google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Lion (C34)

Palveluksessa 1960-1962

HMS Lion irtosi 22. helmikuuta 1960 ensimmäisen kerran omin konein laiturista aloittaessaan valmistajan koeajot.
HMS Lion saapui 21. helmikuuta 1962 Plymouthin lahteen. Tullista selvittyään alus ankkuroitui laituriin 7, perheenjäsenten ja ystävien odottaessa laiturilla. Alus siirrettiin 5. maaliskuuta telakalle ja kolme päivää myöhemmin aluksen miehistö siirtyi maihin.

Palveluksessa 1962-1964

HMS Lionin uusi päällikkö kapteeni I L M McGeogh otti 25. huhtikuuta tehtävän vastaan ja tarkasti aluksen. Alus palasi palvelukseen 2. elokuuta 1962.
Alus saapui 19. maaliskuuta Devonportiin ankkuroituen laituriin 8. Pian tämän jälkeen alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin North Lockiin, missä Devonportin telakka otti aluksen vastaan.

Palveluksessa 1964-1965

Kapteeni E F Hamilton-Mielke otti 6. huhtikuuta 1964  vastaan HMS Lionin päällikön tehtävät. Alus otettiin 17. huhtikuuta kolmannen ja viimeisen kerran palvelukseen.
HMS Lion poistettiin 17. joulukuuta 1965 palveluksesta, jolloin vielä laivalla olleet miehistönjäsenet poistuivat alukselta ja siirtyivät laivaston kasarmeille. Aluksen miehistö odotti helkopteriristeilijäksi muutostöiden alkamista, mutta 1970 tehtiin päätös, että alusta ei muutettaisi.
Alusta käytettiin varaosa pankkina huollettaessa kahta muuta Tiger-luokan risteilijää. Alus myytiin 1975 romutettavaksi ja se hinattiin 24. helmikuuta Rosythista T W Wardille Inverkeithingiin.
Tropico 2: Pirate Cove

Triviaa

Tropico 2 ei myynyt kovin hyvin edeltäjäänsä ja seuraajaansa verrattuna.

Kehittäjät

TopPop, Frogcity ja Miles

Julkaisu

Julkaisusta piti huolen Gathering vuonna 2003.
Villikkalan kartano

Villikkalan kartano on Kouvolan Villikkalassa sijaitseva kartano. Kartano on syntynyt Wreden suvulle 1608 myönnetystä Elimäen läänityksestä.

