google/wiki40b huggingface dataset:
Tulipää

Tuotanto

Kahdeksan vuotta tuotannossa ollut ja toista vuotta kuvattu Tulipää oli Suomen siihen asti kallein elokuva. Sitä kuvattiin muun muassa Turussa, Leningradissa, Haapamäellä ja Hyrynsalmella.

Vastaanotto

Tulipää voitti neljä Jussi-palkintoa: parhaasta naispääosasta, kuvauksesta, ohjauksesta ja työryhmästä. Elokuva oli myös Kultainen palmu -ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlilla. 
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kehui Tulipäätä suomalaisen taide-elokuvan uudeksi mittatikuksi, hienoksi työksi johon muita vastedes verrataan. Hän kuitenkin sanoi Tulipään olevan rajattu niin, että Lassilasta muodostuu hiljaisesti käyttäytyvä ilman huumorintajua ja monia muita todellisen esikuvansa ominaisuuksia. Hän toivoi että monessa asiassa onnistunut elokuva olisi antanut Lassilasta särmikkäämmän kuvan. Muiden lehtien ammattikriitikot antoivat myös ristiriitaisia arvioita: Tulipäätä pidettiin visuaalisesti komeana ja aineksiltaan runsaana, mutta monessa kohdin toivottoman hitaana ja dialogiltaan kirjallisena. Helsingin Sanomien pakinoitsija Mirja Kuisma kirjoitti lehden lauantaisivujen ”Vastahankaan”-palstalla kuukausia ensi-illan jälkeen ärsyyntyneensä elokuvan valtavasta markkinoinnista ja julkisuudesta suhteessa sen sisältöön. Hänestä elokuva on kaunis mutta ikävä mastodontti ilman sisältöä.
Willis Reed

Willis Reed Jr. (s. 25. kesäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi New York Knicksissä vuosina 1964–1974. Hänet otettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1982.
Reed oli vuonna 1970 NBA:n "Most Valuable Player". Pelaamisen lopetettuaan hän jatkoi uraansa valmentajana.
Vuonna 1996 NBA valitsi Reedin yhdeksi historiansa viidestäkymmenestä suurimmasta pelaajasta.
Udmurt duńńe

Udmurt duńńe (udmurtiksi Удмурт дунне, ”Udmurttimaailma”) on Iževskissä Udmurtian tasavallassa ilmestyvä udmurtinkielinen sanomalehti.
Ensimmäinen udmurtinkielinen sanomalehti Voinayś ivor (”Sotatietoja”) alkoi ilmestyä vuonna 1915. Historiansa aikana lehdellä on ollut monta nimeä: Udmort (”Udmurtti”, 1917), Viĺ śiń (”Uusi silmä”, 1918) ja Gudyri (”Ukkonen”, vuodesta 1918 lähtien), Udmurt Kommuna (”Udmurttikommuuni”, vuodesta 1930) ja Sovetskoi Udmurtija (”Neuvosto-Udmurtia”, vuodesta 1943). Vuonna 1975 se ilmestyi viisi kertaa viikossa 24 500 kappaleen painoksena. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1992. 
Lehden aiheita ovat tasavallan yhteiskuntaelämä, kulttuuri ja koulutus, sosiaalipolitiikka, maatalous ja kansallisuuskysymykset. Kerran viikossa julkaistaan huumorisivua Šokyč (”Herhiläinen”), omat palstansa on omistettu naisille, terveydelle, lapsille, kirjallisuudelle, suomalais-ugrilaisille kansoille, udmurttien perinteille, ortodoksiselle uskonnolle ym.
Nykyään lehti ilmestyy kolme kertaa viikossa. Sen julkaisijoina toimivat Udmurtian valtioneuvosto ja hallitus. Päätoimittaja on Aleksei Škljaev. Vuoden 2007 alussa painosmäärä oli 20 000 kappaletta.
Monacon valtioministeri

Historia

Monacon valtioministerin virka perustettiin vuonna 1911 Monacon perustuslain hyväksymisen myötä. Vuoden 2002 perustuslain tarkistamiseen asti valtioministerin täytyi olla Ranskan kansalainen, joka valittiin useista Ranskan hallituksen ehdokkaista. Vuodesta 2002 lähtien valtioministeri voi olla joko ranskalainen tai monacolainen ja hänet valitsee ja nimitetään ruhtinaan toimesta hänen kuultuaan asiasta ensin Ranskan hallituksen kantaa. Valtioministeri on poliittisesti sitoutumaton virkamies.
Jukka Piipponen

