Gertrude Stein

Gertrude Stein (3. helmikuuta 1874 Pittsburgh, Pennsylvania – 27. heinäkuuta 1946 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli yhdysvaltalaissyntyinen, pitkään Pariisissa asunut kulttuurihenkilö ja avantgarde-kirjailija. 
Stein emännöi Pariisissa taiteellista salonkia, joka toimi muun muassa kuvataiteilijoiden Pablo Picasson ja Henri Matissen sekä kirjailijoiden Ernest Hemingwayn ja Sherwood Andersonin kohtauspaikkana. Steinilla oli suuri merkitys nuorten amerikkalaisten kirjailijoiden muodostaman niin sanotun "kadotetun sukupolven" varhaisvaiheissa: Stein toimi heidän mesenaattinaan, keksi ryhmälle nimen ja kertoi heidän tarinansa omissa teoksissaan.

Perhe ja lapsuus

Steinin perhe oli varakasta, saksalais-juutalaista sukua. Varhaisen lapsuutensa Stein vietti Euroopassa, ensin Wienissä ja sitten Pariisissa. Nuoruutensa hän vietti Oaklandissa, Kaliforniassa. 
Vanhempiensa varhaisen kuoleman jälkeen Stein muutti sukulaistensa luo Baltimoreen ja opiskeli siellä filosofiaa, psykologiaa ja lääketiedettä. Hän ei kuitenkaan suorittanut tutkintoaan loppuun, sillä hän kyllästyi täydellisesti opiskeluun.

Pariisin taiteilijaelämää

Vuonna 1903 Stein matkusti veljensä Leon kanssa Pariisiin eikä palannut Amerikkaan enää kuin yhden kerran, pitääkseen luentosarjan 1930-luvulla. Stein asettui veljensä kanssa asumaan Rue de Fleurus’lle pieneen kaksikerroksiseen taloon, johon kuului sivurakennuksena ateljee. Molemmat olivat hyvin kiinnostuneita modernista maalaustaiteesta, ja he aloittivat taidekokoelman keräämisen sekä illallisten järjestämisen taiteilijoille ja taiteista kiinnostuneille. Stein oli veljensä kanssa ensimmäisiä kubistien, kuten Picasson, Matissen ja Georges Braquen keräilijöitä. Steinien ateljeessa sijaitseva kokoelma käsitti myös Cézannen ja Renoirin tuotantoa; kaikki seinät olivat maalauksia täynnä kattoon saakka. Eräillä kuuluisimmista illallisistaan Stein järjesti niin, että jokainen taiteilija sai istua omaa maalaustaan vastapäätä, ja kaikki olivat hyvin tyytyväisiä. Pariisiin muutettuaan Stein aloitti myös kirjailijan uransa.
Steinillä, joka oli hallitseva ja itsevarma persoona, oli tapana istuutua suurimmalle, muita tuoleja korkeammalle istuimelle keskelle huonetta. Hän oli tottunut johtamaan puhetta pariisilaisella kaunokirjallisuuden näyttämöllä ja uskoi, että Shakespearen jälkeen vain hän ja ehkäpä myös Henry James olivat tehneet mitään englannin kielen kehittämiseksi. ”Juutalaiset”, hän sanoi kerran – eikä vain piloillaan – ”ovat onnistuneet aikaan saamaan ainoastaan kolme aitoa neroa, Jeesuksen, Spinozan ja minut.”

Alice B. Toklas

Vuonna 1907 Stein tapasi ensimmäisen kerran Alice B. Toklasin teellä Michael-veljensä kotona. Naiset muuttivat pian asumaan yhteen, ja heidän yhteiselämänsä kesti lähes 40 vuotta, Steinin kuolemaan saakka. He matkustelivat paljon mutta asuivat pääasiassa Pariisissa, missä he pysyivät myös molempien sotien ajan. Alice oli Steinille välttämätön: hän oli suojelija, kustantaja, konekirjoittaja ja rakastaja. Hän oli kaikkea, mitä Stein tarvitsi: ”Little Alice B. is the wife for me /...  You are my honey honey suckle. / I am your bee”. Steinin kuoleman jälkeen Toklas kirjoitti muistelmateoksen What is Remembered, jossa hän kuittaa elämänsä ennen Steinia hyvin lyhyesti yhdellä luvulla.

Tuotanto

Elinaikanaan Stein julkaisi 26 teosta ja hänen kuolemansa jälkeen niitä julkaistiin vielä 12. Ensimmäinen teos Three Lives valmistui vuonna 1905, ja vuotta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa laajaa pääteostaan The Making of Americans (1925). Yksi Steinin tunnetuimmista lauseista on runosta Sacred Emily (1913): ”Rose is a rose is a rose is a rose.” Myöhemmin Stein kirjoitti lastenkirjan The World is Round (suomennettu nimellä Maailma on pyöreä), jonka päähenkilö on Rose-niminen tyttö ja jossa sama lause esiintyy monta kertaa.