google/wiki40b huggingface dataset:
Immenkorento

Tuntomerkit

Immenkorennon kokonaispituus on 45–49 mm, josta takaruumin osuus on 33–40 mm. Koiraan vartalo on valosta riippuen säkenöivän sininen tai smaragdinvihreä. Takaruumiin kärjen alapinta on vaaleankeltainen. Naaraan vartalo on vihreä tai kuparinvärinen. Takaruumiin kärki on kuparinvärinen eikä sen päällä ole keltaista raitaa neidonkorentonaaraan tapaan. Takasiivet ovat immenkorennolla 28–35 mm pitkiä, ja ne ovat hyvin leveät. Koiraan sinisissä siivissä on keskellä vaihtelevan levyinen tummansininen poikkivyö, muut siivenosat ovat läpikuultavia. Naaraalla siivet ovat vihertävän ruskeat, joissa on pieni valkea valesiipitäplä. Useimmista muista sudenkorentolajeista poiketen immenkorennot lentävät päiväperhosmaisesti hitaasti lepattaen.
Suomessa tavattavista sudenkorentolajeista immenkorento muistuttaa ainoastaan neidonkorentoa. Varsinkin lajien naaraat ovat samannäköisiä. Lajien tiedetään luonnossa myös risteytyneen keskenään.

Elinympäristö

Immenkorennot suosivat vuolaita ja kirkasvetisiä keskikokoisia jokia, mutta niitä saattaa tavata myös muunlaisilla virtaavilla vesillä. Suomessa immenkorentojen on havaittu esiintyvän aina samoilla paikoilla kuin neidonkorentojen.

Levinneisyys

Immenkorento on levinnyt koko Eurooppaan lukuun ottamatta mantereen lounaisimpia ja pohjoisimpia osia. Idässä lajin levinneisyysalue jatkuu Aasiassa Pohjois-Kiinaan saakka. Suomessa laji on jokseenkin yleinen ja sitä tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa Raahen korkeudelle asti.

Elintavat

Suomessa immenkorentojen lentoaika ajoittuu kesäkuun alusta syyskuun alkuun. Koiraat pitävät reviiriä ja voivat käydä siitä pitkiäkin kamppailuja. Immenkorentokoiraiden kosiokäyttäytyminen tunnetaan hyvin. Koiraat heittäytyvät munintareviirillään veden pintakalvolle esitelläkseen veden virtaamisnopeutta. Toisin kuin sudenkorennoilla yleensä, immenkorentojen parittelu edeltää koiraan kosiolento, ”häätanssi”. Siinä koiras lentää naaraan takana räpytellen voimakkaasti siipiään. Jos naaras on suostuvainen paritteluun, se jää koiraan reviirille. Naaraiden on havaittu suosivan niitä koiraita, joiden siipivyö on leveä. Paritellessaan koiraat yrittävät ensin poistaa edellisen koiraan sperman naaraan sukuelimistä. Parittelun jälkeen koiras osoittaa naaraalle reviiriltä munintapaikan ja vartioi munintaa lähistöltä. Naaras laskeutuu usein munimaan kokonaan veden alle.
Ship to Gaza

Järjestö

Ship to Gaza on poliittisesti ja uskonnollisesti riippumaton ja koostuu henkilöistä ja organisaatioista, jotka pyrkivät lisäämään kunnioitusta ihmisoikeuksia ja yleisiä kansalaisoikeuksia kohtaan. Järjestön johdossa on muun muassa taiteilija, muusikko Dror Feiler ja uskontohistorioitsija Mattias Gardell. Kyproksella toukokuussa 2010 kokoontuneen ja sieltä matkaa jatkaneen Freedom Flotillan saattueen kuudessa aluksessa oli mukana noin 700 matkustajaa, muun muassa kirjailija Henning Mankell ja ruotsalainen kansanedustaja Mehmet Kaplan.

