google/wiki40b huggingface dataset:
Cecilia Bartoli

Ura

Bartolin vanhemmat olivat molemmat ammattilaulajia, ja he antoivat hänelle ensimmäiset musiikkitunnit. Hän esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti yhdeksänvuotiaana, jolloin hän oli Toscassa paimenpojan roolissa. Myöhemmin Bartoli opiskeli Conservatorio di Santa Ceciliassa Roomassa.
Toisin kuin useimmat muut oopperalaulajat, Bartoli sai menestystä jo alle 20-vuotiaana. Tämä on epätavallista ammatissa, jossa äänen kypsyys saavutetaan vasta noin 30 vuoden iässä. Bartoli nähtiin kykykilpailussa Italian televisiossa 19-vuotiaana vuonna 1985. Orkesterinjohtaja Riccardo Muti näki hänen esityksensä ja kutsui hänet esiintymiskokeeseen La Scalaan. Herbert von Karajan pyysi häntä laulamaan Salzburgin vuoden 1990 pääsiäisfestivaaleilla, mutta Karajan kuoli yllättäen ja hanke jäi toteutumatta.
Bartoli on koonnut äänelleen sopivan ohjelmiston. Mozartin ja Rossinin lisäksi hän on kiinnostunut myös barokista ja varhaisklassisen ajan musiikista, kuten Gluckista, Vivaldista, Haydnista ja Salierista. Vuoden 2005 alussa hän lauloi koloratuurisopraanolle tarkoitetun Kleopatran osan Händelin Giulio Cesaressa. Äänen kehittyessä siihen on tullut täyteläisyyttä ja ”suuruutta”, jonka puuttesta häntä aiemmin paljon arvosteltiin.
Bartoli vieraili Suomessa toukokuussa 2009. Vuonna 2016 hän sai ruotsalaisen Polar-musiikkipalkinnon.
Lucky Luke sotapolulla

Juoni

Daltonin veljekset perivät hirtetyltä sedältään Henry Daltonilta suuren omaisuuden. Omaisuus luovutetaan veljeksille vain sillä ehdolla, että he surmaavat tuomarin ja valamiehistön, joka tuomitsi heidän setänsä. Daltonit pakenevat vankilasta ja alkavat suorittaa tehtävää. Testamentissa Lucky Luke on määrätty valvomaan toimenpidettä ja hän liittyy Daltonien seuraan teeskennellen olevansa mukana juonessa. Lucky Luke auttaa lavastamaan jokaisen uhrin kuoleman, jolloin Daltonit luulevat heidän kuolleen, vaikka todellisuudessa ketään ei tapeta. Lopussa totuus paljastuu Daltoneille. Rantanplan seuraa koko juonen ajan Daltoneita, koska uskoo heidän varastaneen vankilan.

Elokuva Suomessa

Select Video julkaisi elokuvan suomeksi tekstitettynä VHS-kasettina. Elokuvaa ei toistaiselksi ole julkaistu Suomessa DVD-versiona.
Elokuvasta tehtiin myös kirja- ja sarjakuvaversiot. Kirja on tunnettu nimellä Daltonien Taru ja sarjakuva nimellä Balladi Daltoneista.
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuvaa luonnehdittiin paikoin vauhdikkaaksi lännenpiirretyksi, jossa on mainio ”iskelmäkimara”. Elokuva sai kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Hannakaisa Heikkinen

Koulutus

Heikkinen valmistui gerontologiseksi sairaanhoitajaksi vuonna 1999 Jyväskylän ammattikorkeakoulusta ja terveystieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2006. Hän on työskennellyt osastonhoitajana.

Poliittinen ura

Vuosina 1998–2000 Heikkinen oli Keskustanuorten Jyväskylän osaston puheenjohtaja ja vuosina 1999–2000 Keskustanuorten hallituksen jäsen. 
Heikkinen valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa sekä uudelleen eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa Savo-Karjalan vaalipiiristä 10 714 äänellä, ja hänestä tuli Sosiaali- ja terveysvaliokunnan varapuheenjohtaja.

