google/wiki40b huggingface dataset:
Pitkäjärvi (Ylöjärvi, Länsi-Aure)

Maantietoa

Järven pituus on 900 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 8,7 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Kivijärven ja Kärmeskukkulan välimaastossa suoalueella, joka oli aiemmin tiheästi ojitettu. Järvellä on jäljellä enää kolme lyhyttä suo-ojaa, jotka ainoastaa tuovat vettä järveen. Järven valuma-alueeseen kuuluvat muun muassa Onkilammi, Pikkulammi ja idässä sijaitsevaa Käsikivenlammia. Pitkäjärvellä ei ole laskuojaa, mutta vedet kulkeutuvat Seitsemisjoen suuntaan. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 106 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 2 kilometriä. Länsirannat ovat pääosin hiekkapohjaista kangasmaastoa ja itärannat suomaata. Järven pohjoispään länsirannalla sijaitsee Pitkäjärven kämppä ja eteläpäässä jokin pienempi rakennus. Niille johtaa polku seututieltä 332 tulevalta tieltä.

Vedenlaatu

Pitkäjärvi on kuulunut soiiden ennallistamishankkeeseen (suo-ojien tukkiminen) ja sen vedenlaatua on seurattu sen vuoksi tiiviisti vuosina 1980–2008. Veden humuspitoisuus on korkea ja veden happamuudentaso (eli pH) on alhainen. Nämä suureet ovat tyypillisiä suomalaisille suojärville. Järven fosforipitoisuudet olivat alussa korkeita, mutta ne ovat laskeneet lievästi rehevien järvien tasolle. Levien määrä vedessä on kuitenkin vaihdellut. Välillä levämäärät ovat olleet karujen järvien tasolla, mutta toisinaan ne ovat kohonneet lievästi rehevien järvien tasoille. Korkeat levämäärät voivat olla sidoksissa korkeisiin typen ja ammoniumtypen silloisiin pirtoisuuksiin. Järven happitalous on tyydyttävä tai välttävä tasoltaan. Alusveden happikatoa esiintyy lopputalvella ja -kesällä. Järven virkistyskäytön arvosana on heikko.

Seitsemisen kansallispuisto

Järven ympäristöä on ennallisettu luomalla umpeen ympäröivillä soilla olleita suo-ojia. Silloin tukittiin myös yhteys Onkilammiin ja oma laskuojayhteys Seitsemisjokeen. Nykyinen puomilla suljettu polkureitti on tarkoitettu kävelyyn, pyöräilyyn ja ratsastukseen. Puomin saa autoa varten auki, kun vuokraa Pitkäjärven autiotuvan. Autiotupaa kutsutaan myös Pitkäjärven metsätyökämpäksi, koska sitä käytettiin metsätyömiesten majoitukseen sotien jälkeisissä hakkuissa. Kohteessa on myös käymälä ja kaivo.
Jorma Kalela

Jorma Aarno Aimo Kalela (s. 12. marraskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja poliittisen historian emeritusprofessori. Hän oli Turun yliopiston poliittisen historian professori vuosina 1992–2004.
Kalela väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1971. Hänen väitöskirjansa Grannar på skilda vägar: det finländsk-svenska samarbetet i den finländska och svenska utrikespolitiken 1921–1923 käsitteli Suomen ja Ruotsin ulkopoliittista yhteistyötä 1921–1923.
Kalela oli Suomen Akatemian tutkija 1971–1977 ja 1990–1992. Vuosina 1979–1986 hän toimi Paperiliiton historiankirjoittajana ja vuosina 1986–1989 tutkijana työministeriössä.
Kalelan isä oli kasvitieteilijä, professori Aarno Kalela. Hänen nuorempi veljensä on suurlähettiläs ja entinen tasavallan presidentin kansliapäällikkö Jaakko Kalela.
Išimbai

Historia

Išimbai on perustettu vuonna 1932 ja siitä tuli kaupunki 1940.
Ruutanajärvi (Ylitornio)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128 metriä mpy.
Sumpulan ruukki

