google/wiki40b huggingface dataset:
Maksniemi

Historiaa

Maksniemi on Simon vanhimpia asutusalueita. Vanhaa rakennuskantaa purettiin kuitenkin paljon 1960- ja 1970-luvulla.
Maksniemi toimi 1920–1930-luvuilla salakuljetetun pirtun kauttakulkupaikkana. Vuosina 1927–1932 Maksniemessä takavarikoitiin kaikkiaan 18 530 litraa laitonta alkoholia.

Tulevaisuus

Maksniemen Karsikkoon, Fennovoiman ydinvoimalalle varatulle alueelle, valmistellaan uutta Karsikon aluetta, jossa tulisi olemaan 50 omakotitalotonttia ja 60 hehtaarin kokoinen teollisuusalue. Aiemmin alueelle suunniteltiin suurteollisuusaluetta.
Planmeca

Historia

Planmecan toimitusjohtaja Heikki Kyöstilä rekisteröi Planmeca-yhtiön veljensä Tapio Kyöstilän kanssa 1969. Valmistus aloitettiin Helsingin Kulosaaressa Svinhufvudintien kerrostalon kellarissa. Yhtiö valmisti aluksi hammaslääkärin aputuoleja ja instrumenttikaapistoja. Ensimmäinen potilastuolimalli saatiin tuotantoon 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1972 perustettiin toinen yhtiö, Plandent Oy, hammaslääkäritarvikkeiden maahantuontiyritykseksi. Plandentista on kasvanut kansainvälinen yritys, joka markkinoi Planmecan tuotteiden ohella muidenkin valmistajien tuotteita kymmenessä Euroopan maassa. Planmecan tuotevalikoima on laajentunut hammashoitokoneisiin, röntgenlaitteisiin, ohjelmistoihin ja uusimpana CAD/CAM-tuotteisiin. 
Planmecan kansainvälistyminen kiihtyi 1980-luvulla. Suuri laitetoimitus Helsingin yliopiston hammaslääketieteen laitokselle alkoi avata markkinoita lopulta yli sataan yliopistolliseen koulutusyksikköön eri puolilla maailmaa. 1980-luvun loppuvuosina vientimenestyksiksi muodostuivat ensimmäinen mikroprosessoriohjattu potilastuoli sekä hampaiden panoraamaröntgenlaite, joka oli 1990-luvulla myydyin laite koko maailmassa. Vuonna 1989 perustettiin sisaryritys Planmed Oy, jonka valmistaa mammografialaitteita. Planmeca Groupiin kuuluu myös Paraisilla toimiva LM-Instruments Oy, joka valmistaa hampaiden hoitoon tarvittavia instrumentteja.
Planmedin ja Planmecan tuotannosta on 1990-luvun alkuvuosista lähtien yli 90 prosenttia mennyt vientiin. Vuosituhannen vaihteen jälkeen yritys on noussut merkittäväksi digitaalisten hammaskuvantamislaitteiden kehittäjäksi.
Planmeca Oy palkittiin 1985 tasavallan presidentin vientipalkinnolla. Heikki Kyöstilälle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi 2005.
Planmeca tuomittiin vuonna 2010 ja 2014 korvaamaan satoja tuhansia euroja palkkavahinkoa työntekijöilleen. Työntekijöitä ei ollut oikeuden mukaan kohdeltu tasavertaisesti.
Sean Storm

Sean Storm (s. 1975 Chillicothe, Illinois) on yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä, -käsikirjoittaja ja -ohjaaja. Storm on 168-senttinen versatile. Hän oli ehdolla parhaan sooloesityksen Grabby-palkinnolle 2002 Open Trench -videosta ja voitti parhaan sooloesityksen GayVN-palkinnon 2003 Open Trench II -videosta. Storm aloitti esiintymisen vuonna 1997, ohjaajana hän toimi 2004-2009.
Naisten Liiga -kausi 2015

