google/wiki40b huggingface dataset:
Nick Vujicic

Nicholas James Vujicic (s. 4. joulukuuta 1982) on australialainen saarnaaja ja puhuja. Hän syntyi ilman käsiä ja jalkoja harvinaisen oireyhtymän, tetra-amelia syndrooman takia. Lapsena hän kärsi masennuksesta, mutta tuli lopulta sinuiksi sairautensa kanssa ja 17-vuotiaana hän perusti Life Without Limbs -hyväntekeväisyysjärjestön. Vujicic on suorittanut kaksi taloustieteen korkeakoulututkintoa. Nykyään hän pitää puheita ympäri maailmaa ja keskittyy vähäosaisten asioihin. Vujicic avioitui Kanae Miyaharan kanssa vuonna 2012. Heillä on kaksi lasta, 2013 ja 2015 syntyneet pojat. Kiyoshi James Vujicic ja Dejan Levi.
Tänään Makedonian yllä

Tänään Makedonian yllä (mak. Денес над Македонија, Denes nad Makedonija) on Pohjois-Makedonian kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Vlado Maleski vuonna 1943 tai 1944. Toisen maailmansodan jälkeen, kun Makedoniasta tuli yksi uuden Jugoslavian osatasavalloista, laulusta tuli sen kansallislaulu. Kun Makedonia itsenäistyi Jugoslavian hajoamisen jälkeen 1991, tuli laulusta Makedonian tasavallan (nykyinen Pohjois-Makedonia) kansallislaulu.

Kyrillisin kirjaimin

Денес над Македонија се раѓа

Ново сонце на слободата!

Македонците се борат,

За своите правдини!

Македонците се борат,

За своите правдини!

Одново сега знамето се вее

На Крушевската република!

Гоце Делчев, Питу Гули,

Даме Груев, Сандански!

Гоце Делчев, Питу Гули,

Даме Груев, Сандански!

Горите македонски шумно пеат

Нови песни, нови весници!

Македонија слободна,

Слободна живее!

Македонија слободна,

Слободна живее!

Latinalaisin kirjaimin

Denes nad Makedonija se raǵa

Novo sonce na slobodata!

Makedoncite se borat

Za svoite pravdini!

Makedoncite se borat

Za svoite pravdini!

Odnovo sega znameto se vee

Na Kruševskata republika!

Goce Delčev, Pitu Guli,

Dame Gruev, Sandanski!

Goce Delčev, Pitu Guli,

Dame Gruev, Sandanski!

Gorite Makedonski šumno peat

Novi pesni, novi vesnici!

Makedonija slobodna,

Slobodna živee!

Makedonija slobodna,

Slobodna živee!
Mancala

Mancala on yksi maailman vanhimmista lautapeleistä ja etenkin Afrikan ja Aasian maissa suosittu lautapelityyppi, joka perustuu pikkukivien tai vastaavien pelimerkkien "kylvämiseen" pelilaudalla oleviin koloihin. Parhaiten länsimaissa tunnettuja ryhmän pelejä ovat oware, kalaha, omweso ja bao. Mancala-peleillä on monissa maissa samankaltainen asema kuin shakilla on länsimaissa, ja esimerkiksi omweso on Ugandan kansallispeli.
Suomessa on myyty Kolokolo-nimistä peliä, johon kuuluu mancala-pelien pelaamiseen soveltuva pelilauta ja pelimerkkejä. Pelin nimi on kuitenkin suomalaisten markkinoijien keksimä eikä vastaa afrikkalaisten tai aasialaisten pelien nimiä.

