google/wiki40b huggingface dataset:
Hula

Hula on perinteinen havaijilainen tanssi. Sen ovat kehittäneet saarten alkuperäisasukkaat, ja tanssi on saanut melko vähän vaikutteita saariston uudemmilta tulokkailta.
Sana hula viittaa liikkeeseen ja eleisiin. Hulan säestys mele tarkoittaa runoutta, joka voi olla rukouksia, nimien lausuntaa, rakkauslauluja tai maata ylistäviä lauluja. Hula voidaan luokitella melen tyypin mukaan.
Perinteisimmän hulatyylin mukaisia lausunnalla säestettyjä tansseja voidaan esittää seisten tai istuen. Seisten esitetyssä tanssissa tanssijat tunnetaan nimellä ʻolapa ja säestäjät nimellä hoʻopaʻa. Käsien eleet tulkitsevat tekstiä ja jalkaliikkeet tekevät toistuvaa sarjaa. Liikkeitä ovat esimerkiksi astuminen sivulta toiselle, astuminen paikallaan, lanteen pyöritys sekä eteen- ja taaksepäin astuminen. Istumatanssissa tanssijat säestävät itseään.
Yleisiä lausutussa melessä käytettyjä soittimia ovat ʻuliʻuli (kurpitsahelistin), puʻili (bambuhelistin), ʻiliʻili (kastanjetin kaltaiset kivet) ja kalaʻau (kepit). Laulettuja melejä voidaan säestää ukulelella tai kitaralla.

Historia

Hulan synnystä kerrotaan erilaisia legendoja. Yhden eepoksen mukaan jumalatar Hiʻiaka tanssi hulaa lepyttääkseen sisartaan, tulivuorijumalatar Peleä.
Ennen kuin eurooppalaiset tulivat Havaijille ja aina 1900-luvun alkuun asti, hula liittyi läheisesti havaijilaisen uskonnon harjoittamiseen. Erityisen pyhää oli pahu-rummulla säestetty hula. Hulan opettajat ja oppilaat omistautuivat hulan jumalatar Lakalle, jolle myös uhrattiin.
Havaijille vuonna 1820 saapuneet protestanttilähetyssaarnaajat pitivät hulaa pakanallisena ja kielsivät sen. Sen seurauksena seuraavilla vuosikymmenillä hulan harjoittaminen väheni ja se pidettiin salassa. Kuningas David Kalakaua (1874–1891) suosi jälleen hovissaan hulan tanssimista. Tanssista luotiin myös uusi muoto, hula kuʻi, jossa käytettiin kurpitsasta tehtyä ipu-rumpua mutta ei pahua.
1900-luvun alussa hulan lausuttuun säestykseen tuli melodisuutta, ja uusi tyyli herätti turistien ja Hollywoodin kiinnostuksen. Lauluihin alettiin tehdä englanninkielisiä sanoja, eleistä tuli vähemmän vihjailevia, ja seksikkäitä lantionliikkeitä alettiin korostaa. Hula menetti samalla uskonnollisen merkityksensä.
1970-luvulla vanhasta hulatyylistä alettiin jälleen kiinnostua. Nykyisin hula jaetaan vanhaan hulaan (hula kahiko), jossa säestys on lausuntaa, ja uuteen hulaan (hula ʻauana), jossa on laulettu säestys.
Hula on Havaijilla hyvin näkyvässä asemassa nykyisinkin. Saarilla järjestetään vuosittain kaksi suurta hulakilpailua, joissa kilpailevat mies- ja naisryhmät, sekaryhmät sekä yksintanssijat.
Mikko Helander

Mikko Matias Helander (s. 2. kesäkuuta 1960 Kuopio) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Keskon pääjohtajana vuodesta 2015 lähtien. Vuosina 2003–2006 Helander toimi Metsä Tissuen toimitusjohtajana ja vuosina 2006–2014 Metsä Boardin toimitusjohtajana. 
Tasavallan presidentti myönsi Mikko Helanderille vuorineuvoksen nimen ja arvon 2017.

