google/wiki40b huggingface dataset:
Sulindaakki

Kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sulindaakki on keltaista kiteistä jauhetta, joka ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen happamissa olosuhteissa, mutta paremmin neutraaleihin tai emäksisiin liuoksiin. Yhdiste liukenee etanoliin, metanoliin ja pienissä määrin etyyliasetaattiin.

Vaikutusmekanismi ja käyttö

Sulindaakki on aihiolääke, joka pelkistyy elimistössä aktiiviseksi sulfidijohdannaiseksi. Aktiivisen johdannaisen lisäksi muodostuu myös kipulääkkeenä inaktiivisia metaboliitteja kuten sulfoni ja hydroksyloituja johdannaisia. Sulindaakin aktiivinen sulfidimetaboliitti on syklo-oksigenaasientsyymien inhibiittori eli niin kutsuttu COX-inhibiittori. Syklo-oksigenaasientsyymin toiminnan estyessä prostaglandiinien biosynteesi estyy, mikä lievittää tulehdustilaa elimistössä. Kivunlievityksessä sulindaakin teho on indometasiiniin verrattava, mutta tulehdusta vähentävät vaikutukset ovat heikompia, joskin pitempivaikutteisia. Sulindaakkia voidaan käyttää lievän tai keskivaikean kivun lievittämiseen nivelreumaa, nivelrikkoa tai kihtiä sairastavilla potilailla.
Tavallinen annostus sulindaakilla on 100–200 mg kahdesti päivässä, kun se indometasiinilla on 25–50 mg kahdesti tai kolmesti. Valmiste imeytyy suun kautta otettuna ruoansulatuskanavasta yli 90-prosenttisesti. Lääke metaboloituu maksassa ja inaktiiviset hajoamistuotteet erittyvät osittain virtsaan, osittain ulosteeseen.

Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä sulindaakin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat ruuansulatuskanavan oireet kuten huonovointisuus, vatsakipu ja ummetus. Muihin tulehduskipulääkkeisiin verrattuna riski vatsahaavan saamiseen on alhaisempi. Lääkeaine voi aiheuttaa myös päänsärkyä ja huimausta. Allergiset iho-oireet ovat harvinaisia, joskin hitaasti ilmaantuvia ja toisinaan vakavia, jopa Stevens-Johnsonin oireyhtymä on kuvattu. Maksaan ja haimaan kohdistuu lääkkeestä muita tulehduskipulääkeitä pahempaa rasitusta pitkän puoliintumisajan ja enterohepaattisen kierron vuoksi. Maksaan kohdistuvat sivuvaikutukset ovat sulindaakillakin silti harvinaisempia kuin parasetamolilla. On huomattava, että aktiivisen aineenvaihduntatuotteen puoliintuminen on puolta hitaampi kuin aihiovalmisteen.
On todettu, että rotilla osa sulindaakista erittyy maitoon. Ihmiskokeilla asiaa ei ole varmistettu. Käyttöä raskauden ja imetyksen aikana ei suositella Yhdysvalloissakaan, missä lääkettä on reseptivalmisteena saatavissa.
Marcel Proust

Elämäkerta

Proust syntyi Auteuilissa lähellä Pariisia kuuluisan lääkärin ja epidemiologin Achille Adrien Proustin perheeseen. Proustin äiti oli juutalainen ja isä katolilainen. Proust kastettiin katoliseksi, mutta hän ei harjoittanut uskontoa. Proust vietti lapsuutensa kesät Illiers'ssä, joka esiintyy Kadonnutta aikaa etsimässä -sarjassa nimellä Combray. 
Proust sai ensimmäisen astmakohtauksensa yhdeksänvuotiaana ja oli vähällä kuolla siihen. Tämän jälkeen hänen terveydentilansa pysyi hauraana. Hän palveli 18-vuotiaana armeijassa, mutta hänet todettiin kelvottomaksi kenttätehtäviin ja siirrettiin pääesikuntaan kirjoitustöihin. Siellä hänen pitkät kiemuraiset lauseensa aiheuttivat harmia.
Proust vietti elämänsä kaksi viimeistä vuosikymmentä lähes vuoteenomana astman sekä ihon ja vatsan äärimmäisen herkkyyden takia.

