google/wiki40b huggingface dataset:
Juorukoulu

Juorukoulu (The School for Scandal, suomeksi myös Parjauspesä) on irlantilaisen Richard Brinsley Sheridanin kirjoittama tapakomedia. Se sai kantaesityksensä Drury Lane -teatterissa Lontoon West Endissä 8. toukokuuta 1777.

Juoni

Veljekset Joseph ja Charles Surface ovat orpoja, jotka yhdessä Maria-serkkunsa kanssa asuvat sukulaismiehensä Sir Peter Teazlen hoivissa. Kumpikin veljeksistä haluaisi naida Marian. Lady Sneerwell puolestaan on juoruilusta nauttivan pikkupiirin, Juorukoulun, keskushahmo, joka havittelee Charlesia itselleen. Hän levittää valheellisia huhuja Charlesin ja Sir Peterin vaimon Lady Teazlen välisestä rakkaussuhteesta saadakseen Marian hylkäämään Charlesin. Samaan aikaan Joseph yrittää vietellä Lady Teazlen.
Veljeksillä on rikas setä, Sir Peter Teazlen veli Sir Oliver Surface, jota he eivät koskaan ole tavanneet. Sir Oliver saapuu kaukomailta ja tutustuu sukulaispoikiinsa incognito ottaakseen selville, kumpi heistä on perivä hänen mahtavan omaisuutensa. Joseph paljastuu tekopyhäksi hurskastelijaksi ja Charles puolestaan hölläkätisen anteliaaksi. Sir Oliver päättää jättää perinnön Charlesille.
Farssimaisessa kohtauksessa, jossa hahmot piileskelevät huonekalujen takana, Sir Peter saa selville, että Charlesiin ja Lady Teazleen liittyvät huhut ovat perättömiä. Hän tekee sovinnon vaimonsa kanssa ja päättää, että Charles naikoon Marian. Lady Teazle pelastuu turmiolta.

Alkuperäisnäyttelijät

Kantaesityksessä keväällä 1777 John Palmer oli Joseph Surface, Frances Abington oli Lady Teazle ja William 'Gentleman' Smith näytteli Charles Surfacen roolin.

Suomenkielinen versio

The School for Scandal -teosta on näytelty Suomen Kansallisteatterissa nimellä Juorukoulu vuosina 1950 ja 1960. Aiemmin teos tunnettiin nimellä Parjauspesä. Vuoden 1950 tuotannossa Lady Teazlen roolissa oli Ansa Ikonen, Sir Peter Teazlea näytteli Uuno Laakso, Joseph Surfacea näytteli Unto Salminen ja Charles Surfacea puolestaan Joel Rinne. Mariana oli Kyllikki Forssell ja Lady Sneerwellinä Kaisu Leppänen. Alkuperäinen ensi-ilta oli vuonna 1879; tuolloin näyttelijöinä olivat muun muassa Ida Aalberg, Axel Ahlberg ja Oskari Vilho.
Rafael Koskimies kirjoitti näytelmästä: ”Snobbi Sheridan oli sijoittanut tapaukset kaikkein hienoimpiin seurapiireihin, joihin hän itsekin nuoruudessaan pyrki ja pääsi. Tässä näytelmässä tarvitaan aina tavallista suuremmat määrät naisten silkkivaatetta, miesten peruukkeja ja kaularöyhelöitä.” Koskimies määritteli teoksen ”häijynilkiseksi satiiriksi”, jonka henkilöt ovat aavistuksen älykkäämpiä kuin he kaiketi olivat vastaavassa entisessä elämässään.
Kyriákos Mitsotákisin hallitus

Hallituksen koostumus

Mitsotákisin hallituksessa on pääministeri, varapääministeri, 18 muuta varsinaista ministeriä, 2 varaministeriä ja 29 apulaisministeriä, eli yhteensä 51 ministeriä. 20 varsinaisesta ministeristä 18 on miehiä ja 2 naisia. Apulaisministereistä naisia on 3.
Hallituksen ministerit ovat (varsinaiset ministerit lihavoituna):
Sisäoppilaitoksen arvoitus

Tarina

Yhdysvaltalainen Nina Martin muuttaa Britanniaan 1900-luvun alulla rakennetun sisäoppilaitoksen Anubis-nimiseen asuntolaan, jossa asuu yhdeksän oppilasta sekä ankara vahtimestari Victor Rodenmaar. Samana päivänä toinen oppilas, Joy Mercer, katoaa, ja henkilökunta poistaa koulusta kaikki jäljet, jotka viittasivat hänen olemassaoloonsa. Laitoksen oppilaat perustavat Sibuna-nimisen salaseuran ja ryhtyvät tutkimaan asiaa.
Tom Kristensen

