google/wiki40b huggingface dataset:
Adrián Escudero

Adrián Escudero García (24. marraskuuta 1927 Madrid, Espanja – 7. maaliskuuta 2011) oli espanjalainen jalkapalloilija.
Escudero oli Espanjan pääsarjassa pelaavan Atlético Madridin kaikkien aikojen paras maalintekijä. Atlético hankki Escuderon riveihinsä joulukuussa 1945 piiritasolla pelanneesta Mediodían joukkueesta. Nuori pelaaja tottui menestykseen suhteellisen varhain Atléticon voittaessa liigamestaruuden kaksi kertaa peräkkäin vuosina 1950 ja 1951. Kaudella 1951–1952 Atléticon valmennusporras päätti kokeilla aiemmin vasempana laitahyökkääjänä pelannutta Escuderoa keskushyökkääjän paikalla, minkä seurauksena maalihanat aukesivat lopullisesti.  Kaikkiaan Escudero pelasi 287 liigaottelua, joissa hän viimeisteli huikeat 150  maalia. Espanjan cupissa hän teki yhteensä 15 täysosumaa. Escuderolla oli myös kunnia laukoa seuransa historian 1000. pääsarjamaali maaliskuussa 1953 Celta Vigoa vastaan pelatussa vierasottelussa. Escudero päätti uransa vuonna 1958, minkä jälkeen hän toimi pitkään Atléticon juniorijoukkueiden valmentajana sekä edustusjoukkueen apulaisvalmentajana. Hän erosi Atléticon palveluksesta lopullisesti vuonna 1967 siirtyäkseen Badajozin päävalmentajaksi. Escudero kuoli 83-vuotiaana.  
Escudero edusti kansainvälisillä kentillä Espanjaa vain kolme kertaa tehden yhden maaottelumaalin.
Escuderon valtti pelaajana oli tasainen suoritusvarmuus ja huikea maalimäärä kertyikin vähitellen 13-vuotisen liigauran aikana. Siksi ei olekaan kovin yllättävää, että hän ei yhtenäkään kautena saanut nimiinsä Espanjan liigan maalikuninkuutta. Lisäksi kilpailu parhaan maalintekijän tittelistä oli noina aikoina kovaa. Escuderon kilpakumppaneita kun olivat kansallisen pääsarjan kaikkien aikojen paras maalintekijä Zarra sekä argentiinalaislegenda Alfredo Di Stéfano.
Robert Easter Jr

Ammattiura

Easter Jr aloitti ammattinyrkkeilyn vuonna 2012. Uran alkuvuodet Easter Jr otteli lähinnä tuntemattomia nyrkkeilijöitä vastaan. Vuonna 2016 Easter Jr pääsi ottelemaan Richard Commeytä vastaan väliaikaisesta IBF liiton mestaruudesta voittaen tämän niukasti hajaäänituomiolla. Vuonna 2017 Easter Jr sinetöi asemansa IBF liiton mestarina voittamalla Luis Cruzin kaikin tuomariäänin.
Keisarifregattilintu

Koko ja ulkonäkö

Keisarifregattilinnut kasvavat vartaloltaan noin 100 cm pitkäksi, kärkiväliltään jopa 2 m 15 cm kokoiseksi. Koiras on naarasta hiukan pienempi. Nokka on suuri, luunvärinen ja petolintumainen. Jalat ovat vain n. 2,5 cm pitkiä ja niissä olevat räpylät ovat surkastuneet. Varpaiden päissä on käyrät kynnet. Pyrstö on haaroittuva.Höyhenpeite on koirailla täysin musta, naarailla rinta ja käljet ovat valkoisia. Nuorten lintujen pää ja vatsa ovat valkoisia. Ne saavat aikuisen höyhenpuvun vasta kahden vuoden iässä.

