google/wiki40b huggingface dataset:
Neliapilaliittymä

Neliapilaliittymä (engl. cloverleaf) on neliapilan muotoinen eritasoliittymä, jossa on neljä silmukkaramppia ja neljä suoraa ramppia. Neliapilaliittymä on rakennuttajalle edullinen, koska yksinkertaisimpaan sellaiseen tarvitaan vain yksi silta. Suomessa täydellisiä neliapilaliittymiä on vain kaksi. Ne sijaitsevat Tampereella ja Turussa.

Historia

Neliapilaliittymän kehitti ja vuonna 1916 patentoi yhdysvaltalainen insinööri Arthur Hale. Suunnittelun aikana ei tunnettu moottoritien käsitettä ja siksi alkuperäinen suunnitelma on mittasuhteiltaan nykyisestä poikkeava.
Ensimmäinen neliapilaliittymä rakennettiin Avenelissa, New Jerseyssä vuonna 1929. Moottoriteiden ensimmäisinä vuosina liittymää pidettiin nerokkaana. Sen silmukan muotoisten ramppien kokoja voitiin tarvittaessa muokata, ja liittymä ei vaikuttanut suuresti kaupunkimaisemaan tai projektin budjettiin.

Neliapilaliittymän ongelmat

Neliapilaliittymän yksinkertainen ongelma on silmukoiden aiheuttama suuri tilantarve. Tämän lisäksi liittymästä on vaara liian suurella nopeudella ajettaessa ajaa ulos. Tämän ratkaisu on ramppien halkaisijan kasvattaminen, joka vuorostaan taas vaatii enemmän tilaa. Ongelmien takia Euroopassa liittymää on käytetty maltillisemmin ja sen pohjalta on kehitetty erilaisia hybridimalleja, joissa on säädelty ramppien määrää ja tyyppiä. Näistä esimerkkinä liittymät, joissa pääliikennesuuntien rampit on toteutettu loivasti päätien yli kaartuvina siltoina.
Wimbledonin tennisturnaus 2001

Wimbledonin tennisturnaus 2001 alkoi 25. kesäkuuta ja päättyi 9. heinäkuuta 2001.

Miesten kaksinpeli

Goran Ivanišević –  Patrick Rafter 6–3, 3–6, 6–3, 2–6, 9–7

Naisten kaksinpeli

Venus Williams –  Justine Henin 6–1, 3–6, 6–0

Miesten nelinpeli

Donald Johnson /  Jared Palmer –  Jiří Novák /  David Rikl 6–4, 4–6, 6–3, 7–6

Naisten nelinpeli

Lisa Raymond /  Rennae Stubbs –  Kim Clijsters /  Ai Sugiyama 6–4, 6–3

Sekanelinpeli

Leoš Friedl /  Daniela Hantuchová –  Mike Bryan /  Liezel Huber 4–6, 6–3, 6–2
Olli Mannermaa

Olli Mannermaa (s.1921 Turku – k.1998) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hän valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta eli nykyisestä Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1949. Hän opetti itsekin samassa laitoksessa konstruktiopiirustusta vuosina 1960–1971. Mannermaa teki pitkän työuran Tehokalusteen (nykyisin Martela) palveluksessa. Olli Mannermaan suunnittelema klassikoksi muodostunut Kilta-tuoli (1955) kuuluu edelleen Martelan mallistoon.
Halloween (vuoden 2007 elokuva)