Ura

Kristensen aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 1984. Hän voitti useita eri Karting-luokkien mestaruuksia. 1989 Kristensen siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan ja vuonna 1991 hän onnistui voittamaan sarjan mestaruuden. Vuonna 1993 Kristensen voitti Japanin Formula 3 -sarjan mestaruuden. Vuodet 1994-1995 Kristensen ajoi Japanin Formula 3000 sijoittuen viimeisenä vuotena sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi Japanin Touring Car -sarjaa. Vuodet 1996-1997 Kristensen kilpaili Formula 3000 -sarjassa sijoittuen viimeisenä vuotena sarjan kuudenneksi. Vuonna 1998 Kristensen toimi Formula 1 -talli Tyrrellin testikuljettajana. Samana vuonna hän kilpaili Saksan Supertouring -sarjassa. 
Vuonna 2000 Kristensen kilpaili British Touring Car Championship -sarjassa. Hän voitti siellä kolme kilpailua sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuodet 2001-2002 Kristensen kilpaili American Le Mans Series -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2001 yhdessä Rinaldo Capellon kanssa.
Vuodet 2004-2011 Kristensen on kilpaillut DTM-sarjassa Audilla. Parhaaksi sijoitukseksi jäi sarjan kolmas sija vuosilta 2005 ja 2006. Vuonna 2007 Kristensen joutui vakavan näköiseen onnettomuuteen DTM-kilpailussa Hockenheimissa. Hän pyörähti, minkä jälkeen toinen kuljettaja osui hänen autoonsa. Hän oli kolme kilpailua sivussa ja palasi myöhemmin takaisin ajohommiin.
Vuodet 2012-2014 Kristensen kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa. Vuonna 2013 Kristensen voitti Allan McNishin ja Loïc Duvalin kanssa koko sarjan mestaruuden.

Le Mansin 24 tunnin ajo

Kristensen on voittanut Le Mansin 24 tunnin ajon peräti yhdeksän kertaa. Voitoista kuusi on tullut peräkkäisinä vuosina 2000–2005. Ensimmäinen voitto tuli vuonna 1997 TWR-Porschella, 2000-2002 Audi R8:lla yhdessä Frank Bielan ja Emanuele Pirron kanssa, 2003 Bentleyllä Rinaldo Capellon ja Guy Smithin kanssa, ja kaksi seuraavaa jälleen Audilla 2004 Capellon ja Seiji Aran kanssa ja 2005 JJ Lehdon ja Marco Wernerin kanssa. Viimeisin voitto tuli Audilla 2008 Capellon ja Allan McNishin kanssa. Viiden vuoden tauon jälkeen vuonna 2013 Kristensen voitti jälleen Le Mansin kilpailun Audilla yhdessä Allan McNishin ja Loïc Duvalin kanssa. Menestyksensä ansiosta hän on saannut itselleen lempinimen "Mr Le Mans". 
Le Mans voittojen lisäksi Kristensen on voittanut myös Sebringin 12 tunnin ajon kuuteen otteeseen. Hän on osallistunut urallaan myös Span 24 tunnin ajoon.
Vuonna 2002 Kristensen valittiin Tanskan vuoden urheilijaksi. Vuonna 2014 Kristensen ilmoitti lopettavansa kilpauransa vuoden päätteeksi.
Vladimir Boisa

Ura

Boisa aloitti koripallon Azot Rustavin juniorijoukkueissa. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa kaudella 1996-1997. Boisa pelasi joukkueessa aina lokakuuhun 1998 saakka, kunnes lähti Sloveniaan KK Postojnaan. Kaudeksi 1999-2000 hän siirtyi KK Union Olimpijaan, mutta hänet lainattiin KD Slovaniin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään KK Union Olimpijaan. Boisa pelasi Olimpijassa neljä vuotta ja siirtyi Montepaschi Sienaan vuonna 2005 kolmen vuoden sopimuksella. Hän pelasi joukkueessa kuitenkin ainoastaan kaksi kautta ennen siirtymistään Spartak Primorjeen. Hän ei pelannut Venäjällä koko kautta, vaan siirtyi Hanno Möttölän seurakaveriksi Aris Thessalonikiin tammikuussa 2008.
Kaudeksi 2008–2009 hän teki sopimuksen Menorca Bàsquetin kanssa. Helmikuussa 2009 hän sai kuitenkin joukkueesta potkut. Pian potkujensa jälkeen hän teki sopimuksen KK Zadarin kanssa. Loppukauden ajan hän edusti Zadaria, mutta siirtyi kesällä 2010 KK Union Olimpijaan.
Immilän mylly