Sarjajärjestelmä

Naisten Liigan kausi 2015 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kkusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet laskettiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2016 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.
Morsian pukeutui mustaan

Morsian pukeutui mustaan (La Mariée était en noir) on François Truffaut’n ohjaama ranskalais-italialainen draamaelokuva vuodelta 1968. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Jean-Louis Richardin kanssa. Tarina perustuu yhdysvaltalaisen Cornell Woolrichin romaaniin Waltz into Darkness, suom. Morsian pukeutuu mustaan (Love kirjat, 1983).
Elokuvassa nuori morsian Julie (Jeanne Moreau) ryhtyy katkeraan kostoon viittä miestä vastaan, jotka surmasivat hänen sulhasensa hääkirkon portaille.
Elokuvaa pidetään Truffaut’n kunnianosoituksena ihailemalleen Alfred Hitchcockille, ja sen musiikin Truffaut tilasi Hitchcockin vakiosäveltäjältä Bernard Herrmannilta.
Elokuvaa tehdessä Truffaut ajautui riitoihin siihenastisen luottokuvaajansa Raoul Coutardin kanssa, ja tämä jäi heidän viimeiseksi yhteistyökseen. Truffaut kertoi katuneensa elokuvan kuvaamista värifilmille, mikä hänen mielestään vei tarinalta kaiken salaperäisyyden.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
NGC 1395

Löytäminen

Saksalais-brittiläinen astronomi Wilhelm Herschel havaitsi NGC 1395:n ensimmäisenä 17. marraskuuta vuonna 1784.
Emma-Julia Wood

Emma-Julia Wood (s. 1995) on suomalainen ringette-, jääpallo-, rugbypelaaja sekä alamäkiluistelija.

Ringette

Emma-Julia Wood on Espoon kiekkoseuran kasvatti. Peliuransa aikana hän on edustanut Ottawa Ice -joukkuetta (2015–2016), saavuttaen NRL:n pronssia  sekä Lahti Ringetteä (2016–2017). 
Wood kuului ringeten Suomen nuorten U19 mestaruusjoukkueeseen North Bayssa 2013 ja toimi joukkueen kapteenina.

Alamäkiluistelu

2013 Wood voitti ensimmäisen alamäkiluistelussa.

Jääpallo

Kausina 2012–2013 ja 2013–2014 Wood edusti Botnia 69 -joukkueessa, pelaten kaksi kautta ringeten ohella naisten bandyliigaa. Kaudella 2013–2014 joukkue saavutti SM-pronssia.

Rugby

Kausilla 2014 ja 2015 Wood edusti Helsinki Rugby Clubia (HRC), mutta ura katkesi loukkaantumiseen.
Jumiègesin luostari

Jumiègesin luostari (ransk. Abbaye de Jumièges) sijaitsee Jumiègesin kunnassa Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Luostari on nykyään raunioitunut.
Luostari on alun perin Saint Philibertin vuonna 654 perustama benediktiiniluostari. Viikingit polttivat luostarin ja paikalle rakennettiin Saint-Pierren kirkko (L’église Saint-Pierre) 900-luvun puolivälissä. 1000-luvulla Saint-Pierren kirkon viereen rakennettiin Notre-Damen kirkko (L’église abbatiale Notre-Dame), joka vihittiin käytöön vuonna 1067 Vilhelm Valloittajan läsnä ollessa. Notre-Damen kirkko on alkuperäiseltä tyyliltään romaaninen, ja siihen on tehty 1200-luvulla goottilaisia lisäyksiä.
Luostari laajeni satavuotiseen sotaan saakka ja sen jälkeen alkoi taantuma. Luostari tuhoutui 1600-luvulla valtaosin. Lopulta luostarissa oli vain seitsemän munkkia vuonna 1792 ja luostari ryöstettiin. Vuonna 1852 Lepel-Cointet’n suku aloitti luostarin entistämistyöt ja vuonna 1947 Jumiègesin luostari siirtyi valtion omistamaksi kansallismuistomerkiksi.
Matti A. Jokinen

