google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Prince of Wales (53)

Atlantti

Pian palvelukseen astumisensa jälkeen HMS Prince of Wales seurasi HMS Hoodia saksalaisen laivasto-osaston etsintään Pohjois-Atlantille. Saksalaisen laivasto-osaston muodostivat taistelulaiva Bismarck sekä risteilijä Prinz Eugen. HMS Prince of Wales oli edelleen koeajoissa ja sen mukana oli siviiliteknikoita seuraamassa toimintaa.
Tanskansalmen taistelussa HMS Hood tuhoutui ja HMS Prince of Walesiin, jossa oli kokematon miehistö, osui seitsemän raskasta kranaattia. Aluksen pääaseiden jouduttua pääosin käyttökunnottomiksi joko osumien tai erilaisten vikojen vuoksi, se vetäytyi taistelusta savuverhon suojassa. Alus oli kuitenkin taistelussa saanut Bismarckiin kolme osumaa, joista yksi tuhosi etummaisen polttoainesäiliön. Se pakotti Bismarckin hakeutumaan Ranskaan korjattavaksi.
HMS Prince of Wales sekä risteilijät HMS Suffolk ja HMS Norfolk varjostivat Bismarckia. Alukset tulittivat vielä toisiaan 25. toukokuuta kello 01.31, mutta ilman tulosta. HMS Prince of Wales irtautui polttoaineen vähyyden vuoksi kaksitoista tuntia myöhemmin. Alus siirrettiin korjattavaksi telakalle seuraaviksi kuudeksi viikoksi.
Elokuussa palvelukseen palattuaan HMS Prince of Wales kuljetti pääministeri Winston Churchillin Kanadaan Argentian laivastoasemalle tapaamiseen Yhdysvaltain presidentin Franklin D. Rooseveltin kanssa. Tapaamisen tuloksena valtionpäämiehet allekirjoittivat Atlantin sopimuksen 12. elokuuta 1941.
Matkan jälkeen HMS Prince of Wales palveli Välimerellä saattuetehtävissä.

Kaukoitä

HMS Prince of Wales muodosti yhdessä taisteluristeilijä HMS Repulsen sekä hävittäjien HMS Electran ja HMS Expressin kanssa Force Z:n, joka purjehti Kauko-Itään 25. lokakuuta 1941. Aluksesta tehtiin Itäisen laivaston komentajan vara-amiraali sir Tom Phillipsin lippulaiva. Force Z saapui Singaporeen joulukuun alussa, missä uuden tukialuksen HMS Indomitablen piti liittyä osastoon. HMS Indomitable ajoi kuitenkin koeajon aikana karille Jamaikalla ja oli joutunut telakalle korjauksiin.
Japanilaisten hyökätessä 8. joulukuuta Malesiaan amiraali Phillips pyrki häiritsemään maihinnousua ja etsi taistelua japanilaisen osaston kanssa. Force Z:aan kuului aiemmin mainittujen alusten lisäksi hävittäjät HMS Tenedos ja HMAS Vampire. Osasto ei kuitenkaan löytänyt etsimäänsä, mutta Keisarillisen Japanin laivaston sukellusvene I-65 havaitsi osaston paluumatkalla Singaporeen ja alkoi seuraamaan osastoa ilmoitettuaan havainnosta. Japanin ilmavoimien 22. lentolaivaston (Saigon) 86 lentokonetta hyökkäsivät osaston kimppuun 10. joulukuuta upottaen alukset.
Kapustarinta

Levinneisyys

Kapustarinta pesii Euroopan pohjoisimmissa osissa muun muassa Lapissa ja Pohjois-Venäjällä sekä Grönlannissa ja Länsi-Aasian pohjoisosissa. Se talvehtii Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Amerikassa on lähisukulaisia. Suomessa pesii 60 000-70 000 paria lähes koko maassa, painopisteen ollessa pohjoisen soilla. Euroopassa pesii noin ½ miljoonaa paria. Muuttolintu, joka saapuu keväällä huhtikuussa ja lähtee heinä–syyskuussa. Arktiset kapustarinnat muuttavat Suomen kautta toukokuun alkupuolella.