Pelaaminen

Tyypillinen mancala on kaksinpeli, jossa pelilauta on jaettu kahtia: kummallakin pelaajalla on esimerkiksi kuusi koloa ja varastokolo eli mancala. Ennen pelin alkua kolot varastoa lukuun ottamatta täytetään pelimerkeillä, esimerkiksi kolme tai neljä kiveä kuhunkin koloon. Pelin siirto muodostuu yleensä siitä, että pelaaja poimii jostain oman puolensa kolosta kaikki pelimerkit ja "kylvää" ne yksitellen seuraaviin koloihin, tavallisesti pelilautaa vastapäivään kiertäen. Jos viimeinen jyvä sattuu ennestään oman puolen tyhjään koloon, pelaaja saa "kaapattua" vastapäätä olevasta toisen pelaajan kolosta kaikki pelimerkit omaan mancalaansa. Yksinkertaisimmissa peleissä voittaja on se, joka saa suuremman varaston.
Monet mancala-pelit ovat säännöiltään huomattavastikin tätä monimutkaisempia. Vaativimmissa mancala-peleissä pelitilanteiden monipuolisuus ja haastavuus voi vastata jopa shakin tai go:n kaltaisten pelien tasoa.

Nimistön ongelmista

Mancala-pelien tutkimukseen on tuonut ongelmia se, että pelien samoista versioista käytetään eri kulttuureissa eri nimityksiä. Itse asiassa nimi Mancala viittaa yhteen arabialaiseen versioon peleistä. Se ei ole sopiva pelien yleisnimeksi, vaikka sitä siinä tehtävässä käytetäänkin. Muutamat pelitutkijat suosittelevat peliperheen yleisnimeksi pelitekniikkaan liittyviä termejä "Count and Capture" eli "Laske ja ryöstä" tai Sowing games eli Kylvöpelit.
Danny ja suuri fasaanijahti

Juoni

Kymmenvuotias Danny elää kaksistaan isänsä kanssa ja auttaa häntä pienen autokorjaamon pidossa Englannin maaseudulla 1950-luvun keskivaiheilla. Paikallinen tilanomistaja (Robbie Coltrane) kaavailee seudulle uutta asuinaluetta ja haluaisi ostaa myös autokorjaamon tontteineen. Asioita pahentaa Dannyn isän öisin harrastama fasaanien salametsästys.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Petri Kemppinen kehui elokuvan tilanteiden kehittelyä loppua kohti niin taitavaksi, että ne pelottavat ihan oikeasti. Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi luonnehti Dannya nautittavaksi koko perheen tv-elokuvaksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Panimoravintola Koulu

Panimoravintola Koulu on Turussa toimiva Suomen suurin panimoravintola. Ravintola toimii vuonna 1889 valmistuneessa entisessä koulurakennuksessa Eerikinkadun ja Kristiinankadun kulmatontilla. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Ludvig Isak Lindqvist ja Bruno Granholm. Uusrenessanssityylisessä koulutalossa toimi pääasiassa ruotsinkielisiä tyttökouluja. Vuodesta 1966 koulun nimi oli Cygnaeus skola.  
Panimoravintola tuottaa jatkuvasti kolmea eri olutta, joiden lisäksi se valmistaa useita vaihtelevia erikois- ja kausioluita sekä kolmea siideriä.
Keväällä 2010 tuotiin myyntiin myös talon oma mustaherukkalikööri, nimeltään Kuraattori.
Kaulushaukkanen

Koko ja ulkonäkö

Pituudeltaan kaulushaukkanen on 51–59 cm pitkä ja naaras on koirasta kookkaampi. Yleisväritykseltään lintu on tumma ja sen selkä on musta tai tummanruskea. Pää on tumma ja niskassa kulkee vaaleampi kaulus. Rinnan ja vatsan värityksessä on kolme muotoa. Rinta ja vatsat voivat olla joko valkoiset tai kellertävät mustin vaakaraidoin tai tumman harmaa valkoisin raidoin. Siivet ovat lyhyehköt ja pyrstö on pitkä. Pyrstössä on valkoisia raitoja.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kaulushaukkasta tavataan Meksikosta Peruun ja laajalta alueelta Venezuelasta eteläiseen Brasiliaan ja Argentiinan pohjoisimpiin osiin. Kaulushaukkasen elinympäristöä ovat sademetsät, kuivat metsät, jokien varret ja metsien läheiset aukiot. Laji elää piilottelevaa elämää usein puiden kätköissä. Sen ravintoa ovat pääasiassa nisäkkäät ja linnut, mutta se pyydystää myös hyönteisiä sekä matelijoita. Kaulushaukkanen on kolopesijä.
Lomakeskus Revontuli

