google/wiki40b huggingface dataset:
Fyre Festival

Fyre Festival oli "luksusmusiikkifestivaali", jonka tarkoituksena oli mainostaa Fyre-nimistä musiikkialan varaussovellusta. Tapahtuman oli tarkoitus tulla järjestetyksi Great Exuma -saarella Bahamassa 2017.

Mainonta

Festivaalin mainonnassa käytetiin paljon kuuluisia Instagram-käyttäjiä. Fyre Festivaalin avajaisviikonlopun aikana järjestäjillä oli suuria ongelmia ruuan, majoituksen sekä esiintyjien kanssa ja festivaalin tapahtuma-aikaa lykättiin viime hetkellä, jopa osan vierailijoista ollessa jo saarella. Festivaalin mainonnassa vierailijoille oli luvattu gurmee ruokaa sekä majoitus villassa, mutta paikan päällä vierailijoita odottivat valmiit voileivät sekä FEMA-teltat. Osa vierailijoista oli maksanut jopa tuhansia euroja lipuista.
Tapahtuman suuren epäonnistumisen seurauksena järjestäjät joutuivat vähintään kahdeksan oikeudenkäynnin kohteeksi, joista monet ovat ryhmäkanteita ja yksi näistä pyrkii saamaan yli 100 miljoonaa dollaria vahingonkorvausta. Tapahtuman järjestäjiä syytetään petoksesta lippujen ostajia kohtaan. 30. kesäkuuta 2017 Yhdysvaltain eteläisen piirin syyttäjä syytti Billy McFarlandia, Fyre Media Inc.:n toimitusjohtajaa petoksesta. Maaliskuussa 2018 hän myönsi syyllisyytensä petoksiin. 11. lokakuuta 2018 McFarland sai 6 vuoden vankilatuomion sekä hänet määrättiin luovuttamaan 26 miljoonaa dollaria.
Aku Pekkarinen

Ura

Pekkarinen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän edusti joukkuetta koko juniori-uransa ajan ja teki SM-liigadebyyttinsä kaudella 2005–2006, jolloin Pekkarinen pelasi yhden ottelun. Elokuussa 2006 hän teki KalPan kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Tulokaskaudellaan 2006–2007 Pekkarinen teki 48 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Hän teki tammikuussa 2007 kaksivuotisen jatkosopimuksen KalPan kanssa.
KalPassa vähäisellä peliajalla pelannut Pekkarinen pelasi kaudella 2007–2008 28 runkosarjaottelua tehoin 1+1=2. Lokakuussa 2007 hän siirtyi lainalle Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Pekkarinen pelasi siellä lähtökohtaisesti kolme ottelua, mutta hän jatkoi lainapestiään pariin otteeseen ja pelasi Hokissa yhteensä kahdeksan ottelua tehoin 0+2=2.
Elokuussa 2008 KalPa vuokrasi Pekkarisen Jokipoikiin. Hän pelasi joukkueessa koko kauden 2008–2009, eikä Pekkarinen pelannut otteluakaan KalPassa. Hän teki Mestiksen runkosarjassa 43 ottelussa tehot 3+8=11 ja hän sijoittui lukemalla +19 +/– -tilaston kuudenneksi TuTon Henri Palmrothin kanssa. Pekkarinen voitti keväällä 2009 Mestis-hopeaa. Kesäkuussa 2009 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa. Pekkarisen toinen kausi joukkueessa päättyi Mestiksen mestaruuteen keväällä 2010. Jokipojat hävisivät kuitenkin liigakarsinnoissa Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 4–1. Toukokuussa 2010 Pekkarinen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueensa kanssa.
Toukokuussa 2011 Pekkarinen siirtyi yksivuotisella sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Hän pelasi vain neljä ottelua, kunnes loukkaantui ja oli sivussa tammikuuhun 2012 saakka. Toivuttuaan Pekkarinen kävi lainalla yhden ottelun ajan Suomi-sarjajoukkue Hydraulic Oilersissa sekä kolmen ottelun ajan Savonlinnan Pallokerhossa. Yhteensä hän pelasi kauden aikana Mestiksessä vain kymmenen runkosarja- ja yhden playoff-ottelun.
Puhe