Elinympäristö

Tundra, avoimet rantaniityt, suomaastot.

Lisääntyminen

Pesä on vain kuoppa maassa. Muninta touko-kesäkuussa. Munia on 4, joita haudotaan noin 4 viikkoa. Poikaset ovat pesäpakoisia kuten kaikkien kahlaajien poikaset. Ne oppivat lentämään kuukauden vanhoina. Sukukypsä 2-vuotiaana.

Ravinto

Hyönteisiä, matoja, äyriäisiä ja marjoja.
Kinkoniini

Ominaisuudet

Kinkoniini eristettiin ensimmäisenä kiina-alkaloideista vuonna 1810. Yhdistettä esiintyy useissa kiinapuiden suvun (Cinchona) lajien kuoressa erityisesti C. micrantha- ja C. officinalis-lajien kuoressa. Lisäksi sitä on löydetty eräiden Remijia-suvun kasvien kuoresta.
Huoneenlämpötilassa kinkoniini on valkoinen kiteinen aine. Yhdiste sublimoituu helposti noin 220 °C lämpötilassa ennen sulamispistettään. Yhdiste liukenee vain heikosti veteen, mutta paremmin etanoliin, kloroformiin, dietyylieetteriin ja pyridiiniin. Kinkoniinin ominaiskiertokyky on etanoliliuoksessa +229°. Yhdiste on kinkonidiinin stereoisomeeri.
Kinkoniinilla on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia. Kinkoniinia voidaan käyttää orgaanisessa kemiassa reagenssina erotettaessa enantiomeerejä toisistaan resoluutiolla esimerkiksi mantelihapon enantiomeerien erotuksessa.
Pelastuksen kenttäjohtamisjärjestelmä

Pelastuksen kenttäjohtamisjärjestelmä on pelastustoimen käytössä oleva tietojärjestelmä, jolla pelastustoimen kenttäjohtaja voi helposti hallita tilanteita. Sama järjestelmä on usein käytössä myös poliisilla ja ensihoidolla. Kenttäjohtamisjärjstelmä yhdistyy myös viranomaisverkko Virveen. Pelastuksen kenttäjohtamisjärjestelmä tunnetaan myös lyhenteellä Peke.

Karttapalvelut

Peke sisältää kartan, jolla näkyy kaikki alueella olevat yksiköt.
Berarin sulttaanikunta

Berar oli itsenäinen sulttaanikunta vuosina 1485–1565 Deccanin ylängöllä Intiassa. Se syntyi, kun Bahmanin sulttaanikunnan pohjoiset maakunnat irtaantuivat ja muodostivat oman valtionsa. Vuonna 1488 Bahmanin sulttaanikunnan läntisistä maakunnista syntyivät Ahmednagarin sulttaanikunta ja Bijapurin sulttaanikunta. Kun nämä joutuivat sotiin Vijayanagaran hinduvaltiota vastaan vuonna 1565, Berar kieltäytyi liittymästä taisteluun ja tämän vuoksi Ahmednagar kukisti maan vuonna 1574.
Valkealammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,4 metriä mpy.
Gunnar Närhinen

Gunnar Alfons Emanuel Närhinen (s. 13. elokuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Närhinen saavutti jalkapallon Suomen mestaruuden HIFK:n joukkueessa vuosina 1931 ja 1933, pelasi kolme A-maaottelua ja yhden B-ottelun. Jääpalloa Närhinen pelasi HIFK:n kakkosjoukkueessa. Molemmissa lajeissa Närhinen pelasi maalivahtina. Närhinen toimi myöhemmin HIFK:n juniorivalmentajana.
Patric Niederhauser