Lomakeskus Revontuli on Hankasalmella 9-tien varrella toimiva hotelli ja viihdekeskus. Sen tarjontaan kuuluvat 18-reikäinen golfkenttä, lomamökkitoiminta, kokoussali, ravintola-keilahalli ja musiikkiviihdetoiminta.

Historiaa

Yrittäjä Markku Kinnunen osti konkurssiin menneen Hankamotellin vuonna 1993. Hän oli etsinyt yritystoiminnalleen paikkaa, joka olisi hyvien liikenneyhteyksien varrella ja järven rannalla. Aluksi hän rakennutti alueelle Revontulisalin viihdetoimintaa varten. Toinen askel oli täysimittainen golfkenttä, jonka jäseniksi saatiin nopeasti 4 000 henkilöä, sillä pelaajia saatiin Etelä-Suomesta saakka halvan pelioikeuden houkuttelemana. Toimintaa pyörittää Revontuli Golf Oy. Kolmas iso satsaus oli keilahalli, joka on sijoitettu ravintolan yhteyteen.
Mario Party 6

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 6,9/10 arvostelussaan.
Ruhrin alue

Ruhrin alue (saks. Ruhrgebiet, puhekielessä Ruhrpott tai lyhyemmin vain Pott) on konurbaatio Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksan liittotasavallassa. Siihen kuuluu useita teollisuuskaupunkeja alueella, jota ympäröi etelässä Ruhr-, lännessä Rein- ja pohjoisessa Lippejoki. Ruhrin eteläpuolella on Bergisches Land. Ruhrin alueella asuu 5,3 miljoonaa ihmistä, ja se on osa suurempaa Rein–Ruhrin metropolialuetta, jolla asuu yli 12 miljoonaa asukasta.
Lännestä itään Ruhrin alueella ovat Duisburgin, Oberhausenin, Bottropin, Mülheim an der Ruhrin, Essenin, Gelsenkirchenin, Bochumin, Hernen, Hammin, Hagenin ja Dortmundin kaupungit. Lisäksi siihen kuuluvat Weselin, Recklinghausenin, Unnan ja Ennepe-Ruhrin piirit. Nämä ovat kasvaneet yhteen muodostaen ainutlaatuisen teollisuuskeskittymän, joka on Euroopan neljänneksi suurin kaupunkialue Moskovan, Suur-Lontoon, Pariisin ja mahdollisesti Istanbulin jälkeen. Ruhrin aluetta pidetään usein yhtenä kaupunkina, koska sen kaupunkien välissä ei juuri ole maaseutumaisia alueita.