Historiaa

Jo äitinsä paronitar Kerttuli Ungernin eläessä, tämän nuorempi poika Kaarle Henrikki Wrede sai Hämeenkylän säterin ja sen mukana Villikkalan sivualueen, jotka yhdessä muodostivat noin kolmanneksen perheen elimäkeläisestä läänityksestä.
Äidin kuollessa, vanhempi veli sai mm Baltiassa sijaitsevia tiloja, kun taas nuorempi poika, Kaarle Henrikki Wrede, peri vielä Elimäen neljänneskunnan itäosatkin eli kaiken Anjalan ja Värälän. Näin kytkeytyi Villikkala pariksi vuosisadaksi yhteen Anjalan kartanon kanssa. 1652 tuhlaavainen kuningatar Kristiina korotti molemmat veljekset paroneiksi. Kristiinalla ei ollut paljoa johdonmukaisia vaatimuksia sen suhteen mitä pitäisi ansioitua saadakseen ylennyksiä.
Ainoan eloonjäänen pojan, Fabian Kaarlenpojan, lasten jakaessa maita 1700-luvun alussa, Anjalan ja Villikkalan kartanot tulivat kuulumaan keskimmäisen pojan maaherra Henrikki Jaakoppi Wreden osuuteen suvun Elimäen maista. Lapsettoman maaherran perivät hänen kaksi eloonjäänyttä veljeään.
Elimäen Peippolan, Moision ja Mustilan herra, valtaneuvos Fabian Fabianinpoika Wrede, teki pikkuveljensä Oton kanssa kuitenkin vaihtokaupat eräiden Ruotsissa sijaitsevien kartanoiden ja maa-alueiden avulla, ja näin sekä Anjala että Villikkala päätyivät kokonaisuudessaan jälkimmäisen omistukseen.
Tämän poika Rabbe G Wrede jakoi 1800-luvun alussa maansa pojilleen niin että Elimäki-Anjala-alueelta vanhin poika Kustavi Wrede sai Villikkalan sekä Anjalan maista itse Anjalan kartanon ja sitä lähellä olevat maat, so keskisen Anjalan. Nuorin poika Otto Rabbe Wrede sai Anjalan pohjoisen päädyn maat, so Ummeljokea ym, keskuspaikkanaan Takamaan eli "Rabbelugn"in tuore kartano. Toiseksi nuorin poika Fabian G Wrede sai kaakkoisen Anjalan maat, so Muhniemen ym, keskuspaikkanaan Muhniemen eli "Wredeby"n tuore kartano.
Lopulta kuitenkin Villikkala irrotettiin parin vuosisadan yhteydestään Anjalan kartanoon: Paroni Kustavi Wrede kuitenkin myi Villikkalan jo 1824 naapurille, af Forselles-sukua edustavalle, jolloin Villikkala tuli yhdistetyksi Elimäen Moision kartanon herran, majuri Frederik af Forsellesin omistuksiin. Frederik af Forsellesille  Moisio oli pääomistus, ja niinpä sinne syntyikin komeanpuoleinen kartanorakennus (1820) aiemman sijaan. Tämän pojista lopulta Frederik nuorempi ja Oskari af Forselles jakoivat Villikkalan maat keskenään - Oskarin puoliskosta muodostui Elimäen Myllylän kartano. Puoliskonsa mukana Villikkalassa jo olleen kartanon saanut Frederik  af Forselles nuorempi -annettuaan takauksia epäonniselle sahayrittäjyydelle ja saha-alan jouduttua laman kouriin- joutui vararikkoon ja Villikkala myytiin huutokaupalla 1880. Ostaja oli aiemman kenraalikuvernöörin veljenpoika, kreivi Berg, joka oli hieman aiemmin ostanut myös Moision. Tämän poika myi Villikkalan ja Moision kartanot Elimäen kunnalle jotta maat voitaisiin paloitella myytäväksi talonpoikaisille viljelijöille.
Matul

Matul (Matuli, Matullus, Motle) on Saxo Grammatiuksen mukaan yksi saamelaisten tai suomalaisten mytologisista kuninkaista. Taustalla on islantilaisessa Landnamabokissa mainittu Mottul finnakonungr. Teoksessa hänet mainitaan Finnmarkin ruhtinaana, joka puolustautuu joukkoineen sitkeästi Ragnar-nimistä viikinkikuningasta vastaan.

Jokull Suomen kronikassa

Matul mainitaan Suomen kronikassa kaksi kertaa. Ensin Matulia nimitetään virheellisesti Jokulliksi (Jokull, Jocul, Joculus), joka on yleinen miehen nimi saagoissa. Suomen kronikan mukaan Jokull pyrki edistämään rauhaa ja naapurisopua ja solmi liiton Bjarmian asukkaiden kanssa. Toisen kerran Matul mainitaan Motle -nimisenä.

Motle Suomen kronikassa

Motlen sanotaan valitun kuninkaaksi Tengilin jälkeen. Motle tuli kuuluisaksi viisaudestaan, josta Norjan kuningas Ottar mieltyi niin, että lähetti tyttärensä Gunilin Suomeen ja pyysi, että Motle opettaisi niissä taidoissa, joissa hän oli maankuulu. Motle ei torjunut pyyntöä vaan opetti häntä kolmen vuoden ajan. Palatessaan Norjaan Gunil oli erittäin viisaan naisen maineessa. Motle keskittyi hänelle opettamiensa taitojen kehittämiseen ja säilytti rauhanomaiset suhteet naapureihin.
Phil Simms