Patric Niederhauser (s. 8. lokakuuta 1991 Münsingen, Sveitsi) on sveitsiläinen moottoriurheilija.
Niederhauder aloitti kartingin vuonna 2006 ja kilpaili Sveitsissä valtaosan urastaan, joka vei lopulta tien kohti KF2-luokkaan vuonna 2009, jossa hän sijoittui toiseksi Sveitsin karting-mestaruussarjassa.
Vuonna 2010 Niederhauser aloitti kilpa-uransa Formula Abarth -sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa, jossa hän sijoittui sarjan toiseksi voittaen yhden kilpailun ja saavuttaen kuusi palkintokorokesijoitusta ja 106 pistettä. Hän ajoi samana vuonna kaksi kilpailua Formula Renault 2.0 MEC -sarjassa. Hän jatkoi Formula Abarth -sarjassa vuonna 2011 ja voitti Italian Formula Abarth -sarjan mestaruuden ottamalla kuusi voittoa, kaksi paalupaikkaa, yhteensä kahdeksan palkintokorokesijoitusta ja 149 pistettä. Euroopan Formula Abarth -sarjassa hän sijoittui toiseksi. Hän otti viisi voittoa, yhden paalupaikan ja yhdeksän palkintokorokesijoitusta saavuttaen 138 pistettä. 
Vuonna 2012 Niederhauser ajoi GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän saavutti kaksi voittoa kauden aikana sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian F3 -sarjassa yhdeksän kilpailua saavuttaen yhden voiton. Vuonna 2013 Niederhauser jatkoi GP3:ssa samassa tallissa. Hän saavutti 33 pistettä ja jäi sarjan loppupisteissä 13:ksi. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon. Vuonna 2014 Niederhauser jatkoi GP3-sarjassa ja siirtyi Arden International -talliin voittaen kaksi kilpailua kauden aikana sijoittuen sarjan kymmenenneksi.
Vuonna 2015 Niederhauser kilpaili Lamborghini Super Trofeo -sarjassa.
Louise Laukko

Kolmi- ja nelivuotiskaudet Suomessa

Louise Laukko syntyi Vesilahdella sijaitsevassa Laukon kartanossa ja siirtyi pian Timo Nurmoksen valmennukseen Tornioon. Tamma starttasi kolmivuotiaana kahdeksan kertaa ja voitti kilpailuistaan seitsemän. Suurin menestys tuli juhannuksena Seinäjoella, jossa Louise Laukko saavutti Kasvattajakruunun ykkössijan. Ikäluokkansa Kriteriumissa tamma sijoittui Monster of Speedin voittamassa kilpailussa kuudenneksi. 
Nelivuotiaana Louise Laukko voitti muun muassa Villinmiehen Tammakilvan Lappeenrannassa sekä 4-vuotiaiden tammojen Kasvattajakruunun Turun Metsämäessä. Derbyfinaalissa Louise Laukko aiheutti Monster of Speedille sen uran ensimmäisen tappion kotimaassa. Syyskuussa tamma juoksi Ylöjärven Teivossa Euroopan raviliiton järjestämässä UET Grand Prix’ssa ja sijoittui ranskalaisen Elisionin jälkeen toiseksi.