Historia

Useat Ruhrin alueen kaupungit olivat suurimman osan historiastaan pelkkiä kyliä. Kasvu alkoi teollisen vallankumouksen ja hiilen ja teräksen tuotannon myötä. Kun hiilen menekki väheni 1960-luvulla, Ruhrin aluetta kohtasi rakennemuutoksen aika. Teollisuus erikoistui ja elinkeinorakenne muuttui vähitellen palvelualoja kohti ja korkeaan teknologiaan. Ilmansaasteet ja jokien saastuminen ovat sitä myötä jääneet menneisyyteen.
1800-luvulla Ruhrin alueelle muutti yli miljoona puolalaista Itä-Preussista ja Sleesiasta Ostflucht-nimellä tunnetussa muuttoaallossa. Lähes kaikki heidän jälkeläisensä puhuvat nykyään äidinkielenään saksaa, mutta puolalaiset sukunimet ovat yhä muistona muuttovirrasta. Vuonna 1900 Gelsenkirchenin asukkaista puolalaisia oli 13,1 prosenttia ja Bochumissa 9,1 prosenttia.
Kun Saksa ei ensimmäisen maailmansodan jälkeen pystynyt suorittamaan voittajien vaatimia sotakorvauksia, Ranska ja Belgia miehittivät Ruhrin alueen vuonna 1923 ja ottivat haltuunsa alueen kaivokset ja tuotantolaitokset. Miehitysjoukot poistuivat alueelta seuraavana vuonna.
Toisen maailmansodan aikana liittoutuneet pyrkivät motittamaan ja valtaamaan Ruhrin teollisuuskeskittymän. Tämä onnistui maaliskuun lopussa 1945 sodan loppuvaiheessa ja alueelle saarrettiin 300 000 Wehrmachtin sotilasta. Kylmän sodan aikana Ruhrin aluetta pidettiin Varsovan liiton ensisijaisena kohteena.
Demonaks

Demonaks (m.kreik. Δημώναξ) (100-luku) oli antiikin kreikkalainen hellenistinen filosofi, joka pyrki herättämään kyynisen koulun uudelleen henkiin. Hän oli kotoisin Kyprokselta.
Demonaks tunnetaan lähinnä ainoastaan Lukianoksen kuvauksesta, joka esittää hänet ideaalissa valossa. Lukianos oli ollut hänen oppilaansa. Filosofina Demonaks ei vaikuta olleen omaperäinen, vaan hän lainasi eklektisesti aiemmilta filosofeilta, kuten kyynikko Diogeneelta ja stoalaiselta Epiktetokselta.
Koiranheinä

Ulkonäkö ja koko

Koiranheinä kasvaa 60–160 cm korkeaksi. Sen röyhy on kolmiomainen, kukat kasvavat siinä tiiviinä rykelminä.

Levinneisyys

Koiranheinää kasvaa Euroopassa Keski-Suomea myöten sekä viljeltynä Pohjois-Amerikassa.
Se on heinäallergisille ongelma heinäkuussa.

Elinympäristö

Koiranheinä kasvaa myös savisessa maassa, jossa sitä viljellään rehuksi.
Erkki Malmivaara

Erkki Väinö Samuel Malmivaara (9. syyskuuta 1927 Kuusankoski – 12. lokakuuta 1996 Vaasa) oli suomalainen lehtitoimittaja ja poliitikko.
Malmivaara oli koulutukseltaan oikeustieteen ylioppilas. Hän jätti yliopisto-opintonsa kesken ja aloitti toimittajanuransa vuonna 1953 työskentelemällä sanomalehti Ilkan toimitusharjoittelijana. Suurimman osan työurastaan hän työskenteli Vaasa-lehden palveluksessa. Hän toimi vuosina 1954–1960 lehden toimittajana, 1960–1966 toimitussihteerinä, 1966–1980 toimituspäällikkönä ja vuodesta 1980 hallinnollisena päätoimittajana. Vuodesta 1985 hän työskenteli lehden, jonka nimi oli muuttunut vuonna 1984 Pohjalaiseksi, vastaavana päätoimittajana, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1991.
Malmivaara oli puoluekannaltaan kokoomuslainen. Hän toimi vuodesta 1972 Vaasan kaupunginvaltuustossa ja vuosina 1972–1984 myös kaupunginhallituksessa. 1976–1984 hän toimi kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Hän vaikutti myös Pohjanmaan Kokoomuksen piirihallituksessa ja kokoomuksen puoluevaltuustossa. Malmivaara oli kaksissa vaaleissa ehdolla eduskuntaan.
Malmivaara sai vuonna 1985 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Aarno Planting

Aarno Planting (s. 1931) on suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija.
Planting oli vuonna 1961 veiston ja metallityön opettajana vuonna 1947 perustetussa Malmin kaupallisessa keskikoulussa, vuodesta 1965 Malmin yhteiskoulu.
Valiant-luokka (sukellusvene)

Asejärjestelmä

Aseistuksena on kuusi keulaan asennettua 21 tuuman torpedoputkea, joilla voitiin laukaista Mk8- ja Mk24 Tigerfish -torpedoita.

