google/wiki40b huggingface dataset:
Pommern (laiva)

Pommern (entinen nimi Mneme) on entinen laivanvarustaja Gustaf Eriksonin rahtipurjealus, joka on nykyisin museolaivana Maarianhaminassa.
Pommern on teräsrunkoinen nelimastoinen parkki. Se rakennettiin 1903 Glasgow'ssa J. Reid & Co -telakalla hampurilaiselle B.Wenke & Söhne -varustamolle ja sai nimekseen Mneme. Vuonna 1906 alus sai uuden nimen Pommern siirtyessään uudelle omistajalleen hampurilaiselle F. Laeisz -varustamolle. Nimi tarkoittaa Pommerin maakuntaa. Se kuljetti linjaliikenteessä rahtia Atlantilla vieden Euroopasta kappaletavaraa Etelä-Afrikkaan. Paluumatkan lastina oli chilensalpietaria ja guanoa Chilestä.
Vuonna 1923 ensimmäisen maailmansodan jälkeen saksalainen kauppalaivasto jaettiin sodan voittajavaltioiden kesken. Tuolloin Pommern päätyi Kreikan omistukseen, jolta ahvenanmaalainen Gustaf Erikson sen osti. Kuten monet muutkin Eriksonin purjelaivat, Pommern siirtyi "vehnäreitille" Euroopan ja Australian välille. Menomatkalla oli yleensä vain painolastia mutta joskus myös puutavaraa Suomesta ja Ruotsista Etelä-Afrikkaan. Pommern voitti epävirallisen purjehduskilpailun "The Grain Races" Australiasta Englantiin kaksi kertaa.
Viimeisen matkansa Pommern teki vuonna 1939 juuri toisen maailmansodan alla Hullista Maarianhaminaan. Koko sodan ajan Pommern makasi Maarianhaminassa. Vuonna 1944 se oli hetken viljavarastona Tukholmassa, ja se hinattiin sieltä kerran viljalastissa Turkuun.
Vuonna 1952 Gustaf Eriksonin lapset lahjoittivat aluksen Maarianhaminan kaupungille, ja siitä tuli museolaiva Maarianhaminan länsisatamaan.
Deutsches Afrikakorps

Perustaminen

Oberkommando der Wehrmacht (OKW) päätti lähettää joukkoja Libyaan tukemaan Italian armeijaa, jonka joukot brittiläinen 8. armeija oli lyönyt operaatio Compassissa. Aluksi 11. tammikuuta Libyaan lähetettiin ainoastaan erillisosasto (saks. Sperrverband Lybien), johon kuului 30 vaunun panssarivaunukomppania. Alueelle lähetettävien joukkojen määrä päätettiin 5. helmikuuta kasvattaa divisioonaan, joten laajentaa 5. panssarirykmentti 5. kevyeksi divisioonaksi.  Libyassa olevien joukkojen esikunta muodostettiin 16. helmikuuta 1941, mistä muodostettiin 21. helmikuuta pari päivää 15. panssaridivisioonan alueelle toimittamisen jälkeen armeijakunnan esikunta, Deutsches Afrika-Korps (DAK). Armeijakunnan komentajaksi määrättiin Erwin Rommel. DAK koostui tässä vaiheessa kahdesta divisioonasta ja useista pienemmistä joukkoyksiköistä ja se oli virallisesti alistettu Italian Afrikan joukkojen komentajalle. 1. lokakuuta 5. kevyt divisioona nimettiin 21. panssaridivisioonaksi.
Charles Blackman