Jukka Piipponen (s. 1959) on suomalainen ilmailuhistoriasta ja suomalaisista hävittäjälentäjistä kirjoittava sotakirjailija.
Pataluodon koulu

Pataluodon koulu on Joensuun Rantakylässä sijaitseva peruskoulu. Koulu tarjoaa yleisopetuksen (2.–9. vuosiluokat) lisäksi luokkamuotoista erityisopetusta (3.–9. vuosiluokat) ja maahanmuuttajille tarkoitettua valmistavaa opetusta. Koulun oppilasmäärä on noin 660 ja opettajia on 73.
Sinfonia nro 4 (Tšaikovski)

Sinfonian kuvaus

Pjotr Tšaikovski on itse antanut yksityiskohtaisen selostuksen neljännestä sinfoniastaan:
"Johdanto on sen ydin, koko sinfonian pääajatus. Kohtalo estää ihmistä tulemasta onnelliseksi ja saavuttamasta päämääräänsä. Kade Kohtalo järjestää niin, että rauha ja mukavuus eivät pääse vallitsemaan, että pilvet eivät haihdu taivaalta. Tämä mahti on voittamaton. Ei voi tehdä muuta kuin alistua ja turhaan valittaa. Epätoivo lisääntyy lisääntymistään. Parasta kääntää selkänsä tosiolevalle ja tuudittautua unelmiinsa."
Ensimmäisen osan valta-aihe on kirkas klarinettisoolo, jonka säveltäjä tulkitsee seuraavasti:
"Ilo! Mikä ihana uni! Säteilevä olento, joka lupaa onnea, väikkyy edessäni ja viittoilee kutsuvasti. Allegron kiusaava ensimmäinen aihe kuuluu nyt kaukaa. Nyt sielu on täysin unelmiensa lumoissa. Ei ajatustakaan synkkyydestä ja surusta. Onni! Onni! Onni! Ei, vain unelmia, ja Kohtalo särkee ne... Ei mitään satamaa, aallot vain heittelevät uhriaan edestakaisin, kunnes meri hänet nielee. Sellainen on ensimmäisen osan ohjelma, olemus."
"Toinen osa näyttää surun toisen vaiheen. Melankolia valtaa työn väsyttämän yksinistujan. Hän suree menneisyyttä, hän ei uskalla eikä tahdo aloittaa uutta elämää. Hän muistelee iloisia hetkiä. Hän muistelee myös synkkiä hetkiä, korvaamattomia menetyksiä. Ja kaikki se on nyt niin kaukana. Kaikki on niin synkkää, ja kuitenkin on niin suloista miettiä menneitä."
"Kolmannessa osassa ei ole mitään määriteltävissä olevaa tunnelmaa, ei tarkkaa vaikutelmaa. Vain oikukkaita korukuvioita, epämääräisiä varjoja, jotka vilahtelevat mielikuvituksessa kuin olisi hiukan humalassa. Tunnelma on milloin iloinen, milloin suruinen."
"Scherzossa on aivan uutta. Aluksi esittävät pelkät jouset pizzicatoa. Triossa soittavat puupuhaltimet yksinään. Lopuksi kaikki kolme soitinkuoroa sysivät toisilleen lyhyitä säkeitä."
Viimeistä osaa Tšaikovski kuvailee näin:
"Ellet tyydy itseesi, katso ympärillesi. Mene kansan luo. Katso, miten se osaa riemuita, miten se osaa antautua ilon valtaan. Kansanjuhla... Miten he ovatkaan onnellisia. Väitätkö tosissasi, että kaikki tässä maailmassa on synkkää ja surullista? Vielä on olemassa onnea, yksinkertaista onnea. Yhdy muiden iloon ja onneen, niin osaat elää."
Vostok (järvi)