Levinneisyys

Keisarifregattinnun pesimisalueet Tyynellämerellä ovat Galápagossaarilta ja Guayaquilinlahdelta Hondurasiin, Atlantilla pesimisalueet ovat Bahamasta Alankomaiden Antillien kautta Rio de Janeiroon. Lisäksi Afrikan länsirannikolla ja Kap Verdessä on pesimäyhdyskuntia.

Elinympäristö

Krisarifregattilinnut elävät pääasiassa merellä, mutta ne nukkuvat ja lepäilevät puiden oksilla. Nuoret linnut oleskelevat pääasiassa syntymäpaikkansa ympäristössä. Ne voivat nousta lämpimien ilmavirtausten avulla jopa 2 500 metrin korkeuteen. Pesät ne rakentavat pääasiassa pikkusaarille lähellä rannikkoa tai isoa saarta.

Ravinto

Keisarifregattilinnut syövät pääasiassa lentokaloja tai muita kaloja, selkärankaisia ja selkärangattomia. Joskus ne syövät laivasta mereen heitettyjä jätteitä tai ryöstävät suulien ja ruskopelikaanien ruoan.

Käyttäytyminen

Keisarifregattilinnut ovat seurallisia lintuja, yhdessä pesintäyhdyskunnassa voi olla jopa 500 paria. Ne änntelevät raakkuvalla äänellä.

Lisääntyminen

Keisarifregattilintukoiras valmistaa risuista pesän tai kunnostaa edellisvuotista, menee sinne ja pullistaa punaiseksi muuttuneen kurkkupussinsa täyteen houkutellakseen naaraan luokseen parittelemaan. Hyväksyttyään koiraan naaras kunnostaa pesää. Naars munii pesään vain yhden liidunvalkoisen munan. Koiras ja naaras hautovat munaa vuorotellen 7-8 viikkoa. Poikanen on alaston ja sokea. Ryöstöyritysten takia toinen emoista vahtii poikasta herkeämättä. Poikanen saa pian valkoisen untuvapuvun. Lentokykyinen siitä tulee 4-5 kuukauden ikäisenä. Aikuisiksi ne tulevat kahden vuoden iässä.
Dene O’Kane

Dene O’Kane (s. 24. helmikuuta 1963) on uransa lopettanut uusiseelantilainen snooker-ammattilainen.
Oulun Diakonissalaitos

Oulun Diakonissalaitos on Oulussa toimiva yleishyödyllinen säätiö, joka tuottaa palveluita sosiaali- ja terveydenhuoltoon. Lisäksi diakonissalaitoksella on toisen asteen ammatillista koulutusta sosiaali- ja terveysalalla Suomen Diakoniaopiston Oulun ja Ylitornion kampuksilla (vuoteen 2017 saakka nimellä Oulun Diakoniaopisto). Oulun Diakonissalaitos on myös yksi Diakonia-ammattikorkeakoulun omistajista.
Diakonissalaitos on perustettu vuonna 1896. Silloin aloitti Oulun Diakonissakoti nykyisten laitoksen rakennusten paikalla olleessa puutalossa Uusikadun varrella. Perustamista ajamassa olivat Oulun silloinen kirkkoherra Waldemar Wallin, konsuli Fredrik Borg, neiti Mimmi Bergh ja rehtori Mauno Rosendal. Diakonissakodin ensimmäiseksi johtajattareksi nimitettiin Norjassa seurakuntasisar-koulutuksen saanut Selma Stenbäck.
Diakonissalaitoksen toiminta laajeni huomattavasti, kun vanhojen puurakennusten lisäksi samaan kortteliin Uusikadun ja Sepänkadun kulmaan valmistui uusi nelikerroksinen tiilinen sairaalarakennus vuonna 1936. Funktionalismia edustavan rakennuksen on suunnitellut laitoksen ylilääkärin Lauri Kyanderin (myöh. Kiianmies) veli, arkkitehti Veikko Kyander. Niin ikään Kyanderin suunnittelema sairaalan laajennus valmistui Uusikadun ja Albertinkadun kulmaan 1950-luvun alussa. Vuonna 1947 hyväksytyn asemakaavan mukaan Ouluun ei olisi saanut rakentaa kuin korkeintaan viisikerroksisia taloja, mutta kaupunginvaltuusto hyväksyi diakonissalaitoksen asemakaavan muutospyynnön ja uuteen sairaalaan tuli myös seitsemänkerroksinen torniosa. Torniosan Uusikadun puoleisella seinällä on Oulussa syntyneen kuvanveistäjän Essi Renvallin muotoilema Vapauden henki -reliefi. Reliefi on valmistunut 1945, mutta paljastettu vasta 1965.
Oulun Diakonissalaitos myi terveyspalveluliiketoimintansa Terveystalo Healthcare Oy:lle vuonna 2011. Terveydenhuollon sijaan diakonissalaitos keskittyy tulevaisuudessa kuntoutus-, sosiaali- ja koulutustoimintoihin.
Magnus Brenner