Sosiaali- ja terveysvaliokunnan äänestys helmikuussa 2019

27. helmikuuta 2019 sote-valiokunnan puheenjohtaja Krista Kiuru (SDP) joutui jättämään kokouksen 12 minuutiksi eduskunnan puhemiesneuvoston neuvottelun ajaksi – neuvottelu koski sitä, miltä eduskunnan mahdollinen käsittelyaikataulu suhteessa sosiaali- ja terveysvaliokunnan työkuormaan näyttäisi. Varapuheenjohtaja Heikkinen äänestytti valiokunnassa sillä aikaa päätöksen, ettei enempää asiantuntija-arvioita tarvita hallituksen esityksestä maakunta- ja soteuudistuksen osalta. Opposition edustajat, mm. Satu Taavitsainen, Outi Alanko-Kahiluoto ja Anna-Maja Henriksson tuomitsivat hallituspuolueiden menettelyn, koska muun muassa valiokunnan jäsenten pyydettyjä puheenvuoroja oli käyttämättä. 
Seuraavana päivänä puhemiesneuvoston kokouksessa 28. helmikuuta 2019 eduskunnan puhemies Paula Risikko totesi, ettei tapahtunut, jossa varapuheenjohtaja Heikkinen vei kiistanalaisen asian äänestykseen, ollut menettelytavaltaan valiokunnissa noudatettavien periaatteiden mukainen. Eduskunnan varapuhemies Tuula Haatainen ilmoitti myös, että valiokunnan on järjestettävä Heikkisen vastustamat asiantuntijakuulemiset joko kirjallisten tai suullisten kuulemisten kautta esityksen perustuslainmukaisuuden varmistamiseksi.
Professorit Mikael Hidén ja Juha Lavapuro arvelevat, että Heikkinen on loukannut kansanedustajan perustuslaillista puheoikeutta.
Sosiaali- ja terveyslautakunnan on muutenkin pyörrettävä Heikkisen junailema äänestyspäätöksensä, koska perustuslakivaliokunnan johtohahmot Annika Lapintie ja Tapani Tölli kävivät 4. maaliskuuta 2019 lautakunnalle ilmoittamassa, että asiantuntijoita on joka tapauksessa kuunneltava lisää lakien perutuslainmukaisuuden varmistamiseksi.

Yksityiselämä

Heikkinen on naimisissa maatalousyrittäjä Harri Kärkkäisen kanssa, tätä ennen hän oli naimisissa maansiirtoalan yrittäjän Mikko Torppavirran kanssa vuoteen 2007 saakka. Heikkisellä on kaksi lasta. Heikkisen harrastuksiin kuuluu lenkkeily, sauvakävely, soutu.
Maalaisliiton pitkäaikaisin puheenjohtaja (1919–1940), kansanedustaja ja seitsemän hallituksen ministeri P. V. Heikkinen on Heikkisen isoisän isä.
Leopold Engleitner

Leopold Engleitner (23. heinäkuuta 1905 – 21. huhtikuuta 2013) oli itävaltalainen holokaustista pelastunut. 
Engleitner, joka liittyi vuonna 1932 Jehovan todistajiin, vietti toisen maailmansodan vuodet keskitysleireillä. Jo ennen sotaa hän oli kohdannut maassaan uskonnollista vainoa. 
Engleitner on tullut kuuluisaksi vasta viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana. Bernhard Rammerstorfer teki vuonna 1999 hänen elämästään kirjan ja elokuvan Nein statt Ja und Amen. Engleitner on luennoinut yliopistoissa Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. 
Engleitnerin elämää käsittelevä teos käännettiin vuonna 2004 englanniksi nimellä Unbroken Will. Engleitner teki tämän yhteydessä Yhdysvaltain-kiertueen, jolla hänet nähtiin muun muassa United States Holocaust Memorial Museumissa, Columbian yliopistolla ja Simon Wiesenthal -keskuksessa. 
Engleitner teki vuonna 2006 toisen kiertueen Yhdysvalloissa. Vuonna 2005 Rammerstorfer julkaisi hänestä dokumentin Nein statt Ja und Amen – 100 Jahre ungebrochener Wille, ja vuonna 2007 ranskaksi käännettiin Une volonté de fer. Itävallan presidentti Heinz Fischer on myöntänyt Engleitnerille Itävallan tasavallan kultaisen ansiomitalin.
Hanna-Maari Latvala