Sumpulan ruukki toimi Karjalan kannaksella Raudun Kuninkaanselän kylän pohjoispuolella Savotanojan kosken etelärannalla vuosina 1828–1897. Ruukin rakensi 1827–1828 Venäjän henkivartioston ratsutykistön eversti, ritari Alexander Andreijevitš Fock joka oli ostanut lähellä sijainneen Sumpulan hovin vuonna 1820. Ruukin masuunin käyttämä suomalmi saatiin Raudun, Sakkolan ja Valkjärven pitäjien alueelta ja valmistettu takkirauta vietiin Pietariin. Fock kuoli 1838 ja sen jälkeen ruukkia hoiti perikunnan nimissä ensin Fockin leski Anna Alexandrovna Fock ja sitten vanhin poika alikapteeni Alexander Fock.
Ruukin masuuni, valimo sekä muotti- ja kuivaushuone paloivat huhtikuussa 1842 mutta ruukki saattoi jatkaa toimintaansa jo seuraavana vuonna. Vuonna 1852 tehdyssä tarkastuksessa ruukin paikka todettiin hyväksi mutta itse ruukki oli huonossa kunnossa ja jo alun perinkin suunnittelematta ja kehnosti rakennettu. Vuonna 1873 todettiin uudessa tarkastuksessa ruukin suomalmivarojen olevan ehtymässä. Alexander Fock möi maaliskuussa 1875 suuren osan Sumpulan hovista Suomen valtiolle pitäen kuitenkin ruukin ja metsät itsellään. Ruukin masuunin toiminta lopetettiin huhtikuussa 1882 kun masuuni todettiin huonokuntoiseksi ja lisäksi ruukin lähistön metsät oli hakattu ruukin polttoaineeksi ja suomalmi loppunut lähialueiden soilta. Ruukin valimo ja konepaja jatkoivat vielä toimintaansa kunnes niiden rakennukset tuhoutuivat tulipalossa helmikuussa 1897. Ruukki ehti tuottaa vuosina 1827–1882 9 800 tonnia takkirautaa.
Patti Scialfa

Vivienne Patricia "Patti" Scialfa (s. 29. heinäkuuta 1954 Long Branch, New Jersey) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Soolouransa ohella Scialfa on Bruce Springsteenin The E Street Bandin jäsen ja naimisissa Springsteenin kanssa.
Scialfa aloitti musiikkiuransa 1970-luvulla valmistuttuaan New Yorkin yliopistosta. Hän esiintyi aluksi Sheridan Squarella Greenwich Villagessa. 1980-luvun alussa hän alkoi esiintyä New Yorkin klubeilla sekä lauloi taustoja rock-albumeilla ja kiertueilla esimerkiksi David Johansenin, The Rolling Stonesin ja Southside Johnny & the Asbury Jukesin kanssa. Hän liittyi E Street Bandiin vuonna 1984 ja esiintyi sen mukana ensi kertaa Born in the U.S.A. -kiertueella. Scialfa ja Springsteen menivät naimisiin 1988.
Scialfan ensimmäinen oma albumi Rumble Doll ilmestyi 1993, minkä jälkeen hän on julkaissut albumit 23rd Street Lullaby (2004) ja Play It as It Lays (2007).
Biliran

Biliran on Filippiinien Itä-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Naval. Se koostuu Biliranin saaresta sekä sitä ympäröivistä pienistä saarista. Se sijaitsee alle kilometrin päässä Leyten saaresta, ja se kuuluikin aiemmin Leyten provinssiin. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 161 760.
Toivo Vuorela (kuvataiteilija)

Toivo Vuorela (1906 Virolahti – 15. toukokuuta 1979) oli suomalainen kuvataiteilija. Hän opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1931–1933, Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1933–1935 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1934–1941. Vuorelan taitellisen työn debyytti oli vuonna 1936. Hän työskenteli vuodesta 1941 lähtien syväpainossa.
Vuorela on suunnitellut liki kymmenen kunnanvaakunaa.
NFL Most Valuable Player Award

NFL Most Valuable Player Award (usein NFL MVP) on palkinto, joka myönnetään NFL:n runkosarjan arvokkaimmalle pelaajalle. Usea eri toimija jakaa samanlaista palkintoa, mutta NFL:n mukaan virallinen palkinto on Associated Pressin myöntämä AP Most Valuable Player.
Mattolaituri

