google/wiki40b huggingface dataset:
Cia-cia

Cia-cia (Hanguliksi: 바하사 찌아찌아, romanisaatio Bahasa Ciacia) on austronesialainen kieli, jota puhutaan pääasiassa Bau-Baun kaupungissa eteläisessä Butonissa, Indonesiassa.
Vuonna 2009 kieli saavutti kansainvälistä huomiota, kun Bau-Baun kaupunki otti virallisesti käyttöön korealaisen hangul-aakkoston cia-cian kirjoittamiseen.
Indonesian Korean suurlähettiläs Nicholas T. Dammen ja professori Chun Tai-hyun ehdottivat korealaisten aakkosten käyttöön ottamista vuonna 2007. Tammikuussa 2010 he kertoivat The Korea Times -sanomalehdelle, että hangulia ei vielä ole virallisesti otettu käyttöön, koska Bau-Baun pormestari Amirul Tamim ei ollut tehnyt tarvittavia toimenpiteitä.
Vuonna 2005 cia-ciata puhui noin 80 000 henkilö. Osa puhujista käyttää myös cia-cialle läheistä sukua olevaa woliota ja Indonesian virallista kieltä.
Bolognan Guglielmo Marcon -lentoasema

Terminaali

Lentoasemalla on yksi terminaali jota laajennettiin 2011 ja 2013 välisenä aikana. Terminaalissa on 24 porttia.
Jake Long – amerikkalainen lohikäärme

Esitykset

Sarjaa esitettiin alun perin Yhdysvalloissa ensi kerran Disney Channelilla 21. tammikuuta 2005. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi kesti yhteensä 21 jakson verran ja se päättyi 29. tammikuuta 2006. Sarja palasi takaisin uusin jaksoin 10. kesäkuuta 2006 ja sen viimeinen 35. jakso esitettiin 1. syyskuuta 2007.
Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran maksullisella Disney Channelilla vuonna 2005 ja tällä hetkellä kyseisellä kanavalla pyörii toinen tuotantokausi. Nelonen aloitti sarjan esittämisen 6. syyskuuta 2006 ja on esittänyt kaikki ensimmäisen tuotantokauden jaksot vuoden 2007 tammikuuhun mennessä. Heti perään kanava esitti 1. tuotantokauden jaksoja uusintana helmikuusta elokuuhun.
Disney Channelilla on esitetty myös toisen tuotantokauden kaikki 31 jaksoa syksyllä 2008.

Sivuhenkilöt

Spud on Jaken ystävä. Hänkin harrastaa rullalautailua. Hänellä on yleensä jojo mukanaan. Spud puhuu yleensä hitaasti ja hän on todella tyhmä.
Trixie on myös Jaken ystävä. Myös hän harrastaa rullalautailua, ja yleensä hän lautailee Jaken ja Spudin kanssa läheisessä puistossa olevassa half-pipessa.
Rose on Jaken ihastus. Rosen alter ego on Huntsgirl, joka on Jaken vihollinen. Huntsgirl kuuluu Hunts -klaaniin, joka metsästää taikaolentoja.
Luong Lao Shi Jaken vaari on myös lohikäärme. Jake kutsuu vaariaan joskus nimellä V. Vaari omistaa elektroniikkaliikkeen Upper West Sidessa, jossa myydään mm. televisioita ja hifilaitteita.
Fu on vaarin 600-vuotias lemmikkikoira. Fu on eräänlainen taikaolento, joka osaa puhua ja kävellä kahdella jalalla. Fu on rodultaan shar-pei.
Haley Long on Jaken viisivuotias pikkusisko. Jaken opettaja Sun alkoi kouluttaa Haleyta, mutta luovutti, kun selvisi että Haley oli liian nuori lohikäärmeen vaarallisiin velvollisuuksiin.
Huntsman on Huntsgirlin opettaja ja Jaken päävihollinen. Hän on Hunst-klaanin johtaja, jotka yrittävät päästä eroon lohikäärmeistä ja muista taikaolennoista. Lohikäärmeneuvosto onkin listannut Huntsmanin neljänneksi vaarallisimmaksi uhaksi taikaolennoille.
Banaani B on apinaolento, joka määrätään Jaken väliaikaiseksi taikaeläinsuojelijaksi, kun Fu-koiran suojelijalupa menee umpeen.
Musta Lohikäärme on vahvin tunnettu lohikäärme ja listattu kaikkein vaarallisimmaksi uhaksi taikaolennoille. Hänen ihmishahmoaan ei koskaan nähdä sarjassa. Ensimmäisellä kaudella hän esiintyy vain kahdesti ja Huntsmanin kukistumisen jälkeen hän korvaa tämän paikan Jaken päävihollisena.
Danika Hunnicutt on Jaken uusi ihastus Rosen lähdön jälkeen. Danikalla on seireenien kaulakoru, jolla hän tietämättään hallitsee Jakea.
Prääsä

