filistovo, Gorodok, Goruška, Grinevo, Grivy, Gusevo, Jablonovo, Jamno, Jelno, Jeremkino, Jurjevo, Kremno, Kulakovo, Lisitškino, Lopastino, Luskarevo, Maslovskoje, Mihailovo, Mintsevo, Mostištše, Nivki, Odintsovo, Ozerki, Peski, Petuhino, Poltoranovo, Pustoška, Rutšji, Rjabkovo, Sokolje, Sosnovo, Trofimovo, Trupehino, Tugino, Usadba, Ustje, Vekšino, Veštšanka, Vitševitsy, Vlasovo, Zapolje, Zelenkovo ja Žemtšugovo. Poddorjen ohella toinen suurempi asutuskeskus on yli 400 asukkaan Maslovskoje. Yhdeksässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Liikenne, talous ja palvelut

Poddorjen kautta kulkee Šimskin, Staraja Russan, Holmin, Loknjan, Velikije Lukin ja Nevelin välinen maantie R51. Kylästä on linja-autoyhteydet Holmiin, Staraja Russaan, Novgorodiin ja Pietariin. Myös kunnan sisällä on linja-autoliikennettä.
Työvoimasta 28 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat tukku- ja vähittäiskauppa (17,1 %) sekä valtionhallinto (15,7 %). Kunnan alueella toimii kaksi maitotilaa, meijeri sekä metsäteollisuuslaitoksia.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, musiikkikoulu, piirin kulttuuritalo, keskuskirjasto, piirisairaala, yleinen sauna, apteekki, posti, säästöpankki, poliisiasema ja palokunta.

Nähtävyydet

Kunnan alueella on useita muinaisia hautapaikkoja sekä toisen maailmansodan muistomerkkejä. Poddorjen kylässä toimii kotiseutumuseo.
National Amusements

National Amusements on yhdysvaltalainen viihdeteollisuusyritys, joka omistaa muun muassa noin 1 500 elokuvanäyttämöä 12 Yhdysvaltain osavaltiossa, Argentiinassa, Brasiliassa, Chilessä, Venäjällä ja Isossa-Britanniassa. Yrityksen alkuperäinen nimi oli Northeast Theatre Corporation, ja sen perusti Michael Redstone vuonna 1936. Yhtiön kotipaikka on Massachusettsin osavaltiossa sijaitseva Dedham.
National Amusementsin pääomistaja on Michael Redstonen poika Sumner Redstone, joka omistaa yhtiöstä 80 prosenttia. Loput 20 prosenttia omistaa Sumner Redstonen tytär Shari Redstone.
National Amusements on CBS Corporationin ja Viacomin pääomistaja.
FOGBANK

FOGBANK on Yhdysvaltojen asevoimien koodinimi salaiselle moderneissa ydinaseissa, kuten W76, W78 ja W80 ydintaistelukärjissä käytettävälle materiaalille.
Kaikki FOGBANK:in liittyvä materiaali on salaista. Entisen Oak Ridge National Laboratoryn esimiehen Dennis Ruddyn sanoin, "Materiaali itsessään on salaista. Sen koostumus on salainen. Sen käyttö ydinaseissa on salainen, ja sen valmistusprosessi on salainen." Yhdysvaltain energiaministeriön ydinaseturvallisuuden osaston dokumentit kutsuvat sitä materiaaliksi jota "käytetään ydinaseissa ja ydinräjähteissä" yhdessä litiumhydridin (LiH) ja litiumdeuteridin (LiD), berylliumin (Be), uraanihydridin (UH₃), ja plutoniumhydridin kanssa. Ulkopuoliset ydinaseasiantuntijat arvelevat että FOGBANK on aerogeeli, joka toimii ns. "välitilan" materiaalina vetypommissa, eli aineena josta on tarkoitus tulla superkuumaa plasmaa kun aseen fissio-osa räjähtää, ja tämän plasman sitten aloittaen fuusio-vaiheen ydinräjähdyksen.
Ainetta valmistettiin Oak Ridgessä, Tennesseessä vuodesta 1975 aina 1989 saakka, kun viimeinen erä W-76 ydinkärkiä valmistettiin. Valmistuslaitos suljettiin ja purettiin 1993. Jäljelle jätettiin vain pieni koetehdas, jota on käytetty tuottamaan pieniä eriä FOGBANKia testaustarkoituksiin.
Tuotantoa on tämän jälkeen yritetty ajaa takaisin ylös. Tässä oli hyvin suuria vaikeuksia ja seuraavan kerran ikääntyvien ydinaseiden päivittämiseen tarvittavaa FOGBANK:ia saatiin vasta 2008, ja projektin kokonaiskustannukset olivat yli 90 miljoonaa dollaria.
Aineen tuotantoprosessista tiedetään sen verran, että siinä käytetään liuottimena tulenarkaa ja terveydelle haitallista asetonitriilia, joka aiheutti useita evakuointeja tuotantolaitoksessa.
Kromyylikloridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kromyylikloridi on tummanpunaista nestettä. Se liukenee orgaanisiin liuottimiin, mutta reagoi veden kanssa muodostaen kromihappoa ja suolahappoa. Auringon valo hajottaa yhdisteen kromidioksidiksi ja muiksi kromin oksideiksi. Kromyylikloridi on hyvin vahva hapetin ja helposti pelkistyvät yhdisteet voivat reagoida sen kansa hyvinkin voimakkaasti.