Matti Antero Jokinen (3. toukokuuta 1932 Viipuri – 10. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen vuorikiipeilijä ja hammaslääketieteen tohtori.
Jokinen oli Helsingin yliopiston hammaslääketieteen opettaja, osaston johtaja sekä erikoistutkija vuosina 1958–1995 ja Meilahden sairaalan hammaslääkäri 1967–1986. 1960-luvulla hän oli lääketehdas Orionin asiantuntijana. Vuosina 1980–1995 Jokinen kehitti ja ylläpiti hammaslääketieteen laitosten tietojärjestelmää Helsingin, Turun, Kuopion ja Oulun yliopistoissa. Vuonna 1987 hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki.
Jokinen oli Suomen Alppikerhon perustaja ja Suomen Alppikerhon, Suomen Kiipeilyliiton ja Helsingin Jääkiekkoklubin kunniajäsen. Vuorikiipeilyn lisäksi hän harrasti radioamatööritoimintaa tunnuksella OH2KXO sekä tietokoneohjelmien tekoa esimerkiksi Loki5ac radioamatööreille.

Harjoittelu kotimaassa

Matterhornille nousun jälkeen Jokinen löysi asuinpaikkansa Helsingin Taivaskallion omakotialueen vierestä pystysuoria kalliomuureja, jonne hän alkoi tehdä reittejä vaikeusasteineen. Toinen harjoittelupaikka oli Vanhankaupungin vesilaitoksen luona olevan Esa Rossin suksivoidetehtaan kojun viereinen Rossin rinne, jonka ensinousu onnistui keväällä 1955.
Myöhemmin 1960-luvulla, kun muita kiipeilijöitä alkoi ilmaantua, löydettiin Artjärven Kaivoseinämä, Porlammin Patakallio, Leppäkosken Haukankallio sekä Sipoon Kappaleseinä. Kiipeilyjä tehtiin paljon myös talvella, ja monet Haukankallion ensinousuista tapahtuivat keskitalvella. Sipoon kallioilla kävivät Jokisen kanssa harjoittelemassa silloisen kylmän sodan aikana muun muassa Juri Piskulov Neuvostoliiton kaupallisesta edustustosta sekä lähetystöneuvos William Keysbey Yhdysvaltain suurlähetystöstä. Vasta 1990-luvulla tuli mahdolliseksi harjoitella talvella sisätiloissa, ensin Kauniaisten palloiluluolassa, sittemmin erityisesti Helsingin kiipeilykeskuksessa.
Oura Health

Oura Health Oy on vuonna 2013 perustettu suomalainen hyvinvointisormusta kehittävä ja valmistava yritys. Yrityksen toimitusjohtaja on Rai Harpreet Singh. Sen liikevaihto vuonna 2017 oli 1,6 miljoonaa euroa ja sillä oli 24 työntekijää.
Yrityksen päätuote on Ōura-sormus, joka kerää käyttäjän terveystietoja aktiivisuusrannekkeen tavoin. Sormuksen keräämät aktiivisuus- ja unitiedot siirtyvät langattomasti Bluetooth-yhteydellä älypuhelinsovellukseen. Sormus painaa 2–3 grammaa. Sormukset valmistetaan Sanminan tehtaalla Haukiputaalla. 
Vuonna 2018 sormus tuli erityisesti kuuluisaksi, kun Englannin kuninkaallinen prinssi Harry esiintyi älysormuksen kanssa.
Ignacy Dec

Ignacy Dec (s. 27. heinäkuuta 1944) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wrocławin arkkihiippakuntaan Bolesław Kominek 21. kesäkuuta 1969, ja hänet nimitettiin Świdnican hiippakunnan piispaksi 24. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Tadeusz Rybak ja Józef Pazdur.
Kemiallinen pesu

