google/wiki40b huggingface dataset:
Mela

Mela on yksi- tai kaksilapainen, vesikulkuneuvon liikuttamiseen ja ohjaamiseen käytettävä airon kaltainen esine. Mela eroaa airosta siten, että melaa ei tueta hankaimeen airon lailla, vaan melojan omat kädet toimivat tukipisteinä.
Kajakkimelassa on lapa melan molemmissa päissä, kanadalais- eli avokanootin ja useimmiten myös haapion, honkion ja ruuhen melassa vain toisessa päässä. Veneen ohjausmela t. perämela on sapso ja kapea, usein kuusennäreestä veistetty tilapäismela on sesta ( tästä verbi sestoa, esim. liikuttaa kopukkaa eli kapeaa tukkilauttaa sestomalla ).

Kanadalaiskanootin mela

Kanadalaiskanootin, ns intiaanikanootin tai yleisnimeltään kanootin mela voi olla monen mallinen ja kokoinen. Pituus on tyypillisesti 1-2 metriä, josta lavan osuus on 20-80cm. Lavan leveys on yleensä 10-20cm.
Jokaisella mallilla on omat erityisominaisuutensa. Myös käytetyt materiaalit vaihtelevat. Useimmiten mela valmistetaan kokonaan puusta tai liimapuusta, mutta varsi voi olla myös esimerkiksi alumiinia, lasi- tai hiilikuitukomposiittia tai muovia. Lapamateriaaleja liimapuun lisäksi ovat vaneri, muovi ja kevyet komposiittimateriaalit.
Melontaote on noin hartian levyinen. Toisella kädellä otetaan kiinni melan päässä olevasta kahvasta, joka mahdollistaa myös melan lavan kääntämisen rannetta kääntämällä ja alemmalla kädellä otetaan kiinni melan varresta. Otetta leventämällä melomiseen saadaan enemmän voimaa.
Melottaessa lapa upotetaan veteen, jonka jälkeen melaa liikutetaan voimakkaasti kanootin perää kohti sellaisessa asennossa, että lavan ja veden välinen vastus on mahdollisimman suuri. Lavan kulmaa muuttamalla kanoottia voi myös hieman ohjata. Uutta melontaliikettä varten mela joko nostetaan ilmaan tai kuljetetaan lapa käännettynä takaisin eteen. Usein kanootti alkaa kaartaa, jolloin melojan tulee joko muuttaa lapakulmaa, käyttää melaa peräsimenä tai vaihtaa melontapuolta.
Kanoottimela soveltuu myös soutuveneessä käytettäväksi. Tällöin meloja istuu yleensä veneen perässä. Meloja voi joko auttaa soutajaa melomalla veneelle lisää vauhtia, ohjata venettä käyttämällä melaa peräsimenä tai meloa yksin, jolloin soutaja voi levätä tai vaikka kokea katiskan tai kalaverkon.
Pitkää melaa voi käyttää matalassa vedessä myös sauvomiseen.
Andrei Aršavin

Seurajoukkueura

Aršavin valmistui Smenan jalkapallokoulusta ja pelasi vuosien 1999 ja 2000 välillä Zenitin farmijoukkueessa 2. divisioonassa. Vuonna 2000 Aršavin nostettiin Zenitin edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Intertoto Cupin ottelussa Bradford Citya vastaan. Joukkueessa hän pelasi useilla pelipaikoilla, muun muassa oikeana keskikenttäpelaajana, hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja hyökkääjänä. 
Vuonna 2007 Aršhavin voitti Venäjän jalkapalloliigan mestaruuden. Mestaruus oli seuralle ensimmäinen sitten vuoden 1984. Kauden aikana Aršavin oli aloituksessa 30 kertaa, tehden 10 maalia ja antaen 11 maaliin johtanutta syöttöä. Liigamestaruuden lisäksi Aršavin johdatti Zenitin UEFA Cupin voittoon vuonna 2008. 
Kesäkuussa 2008 mainioiden otteiden ansiota EM-kisoissa Aršavin herätti runsaasti kiinnostusta ulkomaalaisissa huippuseuroissa. Pelaaja itse unelmoi pelaavansa jonain päivänä Espanjan liigassa. 26. kesäkuuta 2008 Zenit vahvisti Barcelonan tehneen virallisen tarjouksen Aršavinista. Venäläisseura kuitenkin hylkäsi tarjouksen.
Kun vuoden 2009 tammikuun siirtoikkuna aukesi, sai Zenit tarjouksen Aršavinista. Englantilaisseura Arsenal halusi venäläistähden Lontooseen. Lopulta siirto  tapahtuikin siirtoikkunan viimeisinä hetkinä. Siirtohinta oli arviolta 15 miljoonaa puntaa.