Juoni

Haddonfieldissä 10-vuotias Michael Myers (Daeg Faerch) asuu perheessä, jota äiti elättää strippaamalla, sillä isäpuoli on työtön narkomaani. Michaelin lisäksi perheeseen kuuluvat isosisko Judith (Hanna R. Hall) ja pikkusisko Laurie (Scout Taylor-Compton). Koulussakaan Michaelilla ei mene hyvin, sillä hän on koulukiusattu äitinsä ammatin vuoksi. Halloween yötä edeltävänä päivänä Michael tappaa koulukiusaajansa metsässä. Yön tullessa hän jatkaa surmatöitään tappamalla isäpuolensa, isosiskonsa ja tämän poikaystävän. Michael kiidätetään mielisairaalaan, jossa tohtori Sam Loomis (Malcolm McDowell) koittaa parantaa hänet epäonnistuen. Michael vain valmistaa useita mielipuolisia maskeja ja surmaa mielisairaalan naistyöntekijän ollessaan tämän kanssa kahdestaan samassa huoneessa. Silloin vierailulla ollut Michaelin äiti ampuu järkyttyneenä itsensä kotona, ja Laurie menee adoptioon.
Viisitoista vuotta mielisairaalassa oltuaan Michael on kasvanut jättimäisiin mittoihin ja on entistä verenhimoisempi. Kun vartijat saavat tehtäväksi siirtää Michael, hän katkoo kahleensa tappaen heidät käytävässä ja pakenee mielisairaalasta. Loomis saapuu muutamaa tuntia myöhemmin mielisairaalaan oltuaan pitämässä luentoa Michaelista, kuulee tämän paenneen ja suuntaa kohti Haddonfieldiä. Michael palaa Haddonfieldiin surmaten matkalla rekkakuskin huoltoaseman vessassa. Autiona olevasta lapsuuden kodistaan hän noutaa itselleen surmayönä käyttämänsä naamion ja veitsen.
Seuraavana halloweenyönä rikkaaseen kotiin adoptoitu Laurie joutuu vahtimaan naapurissa asuvaa Tommya (Skyler Gisondo). Tänä yönä Haddonfieldissä kuitenkin tapahtuu uusi verilöyly, kun Michael tappaa Laurien vanhemmat, kolme ystävää ja haavoittaa vakavasti heistä yhtä, Annieta (Danielle Harris), joka viedään sairaalaan. Lopulta Michael kaappaa Laurien ja vie hänet lapsuudenkotiinsa, jossa näyttää hänelle valokuvaa heistä kahdesta lapsina. Laurie ei tunnista valokuvan henkilöitä vaan pakenee talosta, mutta Michael saa hänet kiinni, jolloin Loomis saapuu väliin ja ampuu revolverilla Michaelia, joka ei kuitenkaan kuole vaan nappaa Laurien takaisin itselleen. Loomis saa puhuttua Michaelin päästämään Laurien vapaaksi, mutta Michael käy Loomisin kimppuun ja murskaa hänen päänsä. Laurie saa omittua Loomisin aseen ja piiloutuu. Michael löytää hänet pitkän etsinnän jälkeen ja käy hänen kimppuunsa. Laurie ja Michael putoavat talon parvekkeelta maahan. Laurie kuitenkin pysyy tajuissaan, mutta loukkaantuneena. Hän tähtää revolverilla Michaelia ja joutuu painamaan liipasinta useita kertoja, ennen kuin panos osuu kohdalle. Elokuva loppuu Laurien hysteeriseen kiljuntaan Michaelin ruumiin vieressä.
Monte Albán

Monte Albán oli muinainen intiaanien temppelikeskus ja kaupunki Etelä-Meksikon vuorilla, Oaxacassa. Tämä sapoteekki-intiaanien lukuisista porraspyramideista tunnettu varhainen keskus sijaitsi jyrkän vuoren laella 8 km länteen nykyisestä Oaxaca de Juarezin kaupungista. Monte Albánia pidetään Mesoamerikan vanhimpana varsinaisena kaupunkina. Kaupunkia alettiin rakentaa noin 500 eaa., ja sen kehitys jatkui nopeana noin vuoteen 200 eaa. On arvioitu, että vuoteen 200 eaa. mennessä kaupungissa asui jo noin 20 000 henkeä. Suurimmillaan kaupungissa oli yli 50 000 asukasta.
Monte Albánista löydetyissä kiviseinissä olevissa reliefeissä on ihmishahmoja erikoisissa asennoissa. 1800-luvulla niiden ajateltiin esittävän tanssijoita, nykyisin niiden ajatellaan olevan taisteluissa kuolleiden, maassa lojuvien ruumiiden kuvia. Monte Albánissa oli myös vesikanavia, akvedukteja ja viemäreitä.
Monte Albán hylättiin noin 750 jaa., mahdollisesti kuivuuskausien aiheuttaman elinkelpoisuuden heikkenemisen takia tai poliittisista syistä, zapoteekkien keskusvallan purkaannuttua. Ihmiset alkoivat siirtyä uusille asuinaluille 700-luvulla, ja vaikka kaupunki tyhjeni, sitä ei tuhottu. Monte Albán säilyi pyhänä paikkana, ja seuraavien vuosisatojen aikana kaupunkia käyttivät tiettävästi monetkin eri kansat, muun muassa misteekit.
Monte Albán perustettiin vuorelle, joka on noin 1940 m:n korkeudessa merenpinnasta ja noin 400 m ympäröivän laakson yllä. Kylästä kasvaneella kaupungilla on hyvin pitkä historia.