Kemiallisessa pesussa vaate kastellaan märäksi perkloorietyleeni-nimisellä liuottimella ja höyrytetään kuivaksi lämpimällä ilmalla. Toisin kuin vesipesu, kemiallinen pesu ei turvota kankaan kuituja jolloin kangas ei kutistu, veny tai nukkaannu. Kemiallinen pesu tehdään koneellisesti pesuloissa. Perkloorietyleeni on hyvä rasvaliuotin, jolla myös vahat ja jotkin muovit saadaan irtoamaan. Tehokkuudestaan huolimatta se on kankaan väreille vettä selvästi ystävällisempi.
Jotkin materiaalit eivät kuitenkaan kestä kemiallista pesua. Tällaisia ovat mm. PVC, erilaiset koristepaljetit ja erikoisnapit, polyuretaani ja alumiini. Nämä materiaalit saattavat vaurioitua kemiallisessa pesussa, joten ne on syytä pestä emulsiopesussa.
Tyypillisiä kemiallisessa pesussa pestäviä tuotteita ovat miesten puvut, pikkutakit, housut, jakkupuvut, leningit, hameet, kodin tekstiilit, ryijyt ja raanut.
Perkloorietyleeni on ympäristölle vaarallinen aine. Esimerkiksi pesula jolla on Joutsenmerkki ei voi käyttää perkloorietyleeniä. Käytännössä Joutsenmerkin voi saada vain sellainen pesula, joka käyttää hiilidioksidipesua.

Muita kemiallisia pesuja

1950-luvun Emännän tietokirjassa esitellään tapa pestä silkkipukuja, vaaleita kenkiä ja käsilaukkuja itse ulkosalla bensiiniin kastamalla ja harjaamalla. Menetelmä on erittäin palovaarallinen.
Ah Puch

Ah Puch, joka tunnetaan myös nimellä Hunhau, on mayojen mytologiassa kuoleman jumala, joka hallitsee Mitlania, alamaailmaa. Tutkijat kutsuvat häntä yleensä jumala A:ksi. 
Ah Puch asui tarujen mukaan yhdeksännessä ja alimmassa manalassa, hirvittävässä kidutuksen tyyssijassa. Ah Puch kuvataan usein ihmiseksi, jolla on pöllön pää. Ah Puchia on kuvailtu myös luurangoksi tai paisuneeksi ruumiiksi. Ah Puch vaikuttaa yhä Keski-Amerikassa. Guatemalassa ja Meksikon Jukatanin niemimaalla elävät intiaanit kunnioittavat häntä Yum Cimlinä, kuoleman herrana. Uskotaan, että hän vaanii sairaiden koteja etsien lakkaamatta saalista.  Ah Puch liitetään usein myös koiraan, kuoleman ja tuonpuoleiseen siirtymisen symboliin.
Ah Puchin suhde mayojen muihin kuoleman jumaliin on epäselvä. Ei tiedetä, määräsikö hän Ekchuahia, mustaa sotapäällikköä, joka kuljetti pois taistelussa kuolleiden soturien sielut. Ei myöskään tiedetä, mikä oli Ah Puchin suhde hirtettyjen jumalatar Ixtabiin.
Asteekkien vastine Ah Puchille oli kuoleman jumala Mictlantecuhtli, kaikkien yhdeksän manalan hallitsija.
Power Macintosh 5260 LC

Power Macintosh 5260 on Apple Computerin 3. elokuuta 1995 julkaisema tietokone. Laite perustuu Power Macintosh 6200/5200 -malleihin, mutta sisältää nopeamman suorittimen. 5260 jäi edustamaan edullisempaa LC-sarjaa samankaltaisen Power Macintosh 5400:n tullessa markkinoille puoli vuotta myöhemmin. 5260:n valmistaminen lakkautettiin 1. maaliskuuta 1997.
Roxann Dawson