Voimanlähde

Alusten päävoimanlähteenä on painevesireaktori PWR1.
Kalevan Nuorten Liitto

Kalevan Nuorten Liitto oli lasten ja varhaisnuorten kasvatus- ja kulttuurijärjestö, jonka toiminnat yhdistettiin osaksi Suomen Nuorisoseurat ry:tä loppuvuodesta 2012. 
Kalevan Nuorten Liitto perustettiin vuonna 1960. Sen tehtävänä oli edistää kulttuurista lasten ja nuorten harrastustoimintaa nuorisoseuroissa.
Kalevan Nuorten Liitto koordinoi lasten osallisuushanketta "Mun Vuoro" 2009-2011.
Harmaaturska

Ulkonäkö

Täysikasvuinen harmaaturska on keskimäärin 19 cm:n pituinen. Sillä on harmaanruskea selkä, hopeiset kyljet ja valkoinen vatsa. Rintaevän tyven yläreunassa on tumma täplä.

Levinneisyys

Harmaaturska elää lauhkeassa ilmastossa, väli- tai avovedessä liejuisen merenpohjan yläpuolella, yleensä 100–200 metrin syvyydessä. Levinneisyysvyöhyke ulottuu Englannin kanaalista lounaiselle Barentsinmerelle ja aina Karhusaaren lähistölle saakka. Lisäksi sitä tavataan Islannin ja Färsaarten ympäristössä.

Elintavat

Harmaaturska syö enimmäkseen planktonäyriäisiä, kuten hankajalkaisia, krillejä, katkarapuja ja katkoja, mutta myös pikkukaloja sekä erilaisia munia ja toukkia.

Kalastus ja käyttö

Harmaaturskaa pyydetään lähinnä kalajauhon ja -öljyn valmistukseen. Tärkeimmät pyyntialueet ovat olleet Pohjanmeren pohjoisosa ja Skagerrak. Suurimmillaan vuosisaaliit olivat vuoden 1980 paikkeilla yli 600 000 tonnia, sen jälkeen 300 000 tonnin luokkaa, mutta ovat 2000-luvulla romahtaneet alle 50 000 tonniin.
Tagulanlaulumesikko

Levinneisyys ja elinympäristö

Tagulanlaulumesikkoa tavataan kotoperäisenä Tagulan saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on huonosti tunnettu, eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi. Tagulanlaulumesikon uskotaan elävän alankojen metsissä ja metsänreunoilla 800 metrin korkeuteen asti. Metsien hakkuut saattavat olla sille uhka.
18. jääkäripataljoona

18. jääkäripataljoona oli valkoisten itäarmeijan 3. jääkäriprikaatin 6. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa.
Komentaja: jääkärikapteeni Oscar Bjarne Hugo Nordenswan (25. maaliskuuta alkaen).

Pataljoonasta muodostettiin sodan jälkeen Kajaanin Sissipataljoona

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Adjutanttina jääkärivänrikki Kaarlo Aleksanteri Heiskanen (siirrettiin 23. huhtikuuta komppanianpäälliköksi).
Haaparannan kirkko

