google/wiki40b huggingface dataset:
Johanna Raunio (albumi)

Tematiikka

Johanna Raunio -albumin tematiikka käsittelee iskelmägenrelle tyypillistä miehen ja naisen välistä romanttista rakkautta hienovaraisella eroottisella vihjailulla sävytettynä. Toisenlaisesta näkökulmasta aihetta lähestyy vampyyrimytologiasta ammentava käännössävelmä ”Dracula”, jossa ''vampyyrin'' osat laulaa Finlandersista tuttu basisti-laulaja Aarne Hartelin. Suomalaista klassikkoiskelmää edustaa Raunion tulkinta Jorma Panulan sävellyksestä ”Mä oon mikä oon”, joka on tunnettu lähinnä Tamara Lundin esittämänä.

Muuta

Johanna Raunion esittäminä musiikkikappaleina on lisäksi julkaistu Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama ”Nuoruuden rakkaus” (1996), ”Onnen siivet sydämessä” (1995) ja ”Sydän” (1995). Ne julkaistiin erinäisillä kokoelma-albumeilla.
Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi. Samana vuonna hän oli kansikuvamallina kokoelmalevyssä Suomi Top 12. Levyn musiikilliseen puoleen hän ei osallistunut.
Urho Hirvonen

Urho Hirvonen (14. maaliskuuta 1933 Pielisensuu – 11. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli lihateollisuusteknikko, joka tunnetaan HK Sinisen Lenkin ”isänä”.
Kauppaneuvos Erkki Salonoja palkkasi Hirvosen makkaramestariksi perustamaansa Helsingin Kauppiaat Oy:öön. Vuonna 1963 Hirvonen kehitti Helsingin Kauppiaat Oy:n menestystuotteen Sinisen Lenkin, jota on kutsuttu Suomen kansallismakkaraksi.
Tuottajain Lihakeskuskunnan (TLK) ostettua vuonna 1975 Helsingin Kauppiaat Oy:n Hirvonen siirtyi Tampereelle Makkara Kolmio -yhtiöön, joka oli Erkki Salonojan veljen Mauri Salonojan omistama lihanjalostusyritys. Kun Makkara Kolmio myytiin silloiselle OK-Lihalle, Hirvonen palasi Helsinkiin HK:n einesteollisuuden palvelukseen. Hän kehitti HK:n lihapyörykät, joista tuli vähitellen markkinajohtaja einesten vähittäiskaupassa.
Yhdeksi perinteeksi muodostui lammaspaisti, jonka Urho lahjoitti toiselle Urholle. Presidentti Urho Kekkonen söi Urho Hirvosen lammaspaistia vuosittain.
Eläkkeelle jäätyään Hirvonen toimi konsulttina liha-alan yrityksissä. Hän loi yhä uusia kuluttajien makuun sopivia tuotereseptejä.
Urho Hirvonen kuoli vuonna 2011 vakavaan sairauteen Helsingissä 78-vuotiaana.
Siliävuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Siliävuoren länsipuolen jyrkänteisiin kuuluva pystykallio on korkea ja putoaa Siliävuoren itäpuolella ja eteläpäässä suoraan Virmojärveen. Maalausalue sijaitsee kallion keskikohdilla ja aukeaa länsilounaaseen. Punaväriä on laajalti, ja sen alueen keskellä on pystysuora ja leveähkö kalliohalkeama.
Virmojärvi on osa Väliväylän suuntaan jatkuvaa järvien ketjua, jotka laskevat tässä kohtaa Tuohtiaiseen. Kun aikoinaan Väliväylää pitkin pystyi melomaan Saimaalta Päijänteeseen, oli reitti ihmisille erittäin tärkeä. Tämän vuoksi seudulta on löytynyt paljon kalliomaalauksia.

