google/wiki40b huggingface dataset:
Jalkahiki

Jalkahiki on jalkaterästä peräisin oleva hiki ja tämän aiheuttama tuoksu, jota pidetään usein epämiellyttävänä. Jalkahiki syntyy pidettäessä jalkaterää kauan ilmastoimattomassa tilassa kuten sukassa ja kengässä. Jalassa on tiheään hikirauhasia, joiden synnyttämä hiki yhdessä bakteerien kanssa muodostaa tuoksun. Mahdolliset karvat jalkaterässä voimistavat jalkahien hajua suurentamalla jalkaterän pinta-alaa, johon bakteerit levittyvät.
Sukkien materiaali voi vaikuttaa jalkahien voimakkuuteen. Polyesteri ja nylon ovat yleisiä sukkamateriaaleja, jotka eivät hengitä yhtä hyvin kuin esimerkiksi puuvilla, ja voimistavat jalkahien tuoksua. Sukat imevät jonkin verran hikeä, joten kenkien pitäminen ilman sukkia lisää hien määrää jalkaterässä, mikä lisää tuoksua aiheuttavia bakteereita.

Tuoksu ja koostumus

Jalkahien tuoksua kuvaillaan esimerkiksi tukevaksi ja juustoiseksi, etikkamaiseksi ja ammoniakkimaiseksi. Sinihomejuustojenkin valmistuksessa käytettyjä Brevibacterium-sukuun kuuluvia bakteereita pidetään suurimpina jalkahien aiheuttajina, sillä ne käyttävät ravintonaan etenkin jalkapohjien ja varpaanvälien kuollutta ihoa. Tässä prosessissa metioniini muuttuu metyylimerkaptaaniksi, jolla on rikkimäinen tuoksu.
Myös propionihappoa on havaittu jalkahiessä. Sen lähteenä ovat propionibakteerit, jotka viihtyvät talirauhaskanavissa. Tätä pidetään etikkamaisen jalkahien tuoksun lähteenä, sillä propionihappo on kemiallisesti samankaltainen etikkahapon kanssa.

Jalkahien torjunta

Jalkahien välttämiseksi on vaihdettava sukat ja kengät tarpeeksi usein, käytettävä hengittäviä sukkamateriaaleja ja pestävä jalat säännöllisesti.
Jalkahien torjuntaan voidaan käyttää erityisiä jalka- ja kenkädeodorantteja. Varhaisimpiin kenkädeodorantteihin kuului maustepippuri, jota venäläiset sotilaat laittoivat 1800-luvulla saappaisiinsa. Lisäksi on kehitetty erilaisia jauheita sekä aktiivihiiltä hyödyntäviä pohjallisia (hajunsyöjiä) pitämään jalkaterät kuivina.
Antti Kesti

Antti Kesti (14. helmikuuta 1892 Pyhäntä – 4. toukokuuta 1971) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat seppä Matti Kesti ja Anna Karoliina Tervo. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Olga Johanna Elisabeth Nurron kanssa.

Opinnot

Kesti kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja Jalkaväen kanta-aliupseerikoulun vuonna 1927.

Jääkärikausi

Kesti työskenteli metsätyömiehenä Pyhännällä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 22. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Kesti siirrettiin 3. huhtikuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan.

Suomen sisällissota

Kesti saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. krenatöörirykmentin Savo pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiossa, Tampereella ja Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.

