google/wiki40b huggingface dataset:
Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti

Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti (gal. Camiño de Santiago, esp. Camino de Santiago, engl. Way of St. James, saks. Jakobsweg) on merkittävä pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelan katedraaliin, jonne uskotaan apostoli Jaakob vanhemman haudatun.
Pyhän Jaakobin reitti on ollut yksi merkittävimpiä kristillisiä pyhiinvaellusreittejä keskiajalta saakka ja se on ollut olemassa jo yli tuhat vuotta. Siitä kerrotaan jo 1100-luvulla laaditussa teoksessa Codex Calixtinus. Sitä pidettiin yhtenä niistä kolmesta reitistä, jolla kaikki synnit voitiin saada anteeksi – kaksi muuta ovat Via Francigena Roomaan ja pyhiinvaellus Jerusalemiin. Alusta alkaen reitillä on ollut augustinolaismunkkien ja muiden veljestöjen luostareita, jotka tarjosivat majoitus- ja ravitsemuspalveluita. Nämä helpottivat 1000-luvun alkupuolella matkantekoa: yhden teorian mukaan Santiago de Compostelasta kehittyi niin suosittu pyhiinvaelluskohde, koska Jerusalemiin oli liian vaikea ja Roomaan liian helppo päästä.
Reitti ei ole mikään yksittäinen tie, vaan siksi voidaan katsoa mikä tahansa useista pyhiinvaellusreiteistä Santiago de Compostelaan. Muutamaa tietä kuitenkin pidetään pääreitteinä. Keskiajalla näitä teitä kuljettiin paljon. Uskonpuhdistus ja Euroopan poliittinen epävakaus 1500-luvulla kuitenkin aiheutti reitin rappion. Vain muutama pyhiinvaeltaja saapui Santiago de Compostelaan 1980-luvun alussa. Vuosikymmenen loppupuolella kävijämäärät alkoivat kasvaa, kun nykyajan pyhiinvaeltajat kiinnostuivat reitistä. 
Espanjan ja Ranskan rajalta Pyreneitten vuoristosta, Pohjois-Espanjan läpi Santiago de Compostelaan kulkeva pyhiinvaellusreitti (Camino Frances) otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1993. Ranskan alueella kulkevat reitit lisättiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1998. Kummassakin tapauksessa yksi maailmanperintöluettelon kohde käsittää joukon reitin (reittien) varrella olevia historiallisia rakennuksia ja rakennelmia, jotka luetellaan kohteen selostuksessa Unescon sivuilla.
Hässleholmin kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Hässleholmin kaupungin vaakuna. Myös kolmella maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Aarne Riikonen

Aarne Riikonen on suomalainen muusikko. Hän soittaa perkussioita, tamburiinia ja marakasseja muun muassa Kaihon Karavaanissa. Lisäksi hän on vieraillut monien artistien levyillä kuten Mikko Pellisen Personal-levylä.
Kasmir Uusitupa

Kasmir Uusitupa (s. 1995) on suomalainen viulisti. Hän aloitti kuusivuotiaana opiskelun Itä-Helsingin musiikkiopistossa. Sibelius-Akatemiassa hän pääsi opiskelemaan Antti Tikkasen luokalle saatuaan ensin opetusta professori Kaija Saariketulta vuosina 2008–2017. Syksyllä 2016 hän lähti Pariisin konservatorioon, jossa hän sai vaihto-opiskelijana opetusta Olivier Charlierilta. Hän on osallistunut Hagai Shahamin, Serguei Azizianin, Aaron Rosandin ja Pavel Vernikovin vetämille mestarikursseille.
Uusitupa on ollut solistina useissa orkestereissa ja soittanut Borea-kvartetin jäsenenä. Hän on osallistunut useisiin viulukilpailuihin, kuten Sibelius-viulukilpailuun ja Kuopion viulukilpailuun. Jälkimmäisessä hän eteni finalistiksi keväällä 2015. Hän pääsi tällöin Sibelius-Akatemian sinfoniaorkesterin solistiksi. Hänen istrunmenttinsa on OP Ryhmän Taidesäätiön vuoden 1702 Antonio Stradivari -viulu "Iiriläinen". Uusitupa on myös tulkinnut kansanmusiikkia eri festivaaleilla ja osallistunut Kuhmon Kamarimusiikkiin.
Myrskybongaus

Myrskybongaus on voimakkaiden sääilmiöiden  harrastelijamaista kuvaamista ja tutkimista. Yhdysvalloissa myrskybongarit kuvaavat muun muassa tornadoja ja hurrikaaneja, Suomessa muun muassa trombeja, ukkosia ja syysmyrskyjä.

