google/wiki40b huggingface dataset:
Kōchin prefektuuri

Maantiede

Kōchi kattaa koko Shikokun saaren etelärannikon, ja sen rantaviiva Tyynellä valtamerellä on 706 kilometriä. Kōchi naapuriprefektuurit ovat Ehimen prefektuuri lännessä ja Tokushiman prefektuuri idässä.

Ilmasto

Kōchin ilmasto on kostea ja lämmin. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C, mutta kesäisin lämpötila saattaa kohota 35 °C:seen. Japanin sademäärissä Kōchin prefektuuri jää toiseksi ainoastaan Hokkaidōlle.

Historia

Kōchin muinainen nimi oli Onru, joka tarkoittaa karkotusta. Tuona aikana tätä, silloin kunnollisten kulkuyhteyksien puutteessa olevaa syrjäistä aluetta, käytettiin sekä hallinnon poliittisten vihollisten että tavallisten rikollisten karkotuspaikkana.
Myöhemmin alueesta muodostui Tosan provinssi, joka vuonna 1871 muutettiin Kōchin prefektuuriksi.

Turismi

Nykyään koko Japaniin levinnyt yosakoi-tanssi on peräisin Kōchin prefektuurista. Prefektuurin pääkaupungissa Kōchissa järjestetään edelleen vuosittainen Yosakoi matsuri.
Karigasniemi

Karigasniemi (pohjoissaameksi Gáregasnjárga) on yksi Utsjoen kylistä ja raja-asema. Se sijaitsee kantatien 92 päätepisteessä (ja valtatien 4 päätepisteessä 1940-luvulta 1990-luvulle). Karigasniemen lähin naapuri on Norjan puolella sijaitseva Kaarasjoki. Valtakunnan raja Suomen ja Norjan välillä kulkee kylän ohitse virtaavassa Inarijoessa, joka muuttuu Kaarasjoen yhtymäkohdassa Tenojoeksi muutaman kilometrin päässä kylästä pohjoiseen. Kylän kohdalle jokeen on tehty vuonna 1958 silta palvelemaan rajan ylittävää liikennettä. Tulliaseman rakennus on Suomen puoleisella rannalla.
Karigasniemen talouselämä on vireää johtuen Tenojoen mukanaan tuomasta kalastusmatkailusta ja siitä, että rajan takana Norjassa tulo- ja hintataso ovat huomattavasti Suomea korkeammat, minkä vuoksi norjalaisten ostosmatkailu kylään on hyvin vilkasta, etenkin rautakaupan kohdalla heidän osuutensa muodostaa enemmistön asiakkaista.  Kylässä on useita ravintoloita, bensiiniasemia ja kylän kokoon nähden poikkeuksellisen suuri marketti. Karigasniemellä on aikoinaan sijainnut Suomen pohjoisin kasinopelipöytä (Black Jack).
Karigasniemeltä johtaa kunnan keskukseen Utsjoelle seututie 970, joka seuraa Tenojoen vartta ja matkaa kertyy noin 102 kilometriä. Tieyhteys valmistui 1983. Vaihtoehtoinen tieyhteys Utsjoelle kulkee Kaamasen kautta nelostietä pitkin. Karigasniemeltä lähtee etelään Angeliin johtava 63 kilometrin pituinen sorapintainen maantie 9704.
Stanislav Rostotski

Stanislav Rostotski (21. huhtikuuta 1922 Rybinsk – 10. elokuuta 2001 Viipuri) oli venäläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka teki monia suosittuja elokuvia Neuvostoliitossa etenkin 1960- ja 1970-luvulla. Hänen kansainvälisesti tunnetuimat ohjauksensa ovat isäntäänsä etsivästä koirasta kertova traaginen perhe-elokuva Bim mustakorva (1977) ja naisista kertova sotaelokuva Ja ilta oli rauhaisa (1972), jotka molemmat saivat  parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden.
Rostotski oli toisen maailmansodan veteraani ja sai ohjatakseen useita sotaelokuvia. Hän opiskeli valtion elokuvainsitituutissa, työskenteli välillä Mosfilmissa nelisen vuotta kunnes palasi viimeistelemään tutkintonsa vuosina 1950–1952, opettajanaan muun muassa Grigori Kozintsev.
Rostotski sai uransa aikana muun muassa kaksi Neuvostoliiton valtionpalkintoa, kansantaiteilijan arvonimen sekä Leninin palkinnon.
Aïssa Mandi

