google/wiki40b huggingface dataset:
Max Baldry

Max Baldry (s. 5. tammikuuta 1996) on brittiläinen näyttelijä. Hän esitti komediassa Mr. Bean lomailee (2007) tunnetun elokuvaohjaaja Emil Datševskin Stepan-poikaa, jonka "katoamisen" ympärille elokuvan tapahtumat suurilta osin keskittyvät. 
Baldry syntyi Lontoossa. Hän kuitenkin varttui Moskovassa ja Varsovassa ennen palaamistaan synnyinmaahansa vuonna 2003. Hän käy Gayhurstin koulua Buckinghamshiressa. Hän on voittanut useita mitaleja ja palkintoja eri urheilulajien kilpailuissa.
Tunnetuimman roolinsa ohella Baldryllä on ollut muita rooleja elokuvissa sekä televisiosarjassa Rome.
Yhdystie 2846

Historia

Tie on Sääksmäen Tarttilasta Kalvolan Kuurilaan asti osa vanhaa Akaasta Hämeenlinnaan vienyttä tietä, jonka merkitys supistui silloisen Valtatie 3:n valmistuttua 1960-luvun alkupuolella. Tällöin Kuurilasta Tammelaan vienyt osuus oli vanha ja huonokuntoinen. 1960-luvulla tie kuitenkin peruskorjattiin ja siitä tuli seututie 286. 1990-luvulla luokitus liikenteen vähäisyyden ja tien huonokuntoisuuden vuoksi muutettiin yhdystieksi.

Maasto

Tie kulkee Valkeakosken puolella sääksmäkeläisessä maalaismaisemassa. Hämeenlinnan, entisen Kalvolan kunnan puolella kun tie poikkeaa Pirttikoskentielle, maisemat muuttuvat mäkisiksi ja metsäisiksi erämaamaisemiksi. Täällä Tammelan ylängöllä tie on varsinkin Tammelan Lautaporrasta kohden jo hyvin mäkinen ja mutkainen. Tien ajaminen vaatii talvella erityistä huomiokykyä.
Carl Ludwig Siegel

Elämäkerta

Siegel syntyi vuonna 1896 Berliinissä, missä hän aloitti yliopisto-opintonsa 1915. Hänen opettajiaan Humboldt-yliopistossa olivat muun muassa Max Planck ja Ferdinand Georg Frobenius. Siegel suunnitteli suuntautuvansa tähtitieteeseen, mutta Frobeniuksen vaikutuksesta hän kääntyi lukuteoriaan, josta tulikin hänen uransa päätutkimusala. Siegelin opiskelut katkesivat 1917, kun hänet värvättiin armeijaan. Hän ei sopeutunut armeijaan, ja hänet vapautettiin palveluksesta ennen ensimmäisen maailmansodan loppua. Sodan jälkeen Siegel jatkoi opintojaan Göttingenin Georg-August-yliopistossa. Edmund Landau oli Siegelin väitöskirjan ohjaaja, ja Siegel valmistui tohtoriksi vuonna 1920.
Siegel nimitettiin vuonna 1922 Arthur Moritz Schönfliesin seuraajaksi Frankfurt am Mainin Johann Wolfgang Goethe -yliopistoon. Siegel vietti vuoden 1935 Princetonissa Institute for Advanced Studyssa. Saksassa Siegel hyväksyi vuonna 1937 paikan Göttingenin yliopistosta, jossa aloitti seuraavana vuonna. Toisen maailmansodan alettua 1939 Siegel ei halunnut enää jäädä kotimaahansa. Hän jätti Saksan varhain vuonna 1940 ja muutti Tanskan kautta Norjaan ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. Siegel työskenteli vuodet 1940–1951 Institute for Advanced Studyssa. Hän palasi tämän jälkeen Göttingenin yliopistoon, jonka palveluksessa oli uransa loppuun.
Siegel sai vuonna 1978 Wolfin palkinnon erityisesti lukuteorian, Diofantoksen yhtälöiden ja taivaanmekaniikasta tekemiensä tutkimusten ansiosta. Matemaatikko André Weil on kutsunut Siegeliä 1900-luvun alkupuoliskon merkittävimmäksi matemaatikoksi.
Helsingin Työväen Näyttämö

