Pultuskin taistelu

Taistelun yleistaustaa

Puola-Liettua jaettiin Puolan kolmannessa jaossa ja pohjoisosat siirtyivät Preussin alaisuuteen. Preussi liittyi vuonna 1806 Napoleonin vastaiseen Neljänteen liittokuntaan. Samana vuonna Preussi luhistui sotilaallisesti ja moraalisesti Jena–Auerstedtin taistelussa 14. lokakuuta (J: 2. lokakuuta). Napoleon eteni itään valloittaen Puolaa. Venäjä lähti taistelemaan Napoleonia vastaan ja Preussin jäljellä oleva armeija tuki venäläisiä.

Sääolosuhteet

Leuto syksyinen sää oli kestänyt poikkeuksellisen pitkään.  Lisäksi vuodenajalle tavanomaisen kylmyyden ja pakkasen oli lauhduttanut suojasääpäivät. Molempien taistelevien osapuolien taktiset liikkeet ja huolto olivat hankalia suorittaa. Erityisesti ranskalaiset hyökkäävänä osapuolena olivat vaikeuksissa tykistönsä kanssa. Ranskan marsalkka Davout kuvasi kuinka he pystyivät etenemään vain 4 kilometriä  kahden tunnin aikana.

Pułtuskin taistelukenttä

Pułtusk on Narew joen länsipuolella alavassa maastossa. Kaupungista lähtee 5 tietä; pohjoisen menevä tie johtaa Makowiin ja Ostrołękaan, luoteeseen menevä tie vie Golyminiin, lounainen tie johtaa Nasielskiin ja eteläinen Varsovaan. Kaupungin kohdalla olevan siltojen kautta päästään itäiselle tielle, joka johtaa Wyszkowiin.
Pohjoiseen ja länteen on maasto avointa. Lännessä on harjualue, josta maasto laskeutuu voimakkaasti sillalle. Harjualueella on myös poikittainen syvänne. Taistelualueen keskusta on tasaista ja avointa maastoa.  Lounaspuolella on Mosinin kylän kohdalla tiheä metsikkö.,

Pułtuskin taisteluryhmitys

Bennigsen ryhmitti joukkonsa Pułtusk-Gołymin tien suuntaisesti kolmeen linjaan. Ensimmäisessä linjassa oli 21 pataljoonaa ja niiden edessä tykistö, toisessa linjassa oli 18 pataljoonaa ja kolmannessa vain 5 pataljoonaa.  Ryhmityksen vasemmalla sivustalla oli Narew-joen ylittävä silta ja Pułtuskin kaupunki. Vasenta sivustaa komensi kenraalimajuri  Karl Gustav Baggovut 10:llä jalkaväkipataljoonalla, 2:lla eskadroonalla rakuunoita, 600 kasakalla sekä yhdellä tykistöpatterilla. Oikea sivusta oli Mosinin metsässä ja sivustaa komensi kenraalimajuri Michael Barclay de Tolly. Hänellä oli 3 jalkaväkipataljoonaa, ratsuväkirykmentti sekä tykistöpatteri. Ryhmitysten keskivaiheilla oli 28 ratsuväkieskadroonaa linkitettynä kumpaanikin sivustaan ja näiden edessä oli kasakkarykmentti.
Ranskan marsalkka  Lannesilla oli käsky ylittää Narew-joki Pułtuskin kohdalla. Lannesilla ei ollut käsitystä edessä olevan vihollisen voimasta. Lannes oli yöpynyt viisi kilometriä lounaaseen Pułtuskista nykyisessä Winniczkan kylässä. Hänen armeijakuntansa lähti liikkeelle taistelupäivän aamuna  noin klo 07.00, mutta tiestön heikon kunnon takia joukot tulivat taistelualueelle vasta noin klo 10.00 ja he  välittömästi ajoivat kasakat venäläisten linjojen taakse. Maasto suojasi venäläisten ryhmitystä ja Lannes pystyi näkemään vain venäläisten etummaiset asemat äärimmäisenä oikealla ja vasemmalla sekä ratsuväen näiden keskellä.  
Lannes ryhmitti koko Suchetin divisioonan vasempaan sivustaansa Mosinon metsää kohti ja levitti Gasanin divisioonan muun venäläisten linjaa vastan. Tykit sijoitettiin vasemmalle ja keskustaan .

Pułtuskin taistelu

Taistelu alkoi noin klo 11.00 Claparèden hyökätessä Baggovutin sivustaan. Venäläisten kasakat ja ratsuväki työnnettiin taaksepäin. Baggovut lähetti jääkärirykmentin taisteluun, mutta sekin lyötiin takaisin tykistön tuliavusta huolimatta. Ranskan keskusta liikehti tarkoituksenaan iskeä Baggovutin sivustaan.  Kenraalimajuri Sergei Aleksejevitš Kožinin johtama Hänen Majesteettinsa Keisarin Henki-Kyrassieerirykmentti    teki suunnitelman tyhjäksi iskiessään hyökkäävien ranskalaisten sivustaan samaan aikaan olleen äkillisen lumimyrskyn kanssa. Baggovut käytti tilaisuutta hyväkseen ja hyökkäsi.  Sekasortoisen lähitaistelun jälkeen ranskalaiset vetäytyivät hyökkäysasemiinsa.  Trelliard lähetti ratsuväkensä mutta harjun päällä he joutuivat suoraan venäläisten päätykistön tulituksen ja vetäytyivät kärsittyään suuria tappioita.  
 
