google/wiki40b huggingface dataset:
Taivaannaula

Toiminta

Yhdistys pyrkii kokoamaan kansanuskosta, kansanperinteistä ja juurista kiinnostuneita yhteen ja jatkamaan perinteitä oman toimintansa kautta. Taivaannaula järjestää muun muassa perinteisiä juhlia sekä muita tapahtumia ja retkiä. Yhdistyksellä on paikallisosastot Varsinais-Suomessa, Pirkanmaalla sekä Savo-Karjalassa. Taivaannaulan järjestämissä juhlissa ja tapahtumassa kansanperinteen tietojen ja taitojen opettelu ja jatkaminen on olennaisessa roolissa. Monet Taivaannaulan jäsenet jatkavat luonnonläheisiä perinteitä myös omassa elämässään ja asuvat maaseudulla.
Kansanuskon ja kansanperinteen jatkamiseen ja edistämiseen tähtäävä tutkimustyö on myös keskeinen osa Taivaannaulan toimintaa. Tietoa kansanperinteestä Taivaannaula jakaa verkossa, muun muassa ylläpitämällä Facebookissa kansanuskoa ja kansanperinnettä käsittelevää Taivaannaula-sivua. Lisäksi tietoa jaetaan julkaisujen kuten vanhan kansan vuotuiskierron merkkipäivistä kertovan kalenterin välityksellä.
Maaliskuussa 2013 Taivaannaula käynnisti kansallisen Hiisi-hankkeen suomalaisen kansanperinteen tuntemien luonnossa sijaitsevien pyhien paikkojen tunnettuuden lisäämiseksi ja paikkojen suojelemiseksi. Osana hanketta yhdistys julisti maaliskuun 28. päivän Hiisienpäiväksi, joka kunnioittaa kansanperinteen tuntemia pyhiä paikkoja Suomen luonnossa.
Virolainen Maavalla Koda on tehnyt yhteistyötä Taivaannaulan kanssa vuodesta 2009. Taivaannaula ja Maavalla Koda ovat muun muassa järjestäneet yhteisiä suomalais-virolaisia kesäleirejä. Vuonna 2014 Taivaannaula toimi taustavoimana ja asiantuntija-apuna Helomedia Oy:n kuvaamassa Ukonvaaja-dokumenttielokuvassa, jossa on päähenkilö A. W. Yrjänä.
Yhdistys on saanut nimensä Pohjantähden mukaan.
Henri Virsell

Henri Virsell on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja miksaaja. Virsell on miksannut mm. yhtyeitä Lovex, Uniklubi, Diablo ja Yö sekä on ollut yhtenä perustajana ja pitkäaikaisena osakkaana maineikkaassa Fantom Studiossa. Virselin oma yhtye Manzana on julkaissut neljä levyä ja tehnyt useita Euroopan-kiertueita. Aiempia yhtyeitä, joissa Virsell on soittanut kitaraa ja säveltänyt ovat olleet mm. tamperelaiset kokoonpanot Mellow ja Vaahto.
Virsell pyörittää myös TRC-Records-levy-yhtiötä.
Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys

Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys AMKE ry on ammatillisen koulutuksen järjestäjien edunvalvonta- ja palveluorganisaatio. AMKE osallistuu ammatillisen koulutuksen kehittämiseen OKM:n, OPH:n ja TEM:n työryhmissä. AMKEn tärkein tehtävä on ammatillisen koulutuksen työelämälähtöinen kehittäminen yhdessä yhdistyksen jäsenistön kanssa. AMKEn tavoitteena on vahvistaa koulutuksen järjestäjien roolia ja asemaa yhteiskunnassa. Tavoitteena on, että koulutuksen järjestäjällä on riittävät toimintaedellytykset vastata työelämän tarpeisiin ja yhteiskunnallisiin koulutustavoitteisiin siten, että myös yksilön näkökulma huomioidaan.
AMKEn tapahtumat ja koulutukset järjestää Ammattiosaamisen kehittämisyhtiö AMKE Oy, jonka yhdistys omistaa.

Jäsenet

AMKEn jäseniä ovat ammatillisen koulutuksen järjestäjät. AMKE ry:n jäseneksi voidaan hyväksyä julkis- tai yksityisoikeudelliset oikeuskelpoiset koulutuksen järjestäjät. Jäsenet kouluttavat yli 90 % ammatillisen koulutuksen opiskelijoista.

