google/wiki40b huggingface dataset:
Arvo Kuusla

Arvo Armas Kuusla (vuoteen 1935 Granlund, 19. huhtikuuta 1907 Pyhäjärvi Vpl – 24. kesäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja SF:n järjestäjä. Kuusla tunnettiin muun muassa elokuvan Seitsemän veljestä Eerona. 
Kuusla toimi myös SF:n järjestäjänä. Kuuslan vaimo oli näyttelijä Irja Kuusla ja hänen lapsiaan olivat näyttelijä Matti Kuusla ja kuvaaja Mauno Kuusla. Arvo Kuusla loi pitkän uran elokuvassa kuin teatterissakin. Kuusla esiintyi muun muassa elokuvissa Vaimoke, Seitsemän veljestä, SF-paraati, Loviisa - Niskavuoren nuori emäntä, Pekka Puupää kesälaitumilla, Tuntematon sotilas, Pekka ja Pätkä pahassa pulassa, Kiinni on ja pysyy eli Pekan ja Pätkän uusia seikkailuja, Majuri maantieltä, Hei, rillumarei!, Pikku Ilona ja hänen karitsansa, Pekka ja Pätkä Suezilla, Pekka ja Pätkä ketjukolarissa ja Kuuslan viimeinen elokuva Komisario Palmun erehdys.
Arvo Kuuslan suurempiin rooleihin kuului muun muassa opettaja Vellanus elokuvassa Lumisten metsien tyttö (1960). Hän oli naimisissa Irja Kuuslan kanssa vuosina 1931–1960. Kuusla kuului revyyteatteri Punaisen Myllyn vakiokaartiin 1940-luvulta kuolemaansa saakka.
Alinen Lehmilampi

Maantietoa

Lammen pituus on 500 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se sijaitsee Pirttikankaan ja Kolistajankankaan välissä suolla. Siihen laskee ojitetun suon kuusi ojaa ja suuren Lehminevan suo-ojien laskuoja. Tämä laskuoja kulkee kuivatetun  Ylisen Lehmilammen läpi. Lammen oma laskuoja alkaa Lehmiojan nimisenä, jatkaa Haukkaluoman nimisenä ja alajuoksulla se on taas Lehmiluoma. Se laksee Linnanjärveen. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. ranta on pääasiassa suota, vaikka pieniä osuuksia rannasta on kovaa metsämaata. Ranaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Kankaanpäästä alkavalta kylätieltä, joka erkanee valtatieltä 23.
Spektroliitti

Spektroliitti on labradoriitti-nimisen plagioklaasimaasälvän kaupallinen nimitys, jota käytetään sen Suomessa esiintyvästä muodosta. Plagioklaasimaasälpä on kahden mineraalin, albiitin ja anortiitin, seossarja. Labradoriitti sisältää anortiittia 50–70 prosenttia, loppu on albiittia.
Sateenkaaren väreissä loistavan valoilmiönsä ansiosta ja kohtalaisen kestävyytensä vuoksi se soveltuu ainakin vähäiselle kulutukselle alttiina oleviin koruihin. Sitä käytetään myös taideteollisissa esineissä, kuten kellotauluissa. Kivilajia, jossa spektroliitti esiintyy, käytetään myös jossain määrin rakennuskivenä.
Spektroliittia esiintyy Etelä-Karjalassa Lappeenrannan Ylämaan alueella. Ylämaan labradoriitissa värit ovat poikkeuksellisen voimakkaat, minkä vuoksi kivelle on annettu oma nimi. Spektroliitti on sekä määrältään että liikevaihdoltaan merkittävin Suomesta louhittava korukivi.
Ylämaan spektroliitin löysi vänrikki Pekka Laitakari kesällä 1940, kun Ylämaan Ylijärvellä rakennettiin Salpalinjan panssariesteitä. Hänen isänsä, geologi Aarne Laitakari oli aiemmin etsinyt spektroliitin emäkalliota vuosien ajan eri puolilta Kaakkois-Suomea.
Spektroliitti on Etelä-Karjalan maakuntakivi. Maakuntakivet valittiin vuonna 1998 kansanäänestyksellä, jonka järjestivät GTK ja Suomen Matkailuliitto.
Anssi Paasi