Pelaajaura

Ennen ammattilaisuraansa Simms pelasi kentuckylaisen Morehead State Universityn amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa. New York Giants varasi hänet NFL:ään numerolla seitsemän vuoden 1979 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, ja hän oli joukkueen aloittava pelinrakentaja jo tulokaskaudellaan.
Vuonna 1982 Simms joutui olemaan sivussa koko NFL-kauden, kun hänen oikean polvensa nivelsiteet repesivät elokuisessa harjoitusottelussa New York Jetsiä vastaan. Myös kausi 1983 meni häneltä pilalle loukkaantumisen takia. Hän loukkasi kauden toisessa ottelussaan peukalonsa niin pahasti, ettei kyennyt pelaamaan koko loppukautena.
Simms oli menettänyt aloittavan pelinrakentajan asemansa kauden 1983 alussa Scott Brunnerille, mutta sai paikan takaisin kaudella 1984. Kaudella 1986 hän oli voittamassa ensimmäistä Super Bowlin mestaruuttaan, kun Giants voitti Super Bowl XXI -ottelussa Denver Broncosin pistein 39–20. Simms nimettiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi hänen onnistuttua ottelussa 22:ssa syöttöyrityksessä 25:stä (onnistumisprosentti 88 on Super Bowl -ennätys), kerättyä 268 syöttöjaardia ja syötettyä kolme touchdownia.
Simms pelasi Giantsissa koko NFL-uransa, kauteen 1993 asti. Hänet valittiin kahdesti NFL:n tähdistöotteluun eli Pro Bowliin, kausina 1985 ja 1993, ja kaudella 1990 hän oli toisen kerran urallaan osa Super Bowlin mestaruuden voittanutta joukkuetta. Tuolla kaudella hän ei kuitenkaan pelannut mestaruusottelussa (Super Bowl XXV) kautensa päätyttyä loukkaantumiseen joulukuisessa runkosarjaottelussa Buffalo Billsiä vastaan. Hänen korvaajakseen nostettiin Jeff Hostetler, joka myös syrjäytti hänet Giantsin aloittavan pelinrakentajan tehtävässä kausien 1991 ja 1992 ajaksi. Simms sai aloittavan pelinrakentajan paikan takaisin kaudeksi 1993, jota ennen Hostetler siirtyi Los Angeles Raidersiin.
Simms pelasi NFL-urallaan kaikkiaan 164 runkosarjaottelua, joista 159 aloittavana pelaajana. Hän onnistui näissä otteluissa 2 576:ssa syöttöyrityksessä 4 647:stä, keräsi 33 462 syöttöjaardia ja syötti 199 touchdownia, jotka kaikki ovat New York Giantsin seuraennätyksiä. Giants on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa, numeron 11, ja nimennyt hänet Ring of Honoriinsa.

Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Simms on toiminut urheilukommentaattorina televisiossa. Hän työskenteli vuosina 1995–1998 NBC:n amerikkalaisen jalkapallon lähetyksissä yhdessä Dick Enbergin ja Paul Maguiren kanssa, minkä jälkeen hän siirtyi CBS:lle. CBS:llä hänen selostajatovereinaan ovat olleet kausina 1998–2003 Greg Gumbel ja kaudesta 2004 alkaen Jim Nantz. Hän on myös juontanut Showtimen Inside the NFL -ohjelmaa. Amerikkalaisen jalkapallon kommentoinnin lisäksi hän selosti NBC-vuosinaan painonnostoa kesäolympialaisissa 1996 sekä toimi toimittajana kentän laidalla kanavan NBA-lähetyksissä.

Perhe

Simms on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Dianan kanssa kolme lasta, pojat Christopher ja Matthew sekä tytär Deirdre. Hänen molemmat poikansa ovat pelanneet amerikkalaista jalkapalloa pelinrakentajina, Chris Simms myös NFL-tasolla.
Yhdystie 3044

Yhdystie 3044 on Etelä-Pirkanmaalla sijaitseva yhdystie. Tie kulkee Valkeakosken ja Akaan kaupunkien alueella.