Seurajoukkueura

Mandi aloitti jalkapalloilun kaudella 2008–2009 Stade de Reimsin kakkosjoukkueessa. Hän nousi joukkueen edustukseen kaudella 2009–2010 pelatessaan tuolloin yhden ottelun. Sittemmin kaudella 2011–2012 Mandi nousi Reimsin vakiopuolustajiin pelatessaan tuona kautena 26 sarjaottelua Ligue 2:ssa. Kauden päätteeksi Reims nousi Ranskan pääsarjaan Ligue 1:een. Avauskaudellaan Mandi pelasi 29 ottelua Ligue 1:ssä ja teki niissä kaksi maalia. Avausmaali syntyi 27. lokakuuta 2012 Troyesia vastaan.

Maajoukkueura

Mandi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 5. maaliskuuta 2014 Sloveniaa vastaan.
Mandi valittiin Algerian kisajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi avausottelunsa alkulohkon toisessa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Mandi oli myös avauksessa Algerian kolmannessa ja neljännessä ottelussa Venäjää ja Saksaa vastaan. Algerian kisat päättyivät neljännesvälieriin.
Mandi on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän kuului Afrikan-mestaruuden 2019 voittaneeseen joukkueeseen.
HMS Skipjack (J300)

Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1959 Blythissä.
Kuun Maahan näkymätön puoli

Kuun Maahan näkymätön puoli jää aina Maasta katsoen näkymättömiin, sillä Kuu kääntää aina saman puolen kohti Maata sen vuoksi, että vuorovesivoimat ovat lukinneet sen pyörimään kiertoaikansa tahdissa. Kuun Maahan näkymätöntä puolta kutsutaan myös ”Kuun kaukaisemmaksi puoleksi” ja yleisessä kielenkäytössä joskus ”Kuun pimeäksi puoleksi”, joskin tosiasiassa Aurinko valaisee Maahan näkymätöntä puolta samalla tavoin kuin näkyvääkin puolta. Kuun toinen puoli muodostaa Kuun Maahan näkyvän puolen.
Tosin Kuun akselin ympäri tapahtuu jonkinasteista heilumista, niin että Maasta käsin kyetään näkemään jopa 59 prosenttia Kuun pinnasta. Tätä Kuun heilumista sanotaan libraatioksi. Kuun toiseen puoleen kohdistui monenlaisia arveluita ennen sen näkemistä. Vuonna 1959 neuvostoliittolainen avaruusluotain Luna 3 otti ensimmäiset valokuvat Kuun toisesta puolesta. Myöhemmin monet muut luotaimet, muun muassa Zond 3 ja Lunar Orbiterit ovat kartoittaneet Kuuta. Yhdysvaltain Apollo 8:n lentäjät näkivät ensimmäisinä ihmisinä paljain silmin Kuun toisen puolen vuonna 1968 kiertäessään Kuun taitse laskeutumatta itse Kuuhun. Kuun Maahan näkymättömällä puolella on runsaasti kraattereita ja harvassa tummia basalttitasankoja, niin sanottuja ”meriä”. Kuun meille näkyvällä puolella tummia ”meriä” on 31,2 prosenttia, Kuun toisella puolella vain 2,5 prosenttia pinta-alasta.
Kuun Maahan näkymättömän puolen merkittäviä muodostumia ovat Aitkenin allas, Moskovan meri, Tsiolkovski-kraatteri ja Mare Orientale, joka näkyy tosin osin Maahan. Kuun toisella puolella on sen suurin varsinainen kraatteri, Hertzsprung. Tosin monet niin sanotut ”meret” ovat käytännössä laavalla täyttyneitä kraattereita, ja Aitkenin allas on laavalla täyttymätön jättikraatteri, jota pidetään aurinkokunnan suurimpana kraatterina.  Jos tulevaisuudessa perustetaan kuuasema Kuun toiselle puolelle, asema on ihanteellinen radioteleskoopin paikka, sillä Maan radiolähetykset eivät siellä häiritse. Radioteleskoopin pohjaksi voisivat sopia maljamaiset kraatterit, esimerkiksi Daedalus ja Saha.
Lucien Leduc

Ura pelaajana

Leducin pitkä peliura alkoi vuonna 1930 Stade Portelois'n joukkueessa. Hän pelasi vuosikymmenten läpi useissa ranskalaisseuroissa tehden ainoan ulkomaanvisiittinsä SSC Veneziaan 1949–1951. Hän lopetti virallisesti peliuransa 1956 FC Annecyssa 37-vuotiaana. 
Ranskan maajoukkueessa Leduc pelasi ainoastaan neljä maaottelua. Hän teki ainoan maalinsa Englantia vastaan vuonna 1946.