Tehtävä

Järjestön lähtökohta on näkemys, jonka mukaan Gazassa on poliittisesti synnytetty humanitaarinen hätätila, ja tilanteen auttamiseksi laivalla viedään tarvikkeita Skandinaviasta Gazaan. Alkuvuonna 2010 järjestettiin tapahtumia pysähdyssatamissa yhteistyössä paikallisten järjestöjen kanssa. Matkan varrella seitsemän muuta eurooppalaista järjestöä lähetti matkaan aluksia, jotka muodostivat saattueen. Yksi järjestäjistä on ollut turkkilainen avustusjärjestö IHH.
Ship to Gaza ilmaisi edellyttävänsä, että valtiot kunnioittavat vapaan merenkulun kansalaisoikeuksien periaatteita kansainvälisillä vesillä, ja että kaikki valtiot takaavat vapaan kulun ja suojan niissä satamissa, joihin saattue pysähtyy matkalla. Gazassa lastin vastaanottajana olisivat riippumattoman järjestöt.
Ship to Gaza on saanut viestimissä huomiota, ja se on kerännyt rahaa tukikonsertein ja muin tapahtumin.
Kathleen Ferrier

Kathleen Ferrier (22. huhtikuuta 1912 Preston, Lancashire, Englanti – 8. lokakuuta 1953) oli brittiläinen laulaja, äänialaltaan kontra-altto. Häntä pidettiin Britannian taitavimpiin kuuluvana lyyrisenä kontra-alttona, mutta hänen uransa kesti vain kahdeksan vuotta, sillä hän kuoli rintasyöpään 41-vuotiaana. Sairaus oli pidetty julkisuudelta salassa viimeiseen asti, joten laulajattaren kuolema uransa huippuvaiheessa järkytti koko Britanniaa. Tavallisen opettajaperheen tyttärestä ja puhelinkeskuksen hoitajasta taidemusiikin huipulle noussutta Ferrieriä kuvaillaan hänestä tehdyssä televisiodokumentissa The Life and Art of Kathleen Ferrier sodanjälkeisten vuosien rakastetuimmaksi naiseksi Britanniassa.
Ferrier oli lahjakas amatööri jo teini-iässä. Hänen aviomiehensä ilmoitti jo miltei 30 vuoden ikäisen vaimonsa 1940-luvun alussa erääseen laulukilpailuun, jonka tämä yllättäen voitti. Siitä lähtien hän panosti ammattilaulajan uraan ja menestyi niin, että vuodesta 1945 alkaen hän esiintyi myös Britannian ulkopuolella. Hänen vakio-ohjelmistoaan olivat kirkkomusiikkiteokset (etenkin Bach, Händel, Mendelssohn) sekä kansanlaulut. Hän teki myös oopperarooleja, joista ensimmäinen oli häntä ajatellen sävelletty Lucretian rooli Benjamin Brittenin Lucretian ryöstössä. Hänen tunnetuimmaksi oopperaroolikseen muodostui Orfeuksen rooli Gluckin oopperassa Orfeus ja Eurydike.
Laulajan muistolle omistettu säätiö on vuodesta 1956 lähtien järjestänyt vuosittaista oopperalaulajien kilpailua nimeltä Kathleen Ferrier Awards.
Mustan tikarin veljeskunta