Puhe on ainoastaan ihmiselle ominainen keino tuottaa ja ilmaista kielellisiä viestejä käyttäen hyväksi ihmisäänen tuottamisen mahdollistavia anatomisia rakenteita. Puhesignaali syntyy hengitys-, fonaatio- ja artikulaatioelimistön yhteistyönä ja se siirtyy akustisesti ilman välityksellä vastaanottajan korvaan ja edelleen aivoihin, jossa tapahtuu viestin tulkitseminen.
Puhe koostuu äänteistä, jotka jaetaan konsonantteihin ja vokaaleihin.
Miesten ja naisten puhetta ihmisen aivot käsittelevät eri tavalla. Naisen puheen aivot käsittelevät musiikin kuuntelussa käytetyllä aivojen alueella. Sen sijaan miehen puheen aivot käsittelevät aivojen takaosassa, jossa puhetta pystyy kuvittelemaan. Tästä on käytetty sanontaa ”naisen ääni on ääntä, miehen ääni kieltä”. Miehet kuuntelevat vähän naisen puhetta, sillä naisen puhe tuntuu menevän heiltä ohitse. Naisen korkeusvaihteluita sisältävän puheen kuuntelu myös vaatii enemmän aivoilta aktiivisuutta korkeusvaihteluiden aiheuttaman kompleksisuuden purkamiseen, mikä tarkoittaa että naisen puheen kuunteleminen on väsyttävämpää. Toisaalta naisen puhe kuullaan selvemmin. 
Radion historiassa miesten äänet ovat olleet suositumpia, koska naisen ääntä on ollut Bell Laboratoriesin mukaan ollut vaikeampi muuntaa sähkösignaaleiksi vuoden 1927 teknologialla ja naiset eivät ole kyenneet puhumaan persoonattomalla tavalla, vaan heillä on ollut persoonallinen tapa puhua. Radion historiassa on ajateltu, että naisen puheessa välittyy liian paljon emootiota voitonriemusta tai tapahtuneesta onnettomuudesta. Naispuolisilla radiotoimittajilla on poikkeuksellisen matalat äänet, ja heidän kannustetaan kuulostavan enemmän miehiltä.
Kim Seong-eun (nyrkkeilijä)

Kim Seong-eun (kor. 김 성은; s. 10. kesäkuuta 1943 Jeju) on eteläkorealainen entinen nyrkkeilijä. Hän osallistui alle 57-kiloisten sarjaan Méxicon olympialaisissa 1968, joissa hän hävisi toisen kierroksen ottelunsa.
Tiaiskerttuli

Ulkonäkö ja koko

Tiaiskerttuli on 10,5-11,5 senttimetriä pitkä. Sen yläpuoli on tumman siniharmaanvihreä, kurkku ja rinta keltaiset ja vatsa valkoinen. Siivessä on kaksi kapeaa, valkoista juovaa. Silmän ympärillä on valkea ja ohut, epätäydellinen silmärengas.
Islamin kulta-aika

Islamin kulta-aika on noin 700-luvulta abbasidien valtaannoususta Bagdadin tuhoamiseen vuonna 1258 ulottunut ajanjakso, jolloin islaminuskoisessa maailmassa tapahtui merkittävää kehitystä muun muassa taiteiden, tieteiden, tekniikan ja talouden alueilla. Bagdadin tuhoutuminen oli katastrofi Lähi-idässä, mutta islamilaisen maailman länsiosassa kulttuuri kukoisti aina 1400-luvun lopulle saakka. Käsite kulta-ajasta on syntynyt vasta kyseisen ajanjakson jälkeen.
Kyntöjärvi

Maantieto

Järvi on kilometrin pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 19 hehtaaria. Se sijaitsee Nopanperän kylän länsipuolella painanteessa, jonka länsirinteet ovat peltomaata ja päättyvät järven rantaan. Järvellä on kaksi tulo-ojaa, jotka tuovat vettä metsäsoilta etelästä ja peltojen läpi lounaasta. Järven laskuojan luusua sijaitsee sen koilliskulmassa kapean lahden perällä ja laskee puolen kilometrin mittaisena Työläjärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 626 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja sinne on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Lähiympäristössä on kaksi maatilaa. Näille pääseen yhdystieltä 2763.