Sisällissodan jälkeinen aika

Kesti palveli sisällissodan jälkeen 2. krenatöörikymentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonassa ja hetken Terijoen rajavartiopataljoonassa. Hän erosi armeijan palveluksesta vuoden 1918 lopulla ja liittyi vuoden vaihteessa Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin harjoituspäälliköksi Kokemäen suojeluskuntaa. missä hän toimi huhtikuulle 1919 asti. Eronsa jälkeen hän suuntasi kulkunsa Viron vapaussotaan, missä hänet sijoitettiin panssarijunadivisioonan suomalaiseen pataljoonaan ja otti osaa taisteluihin Mustjoella, Mentzenissä (Möniste) ja Rosenhofissa (Vana Roosa). Viron vapaussodasta palattuaan hän astui armeijan palvelukseen 1. lokakuuta 1919 ja hänet sijoitettiin rehumestariksi Keski-Suomen rykmentin II pataljoonaan ja palveli pataljoonaa 30. huhtikuuta 1924 saakka. Seuraavaksi hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1926 kuormastovääpeliksi Karjalan kaartin rykmentin I pataljoonaan ja palveli pataljoonassa 1. toukokuuta 1928 saakka, jolloin hän erosi armeijasta ja siirtyi poliisikonstaapeliksi Kotkan poliisilaitokselle 31. maaliskuuta 1929, missä hän palveli 5. tammikuuta 1930 saakka. Poliisilaitokselta hän erosi ja työskenteli myöhemmin sahatyömiehenä Kotkassa aina vuoteen 1939 saakka.
Pesupähkinä

Pesupähkinät ovat trooppisilla alueilla kasvavien saippuamarjojen (Sapindus) hedelmiä. Nimestään huolimatta ne eivät ole pähkinöitä vaan luumarjoja. Ne ovat syömäkelvottomia, mutta niitä on käytetty vuosituhansia luonnonmukaisessa lääkinnässä ja pesuaineena Intiassa.
Pesuteho perustuu hedelmien kuorissa olevaan saponiiniin, joka liukenee yli 30-asteisessa vedessä ja toimii luontaisena pesuaineena.

Käyttö

Noin neljä puolikasta kuorta laitetaan pyykin mukana pesukoneen rumpuun esimerkiksi kangaspussissa. Määrää voi lisätä pyykin likaisuuden mukaan. Kuoret voi käyttää muutaman kerran uudestaan kuivumisen jälkeen. Lopulta ne hävitetään esimerkiksi biojätteen mukana.
Huuhteluainetta ei tarvitse käyttää lainkaan, sillä pähkinät jättävät pyykin pehmeäksi. Ne soveltuvat myös villavaatteiden ja silkin pesuun sekä käsipyykkiin. Valkopyykkiin voi laittaa hieman valkaisuainetta mukaan. Vaikeisiin tahroihin suositellaan käytettäväksi tahranpoistoainetta, esimerkiksi sappisaippuaa.
Suomessa viljeltävistä kasveista samaan käyttöön sopivat hyvänheikinsavikan siemenet. Se tekee kolme siemensatoa vuodessa, ja siemeniä voi lisäksi käyttää kvinoan tapaan yön yli liotuksen jälkeen.
Yleisradion Kuningaskuluttaja-ohjelman vuonna 2009 tehdyn testin mukaan pesuteho on niin sanotuilla ekoaineilla yleisesti ottaen melko huono. Pesupähkinöillä pestäessä tahrat olivat vain haalistuneet, ja lika oli levinnyt entistä laajemmalle. Toisaalta saman tahon tekemä vastaava koe varsinaisilla kaupan tahranpoistoaineilla toi samansuuntaisen tuloksen eli teollisiin tahranpoistoaineisiin verrattuna pesutulos oli hyvin samankaltainen

Viljely

Saippuamarjojen hedelmät kerätään käsin ja kuivataan auringossa myyntiä varten.
Naponrastas

Levinneisyys

Naponrastasta tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nyynäinen

Nyynäinen (ruots. Nynäs) on kartano ja kylä Lemussa, nykyisen Maskun kunnan alueella Varsinais-Suomessa.