Organisaatio

AMKEn hallituksen ja toimiston tukena toimivat tulevaisuusvaliokunta sekä koulutuksen johtamisen (KOJO), henkilöstön kehittämisen (HRMD) ja kansainvälistymisen työryhmät ja verkostot sekä oppisopimusjaosto. Lisäksi AMKEn jäsenet muodostavat asianhallinta-, kiinteistö- ja tilapalvelu-, ravitsemuspalvelu- ja turvallisuusverkostot. AMKE ry ja sen tytäryhtiö AMKE Oy muodostavat AMKE-konsernin, jolla on yhteiset hallintopalvelut ja toimitilat.
AMKE-konserniin kuulunut osakeyhtiö AMKE International Oy purettiin vuonna 2015.

Historia

AMKEa edelsi vuonna 1972 perustettu Ammatillisten Kurssikeskusten Liitto, joka muutti kehittyvän lainsäädännön myötä nimeksi Ammatillisen Aikuiskoulutuskeskusten Liitto vuonna 1990. Aikuiskoulutuskeskusten toiminnan laajentuessa ja muuttuessa perustettiin toimintaa täydentämään kaksi tytäryhtiötä, vuonna 1991 AIKE Oy ja 1995 AIKE International Oy.
Vuoden 1999 koululainsäädännön uudistus oli selvä merkki, että jatkossa koulutuksen järjestäjäverkkoa kehitetään ikäneutraalimpaan suuntaan: vuosituhannen vaihteesta alkaen AKKL ja silloisessa muodossaan vuonna 2001 perustettu nuorisoasteen ammatillista koulutusta edustava Koulutuksen järjestäjien yhdistys KJY ry tiivistivätkin yhteistyötään.
Useiden yhdistymistunnusteluyritysten jälkeen järjestöt liitettiin yhteen 1.1.2011, jolloin käytännössä perustettiin uusi järjestö, AMKE ry, jonka alta AKKL ja KJY purettiin.
AMKE-konserniin kuulunut osakeyhtiö AMKE International Oy purettiin vuonna 2015.
Viialan viilatehdas

Viialan viilatehdas oli Viialassa vuosina 1901–1998 toiminut viiloja valmistanut metallialan yritys.
Viilatehtaan perusti 1901 insinööri Erik Estlander, yrityksen nimenä oli aluksi Wiiala Filfabrik, innehafvare Erik Estlander. Tehdas siirtyi sitten H. Stenvallille ja yrityksen nimeksi muuttui Viiala Filfabrik (H Stenvall). Tehtaassa valmistettiin uusia viiloja ja teroitettiin myös käytettyjä viiloja. Vuonna 1913 tehtaassa työskenteli 27 työntekijää. Tuotannon pääosa meni Suomeen ja suurin vientimaa oli Venäjä.
Viilatehtaasta tuli 1919 osakeyhtiö nimeltä Viialan Viilatehdas Oy. Vanha tehdas tuhoutui 1921 tulipalossa ja tämän jälkeen rakennettiin uusi tehdas jossa oli laajemmat tilat ja uudistetut koneet. Viilatehtaalla oli myös oma konepaja jossa valmistettiin viilojen tuotannossa tarvittuja erikoiskoneita. Vuonna 1939 tehtaan tuotannosta meni neljäsosa vientiin, vientimaita olivat Pohjoismaat, Baltian maat, Hollanti, Kreikka, Turkki, Intia, Kanada ja Etelä-Amerikka. Raaka-aineena käytetty teräs tuli Ruotsista ja Englannista. 
Vuoden 1950 tienoilla viilatehtaalla oli noin 160 työntekijää. Päätuotteina olleiden viilojen lisäksi valmistettiin ankkureita, erilaisia työkaluja ja marjaseuloja sekä marjapoimuureita. Vuonna 1950 yrityksen omistajiksi tulivat Rautakonttori Oy sekä Rautakauppojen Oy ja sen tytäryhtiö Puolimatkan Teollisuus Oy.
Yritys toimi vuodesta 1956 nimellä Viialan Viila Oy. Sandvikin viimeksi omistaman tehtaan viilatuotanto siirrettiin 1996 yrityskauppojen kautta ulkomaille ja yrityksen toiminta päättyi 1998. Viialan museossa on esillä viilatehtaan vanhoja koneita ja laitteita sekä tehtaan valmistamia viiloja ja muita tuottaita.
Suomen Pipliaseura