Ura

Helander valmistui konerakennuksen diplomi-insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1985.
Työuransa Helander aloitti Valmetissa, jossa hän työskenteli projekti-insinöörinä ja Järvenpään tehtaan tuotantopäällikkönä vuosina 1984–1990. Valmetin palveluksesta Helander siirtyi Kasten Hövik Oy:n toimitusjohtajaksi vuosiksi 1990–1993, minkä jälkeen hän palasi Valmetille ja työskenteli Järvenpään projektiosaston päällikkönä 1993–1994, operatiivisen toiminnan johtajana Valmet Rotomecilla Italiassa 1994–1997, kalanteri-liiketoimintayksikön johtajana 1997–1999 ja Valmetin jalostuskoneryhmän toimialajohtajana Britanniassa vuosina 1999–2003.
Helander toimi vuosina 2003–2006 Metsä Tissuen toimitusjohtajana. Vuonna 2006 hänet nimitettiin M-Realin toimitusjohtajaksi. M-Real oli Euroopan johtava hienopaperiyhtiö, joka oli ajautunut merkittäviin vaikeuksiin muun muassa suurten yrityskauppojen ja paperimarkkinan nopean heikkenemisen johdosta. Tehtyjen muutosten ansiosta M-realista tuli alansa johtava pakkauskartonkiyhtiö.  Yhtiö tunnetaan nykyisin nimellä Metsä Board.  
Helander valittiin toukokuussa 2014 Keskon uudeksi pääjohtajaksi, jossa tehtävässä hän aloitti tammikuussa 2015.  Helanderin johdolla Kesko ja K-ryhmä on uudistunut merkittävästi luopumalla osasta aikaisempia liiketoimintojaan ja tekemällä merkittävän määrän yritysostoja. Kesko on strategiansa mukaan keskittynyt kolmeen ydinliiketoiminta-alueeseen: päivittäistavarakauppaan, rakentamisen ja talotekniikan kauppaan sekä autokauppaan. 2019 Kesko palkittiin viidettä kertaa peräkkäin maailman vastuullisimpana kaupan alan yrityksena Global100 -listalla.

Luottamustoimet

Suomen Metsäteollisuuden keskuliiton hallituksen jäsenenä Helander toimi 2007-2011 ja Saksan paperiteollisuuden keskusliiton hallituksen jäsenenä 2013-2014.
Kaupan Liiton hallituksen puheenjohtajana Helander on toiminut vuodesta 2018, hallituksen jäsenä vuodesta 2015. Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana Mikko Helander on toiminut vuodesta 2016. Keskuskauppakamarin hallituksessa Helander on toiminut vuodesta 2016.
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallituksen jäsenenä Helander on toiminut vuodesta 2015 ja hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2016.
Helander valittiin Storan Enson hallitukseen 2019.

Yksityiselämä

Helander on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Helander harrastaa lukemista, mökkeilyä ja liikuntaa.
Emo hip hop

Emo hip hop on hip hopin tyylilaji, jossa on vaikutteita erityisesti trapista ja cloud rapista. Sanoituksia luonnehtii syvä tunteellisuus ja melankolisuus kuten emo-musiikissa. Emo hip hopissa on myös indie rockin, pop punkin ja nu metalin elementtejä.
Emo hip hop on noussut suosiossa vuoden 2018 aikana, ja kuuluisimpia genren artisteja ovat mm. edesmennyt Lil Peep, Juice WRLD ja Lil Uzi Vert.
Sadankomitea

Sadankomitea on suomalainen pasifistinen ja antimilitaristinen, puoluepoliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton rauhanjärjestö. Sadankomitea on perustettu vuonna 1963. Tavoitteekseen se ilmoittaa muun muassa aseidenriisunnan, yleisen asevelvollisuuden lakkauttamisen, yhteiskunnan militarististen rakenteiden purkamisen, turvallisuuspolitiikan muuttamisen sellaiseen suuntaan, että sen lähtökohtana on kansalaisten hyvinvointi, ihmisoikeudet, demokratia sekä kansainvälisen yhteistyön lisäämisen.
Sadankomitea on saanut vuosittain valtionavustusta opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Vuonna 2016 avustus oli 43 900 €. Rauhantyön edistämisen määrärahoja on leikattu kahtena peräkkäisenä vuotena, ja vuoden 2017 osalta momentti on poistettu kokonaan. Rauhantyön rahoitus on tulevaisuuden osalta auki.