Historia

Immilän koskissa on jauhettu viljaa jo keskiajalla, mutta vanhin kirjallinen tieto myllyistä on vasta vuodelta 1548. Ensimmäinen saha rakennettiin koskeen 1760-luvulla, tähän aikaan mäellä oli jo asutusta sekä kievari. 1800-luvulla asutus alkoi lisääntyä ja Immilään muodostuikin monipuolinen käsityöläis- ja myllärikylä. Toisen maailmansodan jälkeen Immilän koskissa toimi kolme myllyä; kahden sahan lisäksi myös sähkölaitos oheislaitteineen (mm. pärehöylä). Viimeisenä myllyistä lopetti toimintansa Immilän piirin saha toukokuussa 1969. Myllyistä on säilynyt ainoastaan Immilän piirin 1901 rakennettu myllyrakennus.

Toimintaa

Immilän mylly ja myllypiirin vanhat rakennukset kunnostettiin vuosina 1997–1999. Kunnostuksen jälkeen mylly on ollut aina kesäisin auki vierailijoille. Paikalla voi vierailla vanhalla myllyllä sekä joka kesä uudistuvaan näyttelyyn. Näyttelyt ovat käsitelleet mm. Nastolan vanhoja myllyjä, vanhoja karttoja, vanhoja postikortteja, myllytonttuja ja uskomustarinoita. Mylly on nykyään suosittu lähimatkailukohde, joka hyödyntää paikallishistoriaa ja -tuntemusta toiminnassaan. Myllyllä myös esiintyy vuosittain kesäteatteri ja lausujia. Myllyllä järjestetään myös yhteislauluiltoja, markkinoita, kesäjuhlia ja muita tapahtumia yhdessä läheisen Seuratalon kanssa. Myllyllä järjestetään myös opastettuja kiertokäyntejä kesäisin.
Myllyn lähellä myllärin mökissä pidetään kesäisin Immilän Myllykahvilaa, jota pitää kahvila-konditoria Kahvitar.
Valkeajärvi (järvi Keuruulla)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 77 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 702 700 kuutiometriä eli 0,0007 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 0,9 metriä ja suurin syvyys on 1,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,9 metriä mpy.
UNDOF

United Nations Disengagement Observer Force (UNDOF) on Jom kippur -sodan jälkeen 1974 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatio, jonka tarkoituksena oli valvoa Syyrian ja Israelin joukkojen vetäytymistä Golanin kukkuloilta sekä lisäksi Israelin ja Syyrian välisen aselevon ehtoja. Päinvastoin kuin Egyptillä ja Jordanialla ei Syyrialla eikä Libanonilla ole vielä rauhansopimusta Israelin kanssa.

Operaatio

Operaation mandaatti alkoi vuonna 1974. Alkuvaiheessa henkilöstön ja kaluston pääosa tuli Golanille UNEF II operaatiosta. Suomalaiset liittyivät operaatioon 1979, kun Siinailta siirrettiin osasto korvaamaan kotiutettavia iranilaisia. Suomalaisten joukkojen vahvuus oli pataljoona, jossa palveli yhteensä 5 977 rauhanturvaajaa. Suomalainen pataljoona poistui alueelta 13. joulukuuta 1993 ja sen vastuualue luovutettiin puolalaiselle pataljoonalle.
Parveke

Parveke on rakennuksen seinästä ulkoneva – yleensä aidattu – tasanne, jonne tavallisesti johtaa ovi rakennuksen sisältä.
Ranskalaisella parvekkeella tarkoitetaan yleensä parveketta ilman tasannetta. Ranskalainen parveke sisältää yleensä vain rakennuksesta avautuvan oven sekä oven takana sijaitsevat, rakennukseen kiinnitetyt kaiteet.
Parvekkeiden lasittaminen on 2000-luvulla ollut suosittua.
Altaani eroaa parvekkeesta siinä, että se ei tukeudu talon rakenteisiin vaan on oman tukirakenteensa varassa.
Dudley Moore