Vedenlaatu

Järven  vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 1990. Vesi oli silloin kirkasta ja sisälsi vähän humusta ja ravinteita. Veden happamuustaso oli normaali ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli tyydyttävä. Veden ravinnetasot vastasivat luontaisen järven tasoja eikä valuma-alueen pelloilta näyttäisi kohdistuvan järveen ravinnekuormitusta. Fosforipitoisuus oli pintavedessä vain 11 µg/l ja typpipitoisuus 590 µg/l. Alusvesissä ravinnetaso kohosi lähinnä sedimentaation takia. Järven happitilanne oli erittäin hyvä. Pintavedessä happipitoisuus oli 11,0 mg/l ja pohjan lähelläkin 3,8 mg/l. Kyntöjärvi soveltuu virkistyskäyttöön erinomaisesti.

Historiaa

Vuoden 1799 isojakokartassa järvellä oli jo nykyinen nimi "Kyndöjärvi".
Merlot

Merlot [merlo] on viiniköynnöslajike, jota käytetään pääasiassa punaviinin tuotantoon. Merlot tuottaa tavallisempiin Cabernet Sauvignonin tummiin rypäleisiin verrattuna vaaleampia, ohutkuorisempia ja isompia rypäleitä. Merlot on suhteellisen sopeutuvainen ja nopeasti kypsyvä, runsassatoinen lajike, ja sitä viljellään kaikilla merkittävillä viinintuotantoalueilla. Rypäleet sisältävät myös vähemmän tanniinia, ja niinpä pelkästä Merlot'sta tehdyt viinit kypsyvät nopeasti ja niitä pidetään ”helppoina juotavina”.
Bordeaux'ssa ja bordeaux'laista viinityyliä noudattavilla viinitiloilla Merlot'ta sekoitetaan muiden rypäleiden, kuten Cabernet Sauvignonin ja Cabernet Francin, kanssa. Bordeaux'n Pomerolin ja Saint-Émilionin viinialueilla Merlot'n osuus voi olla jopa 70–80 %. Esimerkiksi Pomerolin alueen kuuluisa Château Pétrus on valmistettu lähes yksinomaan savimaalla kasvaneiden Merlot-köynnösten rypäleistä. Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa tuotetaan paljon pelkästään Merlot'sta tehtyjä viinejä. Chilessä Merlot-viineihin voidaan sekoittaa myös Carmenère-rypäleiden mehua.
Merlot'n tunnusmerkkinä pidetään luumumaista aromia; vahvan hedelmäisyyden vuoksi sitä käytetään tanniinisen ja hapokkaan Cabernet Sauvignonin kanssa. Cabernet Sauvignonin sanotaan luovan viinin ”selkärangan” ja Merlot'n ”lihakset” selkärangan ympärille.
Pentti Rautalahti

Pentti Rautalahti (25. lokakuuta 1925 Helsinki – 10. lokakuuta 2010 Espoo), vuorineuvos, oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.
Rautalahti valmistui 1949 paperi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän aloitti uransa A. Ahlströmin Karhulan tehtailla, vuodeta 1958 Enso Gutzeitin Summan tehtaan teknillinen johtaja. Hän työskenteli Ruotsissa Svenska Cellulosan yli-insinöörinä mutta palasi 1962 Suomeen Metsäliiton Kirkniemen tehtaan johtajaksi. Metsäliiton Teollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1973. Vuosina 1980–1990 hän oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.
Rautalahden ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa presidentit Urho Kekkonen ja Mauno Koivisto. Jatkosotaan ja Lapin sotaan osallistunut Rautalahti osallistui sotainvalidien järjestötyöhön haavoituttuaan itse sodassa. Vuorineuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1981.
Jaakko Teitti

Ura

Turun piispa Martti Skytte lähetti Teitin 1540-luvun lopussa Saksaan opiskelemaan. Teitti päätyi Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan palvelukseen, ja 1550-luvun lopussa hän muutti Tukholmaan asumaan, jossa hän hoiti erilaisia tehtäviä, kuten toimi Kustaa Vaasan jälkeen hallinneen Eerik XIV:n Kuninkaan lautakunnan jäsenenä, siihen saakka, kunnes Juhana III nousi Ruotsin kuninkaaksi. Teitti laati vuosina 1555–1557 valitusluettelon aatelin väärinkäytöksistä. Valitusluettelo on historiallisesti arvokas lähde, ja se julkaistiin vuonna 1894. Teitti oli hankkinut Tukholmasta vaimonsa Elin Larsintyttären saaman perinnön turvin arvokkaan talon.
Teitin elämä muuttui huomattavasti, kun Eerik XIV syöstiin vallasta vuonna 1568. Teitti oli ollut vuonna 1563 tuomitsemassa Juhana III:tta, jonka vuoksi Teitti joutui epäsuosioon ja istui lyhyen aikaa vankeudessakin. Vapauduttuaan Teitti ei jäänyt Tukholmaan, vaan Juhana III määräsi hänet muuttamaan Turun linnaläänin alueella joko Turkuun, Raumalle tai Poriin. Teitti toimi vuosina 1582–1588 Turun kaupunginsihteerinä. Toisen lähteen mukaan Teitti olisi aloittanut sihteerinä jo vuonna 1581. Lopun elämäänsä hän oli kuitenkin eräänlaisessa kotiarestissa.