Historia

Sadankomitea-idean toivat Englannista Suomeen Kalevi Suomela ja Osmo Apunen. Esikuvana toimi Committee of 100 ja etenkin sen puheenjohtaja, filosofi Bertrand Russell. Uudelle rauhanjärjestölle synnytti tarpeen se, että muita rauhanjärjestöjä järjestöjä vierastettiin 1960-luvun ikäpolven parissa, Rauhanpuolustajia pidettiin Neuvostoliittoon kallellaan olevana ja kristillishenkistä Rauhanliittoa taas pidettiin vanhoillisena järjestönä.
Sadankomitealaiset korostivat puoluepoliittista ja uskonnollista sitoutumattomuuttaan. Järjestö arvosteli perinteistä ”automaattisesti opittua” isänmaallisuutta ja etsi rationaalisia perusteita turvallisuuspoliittiselle ajattelulle. Järjestön kasvun vuosia olivat etenkin 1964-1965. Vuonna 1966 perustettiin Ydin-lehti ajamaan sadankomitealaista asiaa. Sadankomitean ydinpiirin jäseniä olivat muun muassa Ilkka Taipale, Johan von Bonsdorff, Kati Peltola, Pekka Peltola sekä Jaakko Blomberg.
Sadankomitea puolusti aseistakieltäytymiseen yllyttäviä puheita helmikuussa 1969 pitänyttä Erik Schülleriä ja alkoi kerätä niin sanottua yllytysadressia vastustaakseen sitä, että aseistakieltäytymiseen yllyttäminen oli laitonta. Adressiin kirjoittivat nimensä esimerkiksi Kaj Chydenius, Jörn Donner, Ville Komsi, Pentti Laine, Paavo Lipponen, Ilkka Taipale ja Erkki Tuomioja. Seurauksena olivat niin sanotut yllytysoikeudenkäynnit.
Perustajiin kuuluvan Kalevi Suomelan mukaan Sadankomitean hegemonia nuoren älymystön parissa murtui 1969–1970, kun vasemmisto järjestäytyi uudelleen Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen. Taistolaisuus nousi hallitsevaksi vasemmistolaiseksi suuntaukseksi yliopistomaailmassa. Järjestö jatkoi kuitenkin toimintaansa ja muun muassa Erkki Tuomioja toimi vaikuttajana komiteassa. Toimintaan toivat uutta intoa Yhdysvaltain keskimatkan ydinohjusten vastainen liikehdintä 1980-luvulla sekä Irakin sodan vastainen toiminta 2000-luvulla.

Toiminta

Sadankomitean puheenjohtajana toimii Johanna Kelhu ja varapuheenjohtajana Nora Luoma. Pääsihteerinä työskentelee Anni Lahtinen. Aiemmin puheenjohtajina ovat toimineet muun muassa Kalle Kallio, Jan Koskimies, Ville Hulkkonen, Outi Ojala, Kalevi Suomela, Maarit Sinervo, Ilkka Taipale, Risto Heiskala, Kimmo Kiljunen ja Folke Sundman. Järjestö julkaisee Pax-verkkolehteä yhdessä Suomen Rauhanliiton kanssa.
Johan Henrik Cygnaeus