Nyynäisten kartano

Nyynäisten kartanon kulttuurihistoriallinen merkitys perustuu etenkin sen historiallisiin vaiheisiin keskiaikaisena asumakartanona sekä kruunun virkatalona. Keskiajalla Nyynäinen oli Suomen merkittävimpiä kartanoita ja se saattoi alkujaan olla yksi Suomen rannikon varhaisia kuninkaankartanoita. Nyynäinen mainitaan rälssitilana jo 1300-luvun asiakirjoissa. Ensimmäinen tiedossa oleva omistaja oli Turun linnanpäällikkö Klaus Lydekenpoika Djäkn 1400-luvun alussa. Myöhemmin Nyynäistä hallitsivat mm. Bitz-, Oxenstierna- ja Fleming-suvut.   
Nyynäisissä tiedetään olleen kivestä tehty kartanorakennus, joka paloi 1527. Rakennuksessa oli edistyksellisesti lasi-ikkunat useissa huoneissa, mm. linnantuvassa, rouvaintuvassa ja lastentuvassa. Lisäksi vuosina 1549 ja 1574 Nyynäisissä tehdyissä inventoinneissa, joista edellisen toimitti itse Mikael Agricola, on asiakirjoihin kirjattu huomiota herättävän runsas määrä erilaisia tekstiilejä, kuten ryijyjä ja seinäverhoja . 
Nyynäisten läänitys peruutettiin vuonna 1681 kruunulle ja tila määrättiin ruotujakolaitoksen organisoinnin yhteydessä sotilasvirkataloksi. Virkatalo annettiin vuonna 1791 vuokralle. Nyynäisten kartanolle kuului useita alustalaistaloja ja torppia jo 1600-luvulta lähtien.  
Nykyinen, 1700-luvulta oleva päärakennus rakennettiin everstiluutnantin virkataloksi ja siirrettiin nykyiselle paikalleen mahdollisesti pihan lounaisreunasta 1811. Satulakattoinen luonnonkivinavetta valmistui 1870-luvulla ja hirsirunkoinen härkätallirakennus 1884. Meijeri rakennettiin 1920. Tilan kellari periytyy 1500-luvun alusta, se on mahdollisesti ollut 1527 palaneen kartanorakennuksen asevarasto. Kellarin päälle rakennettu pitkä verstas- ja asuinrakennus valmistui 1939. Nyynäisten tila ostettiin valtiolta 1946.   
Nyynäisten kartano on toisinaan liitetty myös Elinan surma -runon tapahtumiin.

Nyynäisten kylä

Nyynäisten kylä on pinta-alaltaan entisen Lemun kunnan suurin kylä . Kylän alueella voi nähdä niin vanhalle Lemunlahden merenpohjalle muotoutuneita viljavia peltoaukeita kuin myös Hirvijoen pienen suistoalueen sekä kansainvälisesti arvokkaat lintuvesiensuojelualueet, Halkkoaukon ja Oukkulanlahden, saarineen. Kylä ylettyy Nousiaisten  rajalta aina entisen Askaisten kunnan rajalla olevalle Ruohoisenmaalle asti. Kylän alueella on myös valtion luonnonsuojelualueeksi muodostettu Nyynäisten tammilehto, joka on kasvillisuudeltaan monipuolinen ja rehevä rinnelehtokokonaisuus . 
Nyynäisten kylä on aikoinaan kuulunut Nousiaisten pitäjään; vasta vuonna 1891 kylä siirtyi kirkollisesti ja vuonna 1930 hallinnollisesti osaksi Lemua .
Hypokoira

Hypokoira on diabeetikon verensokerin vaihtelua tunnistavaksi koulutettu työkoira, joka tekee tunnistuksensa ihmisen ihon tuoksun perusteella.
Diodi

Puolijohdediodi

Diodi saadaan syntymään siten, että liitetään p-tyyppinen ja n-tyyppinen puolijohdeaine yhteen. P-puolella virtaa kuljettavat positiiviset aukot ja n-puolella negatiiviset elektronit. P- ja n-tyypin materiaalien rajapinnan läheisyydessä n-tyypin elektronit rekombinoituvat p-tyypin materiaalin aukkojen kanssa. Tämä synnyttää rajapinnan läheisyydessä negatiivisia ja positiivisia ioneita aiheuttaen rajapinnalla sähkökentän.