Mårten Magnus Wilhelm Brenner (21. toukokuuta 1843 Helsinki – 24. huhtikuuta 1930 Inkoo) oli suomalainen rehtori ja kasvitieteilijä. 
Brennerin vanhemmat olivat kauppias Magnus Wilhelm Brenner ja Maria Katarina Häggström. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1861 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja opettajakandidaatiksi 1867 sekä filosofian maisteriksi 1869. Brenner oli Helsingin yksityislyseon opettajana 1868–1873 ja Helsingin reaalikoulun matematiikan ja luonnonhistorian kollegana 1873–1896 kunnes hänet siirrettiin lakkautuspalkalle. Brenner toimi myös koulun rehtorina. Brenner rakennutti 1890-luvulla Helsingin Kaartinkaupunkiin Brennerin talon nimellä tunnetun asuinkerrostalon.
Brenner kuvasi useita uusia keltanolajeja. Hän oli 1876 kasvitieteilijänä mukana A. E. Nordenskiöldin retkellä Jeniseille. Hänen oppikirjaansa Flostisk handbok (1886) käytettiin pitkään ruotsinkielisissä oppikouluissa oppikirjana.
Magnus Brenner oli naimisissa vuodesta 1884 Emilia Sofia Lindströmin (k. 1915) kanssa. Heidän poikiaan olivat kasvitieteilijä Widar Brenner ja geologi Thord Brenner.
Uuno Brander

Henkilöhistoria ja ammattiura

Branderin vanhemmat olivat filosofian maisteri Aksel Emil Brander ja Anna Amalia Telén. Branderilla oli kahdeksan sisarusta, jotka kaikki olivat yhteiskunnallisesti aktiivisia ja joista kolme oli kansanedustajia: Augusta Laine, Helena Brander ja Akseli Brander.
Brander oli naimisissa kahdesti, Ingeborg Winterin (1873–1902) ja Helena Sofia Karttusen (1876–1961) kanssa. Ingeborgin kanssa hän sai kaksi lasta ja Helenan kanssa kuusi lasta, joihin lukeutuivat muun muassa metsäneuvos Veikko Palosuo (1911–1999) sekä pääsihteeri, rovasti Simo Palosuo (1918–1998).
Brander pääsi ylioppilaaksi 1889 ja suoritti agronomin tutkinnon 1893. Brander toimi maatilan hoitajana ja meijerikoulun opettajana Kiteellä sekä kirjanpitäjänä ja tilanhoitajan apulaisena Köyliönkartanossa 1893–1896. Hän oli Viipurin läänin Uudenkirkon kansanopiston maatalousaineiden opettajana 1896–1898, Maamiehen toimittajana 1899 ja Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran sihteerinä ja karjanhoitokonsulenttina 1899–1904. 
Brander oli maanviljelyshallituksen ylitarkastaja 1904–1917, maataloushallituksen ylijohtaja 1917–1923 ja Maataloudellisen rajaseututoiminnan ylijohtaja 1923–1934. Hän viljeli Kiteellä omistamaansa tilaa vuosina 1896–1934 ja toimi Suomen Punaisen Ristin työttömien kotien avustustoimiston johtajana pula-aikana 1931–1932. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1932.