Kaupunkityyppinen taajama

Prääsän kaupunkityyppinen taajama on Prääsän kansallisen piirin hallintokeskus ja se sijaitsee noin 55 kilometriä Petroskoista länteen  Aunukseen vievän tien varressa Prääsäjärven länsirannalla. Taajamassa oli 4 248 asukasta (2005). Prääsässä on posti, kauppoja, museo, pieni Priozernajahotelli-, kulttuuritalo, kahvila ja vuonna 2001 valmistunut puukirkko sekä useita vanhoja karjalaistaloja.

Kintahankylän huumorijuhla

Kintahankylässä (Kindasovo) on pidetty vuodesta 1985 alkaen ensimmäisenä tai toisena sunnuntaina Kintahankylän huumorin kesäjuhlat, joka perustuu hölmöläiskansanperinteelle.
Kintahankylä on Karjalan tasavallan kansanperinteen Hölmölä. Juhliin liittyy kansantansseja, kansanmusiikkia, perinneleikkejä, pilailua, hölmöläisnäytelmiä ja siellä lauletaan tsastushkoita eli riimitettyjä, yleensä kaksimielisyyksillä tai sanaleikillä höystettyjä kansanlauluja. Juhlien alkuunpanija oli koreografi ja kansanperinteen tuntija Viola Malmi.    
Juhlasta on 2000-luvulla tullut koko Prääsän seudun tärkeä kulttuuritapahtuma. Järjestäjinä ovat nyt Prääsän piirin Melnitsa-säätiö ja piirin kulttuuriviranomaiset sekä Karjalan tasavallan kulttuuriministeriö. Vuonna 2015 muusikkoja ja tanssijoita oli Suomesta, Latviasta ja Virosta.
Kintahankylässä asutaan ympärivuotisesti vain muutamassa talossa. Kesällä väkimäärä moninkertasituu. Juhlaan osallistui vuonna 2015 2 000-3 000 henkeä.

Historia

Prääsä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1650-luvulla. Venäjän keisarikunnassa ja  1920-luvulle asti se oli osa Pyhäjärven kuntaa. Alue oli jatkosodassa Suomen miehittämä 1941–1944.
Hollannin Grand Prix 1984

Aika-ajo

Paalupaikan otti Alain Prost. Hän kiersi radan ajassa 1.13,567, joka merkitsi 208,071 km/h keskinopeutta. Nelson Piquet ei pystynyt parantamaan edellispäiväistä aikaansa, mutta hän pääsi silti starttaamaan toisesta lähtöruudusta. Seuraavat sijat valloittivat Elio de Angelis, Derek Warwick, Patrick Tambay ja Niki Lauda. Keijo Rosberg sai lähtöpaikakseen seitsemännen ruudun. Rosberg oli perjantain harjoitusten neljänneksi nopein, mutta lauantaina hän putosi seitsemänneksi.