Päästö- ja estosuunta

Mikäli anodi on kytketty estosuuntaisesti, eli p-puolella on pienempi potentiaali n-puoleen nähden, sähkökenttä vetää virrankuljettajat pois rajapinnan läheltä eikä virta kulje. Päästösuuntaisesti kytketyssä diodissa anodi (p-puoli) on korkeammassa potentiaalissa katodiin (n-puoli) verrattuna, sähkökenttä työntää virrankuljettajat rajapinnalle ja virta kulkee.
Estosuunnassa olevassa diodissa kaikki varauksenkuljettajat on imetty pois rajapinnan läheltä. Tämä alue toimii eristeenä ja diodi on siis kondensaattori. Eristävän alueen (tyhjennysalueen) leveys riippuu jännitteestä ja diodi toimii siis jännitteellä säädettävänä kondensaattorina. Tähän käyttöön valmistettuja diodeja kutsutaan varaktoreiksi.
Estosuuntaan kytketty diodi ei päästä lävitseen sähkövirtaa, lukuun ottamatta erittäin pientä estosuuntaista vuotovirtaa. Vuotovirran suuruus on nano- tai mikroampeerien luokkaa. Kun estosuuntainen jännite saavuttaa tietyn arvon, tapahtuu läpilyönti ja estosuuntainen virta suurentuu hyvin nopeasti. Tällöin diodi tuhoutuu (ja jää luultavasti oikosulkuun) (zenerdiodi poikkeus). 
Puolijohdediodissa myötäsuuntainen virta on suunnilleen verrannollinen jännitteen eksponenttifunktioon. Niinpä pienillä jännitteillä virta on hyvin pieni, mutta se kasvaa erittäin nopeasti jännitteen noustessa.
Käytännössä diodilla on kynnysjännite, jonka jälkeen myötäsuuntaan kytketty diodi alkaa vasta voimakkaasti johtaa sähkövirtaa. Piidiodilla se on noin 0,7 volttia, Germaniumdiodilla noin 0,3 volttia ja Schottkydiodeilla noin 0,2 volttia.

Diodin sovelluksia

Diodin yleisin sovellus on vaihtovirran tasasuuntaus, sillä diodi läpäisee vain virran positiivisen tai negatiivisen puolijakson diodin kytkentäsuunnan mukaan. Näin se suojaa elektroniikan komponentteja, jotka rikkoutuisivat, mikäli niiden läpi kulkeva virta vaihtaisi suuntaa.
Muita mahdollisuuksia on käyttää diodia kytkimenä tai anturina  tai radiotekniikassa amplitudimodulaation ilmaisimena, joka erottaa suurtaajuisesta kantoaallosta pientaajuisen signaalin (esimerkiksi äänen).
Pertti Nieminen (näyttelijä)

Ura

Nieminen toimi aikuisikänsä ensimmäiset vuodet kauppiaana Salossa. Muutettuaan 1970-luvulla Nummelaan hän työskenteli isännöitsijänä ja osallistui paikalliseen teatteritoimintaan. 
Hän toimi pitkään Vihdin teatterin hallituksessa ja vastasi lähes yksin myös teatterin markkinoinnista. 
Nieminen näytteli myös televisio-ohjelmissa ja elokuvissa sekä toimi juontajana eri tapahtumissa. Hän myös ääninäytteli Golden Voicen jälkiäänittämissä piirrossarjoissa ja -elokuvissa. Hän toimi yhtiön puheenjohtajana vuosina 1989–2007. Hän esiintyi myös Disneyn Ankronikka-sarjassa sivuhahmojen
kuten Pelle Pelottoman, Kaappi-Kaken ja monen muun äänenä. Muut Golden Voicen näyttelijät esiintyivät sarjassa päärooleissa. Tunnetuin äänirooli kuitenkin lienee Hopeanuoli animesarjan nimikkohahmon roolissa.
Hänellä oli lähes vuosittain rooli Vihdin kesäteatterissa ja usein talvinäytelmissäkin.
Vihdin seurakunnan kanssa toteutettu Vihti 500 -juhlallisuuksiin liittyvä produktio "Vuosisadat vierivät" sai paljon kiitosta suurelta osin Niemisen roolityön ansiosta. Sen toinen esitys jäi Niemisen viimeiseksi. Nieminen menehtyi sydänkohtaukseen kesken esityksen Vihdin kesäteatterissa.
Chachi Gonzales