Yleispiirteitä

Järven olemassaoloa alettiin epäillä venäläistutkijoiden 1960-luvulla suorittamien seismisten mittausten perusteella. 1970-luvulla yhdysvaltalais-brittiläis-tanskalainen ryhmä suoritti lentokoneesta käsin tutkamittauksia, ja havaitsi alueen jäätikön alapinnan olevan paikoin tasainen. Kuitenkin vasta 1996 eurooppalaisen ERS-1 -satelliitin mittausten perusteella järven koko saatiin selvitettyä. Se on ylivoimaisesti suurin lähes 150 tunnetusta jäätikönalaisesta järvestä. 250 kilometriä pitkänä ja noin 50 kilometriä leveänä se on suunnilleen Ontariojärven kokoinen.
Vostok-järven epäillään olleen jääkannen alla jopa 25 miljoonaa vuotta. Sen, tai muiden vastaavanlaisten järvien syntyhistoriaa ei tunneta tarkasti, mutta sen epäillään saaneen alkunsa jään sulaessa joko oman paineensa alla tai vulkaanisen toiminnan sulattamasta jäätiköstä. Etelämantereen tuliperäisyyden vuoksi on mahdollista, että järven pohjassa on hydrotermistä toimintaa. Järven kohdalla on suoritettu kairauksia, jotka ovat yltäneet noin 3 600 metrin syvyyteen. Kairauksia ei uloteta itse järveen, sillä sen ekosysteemiä ei haluta altistaa ulkomaailman mikrobeille, mutta alaosan jäänäytteiden kiderakenne osoittaa järven pinnan lähellä olevan jään jäätyneen alhaaltapäin ja todistavan näin sulasta vedestä.
Vaikka Vostok lienee ollut miljoonia vuosia eristyksissä ulkomaailmasta, elämän mahdollisuutta järvessä ei ole poissuljettu. Järven yllä suoritetuissa jääkairauksissa on havaittu epäsuoria merkkejä ainakin mikrobitasoisesta elämästä.
Järven poikki kulkee harjanne, joka jakaa sen kahteen syvään osaan. Vuonna 2005 siitä löydettiin myös saari. Satelliittimittauksia analysoimalla on myös havaittu, että järven pohjaa peittää paksu sedimenttikerros. Järvessä on myös havaittu tapahtuvan 1–2 senttimetrin vuorovesivaihtelu, mikä saattaa nostaa ravinteita pohjasta ja ylläpitää mahdollisen elämän kannalta tärkeää veden kiertoa.
Venäläinen uutistoimisto RIA Novosti ilmoitti venäläisten tutkijoiden läpäisseen järveä peittävän paksun jääkerroksen. Ryhmästä ei ilmoitusta ennen ollut kuultu viikkoon, joten ryhmän katoamisesta alkoi kiertää huhuja. 8. helmikuuta 2012 tutkijaryhmään saatiin yhteys ja uutistoimisto RIA Novostin virallisen lausunnon mukaan venäläiset onnistuivat kairaamaan järven pintaan asti. Kairausreikä on 3768 metriä syvä. Järvestä otetaan vesinäyte mahdollisen mikrobitasoisen ekosysteemin varmistamiseksi.
Ludwig Heinrich von Nicolay

Elämä

Ludwig Heinrich von Nicolay kuului Ruotsista lähtöisin olleeseen Nicolayn sukuun. Vuosina 1752–1760 hän opiskeli Strasbourgin yliopistossa, jossa suoritti oikeustieteellisen tutkinnon. Valmistumisensa jälkeen Nicolay matkusti Pariisiin, missä tutustui aikakauden merkittäviimpiin valistusfilosofien, kuten Voltairen ja Denis Diderot’n ajatuksiin. Vuonna 1761 hän alkoi työskennellä Pariisissa tapaamansa Venäjän Wienin-suurlähettilään ruhtinas Dmitri Aleksejevitš Golitsynin sihteerinä. Kahden vuoden kuluttua hän palasi Strasbougiin isänsä sairastumisen johdosta ja kiersi tämän kuoleman jälkeen eri tehtävissä ympäri Keski-Eurooppaa.
Vuonna 1769 Nicolay sai keisarinna Katariina II:lta kutsun Pietariin tulevan Venäjän keisarin Paavali I:n kotiopettajaksi ja toimi myöhemmin tämän puolisoiden Natalija Aleksejevnan ja Maria Fjodorovnan sihteerinä. Pyhä Rooman keisari Josef II aateloi Nicolayn vuonna 1782 Paavalin pyynnöstä. Paavalin noustua valtaistuimelle vuonna 1796 Nicolay sai valtioneuvoksen arvonimen ja nimityksen majesteetillisen kabinetin jäseneksi. Vuotta myöhemmin Nicolaylle myönnetään myös paronin titteli. Venäjän tiedeakatemian presidentin tehtävässä Nicolay aloittaa huhtikuussa 1798 ja hoiti virkaa eläköitymiseensä, vuoteen 1803 saakka.
Nicolay vietti viimeiset vuotensa Viipurissa sijaitsevassa Monrepos’n kartanossa, jonka hän oli yhdessä Liimatan kartanon kanssa hankkinut omistukseensa vuonna 1787 Württembergin prinssiltä Friedrich Wilhelmiltä. Ludwig Heinrich von Nicolay kuoli vuonna 1820 ja hänet haudattiin aluksi Viipuriin Sorvalin hautausmaalle. Vuonna 1822 Nicolayn ja hänen puolisonsa Johanna Margaretan jäännökset siirrettiin Monrepos’n puistossa sijaitsevalle Ludwigsteinin saarelle, jonne Nicolayn poika Paul oli rakennuttanut hautakappelin.