Helsingin Työväen Näyttämö oli helsinkiläinen vasemmistolainen harrastajateatteri, jonka historia alkaa 1916 perustetusta Seurasaaren ulkoilmateatterista. Teatteri toimi sittemmin eri puolilla Helsinkiä, Mustikkamaalla, Työväentalossa ja Vallilassa ja lopuksi Kirjatyöntekijäin liiton talossa. Vuonna 1922 seurueen nimeksi muuttui Työn Näyttämö. Vuonna 1934 joukko Kirjallisuuslehden ympärille ryhmittyneitä vasemmistolaisia perusti sen uudelleen nimellä Työväen Näyttämö, mistä alkoi sen tunnetuin vaihe. Teatterin toiminta jatkui vuoteen 1940 asti, virallisesti se lakkautettiin 1945.
Teatterin toiminnassa oli mukana joukko kommunisteja, ja sosialidemokraatit erosivatkin siitä myöhemmin. Uuden Työväen Näyttämön ensiesitys oli Nyrki Tapiovaaran ohjaama amerikkalaisen I. J. Goldenin poliittinen näytelmä Lakonjohtaja, joka esitettiin Käpylän työväentalolla marraskuussa 1934. Teatterin toimintaan kohdistui ajan oikeistolaisten voimien painostusta. Teatterin toiminnassa mukana olivat muun muassa Nyrki ja Tapio Tapiovaara, Helmer Adler, Elvi Sinervo-Ryömä, Toini Aaltonen, Arvo Turtiainen ja Maija Savutie. Vaihtelevassa näyttelijäkokoonpanossa pysyvämpiä jäseniä olivat Hili Virtanen, Eino Kokkonen, Ludvig Korpi ja Yrjö Nykänen. Myös Jarno Pennanen ja Jenny Pajunen näyttelivät. Näytelmiä ohjasivat pääasiassa Nyrki Tapiovaara, Adler, Kaisu-Mirjami Rydberg ja Pentti Raunio. Vuonna 1939 teatterin johtajaksi valittiin Jalmari Parikka. Tapio Tapiovaara toimi johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1934–1939, minkä jälkeen hänen seuraajakseen tuli K. Airut. Päätöksenteko teatterissa oli kollektiivista.
Kulotus

Kulotus on tulen tarkoituksellista hyödyntämistä luonnonhoidossa, maataloudessa ja metsänhoidossa. 
Metsänhoidollisessa kulotuksessa hakkuualueen hakkuutähteet, jätepuusto ja osa maanpinnan humuskerrosta poltetaan metsän luontaista uudistamista varten. Metsän ennallistamisessa poltetaan myös alueen elävä puusto. Kaskeamisessa metsä poltetaan maanviljelyä varten.
Entisten luontaisesti uudistuneiden kaskimaiden havaittiin kasvavan erittäin hyvälaatuista metsää, jonka seurauksena kulotusta alettiin suosia metsän uudistamisessa.
Kulotuksen varsinaisena esitaistelijana toimi 1910- ja 1920-luvuilla Tuomarniemen metsäkoulun johtaja Arvid Borg.
Kulotusta harjoitettiin 1940-60 luvuilla laajamittaisesti Pohjois-Suomen metsissä, jossa poltettiin vuosittain 10 000 - 15 000 hehtaaria hakkuualueita. Myös Pohjois-Ruotsissa on harjoitettu metsän kulottamista.
Sanaa kulo on käytetty aikaisemmin yleisesti tarkoitettaessa metsäpaloa.

Metsänhoidollinen kulotus

Metsänhoidollisessa kulotuksessa tavoitteena on valmistella hakkuuala uuden metsän perustamiseksi tehtäviä metsänuudistamistoimia varten. Hakkuualueella kasvava pintakasvillisuus ja sille kertynyt karikekerros ja hakkuutähteet sytytetään palamaan kulotuksen johtajan ohjeiden mukaisesti. Kulotettava alue rajataan avaamalla kaivinkoneella tai puskutraktorilla alueen reunalle palokujat. Tulen pitämiseksi kulotettavalla alueella alueen reunoilla on kulotuksen aikana oltava sammuttajia ja sammutuskalustoa. Kulotuksen päätyttyä tehdään jälkisammutus ja aloitetaan alueen vartiointi, joka voi kuivana kesänä kestää useita viikkoja. 
Metsänhoidolliselle kulotukselle voi saada tukea valtiolta. Vuoden 2009 lopulla voimaan astuvan kestävän metsätalouden rahoituslain mukaan kulotuksia rahoitetaan luonnonhoitohankkeina. Luonnonhoitohankkeena tehtävässä kulotuksessa tuki korvaa kaikki metsänomistajalle aiheutuvat kustannukset.