Olivia Irene ”Chachi” Hildén (os. Gonzales) (s. 23. tammikuuta 1996 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja näyttelijä. Hän kuului I.aM.mE-nimiseen katutanssiryhmään, joka valittiin voittajaksi America’s Best Dance Crew -sarjan kuudennella tuotantokaudella vuonna 2011. Sen jälkeen hän on toiminut tanssin opettajana eri puolilla maailmaa. Vuonna 2012 Gonzales palkittiin teini-ikäisten sarjassa vuoden koreografina World of Dance -palkintogaalassa. Hän on esiintynyt muun muassa Adam Irigoyenin ja Meghan Trainorin musiikkivideoilla. 
Gonzalesin YouTube- ja Instagram-sivuilla on yli 1,3 miljoonaa seuraajaa kummallakin. Vuonna 2018 hän oli mukana Rabbit Filmsin tuottamassa Huippujengi-sarjan yhdysvaltalaisessa versiossa Ultimate Expedition. Elokuussa 2018 Gonzales kihlautui Rabbit Filmsin toiminnasta Yhdysvalloissa vastaavan Jukka Hildénin kanssa. Syyskuussa 2019 he avioituivat.
Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka

Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka, usein CAP (engl. Common Agricultural Policy) on Euroopan unionin maataloustukijärjestelmä. CAP:n vuosittainen budjetti on noin 50 miljardia euroa, mikä on lähes puolet Euroopan unionin budjetista.

Historia

Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena oli alun perin toisen maailmansodan jälkeisen Euroopan omavaraisuuden takaaminen ja maatalouden tuottavuuden nostaminen. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet kirjattiin Rooman sopimukseen 1957 (artikla 39). Nämä tavoitteet olivat
1) Maatalouden tuottavuuden parantaminen, ja sen kautta
2) maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaaminen,
3) yhteisön jäsenmaiden elintarvikemarkkinoiden vakauttaminen,
4) elintarvikehuollon turvaaminen, sekä
5) kohtuullisten elintarvikehintojen varmistaminen kuluttajille.
Tavoitteiden saavuttamiseksi tuille taattiin viljelijöille tietty perustulo, sekä maksettiin tukea tuotetun sadon mukaan.
1980-luvulle tullessa Länsi-Euroopassa lähes kaikilla maatalouden aloilla pysyvää ylituotantoa, josta osa vietiin vientitukien avulla ulkopuolelle, osa varastoitiin tai tuhottiin EU:ssa. Ylituotanto tuli maksamaan paljon ja sen katsottiin rasittavan ympäristöä ja olevan epäreilu kehittyville maille. Muutosta alettiin hakea Rion ympäristökokouksen (UNCED, Rio de Janeiro, 3–14.6.1992) jälkeen.
1990-luvulla CAP:issa asetettiin tuotantorajoituksia ja ympäristöystävälliseen maanviljelyyn kiinnitettiin enemmän huomiota. Maatalouden lisäksi alettiin tukea elinkeinojen monipuolistamista ja CAP:ille asetettiin budjettikatto, jotta kustannukset eivät nousisi rajatta. Vuonna 2003 yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksen yhteydessä tuet irrotettiin tuotannosta ja otettiin käyttöön tilatukijärjestelmä. Tuet maksetaan tuottajille täysin riippumatta siitä, mitä he tuottavat.
Yösyömishäiriö

Yösyömishäiriö on huonosti tunnettu syömishäiriö, johon kuuluu päiväsaikaista anorektisuutta, unettomuutta ja yöllistä runsasta syömistä.
Yösyömishäiriöön saattaa vaikuttaa esimerkiksi stressi. Monesti tämän kaltaiset tilat puhkeavat jo nuorella iällä.
On arvioitu, että peräti 1–2 % aikuisväestöstä kärsii yösyömishäiriöstä. Kyseessä ei ole toistaiseksi virallinen diagnoosi.
Yösyömishäiriötä eli "yösyöppöoireyhtymää" saatetaan hoitaa käyttäytymisterapialla. Sen on todettu olevan erityisen haitallista diabeetikoille.
Juomakori