Maalaus

Punaväriä näkyy pitkällä matkalla, mutta selviä kuvioita hahmottuu vain muutamia. Punaväriä esiintyy 1,8−3 metriä vedenpinnan yläpuolelta. Pääryhmäksi voidaan nimetä kuvioryhmä, joka erottuu selvimmin. Siihen on maalattu tikkumaisilla vedoilla peura tai hirvi (77 senttimetriä), jolla näyttää olevan kolme jalkaa. Vastaavia kaksijalkaisia eläinmerkkejä esiintyy joissakin muissa kalliomaalauksissa, joten kolmannen jalan tulkinnaksi voidaan ottaa ihmishahmo, joka seisoo eläimen takana. Tällaisia kuviopareja tunnetaan muissakin kohteissa Suomessa. Näissä ihminen koskettaa kädellä tai sauvalla eläintä takaapäin. Vasemmalle katsovan kolmijalkaisen hirven alapuolella on vaakasuuntainen käärmemäinen kuvio, selvästi erottuva rasti (13 senttimetriä), kolme pystyviivaa sekä näistä kuvioista oikeallepäin maalattuja epämääräisiä kuvioita. Niissä on tunnistettu pieneläimiä tai venemäisiä kuvioita.
Pääryhmän oikealle puolelle on kallion halkeaman ympärille maalattu joitakin kuvioita. Alempana erottuu pystyviivoja ja rakenteita, joista tunnistaa laatikkomaisia sulkeumia. Ylempänä on vasemmalle katsova hirvi, joka on maalattu ääriviivoin. Hirven pää on suuri suhteessa muuhun vartaloon. Sen alle on kuvattu tasapohjainen venekuvio viidellä miehistöviivalla. Halkeaman oikealla puolella on puuroutunutta punaväriä. Vaikuttaa siltä, että paikkaa valittaessa halkeamalla on ollut keskeinen merkitys.
Pääryhmästä muutaman askeleen päässä vasemmalle on kahden koukkupolvisen ja kätensä ylös ojentavan ihmishahmon jäänteet. Ne on kuvattu vierekkäin, mutta ne ovat eripituisia.
Kuvakenttä on nykyään samea johtuen kuvioiden pinnalle saostuneiden mineraalien kerroksista. Kylmien ja kosteiden säiden vallitessa kuviot voivat näkyä paremmin, ja silloin on mahdollista tehdä uusiakin löytöjä.
Lampang (provinssi)

Maantiede

Lampang sijaitsee Wangjoen laajassa jokilaaksossa ja on vuorijonojen ympäröimä. Mae Mon alueelta löytyy ligniittiä (ruskohiiltä), jota tuotetaan avokaivoksista.

Historia

600-luvulta lähtien Lampang oli osa Monien Dvaravati-kauden Haripunchai-kuningaskuntaa. 1000-luvulla Khmerien valtakunta miehitti Lampangin alueen, mutta Lannathain kuningas Mengrai sisällytti koko Haripunchai-kuningaskunnan omaan kuningaskuntaansa vuonna 1292. Lannathain kaaduttua sitä hallitsivat burmalaiset ja se tuli osaksi Thaimaata vuonna 1774.

Symbolit

Provinssin sinetti esittää valkoista kukkoa Pra Thart Lampang Luang temppelin sisäänkäynnillä. Paikallisen legenadan mukaan Buddha vieraili provinssissa elinaikanaan. Indra-jumala huolestui, että ihmiset eivät osoittaisi tarpeeksi kunnioitusta Buddhalle, ja siten ilmestyi kansalle valkeana kukkona. 
Provinssin kukka on Heliconia (Heliconia sp.) ja provinssin puu on Holoptelea integrifolia.
Aleksandr Sjomin