Tuotanto

Proust kirjoitti nuorena yhdeksän kertomusta, joita ei aikanaan julkaistu kokoelmassa Les plaisirs et les jours (1896), jota hän oli valmistelemassa. Hän piti niitä liian rohkeina. Kertomukset julkaistaan syksyllä 2019 nimellä Le Mystérieux Correspondant.

Pääteos Kadonnutta aikaa etsimässä

Seitsenosaista suurromaania Kadonnutta aikaa etsimässä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä teoksista. Ensimmäinen painos ilmestyi vuosina 1913–1927. Romaanin ensimmäiset neljä osaa ilmestyivät Proustin elinaikana. Kolme viimeistä osaa olivat lähes valmiit kirjailijan kuollessa, ja ne ilmestyivät Proustin kuoleman jälkeen hänen veljensä toimittamina.
Ruunihallakko

Samankaltaisia värejä

Ruunihallakon voi sekoittaa moniin väreihin, myös sellaisiin, joissa ei ole hallakkogeenin vaikutusta.
Lahden Purjehdusseura

Lahden Purjehdusseura (LPS) on vuonna 1907 perustettu noin 750 jäsenen veneilyseura. Seuraan kuuluu sekä moottori- että purjeveneilijöitä. Lahden Purjehdusseura on Suomen Purjehtijaliitto ry:n (SPL) ja Suomen Veneilyliitto ry:n (SVEL) jäsenseura.

Seuran järjestämiä tapahtumia ja kilpailuja

Lahden Purjehdusseura järjestää Päijännepurjehdusta yhdessä Jyväskylän veneseuran kanssa. LPS järjestää kesäisin nuorille Purjehdusleirin Naumissa. Leiri on järjestetty vuodesta 1972. Perinteisiin LPS:n tapahtumiin kuuluvat myös lipunnosto- ja laskujuhlat Myllysaaressa. Toukokuussa seura järjestää Casseli-race purjehduskilpailun Vesijärvellä. LPS:n puuvenetoimikunta on järjestänyt Myllysaaressa vuodesta 2005 Puuveneregattaa elokuun ensimmäisenä viikonloppuna.

Myllysaari

N 60°59,72', E 25°36,95' Vesijärven Myllysaari on LPS:n kotisatama ja seura omistaa saaren sekä sen rakennukset. Seuran jäsenien on mahdollista vuokrata Myllysaaresta itselleen venepaikka. Myllysaareen on rakennettu 80-luvulla siltayhteys Jalkarannasta. Saareen ajaminen autolla on kielletty. Vain huoltoajo on sallittu.

Historia

Panimomestari Ernst Mattson osti Vähä- eli Myllysaaren Jalkarannan talollisilta vuonna 1905 ja myi sen vuonna 1910 LPS:lle. Saari on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, koska paviljongin rakennustöiden yhteydessä saaresta löytyi rautakautinen hauta. Paviljongin rakennustyöt aloitettiin 20.11.1909 ja paviljonki valmistui jo huhtikuussa 1910. Ensimmäinen lipunnostotilaisuus pidettiin 22.5.1910 ja varsinainen vihkiäisjuhla 15.7.1910. Paviljonkirakennus kuuluu kaupungin suojeluluetteloon. Paviljongin on suunnitellut arkkitehti Uno Alanco. Rakennus edustaa myöhäisjugendia, mutta siinä on vaikutteita myös uusklassismista.

Ykskoivu

N 61°19,33', E 25°26,87'

Ykskoivun saaren pohjoislaguuni, joka on vuokra-aluetta ja sijaitsee Kelvene-saaren eteläpuolella. Ykskoivu on jo vuodesta 1930 lähtien LPS:n vuokraama paikka jäseniensä käyttöön, jossa saa vierailla myös muiden järjestäytyneiden seurojen veneilijät. Saari kuuluu Päijänteen Kansallispuistoon.

Hökkä

N 61° 31,245', E 25° 16,308'

Hökän saaret Kuhmoisten edustalla on LPS:n oma alue ja vain LPS:n jäsenien käytössä. Lahden Purjehdusseura hankki Hökän saaret omistukseensa vuonna 1995. Uusi sauna rakennettiin pohjoissaareen vuonna 2005.
HMS Herald (1822)

HMS Herald oli Britannian kuninkaallisen laivaston Atholl-luokan korvetti, jossa oli 28 tykkiä. Se laskettiin vesille 1821 nimellä HMS Termagant, otettiin palvelukseen 1824 nimellä Herald ja muutettiin tutkimusalukseksi 1845. Se myytiin romutettavaksi 1862.