Kilpailu

Ennen aamupäivän lämmittelyajoa luhistui toisen kerroksen katsomoparveke, joka ei kestänyt sille kokoontuneiden ihmisten painoa. Parvekkeen rakenteiden murruttua osa loukkaantuneista putosi noin neljä metriä ja toiset saivat kolhuja parvekkeen sinkoilevista osista. Yhdeksän turmassa loukkaantunutta vietiin sairaalaan, heistä kolme joutui jäämään hoitoon pidemmäksi ajaksi. Kilpailun ensiapuasemalla hoidettiin pariakymmentä vähäisiä vammoja saanutta ihmistä.
Paalulta lähtenyt Alain Prost joutui luopumaan kärkipaikasta jo kilpailun alussa, sillä johtoon ryntäsi Nelson Piquet. Hän joutui luopumaan johtopaikastaan 12. kierroksella, kun hänen autonsa moottori alkoi lakkoilla. Piquet jäi lopulta sijalle 25. Piquet'n siirryttyä syrjään Prost johti kilpailua loppuun asti. Kierroksella 34 Prost kiersi radan ajassa 1.20,3, joka oli kilpailun kierrosennätys. Aika merkitsi 4,25 kilometrin radalla yli 190 km/h keskinopeutta.
Niki Laudan startti oli huono ja hän lähti matkaan vasta yhdeksäntenä. Hän otti nopeasti kärkeä kiinni ja kävi 12. kierroksella Keijo Rosbergin kanssa tiukkaa kilpailua kolmannesta sijasta. Lauda ohitti Rosbergin ja nousi toiseksi, kun Piquet poistui kärkikamppailusta. Kilpailun lopun ajan Lauda yritti saada Prostia kiinni. Heidän eronsa oli 20 kierroksen jälkeen vain 4,5 sekuntia. Kierroksella 27 Lauda pääsi 2,4 sekunnin päähän Prostista. Ruutulipulle tultaessa miesten välinen ero oli yli 10 sekuntia.
Keijo Rosberg sai hyvän startin ja hän oli ensimmäisen kierroksen jälkeen viides. Viidennellä kierroksella hän nousi kolmanneksi, millä sijalla hän pysyttelikin pitkään. Rosbergin auton moottori kulutti enemmän polttoainetta kuin talli oli laskenut. Kilpailun lopussa Rosberg joutui hidastamaan, jolloin Nigel Mansell ja Elio de Angelis ohittivat hänet. Kolme kierrosta ennen maalia Rosberg ajoi varikolle polttoaineen vähyyden vuoksi ja jäi sinne. Sijoitukseksi tuli kuitenkin 8. sija.
Paavo Tuononen

Paavo Tuononen (3. marraskuuta 1887 Juuka –) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä kuormastopäällikkönä.

Perhetausta

Tuonosen vanhemmat olivat työmies Elias Tuononen ja Anna Pirinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Hilja Maria Huttusen kanssa.

Jääkärikausi

Tuononen työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 24. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän toimi pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Lihaussa vuonna 1917 komppanian rehumestarina.

Suomen sisällissota

Tuononen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kuormastopäälliköksi 3. jääkärirykmentin esikuntaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Tuononen palveli sisällissodan jälkeen kuormastovääpelinä 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi vaihdettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3:ksi ja myöhemmin Uudenmaan rykmentiksi. Hänet nimitettiin 1. syyskuuta 1928 Uudenmaan rykmentin kengitys– ja kuormastosepäksi. Hän kävi kengitysseppäkoulu ja sen täydennyskurssin vuonna 1930.
Pippurikasvit

Ulkonäkö ja koko

Lehdet sijaitsevat varressa vuorottain. Niissä on nystymäisiä rauhasia, joissa on aromaattista öljyä. Kukinto on muodoltaan terttu tai tähkä. Hedelmä on marja, joskus luumarja. Vaikka pippurikasvit kuuluvat kaksisirkkaisiin, niiden johtojänteet ovat hajanaisia, kuten yksisirkkaisilla kasveilla.

Levinneisyys

Kasvit ovat kotoisin Uuden mantereen trooppisilta alueilta.

Luokitus

Osa kasveista, jotka toisinaan luokitellaan kuuluviksi pippurikasveihin, luokitellaan toisinaan omaksi heimoksi tieteelliseltä nimeltään Peperaceae. Näiden kasvien tunnetuin suku on muorinkukat (Peperomia).
Pippurikasveihin kuuluu kolme alaheimoa. Verhuellioideae-alaheimoon kuuluu suku Verhuellia. Zippelioideae-alaheimoon kuuluu kaksi sukua. Piperoideae-alaheimoon luokitellaan pippurien (Piper) ja muorinkukkien suvut. Pippurikasveihin kuuluvia sukuja ovat myös Ottonia, Pothomorphe ja Sarcorhachis.

