google/wiki40b huggingface dataset:
Unto Oksanen

Unto Oksanen (s. 27. huhtikuuta 1922 Kouvola) on entinen suomalainen mäkihyppääjä.
Kouvolan Hiihtoseuraa edustanut Oksanen voitti ainoan Suomen mestaruutensa lähes 34-vuotiaana Nokialla 1956. Hänen taakseen jäivät muun muassa samana vuonna Cortina d'Ampezzossa olympiamitalin voittaneet Aulis Kallakorpi (kolmas) ja Antti Hyvärinen (kuudes). Oksanen sijoittui tammikuussa hypätyssä olympiakatsastuksessa yhdeksänneksi eikä päässyt olympialaisiin. Maaliskuussa 1956 hän kilpaili Kulmin lentomäessä ja hyppäsi ennätyksekseen 103 metriä. Kulmissa hän sijoittui 9:nneksi, 11:nneksi ja 12:nneksi, ja kolmen osakilpailun yhteispisteissä hän oli 12:s.
Ulkomailla Oksanen voitti Ranskassa Morezin kilpailun vuonna 1955. Holmenkollenilla hän sijoittui viidenneksi vuonna 1954. Suomen mestaruutensa lisäksi hän saavutti vuonna 1952 SM-pronssia.
TAG Heuer

Historiaa

Yhtiön historia alkaa vuodesta 1860, jolloin Edouard Heuer perusti kellopajan Saint-Imieriin, Biel/Biennen länsipuolelle. 1800-luvun lopulta alkaen Heuer erikoistui ajanottokelloihin ja 1920-luvulla Heuerin kelloista tuli monessa urheilulajissa virallinen ajanottokello. Nimi TAG Heuer syntyi vuonna 1985, kun saudiarabialainen TAG (Techniques d'avant-garde) osti Heuer-Leonidas-yhtiön. 
Vuonna 1999 TAG Heuer siirtyi ranskalaisen ylellisyystuotteita valmistavan LVMH Moët Hennessy Louis Vuitton S.A:n omistukseen. Vuonna 2009 TAG Heuer ja Zenith yhdistyivät LVMH Swiss Manufactures SA:ksi, jonka itsenäinen osa (ransk. succursale, engl. branch) TAG Heuer edelleen on.
Vuodesta 2003 alkaen TAG Heuerin tuotanto ja vuodesta 2007 alkaen TAG Heuerin kotipaikka on ollut La Chaux-de-Fondsissa. Vuonna 2010 TAG Heuerilla oli Sveitsissä 250 työntekijää.

TAG Heuerin tuotteet

TAG Heuer valmistaa kellojen lisäksi muun muassa aurinkolaseja. Yhtiön mannekiineina on ollut Formula 1 -kuljettajia, kuten Kimi Räikkönen. Myös kännyköitä ja silmälaseja myydään TAG Heuer -brandillä.
Iso-Hyyhönen

Maantiede

Järven pinta-ala on 15,1 hehtaaria ja sen pituus on 1100 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee kaksi ojaa, joista toinen on Pikku-Hyyhösen laskuoja, ja Iso-Hyyhösen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 900 metriä pitkä Hyyhösenoja, joka laskee Suonojärveen.
Järven rantaviiva on 2,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjois- ja länsirannat rajautuvat metsäiseen suohon. Järvelle johtaa polku, mutta rantoja ei ole rakennettu.Järvessä on yksi saari.
Bernin sopimus (tekijänoikeus)

Bernin sopimus eli Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta on tekijänoikeutta säätelevä kansainvälinen sopimus. Ensimmäinen Bernin sopimus solmittiin Sveitsin Bernissä vuonna 1886. Suomi liittyi Bernin sopimukseen vuonna 1928, ja nykyisin voimassa oleva sopimus astui Suomessa voimaan 1. marraskuuta 1986.
Bernin sopimuksen mukaan teoksiin, joiden alkuperämaa on sopimuksen ratifioinut maa, sovelletaan kyseessä olevan maan tekijänoikeuslakia. Jos teoksen suoja-aika on päättynyt sen alkuperämaan lain mukaan, sillä ei myöskään ole tekijänoikeuslain myöntämää suojaa kyseessä olevassa maassa. Eli jos esimerkiksi alkuperältään yhdysvaltalaisella teoksella ei ole enää tekijänoikeussuojaa Yhdysvalloissa, niin sitä ei myöskään ole Suomessa.
Busiris