Charles Blackman (12. elokuuta 1928 – 20. elokuuta 2018) oli australialainen taidemaalari. Hän syntyi Sydneyssä ja loi tärkeimpinä teoksinaan Schoolgirl- ja Alice in Wonderland -sarjat 1950-luvulla.
Blackmanista tehtiin vuonna 1997 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri. Hän voitti uransa aikana useita taidepalkintoja, ja hänen töitään on ollut näytteillä myös kansainvälisesti. 
Jon Molvigin Blackmanista tekemä muotokuvamaalaus voitti vuonna 1966 Archibald-palkinnon.
Blackmanilla oli yli vuosikymmenen ajan muun muassa muistiin vaikuttava runsaaseen alkoholinkäyttöön liittyvä Korsakoffin oireyhtymä. Vuonna 1994 hänellä oli sydänkohtaus ja aivoverenkiertohäiriö.
Rába

Rába Járműipari Holding Nyrt. on unkarilainen konepajayritys, jonka toimialoja ovat maastokuorma-autot sekä ajoneuvoteollisuuden komponentit.

Kuorma-autot

Ensimmäinen kuorma-auto valmistui vuonna 1904. Tämän jälkeen yritys kuitenkin erikoistui kevyisiin hyötyajoneuvoihin ja kuorma-autojen valmistus nojautui muilta valmistajilta ostettuihin lisensseihin. Rába valmisti kapasiteetiltaan 5 tonnin kuorma-auton Pragan lisenssillä. Vuonna 1920 tehtiin sopimus Friedrich Krupp AG:n kanssa, jonka pohjalta valmistettiin ensimmäiset Rába-linja-autot. Valikoimaan tuli kolmen tonnin kuorma-autot Austro-Fiatin kanssa solmitun lisenssin myötä.
1930-luvun alussa tuotanto supistui, mutta vuonna 1936 esiteltiin uusi, armeijan käyttöön suunniteltu Rába-Maros -kuorma-auto, jonka myötä kysyntä lähti jälleen nousuun. Seuraavana vuonna alettiin valmistaa lisenssillä MAN-dieselmoottoreita, joita käytettiin linja-autojen voimanlähteinä. Vuonna 1938 alettiin valmistaa Rába-Botond -maastoajoneuvoja.
Toisen maailmansodan aikana Saksan miehitettyä Unkarin tehtaan tuotantolaitteet purettiin. Kun tehdas jälleen palautettiin toimintaan, kuorma- ja linja-autoja ei enää ollut valmistusohjelmassa.
Kuorma-autonvalmistus alkoi jälleen vuonna 1961, kun kehitettiin nelivetoinen, kapasiteetiltaan kymmenen tonnin kuorma-auto, joka oli varustettu nokattomalla ohjaamolla. Kun mallia haluttiin päivittää, lähestyttiin jälleen MAN-yhtiötä, jonka kanssa tehtiin lisenssisopimus dieselmoottorien ja akselistojen valmistuksesta. Vuonna 1970 alettiin valmistaa myös kaksi- ja kolmiakselisia MAN-kuorma-autoja. Sopimus umpeutui vuonna 1984, jolloin aloitettiin yhteistyö DAF:n kanssa, joka alkoi toimittaa ohjaamoja Rában autoihin. Rába-MAN -moottorien sekä ZF-vaihteistojen valmistus kuitenkin jatkui edelleen, sillä Ráballe jäi oikeus valmistaa niitä itsenäisesti.
EFW N-20

EFW N-20 "Aiguillon" oli vuonna 1952 valmistunut sveitsiläisen hävittäjäpommittajan prototyyppi. EFW eli Sveitsin valtion lentokonetehdas suunnitteli tämän nelimoottorisen suihkuhävittäjän toisen maailmansodan lopulla.
Moottorivalmistajaksi kaavailtiin sveitsiläistä Sulzeria, joka kuitenkin irtaantui hankkeesta vuonna 1947. Moottoriksi hankittiin englantilainen Armstrong Siddeley Mamba. Moottori oli potkuriturbiini, vaihde ja potkuri korvattiin ahtimella tätä lentokonetta varten.
3:5-kokoinen puurakenteinen lentävä malli tehtiin, ja se lensi 17. huhtikuuta 1948. Liitokone tuhoutui kokeissa mutta osoitti suunnittelman oikeellisuuden ja projekti jatkui. Moottoroitu skaalakone (3:5) Arbalète lensi 16. marraskuuta 1951. Prototyyppi valmistui vuonna 1952, ja sillä tehtiin rullauskokeita 8. huhtikuuta 1952 ennen kuin kehitystyö keskeytettiin.
Eero Matero

Eero Heikki Olavi Matero (s. 14. tammikuuta 1946 Suomussalmi) on suomalainen eläkkeellä oleva päätoimittaja.