Ura valmentajana

Leduc aloitti valmennusuransa FC Annecyn pelaajavalmentajana 1951. Valmennettuaan SSC Veneziaa ja toistamiseen Annecya hän siirtyi 1958 AS Monacon päävalmentajaksi. Ruhtinaskuntalaisseurassa hän teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana luotsaten seuran kahdesti Ranskan liiga- ja cupmestariksi.
1963 Leduc siirtyi sveitsiläisen Servetten peräsimeen. Hänen johdollaan geneveläisseura oli lähellä mestaruutta niin liigassa kuin cupissakin, mutta joutui tyytymään hopeaan. 1966 hän jätti Servetten ja siirtyi marraskuussa Algerian maajoukkueen päävalmentajaksi. 
Tammikuussa 1969 Leduc jätti tehtävänsä Algeriassa ja palasi Ranskaan. Valmennettuaan kauden 1969/70 SCO Angersia hän siirtyi Olympique de Marseillen päävalmentajaksi. Ensimmäinen kausi Marseillessa päättyi loisteliaasti mestaruuteen, mutta kausi 1971/72 oli vaikeampi ja maaliskuussa 1972 Leduc sai potkut tehtävistään.
Syyskuussa 1972 Leduc palasi valmennustehtäviin siirryttyään Stade de Reimsin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kaksi kautta jättäen tehtävänsä kesällä 1974.
Tammikuussa 1976 hän korvasi hollantilaisen Cor Van der Hartin belgialaisseura Standard Liègen päävalmentajana. Hän siirtyi kesällä 1976 seurasta marokkolaisen Wydad Casablancan valmentajaksi palaten kuitenkin jo syksyllä Ranskaan ja AS Monacoon.
Monaco oli pudonnut Division 2:een, mutta palasi Leducin johdolla takaisin pääsarjatasolle kauden 1976/77 päätteeksi. Seuraavalla kaudella seura juhlikin jo Ranskan mestaruutta 60-vuotiaan Leducin johdolla. Hän jätti Monacon 1979.
Oltuaan nelisen vuotta sivussa valmennustehtävistä Leduc palasi vielä kaudeksi 1983/84 Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Hän lopetti pitkän uransa PSG:ssä 65-vuotiaana.
V. A. Marjanen

Viktor August Marjanen (5. kesäkuuta 1870 Sääksmäki – 15. marraskuuta 1936 Uusikaupunki) oli suomalainen päätoimittaja ja suomentaja.
Marjasen vanhemmat olivat levyseppä August Bergman ja Sara Kristina Nylund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 Turun lyseosta.
Marjanen oli päätoimittajana useissa eri lehdissä muun muassa Savonlinna-lehdessä 1900–1901, Oulun Ilmoituslehdessä 1902–1904 ja Savonmaa-lehdessä 1918–1919. Hän julkaisi ja oli päätoimittajana vuosina 1904–1909 Otava-lehdessä Kuopiossa. Viimeksi hän toimi vuodesta 1926 alkaen Uudenkaupungin Sanomien päätoimittajana.
Tampereen vanha postitalo

Tampereen vanha postitalo on Tampereen Kyttälässä osoitteessa Hämeenkatu 13 sijaitseva vuonna 1927 valmistunut rakennus. Rakennuksessa on pohjakerroksen lisäksi neljä maanpäällistä kerrosta. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Selim Savonius ja Yrjö Sadeniemi. Tyyliltään ja pohjaratkaisultaan talo edustaa klassismia. Talossa otettiin ensimmäisen kerran Suomessa käyttöön postin koneellistettu kuljetus, johon oltiin käyty tutustumassa Ruotsissa. Lajiteltavat lähetykset tulivat asianomaisen kirjeenkantajan pöydälle toisen kerroksen suureen lajittelusaliin ensimmäisen kerroksen piirijakeluhuoneesta ison jakeluhihnan avulla.
Postitalo ja sen viereen 1940-luvulla valmistunut Suomen Pankin talo sijaitsevat samalla tontilla, jossa aiemmin oli Scheelen apteekki. Postitalon kohdalla oli apteekin aidattu puutarha. 
Postitalo saneerattiin nykyaikaiseksi vuonna 1993, ja rakennus on sen jälkeen ollut ravintola- ja toimistokäytössä. Talon pohjakerroksessa toimii ravintola Wanha Posti.
Vuonna 1972 Tampereelle valmistui uusi postitalo, joka toimi Tampereen pääpostitalona vuoteen 2016 asti. Silloin pääposti muutti Tullintorille ja postitalo saneerattiin asuinkäyttöön.
Soilikit