Vampyyrit Wardin tapaan

Vampyyreja on muokattu erilaisiksi aikojen saatossa. Siispä on selvää, että Wardinkaan vampyyrit eivät ole mitään tavallisia valoa piileskeleviä valkoihoisia kammotuksia. 
Vampyyrit näyttävät täysin ihmisiltä, joskin miehet ovat todella kookkaita. Silmät saattavat olla erikoisen väriset. Vampyyreilla on hyvä kuulo ja näkö eivätkä he pysty kulkemaan päivällä ulkona. Poikkeuksena jotkut puoliveriset vampyyrit (toinen vanhemmista ihminen). Toisin kuin yleensä, nämä vampyyrit voivat syödä ihmisten ruokaa ja juoda tavallisia juomia. Tosin vain vampyyrin veri pitää heidät täysissä voimissaan ja vahvoina. Ilman sitä vampyyri heikkenee ja lopulta kuolee. Jos vampyyri antaa toisen vampyyrin juoda vertaan, hän pystyy sen jälkeen aistimaan tämän kaikkialta. Vampyyrit pystyvät myös "välähtämään" paikasta toiseen ajatuksen voimalla. Tätä kutsutaan kirjoissa dematerialisoitumiseksi. Lisäksi vampyyrit pystyvät esimerkiksi poistamaan muistoja ihmisten mielestä.
Vampyyriksi ei muuteta ketään, sellaiseksi synnytään. Vampyyriksi muuttuminen käynnistyy yleensä 25 vuoden iässä. Ennen muutosta saattaa esiintyä erilaisia oireita: henkilö on arka auringonvalolle, hän on entistä nälkäisempi ja rauhattomampi, ihoa ja etuhampaita aristaa. Ennen muutosta ruumiinrakenne on yleensä varsinkin miehillä hoikka. 
Muuttumishetkellä muuttuja tarvitsee rinnalleen toisen vampyyrin, josta juoda. Nainen tarvitsee miehen ja mies naisen. Jos vampyyriksi muuttuva ei saa verta muuttuessaan, hän kuolee. Muutokset ovat yleensä kivuliaita, koska koko keho muuttuu. Etenkin miehistä tulee pidempiä, lihaksikkaampia ja vahvempia. Muutoksen jälkeen vampyyrilla on hutera olo ja kaikkien perustoimintojen käyttö on hetkellisesti todella vaikeaa (esim. juokseminen, kirjoittaminen). 
Vampyyrit voivat elää jopa tuhatvuotiaiksi, jossain tapauksissa pidempäänkin. Vampyyrin voi tappaa normaaleilla tavoilla kuten esimerkiksi ampumalla, mutta niitä on silti vaikea tappaa. Vampyyrit paranevat hirvittävän nopeasti varsinkin jos saatavilla on vastakkaisen sukupuolen verta.
Naisvampyyrit ovat hedelmällisiä vain kymmenen vuoden välein. Englanniksi naaraiden "kiima-aikaa" kutsutaan nimellä Needing, jonka aikana naarasvampyyrit kärsivät kovista kivuista ja he erittävät eräänlaista tuoksua, joka houkuttelee paikalle urosvampyyreja. Needingin aikana uroksista saattaa tulla aggressiivisia jos he haluavat taistella paikasta naaraan rinnalla. Seksin harrastaminen yleensä helpottaa naaraan tuskaa ja saattaa alulle mahdollisesti pikkuvampyyrin. 
Naaraat kantavat jälkeläistään kuusitoista kuukautta. Läheskään kaikki naaraat eivät selviä synnytyksestä. Urosvampyyri puolestaan pystyy erittämään eräänlaista tuoksua, jolla hän merkitsee kiintymyksensä naaraaseen. Tällöin muut vampyyrit tajuavat pysyä kaukana kyseisestä naaraasta. Kiintynyt pari liitetään yhteen rituaalissa, jossa shellanin ("vaimon") nimi kaiverretaan hellrenin ("aviomes") yläselkään. Uroksen ja naaraan välinen kiintymys on tavallistakin rakkautta vahvempi tunne ja se side on lähes mahdotonta rikkoa.
Abrakadabra (taikasana)