Toiminta poliitikkona

Brander oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä ja 1911–1914 sekä 1917 Mikkelin läänin vaalipiiristä. Hän oli Edistyspuolueen kansanedustajana 1924–1926 Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja 1930–1932 Mikkelin läänin vaalipiiristä. Brander toimi maatalousministerinä Ingmanin I hallituksessa 1918–1919 ja apulaismaatalousministerinä Mantereen hallituksessa 1928–1929. Brander oli valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaalissa.
Rollbar

The Transformers

Rollbar on animaatiosarjassa yksi Throttleboteista.

Transformers: Armada

Transformers: Armadassa Rollbar on Decepticoneja vakoilleen Autobotti Scavengerin Mini-Con.

Elokuvasarja

Rollbar on Autobotti, joka ei esiinny Michael Bayn ohjaamissa Transformers-elokuvissa, mutta hänestä on tehty leluja.

Transformers: Kaatuneiden kosto

Elokuvaan Transformers: Kaatuneiden kosto pohjautuvissa leluissa Rollbar muuntautuu kuljetusautoksi.

Transformers – Tuhon aikakausi

Rollbarista on tehty elokuvaan Transformers – Tuhon aikakausi pohjautuviin leluihin uusi versio, joka muuntautuu Chevrolet Sonic RS -ralli-autoksi. Rollbar ei esiinny tässäkään elokuvassa, mutta hänen ajoneuvomuotonsa nähdään irlantilaisen ralliautoilijan ja Tessa Yeagerin poikaystävän, Shane Dysonin, autona.
Comrades

Juoni

Comrades kertoo Tolpuddlen marttyyreista, kuudesta brittiläisestä maatyöläisestä, jotka muodostavat ammattiyhdistyksen paremman palkan ja parempien työolojen ajamiseksi vuoden 1834 Dorsetin Tolpuddlessa. Heidät tuomitaan lähtemään seitsemäksi vuodeksi rangaistussiirtolaan Australian New South Walesiin.

Tuotanto

Trevor Howardille ja Dirk Bogardelle tarjottiin elokuvasta rooleja, mutta he kieltäytyivät niistä. Comrades on Imelda Stauntonin ensimmäinen elokuva.
Comradesilla oli pitkä ja vaikea tuotanto. Vaikka Bill Douglasilla oli elokuvan käsikirjoitus valmiina jo vuonna 1980, meni kuusi vuotta ennen kuin elokuva saatiin valmiiksi. Syinä olivat ongelmat kuvauksissa, Douglasin perfektionismi ja hänen riitansa elokuvan alkuperäisen tuottajan, Ismail Merchantin, kanssa. Elokuva kuvattiin Englannissa Dorsetin Cerne Abbasin kylässä, Dorchesterin kaupungissa ja Tynehamin aavekaupungissa. Australiassa elokuvaa kuvattiin New South Walesin Broken Hillin kaupungissa ja Silvertonin pikkukylässä. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Skreba Films, National Film Finance Corporation, Film4 Productions, Curzon Film Distributors ja David Hannay Productions.

Julkaisu ja vastaanotto

Comrades sai ensi-iltansa Lontoon elokuvajuhlilla 15. marraskuuta 1986. Elokuva esitettiin myös helmikuussa 1987 Berliinin elokuvajuhlilla, jossa se oli ehdokkaana Kultaisen karhun saajaksi. Comrades julkaistiin Ison-Britannian elokuvateattereissa 23. elokuuta 1987. Comrades esitettiin Toronton elokuvajuhlilla 15. syyskuuta 1987, jonka jälkeen se sai ensi-iltansa Australiassa 12. marraskuuta 1987 ja Yhdysvaltain New Yorkissa 13. tammikuuta 1989.
Lyhyen aikaa kestäneen teatterilevityksensä jälkeen elokuva julkaistiin VHS:nä vuonna 1989. Comrades unohdettiin, mutta yli 20 vuotta myöhemmin Bill Douglasin pieni mutta merkittävä tuotanto arvioitiin uudelleen, ja vuonna 2009 British Film Institute julkaisi elokuvan restauroidun version DVD:nä, jota seurasi Blu-ray-julkaisu vuonna 2012.
Albina Palmqvist