Historia

Suomen Pipliaseura on maan vanhin kristillinen yhdistys sekä yhä toimiva kirjankustantaja, se on perustettu vuonna 1812.
Skotlantilainen John Paterson oli saapunut Turkuun matkallaan Pietariin ja sai luterilaisen kirkon silloisen arkkipiispan Jacob Tengströmin innostumaan ajatuksesta kustantaa ja levittää Raamattua mahdollisimman edullisesti. Paterson toi mukanaan 500 puntaa seuran perustamista varten. Myös Venäjän keisari Aleksanteri I lahjoitti varoja seuran alkuvaiheissa. Yhdistys perustettiin Turussa vuonna 1812. Vuoden 1548 ensimmäisestä suomenkielisestä Uudesta testamentista lähtien oli 1800-luvun alkuun tultaessa Suomessa levitetty alle 30 000 Raamattua tai Uutta testamenttia. Raamatuista oli kova pula, koska edellinen painos oli ollut jo pitkään loppuunmyyty. Noin kymmenessä vuodessa Raamattujen määrä Suomessa kaksinkertaistui. Raamattujen leviäminen vaikutti osaltaan kansallisuusaatteen syntymiseen ja herätysliikkeiden laajenemiseen.

Yhteistyötahot ja -hankkeet

Suomen Pipliaseura kuuluu nykyään 142-jäseniseen Yhtyneet Raamattuseurat -järjestöön, joka koordinoi maailmanlaajuisesti varainkäyttöä sekä pitää yllä kattavaa ja tehokasta levitysjärjestöä. Yhtyneet Raamattuseurat on mukana 450 raamatunkäännöshankkeessa eri puolilla maailmaa. Tavoitteena on käännös, joka on uskollinen alkukieliselle tekstille ja välittää Raamatun sanoman. 
Suomen Pipliaseuran tukema suurin yksittäinen hanke on Raamatunkäännösinstituutin käännöstyö 12:lle Venäjän alueella puhuttavalle suomensukuiselle kielelle. Työ on tuottanut tulosta, sillä sen seurauksena on valmistunut kokonainen Raamattu udmurtiksi ja Uusi testamentti seitsemällä muulla kielellä, esimerkiksi vienan- ja aunuksenkarjalaksi sekä vepsäksi. Pipliaseura on lisäksi kääntänyt useita evankeliumeita ja muita tekstejä Suomessa puhuttaville pienimmille saamelaiskielille: inarin- ja koltansaameksi. Vuonna 2019 on tarkoitus julkaista pohjoismaisena yhteistyönä käännettävä nykykielinen koko Raamattu pohjoissaamen kielellä.
Suomen Pipliaseura toimii ekumeenisesti palvellen kaikkia kristittyjä ja eri kirkkokuntia. Seura on hyväksytty Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lähetysjärjestöksi. Pipliaseuran jäseniä ovat myös Suomen ortodoksinen kirkko ja Suomen vapaakristillinen neuvosto. Seuralla on oma Piplia-niminen lehti.
Eskadroona

Eskadroona on ratsuväen perusyksikkö, jonka päällikkönä on ollut yleensä kapteenia vastaava ratsumestari.
Eskadroonan lyhenne on Esk. 
Ratsumieskilta ylläpitää ratsuväen perinnettä. Siihen on liittynyt seitsemän ratsuväen perinnettä vaalivaa perinne-eskadroonaa: Joensuun Eskadroona, Keski-Suomen Eskadroona, Lahden Eskadroona, Lappeenrannan Eskadroona, Lempäälän Seudun Eskadroona, Tampereen Seudun Ratsuväenkilta ry, Uudenmaan Eskadroona.
Maslenitsa