SM-taso

Kalevan kisoissa Latvala on voittanut SM-kultaa sekä 100 että 200 metrin juoksussa vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2017. Vuonna 2011 hän saavutti 100 metrillä hopeaa ja 200 metrillä pronssia sekä vuonna 2016 100 metrillä pronssia. Kalevan kisoissa 2019 hän saavutti kultaa 200 ja hopeaa 100 metrillä. Viestinjuoksun SM-kisoissa Latvala on voittanut SM-kultaa 4 × 100 metrin viestissä vuosina 2012, 2014, 2017 ja 2019 sekä 4 × 400 metrin viestissä vuonna 2014. Vuonna 2012 hän saavutti 4 × 400 metrin viestijoukkueessa SM-hopeaa.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Latvala on voittanut kultaa 60 metrillä vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 sekä 200 metrillä 2013, 2014 ja 2015. Vuonna 2012 hän saavutti 200 metrillä hopeaa. Viestissä Latvala on voittanut sisäradoilla kultaa 4 × kierroksen matkalla vuonna 2014 sekä 4 × 300 metrillä 2015 ja 2016 ja hopeaa 4 × 200 metrillä 2013.

Arvokilpailut

Ensimmäisissä arvokisoissaan Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Latvala karsiutui 100 metrin alkuerissä ajalla 11,67 s jääden välieräpaikasta 14 sadasosaa. Hän juoksi myös Suomen naisten 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka karsiutui loppukilpailusta ajalla 44,65.
Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 Latvala juoksi 60 metrin alkuerissä ennätyksensä 7,25 s ja selviytyi välieriin, joissa hän karsiutui jatkosta ajalla 7,34 s. Universiadeissa 2013 Latvala oli 100 metrillä neljäs ajalla 11,47 ja 200 metrillä toinen ajalla 22,98. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 100 metrillä alkuerissä ja 200 metrillä välierissä.
Sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Latvala karsiutui 60 metrillä välierissä. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Latvala juoksi alkuerässä 100 metrillä uuden ennätyksensä 11,30 s. Välierissä hän juoksi ajan 11,57 karsiutuen loppukilpailusta. 200 metrillä Latvala juoksi välierissä ennätystään sivuavasti 22,98 s ja selvisi loppukilpailuun, jossa hän oli seitsemäs. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 Latvala karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 7,37 s.
Latvala valittiin Amsterdamin EM-kilpailuihin 2016 mutta joutui jäämään niistä pois jalkaterään tulleen vamman vuoksi.

Yksityiselämä

Latvala valmistui kesäkuussa 2013 Jyväskylän yliopistosta liikuntatieteen maisteriksi urheilupsykologian alalta. Hänen tätinsä on pikajuoksujen EM-finalisti ja moninkertainen Suomen-mestari Sanna Kyllönen.
Edgar Snow