Urut

Urut on valmistanut Grönlunds Orgelbyggeri.
Sabine Forsblom

Sabine Forsblom (s. 15. tammikuuta 1961 Porvoo) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava kirjailija.
Forsblom on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan pohjoismaiset kielet ja kirjallisuus. Hän työskenteli 15 vuoden ajan toimittajana FST:llä.
Forsblomin esikoisromaani Maskrosguden ilmestyi vuonna 2004 ja sai Svenska litteratursällskapetin palkinnon. Hänen toinen romaaninsa Maskrosgudens barn (2015) on Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2016. Molemmat teokset sijoittuvat Itä-Uudenmaan suomenruotsalaisiin työläispiireihin.
Juhani Hinkkanen

Toiminta

Hinkkanen oli mukana Aikakone-lehden tekemisessä alkaen sen perustamisesta vuonna 1981. Hän oli lehden väliaikaisena päätoimittajana Jari Koposen luovuttua tehtävästään vuonna 1986, kunnes päätoimittajaksi tuli Leena Peltonen vuonna 1988. Hinkkanen oli perustamassa Suomen tieteiskirjoittajia vuonna 1984 ja toimitti seuran Kosmoskynä-lehteä 1984–86. Hinkkanen toimitti myös Book Studion Galaxy-sarjaa. Hinkkanen oli naimisissa vuodesta 2003 Leena Peltosen kanssa. Leena Peltonen kuoli vuonna 2007. 2000-luvulla Juhani Hinkkanen on vetäytynyt aktiivisesta fandom-toiminnasta, mutta hän on tehnyt kirja-arvosteluja Porttiin ja Tähtivaeltajaan.
Saudi-Arabian kiviportit

Saudi-Arabian kiviportit ovat muinaisia kivisiä aitauksia Arabian niemimaalla. Paikalliset beudiinit kutsuvat näitä nimellä "Vanhojen miesten työt".
Monet niistä muistuttavat ylhäältä katsoen portteja, joiden pylväät on yhdistety pitkillä riu'uilla. Näitä kiviportteja on Saudi-Arabian länsiosan keskiosassa, eniten Medinan ja Khaybarin välisellä seudulla. Siellä on Harrat Khaybarin laavakenttä Yhteensä kiviportteja on vähän alle 400. Portit ovat yleensä 50-150 metrin pituisia. Kiviaitausten korkeus on noin puoli metriä. Porttien ikä on noin 9000-2000 vuotta. Portit ovat ehkä beduiinien esi-isien tekemiä. Porttien käyttötarkoitusta ei tiedetä. Porttien lisäksi on mm pyöreitä rakennelmia. Pyöreät rakennelmat saattavat olla hautojen jäänteitä. Joissain pyöreissä rakannelmissa on vieressä kartiomaienn aitaus, niin että tulee avaimenreikää muistuttava kuvio.
Leijamainen rakennelma on luultavasti metsästysansa.

Jordanian kiviympyrät

Jordaniasta on löydetty kiviympyröitä,, jotka ovat 220-455 metrin lämpimittaisia.
Riina Lumme

Ura

Lumme valmistui ylioppilaaksi Puolalanmäen lukiosta vuonna 2011. Hän aloitti samana vuonna valtio-opin opinnot Turun yliopistossa. Opintojen ohessa Lumme on tehnyt opettajan sijaisuuksia sekä toiminut Bengtskärissä kausityöntekijänä ja oppaana. Vuonna 2015 Lumme valittiin Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallitukseen, jossa hän toimi kulttuurivastaava ja seuraavana vuonna puheenjohtajana. Lumme toimi vuoden 2017 Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana. Nykyisessä työssään Nuva ry:n osallisuusasiantuntijana hän aloitti vuonna 2018.