Historia

Tie on alun perin vanha osa seututie 304:sta, joka kulki Valkeakosken keskustasta Akaan Kurjenkallioon. Tie on rakennettu 1950-luvun loppupuolella. Valtatie 3:n moottoritieosuuden valmistuttua seututie oikaistiin menemään rampille, josta pääsee moottoritielle. Vanha noin neljän kilometrin pätkä numeroitiin ja luokitettiin yhdystieksi.
Elsa Álvarez

Kilpaura

Marraskuussa 2010 Álvarez oli voittamassa Gorzów Wielkopolskissa KWF-liiton EM-kultaa katassa. Maaliskuussa 2012 Álvarez voitti Espanjan mestaruuden katassa. Hän voitti toiseksi sijoittuneen Vivien Halaszin.
Toukokuussa 2013 Álvarez jäi neljänneksi EM-kilpailuissa Ukrainassa. Mestaruuden katassa vei Maija Bragina.
Toukokuussa 2014 Álvarez voitti EM-kultaa katassa ennen toiseksi tullutta Kamila Krzakia. Marraskuussa hän saavutti EM-pronssia katassa, kun Maiia Bragina voitti kultaa. Toukokuussa hän voitti EM-pronssia Saksassa. Mestaruuden vei Jianu Raluca.
Hän aloitti 2015 vuoden voittamalla tammikuussa Espanjan Cupin ja myöhemmin maaliskuussa Ranskan cupin katassa, Heinäkuussa 2015 Álvarez edusti katasassa Euroopan joukkuetta Brasiliassa pidetyissä World Team Cupissa. Joukkueeseen kuuluivat Oliveri Roberto, Vivien Halasz, Rudolf Conquet ja Alejandro Navarro. Joukkue saavutti pronssia. Marraskuussa 2015 Álvarez voitti Belgian Openissa kultaa katassa. Kuukautta myöhemmin Puolassa hän saavutti EM-hopeaa häviten mestaruuden Monika Sowalle. 
Toukokuussa 2016 Álvarez voitti EM-kultaa katassa. Kuukautta myöhemmin kesäkuussa Hän voitti kultaa myös All American Openissa, New Yorkissa, jossa Álvarez voitti toiseksi tulleen Vivien Halaszin.
Marraskuussa 2016 Álvarez voitti EM-kultaa katassa Puolassa.
Maaliskuussa 2017 Álvarez voitti Espanjan Openissa kultaa katassa ennen toiseksi tullutta Unkarin Vivien Halaszia. Hän voitti myös uransa viidennen Euroopan-mestaruuden katassa 2017 Ranskassa. Marraskuussa Álvarez saavutti uransa toisen EM-hopean katassa Romaniassa.
2018 lokakuussa hän saavutti Saksan Openissa kultaa katassa.
Moisöfjärden

Moisöfjärden on pieni merenselkä lounaisessa Espoossa. Selkä rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Soukkaan, idässä ja etelässä puolestaan Suvisaaristoon.
Moisöfjärden on runsassaarinen. Soukan alueella sijaitsevat muun muassa Björkholmen, Kornholmen ja Hönsholm. Suvisaariston alueella sijaitsevat muun muassa Munkholmarna, Käringholmen ja Kotisaari sekä Moisö.
Moisöfjärdenin lounaisosasta on salmiyhteys Aisarfjärdenille ja edelleen Suomenlahden ulapalle. Pohjoisosasta on reitti kapean Suinonsalmen kautta itään Ryssjeholmsfjärdenille. Moisöfjärdenin itäisimmästä kolkasta puolestaan kulkee venereitti Bosundin kautta Bredvikeniin.
Kaudella 1971–2000 Moisöfjärdenin ympäristön vuotuinen keskilämpötila oli 5,6 °C ja sademäärä 650 mm. Kesän keskilämpötila oli noin 16 °C.
Moisöfjärdenin pohjoisrannalla sijaitsee Hanikan uimaranta ja itärannalla Svinön uimaranta. Moisöfjärdenillä on kesäisin reittiliikennettä, alukset pysähtyvät Suinonsalmen saaristovenelaiturilla.
Ruskea