Myrkyllisyys

Kromyylikloridi on myrkyllinen ja ärsyttävä yhdiste. Se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä joutuessaan kosketuksiin niiden kanssa. Se voi aiheuttaa myös syövytysvammoja. Muiden kuudenarvoisten kromiyhdisteiden tavoin kromyylikloridi on todennäköisesti karsinogeeninen.
Kirovin piiri

Kirovin piiri (ven. Кировский район, Kirovski raion) on hallintopiiri Pietarin kaupungissa Venäjällä. Se sijaitsee  kaupungin ydinkeskustan eteläpuolella Suomenlahden pohjukassa. Piirissä on satama- ja teollisuusalueita ja noin 320 000 asukasta. Pietarin suursataman toiminnot hallitsevat merkittävää osaa piirin alueesta.
Diego Perotti

Ura

Perotti liittyi Sevillaan kesällä 2007 Deportivo Morónista. Hän joutui kuitenkin pelaamaan ensimmäisen kautensa Sevillan reservijoukkueessa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Kauden 2008–2009 alussa hän pelasi edelleen reservijoukkueessa. 15. helmikuuta 2009 hän debytoi Sevillan edustusjoukkueessa ottelussa Espanyolia vastaan, joka päättyi Sevillan 2–0-voittoon. 23. toukokuuta 2009 Perotti teki ensimmäisen maalinsa pääsarjassa Deportivoa vastaan. Sevilla sijoittui kauden päätteksi sarjan kolmanneksi, joka oikeutti pääsyn kauden 2009–2010 Mestarien liigaan.
Palamedes

