google/wiki40b huggingface dataset:
Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkue

Historiaa

Yhdysvaltain maajoukkueen parhaat menestysvuodet ajoittuvat sen alkuaikoihin. Joukkue oli mukana jo ensimmäisissä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Uruguayssa 1930, missä se pelasi historian ensimmäisessä MM-turnausottelussa Montevideossa Belgian jalkapallomaajoukkuetta vastaan (3–0 voitto). Samassa turnauksessa joukkueen pelaaja Bert Patenaude teki MM-kisojen ensimmäisen hattutempun 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Paraguayta vastaan. Joukkue saavutti kisoissa pronssia, mikä on vielä tänäkin päivänä sen paras MM-kisasijoitus. 
Vuoden 1950 MM-kisoissa Brasiliassa joukkue vastasi eräästä MM-kilpailujen suurimmasta yllätyksestä, kun se voitti ennakkosuosikkijoukkue Englannin maalein 1–0. Aiemmin samainen Englannin joukkue oli rökittänyt koko muun Euroopan parhaista pelaajista kootun tähdistöjoukkueen 6–1. Voitostaan huolimatta Yhdysvaltain taival kisoissa päättyi alkulohkoon, kun se hävisi Espanjalle. 
Brasilian kisojen jälkeen Yhdysvallat selviytyi seuraavan kerran MM-kisoihin vasta vuoden 1990 Italian kisoihin, missä se ei saavuttanut pistettäkään. Seuraavana vuonna se voitti kautta aikain ensimmäisen CONCACAF Gold Cupin. Vuoden 1994 MM-kisoihin se selviytyi isäntämaana automaattisesti ja selviytyi lohkovaiheesta jatkoon, mutta putosi heti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hävittyään Brasilialle. 1998 Ranskan MM-kisoissa joukkue ei onnistunut tekemään yhtään maalia ja sijoittui viimeiseksi omassa alkulohkossaan. Sen sijaan neljä vuotta myöhemmin Japanin ja Etelä-Korean MM-turnauksessa se saavutti parhaan MM-kisasijoituksensa sitten vuoden 1930, missä se voitti ensimmäisellä pudotuspelikierroksella maanosalohkonsa perinteisen mahtijoukkueen Meksikon maalein 2–0, mutta hävisi puolivälierissä lopulta hopealle sijoittuneelle Saksalle 0-1. Joukkue selviytyi myös 2006 Saksan MM-kisoihin, joissa se jäi kuitenkin alkulohkoon hävittyään Tšekille ja Ghanalle sekä pelattuaan tasan Italian kanssa. Turnauksen jälkeen valmentaja Bruce Arena jätti tehtävänsä. Kesäkuussa 2009 Etelä-Afrikan MM-kisoihin valmistavassa turnauksessa Confederations cupissa Yhdysvallat sijoittui toiseksi. Välierissä Yhdysvallat pudotti jatkosta hallitsevan Euroopan mestarin Espanjan ja loppuottelussa Brasilia oli Yhdysvaltoja parempi maalein 2–3. Yhdysvallat johti ottelua jo 2–0 puoliajalla, mutta Brasilia voitti lopulta mestaruuden.
Luís Herbst

Luís Herbst (s. 23. marraskuuta 1925) on saksalaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 8. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Juruán koadjuuttoriprelaatiksi 7. elokuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Heinrich Rüth, jota avustivat Milton Corrêa Pereira ja Joaquim de Lange.
Herbst sai 25. kesäkuuta 1987 nimityksen Cruzeiro do Sulin koadjuuttoripiispaksi, ja 7. joulukuuta 1988 hänestä tuli sen piispa. Herbst jäi eläkkeelle 3. tammikuuta 2001.
Ornitopodit

Kuvaus

Varhaiset ornitopodit olivat Hypsilophodonin kaltaisia 1–3 metrin pituisia lajeja, jotka liikkuivat kahdella jalalla. Myöhemmät ornitopodit, kuten Parasaurolophus ja Iguanodon, puolestaan kävelivät pääosin neljällä raajalla. Myöhemmät ornitopodit myös kasvoivat suuremmiksi, ja Shantungosaurus oli jopa joitakin sauropodeja kookkaampi. Sen pituudeksi on arvioitu noin 15 metriä ja painoksi 13 tonnia. Useilla ornitopodeilla oli tapana pudottaa etuhampaansa ja sitten kehitää itselleen niin sanotut poskipussit. Sen ansiosta ornitopodit pystyivät käsittelemään ruokaa paremmin. Syy menetykseen oli niiden todella voimakkaat hampaat ja myös leuat, jotka soveltuivat hyvin ruoan pureskeluun.
Sikjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy.
Ningxia