Albina Maria Palmqvist (1. kesäkuuta 1829 Kööpenhamina – 12. toukokuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen porvarisnainen. Hänet tunnetaan kirjailija Aleksis Kiven romanttisen rakkauden kohteena ja Kiven todennäköisenä muusana. Albina Palmqvistin kautta Kivi sai ensikosketuksensa maailmankirjallisuuteen.

Elämä

Albina Palmqvistin vanhemmat olivat räätälimestari Albin Palmqvist (1804–1855) ja Ane Nielsen (1807–1886). Hänellä oli vanhempi sisar Sofia (1828–1894), veljet Ludvig "Lullu" (1831–1880) ja Edmund (1840–1871) sekä nuorempi sisar Hilma (1842–1925). Albin Palmqvist oli rakennuttanut 1830-luvulla Helsinkiin Pohjoisesplanadin ja Fabianinkadun kulmaan suurehkon kivitalon, josta perhe joutui sittemmin muuttamaan talousvaikeuksien takia Kaivokadulle, missä he omistivat puutalon. Albina Palmqvist ei tullut toimeen vanhempiensa kanssa ja elämä riitaisassa perheessä johti tuskatiloihin. Albina oli kiinnostunut kirjallisuudesta ja musiikista, ja sai niistä henkireiän.
Albina Palmqvist tutustui Aleksis Kiveen kenties Edmundin kautta; toinen vaihtoehto on Kiven opiskelukaveri Rudolf Bandly. Albinan äidinkieli oli ruotsi, eikä hän taitanut suomea, siten hän seurusteli myös Kiven kanssa ruotsiksi. Hän opasti nuorta Kiveä maailmankirjallisuuden klassikoiden pariin. Palmqvist ja Kivi tapasivat keskustella lukemistaan kirjoista, ja Palmqvistien laaja kirjasto oli lajissaan aarreaitta ajan Helsingissä. Kirjasto oli enimmäkseen ruotsinkielinen.
Kivi kosi Albina Palmqvistia kirjeitse vuonna 1854, mutta tämän vanhemmat eivät suostuneet. Kosinta lienee kaatunut ainakin osittain Kiven vähävaraisuuteen. Palmqvist asui vuosina 1857–1861 pitkiä aikoja äitinsä sukulaisten luona Kööpenhaminassa, missä hän tutustui kuvanveistäjä Walter Runebergiin. Kivi kosi Palmqvistia toistamiseen kesällä 1865, mutta vastaus oli jälleen kielteinen. Kivi kuoli 1872.
Albina Palmqvist adoptoi Edmundin tyttären Annan 1873. Hän asui Annan (1865–1939) ja äitinsä kanssa Pohjoisesplanadin talossa, Ane Nielsen oli tuolloin jälleen varoissaan. Albina Palmqvist peri äidiltään huomattavan omaisuuden. Suuri osa varoista meni Annan puolisolle Matti Kurikalle (1863–1915), jonka omistama sanomalehti Viipurin Sanomat ajautui tuonnempana vararikkoon, ja Albina Palmqvist menetti sitä myötä valtaosan omaisuudestaan. Äitinsä kuoleman jälkeen Albina asui Anna ja Matti Kurikan luona Viipurissa.
Kurikoiden liitto päättyi eroon ja Anna avioitui Nurmekseen, minne myös Albina Palmqvist muutti joksikin aikaa. Palmqvist palasi Helsinkiin, missä hän asui sisarensa Hilman kanssa. Hilman puoliso August Robert Svanström (1838–1901) oli Aleksis Kiven läheinen ystävä. Albina Palmqvist kuoli lyhyen sairastelun jälkeen 73-vuotiaana.
Saksan cup

Saksan cup (saks. DFB-Pokal, Saksan jalkapalloliiton cup) on Saksan jalkapallon kansallinen vuosittainen cup-kilpailu. Saksan cup järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 1934–1935 nimellä Tschammerpokal. Vuodesta 1952 kilpailu tunnetaan nimellä DFB-Pokal. Menestynein joukkue on Bayern München 18 voitollaan. Loppuottelu on pelattu vuodesta 1985 lähtien Berliinin olympiastadionilla.