Monte Albánin monumentit

Monte Albánin ala on noin 2000 hehtaaria ja sen keskuksena on 300x200 m:n levyinen aukio. Aukio on pidempi pohjois-eteläsuunnassa. Aukiolla ja varsinkin sen ympäristössä on muinaisia temppeleitä ja eliitin asuinrakennuksia, hautojen päällä olevia rakennelmia, ja pallokenttiä, joilla pelattiin rituaalista, muinaismesoamerikkalaista pallopeliä.
Aukion pohjoispuolella on laaja tasanne, ja pienempi ja korkeampi etelässä. Molempiin vievät isot portaat keskusaukiolta. Pohjoisen tasanteen keskellä upotettu kenttä.
Aukiota reunustavista rakennelmista pohjakaavaltaan I:n tai 2-päisen T:n muotoinen pallokenttä, jonka reunasivut ovat viistot. Sen länsireuna on koristeltu heinäsirkkaa esittävillä kaiverruksilla.
Aukion eteläisellä länsisivulla rakennuksen L lähellä niin sanottuja tanssijoita esittäviä kivireliefejä. Tanssijoiksi kutsutut hahmot ovat mitä luultavimmin uhrattuja sotavankeja, jotka ovat vääntyneet kuorinkouristuksissaan kummallisin asentoihin. Tanssijoiden veistoksen ilmestyivät jo Monte Albán I-kaudella. Tanssijoita esittäviä kivikaiverruksia on noin 300. Monte Albanin vanhin tunnettu rakennus, "Tanssijoiden galleria" sisältää myös muita tuon elämään liittyiviä kuvia kuin sotavankien uhraamista. Monte Alban IIB:een liittyvästä "rakennus J":stä on löydetty kivilaattoja, joiden uskotaan esittävän vallattuja paikkoja. Aukion itäreunalla on palatsi. Aukion keskustassa on rakennuskompleksi, joka kattaa rakennukset G, H ja i sekä observatorion. Se liittyy Monte Albanin III-kauteen, jolloin kaupunki kukoisti.
Ben Zyskowicz

Nuoruus

Zyskowicz syntyi Helsingin Kampissa. Hänen puolanjuutalainen isänsä Abram Zyskowicz (1917–1960) oli kotoisin Puolan Kielcestä ja työskenteli ahtaajana. Zyskowiczin suomenjuutalainen äiti Ester Fridman (1920–2002) oli Pauligin puhelinvaihteen työntekijä. Abram Zyskowicz selvisi Sachsenhausenin ja Majdanekin keskitysleireiltä ja saapui Ruotsiin pakolaisena. Ruotsissa hän tapasi siellä väliaikaisesti asuneen Ester Fridmanin ja he avioituivat. Tytär Carmela syntyi vuonna 1952, ja seuraavana vuonna perhe muutti Suomeen. Ben Zyskowicz syntyi vuotta myöhemmin. Abram Zyskowicz hukkui uintiretkellä Benin ollessa kuusivuotias. Syntyessään Ben ja hänen sisarensa Carmela olivat Puolan kansalaisia vuoteen 1959 asti, jolloin he saivat Suomen kansalaisuuden. Kotona puhuttiin ruotsia, ja juutalaisessa koulussa Ben puhui suomea.
Zyskowicz kävi Helsingin juutalaista koulua. Hänen kanssaan samalla luokalla oli myöhemmin filosofina tunnettu Dan Steinbock. Zyskowicz kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 Töölön yhteiskoulusta ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1978.