Myrskybongauksen alku

Myrskybongaus alkoi Yhdysvaltojen Keskilännessä jo 1950-luvulla. Siellä myrskybongausta edisti tiheä tieverkko ja halpa polttoaine, joten saatettiin helposti ja halvalla ajaa kaukaakin myrskyn lähelle. 
Suomessa varsinaista myrskybongausharrastusta on ollut 1990-luvun alusta kun esimerkiksi ukkostutkat ovat tietokoneiden ja tietoverkkojen kautta helpoittaneet tiedon löytämistä sääilmiöistä. Ihmiset harrastavat useimmiten myrskyjen havainnointia kotinsa tai mökkinsä ikkunasta, vain pieni joukko on todella aktiivisia myrskybongareita jotka seuraavat ukkosia ja myrskyjä autolla. Aktiivisia bongareta arvellaan Suomessa olevan noin viisikymmentä. 
Ilmatieteenlaitos kaipaa myös havaintoja myrskyistä sekä muista sääilmiöistä ja on tehnyt myrskybongarien kanssa yhteistyötä, mutta myös tavallisten sääharrastajien tiedot ovat tarpeellisia. He ovat välittääneet tietoja säästä paikan päältä ja Ilmatieteenlaitos on niiden perustella parantanut tietokonemallinnuksiaan. Ilmatieteenlaitos on kehittänyt Sää-sovelluksen jonka avulla harrastajat voivat ilmoittaa havaintojaan myrskyistä sekä myös muista sääilmiöistä.

Rajuilmojen vaarat

Ukkospilvestä joskus satavat erittäin suuret jopa kymmenien millimetrien kokoiset rakeet, syöksyvirtauksen kaatamat puut ja tuulen lennättämät oksat ja salamat lähelle iskiessään voivat olla vaarallisia. Ulkomailla myrskybongaus voi olla hengenvaarallista rajumpien sääilmiöiden vuoksi. Useimmiten tornadoa kuvataan matkan päästä, sillä liian lähelle tai sen sisään joutuminen on hengenvaarallista. Suomessa myrskyistä johtuneet kuolemat ovat olleet harvinaisia.

Myrskybongaus fiktiossa

Myrskybongauksesta kertova elokuva Twister antaa myrskybongauksesta väärän kuvan. Elokuvassa muun muassa ajetaan tornadon läpi, mikä on oikeasti hengenvaarallista, ja liikutaan metsäisillä sivuteillä ja pelloilla, jotka ovat myrskyjen aikaan vaarallisia paikkoja. Pelloillahan voi salama iskeä hyvin helposti.
Etu-Veno