Käyttö ja symboliikka

Värin merkitys ja vaikutus riippuu käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja/tai esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille. 
Ruskea voi tarkoittaa punaruskessa tiiliseinässä arvokkuutta, kestävyyttä, kodikkuutta yms. Saksalainen Sturmabteilung-järjestö tunnettiin univormujensa värin vuoksi ruskeapaitoina. 
Toisinaan ruskea yhdistetään multaan tai ulosteisiin. Käsite ruskeapaidat ei ole pelkästään kansallissosialismin vastustajien käyttämä käsite, vaan Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen oma käsite, mikä ilmenee myös Horst Wessel-laulussa. Käsitettä punaruskea käytetään joskus poliittisessa retoriiskassa kansallissosialismin vastustajien piirissä edelleen tarkoittaen, että asianomainen voi olla mielenlaadultaan kuin kansallissosialisti.

Ruskeita

Ruskeasävyjä ovat beige, ecru , okra , seepia , sienna

Beige - vaalea harmaanruskea

Beige tulee ranskankielen sanasta, mikä tarkoittaa luonnonvillan ruskehtavaa väriä. Beige-värejä ovat mm. beasar, bisque, dead spaniard, hare naturel, niini,  papyrus ja suede.  Beigestä on olemassa vakioiduissa värikartastoissa, esimerkiksi ajoneuvojen spraymaaleissa useita asteita, kuten harmaabeige.

Khaki - harmaanruskea

Ruskean sävyjä ovat muun muassa sotilasvirkapukujen kenttäpuvuissa käytetty khaki-kankaan väri . Muita harmaanruskeita ovat esimerkiksi dun, filemot, puke ja taupe.

Seepia

Nimitys seepia tulee musteesta. Ennen seepioista tehtiin tummanruskeaa mustetta, kunnes muut keinot yleistyivät. Seepiat ovat suurta herkkua Välimeren maissa.
Pílio

Maantiede

Pílio on vuoristoinen ja vehreä. Magnesian keskus Vóloksen kaupunki sijaitsee niemimaan kainalossa Pagasitikóslahden pohjukassa. Vuorenrinteillä on lukuisia pieniä kyliä. Suurimpia niistä ovat niemimaan pohjoisosassa sijaitseva Zagorá sekä eteläosassa sijaitseva Argalastí. Muita tunnettuja kyliä ovat muun muassa Makrinítsa ja Miliés. Niemimaan kärjessä on Tríkerin kylä ja sen edustalla Pagasitikóslahdessa pieni Palaió Tríkerin saari. Niemimaan itäpuolella Egeanmeressä sijaitsevat (Pohjoiset) Sporadit, joista lähimpänä niemeä Skiáthos.
Hallinnollisesti Pílion niemimaa kuuluu Magnesian alueyksikköön. Pääosa siitä kuuluu Nótio Pílion (”Eteläinen Pílio”) kuntaan, ja pohjoisosat Vóloksen ja Zagorá-Mourésin kuntiin.

Historia ja mytologia

Neoliittisella kaudella alueella vallitsi niin kutsuttu Sesklon kulttuuri, josta on tehty löytöjä Sésklon kylän läheltä. Mykeneläisellä ajalla 1000-luvulla eaa. alueen merkittävin kaupunki oli Iolkos.
Kreikkalaisessa mytologiassa Pelion, joka sai nimensä Akhilleen isän, myyttisen kuningas Peleuksen mukaan, oli kentauri Kheironin asuinpaikka. Pelionilla pidettiin myös Peleuksen ja Thetiin häät, joissa Eris heitti ”kauneimmalle” omistetun kultaisen omenan juhlaväen keskelle, mikä johti Troijan sotaan. Aloadit puolestaan päättivät siirtää Pelionin Ossa-vuoren päälle hyökätäkseen Olympokselle.
Hellenistisellä kaudella alueelle perustettiin Demetriaan kaupunki, joka kukoisti roomalaiselle ajalle saakka. 300–500-luvuilla jaa. alue kärsi goottien ja hunnien hyökkäyksistä. Bysanttilaisella ajalla Vólos linnoitettiin ja se kehittyi alueen merkittävimmäksi kaupungiksi, jota se on edelleen. Vuoden 1204 jälkeen alue päätyi venetsialaisille ja vuonna 1393 sen valloittivat osmanit. Pílion alue osallistui Kreikan vapaustaisteluun vuodesta 1821 lähtien, mutta kärsi tappion tuolloin sekä vuonna 1856. Alue liitettiin muun Thessalian ohella Kreikkaan lopulta vuonna 1881.
Orkesteri