Mattolaituri on yleensä kunnan ylläpitämä laituri, joka on varustettu maton pesuun tarkoitetuilla pöydillä. Usein mattolaiturin vierestä löytyy myös mankeli mattojen kuivaamista varten sekä kuivaustelineet.
Viime aikoina mattolaiturit ovat vähentyneet Suomessa, kun matonpesupaikat on siirretty kuivalle maalle vesistöön päätyvien päästöjen vähentämiseksi.
Suomen kuuluisin mattolaituri sijaitsee Helsingin Kaivopuiston rannassa, jossa ulkomaalaiset turistit ihmettelevät mattoja peseviä ihmisiä ohikulkevista vesibusseista.
Lapin yliopiston ylioppilaskunta

Edustajisto

Ylioppilaskunnan ylintä päätösvaltaa käyttää joka toinen vuosi vaaleilla valittava 20-jäseninen edustajisto, joka kokoontuu noin kerran kuukaudessa. Edustajisto päättää muun muassa LYY:n talousarviosta, toimintasuunnitelmasta, jäsenmaksusta ja jakaa projektiavustukset. Edustajiston kokoukset ovat avoimia kaikille LYY:n jäsenille. Vuonna 2019 edustajiston puheenjohtajana toimii Janette Peltokorpi, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Juha Kunnas ja toisena varapuheenjohtajana Santtu Raappana. 20-paikkaisen edustajiston suurin edustajistoryhmä on oikeustieteilijöiden ainejärjestön Artiklan edustajistoryhmä kuudella paikallaan. Muilla edustajistoryhmillä on paikkoja seuraavasti: Punapippuri (1), YTKn Superlista (4), TAO (2), Vihertävät (1), Oikeat (1), Neliapila (2) ja Lastukas (4).

Hallitus

Ylioppilaskunnan käytännön toimintaa hoitaa vuosittain valittava hallitus, johon kuuluu 6–10 jäsentä. Hallituksen valitsee ylioppilaskunnan edustajisto. Hallituksen puheenjohtajana vuonna 2017 toimii Matias Kassala. Hallituksen muut jäsenet ovat Vesa-Pekka Inget (vpj, kulttuuri ja liikunta), Harriet Lindfors (viestintä, talous, kunta ja kulttuuri), Iida Nevasalmi (sosiaali- ja koulutuspolitiikka, kunta), Asta Alatossava (koulutuspolitiikka, kansainväliset asiat, ympäristö ja kehitysyhteistyö) sekä Anna-Riikka Hyvönen (järjestöt, työelämäasiat ja kultturi).

Sihteeristö ja lehti

Ylioppilaskunnan edustajiston ja hallituksen alaisia toimihenkilöitä ovat aatteellisesta toiminnasta vastaava sihteeristö. Sihteereitä on kolme: pääsihteeri, edunvalvonta-asiantuntija ja järjestö- ja viestintäasiantuntija. Pääsihteerinä toimii Laura Kantomaa, joka toimii myös Rovaniemen Laky Oy ja LYY-kiinteistöt Oy toimitusjohtajana. Ylioppilaskunnan edunvalvonta-asiantuntijana toimii Antti Eteläaho ja järjestö- ja viestintäasiantuntijana Mari Paavola. Sihteeristön lisäksi ylioppilaskunnalla on mainosmyyjä, jona toimii Pekka Alakoski. Päätoimittaja vastaa Lapin ylioppilaslehdestä. Lapin ylioppilaslehden päätoimittajana toimii Matias Partanen. Ylioppilaskunnalla on lisäksi töissä graafinen suunnittelija, joka vastaa ylioppilaslehden taittamisesta ja muusta ylioppilaskunnan graafisesta materiaalista. Lapin yliopiston ylioppilaskunnan graafikkona toimii Juho Hiilivirta. Lisäksi ylioppilaskunnan henkilökuntaan kuuluu Mika Vettainen, joka vastaa korkeakoululiikunnan suunnittelusta.
Kallimakhos