Yksityiselämä

Teitin puoliso oli Elin Larsintytär. Pariskunnalla oli kolme lasta, Karin, Anders ja Malin. Kaikki lapset kuolivat vuosina 1571–1572. Vuodesta 1577 eteenpäin pariskunta asui erillään Jaakko Teitin uskottomuuden vuoksi. Pariskunta ei hakenut eroa tuomiokapitulilta. Teitti kuoli vuonna 1588 ruttoon Turussa. Toisen lähteen mukaan Teitti kuoli vuonna 1596.
Turun Taidehalli

Turun Taidehalli on visuaalisten taiteiden keskus Turun vanhassa kaupungissa. Vanhalla Raatihuoneella toimiva Taidehalli järjestää viiden viikon välein vaihtuvia nykytaiteen näyttelyitä kahdessa galleriassa. Näyttelytoiminnan lisäksi talossa on Turun Taidelainaamo, valokuva-aiheinen kirjasto sekä alueen kuvataiteilijoiden varattavissa oleva digityöhuone PeriLab. Taidehallin 3. kerroksen juhlasali on vuokrattavissa kaupunkilaisille ja yhteisöille erilaisten tapahtumien ja juhlien pitopaikaksi.
Turun Taidehalli avattiin yleisölle helmikuussa 2019. Turun Taidehalli – Åbo Konsthall ry vuokraa Vanhan Raatihuoneen kiinteistön Turun kaupungilta. Yhdistys edelleenvuokraa kiinteistön tiloja sekä pitkäaikaisille että lyhytaikaisille vuokralaisille. Päävuokralaisina toimivat taidehallin perustajayhteisöt Valokuvakeskus Peri ry ja Turun Taiteilijaseura ry, jotka tuottavat taidehallin taiteelliset sisällöt. Turun Taidehalli – Åbo Konsthall ry:llä on viisihenkinen hallitus mutta ei omaa henkilökuntaa.
Oksiimit

Oksiimi on kemiallinen yhdiste, jonka yleinen kaava on R₁R₂CNOH, missä R₁ on orgaaninen ryhmä ja R₂ on vety (aldoksiimi, aldoxime) tai orgaaninen ryhmä (ketoksiimi, ketoxime).
Oksiimeja muodostuu  hydroksyyliamiinin reagoidessa aldehydien tai ketonien kanssa. Oksiimit voivat muodostaa suolankaltaisia yhdisteitä sekä happojen että emästen kanssa. 
Oksiimit ovat asetyylikoliiniesteraasientsyymin aktivaattoreita.
Katri Veltheim

Katri Veltheim (o.s. Paavolainen; 14. huhtikuuta 1918 Kanneljärvi – 16. maaliskuuta 2011 Espoo) oli suomalainen kulttuuritoimittaja ja teatteriarvostelija.
Veltheim oli kotoisin Kanneljärveltä, missä hänen isänsä Erkki Paavolainen toimi Kanneljärven kansanopiston johtajana. Veltheim kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1936 Viipurin tyttölyseosta ja valmistui 1946 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän avioitui geologi Valto Veltheimin kanssa, ja perhe asui pitkään ulkomailla.
Veltheim työskenteli toimittajana Karjala-lehdessä 1946–1949. Vuodesta 1956 vuoteen 1983 hän toimi Uuden Suomen teatteriarvostelijana. Eläkkeelle jäätyään hän kirjoitti muistelmiaan ja toimi aktiivisesti karjalaisyhdistyksissä. Kirjailija Olavi Paavolainen oli hänen serkkunsa.
Noukkila