Palamedes (m.kreik. Παλαμήδης) oli kreikkalaisessa mytologiassa Euboian kuninkaan Nauplioksen poika, jonka äidiksi mainitaan joko Klymene, Hesione tai Filyra. Hänen ansiokseen luetaan laskutaidon, valuutan, painomittojen, nopan, shakin edeltäjän pessoin, kiekonheiton, majakoiden, sotilasarvojen ja neljän uuden kirjaimen lisääminen kreikkalaisiin aakkosiin. Palamedes tuomittiin juonittelujen tuloksena petturina kuolemaan Troijan sodan aikana.
Yleisimmän syyn mukaan Palamedeen kohtaloon oli syynä hänen ajautumisensa Odysseuksen vihan kohteeksi. Troijan sodan sytyttyä Palamedes saapui Odysseuksen luokse muistuttamaan tätä valasta, jonka tämä oli antanut Helenan kilpakosinnan aikana. Odysseus ei kuitenkaan ollut halukas osallistumaan sotaan, vaan esitti mielenvikaista kyntäen peltoaan härän ja hevosen vetämällä auralla. Palamedes kuitenkin näki tämän esityksen läpi, ja sieppasi Telemakhoksen, Odysseuksen pojan, ja asetti tämän auran eteen – tai joidenkin muunnelmien mukaan uhkasi surmata tämän miekallaan, jolloin Odysseuksen oli pakko lopettaa teeskentelynsä ja suostua osallistumaan sotaretkeen. Toisen version mukaan hän ajautui julkiseen sanaharkkaan Odysseuksen kanssa taivaankappaleiden ennusmerkeistä, jolloin Odysseus raivostui Palamedeelle tämän Ithakaa koskevista kommenteistaan.
Palamedeen kuolemasta on myös useita eri muunnelmia. Joskus Odysseuksen on väitetty juonineen Palamedesta vastaan Agamemnonin ja joskus Diomedeen kanssa, mutta useimmiten Odysseus yksin on mainittu syylliseksi. Odysseus järjesti kirjeen, jonka Priamos olisi lähettänyt Palamedeelle, ja lisäksi hautasi pussillisen kultaa Palamedeen telttaan. Agamemnoksen löydettyä leiriin jätetyn kirjeen kulta kaivettiin maasta ylös, ja Agamemnon antoi Palamedeen kivitettäväksi. Kivityksessäkin hän osoitti urheutta pitämällä päänsä pystyssä ja ilmoittamalla säälivänsä totuutta, joka oli kuollut jo ennen häntä.
Yhdessä versioissa Odysseus ja Diomedes väittivät Palamedeelle löytäneensä aarteen kaivosta, ja kun tämä suostui pahaa-aavistamattomana laskeutumaan kaivoon, nämä kivittivät hänet kaivon pohjalle kuoliaaksi. Toisessa muunnelmassa heidän väitetään tehneen surmatyönsä hukuttamalla Palamedeen tämän ollessa kalastamassa. Toisaalta hänen kerrotaan olleen suuri sankari sodassa, ja saaneen surmansa Pariin niskaan ampumasta nuolesta. Agamemnon järjesti hänelle suuret hautajaiset.
Palamedeen isä, Nauplios, kosti poikansa epäoikeudenmukaisena pitämänsä kohtalon kreikkalaisille monin tavoin. Hänen kerrotaan saaneen sotapäälliköiden puolisoiden pettämään miehiään valheellisten kirjeiden avulla, ja kun kreikkalaiset olivat palaamassa sodasta laivoillaan, harhauttaneen monet näistä merkkitulilla haaksirikkoon ja kuolemaansa Euboian rannikolle.
Homeros ei mainitse Palamedesta kirjoituksissaan. Flavius Philostratus kirjoittikin teoksessaan Apollonios Tyanalaisen elämä Palamedeella olleen kaksi katkeraa vihollista: Odysseus, joka juoni kansan kivittämään hänet kuoliaaksi, ja Homeros, joka kielsi häneltä paikan eepoksessaan.
Made in Britain

Juoni

Nuoren englantilaisen skinheadin tarina.
M/S Equine

Käyttöhistoria

18. toukokuuta 1979 alus laskettiin vesille ja 14. syyskuuta se luovutettiin Partrederi Ab Nordsjöfraktin omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Eva Oden. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen alus aloitti Oden Linesin Ruotsin ja Englannin välisessä liikenteessä. Marraskuussa 1982 alus aikarahdattiin Tor Linen liikenteeseen. Vuonna 1987 Eva Oden oli saksalaisella Neue Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalla Flensburgissa, jossa alusta pidennettiin, koneet vaihdettiin ja rakennettiin ylimääräinen kansi. 5. helmikuuta 1988 alus palasi telakalta Tor Linen liikenteeseen ja sai nimen Tor Belgia. 11. joulukuuta 1998 rahtaus loppui ja aluksen nimeksi tuli jälleen Eva Oden. Jälleen tammikuussa 1999 alus aikarahdattiin Tor Linen Imminghamin ja Göteborgin väliseen liikenteeseen. Huhtikuussa Eva Oden siirrettiin Rotterdamin ja Norjan välille.
Vuonna 2000 Eva Oden aikarahdattiin belgialaisen Cobelfretin Zeebruggen ja Purfleetin väliseen liikenteeseen. Lokakuussa 2003 Cobelfret osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Göteborg. Vuonna 2004 reitti vaihtui: Göteborg–Killingholme. 14. kesäkuuta 2005 alus aikarahdattiin DFDS:n liikenteeseen reitille Göteborg–Killingholme. Heinäkuun alussa vuonna 2006 reitti vaihtui: Dartford–Vlissingen. 11. syyskuuta luxemburgilainen Waterways SA osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. Lokakuussa 2006 alus sai nykyisen Equine -nimensä. Nykyisin alus liikennöi Belgian lipun alla Irlanninmerellä Liverpoolin ja Dublinin välillä.
Loukinen