Kirjakokoelma

Nicolayn perustama Monrepos’n kartanon kirjasto käsitti yhteensä noin 9 000 nidettä. Kartanon silloinen omistaja Paul von Nicolay ja hänen sisarensa Marie lahjoittivat vuonna 1916 noin 8 000 vanhinta ja arvokkainta teosta Helsingin yliopistolle. Suurin osa Nicolayn keräämistä kirjoista edustaa 1700-luvun valistuskirjallisuutta, mutta mukana on teoksia aina 1400-luvulta lähtien. Yli puolett teoksista on ranskankielisiä, noin viidesosa saksankielisiä ja loput kreikkaa, latinaa, italiaa ja englantia. Kokoelmaa säilytetään Kansalliskirjaston päärakennuksen Monrepos-salissa ja se on luettoloitu Helsingin yliopiston kirjastojen yhteistietokantaan HELKAan.

Kirjallinen tuotanto

Nicolayn kirjallinen tuotanto käsittää lähinnä saksankielisiä runoja ja näytelmiä. Vuonna 1804 hän julkaisi Monrepos’n kartanoa kuvaavan runoelman Das Landgut Monrepos in Finnland.
Palle Virtanen

Paul (Palle) Allan Virtanen (19. syyskuuta 1910 Porvoo – 30. syyskuuta 2000 Porvoo) oli suomalainen pikajuoksija.
Palle Virtanen karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea kahdeksassa maaottelussa, joissa hän saavutti kaksi voittoa. Seuratasolla hän edusti Porvoon Akillesta. Hän voitti Suomen mestaruuden 100:lla ja 200 metrillä vuosina 1932 ja 1935. Hän saavutti SM-hopeaa 100 metrillä vuonna 1933 sekä SM-pronssia 100:lla ja 200 metrillä vuosina 1930 ja 1936. Hän juoksi 100 metrillä vuonna 1935 Suomen ennätyksen 10,7 s, joka säilyi voimassa lähes 20 vuotta. Hänen paras aikansa 200 metrillä oli 22,0 s.
Urheilu-uransa jälkeen Virtanen toimi muun muassa Suomen Urheiluliiton, Centralidrottsförbundetin ja Svenska Finlands Idrottsförbundin johtokunnissa sekä Porvoon Akilleksen puheenjohtajana. Ammatiltaan hän oli voimistelunopettaja.
Subaru Impreza WRC

Menestys MM-sarjassa

Kaudella 1997 Colin McRae, Kenneth Eriksson ja Piero Liatti ajoivat Subarulle merkkimestaruuden ja McRae sijoittui MM-hopealla jääden vain pisteen Mäkisestä. Kaudella 1998 McRae ajoi voittoja, mutta Subaru ei voittanut mestaruutta ja McRaekin jäi MM-pronssille. Kaudella 1999 Richard Burns ja Juha Kankkunen toivat tallille voitot Argentiinasta (Kankkunen), Akropoliksesta (Burns), Suomesta (Kankkunen), Australiasta ja Britanniasta (Burns). Silti Toyota vei merkkimestaruuden ja Burns sijoittui MM-hopealle. 
Kaudella 2000 Burns hallitsi alkukautta, mutta joutui tyytymään hopeaan. Kaudella 2001 Burns ajoi tasaisesti, mutta voitto Uudessa-Seelannissa ja kolmas tila Walesin MM-rallista varmistivat MM-kullan Burnsille. Subaru ei kuitenkaan voittanut merkkimestaruutta.
Kaudella 2002 Petter Solberg ajoi yhden voiton ja sijoittui MM-sarjassa toiseksi. Merkkimestaruus karkasi Peugeot'lle edellisvuosien tapaan. Vuonna 2003 Solberg vei mestaruuden voitettuaan Kyproksella, Australiassa, Korsikalla ja Walesin rallissa. Sittemmin Solberg ajoi MM-hopealle (2004 ja 2005), mutta mestaruutta Solberg ei ole kyennyt uusimaan. Kausilla 2006 ja 2007 Subaru ei voittoihin pystynyt.
Benedictus VIII