Ura

Roxann Dawson esiintyi 1980-luvun aikana Broadwaylla sekä muutamissa elokuvarooleissa ja pienissä televisiorooleissa (muun muassa Matlock ja Baywatch). Vuonna 1994 hänet palkattiin Star Trek: Voyager -sarjaan B’Elanna Torresin rooliin, jota hän esitti vuoteen 2001 saakka. Hän sai roolista kolme ALMA-ehdokkuutta.
Dawson ohjasi Star Trek: Voyagerin jakson ”Riddles”, joka esitettiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran syyskuussa 1999. Dawson ohjasi myös yhteensä kymmenen Star Trek: Enterprise -sarjan jaksoa vuosina 2001–2004. Hän on ohjannut jaksoja myös esimerkiksi televisiosarjoihin Lost, O.C., Todistettavasti syyllinen, Heroes, Mentalist, Kosketus, S.H.I.E.L.D. Agentit ja Runaways.
B43

B43 (alkujaan Mark 43 -ydinpommi) oli Yhdysvaltojen asevoimien vetypommi, joka voitiin pudottaa taktisista hävittäjä-pommittajista, rynnäkköhävittäjistä ja pommikoneista. Siinä oli säädettävä räjäytysteho (engl. variable yield).
Yhdysvaltain laivasto käytti asetta lentotukialuksilta nousemaan kykenevissä Douglas A-3 Skywarrior, Douglas A-4 Skyhawk ja A-5 Vigilante lentokoneissa. Ilmavoimat käyttivät sitä strategisissa pommikoneissa kuten Boeing B-47 Stratojet ja Boeing B-52 Stratofortress, sekä useimmissa muissa ydinaseita kuljettamaan pystyvissä sotilaslentokoneissa. Tämän tyypin ohjusaseita annettiin käyttöön myös NATO-liittolaisille, esim. Iso-Britannian Vickers Valiant ja Canberra lentokoneita käyttävillä laivueilla oli B43-ydinpommeja. Myös hävittäjät kuten F-16 ja F/A-18 Hornet pystyttiin aseistamaan tällä pommilla.
Aseesta oli kaksi varianttia, Mod 1 ja Mod 2; niissä kummassakin oli viisi mahdollista asetettavaa räjähdystehoa. Mallista riippuen B43:n pituus  oli 3,81–4,15 metriä. Sen suurin halkaisija oli 45 cm ja paino vaihteli eri malleilla 935 kg:stä 960 kg:aan. Säädettävä räjäytysteho vaihteli 70 kilotonnista TNT:tä yhteen megatonniin.
B43 kehitettiin 1956 Los Alamos National Laboratoryssa, ja tuotanto aloitettiin 1959. Se tuli asevoimien käyttöön huhtikuussa 1961. Kaikkiaan asetta tuotettiin 2 000 kappaletta, aina vuoteen 1965 asti. Osassa malleissa oli hidastuslaskuvarjo ohjaamassa pommin putoamista.

Ydinaseonnettomuus

Yksi B43-ydinpommi oli osallisena ydinaseonnettomuudessa 1965, kun Douglas A-4 Skyhawk lentokone putosi mereen USS Ticonderoga (CV-14) lentotukialuksen kannelta lähellä Japanin rannikkoa. Konetta, sen pilottia, eikä mukana ollutta ydinasetta koskaan löydetty. Tipahtamispaikalla meren syvyys oli noin 4 500 metriä. Onnettomuus salattiin, ja siitä saatiin julkista tietoa vasta 1981.
Pikiruukki (Kokkola)

Pikiruukki on Kokkolassa sijaitseva pienalue. Pikiruukki sijaitsee lähellä Tullimäkeä ja leirintäaluetta. Siellä on pääasiassa omakotitaloja, mutta myös kerrostaloja. Alueelle rakennettiin parisen omakotitaloa Kokkolan asuntomessuja 2011 varten. Pikiruukissa sijaitsee Pikiruukin päiväkoti.
90-luvulle asti alueella toimi Puolustusvoimien Asekoulu ja Keskusvarikko 8:n varikkoalue. Vuoteen 1970 asti kasarmialueella toimi Pohjanmaan Ilmatorjuntapatteristo.
Superconducting Super Collider