Kaskeaminen

Kaskeamisessa tulta käytetään raivatun alueen valmistelemiseksi maanviljelyä varten. Kaskiviljely oli Suomessa vielä 1800-luvun puolivälissä hyvin yleinen maankäyttömuoto, mutta se hävisi vähitellen 1900-luvulle mennessä.
Annan mielen kiemurat

Juoni

Anna on täydellinen lapsi vaaleanpunaisine vaatteineen, kunnes eräänä aamuna yleensä aamuvirkku tyttönen ei herääkään aikaisin ja veljen mennessä herättämään häntä huomaa perhe karun totuuden, Anna on muuttunut mustiin pukeutuvaksi rääväsuuksi, hänestä on tullut teini.
First Canadian Place

First Canadian Place on pilvenpiirtäjä Torontossa, Ontarion provinsissa, Kanadassa. Toimistokäytössä oleva rakennus valmistui vuonna 1976, ja sen rakennusmateriaaleja ovat marmori ja teräs. Sen katto yltää 298,1 metriin, kun taas korkeus antennin kanssa on 355 metriä. Kerroksia siinä on yhteensä 72. Pilvenpiirtäjän suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto Bregman + Hamann Architects.
Alfredo Magarotto

Alfredo Magarotto (s. 16. helmikuuta 1927 Pernumia) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. heinäkuuta 1950 ja nimitettiin Chioggian hiippakunnan piispaksi 22. helmikuuta 1990. Hänet vihittiin piispaksi 24. maaliskuuta Bernardin Gantinin toimiessa pääkonsekraattorina sekä Sennen Corràn ja Antonio Mattiazzon avustaessa.
Magarotto sai nimityksen Vittorio Veneton piispaksi 31. toukokuuta 1997. Hän jäi eläkkeelle 3. joulukuuta 2003.
Koivujärvi (Mänttä-Vilppula, Ylä-Kolkki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 70 hehtaaria, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,4 metriä mpy.
Janne Palkisto

Janne Palkisto (ent. Koskinen) on suomalainen musiikkitoimittaja, joka toimii Radion sinfoniaorkesterin ja muiden Ylen klassisen musiikin konserttien tv-juontajana, selostajana ja esittäjien haastattelijana. Palkisto tunnetaan myös Yle Radio 1 -kanavan mielipiteitä jakaneesta Hienostelua-ohjelmasarjasta, Herrasmiehen päiväkirja -blogista sekä radiossa ja televisiossa esitetystä Syötävät sävelet -ohjelmasta, jota hän tekee yhdessä musiikintutkija ja tietokirjailija Susanna Välimäen kanssa.
Filosofian maisterin tutkinnon suorittanut Janne Palkisto on opiskellut Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa ja Espoon musiikkiopistossa sekä musiikkitiedettä Helsingin ja Venetsian yliopistoissa. Hän soittaa klarinettia sinfoniaorkestereissa ja kamarimusiikkikokoonpanoissa ja laatii Turun yliopistossa tohtorinväitöstä Bernhard Henrik Crusellista.
Lorenzo Chiarinelli

Lorenzo Chiarinelli (s. 16. maaliskuuta 1935 Concerviano) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Aquino, Sora e Pontecorvon hiippakunnan johtoon 21. tammikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Francesco Amadio ja Dino Trabalzini.
Chiarinelli sai 27. maaliskuuta 1993 nimityksen Aversan ja 30. kesäkuuta 1997 Viterbon piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 11. joulukuuta 2010.
No Doubt