Maantiede

Ningxia on pinta-alaltaan yli 66 400 neliökilometriä. Sen naapurit ovat Sisä-Mongolia pohjoisessa, Shaanxi idässä ja Gansu muissa suunnissa. Alueen pohjoisosat ovat tasankoa, jota halkoo koilliseen virtaava Keltainenjoki. Pohjoisosat ovat myös alueen pääasiallinen maanviljelyvyöhyke. Ningxian eteläosat sijaitsevat korkeammalla merenpinnasta ja ovat osa suurta ylänköaluetta. Lämpötila vaihtelee suuresti vuodenajan mukaan. Koko vuoden keskimääräinen lämpötila on 5–9 °C. Tammikuun keskimääräinen lämpötila on -8 °C ja heinä–elokuun 30 °C. Alueella sataa hyvin vähän ja pääkaupunki Yinchuan on Kiinan maakuntien pääkaupungeista kaikkein kuivin.

Historia

1038–1227 alueella oli tiibetiläisille sukua olleen tanguttien kansan perustama Xixia-valtio. Mongolit valloittivat Xixian vuonna 1227 ja he perustivat Ningxian prefektuurin vuonna 1288, jolloin alueesta alettiin käyttää ensimmäisen kerran sen nykyistä nimeä. Mongolien Yuan-dynastian aikana alueelle saapuivat esnimmäistä kertaa myös muslimit. Qing-dynastian aikana (1644-1912) Ningxian prefektuuri kuului hallinnollisesti Gansun maakuntaan ja se käsitti nykyisen Ningxian alueen pohjoisosat. Vuonna 1928 alueesta tehtiin tuolloin 275 000 km² käsittänyt maakunta, johon kuului alueita myös nykyisestä Sisä-Mongoliasta. 1920-luvulla alueella sattui myös kaksi tuhoisaa maanjäristystä. 16. joulukuuta 1920 magnitudin 8,3 maanjäristys surmasi noin 230 000 henkilöä ja heistä suurin osa kuoli Ningxian alueella. Haiyuan tuhoutui järistyksessä lähes tyystin. Huhtikuussa 1921 Guyuanissa Haiyuanin eteläpuolella sattunut järistys surmasi puolestaan noin 10 000 henkilöä.
Kiinan tasavallan aikana voimakas paikallinen vaikuttaja oli Ma-sukuun kuulunut Tšiang Kai-šekille uskollinen sotaherra Ma Hongkui, joka toimi maakunnan hallinnon päämiehenä vuosina 1932-1949. Kaksi alueen piirikuntaa kuului Kiinan kommunistien vuonna 1936 perustamaan Gansun-Ningxian raja-alueeseen. Mao Zedong perusti lokakuussa 1936 tälle alueelle ensimmäiset piirikuntatason etnisten ryhmien autonomisen alueen hui-kiinalaisille. Ma Hongui valtasi kuitenkin alueen ja pidätytti autonomisen alueen johtajat teloittaen sitä johtaneen Ma Hefun Tongxinin ulkopuolella huhtikuussa 1937. Ningxia päätyi kokonaan kommunistien käsiin syyskuussa vuonna 1949. Kommunistit lakkauttivat sen maakunta-aseman ja alue liitettiin Gansuun. Ningxian hui-kansan autonominen alue perustettiin 25. lokakuuta 1958.

Talous

Ningxian hui-kansan autonomisen alueen bruttokansantuote oli vuonna 2013 yhteensä 256,5 miljardia yuania (CNY) eli 30,7 miljardia euroa. Tämä oli 0,4 prosenttia koko Kiinan BKT:stä. Henkeä kohti laskettuna se teki 39 420 CNY, eli 4 722 EUR. Tämä oli melko lähellä (94 %) Kiinan keskiarvotasoa. Kuitenkin etenkin alueen eteläosat ovat erittäin köyhiä. Alueen luonnonvaroihin kuuluvat kipsi, hiili ja muut mineraalit. Keltainenjoki ja sen sivujoet mahdollistavat vesivoimaloiden käytön.
Karl Selter