Maslenitsa (ven. Масленица, sanasta масло, voi) on venäläinen juhla, jonka alkuperä on pakanallisissa ajoissa. Sitä vietetään seitsemännellä viikolla ennen pääsiäistä, juuri ennen kristittyjen suurta paastoa, ja se vastaa siten Suomen laskiaista. Juhlan viettoon kuuluu herkuttelu rasvaisilla ohukaisilla ja muilla ruoilla, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös nimillä bliniviikko ja voiviikko. 
Maslenitsan alkuperä on kaksijakoinen: pakanallinen ja kristillinen. Slaavilaisessa muinaisuskossa maslenitsaa vastasi talven loppumisen ja auringon juhla. Kristinuskon tulo antoi maslenitsalle monien muiden juhlien tapaan uuden merkityksen, ja siitä tuli paaston alkamisen juhla. Maslenitsan aikana lihan syönti on jo uskonnollisten ortodoksien mielestä kielletty, minkä vuoksi viikkoa kutsutaan myös nimellä mjasopustnaja nedelja (мясопустная неделя). Itse paaston aikana kiellettyjä ovat liha, kala, maitotuotteet ja munat sekä juhlat, tanssiminen ja maallinen musiikki. Maslenitsa on siten viimeinen tilaisuus nauttia maailmallisista huvituksista ennen pitkää paastoa.
Keskeisessä osassa maslenitsan viettoa ovat blinit, venäläiset ohukaiset, joiden usein katsotaan symboloivan aurinkoa. Ne valmistetaan voista, munista ja maidosta, jotka ovat paaston aikana kiellettyjä ruokia. Perinteisesti maslenitsan aikana järjestetään myös naamiaisia sekä harrastetaan lumisotaa, rekiajeluja, kelkkailua ja keinumista. Joillakin alueilla kullekin maslenitsan päivälle on määrätty oma ajanvietteensä: yhtenä päivänä kyläillään, toisena huvitellaan ja kolmantena herkutellaan.
Juhlan maskotti on kirkasvärisesti puettu, oljista valmistettu maslenitsa-nukke. Sunnuntai-iltana juhla huipentuu nuken riisumiseen ja polttamiseen kokossa. Kaikki jäljelle jääneet blinit heitetään myös tuleen. Maslenitsa-nuken tuhka levitetään lopuksi lumeen antamaan seuraavan vuoden sadolle hyvä kasvu. Ihmiset pyytävät anteeksi toisiltaan ja suuri paasto alkaa. Maslenitsan viimeistä päivää kutsutaankin sovintosunnuntaiksi.
Neuvostoaikana maslenitsan vietto estettiin, kuten kaikkien muidenkin uskonnollisten juhlien. Perestroikan jälkeen juhla otettiin uudelleen käyttöön. Juhlaa vietetään myös monissa maissa, joissa on huomattava venäläinen vähemmistö, mutta juhlinta saattaa rajoittua vain yhteen päivään.
Bulgarian vallankaappaus 1944

Bulgarian vallankaappaus oli vuonna 1944 Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa tehty vallankaappaus, jossa Saksaa tukenut hallitus syrjäytettiin. 
Neuvostoliiton julistettua sodan Bulgarialle 5. syyskuuta 1944 Bulgarian kommunistinen puolue (BKP) ja Bulgarian vapautusarmeija suunnittelivat vallankaappausta silloista hallintoa vastaan. Vallankaappaus alkoi 7. syyskuuta puna-armeijan ryhmityttyä Bulgarian rajalle. Puna-armeijan miehitettyä Bulgarian pohjoisosat ja vallattua Varnan sekä Burgasin kaupungit, kapinallisjoukot valtasivat 9. syyskuuta Sofian. Pääministeri Konstantin Muravievin hallitus syrjäytettiin ja pääministeriksi asetettiin Kimon Georgiev. Dobri Terpeševin johtamat vapautusarmeijan joukot hyökkäsivät kaikkiin kyliin ja kaupunkeihin, joista kaikki eivät pistäneet vastaan. Bulgaria siirtyi myöhemmin liittoutuneiden puolelle. Bulgarian 1. armeijan joukot liittyivät taisteluun Saksaa vastaan yhdessä puna-armeijan 3. Ukrainan rintaman kanssa. Ne osallistuivat muun muassa operaatio Frühlingserwacheniin ja Wienin offensiiviin.
Frankenström