Kallimakhos (n. 305 eaa. – n. 240 eaa.) oli kreikkalainen grammaatikko ja runoilija. Hän oli kotoisin Kyrenestä. Hän edusti uutta runoilijatyyppiä, "oppinutta runoilijaa", joka sekoitti runoteoksiinsa tietoaineistoa.
Kallimakhos laati Aleksandriassa laajan kirjallisuushistoriallisen ja bibliografisen luettelon Pinakes. Tällaista tutkimusta alettiin nimittää filologiaksi. Runouden alalla Kallimakhos kirjoitti myös muun muassa elegioja, hymnejä ja epigrammeja. 
Kallimakhos oli useiden roomalaisten kirjailijoiden esikuva. Niinpä Propertius sovelsi 20-luvulla eaa. runoihinsa Kallimakhoksen Aitia-teoksen rakkaustematiikkaa Rooman oloihin. Muutamaa vuosikymmentä aikaisemmin Catullus käytti epigrammeissaan Kallimakhoksen aihetta, jossa Egyptin kuningatar Bereniken hiuskiehkura muuttuu tähtikuvioksi.
McDonald Mariga

Ura

Marigan ura alkoi ruotsalaisessa Enköpingsissä, josta hän siirtyi Allsvenskanissa pelaavaan Helsingborgissa. Hän pelasi seurassa yhden kauden ajan ja oli siirtymässä Portsmouthiin, mutta sopimus peruttiin. Mariga siirtyi lopulta Serie A:ssa pelaavaan Parmaan lainasopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Parmassa joukkue putosi Serie B:hen. Tästä huolimatta joukkue nousi heti seuraavaksi kaudeksi korkeimalle sarjatasolle.
Seuraavan kauden hän aloitti taas Parmassa, mutta joutui yhdeksän ottelun jälkeen suurien siirtohuhujen keskelle. Hän oli siirtymässä englantilaiseen Manchester Cityyn, mutta siirtoajan viimeisenä päivänä hän siirtyikin Italian suursseura Inter Milanin riveihin. Mariga debytoi milanolaisseuran riveissä Italian cupin ensimmäisellä kierroksella Fiorentinaa vastaan. Mariga teki maaliskuussa 2010 ottelussa Chelseaa vastaan historiaa olemalla ensimmäinen kenialaispelaaja Mestareiden liigassa. 
Mariga oli kauden päätteeksi voittamassa triplaa. Inter voitti Serie A:n mestaruuden neljättä kertaa peräkkäin ja päihitti myös Italian cupin finaalissa AS Roman. Joukkue eteni myös Mestarien liigan finaaliin Bayern Müncheniä vastaan ja voitti sen 2–0. Mariga pelasi kaudella seurassa 9 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Mariga on pelannut Kenian maajoukkueessa vuodesta 2006 lähtien. Hän on pelannut maajoukkueessa 27 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia.
Leif Segerstam

Nuoruus ja opiskelu

Segerstamin opettajavanhemmat Viola ja Selim Segerstam muuttivat Helsinkiin vuonna 1947. Segerstam oli varhaiskypsä: hän oppi lukemaan kolmivuotiaana, lukemaan nuotteja viisivuotiaana ja teki kuusivuotiaana ensimmäiset sävellyksensä.
Segerstam opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianon- ja viulunsoittoa sekä orkesterinjohtoa. Vuonna 1962 hän voitti Maj Lind -pianokilpailun ja debytoi viulistina. Seuraavana vuonna hän pääsi New Yorkin Juilliard School of Music -musiikkikorkeakoulun kapellimestariluokalle, jossa häntä opetti ranskalainen kapellimestari Jean Morel.  Hänen opiskelutovereitaan olivat muiden muassa James Levine ja Leonard Slatkin.
Segerstam soittaa myös alttoviulua, kaikkia vaskipuhaltimia ja nokkahuilua.

Kapellimestariura

Segerstam toimi  Suomen kansallisoopperan kapellimestarina vuosina 1965–1968 ja vuodesta 1968 Tukholman kuninkaallisen oopperan kapellimestarina, minkä jälkeen 1970-luvulla hän johti muun muassa Berliinin Deutsche Operissa sekä Itävallan radio-orkesteria, Radion sinfoniaorkesteria, Rheinland-Pfalzin sinfoniaorkesteria ja Tanskan radion orkesteria.  
Vuodesta 2012 Segerstam on toiminut Turun filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina. Lisäksi hän on Helsingin kaupunginorkesterin ylikapellimestari emeritus.