Elämäkerta

Karl Selter syntyi Kapun kylässä Järvamaassa 24. kesäkuuta 1898. Hän opiskeli Tarton yliopistossa ensin lääketiedettä ja sittemmin lakia valmistuen vuonna 1925. Vuoteen 1933 saakka hän työskenteli puolustus- ja oikeusministeriöille pyörittäen samalla myös omaa asianajajatoimistoaan. Selter toimi Viron talousministerinä lokakuuta 1933 toukokuuhun 1938. Selterin virkakaudella Viron taloudellinen asema koheni hänen edeltäjiensä aloittamien uudistusten ja Selterin ajaman valtion vahvan talouselämän roolin siivittämänä. Tuotanto kasvoi vahvan valtion tuen avulla ja 1930-luvun loppupuolella lähes 25 prosenttia koko Viron tuotannosta oli valtionyhtiöiden käsissä.
Vuonna 1937 Selteristä tuli kansanedustaja ja toukokuussa 1938 hänet nimitettiin maan ulkoministeriksi. Selter pyrki turvaamaan Viron itsenäisyyden huonontuneessa turvallisuustilanteessa. Selter tukeutui Viron Saksan kanssa toukokuussa 1939 solmimaan hyökkäämättömyyssopimukseen ja hylkäsi Neuvostoliiton tarjoamat takeet Viron itsenäisyydestä samana vuonna. Maailmanpoliittinen tilanne huononi kuitenkin Viron kannalta, kun Saksa miehitti Puolan saman vuoden syyskuussa. Adolf Hitler ei ollut kiinnostunut Viron itsenäisyyden puolustamisesta ja Selter solmi Neuvostoliiton kanssa yhteistyösopimuksen, joka johti Viron alistamiseen ja maan Kaarel Eenpalun johtaman hallituksen kaatumiseen. Selter erosi 12. lokakuuta ja hänet lähetettiin Geneveen toimimaan Viron Kansainliiton lähettiläänä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Selterin virka Sveitsissä pelasti hänen henkensä, kun muut entisen hallituksen jäsenet päätyivät NKVD:n surmaamiksi. Sodan jälkeen länsimaat eivät enää tunnustaneet Selterin diplomaattista asemaa ja hänestä tuli epävirallinen Viron edustaja Länsi-Saksassa. Hän kuoli Genevessä 31. tammikuuta 1958.
Aouste

Aouste on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 208 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Aousten pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Tiskarin polkka

Tiskarin polkka on amerikansuomalaisen kuplettilaulajan, Hiski Salomaan levyttämä kappale. Hän itse teki kappaleen sävelen ja sanoituksen.
HMS Liddesdale

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta Chathamissa ja se siirrettiin reserviin 11. joulukuuta 1945. Alus sijoitettiin 1948 poistolistalle ja se myytiin 1. lokakuuta BISCOlle. Alus hinattiin kuukautta myöhemmin J. J. Kingille Gatesheadiin romutettavaksi.
Ville Pusa

Ville Kim Karell Pusa (s. 19. syyskuuta 1971 Göteborg, Ruotsi) on suomalainen muusikko.

Ura

Pusa nousi suuren yleisön tietoisuuteen Ruotsalaisen teatterin Hype-musikaalin ansiosta vuosina 1994–1995. Viime vuosina Pusa on laulanut ja näytellyt muun muassa musikaaleissa Hair ja Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa. Pusa on tunnettu myös musikaalista Hääkeikka (Samppalinnan kesäteatteri, Turku 2008), jossa hän näytteli päähenkilö Robin Harmaa.
Vuonna 1995 Pusa alkoi työskennellä Ville Pusa & Wishing Well -yhtyeessä, ja samana vuonna he saivat valmiiksi demo-CD:n, jonka sisältämä kappale ”Marie” pääsi radiosoittoon. Pari vuotta myöhemmin julkaistu toinen demo toi Pusalle levytyssopimuksen. Hänen ensimmäinen oma albuminsa Elva steg julkaistiin vuonna 1998. Levyltä julkaistu single ”Du” oli ensimmäisiä suomalaisia MTV Nordic -listan ykköseksi sijoittuneita kappaleita.
Ville Pusa on myös tunnettu sanoittaja ja säveltäjä. Hän on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Tiktakin ja Irinan kanssa. Hänen käsialaansa on myös Idolsista tuttu kappale ”Tuulet puhaltaa”. Vuonna 2000 Pusan säveltämä ja sanoittama kappale ”Taivas aukeaa” oli ehdokkaana Suomen euroviisukarsintojen semifinaalissa; kappaleen esitti Heidi Kyrö. Jore Marjaranta on tehnyt Pusan kappaleesta ”Ingen vinner” suomenkielisen version nimellä ”Haaveet kaatuu”.
Pusa palkittiin Emma-patsaalla vuoden 1998 miessolistitulokkaana.