Politiikka

Lumme oli ensimmäistä kertaa ehdolla 24-vuotiaana kunnallisvaaleissa 2017, jolloin hänet valittiin Turussa kaupunginvaltuutetuksi. Lumme valittiin Turun kaupunginvaltuustoon 518 äänellä. Vuodesta 2017 Lumme on toiminut myös Varsinais-Suomen liiton maakuntavaltuutettuna sekä Turun seudun joukkoliikennelautakunnan varsinaisena jäsenenä.
Riina Lumme on profiloitunut etenkin opiskelijapolitiikassa, nuorten vaikutusmahdollisuuksien lisäämisessä ja koulutuskysymyksissä sekä pyöräilyn, joukkoliikenteen ja kaupungin kestävässä kehittämisessä. Lumme toimi Vihreiden vuonna 2018 hyväksytyn koulutuspoliittisen ohjelman puheenjohtajana yhdessä Inka Hopsun kanssa.
Eero Milonoff

Työura

Milonoff on näytellyt muun muassa elokuvissa Tyttö sinä olet tähti ja Hymyilevä mies sekä televisiosarjassa Koukussa. Vuonna 2007 ensi-iltansa saaneessa Ganes-elokuvassa Milonoff näytteli Remu Aaltosta.
Milonoff sai tammikuussa 2019 parhaasta miessivuosasta ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon. Hän näytteli fantasiaelokuvassa Raja (Gräns) yhteiskunnan ulkopuolelle vetäytynyttä erakkoa Vorea.
Milonoffin veljiä ovat Aleksi Milonoff, Juho Milonoff sekä Tuomas Milonoff. Heidän isänsä on ohjaaja ja näyttelijä Pekka Milonoff.
Lifebook

LIFEBOOK on Fujitsun kannettavabrändi, joka sisältää valikoiman eri kokoisia kannettavia tietokoneita niin yritys- kuin kotikäyttöön. Fujitsu LIFEBOOK-kannettavat suunnitellaan yhtiön omissa tuotekehitys- ja testilaboratorioissa. Ne valmistetaan Japanissa ja Saksassa.
Fujitsu tunnetaan mobiiliteknologian innovaatioistaan. Se toi ensimmäiset kosketusnäytölliset kannettavat tietokoneet markkinoille jo vuonna 1988. Se oli myös ensimmäinen tietokonevalmistaja, joka integroi 3G-yhteysteknologian suoraan kannettavaan. Useissa LIFEBOOK-malleissa on Fujitsun kehittämä modulaarinen laitepesä. Laitepesään voi optisen aseman tilalle vaihtaa esimerkiksi kakkosakun pidentämään akkukäyttöaikaa, toisen kiintolevyn tai matkaprojektorin.
Takrur

Takrur eli Tekrur oli keskiaikainen valtio Senegaljoen keski- ja alajuoksun eteläpuolella nykyisessä Senegalissa. Sen samanniminen pääkaupunki sijaitsi nykyisen Podorin tienoilla. Takrur lienee tukulorien arabiankielinen nimitys.
Ensimmäinen maininta Takrurista on 900-luvun puolivälistä, jolloin sitä hallitsi fulbedynastia Dya-Ogo. Vuosisadan lopulla heidän tilalleen tuli soninkelainen Nyakhate-klaani. Hallitsija War Djabi käännytti Takrurin ja naapurimaan Silan väestön muslimeiksi 1000-luvun alussa. Hänen seuraajansa taistelivat almoravidien rinnalla Ghanan valtakuntaa vastaan.
Takrur oli 1000–1200-luvulla laaja valtakunta, joka ulottui Atlantin valtamereltä Faléméjoelle saakka. Se kävi vilkasta kauppaa Pohjois-Afrikan kanssa, jonne vietiin kultaa ja orjia. Tuontitavaroita olivat kankaat, kupari ja lasihelmet. Maan väestön muodostivat karjanhoitoa harjoittaneet fulbet sekä maata viljelleet wolofit ja sererit.
1200-luvun lopulla Takrurista tuli Malin valtakunnan vasalli. Malin heikennyttyä 1300–1400-luvuilla se jakautui keskenään taistelleiksi pieniksi kuningaskunniksi. 1400-luvun puolivälissä osa niistä muodosti Djolofin valtakunnan ja loput joutuivat 1500-luvun vaihteessa Songhain alaisuuteen. Sittemmin alueelle syntyi Futa Toron fulbevaltakunta.
Takrur esiintyy arabialaisissa lähteissä usein koko islamilaisen Länsi-Afrikan nimenä. Sen asukkaista on käytetty on käytetty nimityksiä takruri, monikossa takarir ja takarna.
Sari Lilliestierna