Noukkila on kylä Salon länsiosassa entisen Halikon kunnan alueella. Kylä sijaitsee Paimion rajan lähellä Hajalan ja Vaskion välisellä harvaanasutulla alueella E18-moottoritien pohjoispuolella. Historiallisesti kylän ydinalue on sijainnut aivan Kydön kylässä kiinni, mutta tuloksena tilusjärjestelyistä 1800-luvulla kylän nykyinen alue on Kydön pohjoispuolella Kumiossa Halikon Wiurilan kartanon entisen ulkotilan Tapiolan luona.
Noukkila on harvaanasuttua aluetta Hajalan ja Vaskion välisen Tapiolantien varrella. Noukkilassa on suuria peltoalueita, joita halkoo Tapiolanoja, mutta suurin osa kyläalueesta on asumatonta metsä- ja suomaisemaa monine kalliomäkineen.
Noukkila on halikkolaisittain nuori kylä. Sitä ei ole esimerkiksi merkitty vuoden 1540 maarekisteriin. 1780-luvulla Noukkilan kantatila on toiminut kruunun ratsutilana. Valtaosa Noukkilasta on ollut Wiurilan kartanon omistuksessa ja kantatilan lisäksi Viurilan ulkotila Tapiola on ollut merkittävä maatila. Siellä on ollut muun muassa meijeritoimintaa. 1800-luvun lopun isonjaonjärjestelyssä Noukkilan maa-alueita on muutettu siten, että vieläkin olemassa oleva Noukkilan kantatila on jäänyt Kydön kylän maille, ja koko Noukkilan kylään kuuluva alue on osana tilusjärjestelyä siirretty Tapiolan läheisyyteen Kydön ja Noukkilan kylien entiselle takamaalle.
Noukkila on hiljentynyt palveluiden siirtyessä taajama-alueille. Nykyisin Noukkilassa on jäljellä muutamia maatiloja.
Taivalkosken rautatieasema

Historia

Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1961, kun Iijoen ylittävä rautatiesilta ja sen myötä rataosuus Taivalvaarasta Taivalkosken kirkonkylälle otettiin käyttöön.
Ensimmäisen kerran liikennepaikka lakkautettiin 15. heinäkuuta 1982 yhtä aikaa henkilöliikenteen lakkauttamisen kanssa, mutta se avattiin uudelleen tavaraliikenteelle 17. marraskuuta 1982. Liikennepaikka lakkautettiin toistamiseen 9. tammikuuta 2005.
Käytännössä liikennepaikka on ollut vailla kaupallista liikennettä 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus suljettiin liikenteeltä liikennöintikelvottomana kunnossapidon puutteen vuoksi.
Sinkkioksidi

Terveyshaitat

Sinkkioksidihuuru saattaa hengitettynä läpäistä keuhkorakkulan, minkä seurauksena se pääsee verenkiertoon. Sinkkioksidihuuruille altistuneilla henkilöillä on havaittu hieman kohonneita virtsan sekä veren seerumin sinkkipitoisuuksia. Sinkkioksidihuurut saattavat aiheuttaa myös metallikuumeen, jonka oireita ovat kuume, vilutus, oksentelu, yskä, mahavaivat, ohimenevä hengenahdistus, näköhäiriöt sekä lihaskivut.
Benjamin Elon

Benjamin ”Benny” Elon (hepreaksi ‏בנימין אלון‎‎; 10. marraskuuta 1954 Jerusalem – 5. toukokuuta 2017) oli israelilainen rabbi ja Kansallista unionia knessetissä edustanut poliitikko.
Elon valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1996. Hän oli Ariel Sharonin hallituksessa 2001–2004 matkailuministeri. Hän vastusti tiekarttana tunnettua rauhansuunnitelmaa.
Elon kuoli kurkkusyövän aiheuttamiin komplikaatioihin keväällä 2017.
RMS Lusitania

Rakentaminen

1900-luvun alussa Cunard Linen alukset olivat tulleet vanhanaikaisiksi. Varustamo oli menettänyt asiakkaita erityisesti saksalaisille varustamoille, kuten Norddeutscher Lloydille (NDC) ja Hamburg America Linelle (Hapag). Niiden alukset olivat suurempia, nopeampia ja ylellisempiä kuin Cunard Linen.
Cunard Line tilasi aluksen John Brown and Companyltä Clydebankistä Skotlannista. Aluksen suunnitteli Leonard Peskett. Aluksen köli laskettiin 6. kesäkuuta 1904, ja alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta 1906. Aluksen kummina kastettaessa oli lady Mary Inverclyde. Valmistuessaan alus oli maailman suurin valtamerihöyrylaiva. Lusitanialla oli myös sisaralus RMS Mauretania. Alus lähti neitsytmatkalleen 7. syyskuuta 1907.