Alku

John Spence perusti vuonna 1986 ystävänsä Eric Stefanin kanssa yhtyeen. Spencen suosikki-ilmaisu "no doubt" (suom. ei epäilystäkään) sai toimia yhtyeen nimenä. Spence lauloi, Eric Stefani soitti sähköpianoa ja sen lisäksi Eric pakotti pikkusiskonsa Gwen Stefanin liittymään yhtyeeseen taustalaulajaksi. Vuonna 1987 he saivat esiintyä julkisella paikalla ensimmäistä kertaa. Tony Kanal, joka oli kuuntelemassa yhtyettä, liittyi No Doubtiin basistiksi. Myöhemmin hän ryhtyi yhtyeen manageriksi. John Spence teki itsemurhan vuonna 1987, ja No Doubt lopetti toimintansa. Myöhemmin yhtye kokoontui taas ja päätti Spencen muistoksi jatkaa, mutta nyt Gwen oli yhtyeen solisti.
Vuonna 1987 heavy metal -kitaristi Tom Dumont liittyi No Doubtiin ja toi yhtyeeseen vähän raskaimpiakin sointuja.
Kaksi vuotta myöhemmin 1989 rumpali Adrian Young kuuli yhtyeen demon ja päätti liittyä yhtyeeseen.

Nousu parrasvaloihin

1991 No Doubt allekirjoitti levytyssopimuksen Interscope Recordsin kanssa. Alkuun Interscope Records tarjosi ainoastaan Gwenille sopimusta, mutta tämä ei suostunut soolouraan. No Doubtin esikoisalbumi julkaistiin 1992, mutta se ei menestynyt. Yhtye kuvasi myös videon kappaleelle "Trapped in a Box", mutta MTV ei suostunut näyttämään videota. No Doubt aloitti Tragic Kingdom -levyn työstämistä, mutta Eric Stefani jätti yhtyeen ja päätti ryhtyä Simpsonit-sarjan piirtäjäksi. Vuonna 1995 No Doubt julkaisi itse The Beacon Street Collection -albumin, jolla on materiaalia, jota yhtyeen jäsenet eivät halunneet Tragic Kingdom -albumille. Albumi on saanut nimensä talosta, jossa melkein kaikki kappaleet ovat nauhoitettu.
Syksyllä 1995 No Doubt julkaisi Tragic Kingdom -albumin, joka on sekoitus pop-, ska-, punk- ja rockmusiikkia. Yhtye julkaisi singlen "Just a Girl" , joka menestyi hyvin. Vuonna 1996 Tragic Kingdom myi platinaa, ja yhtye valmistautui ensimmäiseen Euroopan-kiertueeseen. Vuoden loppupuolella No Doubt julkaisi singlen "Don't speak", joka menestyi. Kappaletta on kuunneltu pelkästään Spotifyssa 256 miljoonaa kertaa (lokakuuhun 2019 mennessä). Joulukuussa 1996 Tragic Kingdom pääsi Billboard 200 -listan ykköseksi. Vuonna 1998 yhtye jäi tauolle työstääkseen seuraavaa albumia. Vuonna 2000 Adrian meni naimisiin, ja samana vuonna myös yhtyeen seuraava albumi Return to Saturn julkaistiin. Sen tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi "Ex-Girlfriend".
Vuonna 2001 julkaistiin albumi Rock Steady, joka on sekoitus disko-, dance-, hiphop- ja reggaemusiikkia. Levyltä julkaistiin neljä singleä: "Hey Baby", "Hella Good", "Underneath It All", "Running". 2003 yhtye päätti ryhtyä tauolle, mutta ehti vielä julkaista The Singles 1992-2003, Boom Box ja Rock Steady Live DVD:n. Samoihin aikoihin julkaistiin single ja musiikkivideo kappaleesta "It's My Life".
Vuonna 2012 No Doubt teki paluun ja julkaisi kuudennen studioalbuminsa Push And Shove. Albumilta julkaistiin kolme singleä: "Settle Down", "Push And Shove" ja "Looking Hot".
Rimouski

Historia

Rimouskin alueesta muodostettiin Uuden-Ranskan läänitys vuonna 1688, mutta ensimmäiset pysyvät asukkaansa se sai vasta vuonna 1696. 1700-luvulla ainoita elinkeinoja olivat maanviljely ja kausiluontoinen kalastus, kunnes québeciläiset kauppiaat rakennuttivat seudulle sahoja ja alkoivat kehittää metsäteollisuutta. 1800-luvulla Rimouskiin perustettiin St-Germainin seurakunta (1829), rakennettiin oikeustalo (1857) ja sijoitettiin piispanistuin (1867).
Rautatien myötä kaupungista tuli tärkeä tukikohta Gaspén niemimaan ja Matapédian asuttamiseksi. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat metsäteollisuus, kauppa, koulutus sekä alue- ja kirkkohallinto. Vuonna 1950 kaupungissa riehui raju tulipalo, jonka jälkeen sen väkiluku alkoi kasvaa nopeasti. Siitä tuli aluehallinnon keskus, johon sijoitettiin useita liitto- ja provinssihallinnon virastoja palvelemaan asutuskeskuksia Saint-Lawrencen alajuoksulla ja Gaspén niemimaalla.
Mepakriini

Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet

Mepakriinin vaikutusmekanismi ei ole täysin selvillä. Yhdiste kykenee sitoutumaan DNA:han ja RNA:han, mutta fluoresenssitutkimusten perusteella pääasiallinen vaikutusmekanismi on alkueläinten solukalvon kehittymisen häiriintyminen. Mepakriini estää myös sukkinaatti-ionien hapettumista, koliiniesteraasientsyymin toimintaa ja systeemisen lupus erythematosuksen yhteydessä eräitä solutekijöitä. Mepakriini on tehokas muun muassa malarialoisioita, Giardia-, Trichomonas- ja Entamoeba-sukujen alkueläinten punasolukierrossa oleviin asteisiin ja heisimatoihin. Ihmiselle annostus on 100 mg kolme kertaa vuorokaudessa ja eläimille 2 mg kolme kertaa vuorokaudessa. Malarian hoitoon ainetta käytettiin aina toiseen maailmansotaan asti, minkä jälkeen muut lääkkeet ovat syrjäyttäneet sen pääosin malarian hoidossa. Kinakriinin on todettu estävän prioniproteiinien vääränlaista laskostumista, minkä vuoksi sitä on tutkittu Creutzfeldt–Jakobin taudin hoitoon.

Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä mepakriinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat päänsärky, huonovointisuus, vatsakivut ja oksentelu. Vaaraton kosmeettinen haitta on ihon värin muuttuminen kellertäväksi. Vakavampia haittavaikutuksia ovat keskushermosto-oireet kuten kouristukset ja silmien retinoplatia. Aine kertyy ihmisen sisäelimiin ja hiuksiin. Pahimmassa tapauksessa lääkeaine saattaa jopa aiheuttaa kuolemaan johtavia komplikaatioita. Kinakriinia ei tule käyttää yhdessä aminokinoliinien kanssa.

Synteesi

Mepakriinia voidaan syntetisoida 3,9-dikloori-7-metoksiakridiinin ja 1-(dietyyliamino)-4-aminopentaanin välisellä reaktiolla.
Dante ja Vergilius helvetissä

Dante ja Vergilius helvetissä (ransk. Dante et Virgile aux enfers; tunnettu myös nimellä La Barque de Dante, Danten lautta) on ranskalaisen taidemaalari Eugène Delacroix’n läpimurtotyö vuodelta 1822. Maalaus perustuu Danten Jumalaisen näytelmän Inferno-osan kahdeksanteen lauluun, jossa Dante ja hänen oppaanaan toimiva Vergilius ylittävät lautalla (tai veneellä) Styks-virtaa matkallaan helvettiin, kun kadotukseen tuomitut sielut alkavat nousta vedestä ja pyrkiä purteen. Teoksen katsotaan olevan tärkeä virstanpylväs romanttisen tyylisuunnan kehityksessä Ranskan maalaustaiteessa.
Maalauksessa punahuppuinen mies on Dante ja seppelepäinen on Vergilius. Kolmas veneessä seisova mies on Manalan lautturi Flegyas. Taustalla vasemmalla näkyvä liekehtivä linnoitus on kuolleiden kaupunki Dite, jonne Dante ja Vergilius ovat matkalla. Maalaus esittää sitä hetkeä, jolloin Dante säikähtää tunnistaessaan tuomittujen sielujen joukossa entisen firenzeläisen vihamiehensä Filippo Argentin. Maalauksen esikuvana pidetään Delacroix’n suuren innoittajan Théodore Géricault’n maalausta Medusan lautta vuodelta 1818. Molemmat kuvaavat lauttaan liittyvää ahdistavaa näkyä. Delacroix on toisaalta lainannut maalauksessaan myös vanhempia esikuvia: lihaksikkaat ja vääristyneet hahmot muistuttavat Michelangelon maalauksia, voimakkaat värit puolestaan Rubensin töitä. Delacroix itse piti maalauksen onnistuneimpana hahmona miestä, joka tarrautuu veneen laitaan. Tämän hahmon esikuvana on pidetty erästä John Flaxmanin painokuvaa.
Teos oli vuonna 1822 esillä Pariisin salongissa ja sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Eräs sitä erityisesti ylistänyt kriitikko oli nuori lehtimies Adolphe Thiers. Ranskan valtio osti taulun ja sijoitti sen Pariisin Luxembourgin palatsiin.
Maalauksen mitat ovat 189 x 246 senttimetriä. Se kuuluu nykyään Louvren taidemuseon kokoelmiin.
Virpa Puisto