Ura ulkomailla

Nelivuotiskauden päätteeksi Louise Laukko myytiin Ranskaan Claude Yvan Cohenin omistukseen, ja se siirtyi ruotsalaisen Anders Lindqvistin valmennukseen. Lindqvistin tallista käsin tamma kilpaili Keski-Euroopassa ja Ruotsissa ja voitti muun muassa Sweden Cupin Tukholmassa sekä Gran Premio Costa Azzurra -kilpailun Torinossa. Louise Laukko kilpaili vielä muutamia kertoja myös Suomessa ja saavutti ykkössijat Suur-Hollola-ajossa ja St. Michelissä, jonka se voitti uudella tammojen euroopanennätysajalla. Vuonna 1999 tamma oli mukana maailman arvostetuimmassa ravikilpailussa Prix d’Amériquessa viidentenä ja toistaiseksi viimeisimpänä suomalaishevosena. Louise Laukko sijoittui Pariisissa ajetussa kilpailussa kahdenneksitoista ranskalaisen Dominik Locqueneux’n ohjastamana.
Vuonna 2001 Jean-Pierre Dubois osti Louise Laukon ja vei sen Kanadaan, jossa tamma viimeisellä kilpailukaudellaan voitti vielä kolmesti. Yhteensä Louise Laukko osallistui urallaan 154 kilpailuun, joista se voitti 43. Kilpailu-uralla tamman ohjastuksesta vastasivat muun muassa Jorma Kontio sekä Anders Lindqvist. Kontio ajoi kaikki Louise Laukon startit vuosina 1995–1996 ja myös joitakin myöhempiä kilpailuja, jolloin tamma oli Lindqvistin valmennuksessa.
Louise Laukko varsoi vuonna 2003 orista SJ’s Caviar, mutta varsa menehtyi pian syntymänsä jälkeen. Louise Laukko kuoli saman vuoden kesäkuussa ollen uudestaan kantavana samasta orista.
Calgary Flames

Pelaajat

Flames kiinnitti 1980-luvulla huomionsa eurooppalaisiin pelaajiin, muun muassa ruotsalaisiin Håkan Loobiin ja suomalaisiin Pekka Rautakallioon ja Kari Elorantaan. Kent Nilsson johdatti Flamesin playoffeihin kaudella 1980–1981.
Aikaisemmin Flamesissa pelasi merkittävä määrä Yhdysvaltain yliopistopelaajia, mm. Joel Otto, Gary Suter ja Colin Patterson. Flames varasi mm. Sergei Makarovin vuonna 1983, mutta venäläisiä pelaajia ei päästetty länteen ennen vuotta 1989. Makarov ja Sergei Prjahin pääsivät pelaamaan Calgary Flamesissa vuonna 1989.
Teófilo Gutiérrez

Seurajoukkue

Heinäkuussa 2013 Gutiérrez siirtyi meksikolaisesta Cruz Azulista argentiinalaisseura River Plateen. Siirtokorvauksen kerrottiin olleen noin 3 miljoonaa dollaria. Siirron oli tarkoitus toteutua jo aikaisemmin, mutta se kariutui, kun River Platella ei ollut vielä tuolloin riittävästi varoja suorittaa sitä.
Gutiérrez pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa Club Atlético Colónia vastaan, jossa hän onnistui myös maalinteossa.

Maajoukkue

Gutiérrez teki ensiesiintymisensä Kolumbian maajoukkueessa 12. elokuuta 2009 pelatussa ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan, jossa hän onnistui niin ikään myös maalinteossa.
Deli Creeps

Deli Creeps on yhdysvaltalainen alternative metal -yhtye, jonka laulajana toimii Maximum Bob, kitaristina Buckethead, basistina Dan Monti ja rumpalina Pinchface.

Historia

Yhtye perustettiin 1990-luvun vaihteessa Kaliforniassa, jonka jälkeen yhtye muutti pikaisesti San Franciscoon. Ensimmäisen demonauhansa Deli Creeps julkaisi vuonna 1991. Vaikka nauha toikin yhtyeelle vannoutuneen kuuntelijakunnan, jäsenten reitit erkanivat nopeasti demon julkaisemisen jälkeen. Yhtye palasi kuitenkin yhteen vuonna 1996 ja julkaisi toisen demonauhansa. Yhdeksän vuotta myöhemmin heidän ensimmäinen täysipitkä albuminsa julkaistiin, ja se kantaa nimeä Dawn of the Deli Creeps.
Liman alue