Henkilöhistoria

Matero pääsi ylioppilaaksi Suomussalmen lukiosta ja opiskeli yhteiskuntatieteitä Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli toimittajana vuodesta 1968 Salon Seudun Sanomissa ja vuodesta 1970 Kalevassa. Matero oli vuosina 1975–2009 toimittajana, toimitussihteerinä, toimituspäällikkönä ja viimeksi vuosina 1988–2009 päätoimittajana Oulussa ilmestyvässä Kansan Tahto -lehdessä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2009. 
Matero kertoo kirjassaan Brežnevin opissa opiskelustaan vuosina 1978–1979 Moskovan puoluekoulussa. Tämä koulu oli ulkomaalaisille kommunisteille tarkoitettu NKP:n sisäoppilaitos jossa opiskeli vuosittain noin 600 stipendiaattia eri puolilta maailmaa. Oppilaista noin parikymmentä tuli aina Suomesta ja Matero oli koulussa SKP:n enemmistön kiintiöllä. Opinto-ohjelmaan kuuluivat poliittiset aineet ja venäjän kieli. Koulussa oli myös ns. "konspiratiivinen kurssi", joka oli Materon mukaan lähinnä ajastaan jälkeen jäänyt "tietosuojakurssi".
Hei, kuka puhuu

Juoni

Nuori nainen (Alley) saa vauvan ja päättää etsiä sille isän. Biologinen sellainen (Segal) on aivan liian kiireinen ja muutkin tarjolla olevat vaihtoehdot kammottavat. Bruce Willisin äänellä puhuva vauva näyttää lopulta äidilleen, että ratkaisu (Travolta) on lähempänä kuin hän luulikaan.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Helsingin Sanomien Pertti Avola sanoo elokuvaa herttaiseksi, joutuisaksi ja notkeaksi hömppäkomediaksi, joka onnistuu paikoin olemaan aidosti hauska. Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa sympaattiseksi komediaksi, jossa Williskin on hauska. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Edvard Valentin Emeleus