Maajoukkueura

Venäjän maajoukkueessa Aršavin debytoi 17. toukokuuta 2002 ottelussa Valko-Venäjää vastaan. 24. maaliskuuta 2007 pietarilainen toimi Venäjän kapteenina EM-karsintaottelussa Viroa vastaan.
Vuoden 2008 EM-kisojen kaksi ensimmäistä alkulohkon ottelua Aršavin seurasi katsomon puolelta, saatuaan punaisen kortin viimeisessä karsintaottelussa. Alkulohkon päätösotteluun Ruotsia vastaan Venäjä lähti suuret paineet niskassaan: ainoa tie puolivälieriin oli voitto. Aršavinin panos näkyi ja dominoivan esityksen jälkeen Venäjä voitti 2–0. Aršavin teki toisen maalin. Puolivälierissä Aršavin ja Venäjä jatkoivat voittamalla Hollannin 3–1 jatkoajan jälkeen. Aršavin syötti voittomaalin ja teki 3–1-maalin.

Muuta

Aršavin on tunnettu Nol -yhtyeen fani.
Hervé-Maria Le Cléac’h

Hervé-Maria Le Cléac'h SS.CC. (11. maaliskuuta 1915 Dinéault – 14. elokuuta 2012) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1943 ja nimitettiin Taiohaen piispaksi 1. maaliskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel-Gaspard Coppenrath, jota avustivat Pierre-Paul-Émile Martin ja Laurent Fuahea.
Le Cléac'h'n johtama hiippakunta vaihtoi 31. toukokuuta 1974 nimensä muotoon Taiohae o Tefenuaenata. Piispa erosi 31. toukokuuta 1986.
Kulttuurikeskus Karjalantalo

Kulttuurikeskus Karjalantalo on Joensuun keskustassa Ilosaaressa toimiva rytmimusiikin keskus. Keskus avattiin 11. helmikuuta 2011. Keskus sisältää Joensuun Popmuusikoiden klubi- ja ravintolatoiminnan ja Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun pop-jazz- ja kansanmusiikin opetuksen. Lisäksi talossa on ravintola.
Joensuun Popmuusikoiden perustama Joensuun Töminä osakeyhtiö vuokrasi keskusta varten huhtikuussa 2010 Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiöltä (KKES) Karjalantalon. Talon koko toiminta siirtyi vuoden 2011 alussa Joensuun Popmuusikot ry:n hallintaan. Aikaisemmin talossa toimi ravintola Puukello ja KKES, ja talo oli erilaisten kokousten, juhlien ja tapahtumien pitopaikka.

Kerubi

Keskuksessa on neljä Ravintola Kerubi -nimellä toimivaa kokonaisuutta: Kerubin Keittiö, Kerubin Sali, Kerubin Kellari ja keväällä 2011 avautuva Kerubin Terassi. Kerubi-nimi on perua Joensuussa aikaisemmin toimineesta rokkibaarista.

Ammattikorkeakoulu

Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun musiikinkoulutusohjelman toimintaa varten on opetustiloja, kokoustiloja, äänieristettyjä treenikämppiä ja soittoluokkia.
Salibandyn C2-poikien SM-sarja

Runkosarja

C2-poikien SM-sarja pelataan kahdessa 8 joukkueen lohkossa. Runkosarjan ensimmäiset 8 ottelua pelataan toisen lohkon joukkueita vastaan turnausmuotoisesti. Peliaika näissä otteluissa on 3 x 15 minuuttia juoksevaa peliaikaa. Sen jälkeen joukkueet pelaavat kaksi kertaa oman lohkonsa joukkueita vastaan. Nämä ottelut pelataan yksittäisinä otteluina, joissa peliaika on 3 x 20 minuuttia tehokasta peliaikaa.

Pudotuspelit

Kummankin lohkon 3 parasta jatkavat puolivälieriin. Lohkon neljännet karsivat paikasta pudotuspeleihin aluesarjojen kahta parasta joukkuetta vastaan. Karsintaotteluiden voittajat etenevät puolivälieriin.
Puolivälierien voittajat jatkavat välieriin, joiden voittajat kohtaavat finaaleissa ja häviäjät pelaavat pronssiottelun. Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras kolmesta -ottelusarjoina.
Zoja Kosmodemjanskaja