Poliitikkona

Zyskowicz oli Helsingin ääniharava eduskuntavaaleissa 2007 sekä kunnallisvaaleissa 2000 ja 2004. Hän on ollut Eduskunnan pankkivaltuuston jäsen vuosina 1999–2005 ja uudelleen vuodesta 2007, vuodesta 2011 lähtien puheenjohtajana. Zyskowicz on kertonut, ettei ole pyrkinyt ministeriksi, koska kärsii kroonisesta migreenistä. Eduskunnassa Zyskowicz tunnetaan taitavana väittelijänä ja esiintyjänä.
Puolueensa oikeistosiipeen sijoittuva Zyskowicz on kritisoinut omankin puolueensa toimijoita, kuten Ilkka Kanervaa, näiden suomettuneesta politiikasta Kekkosen ajan loppuvaiheissa.
”Benin tallilla” tarkoitetaan kokoomuksen pääkaupunkiseudulla asuvien nuorten (pääasiassa naispoliitikkojen) valmentamista valtakunnallisen tason poliittisiin tehtäviin. ”Talliin” ovat kuuluneet muun muassa Kirsi Piha, Piia-Noora Kauppi, Sari Sarkomaa ja Jaana Pelkonen. Muita Zyskowiczin urallaan edistämiä poliitikkoja ovat Alexander Stubb sekä Jan Vapaavuori, jotka molemmat ovat toimineet sittemmin ministereinä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Zyskowicz tuki julkisesti Fatbardhe Hetemajta ja Laura Rätyä, jotka jäivät Helsingin vaalipiirissä kahdelle ensimmäiselle varasijalle. Kunnallisvaaleissa 2012 Zyskowicz toimi Saido Mohamedin kampanjapäällikkönä.
Vuonna 2005 Zyskowicz julkaisi teoksen Eduskunnasta menin Baakariin: nuoren kansanedustajan päiväkirja 1981–1982 (ISBN 951-37-4286-5).
27. huhtikuuta 2011 Zyskowicz valittiin eduskunnan puhemieheksi meneillään olleiden hallitusneuvotteluiden ajaksi.

Yksityiselämä

Zyskowiczin puoliso on vuodesta 1982 lähtien ollut suomentataari Rahime Husnetdin-Zyskowicz. Heillä on kaksi aikuista tytärtä. Zyskowiczit asuvat Helsingin Haagan kaupunginosassa Lassilassa. Rap-artisti Uniikki on Zyskowiczin sisarenpoika.
Zyskowicz on absolutisti.
Pitkä Helvetinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 143 200 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 15,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,7 metriä mpy.

Luontoarvoja

Järven rannat kuuluvat Helvetinjärven kansallispuistoon, mutta sen vesialue ei ole suojeltua aluetta. Järvi sijaitsee suojelualueen pohjoispuolella.
Ahvenlammi (Tampere, Jylhänperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Jylhänperän pohjoispuolella ja Teiskon lentokentältä itään mäkien takana olevalla Ahvenlamminsuolla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Lammen läheltä kulkee metsäautotie.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Enojärven valuma-alueeseen (35.744) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 170,3 metriä mpy. Siihen neljä suo-ojaa, joista yksi toimii laskuojana. Laskuoja yhtyy Kuuselannevalle johtavaan johto-ojaan, joka alkaa Vääräjärveltä. Kuuselannevan länsiosan vedet on johdettu Makkaranojaan, joka kuuluu eri valuma-alueeseen. Kuuselannevan itäosat, jonne  myös Ahvenlammin vedet kulkevat, laskee kaakkoon päin yhtyen Jylhänojaan, mikä laskee Rautajärveen, ja jatkaa sitten Rautajokena Enojärveen.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa oli lammen länsipuolella pientila, jonka peltopalsta ulottui lammen rantaan asti. Maatilan toiminta kuitenkin päättyi ennen vuotta 1973 ja sen pellot metsitettiin.
Arne Grahn

Arne Wilhelm Grahn (22. tammikuuta 1902 Helsinki – 21. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen tennispelaaja ja lääketieteen tohtori. Hänet tunnetaan myös Hagalundin kartanon omistajana sekä Espoon Westendin kaupunginosan ”isänä”, joka vaikutti suuresti muun muassa Otaniemen ja Tapiolan syntyvaiheisiin.