Paavi Benedictus VIII (k. 9. huhtikuuta 1024) oli paavina 18. toukokuuta 1012 – 9. huhtikuuta 1024. Hänen oikea nimensä oli Theophylactus.
Kuten edeltäjänsä Benedictus VI:n, hänenkin vastustajansa oli vastapaavi Gregorius, joka pakotti Benedictuksen VIII:n pakenemaan Roomasta. Hänet palautti valtaan Saksan Henrik II Pyhä, jonka Benedictus VIII kruunasi keisariksi vuonna 1014.
Benedictus VIII:n aikana saraseenit hyökkäsivät uudelleen Etelä-Euroopan rannikoille ja perustivat asutusta Sardiniaan.
Jon Inge Høiland

Jon Inge Høiland (s. 20. syyskuuta 1977 Fåberg, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa norjalaista Rosenborgia.
Høiland on edustanut peliuransa aikana myös kasvattajaseuraansa Fåbergiä, Bryneä (1995–1996), Kongsvingeriä (1997–1998), IFK Göteborgia (1999–2002), Malmö FF:ää (2003–2007), 1. FC Kaiserslauternia (lainalla 2006) ja Stabækia (2007–2010).
Norjan maajoukkueessa Høiland on pelannut 25 ottelua.
Thumban rakettikeskus

Thumba on intialainen luotainrakettien laukaisukeskus. Se sijaitsee 10 kilometrin päässä länteen Thiruvananthapuramin kaupungista, joka on Keralan osavaltion pääkaupunki. Keskuksen tarkka sijainti on 8°32' pohjoista leveyttä ja 76°52' itäistä pituutta.
Thumban rakettikeskus perustettiin vuonna 1963. Ensimmäiset luotainraketit olivat yhdysvaltalaisia, mutta pian Intia kehitti itse muun muassa Rohini-luotainraketin. Raketteja laukaistaan keskuksesta yhä, muutamia kuukausittain.
Myös laukaisukeskuksen lähellä sijaitseva kalastuskylä on nimeltään Thumba.
Herkkyysanalyysi

Osittaisherkkyysanalyysi

Osittaisherkkyysanalyysilla (engl. partial sensitivity analysis) tarkoitetaan menetelmää, jossa kutakin lähtöoletusta muutetaan kerrallaan ja pidetään muut oletukset vakiona. Analyysi on yksinkertainen toteuttaa, mutta se ei anna kovin kattavaa kuvaa mallin epävarmuudesta. Menetelmä ei esimerkiksi tuo mallin parametrien välisiä riippuvuuksia esiin. Se ei myöskään tuota tulokselle todennäköisyysjakaumaa vaan yksittäisten estimaattien joukon.

Parhaan ja huonoimman tapauksen analyysi

Parhaan ja huonoimman tapauksen analyysi (engl. best and worst-case analysis) on menetelmä, jossa lähtöoletukset muutetaan vastaamaan järkevänä pidettävien parametriarvojen ääripäitä. Se poikkeaa osittaisherkkyysanalyysista siinä, että kaikkia lähtöoletuksia muutetaan kerralla. Analyysin tarkoituksena on lähinnä testata, muuttuuko tarkasteltavan mallin tulokset päinvastaisiksi valitussa ääritapauksessa.
Parhaassa tapauksessa valitaan tarkasteltavan ilmiön kannalta mahdollisimman myönteiset lähtöoletukset mallille ja pahimmassa tapauksessa taas epämyönteiset. Esimerkiksi jos tarkastelussa on jonkin projektin kannattavuus, yritetään pahimman tapauksen analyysilla vastata kysymykseen, voiko projekti olla missään tilanteessa kannattamaton.
Menetelmän heikkous on se, että valittaessa kaikki parametrit parhaan tai pahimman tapauksen mukaan, kuvataan mahdollisesti erittäin epätodennäköistä tilannetta. Toisaalta jos mallissa on epälineaarisia riippuvuuksia, saattaa olla epäselvää, mikä on esimerkiksi huonoin mahdollinen arvo parametrille.
Organosinkkiyhdisteet

Orgaaninen sinkkiyhdiste eli organosinkkiyhdiste on sinkkiyhdiste, joka sisältää sinkin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen.