Juomakori on tavanomaisesti 24 tölkin tai pullon kuljettamiseen tarkoitettu esine. Varhaisimmat juomakorit olivat puisia, suorakaiteen muotoisia laatikoita, joiden reunat olivat hieman kuljetettavia pulloja korkeammat. Myöhemmin uusien valmistusmateriaalien myötä puu korvattiin PVC:llä. Viimeisimmät juomakorit ovat kutistuneet muovisiksi tai kartongista valmistetuiksi kuljetusalustoiksi, jotka kattavat lähinnä pullojen tai tölkkien pohja-alan ja joista käytetään myös nimitystä lava.
Juomakoreja käytetään yleisesti havainnollistamaan auton tavaratilan kokoa: mitä enemmän koreja tavaratilaan mahtuu, sitä enemmän tilaa. Juomakoreja on käytetty jopa veistosten materiaalina.
Premier League Snooker

Premier League Snooker (lyhemmin Premier League) on perinteinen snookerin ammattilaisten kutsuturnaus, johon ottavat osaa vuosittain lajin huippupelaajat. Turnaus ei kuulu lajin viralliselle pääkiertueelle Main Tourille, mutta on järjestetty jo vuodesta 1987 asti, jolloin kuusikertainen maailmanmestari Steve Davis kruunattiin tämän turnauksen ensimmäiseksi voittajaksi . Turnaus on siitä erikoinen, että pelaajalla on 25 sekuntia aikaa suorittaa kukin lyönti, joten turnaus suosii nopeatempoisia pelaajia . Vuonna 2011 lyöntiaika lyhennettiin 20 sekuntiin ja katkaisueriin otettiin käyttöön snookerin shootout-säännöt.
Turnauksen sponsoreina ovat vuosien varrella toimineet Rothmans, Matchroom, Stormseat, Trusthouse Forte, Lowen European, Doc. Marten's, Riley, Altodigital.com, Sportingbet.com, Daily Star, Hasseroder, Betfair, Betfred, Partybets.com, PartyPoker.com sekä PartyCasino.com .

Championship League

Championship League Snooker (lyhemmin Championship League) on keväisin järjestettävä Premier League-turnausta alempi karsintaturnaussarja, jonka voittaja lunastaa paikan pääsarjassa aina seuraavana syksynä . Pelaajat jaetaan seitsemän pelaajan ryhmiin, joiden voittajat taistelevat paikasta pääsarjassa .
Calimero & ystävät

Sarja Suomessa

Suomessa sarjaa esitti Nelonen arkiaamuisin vuosina 2001-2002. Suomessa sarja esitettiin ensimmäisen kerran 2. huhtikuuta 2001 ja nähtiin viimeisen kerran 23. syyskuuta 2002. 
Sarjan ensimmäisten jaksojen osalta suomeksi dubannut Agapio Racing Team sai palautetta huonosta dubbauksesta, joten Oy PVP Voice Ab (Pauli Virta Productions) dubbasi loput jaksot.
Maan tapa

Maan tapa on toissijainen oikeuslähde, jota sovelletaan silloin kun ensisijaista oikeuslähdettä eli kirjoitettua lainsäädäntöä ei ole käytettävissä. Jatkuvasti käytössä oleva ja vakiintunut maan tapa saattaa muodostua tapaoikeudeksi ja se saatetaan omaksua oikeudellisten ratkaisujen perustaksi. Maan tavan tulee olla kauan noudatettu ja yleisesti velvoittavaksi koettu käytäntö, joka koetaan asianosaisia kohtaan kohtuulliseksi. Vaikka jokin toiminta olisi yhteiskunnassa yleinen käytäntö, ei se kuitenkaan muutu sallituksi, jos se on lainsäädännöllä kielletty.
Prosessioikeudessa maan tavan käyttö oikeuslähteenä on kehittynyt erityisesti tuomioistuinkäytännön perusteella. Olaus Petrin tuomarinohjeiden mukaan maan tapaa oli pidettävä lakina, jos se ei ollut kohtuuton. Vuoden 1734 lain oikeudenkäymiskaaren 1 luvun 11 pykälä antaa maan tavan tuomitsemisohjeeksi, jos se ei ole kohtuuton ja jos säädettyä lakia ei ole. Ruotsalainen 1700-luvun oikeuslähdeoppi piti tapaoikeutta vähäarvoisena ja asetti tiukat ehdot maan tavan käytölle. Sitä oli pitänyt noudattaa pitkän ajan, sille vaadittiin lainsäätäjän hiljainen hyväksyntä, eikä se saanut olla lain tai luonnonoikeuden vastainen. Oikeuskirjallisuudessa tapaoikeuden katsottiin kuitenkin voivan muuttaa kirjoitettua lakia.
Yleiskielessä maan tapa tarkoittaa usein laajasti hyväksyttyä menettelytapaa, joka kuitenkin on lain tai moraalin kannalta arveluttava.
Ilmari Jokinen