Tennisura

Tenniksessä Grahn edusti Suomea vuoden 1924 Pariisin kesäolympialaisissa. Kaksinpelissä hän putosi jo avauskierroksella, mutta nelinpelissä Grahn eteni luovutusvoitolla toiselle kierrokselle yhdessä parinsa Ernst Schybergsonin kanssa. Davis Cupissa hän oli mukana Suomen joukkueessa vuosina 1928–1931 ja 1933. Grahn pelasi Davis Cupissa yhteensä 18 ottelua ja voitti niistä viisi. Suomen mestaruuksia hän saavutti yli 40 vuosien 1920 ja 1947 välillä.

Grahn kartanonomistajana

Espoossa sijaitsevan Hagalundin kartanon Grahn peri 20-vuotiaana Sinebrychoffin sukuun avioliiton kautta kuuluneelta tädiltään Fanny Sinebrychoffilta. 1930-luvun alussa Grahn avioitui ja asettui puolisonsa kanssa asumaan kartanoon. Grahn loi itselleen aikojen kuluessa suuren omaisuuden myymällä kartanon maita kasvavalle Espoon kauppalalle.
Vuonna 1933 hän alkoi suunnitella Westendin huvilakaupunginosaa ja palkkasi sen suunnittelijaksi arkkitehti Ragnar Gustafssonin. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui Grahnin rakennuttama Westendin tennishalli, joka toimi muun muassa Helsingin olympialaisten kilpailupaikkana. Lisäksi Hagalundin kartanon alueille kaavoitettiin muun muassa Tapiolan kaupunginosa, jonka ensimmäisen suunnitelman teki arkkitehti Otto-Iivari Meurman Grahnin tilauksesta vuonna 1945. Myös osa Teknillistä korkeakoulua ja sen kampusaluetta rakennettiin Grahnin omistuksessa olleille Af Forselles -suvun perintömaille.
Grahn muutti pois Hagalundista vuonna 1949 ja asettui ostamaansa Niemenkylän kartanoon Vihtiin, jossa hän viljeli maata sekä harrasti muun muassa suomenhevosten jalostusta. Grahnin perheen omistuksessa nykyäänkin oleva Niemenkylän kartano tunnetaan edelleen ravihevosten kasvattajana. Espoon Hakalehdon asuinalueella sijaitsevat hänen mukaansa nimetyt Arne Grahnin puistotie sekä Tenniskuninkaanpolku.
Tupolev

Painopisteenä pommi- ja matkustajakoneet

Neuvostoliittolaisten lentokonesuunnittelutoimistojen, kuten Antonovin, Berievin, Mjasištševin, Mikojan-Gurevitšin (MiG), Iljušinin ja Jakovlevin piirissä Tupolev on erikoistunut nimenomaan raskaiden lentokoneiden, pommikoneiden ja siviilimatkustajakoneiden suunnitteluun ja valmistukseen. Sotilaslentokoneiden puolella Tupolev on suunnitellut myös miehittämättömiä lentolaitteita.
Tunnetuimpiin Tupolevin siviililentokonetyyppeihin kuuluvat Tupolev Tu-134 ja Tupolev Tu-154, joita on runsaasti käytössä Venäjällä ja IVY:ssä. Yhdysvaltain Boeing, Euroopan ranskalais-englantilainen Concorde-konsortio ja Neuvostoliitto pohtivat kaikki yliäänimatkustajakoneen rakentamista 1960-luvun alussa, muun muassa koska yliäänipommikoneista oli saatu kokemusta. Ranskalle ja Englannille hanke oli teknologisen osaamisen osoitus, Neuvostoliitolle eräs kilpailu kapitalismin kanssa. Boeing vetäytyi ensimmäisenä, koska koneen tuotannolle ja käytölle ei ollut taloudellisia perusteita. Tupolev Tu-144 valmistui ensimmäisenä, vuonna 1969. Sitä pidettiin Neuvostoliiton sisäisillä lennoilla pitkään, kunnes se vedettiin pois käytöstä. Ranskalais-brittiläinen Concorde valmistui hieman myöhemmin ja oli käytössä 2000-luvun alkuun.