Anssi Ilmari Paasi (s. 14. syyskuuta 1955 Kajaani) on suomalainen maantieteilijä. Paasi on ollut maantieteen professorina Oulun yliopistossa vuodesta 1990 lähtien. Vuosina 2008–2012 Paasi toimi akatemiaprofessorina. Paasin tieteellisen kiinnostuksen kohteina ovat etenkin teoreettiset ja metodologiset ongelmat maantieteessä, uusi aluemaantiede ja poliittinen maantiede.
Paasin vanhemmat ovat Paavo Päiviö Paasi ja Hilkka Elina Kyyhkynen. Hän tuli ylioppilaaksi Vuohengin lukiosta Kajaanissa 1975 ja valmistui Joensuun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1979, lisensiaatiksi 1981 ja tohtoriksi 1986, väitöskirjan aiheenaan The institutionalizations of regions: Theory and comparative case studies. Suomen Akatemian tutkimusapulaisena ja assistenttina Paasi toimi 1981-1986, Joensuun yliopiston assistenttina 1984-1988, dosenttina vuodesta 1987 sekä yliassistenttina ja maaseutuinstituutin johtajana 1988-1989. Oulun yliopiston va. professori hänestä tuli 1989 ja vakinainen seuraavana vuonna. Paasi oli vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa 1997.
Tutkimustyössään Paasi on keskittynyt muun muassa Suomen ja sen alueiden sosiaaliseen rakentumiseen ja identiteettiin, alueen teoriaan ja alueen muuttuviin merkityksiin, territorioihin ja rajoihin poliittisessa maantieteessä, globalisaatioretoriikkaan ja geopoliittiseen mielikuvitukseen sekä alueiden Eurooppaan ja aluesuunnitteluun.
Paasille myönnettiin Pohjois-Pohjanmaa -palkinto tammikuussa 2015.
Paasi on sotilasarvoltaan reservin alikersantti, hänen puolisonsa vuodesta 1978 on Eija Marketta Romppainen .
William Korwenkoski

William AJR Korwenkoski, oikealta nimeltään William Arto Juhani Rinne (s. 15. elokuuta 1962 Alahärmä), on lauluntekijä, artisti, runoilija ja sanoittaja. Hänestä tuli juomalaulun Suomen-mestari 1999. Korwenkoski on tehnyt useita levytyksiä. Musiikkituottajana William Rinteen merkittävin projekti on Suomenhevonen – kunnon hevonen -juhlalevy, joka julkaistiin 100-vuotiaan suomenhevosen kunniaksi. Rinne on sanoittanut ja säveltänyt kyseiselle levylle useita kappaleita ja esiintyy myös samalla levyllä taiteilijanimellään William Korwenkoski. Nyrkkeilijä Juho Haapojan virallinen kehäännousulaulu ”Haapoja Härmästä” on Korwenkosken sanoittama ja säveltämä. Edellämainittujen ohella muita tunnettuja Korwenkosken esittämiä kappaleita ovat ”Isontalon Antti ja Rannanjärvi”, ”Härmästä perkeles”, ”Rekkamiehen uni” ja ”Isisin sissit ja terroristit”.
William Korwenkoski on tunnettu myös Etelä-Pohjanmaalla keskustelua herättäneen Pub Härmän Häjyn perustajana. Hän luopui ravintolatoiminnasta 2003. Taiteilijanimeen liitettiin heinäkuussa 2011 AJR, joka viittaa Korwenkosken oikeaan nimeen Arto Juhani Rinne. William-nimen hän lisäsi viralliseen nimeensä vuonna 2003. Hän oli vuonna 1993 uudelleen perustetun Isänmaallisen Kansanliikkeen ensimmäinen liittosihteeri. Myöhemmin Rinne osallistui politiikkaan muun muassa Perussuomalaisten kansanedustajaehdokkaana Vaasan vaalipiirissä 2003. Nyttemmin Rinne on jättäytynyt puoluepolitiikasta, mutta ottaa varsinkin musiikillaan sangen voimakkaastikin kriittistä kantaa valtamedian toimintaan sekä sisä- ja ulkopolitiikan vaikuttajien edesottamuksiin.
RN Ardito (1912)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 2. lokakuuta 1931.
Admiralspalast