Tutkimusmatkat

Herald muutettiin Sheernessissä tutkimusalukseksi heinäkuun 1844 ja kesäkuun 1845 välisenä aikana. Sen tykkejä vähennettiin muutostöissä kahdeksaan.
Henry Kellett otti Heraldin palvelukseen 8. helmikuuta 1845 Tyynenmeren tutkimuksiin. Yhdessä HMS Pandoran kanssa se tutki Brittiläisen Kolumbian rannikkoa Yhdysvaltojen ja Britannian välisen rajakiistan ratkettua.
Vuonna 1848 Herald määrättiin etsimään Franklinin retkikuntaa, joka oli lähtenyt tutkimaan Luoteisväylää vuonna 1845. Tällä matkalla Herald purjehti Beringinsalmen kautta yli Tšuktšimeren ja löysi Geraldinsaaren, jolle Kellett antoi nimen laivansa mukaan. Tehtävä päättyi samana vuonna.
Jatkaen HMS Rattlesnaken tehtävää Herald teki vuosina 1852–1861 kapteeni Henry Mangles Denhamin komennuksessa tutkimusta Australian rannikolla ja Fidžisaarilla. Tutkijoina matkalla olivat John MacGillivray (1821–1867), William Milne (kasvitieteilijä) ja Denis Macdonald avustavana lääkärinä ja eläintieteilijänä. Kapteenin kanssa syntyneiden erimielisyyksien vuoksi MacGillivray poistui laivalta Sydneyssä tammikuussa 1854.
Herald otettiin uudestaan palvelukseen 1. huhtikuuta 1857 tutkimusalukseksi.
Leonid Slutski

Leonid Eduardovitš Slutski (ven. Леонид Эдуардович Слуцкий, s. 4. tammikuuta 1968) on Venäjän valtionduuman edustaja ja sen ulkoasiainkomitean (valiokunnan) ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän on Moskovan yliopiston kansainvälisten suhteiden taloudellisten kysymysten osaston dekaani.
Leonid Slutski toimi Pronssisoturi-kiistan aikana Venäjän duuman valtuuskunnan jäsenenä. Ryhmä vieraili 30. huhtikuuta 2007 - 1. toukokuuta 2007 Tallinnassa. Ryhmää johti Nikolai Kovalev. Ennen Moskovan lentokentältä lähtöä, valtuuskunta vaati Viron hallituksen eroa.  
Tallinnassa ryhmä lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovalev väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskinin yksittäinen kannanotto.
Saara Forsius

Saara Margareta Elisabet Forsius (o.s. Hiidenheimo, vuoteen 1906 Törnström; 27. maaliskuuta 1902 Vihti – 5. elokuuta 1988 Lahti) oli suomalainen agronomi, nuorisokasvattaja, pankinjohtaja ja kansanedustaja.
Forsius opiskeli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui vuonna 1927 sekä agronomiksi että maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Hän meni seuraavana vuonna naimisiin Vihdin Säästöpankin toimitusjohtajan Eiler Forsiuksen kanssa. Liitosta syntyi kaksi poikaa vuonna 1929 ja 1931.
Vuosina 1931–1937 Forsius toimi Vihdin yhteiskoulussa luonnonhistorian, maantieteen, terveysopin ja voimistelun opettajana. Samoina vuosina hän osallistui Vihdissä Kansallisen Kokoomuspuolueen ja Lotta Svärd -järjestön sekä Isänmaallisen kansanliikkeen paikallisosastojen toimintaan. Lotta Svärd -järjestön lakkauttamisen 1944 jälkeen Forsius toimi vuosina 1945–1947 Maatalouskerholiiton (myöh. 4H-järjestö) palveluksessa Nuorten Sarka -lehden ja Maatalouskerhoneuvoja-lehden toimitussihteerinä.
Saara Forsius oli Vihdissä kunnallisvaalien ehdokkaana Kokoomuspuolueen listoilla vuonna 1947. Seuraavan vuoden alussa hän tuli valituksi valtuustoon ja toimi siellä vuoteen 1972 saakka.
Saara Forsius nimitettiin Vihdin Säästöpankin toimitusjohtajaksi aviomiehensä kuoleman jälkeen vuonna 1951. Forsius sai paljon julkisuutta tammikuussa 1954, kun vankilasta karannut Hilarius Sorjonen yritti ryöstää Vihdin Säästöpankin. Forsius ei ryöstöyrityksen aikana suostunut luovuttamaan Sorjoselle kassaholvin avainta ja niinpä Sorjonen poistui paikalta ilman rahaa. Samana vuonna Forsius valittiin eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi, ja hän toimi niissä tehtävissä vuoteen 1970 saakka.
Saara Forsius kuoli Lahdessa 86 vuoden ikäisenä vuonna 1988. Kansanedustaja Merikukka Forsius on hänen lapsenlapsensa. Myös Saara Forsiuksen isä, maanviljelijä Artturi Hiidenheimo sekä tämän toinen puoliso Elli Hiidenheimo, isän veli Pentti Hiidenheimo ja äidinisä Kaarle Ojanen toimivat kansanedustajina.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2006

Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) 49. maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 21.7.-5.8.2006 Kroatian Zagrebissa.
Marko Vanhanen

Tubettaminen

Vanhanen aloitti tubettamisen 20. toukokuuta 2008 ja oli siten ensimmäisiä suomalaisia tubettajia. Hän julkaisi ensimmäisen videonsa kanavallensa joka kantaa nimeä Ladan purkaminen metsässä. Vanhasen videoiden aiheena ovat muun muassa elektroniikka, sähkömopoilu, dyykkaaminen ja työttömyys. Suosituin video hänen kanavallansa on My VCR collection VHS recorder, joka on saanut yli 1,7 miljoonaa näyttökertaa ympäri maailman. 
Vanhanen on myös tubettaja Pasi Viherahon hyvä ystävä.

Yksityiselämä

Vanhanen syntyi Helsingissä ja eli siellä useamman vuoden työskennellen muun muassa puhelinasentajana, valomainosasentajana ja elektroniikkakokoojana. Myöhemmin hän muutti Kangasalle. Tapio-isän kuoltua hän peri isältään useamman osakehuoneiston Suolahdelta, Äänekoskelta, jonne muutti vuonna 2013.
Vanhanen oli ehdolla vuoden 2012 kuntavaaleissa Kangasalan valtuustoon kristillisdemokraattien jäsenenä, mutta sai vain 12 ääntä eikä tullut valituksi. Vanhanen on kuitenkin edelleen kristillisdemokraattien jäsen.
Vanhanen on uskonoltaan kristitty ja puhuu usein uskostaan videoissaan.
Kodantakunen (Orivesi, itäinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella Iso-Haikaran pohjoispuolella. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannoilla sijaitsee yksi vapaa-ajan asunto, jolle tulee tie kantatieltä 66.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueeseen (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 165,3 metriä mpy. Siihen tulee laskuoja Kodintakusesta ja sen oma laskujoki laskee viereiseen Iso-Haikaraan.
Hieromasauva

Hieromasauva eli dildo on yleensä siitintä muistuttava esine, jota käytetään seksuaalisen mielihyvän tuottamiseen. Hieromasauva työnnetään emättimeen, jossa sitä liikutellaan edestakaisin. Sillä voi myös hieroa esimerkiksi klitorista. Peräaukkoon työntäminen on yleisempää miesten käytössä eturauhasen erogeenisyyden vuoksi. Lisäksi hieromasauvoja käytetään parien välisissä seksileikeissä.
Hieromasauvoja on monenvärisiä, -hajuisia ja -makuisia. Jotkut niistä ovat myrkyllisiä niiden valmistuksessa käytettyjen materiaalien vuoksi. Terveydelle haitalliset ftalaattipitoiset hieromasauvat ovat tunnistettavissa kuvaustekstin perusteella. Käytössä tulee huomioida myös hygienia, useat dildot ovat vesipestäviä ja puhdistetavissa saippualla. Tarkemmat puhdistusohjeet löytyvät pakkauksista. Ftalaattipitoisten sauvojen valmistusaineiksi mainitaan usein jelly, geeli (gel) tai kumi (rubber). Ne voi tunnistaa myös hajun ja liukkaan öljymäisen pinnan perusteella. Turvallisia hieromasauvan materiaaleja ovat esimerkiksi ei-huokoiset materiaalit, kuten borosilikaattilasi ja ruostumaton teräs. Myös silikoni on turvallinen käyttää limakalvoilla, vaikka se virallisesti luokitellaankin huokoiseksi materiaaliksi. Borosilikaattilasi, teräs ja silikoni eivät vapauta haitallisia aineita eivätkä kerää pintaansa bakteereja. Ne ovat siis terveydelle turvallisia ja hygienisiä käyttää. Jotkin silikonit, kuten platinakovetteisen silikonin, voi puhdistaa jopa keittämällä. Hieromasauvan pituus voi vaihdella alle kymmenestä senttimetristä jopa puoleen metriin. Usein hieromasauvat on varustettu vibraattorilla eli värinätoiminnolla. Joihinkin malleihin kuuluu myös lanteille kiinnitettävä vyö, jolloin yhdistelmää kutsutaan nimellä strap-on. Erityisesti naiset voivat simuloida penetraatiota yhdynnässä strap-onin avulla eri seksiasennoissa.
Ensimmäisen höyryvoimalla käyvän hieromasauvan keksi Yhdysvalloissa vuonna 1869 George Taylor.