Ulkonäkö ja koko

Kukkien värejä ovat valkoisen, sinisen ja punaisen sävyt. Alasuvun Streptocarpella lajeilla on pysty varsi. Alasuvun Streptocarpus lajeilla puolestaan on erittäin lyhyet varret ja lehdet ovat tyvessä ruusukkeena.

Levinneisyys

Soilikit ovat lähtöisin Etelä-Afrikasta. Luonnonvaraisia lajeja ovat S. polyanthus ja S. wendlandii.

Käyttö

Soilikkeja käytetään huonekasveina. Kasvit viihtyvät valoisalla ja lämpimällä kasvupaikalla. Tosin talvella lämpöä ei tarvitse olla paljoa. Ilmankosteuden tulee olla korkea. Lisäämiseen käytetään lehtipistokkaita, jotka leikataan halki ennen istuttamista.
Drivex

Drivex on espanjalainen pikkuformulatalli ja ajokoulu. Tallin perustivat vuonna 2005 Pedro de la Rosa ja Miguel Ángel de Castro. Talli on kilpaillut mm International GT Open-sarjassa, Espanjan GT mestaruussarjassa ja nykyään European F3 Open-sarjassa. Talli järjestää myös ajokoulutusta nuorille kuljettajille.
Marskin ryyppy

Marskin ryyppy on marsalkka Mannerheimin nimeen liitetty snapsina nautittava väkevä alkoholiannos. Lähteiden mukaan on tärkeää, että juoma on kaadettu lasissa piripintaan tai pintajännityksen ansiosta jopa hiukan kukkuralleen ja että juoma tarjoillaan jääkylmänä ja juodaan läikyttämättä.

Tavaramerkki

Ryypyn tavaramerkki kuului pitkään Mikkelin Klubille. Vuonna 1995 yhdistys vuokrasi valmistusoikeudet brittiläiselle Allied Domecq Wines & Spirits Ltd:lle. Yritys valmistutti juomaa myyntiin kuopiolaisella Lignell & Piispasella. Marraskuussa 2005 Mikkelin Klubi kertoi myyneensä tavaramerkin kansainväliselle alkoholijätille Pernod Ricardille. Tarkkaa kauppasummaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta sen sanottiin olevan ”miljoonia mummon markkoja”. Huhtikuussa 2009 juoman oikeudet siirtyivät aiemmin vain sen valmistuksesta huolehtineelle Lignell & Piispaselle.
Monien asiantuntijoiden mukaan tavaramerkillä myyty tuote ei kuitenkaan ole lähinnä alkuperäistä reseptiä. Alkossa myytävä Ritarin Ryyppy on lähempänä oikeaa sekoitusta - sikäli kun sitä voidaan nykyraaka-aineista valmistaa. Toisen perusosan, pöytäviinan raaka-aine on muuttunut. Tuolloin pöytäviina saatiin sulfiittiselluloosan jätelipeästä käyttämällä ja tislaamalla. Myöskään Rajamäen akvaviittia ei enää valmisteta. Altia käyttää Ritarin Ryypyssään näiden sijasta muuta akvaviittia ja viljasta valmistettua viinaa.
Jota