Liman alue on yksi Perun hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan keskiosassa, Tyynenmeren rannalla, pääkaupunki Liman ympäristössä. Itse pääkaupunkiseutu kuitenkin muodostaa oman alueensa, Provincia de Lima tai Region Lima Metropolitana eli Liman metropolialue.
Alueen pääkaupunki on Huacho. Sen pinta-ala on 32 129 neliökilometriä. Vuonna 2005 asukasluku oli 680 181.
Pan-American Highway kulkee alueen ja sen pääkaupungin läpi. Rannikolla on kalastajakyliä, rantalomakohteita ja lintuvesiä.
Silmät sydämeeni

Nyt mä meen

Albumin ensimmäisenä julkaistiin 10. lokakuuta 2007 kappale "Nyt mä meen". Single lähti soimaan radioissa varsin nopeasti, mutta kovin suurta menestystä siitä kuitenkaan ei tullut. Singlellä on kappaleesta radiosoittoon tarkoitettu singleversio. Myöhemmin albumilla julkaistiin kappaleesta albumiversio, tosin mukana oli myös singleversio.

Silmät sydämeeni

Toinen single "Silmät sydämeeni" julkaistiin joulukuussa 2007. Kappale lähti soimaan radioissa hitaasti, mutta nousi myöhemmin monen radiokanavan soitetuimpien kappaleiden joukkoon. Kappale sai arvosteluissa parempia arvosanoja kuin ensimmäinen single Nyt mä meen. Singlellä on myös mukana Teleksin tekemä Unohtaisinpa. Single julkaistiin vain promosinglenä.

Pilvet valmiina

Kolmas single "Pilvet valmiina" lähetettiin radioille toukokuussa 2008. Harva radiokanava otti kappaletta soittolistoilleen, mutta esimerkiksi Radio Nova soitti sitä kohtalaisen paljon. Braskin kotisivuilla kerrottiin, että kappaleeseen kuvattaisiin musiikkivideo, mutta sen tekeminen sittemmin ilmeisesti peruuntui.

Liian kaukana

Neljäs single lähetettiin radioille elokuun lopussa 2008. Single ei menestynyt.
Johann Adam Reincken

Johann Adam Reincken (27. huhtikuuta 1623 – 24. marraskuuta 1722) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hän muutti vuonna 1654 Hampuriin ja opiskeli Heinrich Scheidemannin johdolla. Vuonna 1657 hän sai nimityksen kirkkourkuriksi Deventeriin, mutta palasi vuonna 1658 Hampuriin ensin Scheidemannin avustajaksi ja vuodesta 1663 seuraajaksi. Reincken sai aikanaan kuuluisuutta urkurina. Hänen sävellystensä joukossa on urkuteosten lisäksi sarjoja jousisoittimille ja kuuden sarjan kamarimusiikkikokonaisuus Hortus musicus (1687), josta Johann Sebastian Bach teki sovitukset kosketinsoittimille (BWV 954, 965, 966).       
Reinckenin oppilaiden joukossa olivat Andreas Kneller, Georg Dietrich Leyding ja mahdollisesti Georg Böhm. Hänen urkumusiikistaan vähän on säilynyt, mutta säilyneissä virtuoosisissa teoksissa ovat havaittavissa Scheidemannin opit.
Daugavpils