Juoni

Vihtori Frankenströmin syntymäpäiväsuunnitelmiin tulee pieni muutos tämän ottaessa yliannostuksen huumeita. Teemu ja Aleksi, joilta huumeet saatiin, menevät paniikkiin ja vievät ruumiin kaverinsa, Aapo Lovecraftin, luo. Yhdessä he selviävät ongelmasta ja saavat Vihtorin takaisin elävien kirjoihin. Mutta ei normaalina, Aapo kun vahingossa söi osan Vihtorin aivoista. Mielipuolinen Vihtori karkaa leikkaussalista murhaten muutaman poliisin. Tästä seuraakin suuri takaa-ajo, johon kutsutaan jopa poliisien erikoisjoukot.
RoboCop (vuoden 2003 videopeli)

Juoni

Pelissä seikkailaan päähahmolla RoboCopilla, jonka tehtävänä on selvittää OCP:n pahaenteinen juoni. Paikallinen rikollisjoukko myy uutta synteettistä huumetta ja voimakas tietokoneaivoilla varustettu kyborgi MIND aiheuttavat RoboCopille harmia. Nämä kaksi ongelmaa täytyy kaapata, tuhota tai pidättää etsien samalla vihjeitä ja todisteita, sekä muistaa suojella viattomia ihmisiä.

Pelaaminen

Pelissä on yhteensä yhdeksän tehtävää, kuten Bronx, City dump, varastorakennus, rautatehdas, tuomiokirkko, MIND kätkö, rannikkoalusta, MIND päämaja, OCP torni. Käytössä on myös kuusi eri asetta: Beretta, automaatti kivääri, Cobra tykki, raketti laukaisin, plasma-ase ja sähköstaattinen. Mukana on yli kolmekymmentä eri rikollista, kuten ihmisiä, robotteja ja eläimiä.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 2.2/10. Pelissä on ohjelmointivirheitä kuten seinien läpi kulkevia vihollisia.
Dallasin sinfoniaorkesteri

Dallasin sinfoniaorkesteri (engl. Dallas Symphony Orchestra) on Dallasissa, Texasissa toimiva yhdysvaltalainen sinfoniaorkesteri. Se pitää konserttinsa lähinnä Meyerson Symphony Centerissä. 
Dallasin sinfoniaorkesteri aloitti toimintansa vuonna 1900. Se keskeytti toimintansa vuosiksi 1914-1918 ja 1941-1945. Kun orkesteri perustettiin uudelleen vuonna 1945, sen ylikapellimestariksi kutsuttiin unkarilainen Antal Doráti. Nykyinen musiikillinen johtaja ja ylikapellimestari on Andrew Litton, jonka viimeinen kausi 2005-2006 kuitenkin on.
Raatin liikuntakeskus

Raatin liikuntakeskus on Oulun kaupungin liikuntakeskus Oulussa Koskikeskuksen kaupunginosaan kuuluvalla Raatinsaarella. Siihen kuuluvat Raatin stadion ja Raatin uimahalli.

Raatin uimahalli

Raatin vanhan uimahallin suunnitteli Oulun kaupunginarkkitehti Martti Heikura vuonna 1956, ja se valmistui vuonna 1959. Raatin uimahallin peruskorjaus valmistui 2010 ja se avattiin yleisölle elokuussa 2010.
Uimahallissa on lasten allas, opetusallas, kaksi 25 metrin allasta sekä pieni kylmäallas. Hallissa on hyvin varustettu kuntosali ja liikuntasali. Liikuntasalissa pelattavat lajit ovat koripallo, lentopallo, salibandy ja sulkapallo.
SHAEF