Admiralspalast on teatteri ja entinen huvittelukeskus Berliinin keskustassa, osoitteessa Friedrichstrasse 101.
Admiralspalastin paikalla oli ensin 1860-luvulla löydetyn suolavesilähteen päälle perustettu terveyskylpylä. Kylpylä rakennettiin 1873–1874. Nykyinen Admiralspalastin talo valmistui sen tilalle vuonna 1910. Rakennuksessa toimi huvittelukeskus, jossa oli ravintoloita, revyyteatteri, elokuvateatteri, kuntosali ja luistinrata. Paikka oli suosittu 1920-luvulla, mutta natsit sulkivat paheellisena pidetyn keskuksen heti valtaan tultuaan vuonna 1933. Tiloihin kuitenkin avattiin suosittu operettinäyttämö, jonka katsomon ensimmäiselle riville rakennettiin oma loosi Adolf Hitleriä varten. Se purettiin vasta vuonna 2006 tehtyjen korjaustöiden yhteydessä. Rakennus säilyi toisesta maailmansodasta lähes vahingoittumattomana. Sodan jälkeen tiloja käytti Saksan valtionooppera siihen asti, kunnes Unter den Lindenin vanha oopperatalo saatiin kunnostettua 1955. Sen jälkeen salissa toimi elokuvateatteri. Nyttemmin se on kunnostettu musiikkiteatteriksi.
Admiralspalastissa järjestettiin huhtikuussa 1946 Itä-Saksan hallitsevan puolueen, Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) perustava kokous.
Terminator: Dark Fate

Juoni

Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvan tapahtumista on kulunut enemmän kuin kaksikymmentä vuotta. Sarah Connorin (Linda Hamilton) täytyy suojella Dani Ramos -nimistä nuorta naista ja tämän ystäviä nestemäisestä metallista valmistetulta terminaattorilta (Gabriel Luna).

Tuotanto

Terminator Genisys -elokuvan oli tarkoitus olla uuden trilogian käynnistys, ja sen jatko-osia kaavailtiin vuosille 2017 ja 2018. Genisys menestyi kuitenkin taloudellisesti huonosti, ja jatko-osasuunnitelma hylättiin. Vuonna 2017 uutisoitiin, että elokuvasarjan pariin olisi palaamassa alkuperäisen elokuvien ohjaaja James Cameron, jolle Terminatorin tekijänoikeudet palautuisivat vuonna 2019. Tim Miller vahvistettiin ohjaajaksi tammikuussa 2017. 
Tuottaja Cameron on kertonut uuden elokuvan jatkavan Terminator 2 – Tuomion päivän tarinaa ja kuvaillut elokuvia Terminator 3: Koneiden kapina, Terminator – Pelastus ja Terminator: Genisys vain ”pahaksi uneksi”. Cameron on ilmaissut toivovansa, että uusi Terminator-elokuva olisi aloitus uudelle trilogialle, jonka ensimmäisessä osassa päätähdet Linda Hamilton ja Arnold Schwarzenegger voisivat viitota tietä nuoremmalle näyttelijäsukupolvelle.
Cameron on paljastanut, että elokuvan juoni on kahden ensimmäisen Terminator-elokuvan tavoin tiivis ja suoraviivainen, ja tarinan tapahtumat kestävät alle kaksi vuorokautta. Ikärajaksi on kaavailtu R- eli restricted-luokitusta, joka kieltää elokuvan alle 17-vuotiailta.  
Kuvauksien aikaan 71-vuotiaan Arnold Schwarzeneggerin sopiminen rooliin on kyseenalaistettu. James Cameron on kuitenkin vastannut, ettei tarkoitus ole peitellä näyttelijän ikää, vaan hyödyntää sitä: hänen esittämänsä terminator-hahmo on aina ollut kyborgi, joka on suunniteltu soluttautumaan ihmisten pariin, ja niinpä hahmon on tarkoitus ikääntyä kuten ihmisetkin. Sarah Connorin hahmoa Cameron on kuvaillut ”terminator-metsästäjäksi”, joka ei enää pakene robotteja, vaan tuhoaa niitä.
Kuvaukset alkoivat Espanjassa kesällä 2018, jatkuivat lokakuuhun saakka Budapestissa Unkarissa ja päättyivät Yhdysvalloissa marraskuun aikana. Elokuva tunnettiin kuvausvaiheessa tuotantonimellä Terminator 6: Phoenix. Elokuvan ensimmäinen traileri julkistettiin 23. toukokuuta 2019.
Tuomo Sorakangas