Historia

Asutus nykyisen kaupungin seudulle muodostui ilmeisesti kauan ennen kirjoitettua historiaa. Paikkakunnan syntyyn liittyi sijainti Väinäjoen, tärkeän idäntien varrella. Se mainitaan saagoissa 400-luvulta, joissa kuvataan Gotlannin asukkaiden matkaa jokea pitkin Venäjälle ja edelleen Kreikkaan. Kauppareitistä todistavat Daugavpilsin lähistöltä jokivarresta löydetyt roomalaiset kolikot, jotka ovat ajanjaksolta 1. vuosisata eaa.– 4. vuosisata jaa.
Ensimmäinen kirjallinen maininta kaupungista on vuodelta 1275, jolloin saksalainen ritarikunta perusti Dünaburgin, Väinänlinnan linnoituksen. Se sijaitsi aluksi nykykaupungista 19 km ylävirtaan. Vuosina 1561–1772 asutus kuului pääosin Puola-Liettuaan. Iivana Julman joukot hävittivät linnoituksen ja siihen liittyneen asutuksen Liivinmaan sodassa vuonna 1577. Uusi asutus perustettiin samana vuonna nykypaikalle. Magdeburgin kaupunginoikeudet sijaintiaan vaihtanut Dünaburg sai 1582. Kaupunki oli Moskovan Venäjän hallussa 1656–1667 ja oli tällöin ortodoksisten marttyyripyhimysten (Boris ja Gleb) mukaan nimeltään Borisoglebsk (ven. Борисоглебск).
Puolan ensimmäisessä jaossa Dinaburg joutui 1772 Venäjän keisarikunnalle, jossa se aluksi oli osa Pihkovan kuvernementtiä. Vuodesta 1777 lähtien se oli kihlakuntakaupunki. Vuodesta 1802 se kuului Vitebskin kuvernementtiin. Venäläislinnoitus sai alkunsa 1810, ja se rakennettiin paljolti 1820- ja 1830-luvuilla. Vuonna 1840 kaupungissa asui 7 080 henkeä, joista 6 320 oli miehiä ja vain 760 naisia. 1860-luvun alussa siitä tuli Moskovaan, Riikaan ja Varsovaan johtavien rautateiden tärkeä risteysasema. Rautatien myötä Dinaburgista kehittyi teollisuuden ja liikenteen keskus. Tammikuussa 1893 keisari Aleksanteri III antoi kaupungille uuden venäläisen nimen Dvinsk. Vuoden 1897 väestönlaskennassa siellä oli 69 675 asukasta, ja se oli kuvernementin suurin kaupunki.
Latvian itsenäistymisen jälkeen kaupunki sai 1920 latvialaisen nimen Daugavpils (suom. Daugavan eli Väinäjoen linna). Toisessa maailmansodassa saksalaisjoukot miehittivät sitä 26. kesäkuuta 1941 – 27. heinäkuuta 1944, ja se tuhoutui pahoin sodan loppuvaiheessa.

Väestö

Latviassa suoritettiin väestönlaskenta myös vuosina 1920, 1925, 1930 ja 1935. Näiden tiedot puuttuvat toistaiseksi alla olevasta taulukosta.

Koulutus ja kulttuuri

Daugavpils on Itä-Latvian Latgalen maakunnan koulutus- ja kulttuurikeskus. Kaupungissa on monia ammatillisia ja ylemmän asteen oppilaitoksia. Näistä tunnetuin on Daugavpilsin yliopisto, joka perustettiin 1990-luvulla opettajankoulutuslaitoksen pohjalle ja on Latvian toiseksi suurin yliopisto. Ylemmän asteen koulutusta tarjoaa kaikkiaan 12 eri tahoa, joista osa - kuten Latvian yliopisto, Riian teknillinen yliopisto tai Moskovan valtiollinen teollisuusyliopisto (MSTU) - on muualle sijoittuneiden yliopistojen tai korkeakoulujen sivutoimipisteitä.
Taidemaalari Mark Rothko syntyi silloisessa Venäjän Dvinskissä 1903, mutta muutti jo kymmenvuotiaana Yhdysvaltoihin.
Kaupungissa on useita arkkitehtuuriltaan, historialtaan ja kulttuuriltaan tärkeitä kohteita, muun muassa Daugavpilsin linnoitus (Väinänlinna). Tyypillistä Daugavpilsia on punatiiliarkkitehtuuri.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1998