Säveltäjänura

Leif Segerstam on myös poikkeuksellisen tuottelias säveltäjä. Huhtikuussa 2014 työn alla oli Segerstamin oman ilmoituksen mukaan sinfonia numero 270. Keväällä 2016 Turun filharmoninen orkesteri levytti Segerstamin sinfonian nro 288, ja joulukuussa 2016 kantaesitettiin jo hänen 307. sinfoniansa. Vuonna 2018 valmistui sinfonia nro 327.
Segerstamin teokset edustavat niin sanottua vapaapulsatiivista sävellystapaa, jossa soittajille annetaan vapauksia rytmiikan ja joskus muidenkin musiikin elementtien suhteen. Segerstamin vuoden 1993 jälkeiset sinfoniat on tarkoitettu soitettaviksi ilman kapellimestaria.

Muuta toimintaa

Segerstam toimi Suomen kansallisoopperan johtajana vuosina 1973–1974. 
Segerstam on opettanut Sibelius-Akatemiassa useaan otteeseen, viimeksi orkesterinjohdon professorina 1997–2013.
Marraskuussa 2011 Segerstam teki yhteistyössä Kansallisoopperan henkilökunnan kanssa rap-musiikkivideon YouTubeen.

Yksityiselämä

Segerstam on ollut avioliitossa viulisti Hannele Angervon kanssa ja harpisti Minnaleena Jankon kanssa (er. 2009). Kolmas vaimo vuodesta 2012 on Eija Nenonen.
Segerstamilla on viisi lasta.
Vuoden opiskelijaurheilija -palkinto

Vuoden opiskelijaurheilija -palkinto myönnetään ammattikorkeakoulussa tai yliopistossa opiskelevalle suomalaiselle urheilijalle.
Valinnan perusteina ovat menestyminen opiskelijoiden omissa kansainvälisissä arvokilpailuissa, parittomina vuosina universiadeissa tai parillisina vuosina eri lajeissa järjestettävissä opiskelijoiden MM-kisoissa, muu urheilullinen menestys sekä opintojen ja urheilu-uran onnistunut yhteensovittaminen.
Palkinto on myönnetty vuodesta 2002 lähtien. Sen myönsi vuoteen 2014 asti Opiskelijoiden liikuntaliitto ja vuodesta 2015 alkaen Olympiakomitean urheiluakatemiaohjelma.
César Navas

Ura

Navas on Real Madridin kasvatti, mutta ei noussut seuran edustusjoukkueeseen. B-joukkueessa hän pelasi yli 100 ottelua Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Ensiesiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki kaudella 2004–2005 Málagan riveissä. Málagan pudottua sarjasta kauden 2005–2006 päätteeksi Navas lainattiin tammikuussa 2007 Gimnàsticiin, joka niin ikään putosi.
Kesällä 2007 Navas kävi englantilaisen Ipswich Townin testissä. Hän loukkasi jalkapöytänsä kesken testijakson, mistä huolimatta seura tarjosi hänelle sopimusta, jonka hän lopulta hylkäsi. Hän jäi kotimaahansa ja solmi elokuun lopulla kaksivuotisen sopimuksen Racingin kanssa, joka maksoi Málagalle noin 300 000 euroa. Toivuttuaan loukkaantumisesta Navas otti paikkansa Racingin avauskokoonpanosta, ja joukkue sijoittui kauden 2007–2008 päätteeksi historiallisesti UEFA Cup -paikkaan oikeuttaneelle kuudennelle sijalle.
Helmikuussa 2009 Navas myytiin 2,5 miljoonalla eurolla tatarstanilaiselle Rubin Kazanille, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Hän oli yksi Rubinin runkopelaajista, kun joukkue voitti toisen peräkkäisen Venäjän valioliigan mestaruuden kaudella 2009. Hän pelasi myös tappiollisessa Venäjän cupin loppuottelussa TsSKA Moskovaa vastaan sekä kauden 2009–2010 Mestarien liigassa.
Montgiscard

Tunnettuja kuntalaisia

Bernard Maris, ekonomisti ja yksi Charlie Hebdon iskun uhreista vuonna 2015.
Heikki Kirkinen