Historia ja ominaisuudet

Orgaaniset sinkkiyhdisteet ovat ensimmäisiä valmistettuja organometalliyhdisteitä. Dietyylisinkkiä valmisti ensimmäisenä Edward Frankland vuonna 1849 sinkkimetallin ja jodietaanin välisellä reaktiolla. Tyypillisimpiä sinkkiyhdisteitä ovat dialkyyli- tai diaryylisinkit R₂Zn, alkyyli- tai aryylisinkkihalogenidit RZnX tai organosinkaatit M[R₃Zn]. Nämä yhdisteet ovat tyypillisesti nesteitä, jotka ovat pyroforisia eli voivat syttyä spontaanisti ilman vaikutuksesta. Alkyylisinkkiyhdisteet esiintyvät monomooreinä eivätkä polymerisoidu, toisin kuin organoberylliumyhdisteet ja organomagnesiumyhdisteet, joita ne muuten muistuttavat ominaisuuksiltaan. Halogenidit voivat muodostaa dimeerejä halogenidi-ionin välityksellä.
Annie

Nuoruus

Anni lilja berge syntyi 21.marraskuuta 1977.

Anniemal

Annie julkaisi vuonna 1999 singlen "The greatest hit". Hittibiisistä julkaistiin monta versiota. Kuuluisimmat versiot ovat 2010 remixed ja the greatest numb.
Ja sitten hän julkaisi singlen vuonna 2002 joka ei päätynyt Annien esikoisalbumille. Sitten Annie julkaisi muutamia singlejä joista yksi on heartbreakt. Siitä julkaistiin musiikkivideo joka kuvattiin Helsingissä.

2005-2007

Annie ryhtyi Djksi. Hän julkaisi Dj albumin vuonna 2005. Sitten hän teki pari live eptä.

Dont stop

Sitten hän julkaisi ensimmäisen singlensä albumilta Dont stop. Ja tuli muita singlejäkin. Albumin teema oli iloinen ja rauhallinen.

2015-)

Annie julkaisi epn vuonna 2015.
EduFinland

EduFinland on suomalaisten oppilaitosten virtuaalinen alue Second Lifessa. Se on yli 30 hehtaarin kokoinen kolmiulotteinen virtuaalinen saaristo, joka muodostuu seitsemästä saaresta. EduFinland-saarilla on mukana yli 40 suomalaista oppilaitosta mm. yliopistoja, ammattikorkeakouluja, lukioita ja järjestöjä. Ensimmäinen EduFinland-alue avattiin Second Lifessa 2008.
EduFinland-alueelta suomalaiset oppilaitokset voivat vuokrata maata opetus- ja tutkimustarkoitukseen. Alueella järjestetään säännöllisesti erilaisia koulutustilaisuuksia, kursseja ja työpajoja. Alueelle on rakennettu yhteisiä tiloja, joita maata vuokranneet organisaatiot voivat käyttää vapaasti. Edufinland-aluetta hallinnoi Suomen eOppimiskeskus ry.
EduFinland on myös verkosto, jonka kautta suomalaiset opettajat ja kouluttajat sekä opetukselliset organisaatiot voivat tehdä yhteistyötä ja verkostoitua.
Tillaripatsas

Taustaa

Vuonna 1979 Nivala-seuran johtokunta oli alkanut ajaa asiaa muistomerkin saamiseksi Nivalaan, jonka ajatus oli lähtenyt toimikunnan nähdessä Äkkijyrkän Valiolle valmistaman patsaan kirmaavista vasikoista. Äkkijyrkkä valmisti etukäteen patsaan pienoismalleja ennen itse pääpatsasta, mikä oli epätavallista. Pienoispatsaiden tuotosta saatiin suuri osa patsasrahoituksesta. Patsaasta tuli lopulta hyvin erilainen verrattuna pienoismalleihin.
Alun perin patsaan toteuttajaksi suunniteltiin Kalervo Kalliota.
Neidonvaipat