Orkesteri (lyhenne ork.) on soitinyhtye, jota käytetään useimmiten länsimaisessa taidemusiikissa. Usein kyse on täysikokoisesta sinfoniaorkesterista, mutta varsinkin vanhemmassa musiikissa jousi- ja kamariorkesterit ovat erittäin yleisiä. Myös sotilasmusiikista alkunsa saaneet puhallinorkesterit ovat saavuttaneet suurta suosiota.
Orkesteria johtaa yleensä kapellimestari, mutta nykyään on sävelletty myös teoksia, jotka soitetaan ilman kapellimestaria. Osa Leif Segerstamin noin 120 sinfoniasta on tällaisia. Samoin jotkut orkesterit, ehkä tunnetuimpana Orpheus Chamber Orchestra, esittävät kaikki teokset ilman kapellimestaria, jolloin kapellimestarin tehtävät kuuluvat konserttimestarille.
Sinfoniaorkesterissa soittimet jakaantuvat jousisoittimiin, puupuhaltimiin, vaskipuhaltimiin, lyömäsoittimiin ja kosketinsoittimiin. Mukana on myös usein harppu. Jousisoittimiin kuuluvat viulu, alttoviulu, sello ja kontrabasso. Puupuhaltimia ovat huilu, oboe,
klarinetti, fagotti ja sinfoniaorkesterissa harvinainen saksofoni. Vaskipuhaltimiin
kuuluvat käyrätorvi, trumpetti, pasuuna ja tuuba. Lyömäsoittimet jakaantuvat usein
siten, että patarummut muodostavat oman yksikkönsä ja muut lyömäsoittimet omansa. Joskus sinfoniaorkesterissa käytetään myös kosketinsoittimia, kuten piano, urut tai celesta.

Soittimien määrä orkestereissa

Täysimittainen sinfoniaorkesteri
1 piccolo,
3 huilua,
3 oboeta,
1 englannintorvi,
1 es-klarinetti,
3 b- tai a-klarinettia,
1 bassoklarinetti,
3 fagottia,
1 kontrafagotti.
4-8 käyrätorvea,
4 trumpettia,
3 pasuunaa,
1 bassopasuuna,
1 tuuba.
1 harppu,
1 kosketinsoitin (piano, celesta tai urut),
patarummut,
3-4 lyömäsoittajaa, jotka soittavat erilaisia lyömäsoittimia
12-20 I-viulua,
10-18 II-viulua,
8-16 alttoviulua,
6-12 selloa,
4-10 kontrabassoa.
Sinfonietta (kamariorkesteri)
2 huilua,
2 oboeta,
2 klarinettia,
2 fagottia
2 käyrätorvea,
2 trumpettia
patarummut
6 I-viulua,
5 II-viulua,
4 alttoviulua,
3 selloa,
2 kontrabassoa.
Täysimittainen sinfoninen puhallinorkesteri
1 piccolo,
3-10 huilua,
1-3 oboeta,
1 englannintorvi,
1 es-klarinetti,
6-12 b-klarinettia,
1 bassoklarinetti,
1 kontrabassoklarinetti,
2 fagottia.
1 sopraanosaksofoni (harvinaisempi),
1-2 alttosaksofonia,
1-2 tenorisaksofonia,
1 baritonisaksofoni,
1 bassosaksofoni (harvinainen).
4-8 käyrätorvea,
4-8 trumpettia,
4 pasuunaa,
1 bassopasuuna,
1-2 baritonitorvea eli euphoniumia,
2-4 tuubaa.
patarummut,
4-6 lyömäsoittajaa, jotka soittavat erilaisia lyömäsoittimia.
Tyypillinen suomalainen sotilassoittokunta
1 huilu,
1 oboe (ei välttämättä kuulu kokoonpanoon),
2-3 klarinettia,
1 fagotti (ei välttämättä kuulu kokoonpanoon).
1 alttosaksofoni,
1 tenorisaksofoni (ei välttämättä kuulu kokoonpanoon).
1-2 käyrätorvea,
2-3 trumpettia,
2 pasuunaa,
1 baritonitorvi eli euphonium,
1 tuuba.
1 lyömäsoittaja, joka soittaa erilaisia lyömäsoittimia.
Soittajien lisäksi kokoonpanoon kuuluu yleensä myös kapellimestari.
Kuolinilmoituksen sanatorio