Maantietoa

Järvi on syntynyt Ellanharjun pohjoispuolella olevaan painanteeseen ja se muodostaa nykyään kaksi erillistä järviallasta. Läntinen järviallas, joka kantaa kartoissa järven nimeä, on pinta-alaltaan 9,5 ha suuri ja sen pituus 650 metriä pitkä ja leveys on 300 metriä. Itäinen allas, jolla ei kartoissa ole nimeä, on pinta-alaltaan 5,4 ha suuri ja sen pituus 390 metriä pitkä ja leveys on 200 metriä. Rantaviivan pituus on länsialtaalla 1,7 ja itäaltaalla 1,1 kilometriä. Niiden rannat ovat harjurinteitä lukuun ottamatta soistunutta metsämaata. Järven länsialtaassa on yksi saari.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Mallasjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven länsipään suo on ojitettu ja sen kuivatusojat laskevat järveen. Pohjoisesta laskee järveen lyhyt metsä- ja pelto-oja. Järvialtaiden vedenpinnan korkeudet ovat molemmat 139,6 metriä mpy. Altaat on yhdistetty toisiinsa leveällä ojalla, joka kulkee järviä erottavalla Katkelma nimisellä kannaksella. Järven laskuoja lähtee järven itäisestä altaasta kohti itää ja se yhtyy Lapinjokeen Perinkään kylässä. Lapinjoki laskee etelässä Luhdanjoen nimisenä Mommilanjärveen, josta vedet jatkavat Ansionjärvestä Puujokeen ja sitten Hiidenjoen kautta Vanajaveteen. Laskennallinen veden keskiviipymä järvessä on 367 vuorokautta.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli ”Iso Wenonjärvi”. Silloin järvi oli venytetyn ”S”-kirjaimen muotoinen eli se käsitti alueet, jotka kuuluvat nykyään läntiseen- ja itäiseen järvialtaisiin. Tämän vuoksi voidaan otaksua, että järven vedenpintaa on laskettu. Keski-Venon nimi oli ”Wähä Wenonjärvi”.
Vuoden 1964 peruskartassa Katkelmassa oli vielä viljeltävä peltotilkku. Järvien pohjoisrannat olivat tuolloin autiot, mutta vuoden 1979 kartassa siellä oli jo yksi mökki.
Something in the Way

Muut versiot

Kappaleen "sähköinen" liveversio julkaistiin vuonna 1994 Nirvana Live! Tonight! Sold Out!! videolla. Tämä versio äänitettiin 14. helmikuuta vuonna 1992 Osakassa, Japanissa.
Akustinen liveversio kappaleesta julkaistiin marraskuussa vuonna 1994 Nirvanan MTV Unplugged in New York livealbumilla. Sama versio julkaistiin myös About a Girl singlen B-puolena Unplugged-albumilta ja yhtyeen kokoelmalevy Nirvanan Japanin julkaisussa. Tässä versiossa esiintyvät myös  Pat Smear kitarassa ja Lori Goldston sellossa.

Kappale elokuvissa

Something In The Way oli akustisena versiona vuonna 1996 ilmestyneessä Jerry O'Conellin ohjaamassa elokuvassa Jerry Maguire. Kappale oli myös Sam Mendesin ohjaamassa elokuvassa Merijalkaväen mies.
Guayana Esequiba

Guyana Esequiba on Venezuelan vaatima alue Guyanasta. Vain Venezuela käyttää alueesta nimitystä Guyana Esequibe. Alue koostuu kuudesta hallinnollisesta osasta: Barima-Waini, Cuyuni-Mazaruni, Pomeroon-Supenaam, Potaro-Siparuni, Ylempi Takatu-Ylempi Essequibo ja Essequibo saaret-Länsi Demerara. Alueen pinta-ala on 159 500 km².
Guatemalan asevoimat

Historia

Guatemala itsenäistyi 1821 ja tuli kaksi vuotta myöhemmin osaksi Keski-Amerikan liittovaltiota. Itsenäisyyden alkuvuosina asevoimat koostuivat miliiseistä eikä varsinaista sotilaskoulutusjärjestelmää ollut. Liittovaltion aikana taas yritettiin ylläpitää Keski-Amerikan asevoimia. Guatemalan itsenäisyyden palauttamisen jälkeen Guatemalan johtohenkilöitä oli konservatiivinen kenraali Rafael Carrera, joka oli muun muassa kahdesti presidenttinä (1844-1848, 1851-1865). Hän kehitti asevoimista merkittävän alueellisen voimatekijän ja hänen aikanaan Guatemala saavutti historiansa suurimman sotilaallisen voiton Aradan taistelussa (esp. Batalla de la Arada) Hondurasin ja El Salvadorin muodostamaa liberaalia liittoumaa vastaan vuonna 1851.
Carreran kuoleman jälkeen valtaan nousi konservatiivinen Vicente Cerna Sandoval, joka ei ollut erityisen kiinnostunut armeijasta. Vasta vuoden 1871 liberaalin vallankumouksen (esp. Revolución Liberal de 1871) jälkeen maan johtoon nousivat liberaalit kenraalit Miguel García Granados ja Justo Rufino Barrios, joiden aikana armeijaa kehitettiin ammattimaisemmaksi ja sen koulutukseen kiinnitettiin huomiota. Lisäksi perustettiin Polyteknillinen koulu (esp. Escuela Politécnica), jossa koulutettiin armeijan päällystöä. Vuodesta 1912 alkoi ilmavoimien kehittäminen ja ne muodostivat erillisen puolustushaaran (?) 1921.
Helmikuussa 1931 Guatemalan presidentiksi valittiin liberaalipuolueen edustaja divisioonankenraali Jorge Ubico, jonka diktatuurin aikana armeijan vahvuus oli noin 2500 miestä. Hallitukseen tuli myös sotaministerin salkku. Jokaisessa maan departementissa oli poliittisen johtajan lisäksi sotilaskomentaja, jolla oli alaisuudessaan 100 miehen sotilaskomppania ja yksi reserviläiskomppania, joka muodostettiin 12 sotilaasta ja komppaniallisesta vapaaehtoisia. Nämä vapaaehtoisyksiköt muodostettiin vuosittain pääkaupungissa kansallisten koululaitosten oppilaista. Nämä saivat kolme päivää sotilaskoulutusta Barcenasin tilalla Villa Nuevassa. Päällystö muodostettiin Polyteknillisestä koulusta valmistuneista sekä sotaväessä palvelleista. Joukkojen parista ylennettyjä upseereita kutsuttiin linjaupseereiksi (esp. oficiales de línea).
Golcondan sulttaanikunta