Dudley Stuart John Moore (19. huhtikuuta 1935, Dagenham, Essex, Iso-Britannia – 27. maaliskuuta 2002, Plainfield, New Jersey, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen koomikko ja näyttelijä.
Hän oli naimisissa neljästi ja sai kaksi poikaa. Hänen vaimojaan olivat Nicole Rothschild, Brogan Lane, Tuesday Weld ja Suzy Kendall. Jokainen avioliitto päättyi eroon.
Yksi Dudley Mooren  tavaramerkeistä, josta hän ei aina jaksanut iloita oli hänen suhteellinen lyhytkasvuisuutensa, 159 cm. Ennen 1960-luvun alkua, jolloin hänen elokuvauransa käynnistyi hän opiskeli klassista pianonsoittoa. Moore sävelsi taustamusiikin osaan elokuvistaan ja hän myös käsikirjoitti sekä valkokankaalle että televisiolle. Hänen kuuluisimmat elokuvansa olivat 10 – nainen kuin unelma (1979) ja Arthur (1981). Uran vikatikkejä saattoi olla kieltäytyminen pääosasta elokuvassa Splash (1984), joka Tom Hanksin tähdittämänä oli aikanaan melkoinen menestys.
Moore kertoi syyskuussa 1999 julkisesti kärsivänsä progressiivisesta supranukleaarisesta halvauksesta. Hän kuoli sairautensa komplikaationa ilmenneeseen keuhkokuumeeseen maaliskuussa 2002.
Kevin Conroy

Elämäkerta

Conroy syntyi Westburyssa, New Yorkissa, josta hän muutti noin 11-vuotiaana Westportiin, Connecticutiin. Myöhemmin ollessaan 17-vuotias Conroy muutti New Yorkiin opiskelemaan Juilliard Schooliin näyttelemistä, jossa hän oli hetken aikaa Robin Williamsin huonetoveri. Conroy valmistui Julliardista vuonna 1978.

Näyttelijänä

1980-luvulla Conroy esiintyi suurimman osan ajastaan teattereissa ja televisiosarjoissa. Myös 1990-luvulla Conroy esiintyi muutamissa televisiosarjoissa, kuten Search For Tomorrow, Dynastia, Ohara, Tour of Duty ja Rachel Gunn, R.N ennen kuin Conroy sai Batmanin roolin, josta hänet muistetaan parhaiten.

Batman

Conroyn ura Batmanin ääninäyttelijänä alkoi vuonna 1991, jolloin hän oli samaan aikaan Los Angelesissa ja oli juuri esiintynyt viimeisen kerran televisiosarjassa Tour of Duty, kun Conroyn agentti kysyi asiakkaansa halukkuutta koe-esiintyä tulevassa Batman-animaatiosarjassa. Conroy saapui paikalle ja kokeili aluksi muun muassa James Gordonin ja Harvey Bullockin rooleja. Bruce Timm ja Andrea Romano halusivat vielä kuulla hänet Batmanin äänenä. Conroy kertoi sarjan tuottajille, ettei tiennyt aiheesta yhtään mitään ja oletti sen olevan 1960-luvun Batman-televisiosarjan mukainen, mikä oli hänen ainut tietämyksensä Batmanistä. Sarjan tuottajat kertoivat Conroylle animaation olevan enemmän synkempi ja goottimainen, sekä Batmanin lyhyen historian, kuinka hahmo muun muassa asuu luolassa ja yrittää kostaa vanhempiensa kuoleman. Conroylle tuli heti mieleen Hamlet josta sarjan tuottajat olivat huvittuineita. Hän koe-esiintymisensä aikana loi Batmanille matalan äänen, josta erityisesti Bruce Timm piti.
Se oli myös samalla Conroyn ensimmäinen äänirooli, johon oli ehdokkaita yhteensä noin 150 kappaletta. Menestyksen ansiosta Conroy on näytellyt Batmanin roolissa 16 vuotta, jonka myötä hänestä on tullut eniten Batmanin roolissa esiintynyt näyttelijä. Esiintyen useiden sarjojen lisäksi neljässä elokuvassa ja muutamissa videopeleissä kuten Batman Vengeance. Lisäksi vuosina 2001–2006 hän oli Warner Bros. Movie World huvipuiston simulaatiolaitteessa Batman Adventure: The Ride 2:ssa Batmanin äänenä. DC-animaatiouniversumin loputtua Conroy teki vielä yhden ääniroolin televisioon vuonna 2006, kun hän esitti The Batman -animaatiosarjassa Dick Graysonin isää John Graysonia.
Vuoden 2006 jälkeen Conroy on tehnyt enemmän äänityötä trailereissa sekä televisiomainoksissa mainosäänenä. Vuoden tauon jälkeen hän palasi uudelleen Batmanin rooliin animaatioelokuvaan Batman: Gothamin ritari. Elokuvan jälkeen Conroy on toiminut Batmanina jälleen useaan otteeseen. Hän oli muun muassa mukana videopelissä Batman: Arkham Asylum ja animaatioelokuvassa Superman/Batman: Public Enemies, sekä edellä mainittujen pelin ja elokuvan jatko-osissa.