Yhteenveto

Turnauksen avausottelussa hallitseva maailmanmestari Brasilia voitti Skotlannin 2–1. Alkulohkovaiheen yllätys nähtiin, kun Norja kaatoi Brasilian viime hetkien rangaistuspotkumaalilla ja eteni jatkoon. Suurin pettymys oli alkulohkoonsa jäänyt Espanja. Maailmanpoliittisista syistä huomiota herätti Iranin voitto Yhdysvalloista.
Neljännesvälierissä isäntäjoukkue Ranska voitti Paraguayn 1–0 jatkoajalla Laurent Blancin tehtyä MM-historian ensimmäisen kultaisen maalin. Toisen kierroksen puhutuin ottelu käytiin kuitenkin Argentiinan ja Englannin välillä. Ottelu muistetaan erityisesti Englannin Michael Owenin upeasta soolomaalista ja David Beckhamin ulosajosta. Argentiina eteni lopulta jatkoon rangaistuspotkukilpailun jälkeen ottelun päätyttyä 2–2.
Puolivälierissä Ranska voitti Italian rangaistuspotkuilla maalittoman tasapelin jälkeen. Brasilia puolestaan kaatoi Tanskan värikkäiden vaiheiden jälkeen 3–2. Alankomaat voitti Argentiinan 2–1 Dennis Bergkampin upealla viime hetkien maalilla. Turnauksen yllätysjoukkueeksi noussut Kroatia taas kaatoi Saksan 3–0.
Välierissä Ranska voitti Kroatian 2–1 Lilian Thuramin tehtyä maajoukkueuransa ainoat maalit. Toisessa välierässä Brasilia kaatoi Alankomaat rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Ottelun varsinainen peliaika oli päättynyt 1–1 Alankomaiden Patrick Kluivertin tasoitettua viime hetkillä. Pronssiottelussa Kroatia voitti Alankomaat 2–1. Kroatian Davor Šuker teki ottelussa turnauksen kuudennen maalinsa ja voitti näin maalikuninkuuden.
Ennen loppuottelua suurta keskustelua herätti Brasilian tähtipelaajan Ronaldon saama mystinen sairauskohtaus. Ranska voitti loppuottelun vakuuttavasti maalein 3–0. Zinédine Zidane teki ensimmäisellä puoliajalla kaksi puskumaalia kulmapotkutilanteista. Kolmannen maalin viimeisteli aivan ottelun loppuhetkillä Emmanuel Petit. Ronaldo valittiin finaalitappiosta huolimatta turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Matti Niilekselä

Matts (Matti) Niilekselä (13. lokakuuta 1874 Pulkkila – 25. heinäkuuta 1957 Rantsila) oli suomalainen maanviljelijä ja maalaisliiton kansanedustaja.
Niilekselän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Laukka ja Anna Maria Laurinperttu. Hän kävi keskikoulun ja toimi maanviljelijänä Pulkkilassa 1896–1933. Niilekselä oli myös Pulkkilan kunnan rahastonhoitajana ja kirjurina 1902–1907 ja 1919–1925. 
Niilekselä oli kansanedustajana 1927–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja kuului Oulun läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakuntaan. Niilekselä oli myös Pulkkilan kuntakokouksen puheenjohtajana ja Pulkkilan kunnallislautakunnan esimiehenä.
Matti Niilekselä oli naimisissa vuodesta 1901 Anna Maria Sippon kanssa.
Martti Leistén

Martti Arthur Leistén (s. 27. elokuuta 1930 Helsinki) on suomalainen juristi. Hän on ollut Rovaniemen hovioikeuden presidentti vuodesta 1988.
Oskar Rokkanen