Lannes johti henkilökohtaisesti klo 11.00 hyökkäystä  de Tollyn asemiin. Hyökkäys ajoi venäläiset metsästä ja ranskalaiset saivat kaapattua venäläisten  tykistöpatterin. De Tollyn reservien vastahyökkäys kuitenkin ajoi ranskalaiset takaisin ja venäläiset saivat omat tykkinsä takaisin.          
Ranskan keskusta lähti myös koko voimalla eteenpäin. Venäläisten ratsuväki perääntyi päälinjan taakse ja ranskalaiset joutuivat venäläisten tykistölinjan tuleen.
Klo 14.00 aikoihin  ranskalaisten asema näytti epätoivoiselta. Venäläisten vasen sivusta oli kestänyt, ranskalaisten keskusta oli kärsinyt suuresti tykistötulesta ja paine venäläisten oikealla sivustalla oli aiheuttanut Suchetin divisioonan ulos metsästä. 
Ranskalaiset pelasti odottamaton vahvistus. Ranskan marsalkka Davoutin 3. Armeijakunnan 3. Divisioona oli sattumalta paikalla. Lannes ei tiennyt, että Davoutin esikuntapäällikkö prikaatinkenraali, d'Aultanen markiisi Fournierin poikkeuksellisesti johtama yksikkö oli komennettu hyökkäämään Pułtuskista pakenevan venäläisten ratsuväen ja tykistön kimppuun. Fournier oli jo valmistautunut leiriytymään, mutta kuultuaan taistelun äänet, hän marssi  Pułtuskiin. Fournier saapui taistelupaikalle noin klo 14.00. Tiestön kunto kesti vain yhden tykin.
Beningsenin todettua apujoukot, hän käänsi päälinjansa metsään päin vähentäen samalla tykistötulta Lannesin joukkoihin. Fournier hyökkäsi de Tollyn oikeaan sivustaan ja de Tolly vetäytyi päälinjalle. Bennigsen lähetti vahvistukseksi kaksi jalkaväkirykmenttiä ja jonkin verran ratsuväkeä. Vahvistusten jälkeen de Tolly hyökkäsi ja ajoi ranskalaisia ulos metsästä iskien Fournierin oikeaan kylkeen. Noin klo 20.00 taistelu hiljentyi Fournierin vetäydyttyä metsästä .
Fournierin divisioonan saapumisella oli myös vaikutusta ranskalaisten oikeaan sivustaan. Koska venäläisten tykistö käännettiin tukemaan de Tollya, ranskalaiset pystyivät tukemaan omaa hyökkäystään n klo 14.00 omalla tykistöllään. Baggovut sai vastaansa Claparèden ja Vedelin sekä heitä tukevan Gazanin. Baggovut ajettiin harjualueella olevan poikittainen syvänteen taakse ja tykit jäivät ranskalaisille. Ostermann-Tolstoyn yksikköä vahvistettiin viidellä pataljoonalla ja hän hyökkäsi. Ranskalaiset vetäytyivät ja venäläiset saivat omat tykkinsä takaisin. Ranskalaisten oikea sivusta ja keskusta vetäytyivät lähtöasemiin yön saavuttua.  
Yön aikana Bennigsen päätti vetäytyä.  27. joulukuuta (J: 15. joulukuuta) venäläiset lähtivät Narewin itäpuoleista Rozanin tietä Ostrołękaan.  Fournierin divisioona vetäytyi Golyminiin ja liittyi III Armeijakuntaan. Lannesilla ei ollut mahdollisuuksia lähteä takaa-ajoon ja hän valtasi Pułtuskin  28. joulukuuta (J: 16. joulukuuta).

Jälkitapahtumat

Gołyminin taistelussa kenraaliluutnantti Golitsyn viivytti onnistuneesti voimakkaampaa ranskalaista hyökkääjää. Kun vielä Soult epäonnistui kiertämään venäläisten oikeaan sivustaan, Napoleon epäonnistui aikomuksessaan katkaista perääntyvien venäläisten joukot ja saartaa heidät Narew-joelle ansaan. 
Venäläisten 5. ja 7. divisioonat perääntyivät kohti Rozanissa olevia pääjoukkoja. Bennigsen perääntyi Narew-joen Nowogródiin, jossa se liittyi  1. tammikuuta 1807 (J: 20. joulukuuta 1806) Buxhoevdenin armeijaan. Napoleon pysäytti etenemisesnä 28. joulukuuta (J: 16. joulukuuta) kadottaessaan yhteyden venäläisiin ja perusti talvileirin. Ranskalaiset olivat väsyneitä ja tyytymättömiä ja heidän huoltonsa oli epäjärjestyksessä
Vihollisuudet alkoivat aika pian. Bennigsen nimitettiin armeijan komentajaksi ja hän ryhtyi yllätykselliseen talvioperaatioon hyökkäämällä ranskalaisten vasempaan sivustaan. Mohrungenin taistelu taisteltiin  25. tammikuuta (J: 13. tammikuuta). Napoleon teki vastahyökkäyksen 03. helmikuuta (J: 22. tammikuuta) Jonkowon taistelussa ja 06. helmikuuta (J: 25. tammikuuta) oli Hoff'n taistelu ennen suurta Eylaun taistelua.