Virpa Terhikka Puisto (28. joulukuuta 1946 Turku – 10. marraskuuta 2013 Turku) oli suomalainen poliitikko ja sosiaalineuvos. Hän toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1987–2007. Puisto oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1981–2000 ja 2004–2013. Koulutukseltaan Puisto oli erikoissairaanhoitaja. 
Puisto oli suorapuheinen ja sinnikäs poliitikko. Hän on itse kuvaillut, että hänen äitinsä pohjalaisuus ja isänsä turkulaisuus olivat hänen luonteensa taustalla. Sitkeyden synä saattoi olla myös varhainen orvoksi jääminen. Suorapuheinen Puisto sanoi myös omilleen napakasti, jos oli eri mieltä. Niinpä sai SDP:n puheenjohtaja ja pääministeri Paavo Lipponenkin Puistolta kritiikkiä siitä, ettei tämä ajanut köyhien asiaa. Puisto tunnettiin tuimana sosiaaliturvan puolustajana. Hän piti kunniana sitä, että häntä nimitettiin "sosiaalitantaksi". Lipposen hallitukseen Puisto oli nousemassa työministeriksi, kun hän joutui kieltäytymään tehtävästä miehensä taloudenhoitoon liittyneiden epäselvyyksien vuoksi.
Presidentti Tarja Halonen myönsi Virpa Puistolle sosiaalineuvoksen arvonimen. Puisto kuoli vaikean sairauden murtamana 66 vuoden iässä.
Karel Reisz

Nuoruus

Reisz oli juutalainen pakolainen, joka kuului Nicholas Wintonin pelastamiin 669 pakolaiseen. Tullessaan Englantiin 1938 hän ei puhunut englantia juuri ollenkaan, mutta pääsi vieraasta aksentista hyvin nopeasti. Hänen isänsä oli juristi. Hänen Tšekkoslovakiaan jääneet vanhempansa kuolivat Auschwitzissa. Sotapalveluksen jälkeen hän opiskeli luonnontieteitä Cambridgen yliopiston Emmanuel Collegessa ja ryhtyi kirjoittamaan elokuvalehtiin, muun muassa Sight and Soundiin. Lindsay Andersonin ja Gavin Lambertin kanssa hän perusti 1947 elokuvalehti Sequencen. Koulun päätyttyä hän liittyi sodan lopulla ilmavoimiin.

Ura

Reisz oli Free Cinema -dokumenttielokuvasuuntauksen perustajia. Hänen ensimmäinen lyhytelokuvansa Momma Don't Allow (1955), jonka hän ohjasi yhdessä Tony Richardsonin kanssa, sisältyi ensimmäiseen Free Cinema -ohjelmaan, joka esitettiin National Film Theatressa helmikuussa 1956. Hänen elokuvansa We Are the Lambeth Boys (1958) oli naturalistinen kuvaus etelälontoolaisesta poikien kerhosta, joka oli poikkeuksellinen esittäessään työläisteinien vapaa-aikaa sellaisena kuin se oli: skifflemusiikkia ja tupakkaa, krikettiä, keskusteluryhmiä. Elokuva esitettiin Venetsian elokuvajuhlilla. BBC on tehnyt samoista ihmisistä ja samasta nuorisokerhosta kaksi elokuvaa, jotka se esitti 1985.
Reiszin ensimmäinen pitkä elokuva Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun (1960) perustui Alan Sillitoen romaaniin, ja hän käytti siinä useita samoja tekniikoita kuin aiemmissa dokumenteissaan. Etenkin jaksot, jotka kuvattiin Raleighn tehtaalla Nottinghamissa ovat kuin dokumentteja ja tuovat elokuvaan hyvin todellisuutta lähenevän kuvan.
Reisz tuotti Andersonin elokuvan Miehen hinta (1963) ja ohjasi elokuvan Morgan – toivoton tapaus (1966), jonka David Mercer mukaili televisionäytelmästään (1962). Isadora (1968) on elämäkertaelokuva tanssija Isadora Duncanista, pääosassa Vanessa Redgrave. Seuraavalla vuosikymmenellä hän teki elokuvat Piru pakassa (1974) ja Kuka estää sateen? (1978).
Ranskalaisen luutnantin nainen (1981) on ehkä menestynein hänen myöhemmistä elokuvistaan. Se pohjautuu Harold Pinterin romaaniin, ja pääosia näyttelevät Jeremy Irons ja Meryl Streep. Reiszin viimeiset elokuvaohjaukset olivat Sweet Dreams (1985), jonka aiheena on countrylaulaja Patsy Cline, ja Kaikki voittavat (1990), johon käsikirjoituksen teki Arthur Miller omasta näytelmästään. Reisz on tehnyt oppikirjan The Technique of Film Editing (1953).