Yksityiselämä

Vapaa-ajallaan Conroy harrastaa matkustamista, juoksemista, pyöräilyä ja maalaamista. Lisäksi hän on tavoitellut kirjailijan uraa. Conroylla on yhteensä kolme sisarusta, joista kaksi on veljiä ja yksi sisko. Hän ei ole naimisissa, mutta seurusteli hetken aikaa näyttelijä Debra Rushin kanssa. Conroyn täti Susan Conroy oli myös kuuluisa Broadway-näyttelijä.
Ristenrauna Magga

Ristenrauna Magga (s. 1945, Enontekiö) on saamelaisen sosiaali- ja terveysalan järjestön, SámiSoster ry:n perustaja ja toiminnanjohtaja. Ristenrauna Magga on tehnyt monipuolisen uran saamelaisten sosiaali- ja terveyspalvelujen kehittäjänä ja perusoikeuksien puolustajana. Hän on saanut nostettua saamelaisten tarpeet myös valtakunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon.

Ura

Ristenrauna Magga on ollut lukuisissa luottamustehtävissä. Hän on ollut Saamelaiskäräjien elinkeino- ja oikeuslautakunnan puheenjohtajana sekä on Suomen porosaamelaisten yhdistyksen puheenjohtajana ja sihteerinä toiminut aktiivisesti saamelaisten perinteisten elinkeinojen puolestapuhujana. Ristenrauna Magga on työurallaan sosiaalialalla työskennellyt Sodankylän ja Enontekiön kunnassa, Saamelaisalueen koulutuskeskuksessa, Kynnys ry:ssä ja SámiSoster ry:ssä.

Tunnustukset

Vuonna 2007 Saamelainen parlamentaarinen neuvosto myönsi hänelle pohjoismaisen tasa-arvopalkinnon ja 2009 Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto sosiaaliturvan kultaisen kunniamitalin. Hän toimi vuonna 2010 yhtenä Suomen Euroopan köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnan teemavuoden lähettiläistä. Vuonna 2012 Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi hänelle sosiaalineuvoksen arvonimen. Vuonna 2018 hän sai Tampereen yliopiston kunniatohtorin arvonimen. Hän oli ensimmäinen saamelaisnainen, joka sai tämän arvonimen. Maggan vetämä SámiSoster sai vuonna 2017 Euroopan kansalaisen palkinnon Muittohallat-projektistaan, jonka tavoitteena on tukea saamelaisten muistisairaiden kokonaisvaltaista toimintakykyä ja vireyttä.
Karkauslammi

Maantiede

Järven pinta-ala on 5,7 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 230 metriä. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 80 metriä pitkä oja Liesjärven Soukanjärven osaan.
Järven rantaviiva on yhden kilometrin pituinen ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsiranta päättyy suohon. Järven itä- ja etelärannoille on rakennettu asuntoja, jotka sijaitsevat Liesjärven kylällä.

Luonnontila

Järvi on hyvin matala ja se kärsii toistuvasti happikadosta. Tämä johtuu veden ravinnetilasta ja järvi onkin rehevä. Vedenlaatu on kuitenkin parantunut viime vuosikymmeninä. Järvessä on pohjamutaa 1,6−4 metriä ja se voi olla vaarassa kasvaa umpeen ilman ihmisen korjaavaa toimintaa.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Karkausjärvi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvellä oli sama nimi. Silloin sen rantaan rajautui peltoa ja järveen oli piirretty ruohottumista merkitseviä karttamerkkejä.
La dolce vita (kappale)