Abrakadabra (myös abracadabra) on monissa kielissä loitsuna tai manauksena käytetty sana, joka saattaa olla peräisin arameasta אברא כדברא, avra kedabra, "luon sanoillani", mikä viittaa siihen, että Jumala loi maailman tyhjästä, sanoilla.
Nykyisin sanaa käyttävät erityisesti esiintyvät taikurit, mutta vanhoina aikoina sen loitsuvaikutukseen suhtauduttiin paljon vakavammin. Sillä voitiin parantaa kuumetta ja tulehduksia. Ensimmäisen kerran se mainitaan toisella vuosisadalla jaa. Serenus Sammonicuksen runossa De medicina praecepta. Rooman keisari Caracallan lääkäri Serenus oli määrännyt hoidoksi tautiin amuletin, jossa luki ylösalaisen kartion muodossa:

Taikasana populaarikulttuurissa

Pokémon-anime- ja mangasarjassa esiintyvät Abra- ja Kadabra-nimiset pokémonit. Harry Potter -kirjasarjassa on tappokirous avada kedavra.
Mikko Kuustosella on Abrakadabra-niminen albumi.
Kyösti Järvinen

Elämä ja ura

Järvisen vanhemmat olivat rovasti Nestor Järvinen ja Amanda Charlotta Grönholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1888 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 ja maisteriksi 1897. Valmistumisensa jälkeen Järvinen työskenteli Suomen liikemiesten kauppaopiston taloustieteen ja kauppaopin opettajana toimien samalla myös kauppaopiston johtajana vuosina 1899–1919. Hän johti kauppaopiston liikeapulaisten iltakursseja 1902–1909.
Kauppaopiston tehtävien lisäksi Järvinen oli Helsingin kauppakorkeakoulun rehtorina vuosina 1911–1919. Väiteltyään valtiotieteen tohtoriksi Kielin yliopistossa Saksassa vuonna 1921 Järvinen aloitti kauppakorkeakoulun kauppa- ja liikkeenhoito-opin professorin tehtävässä, virkaa jota hän piti aina vuoteen 1939 asti. Myöhemmin Järvinen toimi myös kauppakorkeakoulun luennoitsijana 1943–1944 ja kirjastonhoitajana 1943–1949. Vuosina 1931–1937 Järvinen toimi myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun kanslerina.
Järvinen toimi myös Suomen liikemiesten kauppaopiston johtajana vuosina 1899–1919, keskuskauppakamarin yliasimiehenä 1918–1921 sekä Postisäästöpankin hallituksen puheenjohtajana vuosina 1939–1944.
Järvinen toimi Suomen valtiovarainministerinä Kyösti Kallion ja J. E. Sunilan hallituksissa vuosina 1925–1926 ja 1931–1932. Hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä Oskari Mantereen hallituksessa 1928–1929. Kansanedustajana hän oli vuosina 1922–1930 edustaen kokoomuspuoluetta.
Kyösti Järvinen oli naimisissa 1894–1949 Erika Ristonmaan (k. 1949) kanssa.
Niin

Niin on Lea Lavenin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1974. Albumi sisältää kappaleen "Tumma nainen", joka on suomennos Cherin kappaleesta "Dark Lady".
Tete

Tete on maakunta luoteisessa Mosambikissa. Sen pinta-ala on 100 724 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 väestönlaskennassa 2 764 169.  
Maakunnan pääkaupungissa Tetessä asui 305 722 ihmistä (2017); kaupunki sijaitsee Sambesi-joen varrella, 430 kilometrin päässä Intian valtameren rannikolta. Maakunnan länsiosassa on 240 km pitkä Cahora Bassan tekojärvi.
Maakunnan virallinen kieli on portugali, ja paikallisia kieliä ovat bantukieliin kuuluva nhúngue (nyungwe), njandža (cinhanja) ja sena.
Olavi Kivimaa