Superconducting Super Collider (SSC) oli renkaanmuotoinen hiukkaskiihdytin, jota suunniteltiin rakennettavaksi lähelle Waxahachien kaupunkia, Texasissa. Sen ympärysmitaksi kaavailtiin 83 kilometriä (52 mailia) ja energiaksi 20 TeV per suihku (molempien yhteentörmäävien suihkujen yhteenlaskettu energia 40 TeV), joka olisi luultavasti riittänyt Higgsin bosonin luomiseen. Hankkeen ohjaaja oli Roy Schwitters, fyysikko, joka toimii Texasin yliopistossa Austinissa ja Harvardin yliopistossa.

Kehitys

Hanketta luonnosteltiin joulukuun 1983 National Reference Designs Studyssa, jossa tutkittiin 20 TeV:in koneen teknisiä ja taloudellisia vaatimuksia. Department of Energyn mittavan tutkimuksen jälkeen 1980-luvun puolivälissä, rakennuspaikan hakeminen alkoi vuonna 1987. Projektin paikaksi valittiin Texas marraskuussa 1988 ja rakennustyöt alkoivat vuonna 1991. 17 kammiota kaivettiin ja 23,5 kilometriä (14,6 mailia) tunneleita porattiin loppuvuodesta 1993. Projekti peruutettiin liian suuriksi kasvaneiden kustannusten vuoksi.
Oligarkia

Nykyaika

Venäjällä Neuvostoliiton romahdettua rikastuneita teollisuuspohattoja kutsutaan monesti oligarkeiksi heille kasautuneen huomattavan demokraattisen järjestelmän ulkopuolisen vallan vuoksi.
Mustamarjastaja

Levinneisyys

Mustamarjastajaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Liekovesi

Maantiede

Järvialtaan pituus on 3,9 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Siihen laskevat Vaunujoki pohjoisesta ja Pesurinoja etelästä. Suurin virtaama tulee kuitenkin Vammaskosken kautta Rautaveden selältä. Rautaveden luusua sijaitsee Liekoveden lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 112 kilometriä pitkä Kokemäenjoki.
Järven rantaviiva on 12 kilometriä pitkä, ja ranta on pääosin peltoa tai taajama-aluetta. Liekovettä on vuodesta 1957 säännöstellyt Tyrvään voimalaitos, joten vedenpinta on luonnollista tasoaan korkeammalla. Vedenpinnan vaihteluväli on 56,75−57,60 metriä merenpinnan yläpuolella. Jotta vedenpinnan nostolla ei olisi ollut viljelylle ja asutukselle haittaa, rakennettiin Liekoveden ympärille alaville osille suojavalli. Suojavallin takana virtaavat myös Pesurinoja kilometrin verran ja Vaunujoki kolmen kilometrin verran.
Liekovedessä on kolme saarta. Suurin saari on Liekosaari, joka on 1,2 kilometriä pitkä. Hiukkasaari, joka on 200 metriä pitkä, sijaitsee aivan luusuan edessä. Pieni Rätöskari sijaitsee aivan Liekosaaren itäpuolella. Sastamalan kaupungin keskusta Vammala sijaitsee Vammaskosken molemmilla puolilla Liekoveden itärannoilla.

Virkistyskäyttö

Järveen on istutettu järvitaimenta, kirjolohta, kuhaa ja joskus myös järvisiikaa. Järvi onkin, kuten sen yläpuolella olevat Rautavesi ja Kulovesikin, hyvää aluetta erityisesti kuhan kalastukseen. Lisäksi järvessä voi tavata ainakin madetta, ahventa ja haukea.
Pororannan uimaranta sijaitsee Sastamalassa Kaalisaareksi kutsutulla alueella. Laivaristeilylle Liekovedellä voi päästä Aste Line Ay:n laivalla M/S Liekovesi.