SHAEF (Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force) oli liittoutuneiden Luoteis-Euroopan joukkojen komentokeskus toisessa maailmansodassa vuosina 1944 ja 1945. Kenraali Dwight Eisenhower oli SHAEF:in johdossa koko sen olemassaolon ajan. SHAEF johti Normandian maihinnousun suunnittelua ja toteutusta.
SHAEF luotiin joulukuussa 1943 kun Eisenhower kutsuttiin Välimeren sotatoimialueelta takaisin Englantiin. SHAEF:in henkilökunta otti suunnitelmansa pohjaksi kenraaliluutnantti Sir Frederick Morganin (COSSAC - Chief of Staff to the Supreme Commander Allied Forces) Normandian maihinnousua (Operaatio Overlord) varten laatiman luonnoksen ja muokkasi siitä lopullisen version joka toteutettiin 6. kesäkuuta 1944. Eisenhower ja maihinnousun alkuvaiheen maajoukkojen komentaja kenraali Bernard Montgomery osallistuivat maihinnousun suunnitteluun.
SHAEF pysyi Englannissa kunnes riittävä määrä joukkoja oli siirretty maihin ja SHAEF voitiin siirtää Ranskaan. Tämän toteuduttua Montgomery  ei enää johtanut kaikkia maihinnousujoukkoja vaan hänestä tuli yksi niistä kolmesta armeijaryhmän komentajasta jotka olivat Eisenhowerin alaisia.
SHAEF johti suurinta määrää yhdysvaltalaisia joukkoja joita on koskaan alistettu yhden operaation toteutukseen, yhdessä huomattavien ranskalaisten, brittiläisten ja kanadalaisten joukkojen kanssa. Se johti kolmea armeijaryhmää, jotka ohjasivat kahdeksaa kenttäarmeijaa (viittä yhdysvaltalaista, yhtä ranskalaista, brittiläistä ja kanadalaista) ja lentokuljetusjoukkoja (Liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeija, muodostelma joka koostui laskuvarjojoukoista ja niiden pudotuksesta huolehtivista lentokoneista).
SHAEF komensi myös merkittäviä laivastovoimia operaatio Neptunen, Normandian maihinnousun laivasto-operaation aikana, sekä kahta taktista ilmavoimaa (Ninth Air Force ja Second Tactical Air Force). Yhdistyneen kuningaskunnan strategiset pommikoneet olivat myös sen komennossa operaatio Neptunen aikana.
Laajakulma (televisiosarja)

Laajakulma oli Yleisradion syksystä 1965 kevääseen 1975 asti tuotettu, nuorille suunnattu television kulttuuri-, keskustelu- ja asiaohjelmasarja. Sen keskeisenä tekijänä oli tuottaja Vesa Saarinen, ja ohjelmasta sai alkunsa muun muassa Mirja Pyykön toimittajaura. Ohjelman nuoriin tekijöihin kuuluivat myös sittemmin politiikkaan siirtynyt Ilkka-Christian Björklund ja aikakauslehtien päätoimittajana toiminut Riitta Lindegren.
Laajakulman alaotsikoita olivat ”Tunnetko, tiedätkö?” ja ”Välähdyksiä nuorten maailmasta”. Sen tyypillisiä aiheita olivat muun muassa huumeet, kilpailuyhteiskunta, erilaiset koulu- ja opiskeluasiat, nuorisotilat ja muu vapaa-ajan vietto, maaseudun nuoret, varusmiespalvelus, perheongelmat, kirkko, teini- ja opiskelijapolitiikka, sosialististen maiden nuoriso sekä suomalaisnuorten talousongelmat. 
Suorina lähetyksinä lähetetyissä Laajakulman jaksoissa oli ainakin toisinaan käytössä puhelinpalaute: katsojat saattoivat soittaa mielipiteensä suoraan studioon.
Aluksi Laajakulmaa lähetettiin joka toinen perjantai. Keväällä 1970 ohjelma-aikaa lisättiin niin, että ohjelmaa esitettiin kahdeksan kertaa kuukaudessa: joka toinen viikko tiistaisin ja torstaisin 15 minuuttia, joka toinen viikko torstaisin 15 minuuttia ja perjantaisin puoli tuntia. 
1970-luvun alkupuolella Laajakulma seurasi tiiviisti meneillään olevaa siirtymistä kansa- ja oppikouluista peruskouluun. Marraskuussa 1971 ohjelman toimitus osallistui Koulutelevision kanssa aamusta iltaan televisiossa jatkuneeseen peruskoulu-teemapäivään.
Sukkulatetrat

Lajit ja anatomia

Sukkulatetrojen heimoon kuuluu 7 sukua ja noin 61 lajia. Lajit jaetaan kahteen alaheimoon Lebiasininae ja Pyrrhulinae. Ruumiinrakenteeltaan heimon lajit ovat pitkänomaisia, sukkulamaisia ja virtaviivaisia. Niiden koko vaihtelee alle 2 cm:n mittaisesta hehkusuppusuusta aina 15–18 cm pitkiin Lebiasininae-alaheimon lajeihin. Tyypillisiä piirteitä ovat pinikokoinen suu, suurikokoiset suomut, lyhyehköt selkä- ja peräevät ja Pyrrhulinae-alaheimon lajeilla pyrstöevän yläosa on alaosaa pidempi. Osalla sukkulatetroja ei ole rasvaevää. Pyrrhulinae-alaheimon lajit ovat hyvin värikkäitä.