Sari Leila Hannele Lilliestierna (o.s. Pesonen, s. 21. huhtikuuta 1954 Hausjärvi) on suomalainen näyttelijä, joka aloitti uransa Ruotsissa esittämällä naispääosaa John Olssonin elokuvassa Jonny Roova (1985) ja jatkoi näyttelemistä Ruotsin televisiossa, esimerkiksi  Agneta Fagerström-Olssonin tv-sarjassa Seppan (1986).
Ruotsin kautensa jälkeen Lilliestierna palasi Suomeen, jossa hän 1990-luvulla näytteli useissa televisiotuotannoissa. Hänet nähtiin vierailijana muun muassa Carl Mestertonin suositussa sukudraamassa Metsolat (1993–1995), jonka lisäksi hän näytteli sivuosaa Peter Lindholmin elokuvassa Isältä pojalle (1996), josta tehtiin myös päähenkilön nimeä kantava tv-sarja Nortia (1996). Muista 1990-luvun rooleista mainittakoon muun muassa seksuaalisia vähemmistöjä edustavan opettajan rooli Ilse Raution kirjoittamassa televisiosarjassa Onnea vai menestystä (1996). 2000-luvulla Lilliestiernan esiintyminen kameran edessä jatkui muun muassa sellaisissa suosituissa sarjoissa kuin Salatut elämät ja Tahdon asia (2005) sekä  Kauniissa miehessä (2003). 
Lilliestierna on tehnyt lukuisia rooleja myös näyttämöllä, kuten esimerkiksi Riihimäen teatterissa, jossa hän näytteli 1990-luvulla naispääosaa Gardner McKayn Leikintekijässä sekä rouva de Volanges´n roolin Christopher Hamptonin Valheissa ja viettelijöissä. Nykyisin Lilliestierna toimii ohjaajana Teatteri Undassa, joka on tamperelainen harrastajateatteri, ja ohjaa myös teatterikerhoja.
Marija Melentjeva

Marija Vladimirovna Melentjeva (ven. Мари́я Влади́мировна Мелентье́ва, 24. tammikuuta 1924 Prääsä – 2. heinäkuuta 1943 nykyinen Karhumäen piiri) oli suomalaisten selustassa jatkosodan aikana toiminut tiedustelija, josta muodostui yksi Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan karjalaisista sankarihahmoista.
Marija Melentjeva kävi Prääsän keskikoulun. Sodan alettua hän työskenteli linnoitustöissä ja sairaanhoitajana. Huhtikuussa 1942 hänet lähetettiin Karjalais-suomalaisen SNT:n komsomolin tiedustelijakouluun. Kesällä hän toimi yhdessä Anna Lisitsynan kanssa tasavallan kommunistipuolueen yhteyshenkilönä Soutjärven piirissä. Marraskuussa 1942 suomalaiset saivat Melentjevan kiinni ja ampuivat hänet lähellä Seesjärven lounaispuolella sijainnutta Koskisenvaaran (ven. Topornaja Gora) kylää.
Melentjeva on palkittu Leninin ja punaisen tähden kunniamerkeillä. Kuolemansa jälkeen syyskuussa 1943 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Prääsässä ja Petroskoissa on Melentjevalle omistetut muistomerkit. Prääsässä toimii hänestä kertova museo.
Melentjevan ja Lisitsynan kohtalolle on omistettu useita kaunokirjallisia teoksia, mm. Gennadi Fišin Ystävättäret ja Anatoli Gordijenkon Syväri, kuoleman joki.