Ura

Sjomin on kotikaupunkinsa Sokol Krasnojarskin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen aikuisten sarjatason ottelunsa kaudella 2001–2002 Traktor Tšeljabinskin joukkueessa Venäjän toisella sarjatasolla. Washington Capitals varasi Sjominin kauden jälkeen vuoden 2002 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Kauden 2002–2003 Sjomin pelasi Lada Toljatin joukkueessa Venäjän Superliigassa.
Sjomin siirtyi NHL:ään kaudella 2003–2004. Tulokaskaudellaan hän pelasi 52 ottelua, joissa teki kymmenen maalia ja 12 syöttöä. Sjomin palasi NHL:n työsulun ajaksi Lada Toljattiin ja oli kaudella 2004–2005 seuran paras maalintekijä. Sjomin ei voinut palata seuraavaksi vuodeksi NHL:ään, sillä hänellä oli kaksivuotinen asepalvelus suorittamatta. Sjomin suoritti asepalveluksensa pelaten samalla Ladassa kaksi kautta. Jälkimmäisen kauden lopulla Ladan talousvaikeuksien vuoksi Sjomin siirtyi loppukaudeksi Himik Moskovan alueeseen.
Sjomin palasi Capitalsiin kaudeksi 2006–2007. Hänet sijoitettiin joukkueen ykkösketjuun Aleksandr Ovetškinin kanssa ja tekikin kauden aikana 77 ottelussa 38 maalia ja 35 syöttöä. Ovetškinin parina Sjominista tuli yksi Capitalsin tehokkaimmista pelaajista useiksi vuosiksi. Sjominin kausia varjostivat usein loukkaantumiset, eikä hän kertaakaan kyennyt pelaamaan täysin ehjää kautta. Kausi 2011–2012 jäi hänen viimeisekseen Capitalsissa ja hän siirtyi vapaana agenttina Carolina Hurricanesiin.
Kauden 2012–2013 alku viivästyi pelaajien työsulun vuoksi, jonka aikana Sjomin pelasi neljä ottelua kasvittiseurassaan Sokol Krasnojarskissa ja 20 ottelua KHL-liigan Torpedo Nižni Novgorodissa. Sjomin pelasi kolme rikkonaista kautta Hurricanesissa, minkä jälkeen seura osti hänen sopimuksensa ulos. Kaudeksi 2015–2016 Sjomin siirtyi yksivuotisella sopimuksella Montreal Canadiensiin. Sjomin pelannut Canadiensia miellyttävällä tasolla, vaan hänet siirrettiin vapaiden pelaajien listalle jo 15 ottelun jälkeen ja pian hänen sopimuksensa purettiin. Sjomin päätti palata takaisin Venäjälle ja teki joulukuussa sopimuksen KHL-liigan Metallurg Magnitogorskin kanssa.
Sjomin on edustanut Venäjän maajoukkuetta monissa arvokisoissa. Sjomin voitti vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailussa kultaa.
Pentin linnavuori

Yleistä

Pentin linnavuori sijaitsee Kuloveden itärannalla, noin 600 metrin päässä järvestä. Se on yksi historiallisen Satakunnan alueen seitsemästä tunnetusta linnavuoresta. Nimensä linnavuori on saanut läheisestä Pentin tilasta. Sen länsipuolella kulkee maantie, joka on todennäköisesti syntynyt jo keskiajalla.
Kyseessä oli pakolinna, joka otettiin käyttöön ilmeisesti 1220-luvun lopulla, ja siitä luovuttiin mahdollisesti jo 1270-luvun aikana mutta viimeistään 1300-luvun alkuun mennessä. Se kuuluu muinaislinnojen ketjuun, joka alkaa Janakkalan Hakoisista ja kulkee Hämeenlinnan, Sääksmäen ja Nokian Siuron linnavuoren kautta Pentin linnavuoreen. Joidenkin tulkintojen mukaan kyseessä olisi Hämeen ja Karjalan vaikutuspiirien väliselle rajalle rakennettu ketju, jota käytettiin puolustautuessa idästä tullutta uhkaa vastaan.

Rakenne

Pentin linnavuoren muinaislinna muodostui kahdesta eri tasosta, joista ylempää käytettiin puolustustarkoituksessa ja vartiotulen paikkana. Alemmalla puolestaan olivat asumukset, karja ja keittopaikat. Kulku linnoitukseen tapahtui itäpuolella sijainneesta pääportista. Varustuksista on nykyään jäljellä kivivalleja, porttirakennelmia sekä neljä asumuksen pohjaa. Arkeologi Hjalmar Appelgren suoritti paikalla kaivauksia vuonna 1886.
Kallioisen mäen länsi- ja pohjoissivut ovat äkkijyrkkiä ja kulkukelvottomia. Loivemmille itä- ja etelärinteille on rakennettu vallituksia, joiden tukikiveykset ovat edelleen nähtävissä. Ne ovat pituudeltaan 16 ja 30 metriä, leveydeltään 1–3 metriä ja korkeudeltaan noin metrin. Valleissa on nähtävissä myös kaksi porttia, joista toinen on kuitenkin raivattu jälkikäteen eläinten kulkutieksi. Idänpuoleinen portti sen sijaan on ilmeisesti alkuperäinen. Kiveysten rajaama sisäpiha on noin 4 500 m²:n laajuinen. Asumusten pohjat ovat noin 3×9 metrin kokoisia kivilatomuksia. Lisäksi lännenpuoleisissa kallionkoloissa on kaksi kivitarhaa, joita pidetään mahdollisina hautoina.
Hjalmar Appelgren kertoo vuonna 1891, että linnan omituisuutena ovat sen pihan keskelle erikokoisista kivistä ladotut neliskulmaiset tarhat, jotka ovat 3–9 metriä pitkiä. Kivet ovat paikoittain yksitellen rivissä ja toisaalla vieritysten. Hän arvelee, että linnalle paenneille perheillä oli jokaisella oma tarhansa, jossa he pitivät majaa, ja että kivirivit olisivat olleet rajamerkkeinä eri kattilakuntien välillä. Vastaavia tarhoja Appelgren löysi myös Arasalon linnavuorelta sekä Kirvunlinnasta.