Käyttö

Pippuria käytetään mausteena eri kypsyysasteina. Muorinkukkia käytetään huonekasveina.
Naiskagaali

Naiskagaali oli vuonna 1902 perustettu vastarintajärjestö, joka perustettiin vuonna 1901 perustetun Kagaalin rinnalle sen tueksi. Kagaali perustettiin vastustamaan laittomia asevelvollisuuskutsuntoja, ja Naiskagaali salakuljetti Suomeen kiellettyjä lehtiä, oli apuna levittämässä maanalaisia lehtiä. Se myös keräsi rahaa vastarintatoimintaan ja toi ulkomailla julki Suomen oikeustaistelua. Järjestöllä oli vaikutusta siihen, että vuoden 1904 valtiopäivillä passiivisen vastarinnan kannattajat voittivat. Naiskagaali jatkoi toimintaa ainakin vuoteen 1944, mutta Kagaali lopetti toimintansa vuoden 1905 suurlakon jälkeen, joskaan sitä ei lopetettu koskaan virallisesti.
Naiskagaalin perustivat Maissi Erkko ja Tekla Hultin. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Dagmar Neovius, joka kuitenkin joutui lähtemään Ruotsiin seuraavana vuonna. Sieltä käsin hän veljensä Arvid Neoviuksen kanssa organisoi Suomeen suunnattua propagandaa ja vastasi muun muassa vuosina 1903–1905 Fria Ord -lehden salaisesta levittämisestä Suomeen.
Naiskagaalin kokoukset naamioitiin muuksi toiminnaksi, esimerkiksi ompeluseuraksi tai näytelmäharjoituksiksi.
Naiskagaalin toiminnassa mukana olleen Helmi Krohnin nimimerkillä "Äiti" kirjoittama lentolehtinen "Kodin tehtävä nykyhetkenä" ilmestyi vuonna 1902, ja se oli ensimmäinen naiskagaalin julkaisema lentolehtinen. Se käynnisti naiskagaalin varsinaisen toiminnan. Dagmar Neovius käänsi sen hieman muokaten ruotsiksi. Sitä levitettiin kaikkialle Suomeen. Lentolehtisen sisältönä oli kotien, äidinkielen ja äitien tehtävä vastarinnan hengen luomisessa ja sen lapsiin juurruttamisessa.
Merirosvoelokuva

Merirosvoelokuva (engl. The Pirate Movie) on vuonna 1982 julkaistu musikaalinen komediaelokuva, joka perustuu osittain Gilbertin ja Sullivanin koomiseen oopperaan The Pirates of Penzance. Elokuvan pääosia esittävät Christopher Atkins, Kristy McNichol, Ted Hamilton, Bill Kerr, Maggie Kirkpatrick, Garry McDonald, Rhonda Burchmore, Des McKenna ja Glenn Ruehland. Elokuvan on ohjannut Ken Annakin.

Vastaanotto

Elokuva voitti kolme Razzie-palkintoa: huonoimmasta ohjauksesta, huonoimmasta laulusta ja huonoimmasta musiikista.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti Merirosvoelokuvan olevan likilaskuinen ja imelä tyylien sekamelska. Hänestä elokuva ei voi tästä juuri huonommaksi tulla: ”Tämän filmin paikka on ehdottomasti maailman kurjimpien listalla.”
Uutuanjoki

Uutuanjoki (norj. Munkelva, pohjoissaameksi Uvdu) on Uutuanjoen vesistön Barentsinmereen laskeva joki Suomen ja Norjan rajalla Suomen Lapissa ja Norjan Finnmarkissa. 
Joki laskee Näätämövuonon (norj. Neidenfjorden, pohjoissaameksi Njávdánvuotna) perukassa olevaan Uutuanvuonoon (norj. Munkefjorden, pohjoissaameksi Uvduvuotna) Etelä-Varangin kunnassa Norjan puolella ja saa alkunsa Inarista Suomen puolella. 
Uutuanjoki kuuluu Teno- Näätämö- ja Paatsjoen kansainväliseen vesienhoitoalueeseen ja sen vesistöalue on yksi Suomen päävesistöalueista. Uutuanjoen vesistöalueen pinta-ala on 402,94 km², josta Suomen puolella on 231,95 km².
JK Tallinna Kalev

Tallinnan Kalev neuvostovallan aikana

Tallinnan Kalev pelasi Neuvostoliiton urheilujohdon määräyksestä Neuvostoliiton jalkapallosarjoissa vuosina 1947–1954 ja 1960–1962. Jälkimmäisellä jaksolla seura pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa kaksi kautta eli kaudet 1960 ja 1961.
Tallinnan Kalev sai pelata Viron paikallista sarjaa vuonna 1955 ja voitti ainoan Neuvosto-Viron aikaisen jalkapallomestaruuden.