Edvard Valentin Emeleus (21. toukokuuta 1857 Raahe – 9. kesäkuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja vuonna 1907 perustetun Suomen Yleisen Työnantajaliiton (vuodesta 1918 Suomen Työnantajain Keskusliitto) ensimmäinen asiamies.
Emeleuksen vanhemmat olivat Raahen ala-alkeiskoulun rehtori, Munsalan kirkkoherra, rovasti Nils Gustaf Emeleus (1824–1892) ja Hilda Augusta Wilhelmina Möller. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Oulun ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui 1881 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta.
Emeleus oli aluksi matematiikan ja fysiikan opettajana Viipurissa 1881–1885, Kuopiossa 1885–1886 sekä Tampereella 1886–1895. Hän siirtyi sitten pankkialalle ja toimi Kansallis-Osake-Pankin haarakonttorin johtajana Kuopiossa ja Tampereella 1895–1906. Hän oli vuonna 1907 perustetun Suomen Yleisen Työnantajaliiton asiamiehenä 1907-1917.
Emeleus perusti Viipurissa asuessaan vuonna 1885 yhdessä lennätinpäällikkö F. V. Jalanderin kanssa Wiipurin Sanomat-lehden paikallisten nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi. Hän oli lehden päätoimittajana 1885–1886. Vuosina 1893–1896 vakuutusmatematiikasta kiinnostunut Emeleus julkaisi Sampo-nimistä Suomen ensimmäistä vakuutusalan lehteä toimiessaan samalla Suomi-yhtiön asiamiehenä. Emeleus oli Tampereella 1890-luvun alussa mukana Tampereen työväenyhdistyksen toiminnassa kun yhdistys oli vielä wrightiläisen työväenliikkeen kannalla. Suomen Yleisen Työnantajaliiton asiamiehenä toimiessaan Emeleus toimitti vuonna 1907 perustettua Työnantaja-Arbetsgifvaren-lehteä. Hänen asiamieskaudellaan työnantajat perustivat Ruotsista saadun esikuvan mukaan vuonna 1910 Suomen Työnantajain Keskinäisen Lakkovakuutusyhtiön jonka tarkoitus oli maksaa lakon sattuessa korvauksia vakuutuksen ottaneille jäsenyrityksille. Työnantajien kiinnostus lakkovakuutuksiin jäi kuitenkin vähäiseksi ja yhtiö purettiin 1931. Emeleus oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1888–1894 ja 1900–1906 toimien valtuuston puheenjohtajana 1901–1902. Kuopion kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä hän oli 1897-1898 ja Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1898.
Emeleus kuoli sydänkohtaukseen kesäkuun alussa 1917 ollessaan lähdössä työmatkalle Tampereelle. 
Emeleus oli naimisissa vuodesta 1890 Olga Rissasen kanssa.
ARA Veinticinco de Mayo (V-2)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 12. maaliskuuta 1969 Argentiinan laivastossa nimellä ARA Veinticinco de Mayo. Ennen 1. syyskuuta alkanutta purjehdusta Argentiinaan alus huollettiin. Aluksi aluksella palvelivat Skyhawkit ja Grumman S-2 Trackerit, mutta sen kalustoksi vaihdettiin 1981 Ranskasta hankitut Super Étendardit.
Aluksen aseistusta vähennettiin 1975 kymmeneen ja 1980 yhdeksään 40 millimetrin 70 kaliiperin tykkiin. Alukselle asennettiin myös datalinkit, jotta se kykenisi kommunikoimaan Argentiinan laivastolle ostettujen Tyypin 42 hävittäjien kanssa.
Vuonna 1982 Falklandin sodan aikana alus oli Argentiinan laivaston lippulaivana, ja sen kannella palveli 20 lentokonetta: 5 Super Étendard ja 10 A-4Q Skyhawk hävittäjäpommittajaa sekä 5 Grumman S-2A Tracker sukellusveneentorjuntakonetta. Alus suoritti ainoastaan yhden rynnäkön kohti Kuninkaallisen laivaston osastoa, mutta risteilijä ARA General Belgranon uppoaminen palautti aluksen kotisatamaan.
Aluksen lentotoiminta oli hyvin vähäistä sodan päätyttyä, kunnes se oli modernisoitavana 1988. Palvelukseen palattuaan alus toimi jälleen aktiivisemmin.
Pravda

Pravda (ven. Правда, Totuus) oli Neuvostoliiton johtava sanomalehti ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean äänenkannattaja vuosina 1912–1991.
Pravda perustettiin 1912 maanpaossa Wienissä, ja sitä salakuljetettiin Venäjälle. Ensimmäisen kerran lehti ilmestyi Pietarissa 5. toukokuuta 1912. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Pravda oli Neuvostoliitossa kommunistisen puolueen keskuskomitean virallinen sanomalehti vuosina 1918–1991. Lehti tunnettiin lännessä etenkin siitä, että se julkaisi kaikki puolueen viralliset kannanotot. Toinen merkittävä lehti Izvestija oli hallituksen äänenkannattaja.
Jeltsin myi lehden Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen jälkeen 22. elokuuta 1991. Lehden osti kreikkalainen Giannikosin perhe. Lehti lakkasi jälleen ilmestymästä 1. elokuuta 1996, kun perhe riitautui vanhoillisen toimituksen kanssa ja sillä oli myös taloudellisia vaikeuksia levikin romahdettua. Se jakautui sitten kahtia, kommunistisen puolueen lehdeksi Pravda ja muutamien alkuperäisen Pravdan toimittajien perustamaksi verkkolehdeksi Pravda.ru. Osapuolet kävivät oikeudessa kiistaa nimen omistusoikeudesta, ja oikeuden päätöksen mukaan molemmat saivat käyttää nimeä Pravda.