Tutkimuksia

Pentin muinaislinnaa on tutkittu arkeologisilla kaivauksilla vuonna 1886 (Hjalmar Appelgren). Sitä on tutkittu myös pintapuolisemmin vuosina 1949 (Aarni Erä-Esko) ja 1999 (Miikka Haimila).

Hoitaminen

Museovirasto aloitti linnavuoren raivauksen vuonna 1994, jolloin sen puustoa harvennettiin ja samalla avattiin näkymää ympäröivälle peltoaukealle. 
Pentin linnavuori on mukana Pirkanmaan maakuntamuseon Adoptoi monumentti -ohjelmassa. Vuonna 2016 tamperelainen luonnonsuojeluyhdistys Villi vyöhyke linnavuoren hoitoonsa aikoen kunnostaa sen 1200-luvun mukaiseen tilaan.
Kimppakyyti

Kimppamatkustus

Kimppa- eli yhteismatkustus on matkustusta samalla autolla siten, että kustannukset jaetaan matkustajien kesken. Yhteismatkustukseen käytetään yksityisesti omistettuja henkilöautoja. Turvallisuuden ja käytännöllisyyden kannalta matkustajien keskinäinen tuttuus on eduksi, muttei välttämätöntä.
Yhteismatkustamisesta sovitaan usein vapaamuotoisesti ja yksityisesti. Monissa maissa (mm. Suomi ja Saksa) on myös järjestöjä tai yrityksiä, jotka edistävät kimppojen kokoamisessa, yleensä nettipalvelun välityksellä. Palveluissa voi ilmoittaa tarjolla olevista tai halutuista kyydeistä. Turvallisuussyistä palvelu voi vaatia rekisteröitymistä.
Työmatkakäyttöön yhteismatkustus soveltuu parhaiten silloin, kun työajat ovat säännöllisiä, matkat suhteellisen pitkiä ja matkustavan ryhmän reitit miltei yhteneväiset.
Yhteismatkailun määrää ei juuri ole tilastoitu.
Vuonna 2007 voimaan tullut taksilaki mahdollistaa kustannusten jakamisen kimppakyydeissä kunhan kimppakyydeillä ei tehdä voittoa.

Kimppamatkustuksen edut

Polttoaineissa säästetään merkittävästi. Yleensä myös liikenneturvallisuus paranee, kun yksin ja väsyneenä ajaminen vähenee. Lisäksi pysäköintitilan tarve pienenee. Kimppamatkustaminen on myös ympäristöystävällisempää ja sosiaalisempaa kuin yksin ajaminen.

Liftaus

Liftaus eli peukalokyyti voidaan nähdä yhteismatkustuksen erikoistapauksena. Liftaus on kyydin pyytämistä autoilijoilta tien varressa seisten. Liftaaja voi matkustaa ilmaiseksi, tai matkan kustannuksia voidaan jakaa.

Kimppataksi

Kimppataksissa yhdistellään useamman matkustajan kyyti. Ulkomailla kimppataksit ovat yleisiä ainakin lentokentältä matkustettaessa tai turisteille kaupunkien välisille matkoille.