Zoja Anatoljevna Kosmodemjanskaja (ven. Зо́я Анато́льевна Космодемья́нская, 13. syyskuuta 1923 Tambovin alueen Osinovyje Gain kylä – 29. marraskuuta 1941 Moskovan alueen Ruzan piirin Petrištševon kylä) oli venäläinen koulutyttö, josta tuli yksi Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan sankarihahmoista.
Zoja Kosmodemjanskaja syntyi virkailijaperheeseen. Hän kävi koulua Moskovassa ja liittyi vuonna 1938 Komsomoliin. Lokakuussa 1941 hän liittyi vapaaehtoisena Komsomolin partisaanijoukkueeseen, joka ylitti rintamalinjan Naro-Fominskin lähellä. Saksalaiset saivat Kosmodemjanskajan kiinni marraskuun lopulla Petrištševon kylässä. Hänet hirtettiin kuulustelujen ja kidutusten jälkeen.
Kosmodemjanskajalle myönnettiin hänen kuolemansa jälkeen Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Hänelle on omistettu lukuisia kaunokirjallisia ja taideteoksia. Neuvostoliitossa hänen mukaansa nimettiin lukuisia katuja ja muita kohteita.
Will Arnett

William "Will" Emerson Arnett (s. 5. toukokuuta 1970 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten "GOB" Bluthin roolista tv-sarjasta Sukuvika. Sen lisäksi hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa.
Arnett on myös esiintynyt lukuisten televisio- ja radiomainosten kertojaäänenä, muun muassa General Motorsin GMC-lavapakettiautojen ja kaupunkimaastureiden mainoksissa. Sen lisäksi hän tehnyt lukuisia äänirooleja muun muassa elokuvassa Rottatouille.
Ranskankielistä koulua käynyt Will Arnett osaa sujuvasti ranskaa. Hän oli naimisissa vuosina 1994–1995 näyttelijä Penelope Ann Millerin kanssa. Vuonna 2003 Arnett meni naimisiin koomikko-näyttelijä Amy Poehlerin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta. Poehler ja Arnett ovat näytelleet usein yhdessä, muun muassa vuoden 2007 elokuvassa Hokkarihemmot. He muuttivat erilleen vuonna 2012, ja Arnett haki avioeroa huhtikuussa 2014.
Holsteinilainen puolue

Holsteinilainen puolue oli 1720-luvulla Ruotsissa vaikuttanut puolue. Sen tavoitteena oli saada Ruotsin kruunun perimysoikeus Kaarle XII:n sisaren Hedvig Sofian pojalle, Holstein-Gottorpin herttua Kaarle Fredrikille sen jälkeen kun Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku oli sammunut mieslinjalta. Puolue sai lisäjäseniä kun sotavankeudesta Uudenkaupungin rauhan jälkeen palanneita upseereita liittyi siihen. Kannattajiin kuului myös Venäjän keisari Pietari Suuri. Venäjän vaikutusvallan lisäännyttyä erityisesti Pietari Suuren tyttären ja Kaarle Fredrikin solmittua avioliiton, puolueen kannatus Ruotsissa väheni. Arvid Hornin vaikutuksesta Ruotsi liittyi Hannoverin liittoon. Osa hosteinilaisen puolueen kannattajista oli sittemmin hattupuolueen perustajia.
Puolue hävisi vuoden 1727 jälkeen. Kaarle Fredrikin serkku Aadolf Fredrik valittiin hattujen sodan jälkeen Ruotsin kruununperijäksi ja hänestä tuli vuonna 1751 kuningas, minkä jälkeen Holstein-Gottorpin suku nousi joka tapauksessa Ruotsin valtaistuimelle. Kaarle Fredrikin pojasta puolestaan tuli myöhemmin Venäjän keisari Pietari III.
Harold ja Maude

Juoni

Teini-ikäinen Harold on upporikkaan äidin poika, jonka ihailee kuolemaa harrastuksena on oman itsemurhansa toistuva lavastaminen mitä näyttävimmin keinoin. Kaikkeen tottunut etäinen äiti (Vivian Pickles) ei tästä juuri hätkähdä. Harold käy myös mielellään vieraiden ihmisten hautajaisissa, jollaisissa hän kerran tapaa hengenheimolaisensa, 79-vuotiaan ikinuoren naisen, joka on nuoruudessaan selviytynyt keskitysleiriltä ja siksi yhtä innostunut elämästä kuin Harold kuolemasta. Epätodennäköisestä parista tulee pian ystäviä ja lopulta rakastavaisia, kunnes Mauden kuolema saa Haroldin ensin pois tolaltaan mutta myös näkemään elämän entistä terveemmin.