Busiris (muinaiskreikaksi Βούσιρις) oli kreikkalaisessa mytologiassa Egyptin kuningas, jolla kreikkalaiset luultavasti viittasivat Osirikseen. Hänet mainitaan Poseidonin ja joko Lysianassan tai Anippen pojaksi.
Kun Egyptissä oli vallinnut kuivuuden vuoksi nälänhätä yhdeksän vuoden ajan, kutsui Busiris kreikkalaisia tietäjiä auttamaan ongelman ratkaisemisessa. Thrasios tai Frasios ennusti, että sateet saapuisivat jälleen, jos kuningas uhraisi muukalaisen. Niin tämä ryhtyi uhraamaan vuosittain Zeukselle muukalaisen, aloittaen ennustuksen antajasta.
Myöhemmin Busiris yritti uhrata myös Herakleen tämän ollessa etsimässä hesperidien omenaa, mutta tämä mursi kahleensa, ja surmasi sekä kuninkaan että tämän pojan Amfidamaksen.
Harri Harmaja

Harri Tapani Harmaja (alk. Joutsia, vuosina 1954–1967 Toppari; s. 24. helmikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen biologi. Harmaja toimi nykyään Luonnontieteelliseen keskusmuseoon kuuluvassa Kasvimuseossa vuodesta 1982 itiökasvi- ja vuodesta 1989 sieniosastolla ensin museonhoitajana ja sitten vuodesta 1992 yli-intendenttinä eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2012. Hän teki tieteellisen uransa ensisijaisesti sienitieteilijänä.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Harmaja tarkoittaa Harri Harmajaa.
Harri Harmajan äiti on päätoimittaja Kirsti Toppari ja äidinisä professori Leo Harmaja.
Mirabel

Historia

Mirabel luotiin yhdistämällä useita maalaiskuntia. Yhdistetyt maalaiskunnat ja niiden perustamisvuodet: Saint-Augustin (1855), Saint-Benoît (1855), Saint-Hermas (1855), Saint-Janvier-de-Blainville (1855), Sainte-Scholastique (1855), Saint-Canut (1857), Sainte-Monique (1872) ja Saint-Janvier-de-la-Croix (1959). Uutta aluetta kutsuttiin aluksi nimellä Ville de Sainte-Scholastique, mutta nimi muutettiin Mirabeliksi vuonna 1973. Kaupungin suunnitelmissa oli rakentaa maailman suurin lentoasema ja ilmailuteollisuuden keskittymä. Mirabelin lentoasema avattiin käyttöön vuonna 1975, mutta 1970-luvun öljykriisin ja matkustajaliikenteen vähentyessä suunnitelmat eivät koskaan toteutuneet. Lopulta vuonna 2004 lentoasema suljettiin matkustajaliikenteeltä ja on nykyään ainoastaan rahtiliikenteen käytössä.
Korsikannakkeli

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 12 cm, siipien kärkiväli 21–22 cm ja paino noin 12–14 g. Korsikannakkeli muistuttaa suuresti punarintanakkelia, johon eroina ovat hyvin lyhyt pyrstö ja punaisen värin puuttuminen. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, naaraan päälaella ei ole juurikaan mustaa. Nuori lintu on kauttaaltaan vanhaa himmeämpi ja selkäpuolen harmaiden höyhenten kärjet ja reunat ovat ruskehtavat.

Esiintyminen

Korskikannakkeli elää Korsikan keskiosan vuoristossa mustamännyn korsikalaisen alalajin Pinus nigra laricion kasvualueella noin 210 neliökilometrin alalla. Pieni populaatio on Castagnicciassa ja mahdollisesti myös Cagnassa. Lajin kokonaisparimäärä on noin 2 000 ja yksilömäärä 3 000–9 000. Laji on paikkalintu, tosin osa pesimättömästä kannasta siirtyy talveksi alemmas vuorenrinteille. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Korsikannakkelit asuvat lähes yksinomaan vuortenrinteiden vanhoissa käsittelemättömissä männiköissä 1–1,5 kilometrin korkeudella. Puiden ikä on noin 300 vuotta tai enemmän.