Ilmari Alexander Jokinen (25. elokuuta 1878 Helsinki  – 20. heinäkuuta 1938 Helsinki) oli merikapteeni, joka toimi merenkulkuhallituksen pääjohtajana.
Ilmari Jokisen vanhemmat olivat talonomistaja Jonas Jokinen ja Sofia Oxén ja puoliso vuodesta 1912 Karin Walborg Frida Elisabeth Godenhjelm. Jokinen kävi teknillisen reaalikoulun, opiskeli Pietarissa ja lähti merille 1896. Perämiestutkinnon hän suoritti 1901 ja merikapteenin tutkinnon 1904. Jokinen oli parkkilaiva Fennian päällikkö 1906, kuunari ja koululaiva Glenardin päällikkö 1907–1910, höyrylaiva Mareografin päällikkö 1911–1912 ja jäänmurtaja Tarmon päällikkö 1917–1918 Suomen sisällissodan aikana. Jokinen vei tuolloin Tarmolla senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudin turvaan Helsingistä Tallinnaan. Eläköön-nimisen tarkastuslaivan päällikkönä Jokinen toimi 1918–1926. Luotsilaitoksen palveluksessa hän oli 1910–1912 ja Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön palveluksessa 1912–1918. Oltuaan Vaasan luotsipiirin päällikkö 1926–1931 Jokisesta tuli merenkulkuhallituksen pääjohtaja vuodesta 1931 aina kuolemaansa saakka. Aliluutnatiksi Jokinen ylennettiin 1910 ja reservin kapteeniluutnantiksi 1920. Eri aluksilla hän kiersi maapallon kuusi kertaa ja ylitti päiväntasaajan 24 kertaa.
Alkolukko

Alkolukko on ajoneuvoon asennettava käynnistyksenestolaite. Sen toiminta perustuu alkometriin. Laite vaatii kuljettajaa puhaltamaan ennen ajoneuvon käynnistämistä hengitysnäytteen laitteeseen. Mikäli näytteessä on rajan ylittävä pitoisuus etanolia, laite estää ajoneuvon käynnistymisen. Useimmat laitteet estävät huijausyritykset mittaamalla myös hengitysilman lämpötilan ja kosteuden ja vaatimalla imun tai ääninäytteen. Laite voi vaatia puhallusta myös ajon aikana satunnaisin väliajoin. Mikäli kuljettaja ei pysty antamaan puhdasta näytettä tietyn ajan sisällä, laite rekisteröi virheen ja estää seuraavan käynnistyksen.
Jotkut kuljetusliikkeet asennuttavat autoihinsa alkolukon osana yrityksen laatujärjestelmää. Joissakin tapauksissa koulukuljetusten kilpailutuksessa tarjoajat voivat saada lisäpisteitä asennetusta alkolukosta.
Suomessa on 1.7.2005 alkaen ollut mahdollista saada rattijuoppoustuomion ajokielto ehdollisena. Silloin tuomitun ajoneuvoon asennetaan hänen omalla kustannuksellaan alkolukko ja tuomittu saa ajokortin, jolla saa kuljettaa vain tätä nimenomaista ajoneuvoa. Tämä mahdollistaa esimerkiksi ajamista vaativan ammatin harjoittamisen tuomiosta huolimatta. Ehdollisen ajo-oikeuden tapauksessa alkolukon toimivuus tarkastetaan säännöllisesti asennusliikkeessä ja laitteen muistista todettu virheet, esimerkiksi alkoholihuuruiset puhallukset ajonaikana tai laitteen manipulointiyritykset, johtavat välittömästi ajo-oikeuden menetykseen.
Ruotsissa on tavoitteena ottaa alkolukko käyttöön kaikissa uusissa raskaissa ajoneuvoissa vuonna 2010 ja uusissa henkilöautoissa 2012.