Golcondan sulttaanikunta oli yksi viidestä Deccanin ylänköalueella sijainnesta Deccanin sulttaanikunnasta, jotka syntyivät Bahmanin sulttaanikunnan hajotessa. Golcondan sulttaanikunnan ja sitä hallinneen Qutub Shahi -dynastian perustaja oli Quli Qutub-ul-Mulk. Hän julisti Golcondan itsenäiseksi vuonna 1518 ja perusti pääkaupungin Golkondaan. Golcondan valtakunta kukistui vuonna 1687, kun mogulivaltakunta valloitti sen.
Mikko Iipponen

Mikko Iipponen (12. helmikuuta 1849 Laihia – 24. marraskuuta 1934 Laihia) oli maanviljelijä, kunnallisneuvos (1924) ja poliitikko. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jakob Mäkelä ja Maria Iipponen. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Maria Kauppi 1869–1917 ja toinen puoliso Aini Maria Kuusisto vuodesta 1920.
Iipponen valittiin Suomalaisen puolueen kansanedustajaksi vuoden 1911 eduskuntavaaleissa ja uudelleen seuraavissa vaaleissa vuonna 1913. Edustajantoimi päättyi keväällä 1917. Iipponen osallistui myös kirkolliskokoukseen.
Jalkaväkirykmentti 11 (talvisota)

Perustaminen

Jalkaväkirykmentti 11 perustettiin 13. - 18. lokakuuta 1939 Helsingissä.

Keskittäminen

Jalkaväkirykmentti 11 keskitettiin 19. lokakuuta 1939 Johanneksen alueelle osaksi 4. divisioonan puolustusryhmitystä. II pataljoonan tehtävänä Kuolemajärven lohkoa, III pataljoona oli divisioonan reservinä. Loppuosa rykmentistä ryhmitettiin alueelle Lipola-Ojala päätoimintasuuntanaan Karhulan lohko.
Kai Nordberg (valokuvaaja)

Kai Albert Juhani Nordberg (s. 1936 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.
Nordberg kiinnostui poikaiässä valokuvauksesta kemian ja fysiikan kokeiluja tehdessään. Äidin lapsuudenystävä, valo- ja elokuvaaja Björn Soldan asui Lontoossa, yöpyi joskus Suomen-vierailuillaan Nordbergien kotona ja kiinnitti huomiota Kai-pojan kuvaajanlahjoihin.
Nordberg pääsi ylioppilaaksi 1956, yritti työn ohella opiskella valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja valmistui merkonomiksi 1961. Hän toimi jo 1953–1956 valokuvaajaharjoittelijana Matti A. Pitkäsen johdolla Finlandia-Kuva Oy:ssä ja sitten Pitkäsen studiossa, sekä valokuvaajana Allotria-Filmissä ja Aho & Soldan Oy:ssä. Vuonna 1958 hän toimi jonkin aikaa yhteisessä studiossa Jouko Levannon kanssa, sitten freelancerinä kunnes 1965 perusti Kai Nordberg Ky:n.
Nordberg kuuluu Suomen valokuvataiteen museon säätiön ja Finnfoton perustajajäseniin ja on toiminut molempien puheenjohtajana. Vuonna 2000 Nordberg valittiin eurooppalaisten valokuvaajien ammatillista eturyhmää edustavan Pyramide Europen puheenjohtajaksi. Valokuva-lehden päätoimittajana hän toimi 1989–1990.
Nordberg sai taiteilija-apurahan 1979 ja taiteen valtionpalkinnon 1985.
Ralph Bellamy