Yksityiselämä

Ville Pusa oli avoliitossa tanssija Jenni Toivosen kanssa. He tapasivat vuonna 2002 Grease-musikaalin yhteydessä. Parin ainoa lapsi syntyi vuonna 2007. Toivonen menehtyi 26-vuotiaana 27. elokuuta 2008 mahasyöpään. 18. joulukuuta 2010 Pusa avioitui Riikka Pietilän kanssa Rovaniemellä.
Suad al-Attar

Suad al-Attar (s. 1942) on irakilainen taidemaalari. Al- attarin töitä on yksityiskokoelmissa ympäri maailmaa ja merkittävissä museoissa, kuten British Museumissa ja Calouste Gulbenkianin museossa Lissabonissa, Portugalissa. Hän asuu nykyään Lontoossa.

Elämänvaiheita

Suaad al- Attar syntyi kolmilapsisen perheen kolmanneksi lapseksi. Hänen isänsä Ali Sadiq oli kirjanpitäjä ja hänen sukunsa oli asunut Bagdadissa jo sukupolvien ajan. Hänen äitinsä Anisa syntynyt Basrassa varakkaaseen perheeseen ja hänellä oli selvästi lahjakkuutta sekä käsitöissä että piirtämisessä. Perheessä arvostettiin koulutusta ja edistystä. 
Al-Attar aloitti maalaamisen jo nuorena.Hän kopioi maalauksia isän ostamasta taidekirjasta ja kun hän täytti 16- vuotta hän sai kodistaan oman huoneen maalaamista varten.  Hänen kykynsä havaitsi koululaisten taidetapahtumasta vaikutusvaltainen irakilainen taidemaalari Jawad Saleem. Al-Attar pääsi yhtenä harvoista naisista mukaan Bagdadin nykytaiteen ryhmään ja hän on ensimmäinen nainen joka on pitänyt yksityisnäyttelyn Bagdadissa. Hänen ensimmäiset työnsä saivat inspiraationsa Bagdadin vanhan kaupungin ja Tigris- joen näkymistä. 
Vuonna 1976 al-Attar muutti aviomiehensä ja lastensa kanssa Lontooseen. Muutto vaikutti myös hänen taiteeseensa, joka sai nyt vaikutteita sumerien ja assyrialaisten korkokuvista ja arabialaisista käsikirjoituksista. Hän lisäsi niihin vaikutteita länsimaisesta taiteesta. 
Irakin 1980- 2010- lukujen sodat ja väkivaltaisuudet ovat näkyneet al-Atterin taiteessa. Hänen näyttelyidensä niminä ovat olleet "Palava kaupunkini" (2003) ja "Muinaisen kaupungin kyyneleet" (2011) 
Vuonna 1991 al-Attarin isä kuoli. Isän menettäminen ja huoli Irakiin jääneistä omaisista saivat al-Attarin lopettamaan maalaamisen vähäksi aikaa. Tämän jälkeen hän teki piirroksia kuulakärkikynällä ja niihin liitti runosäkeitä. 
Huoli sukulaisista ei ollut turha. Vuonna 1993 al-Attarin nuorempi sisar Layla al-Attar, joka oli myös taidemaalari, kuoli Yhdysvaltojen tekemässä ohjusiskussa.
Suad al-Attarin muutettua Lontooseen, hänen varhaisia töitään jäi sukutaloon Bagdadiin. Ne katosivat sieltä jäljettömiin vuoona 2003, kun liittouman joukot valtasivat Bagdadin.
Jakob Wolle