Historia

Järven nimi viittaa ehkä seudun tukinuittohistoriaan, sillä 'lieko' tarkoittanee seudun murteissa kauan järven pohjassa tai suossa vettynyttä uppotukkia. Liekoveden etelä- ja länsirannoilla on muinaiskalmistoja. Kaukolan rautakautista kalmistoa järven eteläpuolella pidetään yhtenä Pirkanmaan laajimmista. Jotkin Liekoveden eteläpuolelta löytyneet asuinpaikat ovat mahdollisesti kivikauden lopulta tai pronssikaudelta.
Nabaami

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa nabaami on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, mutta on liukenematonta moneen orgaaniseen liuottimeen. Aine on laajakirjoinen fungisidi ja tehoaa muun muassa Phytophthora-, Aspergillus- ja Fusarium-suvun homeisiin. Luonnossa nabaami hajoaa myrkylliseksi ja mahdollisesti karsinogeeniseksi etyleenitioureaksi.

Valmistus ja käyttö

Nabaamia valmistetaan etyleenidiamiinin, hiilidisulfidin ja natriumhydroksidin välisellä reaktiolla.
Nabaamia voidaan käyttää fungisidina maataloudessa vihannes- ja hedelmäviljelmillä. Se on myrkyllistä kasveille, minkä vuoksi se levitetään maaperään eikä kasvien lehdille. Teollisuudessa nabaamia käytetään estämään biofilmejä muodostavien bakteerien ja levien kasvua vesitankeissa ja putkistoissa. Nabaamia käytetään myös muiden bisditiokarbamaattifungisidien, esimerkiksi manebin, mankotsebin ja tsinebin valmistukseen.
Prenzlauer Berg

Prenzlauer Berg on kaupunginosa (saks. Ortsteil) Pankowin hallintoalueella (Bezirk) Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se on pinta-alaltaan 11 neliökilometrin suuruinen ja sen asukastiheys on 13 590 as./km². Vuoden 2011 lopussa kaupunginosan asukasluku oli 148 878.
Vuosina 1920–2000 Prenzlauer Berg oli paitsi kaupunginosa, myös oma hallintoalueensa. Vuonna 2001 Prenzlauer Bergin hallintoalue liitettiin Pankowin hallintoalueeseen, jonka alaisuudessa Prenzlauer Bergin kaupunginosa jatkaa.

Maantieto

Prenzlauer Berg sijaitsee Berliinin keskustan koillispuolella. Prenzlauer Bergiä rajavaat kaupunginosat ovat lännessä Gesundbrunnen, lounaassa Mitte, etelässä Friedrichshain, kaakossa Fennpfuhl, koillisessa Weißensee ja pohjoisessa Pankow. Prenzlauer Bergin korkein kohta sijaitsee 91 metriä merenpinnan yläpuolella Volkspark Prenzlauer Bergissä.

Historia

Varhaisin säilynyt maininta nimestä Prenzlauer Berg on vuodelta 1826. Aluetta alettiin kehittää 1800-luvun toisella puoliskolla James Hobrechtin vuonna 1862 laatiman kaupunkisuunnitelman, niin kutsutun Hobrechtin suunnitelman pohjalta.
Entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa eli Itä-Saksassa aluetta asuttivat pääsääntöisesti intellektuellit, taiteilijat ja opiskelijat. Saksan jälleenyhdistyttyä Prenzlauer Bergin rakennuskanta on suurimmaksi osaksi kunnostettu ja asuntojen arvo alueella on noussut.