Tavaroiden kuljettaminen kimppakyydeillä

Suomessa kehitetyssä Piggy Baggy -palvelussa tuotetaan kokeiluluontoisesti joukkouttamalla kimppakyytejä tavaroille.
Jäkki

Levinneisyys Suomessa

Jäkki on yleinen koko Suomessa saaristosta tuntureille. Runsaimmin sitä esiintyy Ahvenanmaalla, Kainuussa, Koillismaalla ja pohjoisessa Lapissa kuten Käsivarren Lapissa; vähiten Etelä-Suomen sisäosissa, kuten Etelä-Hämeessä, ja Keski-Lapissa. Suomen uhanalaisuusluokituksessa jäkki on vähenemisen vuoksi silmälläpidettävä laji.
Oskarshamnin ydinvoimalaitos

Oskarshamnin ydinvoimala on yksi Ruotsin kolmesta toiminnassa olevasta ydinvoimalasta. Se sijaitsee Itämeren rannikolla Öölannin pohjoiskärjen tasalla. Voimala sijaitsee Simpevarp-nimisessä paikassa, joka kuuluu Oskarshamnin kuntaan. Kunnan keskustaajamaan Oskarshamniin on matkaa noin 25 kilometriä.
Ydinvoimalassa on kolme reaktoria, joiden kokonaisteho on 2 300 MW. Laitos tuottaa noin 10 % Ruotsin sähköstä. Vuonna 1972 käynnistynyt Oskarshamn 1 oli Ruotsin ensimmäinen kaupallinen reaktori. Vuonna 1985 käynnistynyt 1 200 MW:n Oskarshamn 3 on Ruotsin uusin. Reaktorit ovat tyypiltään kiehutusvesireaktoreita.
Laitosta hallinnoi Oskarshamnsverkets Kraftgrupp AB. Sen omistajat ovat Uniper (2016 saakka E.ON; 54,5 %) ja Fortum (45,5 %).
Kenneth Branagh

Elämä ja ura

Kenneth Branagh syntyi 10. joulukuuta 1960 Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Perhe muutti Lontooseen kun Branagh oli yhdeksänvuotias.
Lontoossa Branagh näytteli koulunäytelmissä. Hän valmistui Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulusta vuonna 1981 ja kuusi viikkoa myöhemmin aloitti ammattimaisen näyttelijänuransa teatterissa. Vuonna 1984 Branagh liittyi arvostettuun Royal Shakespeare Companyyn, jossa hän sai kiitosta roolisuorituksistaan näytelmissä Hamlet ja Henrik V. Vuonna 1987 hän liittyi Renaissance Theatre Companyyn, jossa hän työskenteli näyttelijänä, kirjoittajana ja ohjaajana.
Branagh näytteli uransa alkuvuosina myös useissa televisioelokuvissa ja minisarjoissa, kuten The Lady’s Not for Burning (1987), Fortunes of War (1987) ja Look Back in Anger (1989).
Branaghin ensimmäinen elokuvaohjaus oli Shakespearen näytelmästä sovitettu Kuningas Henrik V (1989). Hän sai elokuvasta parhaan ohjauksen ja parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuudet. Samana vuonna hän meni naimisiin elokuvansa naispääosan esittäjän Emma Thompsonin kanssa. He esiintyivät usein samoissa elokuvissa ennen eroaan vuonna 1995.
Seuraavina vuosina Branagh jatkoi Shakespeare-aiheisten elokuvien ohjaamista, kuten Paljon melua tyhjästä (1993), In the Bleak Midwinter (1995), Hamlet (1996), Turhaa lemmen touhua (2000) ja Kuten haluatte (2006). Hän ohjasi myös joitain Shakespeareen liittymättömiä elokuvia, kuten Murha menneisyydestä (1991) ja Mary Shelleyn Frankenstein (1994). Ohjaustöidensä lisäksi hän näytteli omissa ja muiden ohjaajien elokuvissa.
Shakespeare-elokuviensa jälkeen 2000-luvulla Branagh on ohjannut elokuvat Pirullista peliä (2007), Marvel Cinematic Universe-sarjaan kuuluvan Thor -elokuvan (2011), toimintatrillerin Jack Ryan: Shadow Recruit (2014), Cinderella – Tuhkimon tarina (2015) ja Hercule Poirot -tarinan Idän pikajunan arvoitus (2017). Roolisuorituksestaan elokuvassa My Week with Marilyn (2011) hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Branagh on näytellyt 2000-luvulla myös televisiossa, kuten minisarjoissa Shackleton (2002) ja Warm Springs (2005) sekä rikossarjassa Wallander (2008–2016). Branagh tunnetaan myös monien BBC:n dokumenttien selostajaäänenä. 
Branagh on kirjoittanut useita kirjoja elokuviensa tekemisestä. Hänen omaelämäkertansa Beginning ilmestyi 1989. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 2012. Branagh on perustanut Kenneth Branagh Theatre Company -teatterin, joka aloitti toimintansa vuonna 2015.
Branagh oli naimisissa näyttelijä Emma Thompsonin kanssa 1989–1995. Sen jälkeen hän seurusteli ja asui yhdessä näyttelijä Helena Bonham Carterin kanssa. Branagh meni naimisiin art director Lindsay Brunnockin kanssa vuonna 2003.
Branagh on kertonut meditoivansa säännöllisesti.
Bändärille sulhanen