Jakob Wolle (syntymäaika ja -paikka tuntematon, kuollut 1653 Turussa) oli kauppias ja rautaruukkien omistaja.
Wolle oli turkulainen suurkauppias, joka harjoitti tuontia ja vientiä Lyypekin, Danzigin ja myöhemmin Hollannin kanssa. 1630-luvun keskivaiheille saakka hän oli varakkain turkulainen kauppias. 1627-1635 hän vuokrasi käyttöönsä kaikki Suomen salpietarikeittämöt ja 1632-1644 Mustion rautaruukin. 1630 hän perusti itse Pohjan pitäjän Anskun kylään Antskogin rautaruukin. Kun malmin saanti Wollen rautaruukeille osoittautui riittämättömäksi, ne ajautuivat vaikeuksiin. 1647 hän joutui luvuttamaan ne velkojalleen Peter Thorwöstelle, joka oli toiminut hänen kirjanpitäjänään ja oli naimisissa Elin Sågerin kanssa.
Wollen puoliso vuodesta 1637 oli hollantilainen Anna Spranckhusen, joka eli ainakin vielä vuonna 1656. Heidän häissään, jotka olivat samalla ristiäiset, oli vieraana muun muassa Pietari Brahe.  Wolle haudattiin Turun tuomiokirkon kuoriin, jonka kunnostusta hän oli rahoittanut.
Hannele Mikaela Taivassalo

Hannele Mikaela Taivassalo  (s. 19. huhtikuuta 1974 Alaveteli) on suomenruotsalainen kirjailija. Taivassalon esikoisteos, novellikokoelma Kärlek, kärlek – hurra, hurra ilmestyi vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai Runeberg-palkinnon teoksestaan Fem knivar hade Andrej Krapl (suom. Viisi veistä Andrej Kraplilla). Palkintoraati kuvaili romaania "realismille ja psykologisen uskottavuuden vaatimuksille iloiset hyvästit huiskuttavaksi nuoren naisen odysseiaksi". Sen mukaan "teos tuo kirjallisuuteemme tuulahduksen myyttisestä valojen ja varjojen valtakunnasta" ja "todellisuus näyttäytyy romaanissa samaan aikaan sekä absurdina että kohtalokkaana". Vuonna 2017 Taivassalo sai ruotsalaiselta Längmanska kulturfonden -säätiöltä suomenruotsalaiselle kirjailijalle myönnettävän palkinnon. Palkinnon perusteluissa Taivassaloa kiiteltiin omaperäiseksi ja monipuoliseksi kirjailijaksi, joka koettelee kirjoissaan jatkuvasti kertomuksen rajoja niin muodon, sisällön kuin tunnelmankin suhteen. 
Taivassalo on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan pohjoismainen kirjallisuus. Lisäksi hän on opiskellut draaman kirjoittamista Teatterikorkeakoulussa ja näyttämötaidetta Göteborgin yliopistossa. Hän on työskennellyt Yleisradiossa, kirjoittanut teatterille ja toiminut tuntiopettajana Helsingin yliopistossa.
Taivassalo oli vuonna 1997 perustamassa Skunkteateria, jolle hän on kirjoittanut näytelmiä. Hän on kertonut juurtensa olevan ”absurdistisessa ja surrealistisessa taide- ja elämännäkemyksessä”.
HMS Spiggen (1990)

Valmistus

Alus tilattiin Tukholmasta Amfibieteknik AB:lta ja se laskettiin vesille 1990.

Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta ja se sijoitettiin vuonna 2014 Kalixiin.
Mimaropa

Mimaropa on Filippiinien läntisin hallintoalue. Alueen tunnus on IV-B ja se koostuu useista saarista, joista suurimmat ovat Palawan ja Mindoro. Mimaropan nimi on akronyymi alueen provinssien nimistä Occidental Mindoro, Oriental Mindoro, Marinduque, Romblon ja Palawan. Mimaropan asukasluku on 2 963 360 ja alueen kokonaispinta-ala on 29 621 neliökilometriä.
Rodolfo Graziani

Ennen toista maailmansotaa

Graziani syntyi Filettinossa lähellä Frosinonea. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa saaden lopulta ylennyksen everstiksi. 1920-luvulla Graziani komensi Italian Libyassa olleita joukkoja murskaten senusien kapinan. Komennuksensa aikana Graziani järjesti alueelle vanki- ja työleirien verkoston, joissa kuoli jopa kymmeniä tuhansia libyalaisvankeja teloituksiin ja nälkään.
Italian–Etiopian sodassa (1935–1936) Graziani komensi eteläistä armeijaa edeten Abessiniaan Italian Somalimaasta pohjoisen armeijan iskiessä sinne Eritreasta. Sodan jälkeen hänestä tehtiin Etiopian kenraalikuvernööri. Hänen hoitaessaan virkaa hänet yritettiin murhata 19. helmikuuta 1937, mutta murhayritys epäonnistui ja Graziani toteutti alueella puhdistuksen.