Historia

Ensimmäistä kertaa Saksan cupista oteltiin vuonna 1935. Kilpailun nimi oli silloin: Hans von Tschammer und Osten Pokal Reichssportführer Hans von Tschammer und Ostenin mukaan. Viimeinen Tschammerpokal jaettiin vuonna 1943. Tschammerpokalin lakkauttamisen jälkeen Saksassa pelattiin cupista seuraavan kerran vuonna 1952 Saksan jalkapalloliiton aloitettua kilpailun nimellä DFB-Pokal.
Riccardo Campogiani

Riccardo Campogiani oli 16-vuotias ruotsalainen teini, joka hakattiin kuoliaaksi Tukholman keskustassa olleissa juhlissa 6. lokakuuta 2007.
Campogiani kuoli sairaalassa vakaviin vammoihin, jotka aiheutuivat useista, päähän kohdistuneista potkuista. Kuolema herätti median kiinnostuksen, kun viisi muuta Campogianin ikäistä teiniä tuomittiin syyllisiksi kuolemantuottamukseen. Kaikki viisi saivat erilaiset tuomiot, mutta nuoren ikänsä takia (kaikki alle 18-vuotiaita) ketään heistä ei voitu tuomita vankeuteen. Yksi viidestä vapautettiin kaikista syytteistä.
Campogianin tapaus oli erikoinen, koska siihen osallistui nuoria Tukholman yläluokkaisissa osissa, ja sekä murhatun että murhaajien perheillä oli rikkaat taustat.
Murhasta tuli maailmankuulu, kun Anton Abele palkittiin MTV Europe Music Awardeissa vuonna 2007 työstään katuväkivaltaa vastaan Campogianin kuoleman jälkeen.

Ilmeneminen

Riccardo Campogianin kuolema tuli otsikoihin Ruotsissa ja useat kuuluisuudet puhuivat katuväkivaltaa vastaan. Anton Abele on luonut ruotsinkielisen Facebook-ryhmän nimeltä "Bevara oss från gatuvåldet” (Säästäkää meidät katuväkivallalta). Yhdessä viikossa ryhmä sai yli 100 000 uutta jäsentä. Lisäksi 12. lokakuuta 2007 Anton Abele järjesti Tukholmassa mielenosoituksen "Lopettakaa katuväkivalta". Siihen osallistui noin 10 000 nuorta ja aikuista. Samoihin aikoihin myös muissa Pohjoismaiden suurissa kaupungeissa järjestettiin katuväkivaltaa vastustavia mielenosoituksia.
Ruotsin kuningas Kaarle Kustaa XVI ja Ruotsin kruununprinsessa Victoria ylistivät Riccardo Campogiania ja Anton Abelen työtä. Kruununprinsessa myös osallistui Campogianin muistotilaisuuteen. Campogianin perheellä oli läheiset suhteet Ruotsin kuningasperheen ja muiden Tukholman korkea-asemaisten kanssa.

Riccardo Campogiani & Alesso

Riccardo Campogiani oli myös ruotsalaisen elektronisen musiikin tuottaja Alesson hyvä ystävä. Campogianin kuolema motivoi Alessoa luomaan menestyvän musiikkiuran.
Klaus Barbie

Etelä-Amerikka

Vuonna 1955 hän pakeni Etelä-Amerikkaan, lopulta Boliviaan, jossa piilotellessaan käytti nimeä Klaus Altmann. Tuottoisan liiketoiminnan puutteessa hän vuonna 1980 osallistui Luis García Meza Tejadan "kokaiinivallankaappaukseen", jossa sotilasjuntta nousi korruptoituneen maan johtoon.

