Voimistelu

Voimistelu on urheilulaji ja harjoittelumuoto, jonka tarkoituksena on parantaa ja kehittää fyysistä voimaa, kuntoa, notkeutta, ketteryyttä, koordinaatiota ja tasapainoa. Voimistelu jaetaan kilpa- ja näytösvoimisteluun, kuntovoimisteluun, kasvatusopilliseen eli pedagogiseen ja lääkintävoimisteluun. Voimisteluliikkeet ovat vapaa-, väline- ja telineliikkeitä, joita harjoitetaan yksilö- ja ryhmäsuorituksina.
Voimistelu on alkujaan kehittynyt kasvatukselliseen ja terveydenhoidollisiin tarkoituksiin suunnitelluista ruumiillisista liikkeistä. Nykyaikaisen voimistelun luoja on saksalainen Johann Christoph Friedrich GutsMuths, jota pidetään myös nykyaikaisen seiväshypyn kehittäjänä.
Kansainvälinen voimisteluliitto Fédération Internationale de Gymnastique (FIG) on yhteistyössä kansallisten liittojen kanssa. Suomen Voimisteluliittoon kuuluu 381 seuraa, joissa on yhteensä noin 122 000 jäsentä. Se on yksi Suomen suurimmista lajiliitoista, ja Suomen suurin tyttöjen ja aikuisten liikuttaja.
Suomessa voimistelun kilpatoimintaa järjestetään seitsemässä Suomen Voimisteluliiton alaisessa lajissa. Kilpatoiminnan lisäksi Voimisteluliiton jäsenseurat järjestävät toimintaa myös aikuisten ryhmäliikunnassa, tanssillisessa voimistelussa, tanssissa ja Kilta-ryhmissä.

Historia

Antiikin kreikkalaisille fyysinen kunto oli tärkeää, ja kaikissa Kreikan kaupunkivaltioissa harjoitettiin erilaisia liikuntamuotoja kuten juoksemista ja painia. Rooman valtakunnan vallattua Kreikan voimistelu poistui sotilaskoulutuksesta. Roomalaiset esittelivät uudeksi lajiksi puisen hevosen. Vuonna 393 keisari Theodosius I lopetti antiikin olympialaiset, jotka siihen mennessä olivat rappeutuneet, ja voimistelu, samoin kuin muukin urheilu oli vähentynyt. Vuosisatojen ajan voimistelu oli lähes unohdettu.
1500-luvulla italialainen Girolamo Mercuriale kirjoitti teoksen De Arte Gymnastica, joka toi yhteen hänen tutkimuksensa ruokavaliosta, liikunnasta, hygieniasta, luonnonmukaisista taudin parantamismenetelmistä. De Arte Gymnastica selitti myös periaatteita fysioterapiasta ja kirjoitti ensimmäisen kirjan urheilulääketieteenstä.
1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alun Saksassa kaksi fyysisen kasvatuksen edelläkävijää – Johann Friedrich GutsMuths (1759–1839) ja Friedrich Ludwig Jahn (1778–1852) – loi harjoitukset pojille ja nuorille miehille. He suunnittelivat laitteita, ja lopulta ne johtivat nykyiseen voimisteluun. Jahnin muotoilemia varhaisia malleja olivat muun muassa rekki, nojapuut ja arkku.
Fédération Internationale de Gymnastique (FIG) perustettiin Liègessä vuonna 1881. Voimistelu oli mukana ensimmäisissä nykyisissä olympialaisissa 1896. 1920-luvulla naiset järjestivät ja osallistuivat voimistelukilpailuihin. Naiset osallistuivat ensimmäisen kerran voimistelukilpailuihin Olympialaisissa Amsterdamin kisoissa 1928.
Vuonna 1954 olympiakisojen laitteet ja lajit oli vakioitu nykyaikaisessa muodossa sekä miehille että naisille ja yhtenäinen luokittelu (mukaan lukien pisteytysjärjestelmä 1–15) oli sovittu. Neuvostoliiton voimistelijoiden esiintyminen kiinnitti maailman huomion erittäin kurinalaisiin ja vaikeisiin esityksiin. Sekä miesten ja naisten voimistelu sai merkittävää kansainvälistä kiinnostusta, ja erinomaisia voimistelijoita löytyi kaikista maanosista. Nadia Comaneci sai ensimmäisenä täydet pisteet vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa, Kanadassa. Comanecia valmensi Romaniassa Romanian valmentaja unkarilainen Béla Károlyi. Comaneci teki neljä täydellistä kympin suoritusta. Vaikka Nadia teki täydelliset tulokset, romanialaiset menettivät kultamitalinsa ja Neuvostoliitto voitti kultamitalin. Kuitenkin Comanecista tuli olympialaisten symboli.
1900-luvun alkupuolella suomessa oli muotia "mylleröiminen" joka perustui tanskalaisen J. P. Müllerin (1866-1938) kehittämään voimisteluliikejärjestelmään.