Suomi ja Tupolevin lentokoneet

Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikaupan aikana tarjottiin neuvostoliittolaisia lentokoneita myös Finnairille, mutta lähinnä niiden suuren huoltotarpeen ja polttoainekulutuksen vuoksi Finnair pitäytyi yhdysvaltalaisen McDonnell Douglasin lentokoneissa. Suomen ilmavoimien Neuvostoliitosta hankitut sotilaslentokoneet ovat olleet Mikojan-Gurevitšin (MiG) MiG-15 UTI-, MiG-21F- ja MiG-21bis -malleja sekä Iljušin Il-28. Toisen maailmansodan aikana Suomen ilmavoimilla oli käytössään muutamia sotasaaliiksi saatuja Tupolevin pommikoneita (DB- ja SB-koneita) ja lukuisia muita neuvostoliittolaisia tyyppejä.
Hyökkääjät

Hyökkääjät (engl. Invaders) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankariryhmä. Ryhmän loivat käsikirjoittaja Roy Thomas ja taiteilija Sal Buscema. Hyökkääjät esiintyivät ensimmäisen kerran amerikkalaisen The Avengers -lehden numerossa #71 (joulukuu 1969).

Historia

Hyökkääjät esiintyivät ensimmäisen kerran Marvel-universumin jatkumossa tarinoissa, jotka sijoittuivat Toiseen maailmansotaan. Tarinoissa käytettiin Timely Comics-kustantamon hahmoja (Timely oli Marvel-kustantamon edeltäjä 1940-luvulla). Näitä hahmoja olivat Kapteeni Amerikka (Steve Rogers), hänen poika-apurinsa Bucky (James Barnes), Ihmissoihtu, Ihmissoihdun apuri Toro ja prinssi Namor. Yhdessä sankarit vastustivat Adolf Hitleriä ja Natsi-Saksan sotavoimia. Kun sankarit pelastivat Britannian pääministerin Winston Churchillin Ylimieheltä, kiitollinen Churchill ehdotti, että sankareiden pitäisi liittyä yhteen joukkueeksi, Hyökkääjiksi.
Hyökkääjät taistelivat Akselivaltoja vastaan kaikkialla maailmassa, kunnes tapasivat Britanniassa lordi James Montgomery Falsworth, alkuperäisen Britti-Jackin. Falsworth liittyi joukkueeseen ja tarjosi heille tukikohdan Englannista. Myöhemmin Falsworthin lapset Brian ja Jacqueline (Spitfire) liittyivät ryhmään. Vielä myöhemmin ryhmään liittyivät Neiti Amerikka ja Singahtaja.
Ryhmä jatkoi väsymättä taisteluaan maailmansodan kohtaloissa ja Kapteeni Amerikan sekä Buckyn kuollessa ryhmä tunsi syvää surua näiden poismenon johdosta.
Ruovesi (lehti)

Ruovesi-lehti on suomalainen Ruovedellä ilmestyvä paikallislehti jota julkaisee Ruoveden Sanomalehti Oy. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin ja se on perustettu 1920. Vuonna 2018 lehden päätoimittajana on Anu Kuivasmäki. 
Ruoveden Sanomalehti Oy julkaisee myös Teisko-Aitolahti-paikallislehteä.
Rovasti

Suomen evankelis-luterilainen kirkko

Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa piispa voi myöntää rovastin arvonimen kirkollisessa työssä erityisesti ansioituneelle papille. Piispainkokous on 14.9.2004 antanut suosituksen arvonimen myöntämisestä.
Suosituksen mukaan arvonimiä tulisi myöntää yksi kappale hiippakunnan 30 äänioikeutettua pappia kohti neljässä vuodessa (papilla ei ole äänioikeutta hiippakunnallisissa vaaleissa eroamisiän jälkeen tai mikäli hän ei toimi papillisessa tehtävässä). Lisäksi papin tulisi olla vähintään 50 vuoden ikäinen. Arvonimeä ei myönnetä teologian tohtorille. Suosituksen mukaan piispa voi myöntää arvonimen lääninrovastille sen jälkeen kun hänen tehtävänsä lääninrovastin virassa lakkaa.
Rovastin arvoa ei tule sotkea lääninrovastin eikä tuomiorovastin virkoihin. Nykyinen lääninrovastin virka juontuu rovastin alkuperäisestä merkityksestä piispan apulaisena.
Pappisoikeuden menettänyt säilyttää rovastin arvonimen.
Lars Gustaf Lefrén