Johan Henrik Cygnaeus (31. maaliskuuta 1765 Mäntyharju – 7. heinäkuuta 1814 Rantasalmi) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja valtiopäivämies.
Cygnaeuksen vanhemmat olivat Porvoon piispa Zacharias Cygnaeus ja hänen ensimmäinen puolisonsa Helena Dorotea Willström. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1781. Cygnaeus opiskeli Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1784 ja filosofian maisteriksi 1786. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1787.
Cygnaeus oli Viipurilaisen osakunnan kuraattorina 1784–1787 ja Turun akatemian kaunopuheisuuden dosenttina 1787. Hän oli vuodesta 1787 Loviisan kirkkoherrana silloin toimineen isänsä apulaisena ja hän oli sotasairaalan saarnaajana Loviisassa 1788–1789. Vuonna 1791 Cygnaeus oli Porvoon tuomiorovastiksi nimitetyn isänsä apulaisena. Vuonna 1792 hänestä tuli Pietarin ruotsalaisen Katariinan seurakunnan kirkkoherra. Vuonna 1797 Cygnaues vangittiin ja vietiin Moskovaan epäiltynä valtiollisesta vehkeilystä. Hän pääsi kuitenkaan palaamaan takaisin kirkkoherran virkaansa vielä samana vuonna. Vuoden 1797 lopulla Cygnaues matkusti vierailulle isänsä luokse ja kun hän seuraavana vuonna anoi Venäjän keisarilta pidennystä matkustuslupaansa hänet erotettiin kirkkoherran virasta keisarin käskystä. Tämän jälkeen Cygnaeus oli Suomessa Rantasalmen kirkkoherrana vuodesta 1799 alkaen. Hän oli vt. lääninrovastina 1802 ja vakinaisena lääninrovastina 1803–1813. Cygnaues osallistui valtiopäivämiehenä Porvoon valtiopäiville 1809. hän sai rovastin arvon vuonna 1800. 
Johan Henrik Cygnaeus oli naimisissa vuodesta 1800 Hedvig Maria Collanin (k. 1844) kanssa jonka isä oli Rantasalmen kappalainen Claes Collanus (1721–1790). Heidän poikansa Zachris Cygnaeus (1808–1854) toimi Vaasan lääninhallituksen venäjän kielen kääntäjänä ja Vaasan yläalkeiskoulun venäjän kielen opettajana. Johan Henrik Cygnaeuksen veli oli Porvoon ja myöhemmin Pietarin alueen luterilaisten seurakuntien piispana toiminut Zacharias Cygnaeus nuorempi.
Hyperiidea

Ulkonäkö ja koko

Ruumis on vaihtelevan muotoinen, yleensä typäkkä. Pää on korkea, pallomainen, verkkosilmät usein hyvin suuret. Suuosat ovat hennommat kuin alalahkon Gammaridea-lajeilla. Koirailla on pitkät tuntosarvet, naarailla tuntosarvet ovat pienet.

Levinneisyys ja elinympäristö

Hyperiidea-katkoja tavataan kaikissa valtamerissä, enimmäkseen viileillä ja kylmillä alueilla. Ne ovat yksinomaan planktisia ulappaveden eläimiä. Useat heimot elävät muiden makroplanktonlajien, erityisesti meduusoiden. kampamaneettien tai salpojen kanssa, esimerkiksi meduusan uimakellon suojassa.
Pohjoisella Itämerellä on tavattu satunnaisesti siellä esiintyvän hiusmeduusan suojassa elävä Hyperia galba.
Esko Hamilo

Esko Tapio Hamilo (s. 1. kesäkuuta 1945, Jyväskylä) on suomalainen alivaltiosihteeri. Hänestä tuli valtiotieteen kandidaatti vuonna 1971, ja hän on ollut ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1972. Hän oli ulkoasiainministeriön toimistopäällikkö vuosina 1985–1987 ja ulkoasiainneuvos vuosina 1992–1996 ja uudestaan vuosina 2005–2007. Hän on toiminut myös suurlähettiläänä Australiassa 1996–2001 ja Ranskassa 2001–2005. Vuonna 2007 hänestä tuli valtioneuvoston kanslian alivaltiosihteeri ja elokuun alussa 2010 ulkoministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri, jossa virassa hän palveli vuoteen 2013, jolloin Hamilo jäi eläkkeelle. Hamilo on naimisissa, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Harrachov

Historia

Ensimmäiset kirjoitetut maininnat Harrachovista ovat 1600-luvulta, kun saksalaiset perustivat kylän nykyisen kaupungin alueelle. 1714 sen nimeksi tuli Harrachsdorf erään jalosukuisen maanomistajan mukaan. 1800-luvun lopusta lähtien kaupunki on ollut tunnettu lasin valmistuksesta, tekstiiliteollisuudesta ja kaivostoiminnasta. 1900-luvun alussa teollisuustoiminta kasvoi valmistuneen rautatien ansiosta. Suurin osa viennistä kulki pohjoiseen Itävalta-Unkarin rajojen taakse Saksaan.
Toisen maailmansodan jälkeen yhteydet pohjoiseen katkesivat Puolan laajenemisen myötä, ja kaupunki alkoi näivettyä. Rajoja ei avattu Tšekkoslovakian ja Puolan kommunistististen hallintojen kiistojen vuoksi, mutta raja-alueita vaihdettiin siten, että kaksi pientä puolalaista rajakylää liitettiin Harrachoviin 1973.
FlyMontserrat