Samannimisiä lehtiä

Ukrainalainen toimittaja Georgy Gongadze perusti Ukrainska Pravda, joka jatkoi ilmestymistä sen jälkeenkin kun Ukrainan turvallisuusviranomaiset surmasivat Gongadzen. Vähemmän kuuluisia Pravda-nimisiä sanomalehtiä on ilmestynyt ja ilmestyy muuallakin. Slovakiassa samanniminen lehti on yksi suurimmista. Samanniminen päivälehti ilmestyy myös Serbiassa sekä kuukausittainen julkaisu Liettuassa.
Nummelanharjun koulu

Nummelanharjun koulu eli NuHaKo on Nummelan peruskoulun 7–9 luokkien koulu. NuHaKo sijaitsee uimahallin ja Vihdin lukion vieressä. Koulussa on oppilaita noin 360, opettajia 40 ja muuta henkilökuntaa 15 eli yhteensä noin 415. Koulun rehtorina toimii Katri Mikkilä.
Korana

Korana on joki, joka sijaitsee Plitvicen kansallispuistossa Kroatian ja Bosnia Herzegovinan välillä. Korana on 134 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 2 595 neliökilometriä.
Rent (musikaali)

Pohjois-Amerikan kiertueet

Yhdysvalloissa on ollut kolme menestynyttä Rent kiertuetta. ”Angel Tour” ja ”Benny Tour” starttasivat pian Broadway-tuotannon alettua. Myöhemmin on ollut myös Actor’s Equityn ulkoinen kiertue. Myös Kanadassa on ollut oma kiertue johon viitataan usein ”Collins Tourina”.

Kansainvälisesti

Yhdysvaltojen lisäksi Rentiä on esitetty ympäri maailmaa. Sitä on esitetty mm. Sydneyssä, São Paulossa, Torontossa, Shanghaissa, Tampereella, Berliinissä, Hongkongissa, Budapestissä, Reykjavíkissä, Dublinissa, Roomassa, Tokiossa, Soulissa, Méxicossa, Aucklandissa, Manilassa, Barcelonassa, Amsterdamissa, Lissabonissa, Madridissa, Tukholmassa, Kööpenhaminassa, Panamássä, Taipeissa, Buenos Airesissa, Varsovassa, Zürichissä, Tallinnassa, Santa Cruzissa Boliviassa, Singaporessa, Johannesburgissa, Bratislavassa, Brysselissä, Wienissä, Oslossa, Perthissä, Lontoossa ja Helsingissä.

Rent - School Edition

Vuonna 2007 muokattu versio Rentistä annettiin viiden ei-kaupallisen näyttelijäryhmän käyttöön Yhdysvalloissa. Sitä kutsutaan Rent – School Editioniksi. Tästä versiosta on poistettu laulu Contact ja kirosanat.

Rent Remixed

Rent Remixed sai ensi-iltansa Duke of York’s –teatterissa Lontoossa 16. lokakuuta 2007. William Baker nykyaikaisti musikaalin vuoteen 2007 sopivaksi. Tässä tuotannossa näyttelivät Oliver Thornton (Mark), Luke Evans (Roger), Craig Stien (Benny), Leon Lopez (Collins), Francesca Jackson (Joanne), Jay Webb (Angel), Siobhán Donaghy (Mimi) ja Denise Van Outen (Maureen). Jessie Wallace alkoi esittää Maureenia 24. joulukuuta 2007. Tämä tuotanto sai enimmäkseen huonoja arvosteluja. Rent Remixedin viimeinen esitys oli 2. helmikuuta 2008.