La dolce vita on Anneli Saariston esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision vuoden 1989 laulukilpailussa Sveitsin Lausannessa. Sen sävelsi Matti Puurtinen ja sanoitti Turkka Mali. Saariston taustalaulajina esiintyivät Anita Pajunen ja Jokke Seppälä ja espanjalaistyylisiä flamenco-kitaroita soittivat Antero Jakoila ja Bert Karlsson. Ossi Runne oli Suomen kapellimestarina 22:sen ja viimeisen kerran.
Laulu saavutti 76 pisteellään seitsemännen sijan, mitä pidetään kaikkien aikojen parhaana suomenkielisen euroviisun sijoituksena kilpailijamaiden määrään suhteutettuna. 
Vuoden 2000 karsintojen aikaan Yleisradion järjestämässä Kaikkien aikojen euroviisu -äänestyksessä ”La dolce vita” vei voiton.
Žambyl Žabajev

Žambyl Žabajev (kazakiksi Жамбыл Жабаев; ven. Джамбу́л Джаба́ев, Džambul Džabajev; 28. helmikuuta 1846 Semiretšje – 22. kesäkuuta 1945 Almaty) oli kazakkilainen kansanrunoilija.
Žambyl syntyi köyhään paimentolaisperheeseen. Hän lauloi runoja domran säestyksellä ja sai mainetta kansanrunoilijoiden eli akynien välisissä kilpailuissa. Žambylin vallankumousta edeltäneestä repertuaarista on myöhemmin kirjoitettu muistiin muun muassa eepokset Suranši-batyr ja Utegen-batyr sekä joukko satuja.
1930-luvulla Žambyl tuli tunnetuksi koko Neuvostoliitossa ajankohtaisille aiheille ja maan puoluejohtajille omistettujen runojensa ansiosta. Yhdeksänkymmentävuotias kansanrunoilija esitettiin julkisuudessa uutta järjestelmää ylistävänä itämaiden viisaana. Erityistä mainetta hän sai toisen maailmansodan aikaisilla isänmaallisilla teoksillaan.
Žambylin runojen aitous on myöhemmin herättänyt runsaasti keskustelua. On kerrottu, että niitä laativat hänen nimissään muun muassa kääntäjät Andrei Aldan-Semjonov ja Mark Tarlovski. Kazakstanilaisen lehtimiehen Jerbol Kurmanbajevin mukaan Žambyl keksittiin vuonna 1936, jolloin Kazakstanin kommunistipuolueen pääsihteeri Levon Mirzojan käski etsiä Moskovassa järjestetyille tasavallan juhlaviikoille dagestanilaista Suleiman Stalskia vastaavan kansanrunoilijan. Kurmanbajevin mukaan Žambylin nimissä julkaistuja runoja sepittivät hänen kirjallisiksi sihteereikseen nimitetyt kazakstanilaiset ammattirunoilijat.
Žambyl toimi vuodesta 1938 lähtien Kazakstanin SNT:n korkeimman neuvoston kansanedustajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä ja Stalin-palkinnolla (vuonna 1941). Runoilijan mukaan oli vuosina 1938–1997 nimetty nykyinen Tarazin kaupunki.
Bones (rap-artisti)

Syntymä ja nuoruus

Bones syntyi perheeseen, jossa äiti oli muotisuunnittelija ja isä oli web-suunnittelija. Hänen isoisänsä oli näyttelijä Robert Culp. Kun Bones oli 7-vuotias, hänen perheensä muutti Howelliin, Michiganiin. Bones lopetti koulunkäynnin 16-vuotiaana ja muutti Los Angelesiin veljensä, Elliottin perässä.
Bruno Gröning