Martti Olavi Kivimaa (25. heinäkuuta 1909 Hartola –  1. marraskuuta 1998 Jyväskylä) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Jyväskylän kaupunginarkkitehtina 1947–1960 ja Keski-Suomen lääninarkkitehtina vuodesta 1960 lähtien. 
Kivimaa valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1937. Hän suunnitteli ainakin Vesi­linnan, Karstulan Evankelisen kansanopiston rakennukset, Jyväskylän Lounaispuiston kioskin, Lounaispuiston lavan, useita asuinkerrostaloja, Jyväskylän katolisen Pyhän Olavin seurakunnan Pyhän Olavin kirkon, Ilmajoen seurakunnan kirkkoherranviraston (nykyisen päivä­kerho­keskuksen), Tikka­kosken kirkon, Rajakadun keskuskansakoulun ja kauppaoppilaitoksen (nykyinen Jyväskylän ammattikorkeakoulun pääkampus) ja Kirkkopuiston kioskin.
Sengilei

Sengilei (ven. Сенгиле́й) on kaupunki Uljanovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Kuibyševin tekojärven rannalla 72 kilometriä Uljanovskista etelään. Kaupunki on Sengilein piirin keskus. Volgan rannalla on jokisatama. Asukkaita on 8 100 henkeä (vuonna 2005).
Vuonna 1666 paikalle perustettiin rajalinnoitus paimentolaiskansojen hyökkäyksiä vastaan. Ensimmäiset asukkaat olivat kasakoita. 1700-luvun alussa kolme asutusta yhdistettiin Pokrovskojen kyläksi, josta vuonna 1780 tuli Sengilein kaupunki ja myöhemmin Simbirskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla kehittyi myllyteollisuutta, vuonna 1907 rakennettiin pieni sähkölaitos ja vuonna 1914 sementtitehdas. Vuonna 1925 Sengilei alennettiin kyläksi. Vuonna 1928 se sai työläisasutuksen statuksen ja vuonna 1943 siitä tuli jälleen kaupunki.
Nykyään Sengileissä on mm. sementtitehdas, elintarvike- ja huonekaluteollisuutta. Lähistöllä sijaitsee Turgenevin veljesten entinen kartano.
Risedronihappo

Vaikutusmekanismi ja käyttö

Risedronihappo, kuten muutkin bisfosfonaattilääkkeet sitoutuvat luun hydroksiapatiittiin. Ne estävät luukudosta hajottavien osteoklastien toimintaa haittaamalla niiden protonipumppuja ja aiheuttaa niiden apoptoosin. Siten risedronihappo estää luukudosta haurastumasta. Risedronihappoa käytetään Pagetin taudin sekä osteoporoosin hoitoon, naisilla vaihdevuosien jälkeen. Lääkeaine soveltuu myös kortikosteroidien aiheuttaman osteoporoosin hoitoon. Risedronihappo otetaan tyypillisesti kerran viikossa, joskus vain kerran kuukaudessa. Risedronihappo annostellaan tablettina, joskin se imeytyy melko huonosti.

Sivuvaikutukset

Risedronihappo on yleensä kohtuullisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia sivuvaikutuksia voivat olla pääkipu ja flunssan kaltaiset oireet, huonovointisuus ja vatsakipu.
Tshala Muana

Elisabeth Tshala Muana (s. 13. toukokuuta 1958) on kongolainen laulaja ja tanssija. Hän laulaa mutuashi-musiikkia lingalan kielellä. Muanan levyjä ovat julkaisseet muun muassa levy-yhtiöt Mélodie ja Sonima. Tshala Muana voitti vuonna Kora All Africa Music Awardsin Keski-Afrikan sarjan parhaan naissolistin palkinnon.
Annihiloiva polynomi

Minimaalipolynomi

Erityisen tärkeä annihiloiva polynomi on alimmanasteinen pääpolynomi, joka toimii matriisin annihiloivana polynomina. Voidaan osoittaa, että tämä polynomi on annetulle matriisille yksikäsitteinen ja se tunnetaan matriisin minimaalipolynomina. Minimaalipolynomi on tärkeä, sillä siitä on luettavissa suoraan monia vastaavan matriisin ominaisuuksia.
Kantabrianvesikoira