Jota on espanjalaisen kansanmusiikin laji ja tanssi. Se on syntyisin Pohjois-Espanjan Aragonian alueelta, mutta nykyisin se esiintyy kautta Espanjan erilaisina variaatioina.
Alun perin jota saattoi olla osa hedelmällisyysrituaaleja. Sen saattoi myös mahdollisesti tuoda Espanjaan keskiajalla arabialainen runoilija Aben Jot, tai sen toi maahan joku juutalainen. Jotaa esitettiin tanssina ensimmäistä kertaa vuonna 1761. Se on edelleen suosittu tanssi aragonialaisissa kyläjuhlissa. Tanssiin osallistuvat yleensä vain miehet.
Jota alkaa tavallisesti instrumentaalisella osalla, jonka aikana tanssijat lyövät tahtia kastanjeteilla tai kitaralla. Aragoniassa käytetään säestyksessä tyypillisesti pientä kahdeksankielistä kitaraa guitarrillaa, näppäiltävää luuttusoitinta bandurriaa, triangelia, kastanjetteja ja tamburiinia. Muualla Espanjassa voidaan käyttää myös puhallinsoitin dulzainaa tai gaita-säkkipilliä. Kupletissa (copla) rytminlyönti lopetetaan, jotta yleisö kuulee laulun sanat.
Rytmiltään jota on kolmijakoinen ja luonteeltaan sankarillinen ja energinen. Se saattaa kertoa rakkaudesta tai arkipäivän elämästä, ominaisesti humoristisesta ja ironisesta näkökulmasta.
Ratasjärv

Maantietoa

Järven eteläranta kohoaa 20–30 metrin korkeuteen ja siellä sijaitsee viisi lampea, joista osa laskee Ratasjärveen. Pohjoisranta on loivempaa ja polveilevampaa. Järven pinta-ala on 7 ha (hehtaaria) ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Siihen laskee neljä ojaa, joista huomattavin on Soekõrdsista alkava ja Kikkaorgin laakson läpi juokseva oja. Sen läpi virtaa Suurjärvestä tuleva Rõuge jõgi (Aiju jõgi), joka on juuri ennen Ratasjärveä padottu kahdesti. Se jatkaa järven luoteispäästä kohti Tõugjärveä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 8,5 metriä ja suurin syvyys 19 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00058 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,58 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsää ja puoliksi peltoa tai niittyä. Järven länsipuolella kulkee Nursiin johtava maantie ja sen kaakoispään ohittaa Käätson ja Luutsnikun yhdistävä maantie.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat ja se on rehevöitynyt.

Luontoarvoja

Geologiassa Rõugen rotkolaakso (viroksi Rõuge ürgorg) tunnetaan viimeisen jääkauden loppupuolella syntyneenä subglasiaalisena uomana, jossa mannerjäätikön alla virranneet pohjois-eteläsuuntaiset jään sulamisvedet kuluttivat moreenipinnan pois ja uursivat seudun hiekkakivikallion murrosta syvemmäksi. Voimakkaan jäätikköjoen virtaukset puhdistivat rotkon irtoaineksista ja kun jäätikkö suli pois, jäi alue paljaaksi rotkoksi. Rotkolaakson syvänteisiin syntyi järviä, jotka muodostavat nykyisen järviketjun lammet ja järvet: Kahrila, Suurjärv, Ratasjärv, Tõugjärv, Valgjärv, Liinjärv ja Kaussjärv.
Rufinus Aquileialainen

Rufinus Aquileialainen, myös Tyrannius Rufinus (n. 345, Iulia Concordia – 410/411, Sisilia) oli roomalainen pappi, teologi, kirjailija ja kääntäjä. Rufinus oli tärkeä kreikankielisen teologisen kirjallisuuden latinaksi kääntäjä aikana, jolloin kreikankielen taito oli jäänyt vähentynyt kristittyjen parissa.