Lisääntyminen

Korsikannakkelin pesä on mustamännyssä, joko vanhassa käpytikan kolossa tai nakkeliparin itsensä lahoon puuhun kovertamassa kolossa. Pesä on usein korkealla, keskimäärin 10 metrin korkeudessa, joskus jopa 30 metrin korkeudella. Naaras munii tavallisesti viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo yksin. Poikasia ruokkivat sekä naaras että koiras. Poikaset lähtevät pesästä 22–24 päivän ikäisinä. Laji pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.

Ravinto

Kesäaikaan nakkelit syövät pääasiassa pieniä selkärangattomia. Syksyllä ja talvella nakkelit syövät enimmäkseen mustamännyn siemeniä. Poikasia ruokitaan eläinravinnolla.
Metsäkeskus

Metsään.fi

Metsään.fi-palvelu on metsänomistajan ja metsäalan toimijan yhteinen kohtaamispaikka. Palvelun käyttö on maksutonta metsänomistajille ja metsäalan toimijoille. Metsään.fi-palvelusta löytyvät metsänomistajan metsätilan kartat, ilmakuvat sekä luontokohteet. Palvelu näyttää myös ajantasaiset hoitotyö- ja hakkuuehdotukset meno- ja tuloarvioineen. Palvelun kautta metsänomistaja voi etsiä myös oman alueen puunostajat ja metsätöiden tekijät. Metsänomistaja voi jakaa metsätietonsa valitsemilleen metsäpalveluiden tarjoajille, ilmoittaa hakkuu- tai työkohteista ja ottaa vastaan palveluntarjoajien yhteydenottoja.
Metsäalan toimija löytää palvelusta puolestaan metsänomistajan ajantasaiset metsätila- ja yhteystiedot sekä uusia työkohteita erilaisten hakujen ja toimintojen avulla.
Palvelun tiedot perustuvat Metsäkeskuksen keräämään ja ylläpitämään tietoon Suomen metsistä. Palvelua voi käyttää sekä suomen- että ruotsinkielisenä.
Heinänen (Heinola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,2 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,5 metriä mpy.
Hautakivi

Hautakivi on haudalle pystytetty muistomerkki. Tavallisesti hautakiveen kaiverretaan vainajan nimi, syntymä- ja kuolinaika, mutta menneinä aikoina hautakiviin lisättiin usein myös ammattinimike. Hautakivi voidaan valita hautakiviliikkeen valmiista valikoimista, mutta hautakivi voidaan nykyään valmistaa myös täysin omaisten toiveiden mukaan.
Hautakiveen voidaan kirjoittaa myös jokin muistolause tai liittää jokin kuva. Suomessa yleisin tunnus on risti tai muu kristilliseen ylösnousemususkoon liittyvä vertauskuva, kuten aurinko, kasvi, lintu tai enkeli. Tunnus voi kuvata myös haudatun henkilön elämänkäsitystä (kuten vapaa-ajattelijoiden liekkimalja), ammattia (kuten soitin, nuottiavain) tai harrastusta (kuten purjevene). Suomessa myös sodassa palvelleiden hautakiviin on usein liitetty veteraanijärjestön tunnus. Suomessa yleinen hautakivien materiaali on graniitti. Esimerkiksi Puolassa ja Liettuassa suositaan Suomessakin louhittavaa mustakiveä. Nykyään on saatavilla myös lasisia hautamuistomerkkejä.

Tuhkaholvi

Tuhkaholvi on tuhkahautauksen muoto ja vaihtoehto uurnaholville ja muistolehdolle. Tuhkaholvi on luonnonkivestä valmistettu hautamuistomerkki, jonka sisään vainajan tuhkat sijoitetaan. Tuhkaholvi mahdollistaa sukuhautausperinteen jatkamisen tuhkahautauksessa, koska yhteen muistomerkkiin voidaan sijoittaa kymmenienkin ihmisten tuhkat. Se voidaan sijoittaa myös yksityiselle maaperälle, Suomessa lääninhallituksen luvalla.
Tuhkaholvi on Suomen suurimman hautamuistomerkkivalmistajan Kaavin Kiven patentoima tuote.
Chuck Strahl

Charles "Chuck" Strahl PC (s. 25. helmikuuta 1957) on kanadalainen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän on istunut maansa edustajainhuoneessa vuodesta 1993 ja toiminut maatalousministerinä vuosina 2006–2007. Vuodesta 2007 hän on ollut intiaaniasiain ja pohjoisen kehityksen ministerinä. Hän on kärsinyt vuodesta 2005 keuhkosyövästä, joka saattaa liittyä nuorempana työssä koettuun altistumiseen asbestille.
Strahl on naimisissa, ja hänellä on neljä lasta. Hän kuuluu evankeliseen Christian and Missionary Allianceen.
Pia Ruuskanen