Vuoden 2009 Yhdysvaltain kiertue

Alkuperäiset Rent-näyttelijät Adam Pascal ja Anthony Rapp uusivat roolinsa vuoden 2009 Yhdysvaltojen kiertueella. Kiertueen esitykset alkoivat tammikuussa 2009 ja päättyivät 7. helmikuuta 2010.

Fanit

Rentillä on suuri määrä omistautuneita faneja, joita kutsutaan RENT-headeiksi. Nimi viittasi alun perin ihmisiin jotka leiriytyivät Nederlander Theaterin useita tunteja etukäteen saadakseen alennetut 20 dollarin liput. Nykyisin nimityksellä viitataan keneen tahansa, joka pitää musikaalista. Alennetut liput myydään teatterin kahteen ensimmäiseen riviin ja ne arvotaan kaksi tuntia ennen jokaista esitystä. Monet muut Broadway show’t ovat seuranneet Rentin esimerkkiä ja tarjoavat halvempia lippuja jotta ihmiset joilla ei ole varaa normaaliin lipunhintaan pääsisivät katsomaan Broadway show’ta.
Jäyhä Jököttäjä

Jäyhä Jököttäjä (engl. The Smugsnorkle Squattie) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1946.

Juoni

Tupu, Hupu ja Lupu haluaisivat ottaa hoidettavakseen kaverinsa koiran, mutta Aku Ankka ei halua sekarotuista eläintä vaan ostaa nerokkaaksi kehumansa jäyhä jököttäjä -rotuisen, Hurtta III Henkevä -nimisen koiran. Aku yrittää saada koiransa tekemään erilaisia temppuja, mutta se ei suostu liikahtamaankaan: pojat tajuavat jäyhän jököttäjän olevan lähes aivoton, ja nauravat asialle. Lopulta Aku saa tietää, että jäyhä jököttäjä osaa noutaa keppejä. Vähä-älyinen koira tuo kuitenkin vahingossa hänelle kepin sijasta dynamiittipötkön, jonka Aku on vähällä heittää kotinsa seinää päin, mutta poikien koira pelastaa talon nappaamalla pötkön ilmasta.

Julkaisuhistoria

Jäyhä Jököttäjä julkaistiin ensimmäistä kertaa Walt Disney’s Comics and Stories -lehden numerossa 70 vuonna 1946. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa Aku Ankka -lehden numerossa 09/1977.
Törmäoja

Törmäoja on Nuorttijoen vesistöön kuuluva joki ja sitä ympäröivä samanniminen Nature 2000 -alue Savukosken kunnan koillisosassa. Alue sijaitsee osittain rajavyöhykkeellä.

Luonto

Törmäoja virtaa paikoin jopa 80 metriä syvän, jyrkkäreunaisen kanjonin pohjalla. Alue on luontoarvoiltaan poikkeuksellisen merkittävä. Erikoisuutena ovat satojen hehtaarien laajuiset kausittain kosteat, nummimaiset niityt, joiden pohjakasvillisuuden muodostavat karhunsammalet. Niityt pysyvät avoimina mikroilmaston johdosta, sillä paikotellen laaksossa puiden taimet paleltuvat talvisin. Alueella on myös heinävaltaisempia niittyjä. Seudun metsät ovat karuja mäntykankaita sekä katajaa kasvavia koivikkoja. Kanjonin rinteillä on runsaasti tihkupintoja sekä isohuurresammalia kasvavia lähteitä.
Kasvillisuuden osalta Törmäojan alue on erityisesti laaksoarhon tärkeä esiintymä. Muita alueen harvinaisia kasveja ovat hentokorte, pohjannoidanlukko, ketonoidanlukko, kanervisara, siperiankirjosara, lapinvehnä, pahtarikko, hetehorsma, tesmayrtti, lapinlemmikki, sekä tunturipitkäpalko.
Alueelta on tavattu 811 hyönteislajia, joista 23 on luokiteltu punaisen listan lajeiksi. Erityisen runsas erilaisissa sääskissä, vesiperhosissa sekä nivelkärsäisissä. Surviaissääskissä on lukuisa joukko arvokasta lähteikköelinympäristöä osoittavia lajeja. Myös sienisääskilajistoa on tutkittu paljonja joukossa on useita puutteellisesti tunnettuja ja harvinaisia lajeja. Sienisääski Boleta nuorti tunnetaan koko maailmasta toistaiseksi ainoastaan Törmäojalta. Suomesta jo hävinneeksi luultu pohjanpurosurviainen löytyi eräiltä Törmäojan alueen lammilta vuonna 2012.
Ford Seattle-ite