Lars Gustaf Lefrén (12. maaliskuuta 1778 Turku – 19. huhtikuuta 1825 Messukylä) oli suomalainen kartanonisäntä ja teollisuusyrittäjä.
Lefrénin vanhemmat olivat Turun akatemian teologian professori Lars Lefrén ja Johanna Sofia Leijonancker. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1791. 
Lefrén omisti vuodesta 1805 Tampereella Suomen Talousseuralta ostamansa Hatanpään kartanon ja vuodesta 1808 Abraham Häggmanilta ostamansa Tampereen paperitehtaan. Hatanpään kartanoon kuului tällöin saha ja kaksi myllyä Tammerkoskessa, 38 sivutilaa ja 42 torppaa. Paperitehtaasta tuli vuonna 1820 Suomen suurin ja siellä oli 44 työntekijää. Paperi valmistettiin lumpuista arkki kerrallaan käsityönä. 
Lefrénin puoliso oli Katarina o.s. af Ekenstam (k. 1845) Heidän kotinsa oli ajan merkittävä sivistyskeskus.
Lars Gustaf Lefrénin veli Karl Adolf Lefrén, aateloituna vuodesta 1818 af Lefrén (1779–1844) oli armeijaneversti ja toinen veli Johan Lefrén (1784–1862) oli Ruotsin armeijan kenraali, sotateoreetikko ja taidegraafikko.
Markus Lehtinen

Markus Lauri Kristian Lehtinen (s. 11. joulukuuta 1959 Helsinki) on suomalainen pianisti ja kapellimestari sekä Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksen professori. Hän on johtanut oopperaa ja balettia myös Saksassa.
Lehtinen suoritti 1985 Sibelius-Akatemiassa diplomit pianonsoitossa Meri Louhoksen ja orkesterinjohdossa Jorma Panulan oppilaana. Hän opiskeli myös sävellystä Aulis Sallisen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Hän voitti Tukholmassa 1987 Pohjoismaisen kapellimestarikilpailun ja kiinnitettiin Kööpenhaminan kuninkaalliseen oopperaan kapellimestariksi 1988–1993. Lehtinen on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperassa 1985–1988 ja 1992–1997 ja sen jälkeen aiemmin vierailevana kapellimestarina. Jyväskylä Sinfonian ylikapellimestarina Markus Lehtinen toimi vuosina 1999–2002 ja hän oli myös Malmön sinfoniaorkesterin päävierailija. Hän järjesti mestarikursseja Kim Borgin kanssa ja on pitänyt kapellimestarikursseja muualla Pohjoismaissa. Sibelius-Akatemian professorina hän on ollut vuodesta 2004 lähtien.
Lehtinen on toiminut myös liedpianistina ja levyttänyt muun muassa Finlandia Recordsille ja Ondinelle, jolle hän on levyttänyt muun muassa Einojuhani Rautavaaran Aleksis Kivi -oopperan.
Vuonna 2012 hän debytoi Wienin valtionoopperan kapellimestarina. Kansallisoopperassa hän johtanut viimeksi vuonna 2006 Lokin.
Basso

Bassojen äänityypit

Etenkin oopperamaailmassa käytetään tarkempaa luokitusta äänityypeistä. Myös bassot voidaan luokitella äänenvärin perusteella eri äänityyppeihin.
Basso buffo (Spielbass)
Bassobaritoni (Charakterbass, Basso cantante)
Basso profondo (Seriöser Bass)
Santa Cruzin piirikunta (Kalifornia)

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 57,6 prosenttia on valkoisia, 33,5 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 4,86 prosenttia aasialaisia. 32,4 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 89,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 37,4 vuotta.