Pia Helena Ruuskanen (s. 4. syyskuuta 1972 Kajaani) on suomalainen nopeuslaskija.
Ruuskanen nousi nopeuslaskun maailman huipulle jo nuorena. Hän voitti maailmancupin vuosina 1989 ja 1990 ja oli toinen vuonna 1991. Hän on myös lajin kaksinkertainen Suomen mestari. Albertvillen olympialaisissa 1992, missä nopeuslasku oli näytöslajina, Ruuskanen sijoittui karsintojen yhdenneksitoista ja karsiutui. Ruuskasen virallinen ennätys on 202,750 km/h.
Ruuskanen toimi pitkään Oulun Holiday Inn -hotellin hotellinjohtajana. Nykyisin Ruuskanen työskentelee myyntitehtävissä Hoist Group Ab Oy.
Antikkalan laskettelurinne

Historia

Antikkalan laskettelurinne raivattiin vuonna 1964 ja ensimmäinen hiihtohissi rakennetiin vuonna 1967. Valaistus rakennettiin vuonna 1978 ja nykyinen ankkurihissi rakennettiin vuonna 1986.
Antikkalan laskettelurinteen viimeisimmät yrittäjät lopettivat toimintansa 28. maaliskuuta 2016 talvien lyhentymisen takia ja Kuopion kaupungin vetäydyttyä tukemasta toimintaa. Lisäksi Antikkalan laskettelurinteen ympärillä sijaitsee Puijon luonnonsuojelualue, joka on estänyt rinnetoimintojen laajentamisen.
Kuopion kaupunki etsii uutta yrittäjää Antikkalan laskettelurinteelle.
Kirjokeisarikala

Ulkonäkö ja koko

Kirjokeisarikala voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Aikuisen kalan litteässä vartalossa on keltaisella pohjalla harmaareunaisia valkoisia pystyjuovia. Pyrstö on kirkkaan keltainen, selkäevän pehmeä loppuosa sininen. Nuoret yksilöt ovat oranssivalkoraitaisia, selkäevässä on sininen silmätäplä. Vatsapuolen värityksessä on alueellisia eroja; Intian lähivesillä elää keltavatsaisia yksilöitä, Fidžillä harmaavatsaisia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kirjokeisarikala elää Indopasifisella merialueella: sen levinneisyysalue ulottuu Punaiseltamereltä Itä-Afrikkaan ja Tuamotu-saarille, Japanin lähivesille ja Australian suurelle koralliriutalle. Se viihtyy monimuotoisten korallien keskellä, missä se pujottelee koloissa ja korallien väleissä. Sitä on tavattu 1-48 metrin syvyydessä.

Vesiolot ja ravinto

Kirjokeisarikala syö luonnossa sienieläimiä, salppia, kampamaneetteja ja muita pehmeitä selkärangattomia. Akvaariossa sitä on vaikea saada syömään mitään. Se on herkkä vedessä esiintyville typpiyhdisteille, eikä sitä sen vuoksi pitäisi tuoda uuteen akvaarioon ennen kuin vesiarvot ovat vakiintuneet.

Käyttäytyminen

Kutuparia lukuun ottamatta kirjokeisarikaloja ei yleensä pidetä akvaariossa lajitoveriensa seurassa. Ne ovat varsin arkoja kaloja, ja isokokoisempien tai kovin vilkkaiden kalojen seurassa ne eivät useinkaan uskalla syödä tarpeeksi. Kirjokeisarikalat saattavat näykkiä pitkäpolyyppisiä kivikoralleja tai tiettyjä pehmytkoralleja. Punaiseltamereltä ja Intian valtamereltä tuotujen yksilöiden on havaittu pärjäävän hiukan paremmin akvaariossa kuin Tyynenmeren yksilöiden. Tämä voi johtua joko ruokavaliosta tai menetelmistä, joilla kaloja pyydystetään ja käsitellään.
Väinö Pohjaranta