Jalgpalliklubi Tallinna Kalev vuodesta 2002

Toiminta aloitettiin uudelleen vuonna 2002. Kaudeksi 2007 seuran miesten edustusjoukkue nousi Viron pääsarjaan Meistriliigaan, jossa sillä erää pysyi kolme kautta. Kaudelle 2011 Tallinnan Kalev nousi takaisin Meistriliigaan eli kauden 2012 lopussa joukkue on pelannut Meistriliigaa kaikkiaan neljä kautta.
Tanimbarinsilkkikerttunen

Levinneisyys

Tanimbarinsilkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Yamendan saarella, joka on Molukkeihin kuuluvista Tanimbar-saarista suurin. Sopivissa elinympäristöissä laji on yleinen. Sitä tavataan kuitenkin vain hyvin pienellä alueella ja se on saattanut vähentyä elinympäristöjen häviämisen seurauksena, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Jourdanton

Jourdanton on kaupunki Atascosan piirikunnassa Texasissa Yhdysvalloissa, noin 30 kilometriä San Antoniosta etelään. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan siellä asui 3 871 asukasta. Jourdantonin lähin kaupunki on Pleasanton, joka sijatsee kahdeksan kilometrin päässä. Jourdantonissa on oma koulu, kirkkoja, oikeustalo, pankki ja urheilustadion. Kaupungista löytyy myös pieni motelli. Jourdantonin ja Pleasantonin välillä menevän tien varrelta löytyy hyväkuntoinen Holiday Inn -hotelli. Jourdantonista löytyy myös muutamia pikaruokaravintoloita ja lähietäisyydeltä löytyy myös esimerkiksi uima-altaita, kaupunginpuisto, urheilukenttiä, keilahalli ja elokuvateatteri.
Jourdanton High School on lukio Jourdantonin nuorille. Siellä on hieman alle 400 oppilasta. Jourdantonissa on myös ala-asteet ja pienempiin lapsiin kohdistuvia hoitomahdollisuuksia. Jourdanton on kokonaisuudessaan kuin pieni villin lännen kylä, keskellä Texasin kuivuutta. Kesäisin lämpötila hipoo neljääkymmentä astetta, ja talvisin pakkasen puolelle päästään tuskin koskaan. Ilmasto on siis kuuma ja kuiva. Talvella leuto ja edelleen huomattavan kuiva. Kesät ovat todella pitkiä sekä talvet lyhyitä. Jourdantonin väestö on kirjavaa. Jourdantonissa esiintyy myös paljon alkuperäisasukkaita, sekä sukujuuriltaan Meksikosta kotoisin olevia henkilöitä. Meksikon rajalle Jourdantonista on noin 200 kilometriä, sekä lähimpään merenrantaan, Meksikonlahteen on myös noin 200 kilometriä.
Emily Loizeau

Emily Loizeau (s. 7. helmikuuta 1975) on ranskalainen laulaja. Hänen debyyttialbuminsa L'autre bout du monde julkaistiin vuonna 2006.
Loizeau on opiskellut lapsena klassista musiikkia, mutta päätti vasta myöhemmin tehdä laulamisesta itselleen uran. Hän on soittanut pianoa 5-vuotiaasta.
Satu Jääskeläinen

Satu Jääskeläinen (nyk. Okkonen) (s. 4. huhtikuuta 1970) on suomalainen juoksija, jonka päämatkat olivat 400 ja 800 metriä. Hän edusti Pyhäjärven Pohtia, Tervon Urheilijoita, Joensuun Katajaa ja Lahden Ahkeraa. Häntä valmensivat Reijo Honkanen, Pauli Pakarinen ja Timo Hietanen.
Jääskeläinen edusti Suomea 800 metrin juoksussa vuoden 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa ja vuoden 1994 EM-kisoissa Helsingissä. Hän on Suomen kaikkien aikojen tilastossa 400 metrin kolmastoista ja 800 metrin neljäs.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2005

Vuoden 2005 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus eli US Open alkoi 28. elokuuta ja päättyi 10. syyskuuta 2005. Kilpailu oli järjestyksessään 125:s.