Elämä

Rufinus syntyi noin vuonna 345 Iulia Concordiassa Aquileian länsipuolella. Hänen saamastaan koulutuksesta päätellen hänen vanhempansa olivat varakkaita ja ylhäistä syntyperää. Rufinus opiskeli Roomassa, jossa hän ystävystyi Hieronymuksen kanssa. Aquileiaan palattuaan Rufinus liittyi paikalliseen luostariyhteisöön. Hänet kastettiin 369 tai 370.
Rufinus matkusti Egyptiin vuoden 372 lopussa tai 373 alussa, jossa hän opiskeli kuusi vuotta mm. Didymos Sokean alaisuudessa. Didymuksen ansioista Rufinus tutustui Origeneen teoksiin. Vuoden 378 paikkeilla hän vieraili Palestiinassa ja Syyriassa, jonka jälkeen hän palasi vielä kahdeksi vuodeksi Aleksandriaan. Vuoden 380 tienoilla hän liittyi Melania vanhemman perustamaan luostariin Jerusalemissa. Rufinus vastasti luostarissa kirjojen kopiointityöstä.
Rufinuksen ja Hieronymuksen välit katkesivat heidän otettuaan eri puolet ns. origenistisessa kiistassa, jossa Epifanios syytti Origeneen kirjoituksia harhaoppisuuksista. Välit palasivat ennalleen vuonna 397, mutta katkesivat kohta uudelleen Rufinuksen julkaistua Roomaan palattuaan Origeneen Ensimmäisistä prinsiipeistä, jonka esipuheessa hän esitti Hieronymuksen Origeneen ihailijaksi.
Näihin aikoihin häntä pyydettiin myös kääntämään Pamfilos Kesarealaisen Origeneen puolustuksen. Käännöstä hän täydensi omalla kirjoituksellaan, jossa hän esitti, että Origeneen teoksista löytyvät harhaoppisuudet olivat hänen vihamiestensä väärennöksiä ja tulkintoja.
Syksystä 397 kevääseen 398 hän vietti Pinetumin luostarissa, jossa hän käänsi Basileioksen luostarisäännöt.
Aquileian piispa Chromatius pyysi Rufinusta kääntämään Eusebios Kesarealaisen vuonna 325 julkaistun Kirkkohistorian, jonka lyhennetty käännös valmistui 402 tai 403. Rufinus täydensi historian vuoteen 395 asti. Käännöksessään Rufinus lyhenteli vapaasti, silottaen epäjohdonmukaisuuksia ja poistaen mielestään epäolellisuuksia ja harhaoppisuuksia yksinkertaistaen tyyliä ja selventäen tekstiä omilla lisäyksillä. 
Palattuaan Roomaan vuonna 408 Rufinus joutui pakenemaan Sisiliaan goottien hyökkäystä. Rufinus kuoli Sisiliassa 410 tai 411.
Phuture

Taustaa

Parhaiten ryhmä tunnetaan kappaleestaan "Acid Trax", jota pidetään koko acid house -tyylisuunnan perustana, sillä se oli monen lähteen mukaan ensimmäinen kappale, jossa Roland TB-303 -syntetisaattoria "väärinkäytettiin" aikaansaamaan musiikkityylille ominaisia vinkuvia ja narisevia bassokuvioita. Kappale nousi suureen suosioon DJ Ron Hardyn Music Box -klubilla Chicagossa, ja sen ovat sittemmin julkaisseet useat levy-yhtiöt monta kertaa.
Ryhmä on julkaissut suuren määrän acid-tyylisuunnan klassikoiksi muodostuneita vinyylimaxeja, mutta Phuturen ainoat varsinaisen albumit ovat olleet vuonna 1997 julkaistu Alpha & Omega – tämän comebackin yhteydessä ryhmä vaihtoi nimensä Phuture 303:ksi – ja Survival's Our Mission vuodelta 2001.
Phuturen acid-musiikki on hyvin tummasävyistä ja yksitoikkoista. Useat kappaleet ovat pitkiä, jopa 12-minuuttisia, kuten "Acid Trax". Vähäiset ja synkät sanoitukset liittyvät usein huumeisiin, esimerkkinä kokaiiniriippuvuutta kuvaileva "Your Only Friend".
Aventaminen

Aventaminen on lastuavan työstön menetelmä, jossa monileikkuinen työkalu, avennin, vedetään tai työnnetään reiän läpi tai työkappaleen ulkopintaa pitkin. Työkalun muoto jää työkappaleeseen. Riippuen poistettavasta ainemäärästä ja lastuttavan muodon monimutkaisuudesta, voidaan joutua käyttämään useampia aventimia. Avennettaessa useat pääsärmät lastuavat samanaikaisesti. Tämän vuoksi lastuamisvoimat ovat suuret. Avennustyökaluja on erilaisia koon, hinnan, haluttujen toleranssien mukaan. Aventamisen tulos on hyvä sekä pinnan laadun kannalta että mittatarkkuuden suhteen. Vaikka työkalut ovat kalliita, avennus on yleensä kannattavampaa muihin menetelmiin verrattuna korkealaatuisia tuotteita valmistettaessa.
Koutero

Historia

Ensimmäiset malmilöydöt tehtiin ja kaivostoiminta alueella aloitettiin 1932, mutta toiminta katkesi toisen maailmansodan aikana. Asutuskeskus perustettiin kun suurimittainen kaivostoiminta ja rikastuslaitoksen rakentaminen aloitettiin 1953. Vuonna 1956 Kouteroon valmistui rautatieyhteys, ja siitä tuli kaupunkityyppinen taajama. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1965. Kaivoskaupungit Nikel, Zapoljarnyi ja Kovdor olivat neuvostoaikana suljettuja kaupunkeja, joihin pääsi vierailemaan vain rajavartiopalvelun myöntämällä erikoisluvalla.
Tour de Ski 2010–2011