Suomennos

Kanelipuodit ja muita kertomuksia -teoksessa on julkaistu käännös myös Schulzin ensimmäisestä kertomuskokoelmasta Kanelipuodit (1933) sekä neljä erillistä novellia. Teos on kuvitettu Schulzin piirroksin ja siinä on Virpi Hämeen-Anttilan esipuhe sekä suomentajan jälkisanat ja viitteet. Käännös on tehty Schulzin koottujen proosateosten kriittisestä laitoksesta Opowiadania: Wybór esejów i listów. Osa Kuolinilmoituksen sanatorion ilmestyi vuonna 1965 valikoimassa Krokotiilikuja Aarno Peromiehen välikielen kautta saksasta kääntäminä.
Charles Woodson

NFL-ura

Oakland Raiders varasi Woodsonin vuoden 1998 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden neljäntenä pelaajana. Hän pelasi Oaklandissa vuoteen 2005 saakka, kunnes teki vapaana agenttina rahakkaan sopimuksen Green Bay Packersin kanssa.
Packersissä pelatessaan Woodson voitti Super Bowlin kaudella 2010. Kaudeksi 2013 hän palasi takaisin Oaklandiin, ja teki Raidersin kanssa yksivuotisen sopimuksen. Hän jatkoi uraansa Oaklandissa vielä kauden 2015 loppuun.
Woodson valittiin urallaan yhdeksän kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin ja kolmesti liigan All Pro -tähdistökentälliseen.

Muuta

Woodson oli suositun NCAA Football -pelisarjan NCAA Football 99 -version kannessa.
Cal Tjader

Callen Radcliffe Tjader, Jr., tunnettu nimellä Cal Tjader (16. heinäkuuta 1925 – 5. toukokuuta 1982), oli Grammy-palkittu yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän saavutti suosiota latinovaikutteisella musiikillaan. Hänen instrumenttejaan olivat vibrafoni ja piano sekä rummut ja muut lyömäsoittimet.
Tjader syntyi St. Louisissa, Missourissa ruotsalaissukuisten vaudeville-artistien perheeseen. Hänen isänsä steppasi ja äiti soitti pianoa, ja perhe kiersi mannerta esiintymässä. Kun poika oli kaksivuotias, perhe asettui asumaan Kalifornian San Mateoon, jossa he avasivat tanssikoulun. Äiti opetti pojalle pianonsoittoa ja isä steppausta, ja Cal Tjader tuli tunnetuksi steppaavana Tjader Juniorina.
Vapauduttuaan armeijan lääkintäjoukoista vuonna 1946 Cal Tjader aloitti opettajaopinnot San Francisco State Collegessa, jossa tapasi pianisti Dave Brubeckin. Tjader soitti rumpuja monissa Brubeckin ja saksofonisti Paul Desmondin kokoonpanoissa ja myös muun muassa pianisti George Shearingin kanssa. Samalla hän opetteli soittamaan vibrafonia ja alkoi yhä enemmän kiinnostua latinalaisrytmeistä.
Vuonna 1954 Tjader lyöttäytyi yhteen paikallisten latinomuusikoiden kanssa ja muodosti Cal Tjader Modern Mambo Quintetin, käyttäen hyväksi muotitanssi mambon suosiota. 
Vuonna 1957 hän levytti latinoperkussionistien Willie Bobo ja Mongo Santamaría kanssa muun muassa paljon myydyn albumin Soul Sauce (1964), jonka nimikappale, versio Dizzy Gillespien ja Chano Pozon kappaleesta ”Guachi Guara”, nousi hitiksi.
Vuoden 1966 albumi El Sonido Nuevo (The New Sound) syntyi yhdessä pianisti Eddie Palmierin kanssa. 1970-luvulla Tjader teki yhteistyötä Poncho Sánchezin kanssa, joka sittemmin nousi suureksi nimeksi latinojazzin piirissä ja kutsuu Tjaderia musiikilliseksi oppi-isäkseen.
Tjader kuoli 1982 kesken kiertueen sydänkohtaukseen Manilassa, Filippiineillä.
Harri Roschier