Edgar Snow (19. heinäkuuta 1905 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 15. helmikuuta 1972 Eysins, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, joka teki Kiinan kommunistista puoluetta tunnetuksi länsimaissa 1930-luvulta alkaen. Monista muista länsimaisista poiketen hän kuvasi Kiinan kommunisteja varsin suopeaan sävyyn.
Snow opiskeli Missourin yliopistossa ja Columbian journalismikoulussa New Yorkissa. Työskenneltyään vuoden ajan toimittajana Kansas City Starissa hän matkusti vuonna 1928 Kiinaan, jossa vietti pääosan seuraavista 13 vuodesta. Hän toimi useiden yhdysvaltalaisten lehtien Itä-Aasian kirjeenvaihtajana. Vuonna 1936 Snow onnistui matkustamaan Shaanxin maakunnan Yan’aniin, joka oli sisällissotaa käyvien kommunistien päämajakaupunki. Hän vietti siellä useita kuukausia tutustuen Mao Zedongiin ja muihin kommunistijohtajiin. Palattuaan Yan’anista hän kirjoitti ensimmäisen länsimaissa ilmestyneen suoriin havaintoihin perustuneen kuvauksen Kiinan kommunistisesta liikkeestä. Teos Punatähti Kiinan yllä (Red Star Over China) ilmestyi 1937. Vastoin Kuomintang-hallituksen propagandaa Snow kuvasi Kiinan kommunistit nuhteettomina vallankumouksellisina, jotka kannattivat laajoja yhteiskunnallisia reformeja ja olivat halukkaita taistelemaan Kiinaan tunkeutunutta Japanin armeijaa vastaan. Snow’n kirja oli lännessä pitkään tärkein lähdeteos Kiinan kommunistisen liikkeen historiasta.
Snow palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1941 ja ryhtyi Saturday Evening Postin toimittajaksi. Hän toimi toisen maailmansodan aikana kirjeenvaihtajana muun muassa Neuvostoliitossa. Snow joutui Yhdysvalloissa epäillyksi kommunistisympatioista mccarthyismin vuosina, joten hän asettui lopulta asumaan Sveitsiin. Käytyään Kiinassa ensimmäisen kerran kommunistien valtaannousun jälkeen vuonna 1960 hän kirjoitti toisen matkaraporttikirjan The Other Side of the River: Red China Today (1962). Tässä teoksessa Snow vähätteli suuren harppauksen aiheuttamia ongelmia ja väitti ettei Kiinassa ollut nälänhätää. Aatteellisista syistä hän ei halunnut nostaa julkisesti esille Kiinan kommunistisen järjestelmän pahimpia epäkohtia. Palatessaan viimeiseltä Kiinan-matkaltaan vuonna 1971 Snow sai välittää Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonille virallisen kutsun tulla vierailemaan Kiinassa.
Kevin Kantee

Ura

Kantee on Jokereiden kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa Jokereissa kaudella 2003–2004. Lopullisesti Kantee vakiinnutti paikkansa Jokereiden kokoonpanossa kaudella 2004–2005, jolloin hän pelasi 46 ottelua liigassa.
Jokereissa Kantee voitti kaksi SM-hopeaa, kunnes hän siirtyi Turun Palloseuraan kesken kauden 2006–2007 . Kantee pelasi TPS:ssä lopulta vain kevään 2007, minkä jälkeen Kantee teki kahden vuoden sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa.  Kahden Ilves-kauden jälkeen Kantee pelasi vajanaisen kauden JYP:ssä. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Itävallan liigassa pelanneeseen slovenialaiseen HDD Olimpija Ljubljanaan. Seuraavalla kaudella Kantee pelasi Italian liigan HC Valpellicessa, jossa hän päätti uransa keväällä 2012. 
Kantee varattiin NHL:ään vuonna 2002, kun Chicago Blackhawks valitsi hänet kuudennella kierroksella varausvuorolla 188. Chicago kuitenkin luopui Kanteen oikeuksista kesällä 2006.
Kantee edusti Suomea kahdesti junioreiden MM-kilpailuissa. Hän oli mukana alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Wilmsin kasvain