Historia

Ford esitteli Seattle-ite -konseptimallin henkilöauton vuoden 1963 Maailmannäyttelyssä. Konsepti oli muotoilultaan äärimmäisen futuristinen, mikä oli ajalle tyypillistä. Ford vei futuristisuuden kuitenkin muotoilua pidemmälle, sillä auton voimanlähteenä oli valittavana ydinreaktori tai polttokenno, jollaista oli käytetty aiemmin lähinnä vain Apollo -avaruusaluksissa. Auto oli niin paljon aikaansa edellä, ettei kumpikaan voimanlähde ole vieläkään suuren yleisön saatavilla.
Hr. Ms. Tjerk Hiddes (G16)

Palvelus

Alus myytiin maaliskuussa 1951 Indonesialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä KRI Gadjah Mada. Alus palveli Indonesian laivaston lippulaivana aina vuoteen 1961, jolloin se poistettiin alusluettelosta.
Kari Heiskanen

Elämä ja ura

Heiskanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1975 ja Suomen teatterikoulusta vuonna 1979. Hän on näytellyt Ryhmäteatterissa vuodesta 1979. Vuosina 1988–1992 hän oli näyttelijäntyön lehtori ja vuosina 1991–1996 professori Teatterikorkeakoulussa. Vuosina 2002–2006 Heiskanen oli viisivuotiskauden taiteilijaprofessorina.
Heiskanen on ohjannut muun muassa Ryhmäteatterille, Helsingin kaupunginteatterille, Suomen Kansallisoopperalle ja televisiolle. Hän on näytellyt useissa näytelmissä, televisio-ohjelmissa ja elokuvissa. Tunnetuksi Heiskanen tuli Yle TV1 -kanavan viihdesarjasta Velipuolikuu (1983–1984) ja vakavana näyttelijänä Maria Jotunin teokseen perustuvasta Yle TV2 -kanavan draamasarjasta Huojuva talo (1990), jossa hän esitti pääosia vaimonsa Sara Paavolaisen kanssa.
Ennen siirtymistään vakavamman taiteen pariin Kari Heiskanen oli 1980-luvulla televisioviihteen merkkinimiä näyttelijänä ja käsikirjoittajana. Hän oli mukana viidessä viihdesarjassa: Ollaan kuin kotonanne, Velipuolikuu, Mutapainin ystävät, Tabu sekä Oudot jutut. Heiskanen muistetaan erityisesti klassikkosketseistään sen aikaisen televisiokoomikkoparinsa Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa. Heiskanen on kertonut urastaan televisiosketsiviihteessä Jukka Annalan teoksessa Toopelivisio (Teos, 2006).
Helmikuussa 2007 ensi-iltaan tulleessa Olli Saarelan elokuvassa Suden vuosi Heiskasella on pääosa. Syksyllä 2007 Heiskanen otti Martti Suosalon roolin Helsingin Kaupunginteatterin näytelmässä Mestariluokka, kun Suosalo sai roolin Ryhmäteatterin esitykseen Saatana saapuu Moskovaan.
Vuonna 1991 Heiskanen sai elokuvataiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