Ralph Rexford Bellamy (17. kesäkuuta 1904 Chicago, Illinois – 29. marraskuuta 1991 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ura teatterissa, elokuvissa ja televisiossa ulottui 1920-luvulta 1990-luvulle. Bellamy sai vuoden 1987 Oscar-gaalassa elämäntyöstään kunnia-Oscarin. Puoli vuosisataa aiemmin hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1937 elokuvasta Rouvani sulhanen. Vuonna 1958 Bellamy sai Tony-palkinnon teatteriroolistaan Franklin D. Rooseveltina, jonka hän toisti näytelmän filmatisoinnissa Auringonnousu Campobellossa (1960). Hän esitti Rooseveltia myös vuoden 1983 televisiosarjassa Sodan tuulet.

Nuoruus ja uran alku

Ralph Bellamy oli itseoppinut näyttelijä, joka karkasi kotoaan Chicagosta 17-vuotiaana liittyäkseen kiertävään Shakespearea esittävään teatteriseurueeseen. 1920-luvun mittaan hän laski näytelleensä 375 roolia 15 eri teatteriseurueessa ja perustaneensa omia teatteriseurueita Illinois’n Evanstoniin, Iowan Des Moinesiin ja Tennesseen Nashvilleen. Vuonna 1931 hän aloitti elokuvanäyttelijän uransa ja oli vuoteen 1943 mennessä esiintynyt jo 80 elokuvassa. Nuoren Bellamyn perusroolihahmoksi muodostui miellyttävä tyyppi, joka häviää viehätysvoimassa tarinan komeammalle sankarille. Oscar-ehdokkuutensa Bellamy sai roolistaan keskilännen äänekkäänä miljonäärinä, joka toi hänelle iän myötä lisää samankaltaisia rooleja Broadwayllä, televisiossa ja elokuvissa. Yksi viimeisistä tällaisista rooleista oli John Landisin komediassa Vaihtokaupat (1983).
Bellamylla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Touko-Pouko

Kuvaus

Lyhytmittaisissa sketseissä maanis-depressiivinen Touko-Pouko juontaa kuvitteellista lastenohjelmaa nimeltä Muksuluuri. Hänen tavaramerkkinään on kiero katse. Sketseissä Touko saattaa riehua ympäri studiota intiaanina tai Tarzanina, ”askarrella-paskarrella” muovailuvahasta sielun tai valistaa lapsia ”ydinsodan-pydinsodan” vaaroista. Ohjelmassa hän pääsee myös vastaamaan satunnaisiin puheluihin lapsilta sekä esittämään kappaleen ”Kreikan Meri”. Muksuluurin puhelinnumero on 0700-6528834 eli ”kuusi-puusi viisi-piisi kaksi-paksi kasi-pasi kasi-pasi kolme-dolme ja nelkku-kelkku”.
Muksuluurin tunnusmusiikkina on Erste Allgemeine Verunsicherungin ”Kann Denn Schwachsinn Sünde Sein” -kappaleen alkuosa, jonka sanoitus kuuluu: ”Come on everybody, lets do the Musi!”.

Roolit

Touko-Pouko esittää jokaisessa jaksossa eri hahmoa, joita ovat Tarzan, intiaani, ninja, mellakkapoliisi ja astronautti. Sketsi, jossa Touko-Pouko esiintyy Robin Hoodina ei päätynyt televisioon, mutta sisältyy Studio Julmahuvin DVD-julkaisuun. JugiStylessa Touko-Pouko esiintyy TV-chatin juontajana.