Harri Roschier (s. 11. helmikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen liikemies, aktiivinen kilpapurjehtija ja entinen alppihiihtäjä. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta.
Roschier oli toimitusjohtajana Talentum Oyj -mediayhtiössä vuosina 1992–2006. Roschierin johtamisen aikana yhtiöstä tuli yksi nopeimmin kasvaneista pohjoismaisista pörssinoteeratuista yhtiöistä ja se kasvoi markkina-arvoltaan kymmenkertaiseksi. Yhtiö kasvoi ennen kaikkea yritysostoilla, joihin kuuluivat Varesvuo Partners Oy vuonna 1998 ja Kauppakaari Oy vuonna 2000, sekä uuden liiketoiminnan käynnistämishankkeilla, kuten Satama Interactive Oyj vuonna 1997.

Avaus Group

Talentumilta lähdettyään Roschier siirtyi vuonna 2007 partneriksi ja toimitusjohtajaksi liikkeenjohdon konsultointiin ja teknologiapalveluiden kehitykseen erikoistuvaan Avaus Groupiin.  Tammikuussa 2013 hän siirtyi Avauksen hallituksen puheenjohtajaksi. Roschier toimii myös perheyrityksensä Rostek Oy:n hallituksen puheenjohtajana sekä teknologiayhtiö Futurice Oy:n hallituksen varapuheenjohtajana.

Alppihiihto

Roschier kilpaili alppihiihdossa aktiivisesti vuoteen 1980 saakka saavuttaen useita suomenmestaruusmitaleja nuorten ja aikuisten sarjoissa. Miesten sarjan suurpujottelun suomenmestaruuden hän voitti vuosina 1979 ja 1980. Kyseisinä vuosina hänet myös valittiin Suomen parhaaksi alppihiihtäjäksi Urheilutoimittajien liiton vuotuisessa Vuoden urheilija -äänestyksessä. Vuonna 1978 Roschier oli yksi Suomen edustajista Garmisch-Partenkirchenissä järjestetyissä alppihiihdon MM-kilpailuissa, joissa hän sijoittui suurpujottelussa sijalle 44. Pujottelussa hän keskeytti ensimmäisen laskunsa.

Kilpapurjehdus

Roschier on saavuttanut useita mitaleita purjehduksen SM-kilpailuissa useista eri veneluokista. Hän kilpaili 1980-luvulla myös purjelaudalla Suomen kärjessä. Kansainvälisissä kilpailuissa hän on sijoittunut muun muassa yhdeksänneksi H-veneiden MM-kilpailuissa 2010. Roschier rakennutti uuden  8mR klassisen veneen Charles Nicholsonin vuoden 1930 alkuperäispiirrosten mukaan. Vene valmistui vuonna 2012 ja on osallistunut Roschierin kipparoimana 8mR -luokan arvokisoihin vuosittain: 2012 Cowes, 2013 Helsinki, 2014 La Trinite, 2015 Geneve ja 2016 Kööpenhamina. Roschier on myös toiminut Suomen purjehtijaliiton hallituksen jäsenenä.

Skimbaaja-lehti

Roschier hoiti vuodesta 1982 laskettelun erikoislehden Skimbaajan markkinointia ja toimi vuoden 1989 lehden päätoimittajana. Sanoma Oyj:n ostettua Skimbaajan vuonna 1989 Roschier siirtyi Sanoma-konsernin harrastuslehtien lehtiryhmän päälliköksi.