Yksityiselämä

Heiskanen oli naimisissa näyttelijä Sara Paavolaisen kanssa vuosina 1980–2004. Heillä on kolme lasta. Heiskasen nykyinen puoliso on näyttelijä Anna-Maija Tuokko. He saivat tyttölapsen toukokuussa 2015 ja odottavat toista yhteistä lastaan, jonka on määrä syntyä alkukesästä 2019.
Myös Heiskasen veli Ilkka Heiskanen on näyttelijä.

Ohjauksia

Lähde
Mars Orbiter Mission

Mars Orbiter Mission (MOM), epäviralliselta nimeltään Mangalyaan, on Intian avaruustutkimusjärjestö ISRO:n Mars-luotain, joka laukaistiin 5. marraskuuta 2013 Sriharikotassa sijaitsevasta avaruuskeskuksesta PSLV-kantoraketilla Maata kiertävälle radalle. Marsia kohti alus lähetettiin 1. joulukuuta 2013. Se asettui Marsin kiertoradalle syyskuussa 2014. Samalla ISRO:sta tuli neljäs Marsin saavuttanut avaruusjärjestö Roskosmoksen, NASA:n ja ESA:n jälkeen.
Luotaimessa on viisi tieteellistä instrumenttia, joilla tutkitaan planeetan pinnanmuotoja, mineralogiaa sekä kaasukehää.
Reinhard Gehlen

Nuoruus

Hän syntyi roomalaiskatoliseen perheeseen kirjakaupanpitäjän pojaksi. Hän liittyi Weimarin tasavallan asevoimiin Reichswehriin 1920 ja natsi-Saksan armeijan esikuntakouluun 1935. Gehlen palveli yleisesikunnassa 1935–1936. Vuonna 1939 hänet ylennettiin majuriksi. Toisessa maailmansodassa hänestä tuli ensin marsalkka Walther von Brauchitschin adjutantti. Seuraavaksi Gehlen siirrettiin Franz Halderin esikuntaupseeriksi. Heinäkuussa 1941 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi.

Tiedustelu-upseerina

Hänet nimitettiin Saksan maavoimien esikunnan 12 osaston päälliköksi, huhtikuussa 1942. Osaston nimi oli Fremde Heere Ost suomeksi Itäiset vieraat armeijat.
Joulukuussa 1944 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän sai tehtäväkseen puna-armeijan taistelutaktiikoita koskevien tiedustelutietojen kokoamisen. Tämä teki hänestä hyvin arvokkaan vangin länsiliittoutuneille sodan jälkeen. Sodan lopussa kuvatut mikrofilmit haudattiin Alpeille ja Gehlen itse antautui länsiliittoutuneille Baijerissa.

Sodan jälkeen

Gehlen toimi sodan jälkeen niin sanotun Gehlen-organisaation johtajana, joka suoritti vakoiluoperaatioita Neuvostoliiton miehitysalueilla. Gehlenistä tuli vuonna 1956 perustetun Länsi-Saksan tiedustelupalvelun Bundesnachrichtendienstin päällikkö, missä tehtävässä hän palveli vuoteen 1968 asti.
Murikka

Murikka (ruots. Murik) on Kruunupyyn kuntaan kuuluvan Alavetelin keskusta Pohjanmaalla.
Murikka on syntynyt Alavetelin kirkon ympäristöön Perhonjoen ja valtatien väliin. Alavetelin palvelut keskittyvän Murikkaan, mutta koulu sijaitsee Tastissa. Murikka ja Tast muodostavat yhdessä 5,56 neliökilometrin kokoisen tilastollisen taajaman nimeltä Alaveteli (ruots. Nedervetil), jossa asui 840 asukasta vuonna 2016.
Maki (Formula 1 -talli)

Sponsorit

Citizen