Loukinen  on joki Pohjois-Suomessa. Se saa alkunsa useita pienistä latvapuroista ja yhtyy Ounasjokeen Levin matkailukeskuksen lähellä. Loukisen pituus on noin 60 kilometriä.  Loukinen sekä sen sivujoet Kapsajoki ja Seurujoki ovat hyviä kalavesiä. 
Loukisen alkupisteestä on Ounasjokeen liittymispisteeseen matkaa noin 32 km.
Loukinen sivujokineen on perattu uittoa varten. Sinne on istutettu harjusta, siikaa ja järvitaimenta osana uiton ja voimaloiden velvoitteita.
Loukisen latvasuot ovat suojelualuetta. Siellä on lähteitä ja aapasuota. Alueen maaperä on kalkkipitoinen mikä vaikuttaa kasvillisuuteen. Alueella on myös merkitystä lintujen suojelun takia.
Loukisen ympäristöarvoja on selvitetty perusteellisesti, koska sen läheisyyteen on haettu lupaa kultakaivokselle.
Kyllikki Wallenius

Kerttu Kyllikki Wallenius (s. 11. elokuuta 1913 Helsinki) on suomalainen lastenkirjailija.
Haalari

Muita haalarityyppejä

Avohaalari on housut, jossa on rintakehään asti korotettu etuosa, johon kiinnittyy henkselit. Tunnetaan myös nimellä lappuhaalari. On ollut perinteinen työasu, mutta on katoamassa vähitellen työasuvalmistajien mallistoista. Sen korvaajaksi on tullut liivihaalari.
Liivihaalari: kutsutaan yleisesti myös nimellä avohaalari. On kuin umpihaalari ilman hihoja. Haalarin selkäosa on usein joustavaa ja hengittävää kangasta. Haalarissa voi olla myös riipputaskuja ja se malli onkin hyvin suosittu rakennusmiesten keskuudessa. Riipputaskut nimensä mukaisesti riippuvat ja sen ansiosta tavarat eivät putoa taskuista kumarrellessa. Kutsutaan myös nimellä riipputaskuhaalari.
Hervey le Breton

Hervey le Breton (k. 30. elokuuta 1131) oli bretagnelainen kirkonmies, josta tuli Bangorin ja myöhemmin Elyn piispa. Hän oli vuonna 1109 perustetun Elyn hiippakunnan ensimmäinen piispa.

Tausta

Eräiden lähteiden mukaan Hervey oli Vilhelm Punaisen kappalainen, vaikka asiasta ei ole täyttä varmuutta. Kuningas nimitti hänet Bangoriin piispaksi aikana jolloin Canterburyn arkkipiispan virka oli täyttämättä, minkä vuoksi hänet vihki virkaan Yorkin arkkipiispa Thomas I Bayeuxlainen. Arkkipiispa Anselmin vastustuksen vuoksi kuningas Henrik I ei onnistunut siirtämään häntä Lisieux'n piispaksi. Walesilaiset nousivat kapinaan normannivalloittajiaan vastaan vuonna 1094 komentajanaan Gruffydd ap Cynan ja olivat karkottaneet piispan hiippakunnasta vuosisadan loppuun mennessä.

Siirto Elyyn

Le Breton asetettiin virkaan Elyssä lokakuussa 1109. Elyn ja Exningin välinen maantie, joka helpotti pyhiinvaeltajien pääsyä Æthelthryth muistoalttarille, rakennettiin Herveyn käskystä.
Hervey kuoli 30. elokuuta 1131 ja hänet on haudattu Elyn tuomiokirkkoon. Hänen veljenpoikansa William Brito nimitettiin Elyn arkkidiakoniksi noin vuonna 1110.
Makslahti

Maantiede ja väestö

Makslahden kunta käsittää Viipurinlahden suulla olevan Koivistonniemen ja sen tyven itäpuolella olevan alueen sekä Revonsaaren Viipurinlahdelta ja Kuningassaaren Koivistonniemen edustalta Viipurinlahden suulta. Naapurikuntia ovat Uuras ja Johannes pohjoisessa, Koivisto idässä ja etelässä sekä Tienhaara lännessä Viipurinlahden toisella puolella.
Kunnan keskustaajaman (Glebytševo, "Makslahti") lisäksi kuntaan kuuluvat Pribylovon ("Makslahti"), Putuksen (Vjazy) ja Römpötin (Klutševoje) maaseututaajamat.
Kunnassa on noin 3600 asukasta, joista 3400 keskustaajamassa.

Liikenne

Glebytševon kautta kulkee Viipurin ja Koiviston välinen maantie ja rautatie. Kuntakeskuksen aseman nimi on  Pribylovo (ent. Makslahden asema), siitä etelään sijaitsee Borin asema (ent. Lähteenmäki).