Tour de Ski 2010–2011 kilpailtiin 31. joulukuuta 2010 – 9. tammikuuta 2011. Kilpailusarjan hiihdot hiihdettiin Oberhofissa, Oberstdorfissa, Dobbiacossa ja Val di Fiemmessä. Naisten kokonaiskilpailun voittoa puolusti puolalainen Justyna Kowalczyk ja miesten tšekkiläinen Lukáš Bauer.
Naisten kiertueen voittajaksi selvityi Justyna Kowalczyk ja miesten kisan voitti Sveitsin Dario Cologna.
Alfred Garson

Alfred Henrik Garson (s. 22. lokakuuta 1924 Berthier-en-Haut) on kanadalainen säveltäjä, viulisti ja musiikkipedagogi. Hän kiersi lapsena soittamassa Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Kaksi stipendiä (Rhodes 1945, Beit 1947) mahdollistivat Kapkaupungin yliopistossa suoritetut opinnot. Garson opiskeli orkesterinjohtoa Albert Coatesin, viulunsoittoa Editha Brahamin ja kamarimusiikkia Lili Krausin johdolla. Lisäksi Garson valitsi kursseja antropologiassa ja Afrikan kielissä. Hän voitti vuosina 1948 ja 1950 Etelä-Afrikan lähetysyhtiön sävellyskilpailun orkesterisarjallaan sekä teoksella Song and Dance for Orchestra. Garson voitti myös Myer Levinssohn -palkinnon baletillaan The Witch vuonna 1949. Hän toimi vuosina 1949–1955 orkesteroijana ja sovittajana Kapkaupungin kunnallisen orkesterin palveluksessa.
Garson asettui Lontooseen vuonna 1956 ja opiskeli siellä sävellystä Mátyás Seiberin sekä musiikkitiedettä Jack Westrupin johdolla. Gabriel d'honot -stipendin (1958) turvin hän tutki myös keskiaikaista musiikkia ja kirjallisuutta Montserratin luostarissa Espanjassa.
Garson palasi Montrealiin 1963. Hän oli yksi ensimmäisistä kanadalaisista Suzuki-metodin edistäjistä, ja hänet nimitettiin Suzuki-ohjelman johtoon McGill-yliopistossa 1970. Hän on kirjoittanut aiheesta ja luennoinut siitä lukuisissa yliopistoissa. Garson sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1970. Hänen väitöskirjansa oli From Creation to Appreciation : An Approach to the Appreciation of Contemporary Music by Young Children Through a Creative Method.
Garsonin tuotantoon kuuluu monia baletteja, joissa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa John Crankon kanssa. Hän sävelsi myös messun neljälle solistille, sekakuorolle ja orkesterille (1950), kamarimusiikkia, lauluja, elokuva- ja näyttämömusiikkia sekä kuoro- ja soitinteoksia lapsille.
Dionysios Herakleialainen

Dionysios Herakleialainen (m.kreik. Διονύσιος δ' ὁ Μεταθέμενος, n. 330–250 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän sai liikanimen Luopio (Metathemenos), sillä hän luopui stoalaisuudesta ja ryhtyi hedonistiksi.
Dionysios oli kotoisin Herakleia Pontikesta. Hänen opettajinaan toimivat Herakleides Pontoslainen, Aleksinos, Menedemos ja Zenon. Hänen kerrotaan saaneen silmätulehduksen, joka aiheutti suuria kipuja. Hän totesi, ettei millään kyennyt sietämään näitä kipuja, vaikka stoalaisen filosofian mukaan kaikki asiat, jotka eivät ole hyveitä tai paheita ovat yhdentekeviä. Tämän vuoksi hän päätti luopua stoalaisuudesta, ja siirtyi toiseen ääripäähän ryhtymällä kyreneläisen koulukunnan kannattajaksi ja sen mukaisesti hedonistiksi.
Diogenes Laertios luettelee hänen kirjoittamikseen yhdeksän kirjaa. Filosofian lisäksi hän kirjoitti runoutta Aratoksen tyyliin.