Ulkomuoto

Kantabrianvesikoira on keskikokoinen, lihaksikas, elegantti ja tasapainoinen koira. Kirsu, huulet ja silmäluomet ovat joko mustat tai ruskeat. Iho on joustavaa, ohutta ja tiivistä. Karvapeite on vesikoirille tyypilliseen tapaan kihara, vedenkestävä ja tiheä. Runsas alusvilla muodostaa kasvaessaan karvapeitteeseen rastamaisia "laattoja", minkä vuoksi karvapeite on pysyy helppohoitoisempana jos sen leikkaa säännöllisesti lyhyeksi. Väri on yleensä valkoinen, mutta myös mustia, musta-valkoisia ja fawn-valkoisia yksilöitä esiintyy. Urosten säkäkorkeus on 42–45 cm ja paino 15–17 kg, nartuilla vastaavat mitat ovat 40–43 cm ja 12–14 kg.
Rotu eroaa selvästi sekä ulkoisesti että geneettisesti lähialueiden ja naapurimaiden vesikoirista. Geneettisten tutkimusten mukaan se on yhtä lähellä villakoiraa ja barbetia kuin espanjanvesikoiraa. Se on esimerkiksi pienikokoisempi ja kevytrakenteisempi kuin espanjanvesikoira.

Luonne ja käyttäytyminen

Kantabrianvesikoira on älykäs, aktiivinen, iloinen, itsevarma ja erittäin oppivainen työkoira. Se on erinomainen uimari, joka nauttii vedestä. Se on kotioloissa tyyni ja hiljainen, mutta työskennellessään aktiivinen. Jalostuksessa pääpaino on koirien rohkeudessa, valppaudessa, älykkyydessä, työhalukkuudessa, luontaisessa vedestä nauttimisessa ja ennen kaikkea yleisessä laadussa. Arkuus ja aggressiivisuus ovat ei-toivottuja ominaisuuksia.

Alkuperä

Kantabrianvesikoira on ikivanha rotu, jolla on yhteinen alkuperä barbetin kanssa. Sen sosiaaliset, kulttuurilliset, historialliset ja maantieteelliset juuret ovat vahvasti sidoksissa Biskajanlahden kylissä, erityisesti Kantabrian rannikolla, mutta myös osittain Itä-Asturiassa ja Länsi-Vizcayassa. Sitä on perinteisesti käytetty kalastukseen liittyviin tehtäviin: pyydystämään yli laidan pudonneita tai verkoista karanneita kaloja, paikantamaan matalikoissa uivia kaloja, valvomaan saaliita veneen ollessa ankkuroituna satamassa, kuljettamaan köysia veneestä toiseen tai kiinnittämistä varten laiturille ja tilapäisten haaksirikkojen aikana toimimaan lisäksi hengenpelastajana. 1900-luvun puolivälistä lähtien populaation lukumäärä on laskenut jyrkästi, koska nykyteknologian vuoksi rotu ei ole enää yhtä tärkeä apu kalastuksessa kuin ennen. Sitä näkee nykyisin mukana veneissä vain harvoin, mutta se on yleinen satamissa pelkkänä seurakoirana. Kantabrian Maataloudellisen Kehityksen Ministeriön laskennan mukaan nykyinen populaatio käsittää 1200 yksilöä.
Air boat

Air boat, suokiituri eli rämevene on työntöpotkurilla toimiva latteapohjainen vesi- ja suokulkuneuvo. Moottorin voima välittyy siinä ilmaan. Aluksessa käytetään joko auton tai lentokoneen moottoria. Ne ovat suosittuja esimerkiksi Floridan rämealueilla Evergladesissa.
Cradle of Fear