Historia

FlyMontserrat sai toimintalupansa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmailuviranomaisilta 28. huhtikuuta 2009. Se lensi ensimmäisen tilauslentonsa kaksi päivää myöhemmin. Varat perustamiseen saatiin Montserratin turismilautakunnalta sekä Montserratin hallitukselta.
Chiang Mai (provinssi)

Maantiede

Alueella on lukuisia vuorijonoja, jotka yleensä ovat etelä-pohjoissuuntaisia. Pingjoki, yksi Chao Phraya -joen päähaaroista lähtee liikkeelle Chiang Dao -vuorilta. Thaimaan korkein vuori, 2 575 metrin korkuinen Doi Inthanon sijaitsee alueella. Alueella on myös useita kansallispuistoja; Doi Inthanon, Doi Suthep-Pui, Mae Ping, Sri Lanna, Huay Nam Dang, Mae Phang ja Chiang Dao.

Historia

Chiang Main kaupunki oli Lannathain kuningaskunnan pääkaupunki sen perustamisesta lähtien vuonna 1296. Vuonna 1599 kuningaskunta menetti itsenäisyytensä ja siitä tuli osa Ayutthayan kuningaskuntaa.

Väestö

Vuonna 2017 provinssissa oli 1,7 miljoonaa asukasta. 13,4 % provinssin väestöstä kuuluu vuoristoheimoihin, niiden joukossa hmongit, yaot, lahut, lisut, akhat ja karenit.
Baroncellin kappeli

Baroncellin kappeli on Firenzessä Basilica di Santa Croce -kirkon poikkilaivan oikeassa reunassa sijaitseva katolinen kappeli. Kappelissa on Taddeo Gaddin maalaamia freskoja, jotka on maalattu vuosien 1328 ja 1338 välillä. Kappeliin on sijoitettu myös Giotto di Bondonen maalaama polyptyykki noin vuodelta 1334.
Nicola de Marco

Nicola de Marco (s. 28. elokuuta 1990 Pordenone) on italialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa kilpaillen kuuden vuoden ajan, kunnes hän siirtyi vuonna 2006 Formula Azzurra-sarjaan. Hän voitti kolme kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2007 Marco kilpaili Italian F3-mestaruussarjassa sijoittuen kuudenneksi. Seuraavana vuonna Marco kilpaili Espanjan F3-sarjassa sijoittuen neljänneksi. Hän ajoi myös Macaun kilpailussa sijoittuen 19:nneksi. Vuonna 2009 Marco kilpaili F2-sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa, yhden paalupaikan, nopeimman kierroksen ja 25 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Marco jatkoi sarjassa kaudella 2010 voittaen kaksi kilpailua sijoittuen yhteispisteissä kahdeksanneksi.
Albert Collan

Albert Johannes Collan (29. tammikuuta 1871 Rantasalmi – 13. huhtikuuta 1918 Oulunkylä) oli suomalainen insinööri joka oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa.
Collan oli mukana suunnittelemassa Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhaa yhdessä maisteri Herman Gummeruksen kanssa vuonna 1904. Bobrikov oli tarkoitus murhata hänen olleessaan päiväkävelyllä Tähtitorninmäellä mutta Eugen Schauman ehti toimia ensin. Murhan jälkeen Collan ja Gummerus pidätettiin kun he olivat vieneet ruusuja Schaumanin haudalle ja he olivat vangittuna Pietarissa Pietari-Paavalin linnoituksessa. Heidät vapautettiin kuulustelujen jälkeen muutaman kuukauden kuluttua ja he pääsivät palaamaan Helsinkiin. Kemiaa opiskellut Collan oli taitava pommintekijä ja Bobrikovin murhan suunnitteluvaiheessa pommeja kokeillessaan hän räjäytti erään ladon Oulunkylässä. 
Collan joutui Suomen sisällissodan aikana huhtikuussa 1918 vahingossa saksalaisten sotilaiden ampumaksi Oulunkylässä lähellä Vantaanjoen siltaa. Hän oli lähtenyt tervehtimään Helsinkiin tulleita saksalaisia sotilaita eikä reagoinut sillalla olleen saksalaisen vartiomiehen varoitushuutoon joutuen sitten tämän ampumaksi.
Neckargemünd