Wilmsin kasvain, Wilmsin tuumori eli nefroblastooma on lähinnä lapsilla esiintyvä pahanlaatuinen munuaiskasvain.
Kaikista lasten kiinteistä kasvaimista noin 7 % on nefroblastoomia. Taipumus kasvaimeen on harvoin perinnöllinen, ja 5–10 % tapauksista kasvain kehittyy kumpaankin munuaiseen. Sairaus on nimetty Max Wilmsin kanssa.
Wilmsin tuumori on lasten viidenneksi yleisin pahanlaatuinen kasvain ja lasten yleisin munuaissyöpätyyppi. Useimmiten kasvaimesta kärsivät lapset ovat muutoin terveitä.
Yksi 10 000 vastasyntyneestä kärsii Wilmsin munuaissyövästä. Beckwith-Wiedemannin oireyhtymään liittyy kasvanut Wilms-riski. Kasvain havaitaan useimmilla potilailla ennen viidettä ikävuotta.
Valtaosa Wilmsin kasvaimen saaneista lapsista on muutoin terveitä. Suomessa sairaus todetaan vuosittain noin kymmenellä lapsella. Ennuste on kuitenkin parempi kuin munuaissyövällä yleensä, ja lapsipotilaista jopa yli 90 % tervehtyy. Tyypillisiä hoitomuotoja ovat solunsalpaajat, leikkaus (yleensä munuaisen poisto) ja sädehoito.
Olli Lyytikäinen

Näyttelyt

Nykytaiteen museo Kiasmassa järjestettiin vuonna 2000 Olli Lyytikäisen retrospektiivinen näyttely. Yhteistyössä ruotsalaisen Nordiska Akvarellmuseetin kanssa Salon taidemuseo Veturitallissa 7. kesäkuuta – 28. syyskuuta 2014 järjestetty näyttely sai kiittäviä arvioita. Veikko Halmetoja kirjoitti arviossaan, että kyseessä on kesän 2014 tapaus. Lyytikäinen oli hänen mukaansa tähti ylitse muiden aikalaistaiteilijoiden. 
Lyytikäisen ensimmäinen yksityisnäyttely Aus die Patologische Schizzenbücher oli vuonna 1971 Galleria Halvoissa Huveissa. Lyytikäisen töitä on esitelty myös ulkomailla.
Sienna Skies

Sienna Skies on vuonna 2006 Sydneyssä, Australiassa perustettu kokeellista Post-Hardcorea soittava yhtye.

Perustaminen ja EP:n Where Joy Exists Despair Beckons -tuottaminen

Sienna Skies -yhtyeen vuonna 2006 perustivat Michael Sankey sekä Nick Musgrave. Ensimmäinen virallinen kokoonpano koostui vokalisti Steve Faullista, kosketinsoittaja Matt Wellsistä, basisti Josh Wadesta, rumpali Luke Ziomekista sekä perustajajäseninä toimineista kitaristeista.
Viiden kappaleen EP 'Where Joy Exists Despair Beckons' ilmestyi vuosi yhtyeen perustamisen jälkeen. Albumi rahoitettiin jäsenten omasta toimesta. EP:n julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle Australian itärannikon kautta aina Uuteen-Seelantiin saakka. Yhtye esiintyi keikoilla yhdessä mm. Family Force 5, Blessed by a Broken Heart, Haste the Day, Deez Nuts sekä The Amity Affliction -yhtyeiden kanssa.
Tamminiemen luonnonsuojelualue