Tuntomerkkejä

Pohjoismaiden neidonvaippalajit ovat moniin pohjoisiin kämmeköihin verrattuna melko korkeaksi kasvavia, kooltaan 15–80 senttimetriä. Niillä on suipot tai soikeat varsilehdet, jotka ovat kierteisessä lehtiasennossa. Neidonvaippojen kukintona toispuoleinen terttu. Kukissa on lyhyt kierteinen perä, suora sikiäin ja kaksiosainen huuli.
Archibald MacLeish

Archibald MacLeish (7. toukokuuta 1892 – 20. huhtikuuta 1982) oli yhdysvaltalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän voitti kolme Pulitzeria ja toimi kongressin kirjastonhoitajana vuosina 1939–1944. 
MacLeish sai Presidential Medal of Freedomin vuonna 1977 ja eli 89-vuotiaaksi. Hänet muistetaan modernistisesta tyylistä ja varsinkin runosta ”Ars Poetica” (1925).
Suomessa MacLeishin näytelmistä on esitetty Jobin tarinaa Turun kaupunginteatterissa 1960–1961.
Iso Ahvenjärvi (Orivesi, Talviainen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ahvenvuoren juurella sen itäpuolella olevalla Ahvensuolla. Saman suon toisella reunalla sijaitsee Pieni Ahvenjärvi. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen on ojitettua rämesuota.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,8 metriä mpy. Järveen on johdettu kymmenen suo-ojaa, joista yksi tuo Pienen Ahvenjärven vesiä. Järven laskuoja on yksi suo-ojista, joka lähtee järven itärannasta. Suon kuivatusvedet on johdettu Ahvensuon itäpäähän, josta ne kääntyvät pohjoiseen ja laskevat Isoon Heinäjärveen. Vesireitti jatkaa Heinäojan ja Vähän Petääjärven kautta Luhtaanjokeen ja lopulta mutkien kautta Sahajokeen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa Ahvensuo oli ojittamaton suo, jonne eivät läheisten maatilojen toimet vaikuttaneet. Kuitenkin vuoden 1977 kartassa suolla oli kaivettu kaikki nykyiset suo-ojat. Samassa kartassa näkyy, että viereisen maatilan kaikki pellot ovat metsitettyjä.
Tuutarin mäet

Tuutarin mäet (ven. Дудерго́фские высо́ты, Dudergofskije vysoty) ovat jääkauden muodostama harjuryhmä Pietarin lounaispuolella Venäjällä. Nimityksen uskotaan perustuvan saamelaisperäiseen sanaan tunturi.
Mäistä korkein on 176 metriin kohoava Äijänmäki eli Tuutarinmäki (ven. Orehovaja). Sen pohjoisosan muodostaa 147 metriä korkea Variksiinmäki (ven. Voronja gora), jolta avautuu näkymä Suomenlahdelle ja Pietariin. Äijänmäen länsipuolella sijaitsee Pietarin Kraasselan piiriin kuuluva Tuutarin (ven. Možaiskaja) taajama sekä Villasinjärvi, jonka pinta on lähes sata metriä huipun alapuolella. Eräissä kartoissa korkeimmaksi kohdaksi on merkitty virheellisesti Variksiinmäki.
Katariina II:n aikana Äijänmäellä harjoitettiin metsästystä, ja sitä nimitettiin Fasaanimäeksi. Keisarinnan rakennuttama metsästysmaja säilyi toiseen maailmansotaan asti. Sodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja, jotka hävittivät alkuperäiset mänty- ja kuusimetsät.
Äijänmäen kaakkoispuolella sijaitsee 155 metriä korkea Mölkönmäki eli Kirkonmäki (ven. Kirhgof), jolla oli ennen sotaa Tuutarin luterilaisen seurakunnan kirkko. Nykyään siellä toimii Tuutari-park -niminen laskettelukeskus.
Tuutarin mäet ovat suojeltu luonnonmuistomerkki ja suosittu retkeilykohde. Niiden rinteillä kasvaa muun muassa vaahteraa ja saarnea. Paikoitellen on säilynyt pähkinäpensaita.
Autechre

Autechre on brittiläinen, Warp Recordsille levyttävä elektronisen musiikin yhtye, jonka perustivat vuonna 1987 kaksi ystävystä, Rob Brown ja Sean Booth. Heidän musiikkinsa katsotaan ottavan vaikutteita IDM:stä ja ambientista, mutta he eivät itse myönnä kuuluvansa mihinkään tiettyihin genreihin.