Oskar Walter Rokkanen (14. heinäkuuta 1882 Mikkelin mlk – 24. elokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, Pohjoismainen Sähkö Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja sekä levytuottaja. Rokkanen perusti PSO:n vuonna 1918.
Mikkelin maalaiskunnassa syntynyt Rokkanen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Inkerinmaalla. Hän suoritti kauppakoulun Pietarissa vuonna 1904. 
Rokkanen oli huomattava sähköalan liikemies, joka vaikutti myös suomalaisen äänilevyteollisuuden kehitykseen. Pohjoismainen Sähkö Oy oli 1930-luvulla Suomen suurin levy-yhtiö, jolle levyttivät muun muassa Tauno Palo, Viljo Vesterinen, Dallapé-orkesteri ja Georg Malmstén. Oskar Rokkanen sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1949.
Rokkanen oli naimisissa Helena Sofia Rokkasen (o.s. Puhakka, k. 1975) kanssa. Heidän tyttäristään Mirjam Helin (1911–2006) oli oopperalaulaja ja laulunopettaja, nuorempi Elbe Häkkinen (1914–1951) sanoittaja ja säveltäjä. Heidän poikansa insinööri Lauri Uljas Oskari Rokkanen (s. 1920) toimi isänsä kuoleman jälkeen PSO:n johtajana sen lopettamiseen, vuoteen 1977 asti. Rokkanen kuoli 91-vuotiaana Helsingissä vuonna 1973.
Raab-Katzenstein RK-26 Tigerschwalbe

Historia Ruotsin ilmavoimissa

Fieseler esitteli tyyppiä Ruotsissa ja AB Svenska Järnvägsvekstäderna (ASJA) -yhtiö osti yhden koneen joulukuussa 1930. Koneen siviilitunnus oli aluksi SE-ACO, myöhemmin SE-ADK, ja Ruotsin ilmavoimat kokeilivat kyseistä konetta eri moottorityypeillä. ASJA valmisti lisenssillä Ruotsin ilmavoimille 25 konetta tyyppimerkinnällä Sk 10. Kyseinen tyyppi oli lento-ominaisuuksiltaan heikohko ja sille sattui paljon onnettomuuksia. Kone oli Ruotsin ilmavoimien käytössä 1932–1945.

Historia Suomen ilmavoimissa

ASJA:n myytyä SE-ADK:n vuonna 1934 se kulkeutui talvisotaan L. Hemmingerille, joka lahjoitti koneen Suomelle. Se joutui vapaaehtoisyksikkö F19:n käyttöön 9. helmikuuta 1940. Vaikka kone varustettiin Suomen ilmavoimien hakaristitunnuksilla, se ei koskaan ollut rekisteröity Suomen ilmavoimille, vaan F19:n riveissä. Koneen käyttö jäi todella vähäiseksi mm. varaosien puutteen ja moottorin huonon kunnon vuoksi, joten se seisoi suurimman osan ajasta F19:n tukikohdassa Veitsiluodossa. Talvisodan jälkeen koneyksilö tuhoutui 23. kesäkuuta 1940.

Museokoneet

Konetyypin ainoa näihin päiviin säilynyt yksilö, Ruotsin ilmavoimien numero 536 valmistusnumeroltaan 20, on näytteillä Ruotsin ilmavoimien ilmailumuseossa Linköpingissä.
Käkilammi

Maantietoa

Lampi on muodostunut Viialan- ja Käkimäen sekä vastarannan puoleisen mäen väliin. Lammen pinta-ala on 9,8 ha ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin suomaata, jota on tiheästi ojitettu. Lammen eteläpäähän johtaa tie, vaikka se on autio.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,7 metriä mpy. lampeen on johdettu suo-ojia ja sen laskuoja kaartaa eteläisen pellon läpi kääntyessään pohjoiseen Pilliniitynkorven läpi ja laskiessaan sitten Sääjärven Lontviikikinlahteen.

Historiaa

Vuoden 1962 peruskartassa lammella oli pohjoispäässä peltoja, joiden oja laski lampeen. Muita suo-ojia ei tuolloin ollut vielä kaivettu. Soiden ojitus oli toimitettu vuoden 1976 kartassa ja pohjoispään pellot olivat viljelyssä vielä vuoden 1989 kartassa.