Toisessa maailmansodassa

Toisen maailmansodan alkuvaiheessa Graziani komensi Libyassa Italian 10. armeijaa. Benito Mussolinin julisti sodan liittoutuneille alkukesästä 1940, ja syyskuussa Graziani aloitti hyökkäyksen Egyptiin. Graziani itse epäili huonosti varustetun armeijansa mahdollisuuksia motorisoituja brittiläisiä joukkoja vastaan, ja alkumenestyksen jälkeen italialaiset joutuivatkin vetäytymään takaisin Libyaan. Graziani erosi virastaan vuonna 1941.
Dino Grandin syrjäytettyä Mussolinin fasistien suuren neuvoston johtajuudesta ja suurimman osan Italiaa jouduttua liittoutuneiden haltuun Pohjois-Italiaan perustettiin Italian sosiaalinen tasavalta, joka käytännössä oli Saksan nukkevaltio. Suurin osa italialaisista sotilaskomentajista loikkasi liittoutuneiden puolelle siirtyneen kuningaskunnan joukkoihin, mutta Graziani pysyi uskollisena Mussolinille. Hänestä tuli uuden valtion puolustusministeri ja saksalais-italialaisen Armeijaryhmä Ligurian komentaja.
Sodan loputtua liittoutuneet vangitsivat Grazianin. Hänet siirrettiin vankilaan Libyaan, mutta lynkkauksen tai salamurhan pelossa hänet siirrettiin takaisin Italiaan. Vuonna 1950 hänet tuomittiin 19 vuodeksi vankilaan natsien kanssa tekemänsä yhteistyön vuoksi, mutta muutaman kuukauden jälkeen hänet vapautettiin huonon terveyden vuoksi. Graziani kuoli vuonna Roomassa 1955.
Rooman lähelle Affilen kylään on verovaroilla rakennettu Grazianin muistoksi puisto ja mausoleumi, mikä on herättänyt laajaa paheksuntaa.
Elokuvassa Erämaan leijona (Lion of the Desert) häntä esittää Oliver Reed.
Pöykkölä

Asutuksesta ja palveluista

Pöykkölän asutus koostuu rivi- ja omakotitaloista. Asukkaista 32,06 prosenttia on iältään 19-44-vuotiaita.
Pöykkölässä oli koulu, jossa oppilaiden vuosiluokat olivat 1–2. Se lakkautettiin 2009. Muun muassa kaupunginjohtaja Mauri Gardin ehdotti koulun lakkauttamista. Pöykkölässä on kolme päiväkotia, kauppa ja grillikioski, joka sijaitsee Ranuantien varrella. Pöykkölässä sijaitsevat Rovaniemen kotiseutumuseo Kemijoen varrella ja Lapin metsämuseo Salmijärven rannalla. Pöykkölässä toimii myös Rovaniemen ratsastuskeskus. Salmijärvellä on kaupungin yleinen uimaranta.
The New Times

The New Times (ven. Новое время) on venäjänkielinen lehti, joka ilmestyy Venäjällä. Se ilmestyy nykyisin ainoastaan verkossa. Lehti suhtautuu kriittisesti venäläisiin vallanpitäjiin.
Lehti sai 22 miljoonan ruplan (300 000 euroa) suuruisen sakon, kun se moskovalaisen tuomioistuimen mukaan ilmoitti ulkomailta tulleesta rahoituksesta liian myöhään. Sakko vastaa lehden vuotuista budjettia. Lehden tueksi perustetulle pankkitilille tuli lukijoiden lahjoituksia yli sakon määrä. Lehden päätoimittajan Jevgenija Albatsin mukaan sakkojen tarkoitus oli kaataa lehti.
Lehden taustalla on säätiö, joka on saanut lahjoituksia venäläisiltä, mutta viranomaiset määrittelivät sen vuonna 2014 ”ulkomaiseksi agentiksi”, ja se määrättiin kesällä 2018 kertomaan rahoituksestaan. Päätoimittajan mukaan niin tehtiin. Tutkinta lopetettiin mutta aloitettiin uudestaan. Vaikka tuomari ilmoitti syksyllä syyteoikeuden vanhentumisesta, oikeus totesi lokakuussa toisin ja langetti sakon, josta lehti aikoo valittaa. Tilanteen arvellaan johtuvan kriittisestä Putin-juttusarjasta, jonka lehti julkaisi presidentinvaalien jälkeen.
Quenelle