Yksityiselämä

Reiszillä on kolme poikaa ensimmäisen vaimonsa Julia Werthimerin kanssa. He erosivat myöhemmin. Reisz avioitui 1963 aiemmin Gene Kellyn kanssa naimisissa olleen Betsy Blairin kanssa, ja avioliitto kesti hänen kuolemaansa asti.
Tampereen sosiaali- ja terveysalan opisto

Tampereen sosiaali- ja terveysalan opisto (TASTO) on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva toisen asteen oppilaitos, joka kouluttaa lähihoitajia. Se on yksityinen oppilaitos, jonka koulutuksen järjestäjänä toimii Mannerheimin Lastensuojeluliiton Tampereen sosiaali- ja terveysalan opiston säätiö. Oppilaitoksen toiminta alkoi, kun Mannerheimin lastensuojeluliitto perusti Tampereen Kodinhoitajaopiston vuonna 1965. Sittemmin nimike vaihtui Tampereen sosiaalialan oppilaitokseksi. 1. tammikuuta 2001 alkaen oppilaitos on ollut Tampereen sosiaali- ja terveysalan opiston nimellä. Tampereen sosiaali- ja terveysalan opisto tarjoaa lähihoitajan koulutusta erikseen sekä nuorille että aikuisille. Lisäksi aikuisille tarjotaan alan ammatti- ja erityisammattitutkintoja sekä ammatillista lisä- ja täydennyskoulutusta. Myös maahanmuuttajille järjestetään ammatilliseen koulutukseen valmistavaa koulutusta. Opistossa on vakinaista henkilöstöä yhteensä n. 90; opettajia 74 ja opetuksen ja hallinnon palveluita toteuttavaa muuta henkilöstöä, on 16. Opiston hallinnosta vastaa Mannerheimin Lastensuojeluliiton Tampereen sosiaali- ja terveysalan opiston säätiön hallitus/johtokunta. Oppilaitos liittyi 1.1.2007 aloittavaan Pirkanmaan koulutuskonsernikuntayhtymään, joka on 1.1.2013 lähtien ollut Tampereen seudun ammattiopisto Tredu.
Jumalattomuus (kirja)

Jumalattomuus on Jukka Pakkasen vuonna 2008 ilmestynyt mietelmäkirja. Teoksen julkaisi kristillinen kustantamo Kirjapaja.
Leif Fast

Leif Wolmar Fast (s. 17. helmikuuta 1933 Helsinki) on viestinnän ammattilainen, joka toimi Taloudellisen tiedotustoimiston pitkäaikaisena toimitusjohtajana.  
Leif Fast syntyi työnjohtaja Wolmar Rafael Fastin ja Inez Dahline Österlundin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on päätoimittaja Irma Maria Ruotsala. Fast tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1963. Hän toimi tiedotuspäällikkönä Nokian kaapelitehtaalla  1964–1968 ja Suomen Teollisuusliitossa 1968–1971. Taloudellisen tiedotustoimiston toimitusjohtaja hänestä tuli vuonna 1971. Hän hoiti tehtävää yli 20 vuotta, aina vuoteen 1995 asti.