”Kreikan Meri”

”Kreikan Meri” on Touko-Poukon säveltämä, sanoittama ja luoma kappale. Ensimmäisen kerran hän esitti laulun Studio Julmahuvissa ja myöhemmin myös JugiStylessa. Kappaleen sanoissa toistetaan hokemaa ”Kreikan meri, meri Kreikan”. Samalla sävelellä ja tyylillä hän on laulanut kappaleen myös eri sanoilla.
Bro Park

Bro Park on vuonna 2016 valmistunut laukkarata, joka sijaitsee Tukholman läänissä Upplands-Bron kunnassa. Se rakennettiin vuonna 1960 avatun Täbyn laukkaradan korvaajaksi. Bro Parkissa on vuosittain noin 40 kilpailupäivää. Merkittävimmät vuosittaiset suurkilpailut ovat Stockholms Stora Pris ja Stockholm Cup.
Bro Parkin rakennuskustannukset olivat noin 50 miljoonaa euroa. Päätös radan rakentamisesta syntyi vuonna 2011, kun Ruotsin laukkaurheilun keskusjärjestä Svensk Galopp myi noin 10 kilometriä Tukholman pohjoispuolella sijaitsevan Täbyn laukkaradan alueen JM Bygg ja Skanska -rakennusyhtiöille 200 miljoonalla eurolla. Paikalle rakennetaan 4 000 asukkaan Täby Parkin kaupunginosa.
Maitokärryt

Maitokärryt ovat alun perin maito­tonkkien kuljetukseen tarkoitetut kärryt. Kärryillä vietiin maitotonkkia tien varrella sijainneelle maitolaiturille edelleen meijeriin kuljetusta varten. Kärryillä voitiin tehdään maatilalla muitakin siirtelyjä. Nykyään vastaavia kärryjä käyttävät partiolaiset leirillä tehtäviin siirtelyihin. Lähempänä nykyaikaa tonkkia on siirrelty myös tavallisilla käsikärryillä.
Harmaakurkkumesikko

Levinneisyys

Harmaakurkkumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Taistelu leijonista

Juoni

Adamsonit ovat viettäneet loppuelämänsä suojellen leijonia ja muita villieläimiä Koran suojelualueella Keniassa. He joutuvat ottamaan yhteen hallituksen ja salametsästäjien kanssa pitääkseen suojelualueensa pystyssä.
Amy Adams

Lapsuus ja nuoruus

Amy Lou Adams syntyi 20. elokuuta 1974 Vicenzassa, Italiassa. Hänellä on neljä veljeä ja kaksi siskoa. Perhe muutti Yhdysvaltoihin Castle Rockiin, Coloradoon Adamsin ollessa kahdeksanvuotias. Adamsit kuuluivat mormonikirkkoon. Perhe kuitenkin erosi siitä vanhempien avioeron myötä. 
Nuorena Adams opiskeli balettia ja halusi alun perin ballerinaksi, johon hänen taitonsa eivät kuitenkaan riittäneet. Tällöin hän siirtyi musiikkiteatterin pariin ja muutti Atlantaan äitinsä kanssa. Lukioaikana Adamsilla diagnosoitiin ADHD. Adams työskenteli mm. seksikkäästi pukeutuneista tarjoilijoistaan tunnetulla ravintolaketju Hootersilla ennen läpimurtoaan.

Yksityiselämä

Adams kihlautui näyttelijä Darren Le Gallon kanssa 2008 kuuden vuoden seurustelun jälkeen. Hän tutustui Le Galloon näyttelykurssilla vuonna 2001. 15. toukokuuta 2010 pari sai ensimmäisen lapsensa, tytön nimeltä Aviana Olea Le Gallo.
Liane Moriarty

Liane Moriarty (s. 1966) on australialainen kirjailija.
Moriartyn teoksen Big Little Lies (suom. Mustat valkeat valheet, 2014) pohjalta on tehty HBO:n samanniminen minisarja. Myös hänen muista teoksistaan on tekeillä elokuvasovituksia. Moriartyn kirjoja on myyty maailmanlaajuisesti yli kuusi miljoonaa kappaletta.
Moriarty asuu perheensä kanssa Sydneyssä. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli mainonnan ja markkinoinnin alalla sekä copywriterina.
Bajamaja