Tuomo Sorakangas (s. 2. heinäkuuta 1978 Oulu) on suomalainen jääkiekkotuomari.  Sorakangas tuomitsee pääsääntöisesti Mestistä päätuomarina. SM-liigaa hän tuomitsi 2001-2002 alkaen linjatuomarina ja siirtyi 2006-2007 päätuomariksi.  Nuorempana Sorakangas pelasi jääkiekkoa B-junioreihin saakka.
Sorakangas on tuominnut jääkiekkopelejä myös Aasian-sarjoissa.
Gabrielle Androuin

Gabrielle Androuin (14. lokakuuta 1755 Saint-Lambert-du-Lattay, Maine-et-Loire, Ranska – 1. helmikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli ranskalainen maallikkonainen Angersin hiippakunnasta ja yksi Anjoun marttyyreistä Ranskan vallankumouksessa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 1. helmikuuta.
Georg Büchner

Karl Georg Büchner (17. lokakuuta 1813 Goddelau, Hessen-Darmstadt, Saksa – 19. helmikuuta 1837 Zürich, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Häntä pidetään yhtenä modernien teatterisuuntausten isänä. Hän kirjoitti pääasiassa näytelmätekstejä, novelleja sekä esseitä ja käsitteli traagisia ihmiskohtaloita. Hänen mukaansa on nimetty Saksan merkittävin kirjallisuuspalkinto, Georg Büchner -palkinto.
Büchner oli kuusilapsisen perheen vanhin lapsi. Hänen isänsä oli lääkäri ja halusi poikansakin opiskelevan lääkäriksi. Büchner aloittikin lääketieteen opinnot Strasbourgin yliopistossa vuonna 1831, mutta siirtyi opiskelemaan eläintieteitä ja vertailevaa anatomiaa ja päätyi lopulta kirjallisuuden ja filosofian opintoihin. Hänen veljensä oli filosofi ja lääkäri Ludwig Büchner.
Strasbourgissa opiskellessaan Büchner rakastui Wilhelmine Jaeglé -nimiseen naiseen ja kihlautui tämän kanssa. Kirjallisuuden ja filosofian opiskeluistaan innostuneena hän siirtyi vuonna 1833 Giessenin yliopistoon, osittain myös isänsä tyytymättömyyden ajamana. Büchner erosi Jaegléstä, ja vaikea elämäntilanne ajoi häntä purkamaan tuntojaan kirjoittamiseen. Hän julkaisi pamfletin Der Hessische Landbote (1834, suom. Hessenin sanansaattaja, 1984) ja oli mukana perustamassa Gesellschaft der Menschenrechte -liikettä Giessenissä tapaamiensa vallankumouksellisten kanssa. Jouduttuaan poliittisiin vaikeuksiin Büchner palasi Strasbourgiin, ja pian tämän jälkeen julkaistiin hänen näytelmänsä Dantons Tod (1835, suom. Dantonin kuolema, 1984), joka kertoo Ranskan vallankumouksen epäonnistumisesta.
Büchner jatkoi tieteen ja filosofian opintojaan Zürichin yliopistossa haaveillen tutkijan- ja opettajanurasta. Vuonna 1836 hän otti vastaan vertailevan anatomian luennoitsijan toimen, tosin palkattoman, Zürichin yliopistossa. Hän palasi yhteen kihlattunsa kanssa ja kirjoitti kaksi hyvin synkkää teosta: runoilijan skitsofreniasta kertovan novellin Lenz (1835, suom. 1984) sekä tunnetuimman näytelmänsä Woyzeckin (1837, suom. 1984), jossa sotilas murhaa traagisten tapahtumien jälkeen vaimonsa ja tuomitaan kuolemaan oikeudenkäynnissä, jossa syntyy kohu Woyzeckin syyntakeisuudesta. Teokset tulivat suuren yleisön tietoisuuteen vasta sata vuotta Büchnerin kuoleman jälkeen.
Büchner kuoli lavantautiin 23-vuotiaana.
Warcraft II: Tides of Darkness