Miesten kaksinpeli

Roger Federer -  Andre Agassi, 6-3, 2-6, 7-6(1), 6-1

Naisten kaksinpeli

Kim Clijsters -  Mary Pierce, 6-3 6-1

Miesten nelinpeli

Bob Bryan /  Mike Bryan -  Jonas Björkman /  Maks Mirny, 6-1, 6-4

Naisten nelinpeli

Lisa Raymond /  Samantha Stosur -  Jelena Dementjeva /  Flavia Pennetta, 6-2, 5-7, 6-3

Sekanelinpeli

Daniela Hantuchová /  Mahesh Bhupathi -  Katarina Srebotnik /  Nenad Zimonjić, 6-4, 6-2

Poikien kaksinpeli

Ryan Sweeting -  Jérémy Chardy, 6–4, 6–4

Tyttöjen kaksinpeli

Viktoryja Azarenka -  Alexa Glatch, 6–3, 6–4

Poikien nelinpeli

Alex Clayton /  Donald Young -  Carsten Ball /  Thiemo de Bakker, 7–6(3), 4–6, 7–5

Tyttöjen nelinpeli

Nikola Franková /  Alisa Klejbanova -  Alexa Glatch /  Vania King, 7–5, 7–6(3)
Yösyöttö

Tuotanto

Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuussa 2016.

Julkaisu

Elokuva vedettiin pois elokuvateatteriketju Finnkinon ohjelmistosta muutama päivä ennen ensi-iltaa, kun elokuvan levittäjä Nordisk Film ja Finnkino eivät päässeet sopimukseen elokuvan tuottojen jakamisesta. Tuottaja Markus Selinin mukaan kyse on siitä, että Finnkino haluaa aiempaa suuremman osuuden lipputuloista.
Yösyöttö sai ensi-iltansa 6. lokakuuta 2017 ja se keräsi ensimmäisen viikonlopun aikana 24 900 katsojaa. Elokuvaa esitettiin useissa vaihtoehtoisissa paikoissa, joskin elokuvan tuottaja Markus Selin arvioi, että katsojamäärä jäi noin puoleen verrattuna normaalilevitykseen. Toisena viikonloppuna se oli Suomen katsotuin elokuva 21 602 katsojalla, vaikka sitä ei edelleenkään esitetty Finnkinon teattereissa. Toisen viikonlopun jälkeen elokuvan oli nähnyt kaikkiaan 64 665 katsojaa. Finnkino kuitenkin pääsi joulukuussa Nordisk Filmsin kanssa sopuun ja Finnkinon teattereissa Yösyöttö sai ensi-iltansa 29.12.2017.
Melvil Dewey

Melville Louis Kossuth (Melvil) Dewey (10. joulukuuta 1851 – 26. joulukuuta 1931) oli kirja-aineiston luokittelun pioneeri, joka loi Deweyn luokittelun.
Dewey syntyi Adams Centerissä, New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Amherstin yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1874. Työskennellessään avustajana Amherstin kirjastossa vuosina 1874–1877 Dewey kehitti luokittelujärjestelmänsä.
Dewey muutti Bostoniin ja perusti The Library Journal -lehden, josta tuli tärkeä vaikuttaja kirjastojen kehittämisessä ja niiden hallinnossa. Dewey oli myös perustamassa Yhdysvaltain kirjastoyhdistystä ALA:aa vuonna 1876.
Vuonna 1883 Deweystä tuli Columbia-yliopiston kirjastonhoitaja ja seuraavana vuonna hän perusti Columbia School of Library Economyn. Se oli ensimmäinen kirjastovirkailijoiden koulutusta varten perustettu koulu ja siitä tuli erittäin suosittu. Vuonna 1890 koulu siirrettiin Albanyyn New Yorkin osavaltioon, missä koulun nimeksi tuli New York State Library School. Dewey toimi koulun johtajana vuosina 1888–1906. Hän uudisti voimakkaasti New Yorkin osavaltion kirjastoa.
Myöhemmin elämässään Dewey kiinnostui englannin kielen ortografian uudistamisesta. Hän ajoi asiaa ja vaihtoi etunimensä aikuisena ”Melvillestä” yksinkertaisemmaksi muotoon ”Melvil”. Hän myös kirjoitti osan elämästään sukunimensä muodossa ”Dui”.
Eugen Wolff