Heikki Kirkinen (22. syyskuuta 1927 Kuusjärvi – 9. tammikuuta 2018) oli Itä-Suomen yliopiston (Joensuu) historian professori. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1949 Joensuun lyseosta,  valmistui filosofian kandidaatiksi 1952, lisensiaatiksi 1958 ja tohtoriksi 1961 Helsingin yliopistosta. 
Hän toimi Joensuun yliopiston rehtorina 1971–1981 sekä Sorbonnen yliopiston suomen kielen, kirjallisuuden ja kulttuurin vierailevana professorina 1966–1970. 
Kirkinen ansioitui Karjalan historian ja karjalaisen identiteetin tutkijana. Hänen harrastuksiinsa kuului musiikki; hän on muun muassa opiskellut musiikkitiedettä sekä säveltänyt.
Särkijärvi (Padasjoki, Auttoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,8 metriä mpy.
Sammalinen (Kuhmoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Virtalanojan valuma-alueeseen (14.264) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,7 metriä mpy.
NES 2

NES 2 on uudelleensuunniteltu versio Nintendon alkuperäisestä Nintendo Entertainment System -pelikonsolista. NES 2 julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1993 ja maksoi 49,99 Yhdysvaltain dollaria. Laite on ulkoisesti samankaltainen Japanissa samoihin aikoihin julkaistun AV Family Computerin kanssa mutta eroaa siitä teknisissä yksityiskohdissa. Se tunnetaan myös nimellä NES Top Loader

NES 2

NES 2:n laitteisto on pääasiassa sama kuin aikaisemmassa konsolissa. Ensimmäinen ja tärkein muutos aiempaan versioon nähden on kasettiluukun siirto laitteen päälle, sillä NES:ssä kasetin asettaminen laitteeseen on hankalaa. Toinen muutos on laitteen muotoilu; sekä ohjain että konsolin kotelo ovat saaneet uuden ulkoasun. Ohjaimet on tehty muistuttamaan Super Nintendo Entertainment Systemin ohjaimia, ollen kulmistaan pyöristettyjä ja käteen sopivampia. Myös Reset- ja Power-painikkeet on siirretty, ja ne sulautuvat nyt laitteen ulkoasuun.
NES 2 ei parannuksistaan huolimatta menestynyt kaupallisesti. Laitteen päällä oleva kasettiluukku ei toiminut hyvin NES-kasettien kanssa. Ne rupesivat usein tärisemään luukussa, mikä aiheutti grafiikkavirheitä tai jopa pelin kaatumisen. Grafiikat olivat hiukan tummemmat edeltävään malliin verrattuna. Heikkolaatuinen sisäinen RF-modulaattori sekä erillisten komposiittivideo- ja ääniliitäntöjen puute vaikuttivat pelien ilmiasun laadukkuuteen. NES 2 myös julkaistiin varsin myöhäisessä vaiheessa, sillä useat kuluttajat olivat jo siirtyneet pelikonsoleiden neljänteen, 16-bittiseen, sukupolveen.

AV Family Computer

AV Family Computer on uudelleensuunniteltu versio Nintendon alkuperäisestä Family Computer -pelikonsolista. Laite julkaistiin Japanissa 1990-luvun alussa. Nintendo itse kutsui laitetta pelkästään Family Computeriksi edeltäjänsä mukaan, mutta käyttäjät nimesivät sen AV Famicomiksi tai "uudeksi Famicomiksi" erottaakseen sen alkuperäisestä.
AV Famicom suunniteltiin parantamaan kaksi vakavaa suunnitteluvirhettä, jotka ilmenivät Famicomissa. Famicomin taakse pysyvästi kiinnitetyt ohjaimet korvattiin jo NES:ssä käytössä olleilla irrotettavilla ohjaimilla. Nintendo kuitenkin poisti ohjaimista alkuperäisen Famicomin toisessa ohjaimessa "Start"- ja "Select"-painikkeiden kohdalla sijainneen mikrofonin. Mikrofoni oli alun perin lisätty toiseen ohjaimeen peleihin tehtävien lisäominaisuuksien vuoksi, mutta loppujen lopuksi mikrofonia käytettiin vain harvassa pelissä.
Famicom myös käytti videoliitännöissä vain RF-modulaattoria. 1990-luvun alussa monissa japanilaisissa televisioissa oli komposiittivideosisääntulot. Tästä syystä Famicomin RF-modulaattori vaihdettiin komposiittivideo- ja ääniliitäntöihin. Tämä oli suurin ero NES 2:n ja AV Famicomin välillä, sillä NES 2:ssa oli vain RF-modulaattoriliitäntä, vaikkakin alkuperäisessä NES:ssä oli myös komposiittiulostulo.
Nenana-kompleksi