Juoni

Raaka ja verinen Cradle of Fear on jaettu neljään erilliseen tarinaan kostosta ja sen toteutumisesta.
Kemper (David McEwen) on sadistinen sarjamurhaaja ja sekopäinen hypnotisti, joka on jäänyt kiinni ja lukittu pehmustettuun selliin mielisairaalaan. Tämä ei kuitenkaan estä Kemperiä jakamasta oikeuttaan niille, joiden ansiosta hän on lukittuna. Kemperillä on apunaan koston jaossa vain "The Man'ina" tunnettu uskollinen kannattajansa (Dani Filth). Neilson (Edmund Dehn) on etsivä, joka on määrätty tutkimaan tätä erikoista rikosaaltoa, ja hän joutuu katsomaan tarkkaan mihin astuu, Kemperin yhä ulottaessa pahuutensa ulkomaailmaan...
Elokuvassa nähdään cameo-rooleissa pääosaa esittävän Dani Filthin lisäksi koko Cradle of Filthin silloinen kokoonpano.
Yhtye on myös saanut musiikkiaan elokuvan ääniraidalle, muun muassa The Dark Poetsin, Slackerin ja Rugged Vinylin ohella.
Hr. Ms. Buyskes (A904)

Palvelus

Alus muodosti Hr. Ms. Tydemanin ja Hr. Ms. Blommendalin kanssa niin sanotun Alankomaiden merentutkimusosaston valkoisen laivaston. Osasto korvattiin 2003 ja 2004 palvelukseen otetuilla Hr. Ms. Snelliuksella ja Hr. Ms. Luymesillä.
Alus poistettiin palveluksesta 11. joulukuuta 2003 ja se myytiin Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa 5. marraskuuta 2004 nimellä Varonis (A90).
What Is Love (Haddawayn kappale)

Käännöskappale

Tauski julkaisi alkuvuodesta 2009 kappaleesta suomenkielisen käännöskappaleen ”Mitä jos?” Kappaleen rap-osuuden laulaa Hausmylly-yhtyeessäkin vaikuttanut Enzo. Haddaway on itse sanonut kappaleesta: ”Ei tämä versio nyt ihan ällöttävä ole, pelkästään outo".

Muuta

Kappale on tunnettu myös yhdysvaltalaisen komediasarjan Saturday Night Liven The Roxbury Guys -sketseistä. Veljekset Doug ja Steve Butab kuuntelevat autolla ajaessa kappaletta ja nytkyttävät päitään.
Äyriäiset

Ulkonäkö ja rakenne

Useimmilla äyriäisillä on kitiinin peittämä, jaokkeista koostuva vartalo, joka on jakautunut päähän, keskiruumiiseen ja takaruumiiseen. Niillä on kaksi paria tuntosarvia, sekä suussa yksi pari yläleukoja ja kaksi paria alaleukoja. Keskiruumiissa on vaihteleva määrä raajoja, joita käytetään liikkumiseen tai tarttumiseen. Ruoansulatus on kaksiaukkoinen, ruoansulatuskanava suora ja lyhyt. Hermosto on tikapuumallinen.
Tutkijat ovat jonkin verran erimielisiä siitä, voivatko äyriäiset kokea kipua.
Pienimmät äyriäiset painavat gramman kymmenesosan, suurimmat yli 20 kiloa.

Elintavat ja elinympäristö

Monet äyriäiset käyttävät eläinravintoa, mutta osa syö myös kasvinosia. Koska äyriäisten kitiinistä ja kalkista muodostuva kuori ei veny, on kasvavan äyriäisen aika-ajoin vaihdettava (”luotava”) se. Tämä on vaarallinen vaihe, sillä kuorettomana äyriäinen on suojaton.
Äyriäisistä valtaosa elää meressä, mutta monet äyriäiset ovat sopeutuneet makeaan veteen. Lisäksi on myös täysin kuivalla maalla eläviä lajeja (muun muassa monet siirat). Suurin osa lajeista elää itsenäisesti, mutta muutamat ovat parasiittisia ja elävät isäntäeläimiinsä kiinnittyneinä. Merirokot elävät aikuisvaiheensa alustaan kiinnittyneenä. Äyriäisnaaras kantaa usein muniaan mukanaan. Tyypillisesti äyriäisillä on kuoriutumisen jälkeen toukkavaihe, mutta ei aina (esimerkiksi ravut).