Kasvillisuus

Suurin osa Tamminiemestä on jalopuuvaltaista kuivaa lehtometsää, jossa kasvaa paikoin satoja ainoastaan runkomaisia lehmuksia ja tammia sekä kymmeniä vaahteroita. Rantojen valtapuuna on tervaleppä, ja jalopuuston seassa kasvaa koivuja ja haapoja. Alueen pohjoisrinteet ja eteläreuna ovat karumpia ja havupuuvaltaisempia. Pensaskerroksessa kasvaa runsaasti pähkinäpensaita, mutta myös runsaasti taikinamarjaa sekä paikoin katajia ja lehtokuusamaa.
Kenttäkerroksessa kasvaa kieloa suurina kasvustoina. Mustikka, metsäkastikka, lehtonurmikka, syylälinnunherne, valkovuokko ja nuokkuhelmikkä ovat yleisiä. Paikoin esiintyy sinivuokkoa, sormisaraa, karhunkiertoa, valkolehdokkia ja mustakonnanmarjaa. Tamminiemen eteläreunalla pellon reunassa kasvaa mäkilehtolustetta ja rantahirvenjuurta. Kalliokedolla kasvaa muun muassa sikoangervo, kalliokielo, mäkitervakko, ketomaruna, keltamatara, hietalemmikki, mäkikuisma, karvakiviyrtti ja valkolehdokki.
Alue, Naantalin opiston kesäpaikalta niemen kärkeen on puistomaisemmin hoidettua aluetta, jossa kasvaa kookkaita vahvaoksaisia tammia, joukossa rauduskoivua ja mäntyä, rannassa tervaleppää. Tämän alueen pensaskerros on niukka, ja osittain ruohoisessa kenttäkerroksessa kasvaa muun muassa tuoksusimaketta, kevätesikkoa, valkovuokkoa, kieloa, metsäapilaa ja niittyleinikkiä. Ranta-alueen maasto on kulttuurivaikutteisempaa, tuomi- ja katajavaltaisista, pensaikoista niittymäisten laikkujen ja tervaleppäsaarekkeiden muodostamaa aluetta, joka rannan luhtareunuksen kautta muuttuu ruovikoksi.
Pellon erottamassa Orkolan lehtomäessä kasvaa lähes 40 runkomaista lehmusta sekä useita vaahteroita ja tammia, mutta valtapuuna on kuitenkin koivu ja rantaa hallitsee tervaleppä. Orkolan lehtomäen pensaskerroksessa kasvaa yli 20 vähintään 2 metristä pähkinäpensasta. Kenttäkerroksessa kasvaa tyyppilajeina sini- ja valkovuokko, sekä kielo.

Kovakuoriaiset

Vuonna 2000 osan alueesta kattaneessa Naantalin kaavoitus- ja ympäristölautakunnan toimeksiannosta tehdyssä kovakuoriaisselvityksessä löydettiin 186 kovakuoriaislajia. Harvinaisin niistä oli Orthocis vestitus kovakuoriainen, joka on tavattu Suomessa viimeksi 1980-luvun alussa. Tamminimestä löytyi myös kaksi uhanalaiseksi luokiteltua kovakuoriaislajia. Äärimmäisen uhanalaisen kaljurunkokartukkaan esiintymiä on löydetty Suomesta vain kaksi, myös lähes yhtä harvinainen, vaarantuneeksi luokiteltu sukalymykkä löytyi alueelta. Lisäksi löytyi neljä muuta harvinaista lajia ja silmälläpidettäviin luokiteltu lännenvaajapimikkä, jolla on Suomessa kymmenkunta esiintymää. Muita harvinaisia kovakuoriaisia olivat muun muassa Ocalea baclia, Denrophilus corticalis ja Meligethes corvinus.
Tamminiemen luonnonsuojelualueella on tehty myös vuoden 2007 aikana kovakuoriais- ja perhoslajiston selvitys. Tilaajana oli Lounais-Suomen ympäristökeskus.

Linnusto

Tamminiemen linnuston tyyppilajeja ovat muun muassa satakieli, punavarpunen ja kultarinta sekä kolopesijät.
Hari Seldon

Hari Seldon (s. 11 988 galaktista ajanlaskua - k. 12 069 galaktista ajanlaskua) on Isaac Asimovin Säätiö-sarjassa esiintyvä hahmo. Hän esiintyy Säätiön ensimmäisessä luvussa elävänä ja sen jälkeen julkaistuissa kirjoissa (lukuun ottamatta kahta alkuperäistä Säätiö-kirjaa edeltäneitä aikoja kuvailevia kirjoja) nauhoitetuissa hologrammeissa. Hänen hahmoansa käsitellään tarkemmin vasta romaanissa Kohti Säätiötä.