Kiinnijääminen

Ranskassa asuvat "natsienmetsästäjät" Klarsfeldit tunnistivat hänet Boliviassa vuonna 1971. Barbie pidätettiin vuonna 1983 ja luovutettiin Ranskaan, jossa oikeudenkäynti häntä vastaan alkoi vuonna 1987. Barbie tuomittiin elinkautiseen vankeuteen rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Hän kuoli leukemiaan 1991.
Vuonna 1986 valmistunut elokuva Natsirikollinen (Nazi Hunter: The Beate Klarsfeld Story) kertoo Barbien kiinnijäämisestä, pääosassa Farrah Fawcett.
Olympoksen Zeuksen temppeli (Akragas)

Historia

Olympoksen Zeuksen temppeli rakennettiin sen jälkeen, kun akragaslaiset olivat voittaneet karthagolaiset Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Tämän jälkeen kaupungissa käynnistettiin suurisuuntainen rakennusohjelma, johon kuului useita suurikokoisia temppeleitä ja muita julkisia rakennuksia. Rakentamisessa hyödynnettiin karthagolaisia orjia. Olympoksen Zeuksen temppeli oli kaupungin päätemppeli, ja se oli osoitettu Zeukselle kiitokseksi voitosta. Se jäi kuitenkin keskeneräiseksi ja tuhoutui karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Tutkimuksessa temppeli tunnetaan myös nimellä Temppeli B.
Temppelin löysi historioitsija Tommaso Fazello 1500-luvulla. Hänen mukaansa osa temppelin pylväistä ja patsaista oli pystyssä vielä edeltäneellä vuosisadalla, sillä hän sanoo niiden romahtaneen 9. syyskuuta 1401. Tämän jälkeen kiviä käytettiin rakennusmateriaalina Agrigenton aallonmurtajaan.

Rakennus

Zeuksen temppeli sijaitsi Akragaan eteläosassa lähellä kaupungin agoraa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templin alueen länsiosassa länteen Concordian temppeliksi kutsutusta rakennuksesta.
Arkkitehtuuriltaan temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu viisiportaiselle korokkeelle. Temppelin stylobaatin koko oli noin 56,3 × 112,6 metriä, ja sen pinta-ala oli siten lähes 6 400 neliömetriä eli lähes jalkapallokentän verran. Tämä tekee siitä suurimman kaikista doorilaisista temppeleistä ja myös yhden kaikista suurimmista kreikkalaisista temppeleistä joonialaista tyyliä edustaneiden Efesoksen Artemiin temppelin ja Samoksen Heraionin ohella. Temppeli oli pseudoperipteraali, toisin sanoen tavanomaisen vapaasti seisovan pylväikön sijasta se oli ympäröity seinämuurilla, jossa oli määrävälein doorilaiset puolipylväät. Lyhyemmillä sivuilla puolipylväitä oli seitsemän ja pidemmillä sivuilla 14. Pylväät olivat niin suuria, että ihmisen kerrotaan mahtuneen pylvään pystyuraan.
Puolipylväiden välin täytti seinä noin puoleenväliin niiden korkeudesta. Ylemmässä puoliskossa oli puolestaan syvennykset, joissa jokaisessa oli suurikokoinen, noin 7,65 metriä korkea atlantti- eli telamonpatsas. Puolipylväiden lisäksi palkistoa kannattelivat patsaiden koholla olevat kädet. Osa patsaista on säilynyt. Temppelin ylemmät osat oli koristeltu gigantomakhiaa ja Troijan kukistumista esittävillä veistoksilla.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Alttarin perustusten koko on noin 17,5 × 54,5 metriä.
Kolme pukkia

Kolme pukkia on vanha norjalainen satu.