Tarina

Pelin tarina sijoittuu aikaan kuusi vuotta ihmisten ja örkkien ensimmäisen sodan välillä. Ihmisten asuttama Stormwind Keep oli tuhoutunut ja nyt örkit olivat Orgrim Doomhammerin johdolla seilanneet meriä pitkin muualle päin maailmaa levittääkseen sotaa eteenpäin. Myrskytuulen ihmiset ovat paenneet Lordaeroniin ja muodostavat Liittouman (engl. Alliance) yhdessä Quel'Thalasin korkeahaltioiden, Khaz Modanin kääpiöiden sekä maahisten kanssa. Örkit ja jätit ovat puolestaan keränneet liittolaisikseen Laumaan (engl. Horde) Zul'Amanin metsäpeikot sekä teknologiaan ja kaupankäyntiin erikoistuneet hiidet.

Örkkien kampanja

Koko kampanjan ajan tarkoitus on kehittää örkkien joukkoja ja vallata Azeroth.

Ihmisten kampanja

Ihmisten kampanjassa on tarkoitus tuhota örkit ja palauttaa rauha Azerothiin.

Beyond the Dark Portalin tarina

Kun Liittouma oli voittanut sodan örkkejä vastaan, arkkimaagi Khadgar käytti taikavoimiaan tuhotakseen pahan käytävän, Synkän portaalin (engl. Dark Portal), jonka kautta örkit pääsivät Azerothiin. Portaali tuhoutui, mutta käytävä, jonka perustalle portaali oli rakennettu, säilyi yhä.
Ei kestänyt kauankaan, kun örkit palasivat aloittaen uuden hyökkäyksen. Ihmiset olivat kuitenkin varautuneita tähän ja onnistuivat ajamaan örkit takaisin portaalille. Khadgar kuitenkin uskoi, että örkkien tavoite ei tällä kertaa ollut valloitus vaan jokin muu. Niinpä hän käski ihmisiä kaappaamaan portaali, jotta hän voisi ottaa selvää örkkien suunnitelmista.
Valitettavasti örkkien suuri shamaani, Ner'zhul, ryösti New Stormwindin linnan ja sai sieltä haltuunsa mahtavan artefaktin, Medivhin loitsukirjan. Kirjan ja oppilaansa, Gul'danin, kallon avulla Ner'zhul pystyi käyttämään Synkkää portaalia ja sen avulla avaamaan useita portaaleja muihin maailmoihin. Ihmiset matkasivat örkkien kotimaahan Draenoriin, jotta he voisivat sulkea käytävän Azerothin ja Draenorin välillä. Siihen tarvittiin molemmat artefaktit.
Pitkän kampanjan päätteeksi ihmiset onnistuivat saamaan ne, mutta he olivat kuitenkin myöhässä. Ner'zhul oli jo ehtinyt saada tarpeeksi tietoa Medivhin loitsukirjasta ja hän oli jo ehtinyt suorittaa pimeimmän taikansa avatakseen portaaleja muihin maailmoihin. Sen seurauksena Draenor alkoi tuhoutua ja ihmisten piti toimia nopeasti jotta he ehtisivät sulkea käytävän Azerothin ja Draenorin välillä. Tiukasta tilanteesta huolimatta he onnistuivat. Mutta paluuta Azerothiin ei enää ollut.
Ihmisten joukot pysyivät Draenorilla, eivätkä lähteneet Ner'zhulin perään Twisting Netheriin. He ovat edelleen elossa särkyneellä Draenorilla ja taistelevat tällä hetkellä estääkseen uuden hyökkäyksen Azerothiin (tämä asia paljastui World of Warcraft: The Burning Crusade -pelin ilmestymisen myötä).
Three Days

Kappale

Kappale kertoo siitä, kun Farrelin ystävä Xiola Blue saapui Los Angelesiin isänsä hautajaisiin. Los Angelesissa hän asui Farrelin ja hänen tyttöystävänsä kanssa kolmen päivän ajan. Kappale on yhtyeen pisin. Se alkaa Farrelin lausumalla runolla, joka jatkuu musiikin "alla" lähes koko kappaleen ajan. Pitkä kappale sisältää paljon psykedeleelisiä ja progressiivisiä vaikutteita.

Single

Yhtye halusi julkaista kappaleen albumin Ritual de lo Habitual ensimmäisenä singlenä. Warner Brosin mielestä kappale oli liian pitkä, saavuttaakseen suosiota, joten se kehotti yhtyettä julkaisemaan mieluummin kappaleen Stop! singlenä. Kun sopua ei löytynyt, yhtye ja Warner Bros. päättivät julkaista molemmat kappaleet singleinä. Singlestä on julkaistu monia eri versioita, eri formaateille. Jotkut niistä sisältävät myös kappaleen "Stop!".
Talonmies Willie

Hahmon kuvaus

Williellä on kalju päälaki sekä punaiset hiukset ja parta. Lisäksi hän on Van Houtenin perheen ohella yksi harvoista Simpsonien hahmoista, jolla on kulmakarvat. Willielle on ominaista repiä paitansa riekaleiksi ryhtyessään johonkin raskaaseen työhön. Ilman paitaa hän näyttää aina paljon lihaksikkaammalta kuin normaalisti. Joskus Willie pukeutuu kilttiin, eikä perinteiseen skottitapaan pidä alushousuja sen alla. 
Willie on luonteeltaan äreä ja turvautuu helposti nyrkkeihinsä. Hän menettää malttinsa helposti ja latelee suuttuessaan värikkäitä solvauksia ja tappouhkauksia. Hän tuntuu vihaavan useimpia koulun oppilaita, esimiestään rehtori Skinneriä ja monia muitakin ihmisiä. Äreydestään huolimatta Willie on kuitenkin harmiton: hän ei ole toteuttanut uhkauksiaan yhdessäkään jaksossa, Kauhujen talo -jaksoja lukuun ottamatta. Ajoittain Willie on hyväntahtoinen. Hän auttoi innokkaasti pelastamaan Bart Simpsonin syvän kaivon pohjalta 3. kauden jaksossa ”Hätähuuto kaivosta”, ryömi koulun ahtaaseen ilmastointikanavaan pelastaakseen sinne eksyneen Simpsonien koiran Pukin pikku apurin 5. kauden jaksossa ”Ikävä rehtoria” ja auttoi puhdistamaan Homer Simpsonin maineen 6. kauden jaksossa ”Lapsenvahti ja peto”.
Willien silmäterä on Willy-merkkinen punainen traktori, jota hän käyttää työssään koulun pihalla. Se toimii myös ruohonleikkurina. Vapaa-ajallaan Willie harrastaa muun muassa autoissa lemmiskelevien parien salakuvausta videokameralla. Hänellä itsellään ei ole naisystävää, mutta joissain jaksoissa hänen ja ruokalan emäntä Doriksen välillä on ollut jonkinlaista flirttailua.
Willie on todella ylpeä synnyinmaastaan Skotlannista ja puolustaa sitä hanakasti, siitäkin huolimatta, että hänen kuvaustensa perusteella elämä Skotlannin maaseudulla on armotonta ja julmaa.
Willie oli pääroolissa jaksossa 17. kauden jaksossa ”Herrasmies Willie”, jossa Lisa Simpson otti tiedepäiväprojektikseen tehdä Williesta salonkikelpoinen. Lisa onnistuu tehtävässään, mutta Willie alkaa kuitenkin kaivata vanhaa minäänsä ja palaa entiselleen.
Willie on ollut kihloissa lastenhoitaja Saija Poppasen kanssa, mutta sokea Saija jätti Willien saatuaan näkönsä takaisin. Willien arkkivihollinen on irlantilaissyntyinen talonmies Seamus.