Hahmo

Hari Seldon on matemaatikko, joka on onnistunut kehittää suurelle yleisölle tuntematonta tieteenalaa, psykohistoriaa. Sen avulla kyetään laskemaan tulevaisuuden todennäköisin kulku ihmismassojen käyttäytymisen mukaan. Laskelmistaan hän saa tietää, että Galaktinen Imperiumi tulee romahtamaan 500 vuoden sisällä ja Linnunrata tulee ajautumaan 30 000-vuotiseen pimeään aikaan. Myöhemmissä laskelmissa hän kykenee selvittämään, että pimeä ajanjakso voidaan lyhentää vain tuhatvuotiseksi, jos hän perustaa kaksi Säätiötä Linnunradan vastakkaisiin päihin vaalimaan Galaktisen Imperiumin tietoa. Seldonin suunnitelman mukaan Säätiöstä tulee 1000 vuoden jälkeen muodostumaan uusi Imperiumi. Tätä ennen sen on kuitenkin käytävä läpi useita kriisejä, joita kirjoissa kutsutaan Seldonin kriiseiksi. Aina kriisin aikaan hänen nauhoitettu kuvajaisensa puhuu Aikakammiossa.
Robert Guiscard

Robert Guiscard (noin 1015 – 17. heinäkuuta 1085) oli normandialainen seikkailija, joka valloitti Etelä-Italian. Hän oli Tancred de Hautevillen kuudes poika.
Vuonna 1046 Robert liittyi Etelä-Italiassa jo olevien veljiensä seuraan. Robert kunnostautui pian sodassa bysanttilaisia ja paavia vastaan. Vuonna 1057 hänestä tuli Apulian kreivi veljensä Humphreyn tilalle. Vuonna 1059 paavi Nikolaus II teki Robertista Apulian, Calabrian ja Sisilian herran vaikka suurin osa näistä maista oli vielä valloittamatta. Yhdessä nuoremman veljensä Rogerin kanssa Robert valloitti Sisilian arabeilta. Calabria vallattiin kreikkalaisilta vuonna 1060, Bari vuonna 1071 ja Salerno vuonna 1076. Vallattuaan Salernon Robert meni naimisiin kaupungin hallitsijan lombardialaisen Gisulfin siskon Sikelgaitan kanssa.
Hyökättyään Beneventoa vastaan, joka oli paavin alainen läänitys, paavi julisti Robertin pannaan vuonna 1074. Paavi kuitenkin perui pannan vuonna 1081, koska tarvitsi normannien apua keisari Henrik III:a vastaan.
Toukokuussa vuonna 1081 Robert suuntasi joukkonsa Bysanttia kohti. Hän nousi maihin 16 000 miehen kanssa Dyrrhachiumin kaupungin lähellä. Robert aikoi avustaa syrjäytettyä Mikael VII Dukasta, mutta hänen sanotaan havitelleen keisaruutta itselleen. Robert löi keisari Aleksios I Komnenoksen Dyrrhachiumin taistelussa. Hän ei kuitenkaan pystynyt käyttämään voittoaan hyväksi, koska hänen oli palattava Roomaan, jossa paavi Gregorius VII tarvitsi kiperästi hänen apuaan keisaria vastaan. Robert jätti poikansa Bohemund I:n jatkamaan valloitusta idässä ja palasi Italiaan. Palattuaan Balkanille Robert kuoli kuumeeseen 17. heinäkuuta 1085.
Robertin ja Sikelgaitan tytär Mafalda nai Barcelonan kreivin Ramón Berenguer II:n.
Raad ibn Zeid

Raad ibn Zeid (arab. الأمير رعد بن زيد‎; s.  18. helmikuuta 1936 Berliini) on Irakin prinssin Zeid ibn Huseyinin ja Fahrelnissa Zeidin poika.