Juoni

Kolme pukkia, Isopukki, Keskipukki ja Pikkupukki asuvat yhdessä. Pukit haluavat päästä joen toiselle puolelle syömään ruohoa, jolloin pitää ylittää silta. Sillan alla asuu hirmuinen peikko. Pikkupukki kävelee ensin siltaa, kunnes peikko tulee ja uhkaa syödä tämän. Peikko kuitenkin päästää pukin menemään tämän sanottua, että kohtaa tulee vielä isompia pukkeja, joista peikko saisi luonnollisesti enemmän syötävää. Seuraavalle pukille tapahtuu myös niin, ja peikko päästää toisenkin pukin menemään. Kolmas pukki kävelee siltaa ja peikko uhkaa syödä pukin ja niinpä peikko tulee sillalle,mutta Isopukki laskee sarvensa ja puskee peikon jokeen eikä peikkoa enää näy. Pukit syövät vatsansa täyteen kukkia ja ruohoa.
Jartse Tuominen

Jari ”Jartse” Tuominen on kotoisin Tampereelta kotoisin oleva säveltäjä ja kitarsti. Hän on asunut Texasin San Antoniossa 1990-luvun lopulta. Tuomisen musiikki on rock-jazz fuusiota. Jartse valittiin Prog Archives artistiksi vuonna 2014.  Jartse on valittu myös Jazz Music Archivesiin.  Hän on saanut pari kultalevyä Suomesta.
Tuominen perusti GTR-Tour kitarakiertueen Suomeen vuonna 2005. Tapahtuma on koonnut yhteen maamme kitaralegendoja mm. Dave Lindholm, Hasse Walli, Ben Granfelt, Erja Lyytinen, Pepe Ahlqvist, Marzi Nyman ja Costello Hautamäki. GTR-Tour housebändissä on soittanut maamme parhaimmisto: Anssi Nykänen, Rami Eskelinen, Harri Rantanen (basisti), Jukka Kampman, Miri Miettinen, Okke Komulainen ja Pekka Siistonen. 
Tuomisen kitaristinura lähti käyntiin, kun hän sai neljävuotiaana lahjaksi kitaran. Tuominen oli 1980-luvulla mukana nokialaisessa heviyhtyeessä Outburst ja se oli lähtölaukaus Tuomisen pitkälle uralle. Takala Projectissa hän soitti säveltämäänsä ultraprogressiivista jazzia. Takala Project julkaisi CD:n Search For One. Travel Bros -duon akustiset esiintymiset tekivät Tuomisen kitarasoundia tunnetuksi Suomessa. Indiana-yhtyeensä kanssa hän osallistui Euroviisu-karsintoihin vuonna 1994 kappaleella ”Hän lähtee tänään”. Indiana julkaisi CD:n Kristallipallo. Nykyään Jartse keikkailee eri puolilla maailmaa Jartse Tuominen Group bändinsä kanssa, jossa soittavat Rami Eskelinen, Jari Heino ja Pekka Siistonen.
Pitkän uransa aikana Tuominen on esiintynyt niin Salt Lake Cityn olympialaisissa, festareilla kuin klubikeikoillakin ja soittanut monien tunnettujen muusikkojen kanssa, joista mainittakoon esimerkiksi Augie Meyers, Rusty Wier, Joe Satriani, The Doobie Brothers ja Jackson Browne.
Tuominen on julkaissut viisi sooloalbumia ja on ollut mukana lukuisilla muilla äänitteillä säveltäjänä, tuottajana ja vierailevana kitaristina. Hän on tehnyt musiikkia myös elokuviin, mainoksiin ja televisiosarjoihin. Jartsen uusin levy "Untold Stories" julkaistiin yli 20 maassa kevättalvella 2016. Untold Stories on valittu Saksassa kuukauden levyksi. Hollannissa levy valittiin maalis- ja huhtikuusas 2016 kahdesti viikon levyksi. Time to Go single on viiden viikon jälkeen Hollannin Top100-listalla sijalla #12.