Väite vibraattorien käytöstä hysterian hoidossa

Usein siteerataan Rachel Mainesin väitettä (1998), että 1800-luvun lääkärit käyttivät jatkuvasti sähkövibraattoreita stimuloimaan orgasmin naispotilaille hoitaakseen näiden hysteriaa. Kaksi tutkijaa kävi läpi Mainesin kirjan viitteet, eikä löytänyt yhdestäkään niistä minkäänlaista todistetta väitteelle. He pitävät Mainesin kirjaa varoittavana esimerkkinä akateemisen laadunvalvonnan epäonnistumisesta. Jo aiemmin Mainesin väitteitä oli pidetty virheellisinä.
Israelin merivoimat

Historia

Israelin merivoimien historia juontuu 1920-luvun loppuun, jolloin perustettiin Yarkon ja Zvulun meriurheiluseurat. 1938 Jewish Agengyn rohkaisemana tri. Shlomo Bardin perusti Merikorkeakoulun Bosmatiin, Techinikon Junior Technical Collegen. 1943 todistettiin Palyamin perustamista, Palmachin merisiiven, jonka harjoittelu tapahtui merikoulussa.
Torilammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 147 metriä mpy.
Mikheil Tšiaureli

Mikheil Tšiaureli (georg. მიხეილ ჭიაურელი, ven. Михаи́л Эдишерович Чиауре́ли, Mihail Edišerovitš Tšiaureli; 6. helmikuuta (J: 25. tammikuuta) 1894 Tbilisi – 31. lokakuuta 1974 Tbilisi) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Mikheil Tšiaureli valmistui Tbilisin taidekoulusta ja työskenteli teatterissa lavastajana, näyttelijänä ja ohjaajana. Vuodesta 1921 lähtien hän näytteli myös georgialaisissa elokuvissa. Tšiaurelin ensimmäisiä merkittäviä ohjaustöitä olivat melodraama Saba (1929) ja eksentrinen komedia Khabarda (1931). Hän ohjasi myös ensimmäisen georgialaisen äänielokuvan ”Viimeiset naamiohuvit” (Ukanaskneli maskaradi, 1934). Georgian historiasta kertovat Arsena (1937) ja kansallissankari Giorgi Saakadzelle omistettu samanniminen elokuva (1942–1943).
1930-luvun lopussa Tšiaurelista tuli koko Neuvostoliiton tuntema ”Stalinin hovikuvaaja”. Elokuvassa Diadi gantiadi (”Suuri kajastus”, 1938) Stalinista tehtiin lokakuun vallankumouksen päähenkilö ja Leninistä hänen apulaisensa. Stalinin alter egoksi valkokankaalla vakiintui näyttelijä Mikheil Gelovani. Henkilönpalvonta ja historian vääristely saavuttivat huippunsa jättibudjeteilla kuvatuissa elokuvissa ”Vala” (1936) ja ”Berliini kukistuu” (1949–1950). Jälkimmäisessä ”suuri johtaja” esiintyy puhtaasti mytologisena hahmona, mutta elokuvasta voi löytää myös merkkejä ohjaajan poikkeuksellisesta lahjakkuudesta. Stalin-aiheen joutsenlauluksi muodostui vuonna 1951 valmistunut ”Ristitulessa” (oik. ”Unohtumaton vuosi 1919”, Nezabyvajemyi 1919-i), joka perustuu Vsevolod Višnevskin samannimiseen näytelmään. Ohjaajan myöhempien elokuvien teemoja ovat Georgian historia ja kansanperinne.
Tšiaureli oli NKP:n jäsen vuodesta 1950. Hän toimi myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana. Vuonna 1948 hän sai Neuvostoliiton kansantaitelijan arvonimen. Ohjaaja on palkittu kolmesti Leninin kunniamerkillä. Hän on saanut elokuvistaan Stalin-palkinnon vuosina 1941, 1943, 1946, 1947 ja 1950.
Tšiaureli oli naimisissa näyttelijä Veriko Andžaparidzen kanssa. Hänen lapsiaan ovat näyttelijä Sopiko Tšiaureli ja elokuvaohjaaja Otar Tšiaureli.
Lugnet