Ihminen ja äyriäiset

Joitakin äyriäislajeja käytetään ruoaksi. Näitä ovat muiden muassa joki-, tiikeri- ja täplärapu, hummeri, katkarapu, langusti ja taskurapu.
Äyriäiset voivat aiheuttaa ruoka-aineallergiaa.
Dungaanit

Dungaanit ovat Keski-Aasian valtioissa asuva dungaanin kieltä puhuva hui-kiinalaisryhmä. Heidän perinteinen uskontonsa on sunnalainen islam.

Asuinalue ja lukumäärä

Vuonna 1989 entisessä Neuvostoliitossa laskettiin olevan 69 300 dungaania. Heistä 36 900 asui Kirgisiassa, 30 200 Kazakstanissa ja 1 100 Uzbekistanissa. Vuonna 1999 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan Kirgisiassa oli 51 800 ja Kazakstanissa 36 900 dungaania.

Etninen historia

Dungaanit ovat Luoteis-Kiinasta vuosien 1862–1877 muslimikapinan jälkeen Keski-Aasiaan siirtyneiden hui-kiinalaisten jälkeläisiä. He ovat peräisin Shaanxin, Gansun ja Xinjiangin maakunnista. Dungaanien omaperäinen nimitys on hui. Turkkilaisperäistä dungan-nimitystä käytetään myös Kiinassa asuvista kiinankielisistä muslimeista. Keski-Aasiassa eri alueilta kotoisin olleet ryhmät asettuivat erilleen toisistaan, eikä heillä pitkään ollut yhteyttä keskenään.

Elinkeinot ja kulttuuri

Perinteinen elinkeino on keinokasteluun perustuva maanviljely ja karjanhoito. Ydinperheen suhteet sukulaisiin ovat vahvat. Perinteinen asumus on polttamattomasta tiilestä, kivestä tai savesta rakennettu talo. Oleskelutilana toimii lämmitetty makuualusta. Ruokakulttuuri perustuu lihalla maustettuihin viljatuotteisiin ja vihanneksiin. Dungaanit syövät puikoilla. Kansanlääkintä ja suullinen perinne ovat säilyneet hyvin. Kaupunkeihin muuttaneet dungaanit ylläpitävät läheisiä suhteita kotiseudulleen. Uskonto nähdään osana perinteistä kulttuuria.
Näkemiin vaan, muru!

Näkemiin vaan, muru! (Auf Wiedersehen, Pet) on brittiläinen draamakomedia. Se kertoo seitsemän englantilaisen rakennustyöläisen arjesta ja elämästä. Sarjan päähenkilöitä ovat Wayne, Dennis, Oz, Bomber, Barry, Neville ja Moxey. Sarjan ensimmäiset Saksaan sijoittuvat 13 jaksoa esitettiin vuonna 1983. Myöhemmin vuonna 1986 sarjalle tehtiin 13 jatko-osaa, joissa seikkailtiin ensin Englannin maaseudulla ja myöhemmin Espanjan aurinkorannoilla.
Vuonna 2002 tehtiin kuusi uutta jaksoa, joissa purettiin jättimäinen kuljetussilta Middlesbroughista ja rakennettiin uudelleen Arizonaan. Vuonna 2004 kuusi uutta jaksoa sijoittuivat Kuubaan, jossa Neville toimi myös salaisena agenttina. Hieman myöhemmin samana vuonna tehtiin vielä kaksi tunnin mittaista jaksoa, joissa ryhmä seikkaili Thaimaassa. Näihin aikoihin Bomberin näyttelijä Pat Roach kuoli syöpään.
Suomen televisiossa sarjaa on esitetty 1980-luvulta alkaen useaan otteeseen Yle TV2 - ja MTV Max -kanavilla.