Levinneisyys ja elintavat

Sukkulatetralajeja tavataan alueelta, joka ulottuu Costa Ricasta Argentiinan pohjoisosiin. Ne elävät tummavetisissä puroissa niin Lebiasininae-alaheimon lajit Andeilla aina 1 000 metrin korkeuteen asti. Monet heimon lajeista sietävät hyvin seisovaa vähähappista vettä ja eräät kykenevät ottamaan happea myös ilmasta. Sukkulatetrojen ravintoa ovat vesihyönteiset ja hyttysten toukat.
Maatutkimuslaitos

Valtion maatutkimuslaitos oli aiemmin Suomessa viranomainen, jonka tehtävänä oli suorittaa maaperän tieteellisiä tutkimuksia maanviljelyksen tarpeita varten.
Laitos sijaitsi Helsingissä, ja se oli hallinnollisesti maataloushallituksen alainen.

Maatutkimuslaitoksen tehtävät ja henkilöstö

Maatutkimuslaitoksen tehtävänä oli selvittää Suomen agrogeologiaa sekä tieteellisesti tutkia Suomen maalajeja ja maatyyppejä. Se toimitti agrogeologisia kartoituksia ja inventointitutkimuksia, suoritti fysikaalisia, kemiallisia ja mikrobiologisia erikoistutkimuksia maapohjan erilaisten viljelysominaisuuksien selvittämiseksi sekä teki kenttätutkimuksia maavaihtelujen vaikutuksesta kasvillisuuteen. Lisäksi laitoksen tehtävänä oli tutkia maalajien teknillistä käyttökelpoisuutta.
Maatutkimuslaitos suoritti erikseen vahvistettavan taksan mukaista korvausta vastaan tutkimuksia laitoksen toimialalta sen puitteissa, miten laitoksen työvoima tähän riitti, sekä toimitti sarjajulkaisuja maatutkimuksen alalta.
Maatutkimuslaitoksessa oli johtaja, vanhempi agrogeologi, nuorempi agrogeologi, laboraattori sekä tarpeellinen määrä apulaisia.
Frank Calvert

Frank Calvert (1828–1908) oli englantilainen konsulaattiviranomainen itäisen Välimeren alueella ja harrastelija-arkeologi. Hän oli avaintekijä Heinrich Schliemannin löytäessä antiikin kaupungin Troijan. 
Charles Maclaren oli tunnistanut Hissarlikin mahdolliseksi Homeroksen kuvailemaksi Troijan kaupungiksi vuonna 1822.  Vuonna 1847 Calvertin veli oli ostanut 2000 eekkerin eli 8 neliökilometrin alueen Aksa Koysta, joka käsitti osan Hissarlikin vuorta. Vuonna 1852 Calvert oli auttamassa veljiään Frederickiä ja Jamesia heidän konsulaattityössään. Calvert jatkoi veljiensä työtä vuonna 1855, kun Frederick oli määrättynä Krimin sotaan. Calvert toimi Britannian konsulina 1855–1858. Frank seurasi veljeään Jamesia Yhdysvaltain konsulaattiagenttina vuonna 1874.
Jäätyään pois konsulin toimistaan Calvert alkoi huolellisesti suorittaa arkeologisia kaivauksia perheensä omistamalla maa-alueella. Calvert omisti itäisen puolen Hissarlikin vuoresta ja antiikin kaupungin paikan. Hän julkaisi löytönsä 1864. Hän oli vakuuttunut, että oli löytänyt antiikin Troijan. Krimin sodan jälkeen hän välitti näkemyksiään Heinrich Schliemannille. 1873–1890 kaivauksien aikana Schliemann löysi taide-esineitä Hissarlikin vuorelta ja vakuuttui Troijan löydöstä.