Bändärille sulhanen (englanniksi "Daisy of Love") on yhdysvaltalainen VH1-kanavan tosi-tv-sarja, jossa kilpaillaan siitä kenestä tulee Daisy de la Hoyan sulhanen. 20 miesehdokasta osallistui ohjelmaan, joista joka jaksossa osa tippui pois Daisyn valinnan mukaan. Sarjaa tehtiin yksi tuotantokausi, jossa 12 osaa, vuonna 2009. Ohjelma oli seuraaja VH1-kanavan tosi-tv-sarjalle Rokkarille morsian (Rock of Love). Sarja esitettiin Suomessa Sub-kanavalla.
Jaakko Oksanen

Henkilöhistoria

Oksanen syntyi autonkuljettaja Niilo Oksasen ja Terttu Heinon perheeseen. Hän avioitui 1974 terveydenhoitaja Riitta-Leena Suikin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Oksanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1969, Kadettikoulusta vuonna 1974 ja suoritti Sotakorkeakoulun vuonna 1985. Tämän jälkeen hän toimi lukuisissa eri sotilastehtävissä, joista merkittävimpänä komentajuudet Lapin, Helsingin ja Etelä-Suomen sotilaslääneissä. Hän kävi sotilasuransa aikana poikkeuksellisen usein ulkomaankomennuksilla YK:n operaatioissa.
Oksanen aloitti Crisis Management Initiativessa työskentelyn jo sotilasuransa ohella. Elokuussa 2003 hän oli ensimmäistä kertaa mukana CMI:n operaatiossa, kun YK:n paikallinen päämaja pommitettiin Bagdadissa, Irakissa. Myöhemmin Oksanen oli keskeinen tekijä Acehin konfliktin rauhanneuvotteluissa ja toteutuman seurannassa Indonesiassa vuosina 2004-2012. 
Jäätyään eläkkeelle Puolustusvoimien palveluksesta Oksanen siirtyi Elisan turvallisuushankkeiden johtajaksi vuonna 2008. Sen työn ohella hän aloitti työn Ulkoministeriössä vuonna 2012, vastuualueenaan niin kutsutun salaviestijärjestelmän käyttöönotto. Oksasen ja Kalevi Halosen palkkauksista aloitettiin myöhemmin esitutkinta virkavelvollisuuden rikkomisesta, mutta syytteitä ei lopulta nostettu eikä Oksasta tai Halosta missään vaiheessa epäilty rikoksesta.
Yrjö Raevuori

Yrjö Rafael Raevuori (vuoteen 1906 Hagelberg, 24. joulukuuta 1889 Riihimäki – 21. joulukuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja kunnallisvaikuttaja, joka tunnetaan myös sukututkijana ja historioitsijana.

Elämä

Riihimäellä syntynyt Raevuori kävi koulunsa Tampereella, jossa hänen luokkatoverinaan Tampereen reaalilyseossa oli myös F. E. Sillanpää. Kouluaikoinaan Raevuori työskenteli kaupungissa muun muassa Suomen Uutistoimiston asiamiehenä. Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Raevuori opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja siirtyi valmistumisensa jälkeen Tampereen kaupungin palvelukseen vuonna 1917. Hän toimi apulaisnotaarina sekä Tampereen kaupunginvaltuuston sihteerinä ja perusti samana syksynä oman asianajotoimiston, jossa Raevuori työskenteli lopulta 47 vuoden ajan.
Suomen sisällissodan aikana hän toimi edelleen Tampereen kaupungin palveluksessa myös kaupungin ollessa punaisten hallussa. Raevuori oli muun muassa vallankumousoikeuden puolustusasianajajana ja suoritti asevelvollisuutensa komendantinviraston siviilipäällikkönä. Myöhemmin hän julkaisi kirjan Kaupungin kohtalokas kevät ja kesä, jossa Raevuori kuvaa sisällissodan aikaisia tapahtumia Tampereella. Raevuori työskenteli myös sanomalehtien, kuten Tampereen Sanomien ja Maaseudun Sanomien vakituisena avustajana.
Raevuoren laaja kirjallinen tuotanto käsittää sisällissodan ajan Tampereesta kertovan kirjan lisäksi lukuisia sukututkimuksia sekä yritys- ja yhteisöhistoriikkeja. 1920–1930-luvulla hän oli kiinnostunut sukututkimuksesta, mutta siirtyi myöhemmin erilaisten historiikkien pariin. Raevuoren vuonna 1932 ilmestynyt tutkimus tamperelaisista suvuista julkaistiin sittemmin sellaisenaan osana Väinö Voionmaan kirjoittamaa Tampereen kaupungin historiateosta. Lopetettuaan asianajotoimiston vuonna 1964 Raevuori omistautui kirjallisille töilleen ja muutti niiden vuoksi Helsinkiin.