Lugnet on urheilu- ja vapaa-ajankeskus Falunissa Ruotsissa.
Lugnetissa on muun muassa hiihto- ja mäkihyppystadion, luistelu- ja yleisurheilukenttä, jääkiekko-, tennis-, ja uimahalli sekä sisäpeliareena, jossa voidaan järjestää myös konsertteja. Siellä on myös leirintä- ja luonnonsuojelualue.
Hiihto- ja mäkihyppystadionit rakennettiin vuoden 1974 hiihdon MM-kilpailuja varten. Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut on käyty stadioneilla vuosina 1974, 1993 ja 2015. Hiihtostadionilla on järjestetty maastohiihdon maailmancupia ja hyppyrimäistä on hypätty mäkihypyn Nordic Tournamentia. Stadionit on remontoitu vuosien 1993 ja 2015 hiihdon MM-kilpailuja varten.

Historia

Mäkihyppystadion rakennettiin vuoden 1974 hiihdon MM-kilpailuja varten. Hyppyrimäet remontoitiin vuosien 1993 ja 2015 hiihdon MM-kilpailuja varten. Vuoden 1992 remontissa molempiin mäkiin asennettiin posliininen latu-ura ja normaalimäkeen myös alastulorinteen muovitus.
Suurmäki oli suljettu ennen vuonna 2014 valmistunutta remonttia, jossa molemmat hyppyrimäet modernisoitiin. Suurmäkeen asennettiin muun muassa alastulorinteen muovitus, kun taasen normaalimäestä muovitus poistettiin. Suur- ja normaalimäet avattiin uudelleen 7.–8. helmikuuta 2014 Ruotsin mestaruuskilpailuiden yhteydessä. Lisäksi varattiin 1,7 miljoonaa euroa neljän uuden (K60, K35, K15 ja K10) hyppyrimäen rakentamiseksi, jotka korvaisivat vuonna 2014 puretut Kvarnbergetin hyppyrimäet. MM-kilpailuiden jälkeen vuonna 2015 valmistui kolme pienempää hyppyrimäkeä (K35, K15 ja K8) Lugnetin alueelle.

Lugnet HS134

Hyppyrimäen alkuperäinen K-piste sijaitsi 112 metrissä. Vuoden 1992 remontissa mäen K-piste siirtyi 115 metriin. Ennen kesällä 2012 alkanutta remonttia mäen K-piste oli 115 metrissä ja HS-piste 124 metrissä. Remontin valmistuttua tammikuussa 2014 K-piste siirtyi 120 metriin HS-piste siirtyi 134 metriin.

Lugnet HS100

Hyppyrimäen alkuperäinen K-piste sijaitsi 89 metrissä. Vuoden 1992 remontissa mäen K-piste siirtyi 90 metriin. Ennen kesällä 2012 alkanutta remonttia mäen K-piste oli 90 metrissä ja HS-piste 98 metrissä. Remontissa HS-piste siirtyi 100 metriin.
Hillsboroughjoen osavaltionpuisto

Hillsboroughjoen luonnonpuisto sijaitsee Floridassa lähellä Zephyrhillsin kaupunkia Yhdysvalloissa. Puistosta voi vuokrata kanootteja ja kajakkeja. Melontaretkellä voi joella nähdä muun muassa alligaattoreita, kilpikonnia ja erilaisia lintuja. Puistossa voi myös pyöräillä ja patikoida sekä ruokailla ja leiriytyä.
East Gwillimbury