Perhe

Willien perheestä on tiedossa joitakin yksityiskohtia. 4. kauden jaksossa ”Rakastan Lisaa” Willie kertoo, että hänen isänsä hirtettiin sikavarkaudesta ja 6. kauden jaksossa ”Kuka ampui johtajan?”, että hänen isänsä ruumis heitettiin suohon tavallisten hautajaisten sijaan. 15. kauden jaksossa ”Julkea takapuoli” Willie kertoo äitinsä työskentelevän glasgowilaisessa kahvilassa. Sarjassa on myös kerrottu että Willien äiti kuoli haggiksensyöntikilpailussa. 10. kauden jaksossa ”Ei voi ostaa rakkautta” hän kuitenkin tapaa vanhempansa Skotlannissa, missä he pitävät tavernaa.
Williellä on myös Springfieldissä asuva serkku Billie. Hän on haudankaivaja, joka on tehnyt työtään 30 vuotta, haudaten useita ihmisiä elävältä.
Sami Saksio

Sami Petteri Saksio (nykyisin Sami Sax, s. 28. huhtikuuta 1969 Posio) on suomalainen keihäänheittäjä. Saksio voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden Lappeenrannassa vuonna 1997. Saksio ei kuulunut kilpailun ennakkosuosikkeihin, mutta ensimmäisellä kierroksella heitetty oma ennätys 84,26 riitti voittoon sekä MM-kisapaikkaan. Ateenan MM-kisoissa Saksio ei selvinnyt karsinnasta tuloksellaan 76,20 varsinaiseen kilpailuun. Vuonna 2001 Saksio voitti SM-hopeaa Turussa tuloksella 80,95. Saksio lopetti uransa vuonna 2002.
Saksion valmentajina olivat Martti Röppänen, Jorma Markus (1993–1998) ja Antti Matinolli (1998–). Seuratasolla Saksio edusti vuoteen 1996 Oulun Pyrintöä ja sen jälkeen Tyrnävän Tempausta.
Saxiksi nimensä muuttanut Saksio tuomittiin vuonna 2005 Oulun käräjäoikeudessa kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen törkeistä kätkemisrikoksista. Hän on sairauseläkkeellä. Hän on eronnut vuonna 2007 ja hänellä on liitostaan kaksi aikuista lasta.
Marie-Christine Cazier