Elinkeinot

Paikkakunta tunnetaan keramiikkateollisuudestaan, erityisesti tulitiilten ja suurten julkisivulaattojen valmistuksesta. Nykyisin Glebytševski keramitšeski zavod valmistaa agglomeraattikeramiikkaa (tekokivituotteita) italialaisella erikoisteknologialla.
Glebytševo on sotilaspaikkakunta, jonka Pribylovon tukikohtaan on sijoitettu helikopterilaivue.

Makslahti Suomen Koiviston maalaiskunnassa

Makslahti sijaitsee ennen sotia Suomelle kuuluneella alueella. Tuolloin nykyisen kunnan alue muodosti Koiviston maalaiskunnan pohjoisosan. Revonsaari kuitenkin kuului Johanneksen kuntaan ja  Kuningassaari Säkkijärven kuntaan.
Makslahti oli Koiviston maalaiskunnan suurimpia kyliä. Se levittäytyi laajalle, noin 8 km:n mittaiselle kaistalle Koivistonlahden rannalla. Varsinainen Makslahden kylä oli lahden perukalla, nykyisen Pribylovon taajaman paikalla. Vuonna 1925 avattu Makslahden asema ja Makslahden satama sijaitsivat pohjoisempana, lahden itärannalla, nykyisen Glebytševon kuntakeskuksen alueella. Tämän rautatieaseman nimi on nykyisinkin vastaavasti Pribylovo.
Makslahden satamasta kehittyi erittäin vilkas puutavaran vientisatama rautatien valmistuttua. Sen yhteyteen kasvaneesta Römpötistä muodostui käytännössä erillinen taajama nykyisen kuntakeskuksen alueelle. Römpötillä on nyttemmin viitattu kuntakeskuksesta vähän pohjoiseen sijaitsevaan Kljutševojen taajamaan.

Neuvostoliitto ja Venäjä

Sodan jälkeen paikkakunnan nimi vaihtui ensin tiheään. 1945 Viipurin piirin Pribylovon taajamassa perustettu Pribylovon kyläneuvosto muutti 1974 Glebytševon taajamaan ja nimettiin vuonna 1981 Glebytševon kyläneuvostoksi (Glebytševski selski sovet). 1993 nimeksi tuli Glebytševon kylähallinto (selskaja administratsija), 1994 Glebytševon  volosti (volost) ja kuntauudistuksessa 2006 Glebytševon maalaiskunta (selskoje poselenije). Alueen aiemmista taajamista Kamenka  (Kaaliala) lakkautettiin 2004.
Nils-Gustav Hahl

Nils-Gustav Hahl (7. elokuuta 1904 Helsinki – 3. syyskuuta 1941 Bromarv) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kriitikko, joka oli Artekin perustajia ja sen ensimmäinen toimitusjohtaja.

Elämä

Hahlin vanhemmat olivat professori Carl Hahl ja Karin Maria Emilia Åkerman. Keramiikka- ja tekstiilitaitelija Marita Lybeck oli hänen sisarensa. Hahl pääsi ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska läroverketista 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1929 pääaineenaan taidehistoria. Hahl kirjoitti artikkeleita ja arvosteluja suomalaisiin ja ruotsalaisiin lehtiin vuodesta 1928 alkaen. Hän oli mukana suomenruotsalaisessa kulttuurihenkilöiden ryhmässä, joka oli kiinnostunut modernismista sekä taiteen, arkkitehtuurin että kirjallisuuden piirissä. Hahl oli järjestämässä ulkomaisen taiteen näyttelyitä Suomessa sekä myös suomalaisen taiteen esittelyä ulkomailla, muun muassa Brysselin maailmannäyttelyssä 1935 ja Tukholmassa 1936, joissa hän toimi komissaarina.
Vuonna 1935 Hahl perusti yhdessä Aino ja Alvar Aallon sekä Maire Gullichsenin kanssa muotoilualan yrityksen Artekin, joka valmisti ja myi muun muassa Aallon suunnittelemia huonekaluja. Hahl toimi Artekin johtajana vuosina 1935–1941. Hahl perusti myös 1935–1936 toimineen elokuvakerho Projektion sekä oli yksi Nykytaide ry:n perustajajäsenistä vuonna 1939.