Maantiede

Neckargemünd sijaitsee kohdassa, jossa pieni Elsenz-niminen joki virtaa Neckariin. Neckargemünd onkin saanut nimensä Neckarjoesta ja Saksan kielen verbistä münden ("suistua"). Kaupunki sijaitsee Baden-Württembergin, Saksan lounaisimman osavaltion, luoteisosassa lähellä Hessenin rajaa Odenwaldin keskivuoristoalueessa. Lähin suurkaupunki on Heidelberg kymmenen kilometriä länteen. Neckargemünd kuuluu Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaan, joka on osa Rein-Neckar-kolmion metropolialuetta.
Neckargemündin naapurikaupungit ja -kunnat ovat Heidelberg lännessä, Schönau ja Neckarsteinach pohjoisessa, Schönbrunn ja Lobbach idässä sekä Wiesloch ja Bammental etelässä. Neckarsteinach kuuluu jo Hessenin naapuriosavaltioon, jonka alue ulottuu tässä kohtaa Neckar-joelle asti.
Neckargemündin kantakaupungin lisäksi kaupungin alueeseen kuuluu Dilsbergin, Waldhilsbachin ja Mückenlochin kaupunginosat, jotka olivat vuoden 1973 kuntaliitokseen asti itsenäisiä kuntia. Kantakaupunki puolestaan jakautuu varsinaiseen Neckargemündin kantakaupunkiin (6 992 asukasta) joen vasemmalla eli eteläisellä puolella ja Kleingemündiin (1 682 asukasta) joen oikealla puolella. Kaupunginosista Dilsberg (2 126 asukasta) on historiallinen linnake samannimisen vuoren huipulla kantakaupungista itään Neckarsteinachia vastapäätä. Waldhilsbach (1 337 asukasta) on kylä keskellä metsää Königstuhlvuoren juurella. Mückenloch (1 231 asukasta) sijaitsee Dilsbergin itäpuolella lähellä Neckar-jokea.
David Ogden Stiers

Elämä ja ura

Stiers syntyi Peoriassa Illinoisissa ja kasvoi Eugenessa Oregonissa. Uransa alkupuolella hän esiintyi The Committee -nimisessä improvisaatioryhmässä, minkä jälkeen opiskeli näyttelemistä Juilliardissa. Televisiossa hän esiintyi pienissä rooleissa muiden muassa Kojakissa ja Charlien enkeleissä. Vuonna 1977 hän alkoi esittää Charles Emerson Winchester III:tta sarjassa M.A.S.H.. Tästä roolistaan Stiers sai yhteensä kolme Emmy-ehdokkuutta. Muita televisiosarjoja, joissa hän esiintyi, ovat muun muassa Star Trek – uusi sukupolvi, Murhasta tuli totta, Enkelin kosketus, ja Frasier.
Stiersin ensimmäinen elokuvarooli oli pieni kuuluttajan rooli George Lucasin elokuvassa THX 1138 (1971). 1990-luvulla hän esiintyi sivurooleissa Woody Allenin elokuvissa Varjoja ja sumua (1991), Rakkauden jumalatar (1995), ja Kaikki sanovat I love you (1996). Hänen viimeinen näytelmäelokuvaroolinsa oli elokuvassa The Majestic vuodelta 2001.
Stiers teki myös useita äänirooleja, erityisesti Disneyn elokuviin, kuten Kaunotar ja hirviö (1991), Pocahontas (1995), Notre Damen kellonsoittaja (1996), ja Lilo ja Stitch (2002). Hän esiintyi myös anime-elokuvan Henkien kätkemä englanninkielisessä versiossa (2001) sekä lukuisissa piirrossarjoissa.
Stiers oli myös kapellimestari: hän johti yli 70 yhdysvaltalaista sinfoniaorkesteria.
Lapin läänin vaakuna