Nenana-kompleksi (Chindadn-kompleksi) oli kivikautinen Alaskan metsästyskulttuuri, joka oli joko Yhdysvaltain paleointiaanien aikalainen tai edeltäjä. Kulttuurin Chindadn-kärjet ovat pisaramaisia. Nenana-kompleksi ajoitetaan noin 11 000 radiohiilivuoden taakse, jopa 11800 radiohiilivuoden ikäiseksi. Nenana-kompleksin Chindadn-esineistöä on löydetty muun muassa seuraavista paikoista: Walker Road, Broken Mammoth, Dry Creek, Moose Creek ja Chugwater.
Nenana-kompleksi liitetään monesti paleointiaaneihin, jotka ”perinteisen näkemyksen” mukaan asuttivat ensimmäisenä Amerikan. Nenana-kompleksin löydöissä ei ole mikroteriä toisin kuin Denali-kulttuurin löydöissä. Kulttuurin esineistö ei myöskään ole sama kuin varhaisimman kiistattomasti varmistetun paleointiaanien Clovisin kulttuurin esineistö, vaikka muistuttaakin tänä enemmän kuin Denali-kompleksin esineistö.
Hermann Eberhard

Hermann Eberhard (27. helmikuuta 1852 Oława, Sleesia – 30. toukokuuta 1908) oli saksalainen merikapteeni ja tutkimusmatkailija, joka löysi huomattavia alueita Patagoniasta, Chilestä. Hänen tutkimusmatkansa kulkivat etenkin Última Esperanza -vuonon (suom. Viimeinen toivo) reittiä.
Vuonna 1896 Eberhard löysi Puerto Natalesin lähellä olevasta Cueva del Milodón -luolasta jättiläislaiskiaisen nahka- ja luujäänteitä.
Hogewey

Hogewey on vaikeasta dementiasta tai Alzheimerin taudista kärsiville potilaille tarkoitettu erikoishoitola, joka sijaitsee Amsterdamin lähettyvillä Weespin kunnassa Alankomaissa. Se aloitti toimintansa vuonna 2009 ja on toiminut jatkuvasti liki täydellä kapasiteetilla. Vuoden 2014 lopulla siellä asui 152 potilasta ja työskenteli 250 vanhustenhoitoon erikoistunutta hoitajaa.
Hogewey on rakennettu jäljittelemään pikkukylän toimintoja, jotta potilaat voisivat elää itsenäisesti tutuntuntuisessa ympäristössä, ja siellä on muun muassa postitoimisto, puutarha ja teatteri. Kylässä on ympärivuorokautinen kameravalvonta ja vain yksi sisäänkäynti. Potilaat asuvat omissa huoneissaan kuuden-seitsemän hengen ryhmissä yhden tai kahden hoitajan kanssa asunnoissa, jotka on huolellisesti suunniteltu ja sisustettu eri aikakausien tyyliin, jotta asukkaat tuntisivat olonsa kotoisaksi. Hoitohenkilökunta käyttää tavallisia vaatteita ja esittää kylän väkeä esimerkiksi kaupan tai postitoimiston työntekijöinä. Kylässä ei käytetä rahaa, ja potilaiden hankinnat sisältyvät hoitomaksuun.
Hogeweyn rakentaminen maksoi yli 20 miljoonaa euroa ja sen rahoitus perustui enimmäkseen Alankomaiden valtion tukeen. Potilasmaksu on kokonaisuudessaan yli 7000 euroa kuukaudessa, josta valtio maksaa osan ja potilaan perhe tulojensa mukaan enintään noin 3200 euroa. Hogeweyn potilaiden on todettu tavallisiin hoitolaitoksiin verrattuna syövän paremmin, olevan iloisempia, tarvitsevan vähemmän lääkitystä ja elävän pidempään. Laitos on herättänyt kansainvälistä huomiota ja siellä on vieraillut lukuisia muistisairauksien asiantuntijoita. Englannissa rakennettiin 1950-luvun elämää jäljittelevä hoitokylä Hogeweyn mallin mukaan vuonna 2013.