Kaatuminen jatkosodassa

Talvisodan aikana Hahl toimi vapaaehtoisena yhteyshenkilönä Laatokan pohjoispuolella toimineessa englantilaisessa kveekarien ambulanssissa. Jatkosodan aikana Hahl palveli lääkintäaliupseerina Hangon rintamalla. Hahl katosi 3. syyskuuta 1941 Gunnarsholmin tienoilla Brolossa Bromarvissa, ja hänen ruuminsa löytyi 4. joulukuuta 1941.
Sulhanen joka sormella

Juoni

Ginger Rogers näyttelee puhelinoperaattorina työskentelevää Janieta, jolla on kolme kosijaa. Kosijat ovat keskenään erilaisia: yksi on jalat maassa -tyyppi, toinen on rikas ja kolmas boheeminen ja huoleton. Janien on vaikea valita kolmesta aviomiesehdokkaasta. Janie alkaa kuvitella mielessään, millaista elämä kunkin miehen kanssa olisi.

Tuotanto

Sulhanen joka sormella -elokuvan tuotanto alkoi helmikuussa 1941 ja päättyi 19. toukokuuta 1941. Elokuvan budjettina oli 806 000 dollaria, ja sen tuotti RKO Radio Pictures.

Julkaisu ja vastaanotto

Sulhanen joka sormella sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 13. kesäkuuta 1941. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 1. lokakuuta 1944. Tuotantoyhtiönä toiminut RKO oli myös elokuvan levittäjänä. Ilmestyessään Sulhanen joka sormella oli hyvin suosittu lippuluukuilla; elokuva tuotti 1 628 000 dollaria, ja toi tuotantoyhtiö RKO:lle voittoa 234 000 dollarin edestä.
Paul Jarrico sai parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-ehdokkuuden vuonna 1942. Vuonna 1941 elokuva oli lisäksi päässyt National Board of Review’n vuoden 10 parasta elokuvaa -listalle.
Sulhanen joka sormella julkaistiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran DVD:lle 20. huhtikuuta vuonna 2009.

Sovitukset

Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 8. syyskuuta 1941, jolloin Ginger Rogers, Burgess Meredith, George Murphy ja Alan Marshal uusivat elokuvaroolinsa. The Screen Guild Theater radioi 7. joulukuuta vuonna 1950 elokuvasta 60 minuuttia kestävän radiosovituksen, jossa Rogers ja Murphy uusivat jälleen elokuvaroolinsa.
Sulhanen joka sormella uudelleenfilmatisointiin vuonna 1957 nimellä Jaettu morsian, joka jäi RKO Radio Picturesin viimeiseksi tuotannoksi.
Deccanin ylänkö

Deccanin ylänkö on suuri ylänkö Länsi-Ghatien ja Itä-Ghatien vuoristojen välissä Intiassa. Maharashtran ja Karnatakan osavaltiot sijaitsevat pääosin Deccanin ylängöllä. Pohjoisessa Deccan nousee muutaman sadan metrin, etelässä jopa kilometrin korkeuteen.
Akbar Hašemi Rafsandžani

Ajatolla Ali Akbar Hašemi Rafsandžani (pers. ‏علی کبر هاشمی رفسنجانی‎, Ali Akbar Hāšemī Rafsandžānī) (25. elokuuta 1934 – 8. tammikuuta 2017) oli iranilainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1989–1997.
Rafsandžani oli 14-vuotias, kun hänet lähetettiin Qomiin. Hän sai Ruhollah Khomeinilta opetusta islamilaisessa laissa, etiikassa ja mystiikassa. Kun Iranin vallankumous aloitti islamilaisen tasavallan, Rafsandžani toimi uuden parlamentin päänä vuoteen 1989 saakka.
Rafsandžani nousi Iranin presidentiksi 17. elokuuta 1989. Hänen edeltäjänään toimi Ali Khamenei. Rafsanšania itseään seurasi vuonna 1997 Mohammad Khatami. Hän oli vielä ehdolla presidentinvaaleissa 2005, mutta hävisi Mahmud Ahmadinedžadille. 
Joulukuussa 2006 Rafsandžani valittiin "Asiantuntijoiden kokoukseen", joka valitsee maan korkeimman johtajan. Hän sai yli puolitoista miljoonaa ääntä. Vuonna 2007 hänet valittiin sen puheenjohtajaksi.
Hän jätti aseman 2011.
Rafsandžani asettui ehdolle vuoden 2013 presidentinvaaliin.