Väinö Johannes Pohjaranta (17. helmikuuta 1898 Porin maalaiskunta – 4. lokakuuta 1938 Vienan Kemin lähellä) oli sahatyömies ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Pohjanrannan vanhemmat olivat mäkitupalainen Klas Oskar Pohjaranta ja Hilda Sofia Söderling. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sahatyömiehenä Porissa ja Porin maalaiskunnassa. Pohjaranta oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Porin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsenenä ja Suomen puuteollisuustyöväen liiton johtokunnan jäsenenä.
Pohjaranta siirtyi Neuvostoliittoon 1930 ja kävi siellä Karjalan puoluekoulua Petroskoissa 1931 ja maatalouskorkeakoulua 1932–1935. Hän oli Kersonin punktin poliittisena ohjaajana 1932 ja Uhtuan konetraktoriaseman poliittisena johtajana 1935–1936. Hänet erotettiin viimeksi mainitusta virasta ja alennettiin keväällä 1936 NKP:n jäsenestä jäsenkandidaatiksi. 
Pohjaranta oli punanurkan hoitajana Vuokkimäellä 1937. Hänet pidätettiin toukokuussa 1938, tuomittiin vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin. Pohjarannan maine palautettiin vuonna 1957.
Randa

Sijainti

Randan asutus keskittyy Mattertalin laaksoon, jonka pohjalla virtaa Matter Vispa -joki. Laaksoa ympäröivät Alppien korkeimmat, yli neljäkilometriset vuoret kuten Dom (4 545 m mpy.), Täschhorn, Nadelhorn ja Weisshorn. Randa koostuu neljästä kylästä: Randa, Lerch, Wildi ja Attermänze.
Mattertalin jyrkät rinteet ja rapautuvat vuoret ovat aiheuttaneet Randassa jatkuvasti vuorensortumia ja maanvyöryjä. Viimeksi vuonna 1991 keväinen vyöry tuhosi rakennuksia ja kulkuväyliä sekä tukki joen.

Talous

Randan talous on aikoinaan perustunut maatalouteen, mutta jo 1850-luvun puolesta välistä alkaen matkailu on ollut merkittävä elinkeino rautatien sekä läheisen Zermattin matkailukeskuksen ansiosta. Kunta saa myös merkittävästi verotuloja vesivoimasta.

Liikenne

Matterhorn Gotthard Bahn -yhtiön Visp–Zermatt-rautatie sekä Visp–Täsch-maantie kulkevat Randan kautta.
Korpikerttuli

Levinneisyys

Korpikerttulia tavataan pesivänä Kanadan etelä- ja keskiosissa ja Yhdysvaltain koillisosissa sekä talvehtivana Keski-Amerikan eteläosissa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sen populaatio on hyvin suuri, mutta kannankehitys laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Haikai

Haikai eli haikai no renga on japanilainen ketjurunouden muoto. Se kehittyi Heian-kaudella syntyneestä renga-runouden mushin -suuntauksesta. Haikai-runous on edeltäjäänsä rengaa leikkisämpää ja keveämpää. Renga-runouden valtakauden aikana haika ei saavuttanut suurta arvostusta. Ensimmäisiä varsinaisia Haikai-koulukuntia olivat Matsunaga Teitokun perustama Teimon-koulu ja Nishiyama Sōinin Danrin-koulu.
Haikai-runous uudistui 1680-luvulla kun Matsuo Bashō kehitti siitä sisällöltään syvällisempää ja vakavammin otettavaa. Bashō perusti myös oman koulukuntansa ja oli aikanaan yksi merkittävimmistä haikai-runoilijoista. Hänen jälkeensä haikai teki tilaa maekuzuke-runoudelle ja alkoi elpyä vasta 1770-luvulla, jolloin haikaita harjoittivat muun muassa Yosa Buson ja myöhemmin Kobayashi Issa.
Kurskin taistelu

Taistelu

Syöksypommittajarykmentti 77:n Junkers Ju 87 Stukat  aloittivat hyökkäyksen tulivalmistelun kello 15:00 4. heinäkuuta. Koneiden tarkoituksena oli tukea XXXXVIII panssariarmeijakuntaa, jonka oli tarkoitus vallata Butovon ja Gertsovkan välinen ylänkö. Ylängön valtaus mahdollisti tykistön tulenjohtajille paremman näkyvyyden mäkien alapuolella olevalla tasangolla olevien puna-armeijan joukkojen ryhmitykseen. Valtauksen tukena oli lisäksi Grossdeutschlandin tykistö. Butovon puolustuksesta vastannut 199. kaartin kiväärirykmentti oli työnnetty asemistaan. Gertsovkan hallinnasta käytiin kovempi taistelu 71. kaartin kivääridivisioonan joukkojen puolustautuessa sitkeästi. Kylä saatiin vallattua vasta puolilta öin.