Valtaannousu

Irakin kuningas Feisal II syrjäytettiin vuonna 1958 verisessä vallankaappauksessa. Zeid, joka oli hänen serkkunsa, asui vallankaappauksen aikana perheineen Lontoossa, jossa Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä. Zeid oli Irakin perustuslain mukaan kruununperijä ja sai tukea vaatimukselleen sukulaisiltaan Jordaniasta.
José Ortiz

Ura

Ortiz siirtyi Almeríaan vuonna 1998. Kauden 1999–2000 hän pelasi italialaisessa Ravenna Calciossa, jonka jälkeen palasi kotikaupunkiinsa.
Palattuaansa Almeríaan joukkue nousi Segunda Divisióniin vuonna 2002. Hän teki seuraavalla kaudella 2002–2003 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla viisi maalia. Hän on pelannut jokaisella Espanjan sarjatasolla, alkaen Tercera Divisiónista.
Kaudella 2006–2007 Ortiz oli joukkueensa kapteeni ja kuului kiistatta avauskokoonpanoon. Hän oli kauden päätteeksi Almeríaan kolmanneksi paras maalintekijä, kun joukkue nousi ensi kertaa historiassaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Ensimmäisellä kaudellaan pääsarjassa hän pelasi 24 ottelua ja teki niissä 10 maalia.
3. tammikuuta 2010 Ortiz ehti olla kentällä viisi minuuttia, kun hän onnistui maalinteossa naapuriseura Xereziä vastaan. Ottelu päättyi Almerían tärkeään 1–0-voittoon, joukkue oli juuri antanut potkut meksikolaisvalmentajalleen Hugo Sánchezille.

Triviaa

Kausina 2007–2009 pelatessaan Almeríassa José Ortiz oli yksi kolmesta pelaajasta, joiden toinen sukunimistä oli Ortiz. Kaksi muuta pelaaja olivat Mané ja Juanma Ortiz.
Öster Malman linna

Öster Malman linna (ruots. Öster Malma slott) on linna Nyköpingin kunnassa, Ruotsin Södermanlandissa. Linnassa sijaitsee nykyisin Ruotsin metsästäjäliiton tiloja. Metsästäjäliitto osti linnan itselleen vuonna 1993 Ruotsin valtiolta, jolle Gustav Melcher Borms oli linnan myynyt vuonna 1944.
Linnan kolmekerroksinen ja neljä siipirakennusta omaava päärakennus on rakennettu kivestä. Se edustaa karoliinista tyylisuuntaa. Rakennuksen rakennutti W. Drakenhielm vuonna 1668 ja sen suunnittelusta on vastannut ranskalaissyntyinen arkkitehti Jean de la Vallée. 1600-luvulla linna oli Bååtin, Silfvenstiernan ja Drakenhielmien sukujen omistuksessa.
Tyttö lähtee kasarmiin

Tarina

Heikki Vuoren (Pentti Siimes) pitäisi astua varusmiespalvelukseen. Hän kuitenkin joutuu auto-onnettomuuteen, ja hänen siskonsa päättää esiintyä tilapäisesti Heikkinä. Hertta Vuori (Elina Pohjanpää) lähtee mieheksi naamioituneena varuskuntaan. Palveluksen läpivieminen naisena osoittautuu luonnollisesti vaikeaksi. Heikin toivuttua hän saapuu varuskuntaan ja onnistuu vaihtamaan siskonsa kanssa vaatteita. Hertta tavoitetaan alueelta ilman kulkulupaa ja hätäpäissään ilmoittaa tulleensa tapaamaan kapteeni Terästä. Hänet saatetaan Teräksen asunnolle, jossa hän nukahtaa sohvalle. Elokuvassa viritellään romanssia Esko Teräksen (Matti Ranin) ja Hertta Vuoren välille. Mukana on viatonta leikittelyä sukupuolirooleilla.
Spede Pasanen käyttää samaa nainen kasarmissa -teemaa myöhemmin tekemässään elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä.