google/wiki40b huggingface dataset:
1920-luvun kosmetiikka

1920-luvun kosmetiikkamuodille tyypillisiä olivat näkyvästi punatut huulet, kajaalilla reunustetut silmät ja valkeiksi puuteroidut posket.

Konteksti

1920-luvun voimakas ehostus oli vastareaktio sotaa edeltäneen aikakauden feminiiniselle ja häveliäälle Gibson Girlin roolimallille. Kansainvälinen kauneuskulttuuri muotoutui 1920-luvulla, ja yhteiskunta keskittyi yhä enenevässä määrin uudistusten ja muutoksen ympärille. Teatteri, elokuvat, kirjallisuus ja taide heijastelivat aikakautensa muotisuuntauksia.
Naiset kokivat myös tarpeen käyttää enemmän ehostusta. Sotaa edeltäneellä aikakaudella suhtautuminen seksuaalisuuteen oli ollut hyvin pidättyväistä, ja nyt sodan jälkeisellä aikakaudella haluttiin korostaa enemmän sukupuolista puoleensavetävyyttä vastakohtana menneelle ajanjaksolle. Lisäksi naiset alkoivat siirtyä työelämään ja heitä alkoi ilmaantua enemmän myös kauneudenhoitoalalle. Monet aikakauslehdet, kuten ranskalainen Beauty Industry, kehottivat naisia käyttämään meikkiä, jotta he kykenisivät kilpailemaan miesten kanssa työelämässä.

Huulipuna

Huulipunasta tuli laajalti suosittu Maurice Levyn keksittyä metallisen huulipunansäilytyskotelon vuonna 1915. Huulipunaa oli saatavilla puikkoina sekä voidemaisessa että nestemäisessä muodossa. Pitkäkestoiset ja pysyvät värit olivat suosituimpia. ”Luonnollinen” huulikiilto keksittiin myös tuolloin. Sen punainen väri saatiin bromohaposta. Myös maustettuja huulipunia käytettiin; kirsikka oli suosituin maku.
Helena Rubinstein kehitti tuotemerkin nimeltä "Cupidon jousi", jota mainostettiin "itsestään muotoutuvana huulipunana, joka tekee huulistasi täydellisen Cupidon jousen." Peilillä varustetun huulipunakotelon keksiminen 1920-luvulla auttoi käyttäjiään huulipunan lisäämisessä.

Poskipuna

1920-luvulla aikaisemmat sotkuiset eliksiiripunat korvattiin voidemaisilla, puuterimaisilla ja nestemäisillä poskipunilla. Pitkäkestoiset poskipunat olivat pitkäkestoisten huulipunien tavoin kaikkein suosituimpia.
Nikolai Heinrich von Engelhardt

Nikolai Heinrich von Engelhardt (syntyään Nikolai Heinrich Englert, 1730 Pietari – 12. kesäkuuta 1778 Viipuri) oli Viipurin kuvernööri 1774–1778. Sotilasarvoltaan hän oli everstiluutnantti.

Perhetausta

Nikolai Heinrich von Engelhardtin vanhemmat olivat lääkäri Nikolaus Friedrich Englert (~1680–1753) ja viipurilaisen kauppiaan tytär Anna Maria Haveman. Nikolai Heinrichilla oli neljä sisarusta: Johan Henrich von Engelhardt (1720), Elisabetha Charlotta von Engelhardt (1724–?), Anna Catherina (von Engelhardt) (?–1765), Christina Susanna (von Engelhardt) (?–1783). Nikolaus Englert oli kotoisin Hessen-Kasselista ja hän työskenteli pietarilaisessa sairaalassa. Nikolai Heinrich von Engelhardt avioitui itsekin viipurilaisen kauppiaan tyttären, kauneudestaan kuuluisan Helena Weckrothin (1749–1796) kanssa. Pariskunnalle syntyi kahdeksan jälkeläistä, joista useimmat kuolivat varhaislapsuudessaan.

Ura

Von Engelhardt päätyi sotilasuralle, sillä se oli aatelittomalle miehelle yksi harvoista väylistä sosiaalisen aseman kohottamiseksi. Hän otti aktiivisesti osaa Katariina II:n vallankaappaukseen vuonna 1762. Palkkioksi hän sai prikaatinkenraalin arvon 1765 sekä lahjoitusmaina Pälkjärven ja Suojärven pitäjät Laatokan pohjoispuolelta. Von Engelhardt nimitettiin Viipurin kuvernementin varakuvernööriksi 1766 ja edelleen kuvernööriksi vuonna 1774. Viipuri maakuntineen oli erossa muusta Suomesta 1721–1812. Von Engelhardt on jäänyt aikakirjoihin pitkälti siksi, että hänen aikakaudellaan Vanhan Suomen alueella alettiin noudattaa Ruotsin vuoden 1734 yleisen lain rikoskaarta. Hänen kuvernöörivuosinaan myös muut ruotsalaiset privilegiot juurruttivat asemansa Vanhassa Suomessa. Siviiliasioissa noudatettiin 1440-luvulta periytynyttä Kristofer Baijerilaisen maanlakia.
Von Engelhardt oli ajan tavan mukaan kiinnostunut teatteritaiteesta ja hänen aloitteestaan rakennettiin Viipurin linnan läheisyyteen esittäville taiteille tarkoitettu Das Komödienhaus, joka on toisinaan mainittu varhaisimmaksi suomalaiseksi teatterirakennukseksi. Von Engelhard sai vapaaherran (paronin) arvon kuolinvuonnaan 1778.
Amédée Grab

Amédée Antoine-Marie Grab (s. 3. helmikuuta 1930) on sveitsiläinen benediktiineihin kuuluva roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi benediktiineihin 8. syyskuuta 1950 ja sai pappisvihkimyksensä 12. kesäkuuta 1954. Hänet nimitettiin Lausanne, Genève et Fribourgin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cenaen titulaaripiispaksi 3. helmikuuta 1987, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pierre Mamie, jota avustivat Gabriel Bullet ja Henri Schwery.
Grab sai 9. marraskuuta 1995 nimityksen Lausanne, Genève et Fribourgin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. marraskuuta 1995. Hänet valittiin 8. kesäkuuta 1998 Churin piispaksi ja asetettiin uuteen virkaansa 23. elokuuta. Grab jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 2007.
Kikka 3

Pseudonymit

Levyn kappaleiden todelliset säveltäjät ja sanoittajat ovat piiloutuneet taiteilijanimien taakse; "Kirsi Sunila" on Juha Vainion taiteilijanimi, "Inari Katramo" on Veikko Samulin taiteilijanimi, ja "Kristiina Sydänmaa" on vuorostaan Risto Asikaisen taiteilijanimi.

Singlet

Albumilta julkaistiin kolme singleä; "Sukkula Venukseen / Apinamies", "Onnen Nainenkin Silloin Vasta Saa / Geisha Mä Olen Sun", ja "Kierrätä Pyöritä Mua / Kun Rakkaus Loppuu". Kappaletta "Kierrätä Pyörita Mua" ei julkaistu albumilla, mutta se löytyy Kikan myöhemmiltä kokoelmalevyiltä.
Styreenibutadieenikumi

SBR (Styrene-Butadiene-Rubber) eli styreenibutadieenikumi, tunnetaan myös kauppanimellä Buna, oli ensimmäisiä käyttökelpoisia synteettisiä kumilajeja. Sitä on valmistettu katalysaattorin avulla polymeroimalla natriumpitoista butadieenia ja styreeniä kopolymeeriksi, jonka molekyylissä vuorottelevat butadieeni ja styreeni. Styreenibutadieenikumia valmistettiin Saksassa jo 1935 ja se oli Saksan sekä länsivaltojen tärkein synteettinen kumi toisen maailmansodan aikana.
Styreenibutadieenikumi oli niin tärkeäksi katsottu Saksan teollisuuden tuote, että strategisia brittien yöpommituksia ja yhdysvaltalaisten päiväpommituksia osoitettiin myös styreenibutadieenikumia valmistaville tehtaille Saksan sodankäyntikyvyn heikentämiseksi.
Buna-nimi tulee sanoista butadieeni ja natrium, joista ensimmäistä käytettiin kumin lähtöaineena ja jälkimmäistä reaktiossa katalyyttinä. Styreenibutadieenikumin CAS-numero on 9003-55-8.

Käyttötarkoitukset

Lähes kaikki tekonurmikentät käyttävät täytemateriaalinaan SBR-kumirouhetta, mikä on herättänyt keskustelua kumirouheen aiheuttamista mahdollisista terveys- ja ympäristövaikutuksista.
Ideaalikaasun moolitilavuus

Ideaalikaasun moolitilavuus on vakio, joka kertoo tilavuuden, jonka yksi mooli ideaalikaasua ottaa tietyissä olosuhteissa.
Normaalitilassa (paine 101 325 Pascalia, lämpötila 273,15 Kelviniä) ideaalikaasun moolitilavuus on
V_m=22{,}41 \frac{\text{dm}^3}{\text{mol}} 
Tämä arvo voidaan johtaa ideaalikaasun tilanyhtälöllä.
Akharnai

Maantiede

Akharnai sijaitsi Ateenan pohjoispuolella noin 60 stadioninmitan päässä, lähellä Parnesvuorta. Nykyisin demoksen paikka on Acharnéen kaupungin sekä Epáno Liósian alueella. Acharnéen kaupunki, jonka nimi aiemmin oli Menídi, on ottanut nimensä demoksesta.

Historia

Akharnain seutu on ollut asuttu viimeistään mykeneläisellä kaudella, jolta on peräisin nykyisen Acharnéen alueelta löydetty suurikokoinen tholos-hauta, niin kutsuttu Menídin hauta.
Akharnain demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin 22 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin demoksissa tehtyjen muutosten seurauksena demoksella oli bule-edustajia hellenistisellä kaudella 25. Roomalaisen kauden edustajamäärästä ei ole tietoa.
Akharnai oli suurin Attikan demoksista, ja sen väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin 6 600 henkeä ja kansalaisten määräksi noin 1 000–1 500. Tämä selittää demoksen suuren bule-edustajien määrän. Suuren kokonsa vuoksi se oli myös fylensä ainoa sisämaan demos. Akharnai oli myös hyvin vaurasta aluetta, mikä perustui seudun maanviljelykseen (vilja, viini, oliivit) sekä Parnesvuorelta saatuun puutavaraan, mistä demos oli tunnettu.
Kokonsa ja vaurautensa ansiosta demos kykeni tuottamaan eniten hopliittisotilaita Ateenan armeijaan. Tähän perustuu myös Aristofaneen komedia Akharnalaiset (Akharneis). Peloponnesolaissotaan akharnailaisia hopliitteja osallistui Thukydideen mukaan 3 000, mikä oli noin kymmenesosa koko kaupunkivaltion armeijasta. Toisaalta lukua on myös epäilty liian suureksi, joko liioitteluksi tai virheeksi. Akharnaista oli kotoisin muun muassa Peisandros. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Akharneus (Ἀχαρνεύς).
Spartalaiset leiriytyivät Akharnaihin peloponnesolaissodan alkupuolella vuonna 431 eaa. Arkhidamoksen johdolla, ja tuhosivat se tukikohtanaan Attikan maaseutua. Vuonna 404–403 eaa. sinne kokoontui myös kolmenkymmenen tyrannin armeija.
Akharnain alueella on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia.

Rakennukset ja löydökset

Suuren väkimäärän vuoksi Akharnain on täytynyt olla suurikokoinen ja siellä on täytynyt olla lukuisia julkisia rakennuksia. Antiikin aikaisten lähteiden mukaan Akharnaissa oli temppelit tai alttarit Apollon Argyieukselle, Herakleelle, Areelle, Athene Areialle, Athene Hygieialle, Athene Hippialle, Dionysos Melpomenokselle ja Dionysos Kissokselle. Niistä ei kuitenkaan ole löytynyt jäänteitä. Demoksessa tiedetään myös olleen teatteri.
Archarnéen alueen kirkoista ja rakennuksista on löydetty lukuisia piirtokirjoituskiviä, jotka koskevat akharnailaisia, mikä vahvistaa demoksen sijainneen lähistöllä. Vielä 1800-luvun alkupuolella Acharnéen länsipuolella 40 Pyhän kirkon kukkulan alueella sanotaan olleen havaittavissa jäännöksiä suhteellisen suuresta kaupungista. Toiseksi Akharnain paikaksi on ehdotettu Gerovoúnon kukkulaa noin kaksi kilometriä Acharnéesta lounaaseen.
Avustaja

Avustaja eli statisti on elokuvassa tai näytelmässä taustalla esiintyvä näyttelijä. Avustajilla ei useimmiten ole vuorosanoja eikä välttämättä teatterialan koulutusta, mutta heidän on näyteltävä muun muassa ”keskustelemalla”, nauramalla, tanssimalla tai kasvojen ilmeillä sitä, millaisesta tilanteesta elokuvassa tai televisiosarjassa on kysymys. Heidän tarkoituksensa on tehdä tapahtumapaikoista todentuntuisia ja tukea muiden näyttelijöiden suoritusta.
Boy George

Boy George (oik. George Alan O’Dowd, s. 14. kesäkuuta 1961 Eltham, Lontoo) on brittiläinen laulaja-laulunkirjoittaja ja entinen Culture Clubin solisti.
Tammikuussa 2009 Boy George tuomittiin 15 kuukaudeksi vankeuteen prostituoidun vapaudenriistosta. Tapaus sattui vuoden 2007 alkupuolella, jolloin Boy George oli kahlinnut norjalaisen miesseuralaisen ja pahoinpidellyt tätä. Boy George on saanut aiemminkin tuomioita muun muassa huumeiden hallussapidosta.

Culture Club

Boy Georgen androgyyninen tyyli kiinnitti manageri Malcolm McLarenin huomion, ja hän järjesti O’Dowdille esityksen Bow Wow Wowin kanssa. Boy Georgen liittyminen Bow Wow Wowiin ei ottanut tulta alleen ja hän aloitti oman yhtyeensä basisti Mikey Craigin kanssa. Yhtyeen nimi oli In Praise of Lemmings, mutta nimi hylättiin myöhemmin. Jon Moss (joka oli soittanut rumpuja The Damnedissa, Adam and the Antsissa ja Londonissa) liittyi yhtyeeseen. Sitten yhtyeseen liittyi myös kitaristi-kosketinsoittaja Roy Hay. Ryhmä hylkäsi toisen nimensä, Sex Gang Childrenin, ja vaihtoi sen Culture Clubiin.
José Agustín Valbuena Jáuregui

José Agustín Valbuena Jáuregui (s. 20. toukokuuta 1927) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. marraskuuta 1949 ja nimitettiin Valleduparin hiippakunnan johtoon 9. syyskuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. lokakuuta Eduardo Martínez Somalo, jota avustivat José Joaquín Flórez Hernández ja Buenaventura Jáuregui Prieto.
Valbuena Jáuregui jäi eläkkeelle 10. kesäkuuta 2003.
Nauhahait

Levinneisyys

Nauhahait elävät läntisellä Pohjois-Atlantilla Floridan ja Kuuban välisellä alueella. Lisäksi lajeja elää myös Afrikassa ja indoläntisellä Tyynellämerellä. Kalat elävät lämpimissä ja trooppisissa merissä usein lähellä pohjaa. Nauhahait elävät yleensä 50–700 metrin syvyydellä merenpinnasta.

Anatomia

Nauhahailajeja voidaan pitää kissahaiden ja koirahaiden välimuotona. Ne ovat pieniä haita ja suurin laji hoikkanauhahai saavuttaa noin metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kalat ovat hoikkia ja silmät ovat soikeat. Lajeilla on kaksi selkäevää, jotka ovat suhteellisen matalat. Eräillä suvuilla pyrstöevä on nauhamainen ja kaikilla lajeilla pyrstöevässä on lovi. Nauhahaiden hampaat ovat pienet ja niiden ravinto koostuu pienistä kaloista ja selkärangattomista eläimistä.
Janne Lindberg

Pelaajaura

Puolustavana keskikenttäpelaajana pelannut Lindberg on synnyinkuntansa Kuusankosken paikallisseuran Kuusankosken Kumun kasvatti. Hän debytoi Kumun tuolloin II divisioonassa pelanneessa edustusjoukkueessa kaudella 1984, jolloin se tunnettiin Voikkaan Pallo-Peikkojen kanssa tehdyn yhteistyön myötä nimellä Kumu-Peikot. Kauden 1985 Lindberg pelasi samalla sarjatasolla naapurikaupunki Kouvolan Susissa. Hän palasi Kumuun kaudeksi 1986 ja oli vuosina 1988–1989 nostamassa joukkuetta II divisioonasta kaudella 1990 toimintansa aloittaneeseen uuteen pääsarjaan Veikkausliigaan. Ensimmäisen liigaottelunsa Lindberg pelasi Kumun riveissä Turun Palloseuraa vastaan 29. huhtikuuta 1990. Kausi jäi Kumun ainoaksi liigassa.
Kaudeksi 1991 Lindberg siirtyi Valkeakosken Hakaan, jossa vuoden pelattuaan hän palasi Kymenlaaksoon ja liittyi juuri liigaan nousseeseen Myllykosken Palloon. MyPassa Lindberg löi itsensä läpi Suomen maajoukkueeseen, jossa hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa vuonna 1993. Vuonna 1994 Lindberg ja joukkuetoverinsa Marko Rajamäki siirtyivät skotlantilaiseen Greenock Mortoniin, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 75 ottelua Skotlannin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Vuonna 1997 hän teki sopimuksen Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Saarbrückenin kanssa, jossa hän vietti yhden kauden ennen paluutaan Myllykoskelle. Hän toimi MyPan kapteenina ja pelasi joukkueessa uransa loppuun, vuoteen 2003 asti.
Lindberg pelasi Suomen pääsarjatasolla 249 ottelua, joissa hän teki 21 maalia. Hän saavutti kolme SM-hopeaa, neljä SM-pronssia ja yhden Suomen cupin voiton. Hänet palkittiin suomalaisen jalkapalloilun eteen tekemästään työstä Captain’s Ball -kiertopalkinnolla vuonna 2003 ja nimettiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2007. Maajoukkueessa Lindberg pelasi 34 maaottelua ja teki yhden maalin vuosina 1993–1996.

Valmentajaura

Lindberg on suorittanut Valmentajan erikoisammattitutkinnon ja Jalkapallovalmentajatutkinnon. Valmentajauransa hän aloitti Myllykosken Pallossa Ilkka Mäkelän apulaisvalmentajana vuosina 2004–2005, ja vuosina 2006–2007 hän toimi Kolmosessa Voikkaan Potkupallokerhon päävalmentajana. Hän on toiminut myös Kumu JT:n valmennuspäällikkönä. Mäkelän apulaisena Lindberg oli voittamassa Suomen cupia vuonna 2004 ja pelaajauralla saavuttamatta jäänyttä Suomen-mestaruutta vuonna 2005. Liigajoukkueen päävalmentajaksi hän nousi ensimmäistä kertaa kesäkuussa 2007, kun hän korvasi potkut saaneen Jari Pyykölän Vaasan Palloseuran valmentajana.
Kaudeksi 2008 Lindberg palasi MyPaan Janne Hyppösen apulaisvalmentajaksi. Hyppösen saatua potkut MyPan peräsimestä syyskuussa 2008 Lindberg siirtyi seuran päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi kauden 2010 loppuun asti. Joukkue sijoittui Lindbergin johdolla Veikkausliigan yhdeksänneksi kausilla 2009 ja 2010.
Myllykoskelta Lindberg jatkoi ydin-Kouvolaan Susien päävalmentajaksi. Sudet sai kaudeksi 2011 FC Kuusankosken paikan Kakkosesta, mutta putosi kauden päätteeksi takaisin Kolmoseen. Kaudeksi 2013 joukkue nousi Lindbergin johdolla jälleen Kakkoseen.
Saint Louisin yliopisto

Saint Louisin yliopisto (engl. Saint Louis University) eli SLU on yksityinen jesuiittojen ylläpitämä yliopisto, joka toimii Saint Louisissa Yhdysvaltojen Missourin osavaltiossa. Se on perustettu vuonna 1818 collegeksi, ja vuonna 1832 siitä tuli ensimmäinen yliopisto Mississippin länsipuolella. Siellä suoritettiin myös kaikkien aikojen ensimmäinen tohtorintutkinto Mississippin länsipuolella vuonna 1836. Nykyisin yliopistossa on noin 12 000 opiskelijaa.
George Connor

George Connor (16. elokuuta 1906 Rialto, Kalifornia, Yhdysvallat – 28. maaliskuuta 2001 Hesperia, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui peräti 14 Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1935–1941 ja 1946–1952. Hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1949 kilpailussa saavuttaen neljä pistettä, joita ei ole laskettu F1-tuloksiin. Hän ajoi kilpailuissaan yhteensä 1 703 kierrosta ja 6 851 kilometriä johtamatta kertaakaan kilpailua. Hän on kaikkien aikojen kuljettajien listalla viidentenä tällä tuloksella. Connor oli 95-vuotiaana yksi vanhimmista Indy 500 -kuljettajista aikanaan.
Cuando Cubango

Cuando Cubango on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan kaakkoisosassa. Maakunnan pinta-ala on 204 000 km² ja siellä asuu noin 510 000 ihmistä (2014). Sen pääkaupunki on Menongue.
Maakunnan nimi tulee Cuando- ja Cubangojoesta, jotka virtaavat sen itä- ja länsirajaseuduilla.
Neal Adams

Neal Adams (6. kesäkuuta 1941, New York) on yhdysvaltalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka on tunnettu realistisesta piirrostyylistään. Adams uudisti Batmanin  hahmon 1960-luvun loppupuolella, muuttaen hahmon camp-henkisestä synkkiäkin piirteitä omaavaksi.
Säppikala

Kuvaus

Säppikalalla on terävät hampaat. Ne käyttävät niitä leikatakseen muun muassa meritähtien ja merisiilien kuoret. Niiden väri vaihtelee kevyeen harmaasta ruskeanharmaaseen. Ne voivat myös säätää väriään sulautuakseen ympäristöönsä. Ne voivat kasvaa 60 senttimetrin pituiseksi, mutta yleensä vain noin 44 senttimetrin mittaiseksi. Niiden paino on noin kuusi kilogrammaa.

Ravinto

Nämä kalat ovat sekä kaikkiruokaisia että lihansyöjiä. Nuoret säppikalat  syövät lähinnä merilevää meren pinnalla, kun taas jotkut aikuiset syövät siimajalkaisia ja simpukoita.

Elinalue

Säppikalojen levinneisyysalue on Välimeri, Mosambik, Angola, Nova Scotia, Bermuda, Pohjois-Meksikonlahti ja Argentiina.

Elinympäristö

Säppikalaa tavataan sekä luonnollisilla riuttoilla ja hiekkarannoilla. Nuoret yksilöt ovat usein lähellä meren pintaa, missä niiden ravinto on, kun taas aikuiset asuvat lähinnä meren pohjassa noin 55 metrin syvyydessä. Se elää myös laguuneissa, lahdissa ja satamissa.
Torchlight

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 8/10 arvostelussaan.
Pekka Jaatinen

Pekka Jaatinen (s. 5. kesäkuuta 1966 Raahe) on suomalainen kirjailija.
Jaatinen valmistui vuonna 1988 merkonomiksi markkinointilinjalta Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa ja vuonna 1997 taiteen kandidaatiksi Lapin yliopistosta pääaineenaan mediatiede. Hänen esikoisteoksensa on vuonna 2000 ilmestynyt romaani Tilkkutäkkiplanetaario, joka oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Jaatisen tunnetuin kirjallinen työ on viisiosainen Lapin sota -romaanisarja, johon hän on tehnyt pohjatyön muun muassa haastattelemalla aikalaisia ja tutustumalla Lapin sodan tapahtumapaikkoihin. Kirjailijan työnsä ohella Jaatinen toimii sivutoimisena kirjallisuuskriitikkona sanomalehti Kalevassa.
Jaatinen harrastaa kuntourheilua ja on entinen kansallisen tason amatöörikilpanyrkkeilijä. Lokakuussa 2007 häneltä julkaistiin kustantajan tilaustyö, henkilökuva nyrkkeilijä Amin Asikaisesta. Teos oli Vuoden urheilukirjaehdokas.
Jaatinen on saanut työskentelyapurahoja muun muassa Suomen Kulttuurirahaston Keskusrahastosta, Lapin rahastosta, Lapin taidetoimikunnalta, WSOY:n Kirjallisuussäätiöltä, Alfred Kordelinin säätiöltä, Jenny ja Antti Wihurin Rahastosta, Suomen elokuvasäätiöltä ja Kirjastoapurahalautakunnalta. 
Vuonna 2008 Rovaniemen kaupunki palkitsi Jaatisen kulttuuritekopalkinnolla ansioista Lapin sotaa käsittelevässä saksalaisessa Krieg in der Arktis -tv-dokumentissa. Vuonna 2016 Suomen Nyrkkeilyliitto myönsi Jaatiselle pronssisen ansiomerkin nyrkkeilyn hyväksi tehdystä työstä. Pohjois-Pohjanmaan Sotaveteraanipiiri myönsi Jaatiselle 2016 huomionosoituksen – numeroidun standaarin – veteraanien perintöä säilyttävästä kirjallisesta työstä, ennen kaikkea Lapin sota -romaanisarjasta. Vuonna 2017 Jaatinen sai Pohjolan Osuuspankin Helmi-palkinnon kunniamaininnan Lapin sota -romaanisarjasta.
Pekka Jaatinen on naimisissa toimittaja Sari Jaatisen kanssa.
Shō Sakurai

Shō Sakurai (jap. 櫻井 翔, Sakurai Shō; s. 25. tammikuuta 1982 Minato, Tokio) on japanilainen laulaja ja näyttelijä. Sakurai kuuluu Arashi-yhtyeeseen. 
Sakurai liittyi Johnny & Associates -idolitehtaan jäseneksi vuonna 1995 ja Arashiin hänet valittiin vuonna 1999. Musiikkiuransa lisäksi hän on näytellyt elokuvissa, muun muassa päähenkilönä Hachimitsu to Clover -elokuvassa, draamasarjoissa ja mainoksissa. Hän on toiminut myös radiojuontajana. Arashin esittämiin kappaleisiin Sakurai on kirjoittanut rap-osioita.
Dream (yhdysvaltalainen yhtye)

Dream on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen tyttöbändi, jonka jäsenet ovat nimeltään Holly, Diana, Ashley ja Melissa. He nousivat suosioon kappaleella He Loves U Not.
Adam Graves

Ura

Gravesin valitsi NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1986 Detrot Red Wings numerolla 22. Pelattuaan neljä kautta alemmissa sarjoissa, Graves pääsi pelaamaan Red Wingsiin kaudella 1988–1989. Seuraavalla kaudella hänet myytiin Edmontoniin yhdessä Jeff Sharplesin, Petr Kliman ja Joe Murphyn kanssa. Graves tappeli kaudella 1989–1990 11 kertaa. Edmontonissa hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Graves jatkoi Oilersissa kauteen 1990–1991.
Graves siirtyi kanssa New Yorkiin vapaana agenttina kaudeksi 1991–1992. Hänen maalimääränsä kasvoi merkittävästi; 1993–1994 hän teli 52 maalia, tehden Rangersin silloisen seuran ennätyksen. Hän pääsi myös NHL:n All-Star -joukkueeseen. Rangers voitti myös Stanley Cupin ja Graves sai myös King Clancy Memorial Trophyn työstään hyväntekeväisyydessä. Graves pelasi New Yorkissa yhteensä 10 kautta, jotka sisälsivät 772 runkosarja- ja 68 pudotuspeliottelua.
Kauden 2000–2001 jälkeen Rangers luopui Graveisista ja kauppasi hänet San Jose Sharksiin. San Josessa Graves pelasi kaksi kautta, tehden yhteensä 49 pistettä, kunnes huhtikuussa 2004 ilmoitti lopettavansa uransa. Graves siirtyi palkoilliseksi New York Rangersiin, jossa toimi Rangersin nuorisoleirillä.
Karl-Magnus Fredriksson

Karl-Magnus Teodor Fredriksson (s. 6. helmikuuta 1968 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on baritoni. Hän on myös aktiivinen konserttilaulaja, laulunopettaja, valokuvaaja ja kuvataiteilija.
Hän opiskeli musiikkilinjalla Södra Latins Lukiossa ja sen jälkeen Tukholman Oopperakorkeakoulussa, jossa hänellä oli opettajana Erik Saedén. Hän on ollut myös Dietrich Fischer-Dieskaun oppilaana.
Hän on ollut vuodesta 1998 Kuninkaallisessa oopperassa, jossa hän on tehnyt lukuisia päärooleja, mutta on esiintynyt myös useissa muissa näytelmissä ympäri maailmaa. Hän on tehnyt suunnilleen 30 tallennetta sooloartistina. Keväällä 2015 hän teki uuden romanttisen levyn. Hän lauloi pääroolin Daniel Bortizian uudelleen kirjoitetussa oopperassa Medea, joka sai ensi-iltansa Kuninkaallisessa oopperassa 23. tammikuuta 2016.