Uppoaminen

RMS Lusitania upposi Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene U-20:n laukaistua torpedon laivan kylkeen toukokuussa 1915. Onnettomuudessa menehtyi 1 198 matkustajaa ja miehistön jäsentä. Alus upposi 18 minuutissa, ja pelastusveneitä ehdittiin laskea vain kuusi kappaletta. Titanicin haaksirikon jälkeen myös Lusitanialle oli lisätty pelastusveneitä. Viimeisellä matkallaan aluksella oli yhteensä 48 pelastusvenettä, joista 26 oli ns. laskosveneitä (kyljet purjekankaisia). Tilaa veneissä oli 2 605 hengelle. Lisäksi pelastusliivejä oli 2 325 kappaletta.
Saksa väitti Lusitanian kuljettavan sotamateriaalia Yhdysvalloista Isoon-Britanniaan ja piti siten aluksen upottamista oikeutettuna. Britannia kielsi sotamateriaalin kuljetuksen. Aluksen upotus käänsi Yhdysvaltain yleisen mielipiteen entistä myönteisemmäksi Britanniaa kohtaan ja oli osaltaan vaikuttamassa maan liittymiseen ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle. Yli 90 vuotta uppoamisen jälkeen saksalaisten väitteet saivat tukea, kun sukeltajaryhmä löysi aluksen hylystä noin neljä miljoonaa kiväärinpatruunaa. 
Aluksen viimeisellä matkalla päällikkönä oli merikapteeni William Thomas Turner. Tutkinnassa hänestä yritettiin tehdä pääsyyllistä onnettomuuteen. Tutkintaa johtanut lordi Mersey huomasi kuitenkin ristiriitaisuuksia lausunnoissa ja vapautti kapteenin kaikesta vastuusta. Mersey lisäksi kieltäytyi tämän jälkeen kaikista oikeudenjakoon liittyvistä tehtävistä vastalauseenaan tapaukseen liittyville poliittisille juonitteluille.
Lusitanian viimeisen matkan kuuluisimpia matkustajia olivat amerikkalaisen teräspohatan poika Alfred Vanderbilt, newyorkilainen teatterituottaja Charles Frohman, arkkitehti Theodate Pope, suffragetti lady Margaret MacWorth sekä tämän isä suurliikemies David Thomas.
Vuonna 2007 sai ensi-illan brittiläis-saksalainen dokumenttidraamaelokuva Lusitanian uppoaminen (engl. The Sinking of the Lusitania: Terror at Sea).
Viimeinen Lusitanialta elossa selvinneistä, laivan upotessa vain parin kuukauden ikäinen Audrey Lawson-Johnston (s. helmikuussa 1915), kuoli 95 vuoden iässä 11. tammikuuta vuonna 2011.
Castore (F533)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 30. marraskuuta 1980.
Henri Delaunay

Henri Delaunay (15. kesäkuuta 1883 – 9. marraskuuta 1955) oli ranskalainen jalkapalloerotuomari ja urheiluvaikuttaja. Delaunay toimi hyvin lyhyen aikaa erotuomarina. Delaunay oli yksi henkilöistä, jotka ehdottivat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen järjestämistä jo 1920-luvulla. Delaunay oli UEFAn ensimmäinen pääsihteeri. EM-kilpailujen voittajalle jaettava pokaali on nimetty hänen mukaan.
Reza Bagher

Reza Bagher (pers. ‏رضا باقر‎; s. 10. maaliskuuta 1958) on iranilaissyntyinen, Ruotsiin vuonna 1976 muuttanut elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän aloitti lyhytelokuvien ohjaamisen vuonna 1982. Bagher on opiskellut Ruotsissa insinööritaitoa ja elokuva-alaa.
Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaalit

Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaalit (ransk. Festival du cinéma américain de Deauville, engl. Deauville American Film Festival) on yhdysvaltalaiselle elokuvalle omistettu ranskalainen elokuvafestivaali, joka järjestetään vuosittain syyskuussa Deauvillen pikkukaupungissa Normandian rannikolla. Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin vuonna 1975 ja sen jälkeen joka vuosi. Kilpailusarja on järjestetty vuodesta 1995 alkaen.
Maaliskuussa Deauvillessä järjestetään myös aasialaisen elokuvan festivaalit.
Sampsa Sarparanta

Sampsa Sarparanta (s. 1973) on No Shame -punk-yhtyeen laulaja-lauluntekijä sekä kuvataiteilija.
Sarparannan maalaukset ovat poliittisesti kantaa ottavia ja niiden esitystapa usein kärjistävä. Teemana maalauksissa on ollut muun muassa maailman pahuus sekä naisten ja lasten hätä. Aiheisiin ovat kuuluneet Sudanin nälkää näkevät ja Leafin tehtaan irtisanotut työntekijät, mutta yhtä lailla henkilökuvat ja arkiset välähdykset taiteilijan lähipiiristä. Helsingin Sanomat kutsui Sarparantaa loistavaksi arjen kauheuden kuvaajaksi (tammikuu 2011). Sarparannan töitä on muun muassa Kiasman ja Salon taidemuseon kokoelmissa. 
Sarparanta opiskeli Varsinais-Suomen Kansanopiston kuvataidelinjalla 1995–1996, Lahden taideinstituutissa 1998–2000 ja Kuvataideakatemiassa 2000–2006. Hänet valittiin vuonna 2004 Taidekeskus Salmelan nuoreksi taiteilijaksi.
Sarparanta asuu ja työskentelee Perniössä.
Tuula Peltonen

Tuula Irmeli Peltonen (o.s. Gröhn, s. 4. syyskuuta 1962 Juuka) on erityisluokanopettaja ja SDP:tä edustava poliitikko. Hän oli kansanedustaja Keski-Suomen vaalipiiristä kausilla 2007–2015.

Tausta

Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Juuan lukiosta vuonna 1981. Vuonna 1985 hän valmistui ylioppilasmerkonomiksi Kuopion kauppaoppilaitoksesta ja vuonna 1989 mainossihteeriksi Kauppainstituutista. Vuonna 1996 hän valmistui kasvatustieteen maisteriksi sekä luokanopettajaksi Helsingin yliopistosta ja vuonna 1998 erityisopettajaksi Jyväskylän yliopistosta. Hän on suorittanut kasvatustieteen jatko-opintoja Helsingin yliopistossa. Ennen valintaansa eduskuntaan Peltonen työskenteli erityisopettajana Vitikkalan koulussa (1998–2007) ja palasi erityisluokanopettajaksi Eduskunnasta putoamisensa jälkeen vuonna 2015.

Politiikka

Peltonen oli ehdolla eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa, mutta jäi tuolloin 4 357 äänellä varasijalle. Vuoden 2007 vaaleissa hänet valittiin eduskuntaan 5 382 äänellä. Peltonen valittiin toiselle kaudelle 3 481 äänellä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Peltonen oli ehdolla myös vuoden 2014 eurovaaleissa saaden 1 838 ääntä.
Eduskunnassa Peltonen on jäsen puolustusvaliokunnassa (2011–) ja sivistysvaliokunnassa (2007–). Vaalikaudella 2007–2011 hän oli myös perustuslakivaliokunnan jäsen. Vuodesta 2007 Peltonen on ollut Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen ja vuodesta 2014 varapuheenjohtaja.
Vuosina 2000–2008 Peltonen oli Jämsänkosken kaupunginvaltuuston jäsen. Jämsänkoski yhdistyi Jämsään vuoden 2009 alussa ja vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Peltonen valittiin Jämsän kaupunginvaltuuston, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 2009–2012.
Peltonen oli vuosina 2011–2014 Demarinaisten puheenjohtaja.

Luottamustehtäviä

Vuosina 2004–2012 Peltonen oli Akavan Keski-Suomen piirin puheenjohtaja ja vuodesta 2013 Keski-Suomen Akavan aluejohtoryhmän puheenjohtaja. Vuodesta 2011 Peltonen on johtanut Suomen toimikuntaa Euroopan turvallisuuden edistämiseksi (STETE).

Yksityiselämä

Peltonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.