Operaatio Zitadelle

Varsinainen hyökkäys alkoi seuraavana aamuna kello 3.30. Hyökkäyksen alettua saksalaiset etenivät aivan liian hitaasti ja olivat 12. heinäkuuta vielä 25 kilometrin päässä Kurskista.
Doninhevonen

Ominaisuudet

Doninhevoset ovat tyypillisesti 155–160 cm korkeita ja väriltään yleensä rautiaita, joskus myös ruunikoita, mustia tai kimoja. Rodulle tyypilliseen rakenteeseen kuuluu kuiva pää jossa on suora tai kovera profiili. Kaula on lihaksikas, hyvän muotoinen ja hyvin liittyvä, säkä selkeä ja leveä, rintakehä syvä. Lapa on toisinaan pysty ja askelta lyhentävä. Selkä on pitkä ja suora, lanne pitkä ja laskeva. Jalat ovat pitkät, lihaksikkaat ja kuivat kookkain nivelin, nivelet ja kaviot ovat lujat ja kestävät. Vuohiset saattavat olla pystyt ja kintereet käyrät.

Historia

Doninhevosen ensimmäinen muoto eli niin sanottu "vanhadoninhevonen" kehittyi Venäjän tasankojen puolivilleistä hevosista ja karabakhinhevosen, turkomaanihevosen ja arabianhevosen tyyppisistä itämaisista hevosista, joita päätyi Venäjälle kasakoiden sotaretkien myötä. Venäläisroduille tyypillisen, vain vahvimpia yksilöitä käyttävän jalostuksen ansiosta doninhevosen vanha muoto oli keskikokoinen, ketterä ja erittäin kestävä hevonen. Sitä käytettiin nykyisen doninhevosen jalostuspohjana sekä myös muiden rotujen kuten orlovinhevosen, orlovin-rostopchininhevosen ja englannintäysiverisen parantamiseen. Vanhan tyypin doninhevoset olivat vaikeita olosuhteita hyvin kestävinä kasakkajoukoissa tärkeässä osassa Napoleonin joukkojen kukistamisessa ja tekivät kasakoista muun Euroopan ratsuväkiin nähden ylivoimaisesti paremman.
1830-luvulla doninhevosen vanhaa tyyppiä alettiin jalostaa, ja siitä muodostui nykyinen rotu parantamalla kantaa orlov-, arabianhevos-, englannintäysveris- ja karabakhinhevosverellä. Vuosisadan jälkipuoliskolla doninhevosella oli suurta kysyntää ratsuväessä. Yksityiset kasvattajat alkoivat keskittyä rodun jalostamiseen, ja jalostustavoitteiksi muodostuivat suurempi koko, hyvä rakenne, kestävyys ja tyypillinen kullanhohtoinen rautias väritys. Doninhevosten suosio kasvoi myös Venäjän ulkopuolella, ja suuret määrät hevosia vietiinkin ulkomaille. Suuri osa doninhevosten jalostuskannasta menetettiin ensimmäisessä maailmansodassa ja Venäjän vuoden 1917 vallankumouksissa, ja 1920-luvulla jäljelle jääneet eläimet koottiin useisiin armeijan siittoloihin, ja keskittyneellä kasvatustoiminnalla rodun kanta saatiin palautumaan kohtalaisen nopeasti. 1900-luvun alkupuolen jälkeen rotuun ei ole juurikaan lisätty ulkopuolista verta.

Käyttö

Entisaikoina doninhevosen tärkein käyttötarkoitus oli kasakkaratsuna. Rotu tunnettiin kestävyydestään, ja ne pystyivät kulkemaan pitkiä matkoja lyhyessä ajassa, ja senkin jälkeen niillä oli voimia taisteluun. Nykyisin doninhevosta käytetään ratsu- ja ajohevosena.
Doninhevonen on ollut tärkeä vaikuttaja monissa Neuvostoliitossa kehitetyissä roduissa, kuten budjonnyinhevosessa.
Salomoninmesikko

Levinneisyys

Salomoninmesikkoa tavataan Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleisestä melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Carey Hart