Bruno Gröning (31. toukokuuta 1906 Danzig, Saksa – 26. tammikuuta 1959 Pariisi, Ranska) oli saksalainen parantaja, jonka opin mukaan jokainen ihminen voi saada uutta energiaa uskomalla hyvään ja tahtomalla tulla tulla terveeksi. Gröningin opin perustana oli aina henkisten voimien vaikutus ihmiseen. Tässä opissa henkisiin voimiin kuuluivat erityisesti ajatukset.
Gröning ei parantanut eikä väittänyt parantavansa ihmisiä lääketieteellisessä mielessä. Gröningin toiminta perustui uskonesitelmiin, joita on tallennettu ääninauhalle ja kirjattu muistiin. Gröningillä ei ollut lääketieteellistä koulutusta, vaan hän työskenteli muun muassa puuseppänä, tehdas- ja satamatyöläisenä, sähkelähettinä ja heikkovirta-asentajana. Toisen maailmansodan jälkeen hän asui Länsi-Saksassa, jossa häntä vastaan nostettiin useita oikeusjuttuja.
Gröningin tuttava Grete Häusler (1922–2007) perusti vuonna 1979 Bruno Gröningin ystäväpiirin (Bruno Gröning-Freundeskreis), joka levittää Gröningin oppeja. Ystäväpiirit järjestävät tapaamisia sekä julkaisevat kirjoja, CD- ja DVD-levyjä. Ystäväpiirin toiminta on kaikista uskontokunnista riippumatonta. Ystäväpiirin jäsenet, jotka työskentelevät lääketieteellisissä ammateissa, voivat liittyä Bruno Gröningin ystäväpiirin Lääketieteelliseen erikoisryhmään (MWF). Ystäväpiirit ovat levinneet Saksasta muualle maailmaan, ja toimintaa on myös Suomessa ei-rekisteröitynä yhdistyksenä.
Reijo Toivonen

Reijo Toivonen (s. 25. elokuuta 1936 Sysmä) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti seuratasolla Sysmän Sisua, Ahlaisten Urheilijoita, Lahden Urheilijoita ja Kenttäurheilijat-58:aa.
Toivonen sijoittui Helsingin EM-kisoissa 1971 pituushypyn kuudenneksi tuloksella 785 senttiä; samalla tuloksella Mauri Myllymäki oli viides. Seuraavana kesänä Kouvolassa Toivonen hyppäsi ennätyksekseen jääneen tuloksen 791. Kalevan kisoissa hän ylsi hopealle 1971 ja pronssille 1963. SM-hallikisoissa Toivonen voitti pituuden kolme kertaa ja oli kahdesti pronssilla.
Anna Hofer

Anna Hofer (s. 28. helmikuuta 1988 Bruneck) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa GS Fiamme Oro -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Hofer kilpaili ensimmäisen kerran Cortina d’Ampezzossa tammikuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Zwieselin suurpujottelussa helmikuussa 2011 oltuaan 16:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2017 oltuaan kymmenes.
Manel Filali

Ura

Filali työskenteli vuonna 2005 apulaisohjaajana Hollywoodissa, kunnes muutti Saksaan, jossa hän tapasi musiikin tuottajan Uwe Fahrenkrog-Petersenin. Tuottajan avulla Filali perusti yhdessä Anne Rossin kanssa vuonna 2006 yhtyeen Milk & Honey.

Yksityiselämä

Filali syntyi viisilapsiseen perheeseen Algerin lähiössä Hussein Deyssa. Hänen isänsä Namane Filali työskenteli Algerian hallitukselle. Manel Filali opiskeli lakia kotimassaan ja myöhemmin elokuvan ohjausta Espanjassa. Ennen Saksassa aloitettua musiikkiuraansa hän työskenteli Yhdysvaltoissa, Hollywoodissa elokuvien parissa apulaisohjaajana.
Filali on naimisissa jalkapalloilija Karim Matmourin kanssa.
Coventryn tuomiokirkko

St Michael's Cathedral

Vanhin osa on krypta, joka on 1300-luvun alusta. Suurin osa kirkosta tuhoutui ilmapommituksessa marraskuussa 1940.
Kalevan-ottelu 1910

Kalevan-ottelu 1910 järjestettiin vuonna 1910 Viipurissa 2.–3. heinäkuuta. Seurat kilpailivat ensimmäisen kerran vakuutusyhtiö Kalevan henkilökunnan lahjoittamasta Kalevan maljasta, jonka mukaan kilpailuista alettiin käyttää nimitystä Kalevan-ottelu. Maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Kilpailupaikka oli Kelkkalan ravirata. Ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa 200 metrin juoksu, 800 metrin juoksu, 5 000 metrin juoksu, moukarinheitto ja viisiottelu. Suomen mestaruudesta kilpailtiin ensimmäistä kertaa myös Helsingissä järjestetyssä tunninjuoksussa. 
Ensimmäisen kerran jaettiin virallisesti mestaruudet kussakin 18 lajissa erikseen. Aiemmin oli jaettu vain hyppy-, heitto-, juoksu- ja kävelysarjan mestaruudet sekä niin sanottu Urheilukuninkuus moniottelun voittajalle. Kävely jäi kokonaan pois ohjelmasta.