Ura

Cazier saavutti urallaan viisi arvokisamitalia, joista kaksi ulkoradoilla. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui 200 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 23,08 s ja saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia ajalla 42,69 s. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän saavutti 200 metrillä hopeaa uransa parhaalla ajalla 22,32 s ja oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi ajalla 43,11 s. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän kilpaili 400 metrin aitajuoksussa mutta karsiutui jo alkuerissä. Soulin 1988 olympialaisissa Cazier ei menestynyt. Kaksissa MM-kilpailuissa hänen parhaat saavutuksensa olivat 200 metrin juoksun välieräpaikka Roomassa 1987 sekä 4 × 100 metrin viestin seitsemäs sija Helsingissä 1983 ajalla 43,40 s ja kahdeksas sija Roomassa 1987 ajalla 43,75 s.
Sisäratojen MM-kilpailuissa Cazier saavutti Pariisissa 1985 hopeaa 200 metrillä ajalla 23,33 s. Indianapolisissa 1987 hän karsiutui 200 metrin välierissä. Sevillassa 1991 hän sijoittui 4 × 400 metrillä viidenneksi ajalla 3.34,05.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Cazier saavutti 200 metrillä hopeaa Göteborgissa 1984 ajalla 23,68 s ja pronssia Liévinissä 1987 ajalla 23,40 s. Vuosina 1982 ja 1990 hän karsiutui 200 metrin välierissä. Milanossa 1982 hän sijoittui 60 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 7,35 s ja vuotta myöhemmin Budapestissa hän oli samalla matkalla kuudes ajalla 7,38 s.
Cazier voitti Ranskan ulkoratojen mestaruuden 100 metrillä vuonna 1985, 200 metrillä vuosina 1985–1988 sekä 400 metrin aidoissa vuosina 1990–1991. Sisäratojen mestaruuden hän voitti 60 metrillä vuonna 1982 sekä 200 metrillä vuosina 1984, 1985, 1987 ja 1990. Hän paransi 200 metrillä kolmasti Ranskan ennätystä vuonna 1986: heinäkuussa hän juoksi Épinalissa ajan 22,51 s sekä elokuussa Stuttgartin EM-kilpailuissa ajat 22,45 ja 22,32 s. Viimeksi mainitun ennätyksen alitti Marie-José Perec kesäkuussa 1991. Sisäradoilla Cazier juoksi 200 metrillä Ranskan ennätyksen 23,33 s Pariisin MM-kilpailuissa 1985.
Jali Joutsen

Frans Jalmari Joutsenniemi (sukunimi vuoteen 1901 Viklund), käytti kirjailijanimeä Jali Joutsen (18. tammikuuta 1880, Tampere – 27. huhtikuuta 1955, Helsinki) oli suomalainen runoilija ja lehtimies. 
Jali Joutsen työskenteli kivityöläisenä, kauppa-apulaisena sekä lehtimiehenä (Kansan Lehti, Länsi-Suomen Työmies, Viikko ja Syntisäkki-lehdissä)
Ollessaan Suomen sisällissodan jälkeen 1919 vangittuna Tammisaaren vankileirillä Jali Joutsen kirjoitti siellä sanat lauluun Punavangin valssi.
Alph

Alph on noin 15 km:n pituinen joki Etelämantereen Victorianmaalla. Se on mantereen toiseksi suurin virtaavan veden esiintymä. Joen leveys vaihtelee 3–15 metrin ja syvyys 0,3–1 metrin välillä ja sen virtaama on noin 1 m³/s. Joen löysi ja nimesi Griffiths Taylor vuonna 1913.
Alph saa alkunsa Rossinmeren rannikolta, Koettlitzin jäätikön sulamisvesien muodostamasta Troughjärvestä (78°17′S, 163°30′E). Joki virtaa Koettlitzin jäätikön reunassa laaksoa pitkin pohjoiseen, ensin jään peittämään Walcotjärveen ja sitten niin ikään jään peittämään Howchinjärveen. Tämän jälkeen Alph kääntyy syvään 3,2 km:n pituiseen kanjoniin. Kanjoni päättyy Alphjärveen, josta joki muutaman jyrkän mutkan jälkeen katoaa Koettlitzin jäätikön sisään. Alph laskee Rossinmereen. Jään peittämien järvien kohdalla Alphiin liittyy useita sivujokia, jotka ovat peräisin läheisiltä jäätiköiltä.
Joessa esiintyy oransseja levämattoja.
Joki on nimetty Samuel Taylor Coleridgen runossa mainitun pyhän joen mukaan.