Väestö

Asukkaista ulkomaalaisia on noin 11,1 prosenttia. Suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat ranskalaiset, italialaiset, yhdysvaltalaiset, britit, espanjalaiset ja tanskalaiset.
Kurt Nordman

Kurt Alvar Nordman (s. 23. huhtikuuta 1938 Pietarsaari) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja.
Nordman toimi vuodesta 1987 vuoteen 1997 Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana ja vuodesta 1997 vuoteen 2000 Helsingin Puhelin Oyj:n (sittemmin Elisa Oyj) hallituksen puheenjohtajana. Ennen toimitusjohtajuuttaan hän oli työskennellyt HPY:n suunnitteluinsinöörinä vuosina 1963–1967, toimistopäällikkönä vuosina 1967–1968 ja teknisenä johtajana vuosina 1970–1987. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri, joksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1963.
Nordmanin luottamustehtäviin ovat lukeutuneet muun muassa Puhelinlaitosten liiton, sittemmin Finnet-liiton, hallituksen puheenjohtajuus 1988–1998, Helsingin seudun kauppakamarin puheenjohtajuus 1997–1999 ja Suomen Liikemies-Yhdistyksen puheenjohtajuus 2000–2002.
Nordmanille myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1997. Eläkkeelle jäätyään hän on tehnyt tietokirjoja, kirjan HPY:n muutoksen vuosikymmenet (2002) vuorineuvos Martti Harvan kanssa, kirjan I blommande landskap : en bok om nordiska naturtyper och växter (2005) ja kirjan Keihäänkärkiä : kolmetoista kertomusta suomalaisesta huipputekniikasta (2005).
Pitkäpyrstötonnikala

Koko ja ulkonäkö

Pitkäpyrstötonnikala voi saavuttaa suurimmillaan 145 cm:n pituuden ja noin 36 kg:n painon. Sen ruumis on solakka. Laji on saanut nimensä pitkästä pyrstöstään. Ensimmäinen selkäevä on korkeampi kuin toinen. Kylkievät ovat jokseenkin pään mittaisia.
Pitkäpyrstötonnikalan vartalo on alta hopeanvärinen; yläpuoli on tummansininen mutta vivahtaa alimmilta osiltaan ruskeaan. Toinen selkäevä, vatsaevät, peräevä ja rintaevät ovat mustia, ensimmäinen selkäevä ja peräevä ovat kellertävänmustia, eväkkeet ovat keltaisia ja pyrstöevä on kellertävän musta.

Levinneisyys

Pitkäpyrstötonnikalan levinneisyysalue on suppeampi kuin muilla tonnikaloilla. Levinneisyysalue ulottuu Intian valtameren ja Tyynenmeren trooppisille vesille (Etelä-Japanista Filippiineille, Uuteen-Britanniaan ja Australiaan. Lajia tavataan myös Intian rannikkovesiltä, Arabian niemimaan eteläisillä vesillä, Punaisessameressä ja Somalian edustalla).
Pitkäpyrstötonnikala suosii matalaa vettä, mutta sitä tavataan myös avomereltä. Se viihtyy parhaiten pinnan tuntumassa ja välttelee vähäsuolaisia ja sameita vesiä. Laji liikkuu erikokoisten kalojen muodostamissa suurissa parvissa.

Ravinto

Pitkäpyrstötonnikalat ovat vahvoja ja nopeita uimareita, jotka saalistavat kaloja, mustekaloja ja äyriäisiä.

Lisääntyminen

Pitkäpyrstötonnikalat tulevat sukukypsiksi 60–70 cm mittaisina. Laji kutee kesällä.

Kalastus

Pitkäpyrstötonnikalaa pyydetään sekä ammattimaisesti että virkistysmielessä. Sitä saadaan sivusaaliina, ja sitä kalastetaan pitkälläsiimalla ja troolilla.
Kalan liha on maukasta, ja se myydään enimmäkseen tuoreena, suolattuna, pakastettuna ja savustettuna. Se syödään pääasiassa hiillostettuna tai paistettuna. Lisäksi lajista tehdään erityisesti säilykettä.