Yritystoiminta

Eugen Wolffin vanhemmat olivat kauppaneuvos Carl Gustaf Wolff ja tämän toinen vaimo Natalia Strömsten. Wolff pääsi ylioppilaaksi 1869 ja opiskeli kielitiedettä Helsingissä sekä vuosina 1872–1874 Ranskassa, Englannissa ja Saksassa. Hän toimi viipurilaisen kauppahuone Hackman & Co:n prokuristina 1879–1898. Wolff perusti Tornator Oy:n vuonna 1888 yhdessä veljensä Reguel Wolffin, Alexander Wolter Ramsayn sekä eräiden muiden kanssa ja toimi yhtiön toimitusjohtajana 1900–1919. Alkuvaiheessa yhtiö valmisti pelkästään lankarullia, mutta toiminta laajeni pian paperiteollisuuteen. Wolffin vaikutus varsinkin Tainionkoskella sijainneiden tehtaiden laajentamiseen oli merkittävä, ja saha ja puuhiomo syrjäyttivät nopeasti lankarullatehtaan merkityksessä. Tainionkosken sellutehtaaseen rakennettiin Suomen ensimmäiset happotornit. Wolff palkkasi metsäalan ammattilaisia huolehtimaan yhtiön metsäomaisuuden hoidosta.
Wolff oli myös Suomen Höyrylaiva Oy:n perustajia ja kuului sen johtokuntaan vuosina 1883–1932. Wolff oli Pohjoismaiden Osakepankin hallintoneuvoston jäsen 1890–1899 ja hallintoneuvoston puheenjohtaja 1893–1899.

Yhteiskunnallinen toiminta

Wolff oli Viipurin kaupunginvaltuuston sekä rahatoimikamarin jäsen ja toimi kaupungin edustajana porvarissäädyssä vuosien 1900 ja 1905–1906 säätyvaltiopäivillä. Vuosina 1886–1899 hän oli Ison-Britannian varakonsulina Viipurissa. 
Wolff kuului jäsenenä vuoden 1899 niin sanottuun suureen lähetystöön, joka vei keisari Nikolai II:lle Suomesta kerätyn helmikuun manifestia vastustaneen suuren adressin. Poliittisen toimintansa vuoksi hän oli karkotettuna Suomesta ensimmäisen sortokauden aikana 1903–1905. Hän joutui venäläisten silmätikuksi jo suuren adressin aikana, ja huhtikuussa 1903 hän sai ensimmäisten joukossa karkotusmääräyksen. Hän oleskeli tuon ajan Tukholmassa. 
Wolff oli mukana myös suomalaisessa lähetystössä, joka kävi vuosina 1917–1918 Englannin, Ranskan, Belgian, Espanjan ja Italian hallitusten sekä Pyhän istuimen luona pyytämässä näiltä valtioilta Suomen itsenäisyyden tunnustamista. Vuonna 1919 hän toimi lyhyen aikaa Suomen väliaikaisena diplomaattisena edustajana Tukholmassa. Tässä yhteydessä Wolff erosi Tornatorin toimitusjohtajan paikalta, koska molempien tehtävien yhtäaikainen hoitaminen oli hankalaa. Hän myi samana vuonna Tornatorin osake-enemmistön Suomen valtiolle, mutta jatkoi vielä johtokunnan jäsenenä.
Wolff lahjoitti runsaasti rahaa hyväntekeväisyyteen ja kulttuurilaitoksille. Hän oli aloitteentekijänä Viipurin taiteenystävät -seuran perustamisessa.
Jan Švankmajer

Jan Švankmajer (s. 4. syyskuuta 1934 Praha) on tšekkiläinen animaattori ja taiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten surrealistisista lyhytelokuvistaan, jotka ovat vaikuttaneet useisiin muihin elokuvantekijöihin, muun muassa Quayn veljeksiin.
Švankmajer käyttää elokuvissaan paljon stop motion -animaatiota sekä nopeutusta. Usein erilaiset esineet heräävät hänen elokuvissaan eloon, ja hän yhdistelee animaatiota ja näyteltyjä jaksoja. Suomessa Švankmajerin elokuvia on esitetty muun muassa Tampereen elokuvajuhlilla.