Bajamaja on ruotsalainen yritys, joka valmistaa siirrettäviä ulkokäymälöitä. Yrityksen kotipaikka on Tomelilla, ja sen omistavat Sanifix AB ja TLM AB.
A Smile from the Trenches

Yhtyeen taustaa

Stoney Anderson on yhtyeen ainoa perustajajäsen. Pitkäaikainen rumpali Brent Javier, Stoneyn lukiokaveri liittyi yhtyeeseen myöhemmin alkuvuodesta 2007. Yhtye on pysynyt melko matalalla profiililla debyyttialbuminsa julkaisusta lähtien myrskyisien miehistönvaihdosten takia. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä "Juicyfruit", joka ei ollut bändille mikään suuri noste. Tosin Lady Gagan Bad Romance -laina on nostanut bändin pieneen kulttimaineeseen Los Angelesin HC-piireissä.

Leave the Gambling for Vegas

Albumin on huhuttu olevan osa minialbumisarjaa, mutta tätä ei ole vahvistettu. Albumin seuraajan olisi pitänyt tulla vuoden 2011, mutta miehistönvaihdokset estivät tämän.
Väkivallan vuosi

Juoni

Vuoden 1978 Roomassa yhdysvaltalainen kirjailija David Raybourne (McCarthy) kirjoittaa terrorismiaiheista romaania ja sekaantuu tahtomattaan Punainen prikaati -terroristijärjestön hankkeeseen kidnapata Italian entinen pääministeri Aldo Moro. Hän joutuu kuolemanvaaraan ja pakosalle lehtikuvaajaystävättärensä (Stone) kanssa.

Vastaanotto

Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert arvosti Frankenheimerin tapaa ”upottaa” päähenkilöt Rooman maisemiin sen sijaan, että vain käyttäisi kaupunkia kuvien taustana. Hän antoi elokuvalle tuoreeltaan kolme tähteä neljästä.
Elokuvaa ei nähty Suomessa teatterilevityksessä, vaan se julkaistiin VHS-videona vuonna 1993. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kuvasi elokuvaa epäuskottavasti roolitetuksi ja pliisuksi ja antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Marcus Livius Drusus

Marcus Livius Drusus (n. 120 eaa.-91 eaa.) oli roomalainen kansantribuuni vuonna 91 eaa. Hän yritti parantaa kansan asemaa ja hankkia Rooman kansalaisoikeudet liittolaiskansoille. Hänet murhattiin vuonna 91 eaa.
Hänen isänsä, myös nimeltään Marcus Livius Drusus, toimi tribuunina vuonna 122 eaa.
Aikatalo

Aikatalo on Helsingin keskustassa Ateneumin takana, osoitteessa Mikonkatu 8 sijaitseva liiketalo. Rakennuksessa toimi pitkään elokuvateatteri Bristol. Aikatalo valmistui 1961, sen rakennutti Aikalan Kello ja Kulta Oy:n toimitusjohtaja Olga Aikala (1883–1962) ja sen suunnitteli Eliel Muoniovaara. Aikatalon pohjakerroksessa toimii 25 myymälää ja 2.–10. kerroksessa yhteensä 55 yritystä. Lisäksi yhtiö omistaa Ateneuminkujalla kuuden yrityksen käyttämät pienmyymälät. Aikatalon Mikonkadun puoleinen julkisivu on vedetty sisään katulinjasta.
Aikatalo sijaitsee Kluuvin kaupunginosan Jäniksen korttelissa, johon myös Ateneum kuuluu välissä kulkevasta kävelykujasta huolimatta. Korttelia pidettiin maanperän kannalta aikoinaan Kluuvin kortteleista huonoimpana, ja pohjakallio on paikalla vasta 18 metrin syvyydessä. Aikatalon perustuksiin jouduttiin rakennusvaiheessa junttaamaan yhteensä neljä ja puoli kilometriä betonipaaluja. Paikalla oli 1900-luvun vaihteeseen saakka C. R. Jankesin kauppa. Aikatalon tieltä purettiin esimerkiksi puutalo, jonka hirteen oli kaiverrettu vuosiluku 1834.