Kunnalliselämässä

Raevuori toimi edistyspuolueen edustajana Tampereen kaupunginvaltuustossa vuosina 1919–1922, 1924–1925 ja 1931–1933. Hänellä oli merkittävä rooli kaupungin jälleenrakentamisessa sisällissodan tuhojen jälkeen, myöhemmin Raevuori tunnettiin muun muassa kirjastotoimen kehittämisessä sekä kaupungin historiatoimikunnassa. Vuonna 1919 hän teki aloitteen raitovaunuliikenteen aloittamisesta Tampereella, mutta se ei kuitenkaan toteutunut. Raevuoren taustatyön ansiota sen sijaan on, että Parolaan sijoitettavaksi päätetty lentokenttä sekä Valtion lentokonetehdas lopulta saatiin kaupunkiin. Hän oli myös aktiivisesti mukana Suomen ensimmäisen radioaseman perustaneen Tampereen Radioyhdistyksen toiminnassa.
Täydellinen luku

Täydellinen luku on luonnollinen luku, joka on itseään pienempien tekijöidensä summa. Täydellisiä lukuja ovat esimerkiksi 6 ja 28, koska 1 + 2 + 3 = 6 ja 1 + 2 + 4 + 7 + 14 = 28. Positiiviset kokonaisluvut, jotka eivät ole täydellisiä, ovat joko runsaita tai vajaita.

Ominaisuuksia

Täydellisillä luvuilla on useita mielenkiintoisia ominaisuuksia.
Uudenriihenlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88 metriä mpy.
Koliiniasetyylitransferaasi

Koliiniasetyylitransferaasi eli koliiniasetylaasi (lyhenne ChAT) on hermopäätteiden soluliman entsyymi, joka katalysoi asetyylikoliinia koliinista ja asetyylikoentsyymi-A:sta. Se siirtyy soomasta koliinia sisäänottaviin hermopäätteisiin muutaman millimetrin päivävauhdilla. Entsyymiä on runsaasti nucleus caudatuksessa, verkkokalvossa ja selkäytimen ventraalijuurissa. Sitä on vähän myös joissakin ei-kolinergisissä dorsaalijuuren sensorisissa neuroneissa. 
Koliiniasetylaasin toiminnan heikkenemisellä on keskeinen rooli Alzheimerin taudin kehityksessä.
Entsyymin EC-numero on EC 2.3.1.6 ja CAS-numero 9012-78-6.
Harmaakylkimonninen

Koko ja ulkonäkö

Harmaakylkimonninen kasvaa noin 5-6 cm pitkäksi. Siinä on hieman vihreää, tummansinistä ja valkoista.

Alkuperä

Harmaakylkimonninen on kotoisin Kolumbiasta ja Venezuelasta, Orinocon sivujoista.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Harmaakylkimonninen liikkuu paljon. Se on myös rauhallinen parvikala.
Naaras pyöräyttää 2-4 mätimunaa kerrallaan, pitää niitä paikoillaan eviensä avulla kun koiras hedelmöitää niitä noin 30 sekunnin ajan. Sitten naaras ui sopivaan paikkaan, jonne se asettaa tahmeapintaiset munat. Pari toistaa tätä kunnes unia on hedelmöitetty ja aseteltu noin sata.

Vesiolot ja ravinto

Harmaakylkimonniselle sopiva veden lämpötila on 22-26 astetta, pH 6-7,5 ja veden kovuus alle 10.