Carey Hart (s. 17. heinäkuuta 1975, Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen motocross-ajaja. Hän omistaa myös tatuointiliikkeen Hart & Huntington.
Hart vihittiin laulaja Pinkin kanssa 7. tammikuuta 2006. He ilmoittivat helmikuussa 2008 eroavansa, mutta palasivat yhteen vuonna 2009. Pink on kertonut, että he eivät ikinä laillisesti eronneet. Pariskunnan ensimmäinen tytär syntyi kesäkuussa 2011.
Robert Stephens

Sir Robert Graham Stephens (14. heinäkuuta 1931 – 12. marraskuuta 1995) oli brittiläinen näyttelijä. Stephens syntyi Bristolissa Englannissa ja nousi yhdeksi arvostetuimmista näyttelijöistä 1960-luvulla. Hän keskittyi enimmäkseen teatteriin, mutta esiintyi myös muutamissa elokuvissa kuten Teddy Lloydina elokuvassa Miss Jean Brodien parhaat vuodet (1969) kolmannen vaimonsa Maggie Smithin kanssa ja Sherlock Holmesina Sherlock Holmesin salaisuus (1970).
Stephens oli naimisissa neljä kertaa. Ensimmäisestä liitostaan (1951–1952) Nora Ann Simmondsin kanssa heillä on yksi lapsi, Michael Stephens. Vuosina 1956–1967 hän oli naimisissa Tarn Bassettin kanssa ja heillä on yksi yhteinen tytär, Lucy. Kesäkuussa 1967 Stephens meni naimisiin näyttelijä Maggie Smithin kanssa ja heille syntyi kaksi poikaa, Chris Larkin ja Toby Stephens, ja he erosivat vuonna 1974. Vuonna 1995 Stephens meni naimisiin Patricia Quinnin kanssa, mutta avioliitto päättyi Stephensin kuolemaan marraskuussa 1995.
Maher al-Assad

Maher al-Assad (s. 1967) on Syyrian tasavaltalaiskaartin kenraali ja komentaja. Hän on Syyrian presidentin Bašar al-Assadin pikkuveli. Maher al-Assadia pidetään veljensä jälkeen vaikutusvaltaisimpana henkilönä Syyriassa. On väitetty, että hän haavoittui pommi-iskussa kesällä 2012, mutta hän toimii vielä aktiivisena terrorismin torjunnassa.

Elämäkerta

Maher al-Assad syntyi vuonna 1967 ja opiskeli Damaskoksen yliopistossa. Sittemmin hän liittyi vanhemman veljensä Basil al-Assadin esimerkin mukaan armeijaan. Basilin kuollessa vuonna 1994 Maheria pidettiin Hafiz al-Assadin mahdollisena seuraajana, mutta seuraajaksi nimitettiin lopulta Maherin veli Bašar al-Assad. Maher komensi sittemmin tasavaltalaiskaarti-prikaatia ja yleni myöhemmin kenraaliksi. Bašarin noustua presidentiksi Maherista tuli hallitsevan Baath-puolueen keskuskomitean jäsen. Bašarin valtakauden muutamaa ensimmäistä kuukautta leimasi poliittinen vapautuminen, mutta sittemmin järjestelmä sulkeutui taas. Maherin uskotaan olleen poliittista vapautumista vastaan ja neuvonut veljeään tämän johdosta. 2003 Maher osallistui epävirallisiin rauhanneuvotteluihin Israelin kanssa Jordaniassa ja vuonna 2005 hänet mainittiin YK:n raportissa, jossa häntä epäiltiin osallisuudesta Libanonin entisen pääministeri Rafik Haririn murhan suunnitteluun.
Kun vuonna 2011 Etelä-Syyrian Deraan kaupungissa syttyi mielenosoituksia, Maherin komentama Syyrian 4. panssaridivisioona lähetettiin murskaamaan mielenosoitukset. Divisioonan joukot tulittivat kaupunkia ja tekivät kotiratsioita. Maher joutui divisioonan toimien johdosta Yhdysvaltojen ja EU:n pakotelistoille. Vuonna 2012 Maher haavoittui Damaskoksessa tehdyssä pommi-iskussa. Hän oli pitkään haavoittumisensa jälkeen poissa julkisuudesta, kunnes hän esiintyi taas valokuvissa vuonna 2014.
HMS Penstemon (K61)

Palvelus

Alus myytiin 1947.
Punamölyapina

Ravinto

Punamölyapina syö enimmäkseen lehtiä. Myös pähkinät, siemenet, pikkueläimet ja hedelmät ovat sen ravintoa.