Quenelle on ele, jossa toinen käsi osoittaa maahan ja toisella kädellä kosketetaan olkapäätä. Sen teki tunnetuksi ranskalainen poliitikko ja koomikko Dieudonné M'bala M'bala. Hän käytti sitä ensimmäisen kerran julkisesti vuoden 2009 europarlamenttivaalien yhteydessä.
Kriitikoiden mielestä se on käänteinen natsitervehdys ja on siksi tullut myös suosituksi uusnatsien keskuudessa Euroopassa. Dieudonné itse kiistää sen olevan antisemitisminen tai natsitervehdys.

Julkisuuden henkilöt

Myös useat julkisuuden henkilöt ovat käyttäneet elettä. Heitä ovat esimerkiksi poliitikko Jean-Marie Le Pen, jalkapalloilijat Mamadou Sakho ja Samir Nasri, koripalloilija Tony Parker, muusikko Varg Vikernes sekä elokuvantekijä Alain Soral.
Helmikuussa 2014 ranskalainen jalkapalloilija Nicolas Anelka sai Englannin jalkapalloliitolta 80 000 punnan sakon ja viiden ottelun pelikiellon tehtyään quenelle-tervehdyksen pelikentällä.
Timo Leisiö

Timo Leisiö (s. 1946) on professori ja toimii musiikintutkimuksen laitoksen johtajana Tampereen yliopistossa. Leisiö on väitellyt soitintutkimuksesta väitöskirjalla Suomen ja Karjalan vanhakantaiset torvi- ja pillisoittimet, joka käsitteli rahvaanomaisia luonnonsoittimia. Sen jälkeen Leisiö on liikkunut hyvin laajasti eri tutkimusaiheiden parissa ja käsitellyt  erilaisia musiikkiantropologian kysymyksiä.
Heinrich Roller

Christian Heinrich Roller (10. maaliskuuta 1839 Berliini – 6. syyskuuta 1916 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Heinrich Roller toimi muun muassa yksityissihteerinä, pikakirjoittajana ja kirjailijana. Vuosina 1865–68 hän toimi Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein -työväenyhdistyksen pääsihteerinä.

Pikakirjoitus

Roller opiskeli 1860-luvun alussa Leopold Arendsin pikakirjoitusjärjestelmän, ja ryhtyi toimimaan aktiivisesti pikakirjoitusalalla. Hän toimi pikakirjoittajana, pikakirjoituksen opettajana sekä pikakirjoitusjärjestöjen johtotehtävissä. Roller julkaisi vuonna 1874 Arendsin järjestelmästä oman oppikirjan, mikä aiheutti kiistaa Rollerin ja Arendsin välille ja johti myös oikeudenkäynteihin tekijänoikeuksista.
Roller päätti kehittää oman pikakirjoitusjärjestelmän, ja julkaisi siitä oppikirjan vuonna 1875. Järjestelmä saavutti nopeasti suosiota, ja Rollerin elinaikana oppikirjaa painettiin yhteensä yli 100 000 kappaletta. Rollerin kuoltua järjestelmän suosio kuitenkin väheni. Järjestelmä sovitettiin myös useille muille kielelle.
Daniel James

Daniel Owen James (s. 10. marraskuuta 1997) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia.
James nousi Swansea Cityn nuorisojoukkueesta edustusryhmään ensi kerran kaudella 2017–2018, kun hän helmikuussa 2018 pelasi FA Cupin ottelussa Notts Countya vastaan ja teki Swansean viimeisen maalin sen voittaessa ottelun maalein 8–1. Kauden alussa hän oli hetken lainalla Shrewsbury Townissa mutta ei pelannut siellä yhtään ottelua. Kaudella 2018–2019 James pelasi Swansean joukkueessa mestaruussarjassa 33 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi Manchester Unitediin. Valioliigassa hän teki kaudella 2019–2020 neljässä ensimmäisessä ottelussa kolme maalia.
James on pelannut Walesin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 22 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Walesin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2018. Toisessa maaottelussaan maaliskuussa 2019 hän teki maalin Slovakiaa vastaan. Elokuun 2019 loppuun mennessä hän on pelannut neljä maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.