Historia

Ylä-Kanadan varakuvernööri Simcoe suunnitteli 1700-luvun loppupuolella reittiä Yorkista (nykyinen Toronto) Georgian Bayssä sijaitsevaan laivastotukikohtaan. reitin varrella sijainnut East Gwillimburyn kartoitus ja ensimmäinen kaava tehtiin vuonna 1800. Monet ensimmäisistä asukkaista olivat brittiläisiä lojalisteja sekä kveekareita, jotka pakenivat Yhdysvalloissa kokemaansa vainoa ja saivat harjoittaa vapaasti uskontoaan uudella alueella. Asutus keskittyi viidelle erilliselle asuialueelle, Holland Landing, River Drive Park, Queensville, Sharon ja Mount Albert.
Arthur Ponsonby

Arthur Augustus William Harry Ponsonby, Shulbreden 1. paroni Ponsonby (16. helmikuuta 1871 – 23. maaliskuuta 1946) oli brittiläinen poliitikko, kirjailija ja sosiaaliaktivisti.  
Arthur Ponsonby oli kuningatar Viktorian yksityissihteeri Sir Henry Ponsonbyn kolmas poika. Ponsonby opiskeli Etonissa ja Oxfordin Balliol Collegessa. Valmistuttuaan hän työskenteli diplomaattina muun muassa Istanbulin ja Kööpenhaminan suurlähetystöissä. Vuonna 1908 hänet valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Ponsonby ei tukenut sotaan osallistumista ja osallistui Union of Democratic Control -ryhmään, joka vaati pysymistä erossa sodasta. Vuonna 1918 hän oli itsenäisenä ehdokkaana parlamenttiin, mutta hävisi. Hän liittyi Työväenpuolueeseen ja tuli valituksi uudelleen 1922. 
Vuonna 1928 Ponsonby kirjoitti kirjan Falsehood in Wartime: Propaganda Lies of the First World War. Se on kuuluisa muun muassa lauseesta ”When war is declared, truth is the first casualty” (”Kun sota julistetaan, totuus on ensimmäinen uhri”), vaikka sen lausui ensimmäisenä yhdysvaltalainen senaattori Hiram Johnson. 
Sotien välisenä aikana Ponsonbysta tuli entistä innokkaampi rauhan kannattaja. Vuonna 1940 hän erosi Työväenpuolueesta vastalauseena sen päätökselle liittyä Winston Churchillin yhteishallitukseen. Hän kuoli 1946.
Yhdystie 2850

Yhdystie 2850 on tie, joka kulkee Hyvinkäältä Riihimäelle. Tien pituus on kahdeksan kilometriä.

Tien kulku

Tie saa alkunsa seututien 143 sekä Pohjoisen yhdystien risteyksestä Hyvinkäältä. Ensin tie kulkee kilometrin, jonka jälkeen se ohittaa Hyvinkään ja Riihimäen kuntarajan sekä tästä vajaan puolen kilometrin päässä Koivikontien risteyksen. Täältä tie etenee noin 2,5 kilometriä jonka jälkeen se ohittaa Nokkalan kylän. Sen jälkeen tie jatkuu pohjoiseen päin noin kilometrin, kunnes se kääntyy luoteeseen ja alkaa myötäilemään Päärataa. Seuraavan puolentoista kilometrin matkan jälkeen tie saapuu Korttionmäen kaupunginosaan sekä sivuaa täällä Riihimäen tavararatapihaa noin puoli kilometriä. Seuraavaksi tie haarautuu kahdella mutkalla kauemmaksi Pääradasta ja ylittää sen jälkeen metalliyritys Stenan Riihimäen yksikölle menevän teollisuusraiteen tasoylikäytävänä. Tämän jälkeen tie kulkee vielä noin puoli kilometriä Parooninmäen teollisuusalueen sekä Pääradan välissä, päättyen lopulta Kulmalan Puistokadun, Eteläisen Asemakadun sekä Siltakadun liikennevaloliittymään.
Hyvinkään puolella tie kulkee nimellä Riihimäentie ja lopun matkaa Riihimäen puolella nimellä Arolammintie.