Lapin läänin vaakuna muodostui siten, että halkoisen kilven heraldisesti oikeanpuoleisessa kentässä oli Pohjanmaan ja vasemmanpuoleisessa kentässä Lapin historiallisen maakunnan vaakuna. Kilven päällä oli herttuakunnan kruunu.
Historiallisista syistä eli Lapin ja Pohjanmaan vaakunoista johtaen vanhan Lapin läänin vaakunakilven päällä oli kreivikunnan kruunu, mutta vuonna 1997 tapahtuneessa lääniuudistuksessa läänien vaakunoiden kruunut päätettiin yhdenmukaistaa ja kaikkiin – Ahvenanmaan läänin vaakunaa lukuun ottamatta – määrättiin herttuakunnan kruunu. Samalla Lapin läänin vaakunaa muutettiin siten, että kilven kenttien paikat vaihdettiin toisin päin, villimiehen väri määriteltiin hopeaksi aiemman luonnonvärin sijaan ja Pohjanmaan kärppien lukumäärä puolitettiin kuudesta kolmeen.

Heraldiset selitykset

Ahti Hammarin muotoileman, vuonna 1962 vahvistetun vaakunan heraldinen selitys:

»Halkoisen kilven oikeanpuolisessa sinisessä kentässä kuusi juoksevaa hopeakärppää, joiden hännänpäät mustat, sijoitettuina 2:2:2. Vasemmanpuolisessa punaisessa kentässä luonnonvärinen villi mies, joka kantaa olallaan kultaista nuijaa; otsan ja vyötäisten ympärillä vihreä seppele. Kilven päällä kreivikunnan kruunu.» 
Juhani Vepsäläisen muotoileman, vuonna 1997 vahvistetun vaakunan heraldinen selitys:

»Lapin läänin vaakuna muodostuu siten, että siinä on Lappiin viittaavana halkoisen kilven oikeanpuoleisessa punaisessa kentässä hopeinen villi mies, joka kantaa olallaan kultaista nuijaa, otsan ja vyötäisten ympärillä vihreä seppele, sekä Pohjanmaahan viittaavassa vasemmanpuoleisessa sinisessä kentässä alatusten kolme juoksevaa kärppää, joiden hännänpäät ovat mustat. Kilven päällä on herttuakunnan kruunu.»
Naim Frashëri

Naim Frashëri oli albanialainen näyttelijä. Hän syntyi 15. elokuuta 1923 Leskovikissa, Albaniassa ja kuoli 1975 Tiranassa.
Nusrat Fateh Ali Khan

Nusrat Fateh Ali Khan (urduksi نصرت فتح على خاں, s. 13. lokakuuta 1948 - k. 16. elokuuta 1997) oli pakistanilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1970-luvun alussa. Hänen edustamansa musiikkityyli on qawwalia, sufilaista islamilaista uskonnollista musiikkia. Hän teki myös musiikkia moniin intialaisiin ja pakistanilaisiin elokuviin.
1990-luvulla Nusrat Fateh Ali Khan tuli länsimaisen musiikkiyleisön laajempaan tietoisuuteen levyttäessään Peter Gabrielin RealWorld-levymerkille sekä perinteiseen tyyliin esitettyä musiikkia, kuin myös kanadalaisen Michael Brookin kanssa tekemäänsä musiikkia, jossa perinteinen qawwali-musiikki yhdistyi länsimaiseen rytmimusiikkiperinteeseen. Nusrat Fateh Ali Khan on ollut lukuisten remiksausten kohteena, hänen musiikkiaan on remiksannut mm. Massive Attack.
Guinnessin ennätystenkirjan mukaan Nusrat Fateh Ali Khan on kaikkien aikojen eniten levyttänyt qawwaliartisti ja hänen tuotantonsa kattaa kaikkiaan yli 125 albumia.
Elämänsä lopussa Khan kärsi munuais- ja maksavaivoista. Hänen tilansa kävi erittäin huonoksi Lontoossa 11. elokuuta 1997, kun hän oli ollut matkalla Lahoresta Los Angelesiin munuaisensiirtoon. Hän oli yhä Cromwell Hospitalissa, Lontoon South Kensingtonissa kuollessaan sydänkohtaukseen 17. elokuuta. Lääkärien mukaan hän oli saanut hepatiitin dialyysilaitteesta, jolla häntä oli hoidettu Pakistanissa.