Tuotanto

Harold ja Maude perustuu Colin Higginsin Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa tekemään 20-minuuttiseen lopputyöhön, jonka käsikirjoitusta hän näytti elokuvatuottaja Edward Lewisin vaimolle työskennellessään heidän uima-altaansa hoitajana. Rouva Lewis sai miehensäkin lukemaan käsikirjoituksen, ja tämä puolestaan Paramount Picturesin Stanley Jaffen innostumaan siitä. Vastavalmistuneen Higginsin oli sopimuksen mukaan tarkoitus myös ohjata elokuva, mutta testikohtaukset eivät tyydyttäneet studiopomoja, ja ohjaajaksi otettiin Hal Ashby. Higginsistä tehtiin kuitenkin elokuvan toinen tuottaja, jolloin hän sai olla mukana kuvauksissa ja opiskella ohjausta Ashbyltä.

Vastaanotto

Harold ja Maude ei saanut ensi-iltansa aikaan paljoakaan sen enempää katsojia kuin ymmärrystä kriitikoiltakaan, mutta se alkoi kerätä kulttisuosiota yhdysvaltalaisten yliopistojen elokuvakerhoissa. Nykyisin Harold ja Maude noteerataan monilla kaikkien aikojen parhaiden elokuvien listoilla. Vuonna 1997 elokuva otettiin mukaan National Film Registryn kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävien elokuvien kokoelmaan. Vuonna 2000 American Film Institute otti Haroldin ja Mauden sadan hauskimman komedian ja sadan parhaan rakkauselokuvan listoilleen. Vuonna 2017 myös BBC:n kansainvälisessä kriitikkoäänestyksessä Harold ja Maude nousi kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Elokuvan pohjalta tuotiin vuonna 1980 näytelmäversio Broadwaylle, mutta sen suosio riitti vain neljään näytäntöön. Näytelmän ranskankielistä versiota sen sijaan esitettiin Pariisissa vuosikausia. Vuonna 2005 sai kantaesityksensä tarinan pohjalta tehty musikaali. Sen libretisti on muun muassa The Fantasticks -musikaalin kirjoittaja Tom Jones ja säveltäjä Joseph Thalken.
Suomen televisiokanavilla Harold ja Maude on esitetty Kolmostelevisiossa kesäkuussa 1988, Yle TV1 -kanavalla toukokuussa 2004 ja Yle Teemalla marraskuussa 2015.
Blipfoto

Blipfoto on kansainvälinen digitaalisen valokuvauksen WWW-palvelu, jonka tarkoituksena on kannustaa "päivän kuva" -tyyppiseen valokuvausharrastukseen. Aika ajoin Blipfotossa järjestetään myös haastekilpailuita, jolloin haasteeseen osallistuvat kuvaavat päivittäin annettavan aiheen alla.  Suomennettuna Blipfoto tarkoittaa jotain valo(kuva)täplän tapaista, tai se voi viitata myös vanhanaikaisen digitaalikameran piippaavaan laukaisuääneen.  Yhteisö on perustettu vuonna 21.10.2004, ja nykyään siihen kuuluu tuhansia jäseniä ympäri maailman. Yhteisön käyttökielenä on englanti.
"Blippauksen" ideana on ottaa joka päivä yksi kuva, joka jaetaan palvelun muille käyttäjille. Jokapäiväisyys ei kuitenkaan ole vaatimus, vaan vain maksimimäärä. Myöskään kuvien julkaisun ei tarvitse tapahtua päivittäin, vaan vain kuvausajankohdalla on merkitystä. Yhteisön tyypillisimmät käyttäjät kuitenkin sekä kuvaavat että julkaisevat lähes päivittäin, ja monilla julkaistu kuva yhdistyy automaattisesti myös muihin sosiaalisen median päivityksiin (kuten Facebook tai Twitter).
Perusteet blip-harrastukselle voivat olla monenlaisia. Esimerkiksi tällaisia voivat olla oman kuvauksen aktivointi, uusien kontaktien luonti, muiden kuvien katselu tai vaikkapa palautteen saaminen omista kuvista. Eräs palvelun aktiivikäyttäjistä, pian 1300 blippiä kuvannut legendaarinen muotokuvakouluttaja ja valokuvaaja  Jussi Aalto kertoo:
- Olen ollut valokuvan ammattilainen vuodesta 1966 lähtien, ja viimeiset kaksi vuotta valtion taiteilijaeläkkeellä. Tämä blip-harrastus palvelee minua sormiharjoitusten tapaan, eli haluan harjoitella päivittäin, kuten muusikotkin tekevät. Näin säilytän herkkyyteni tärkeitä projekteja varten.
Alois Kothgasser

Alois Kothgasser (s. 29. toukokuuta 1937) on itävaltalainen salesiaani. Hänet vihittiin katoliseksi papiksi 9. helmikuuta 1964 ja piispaksi 23. marraskuuta 1997. Hän on toiminut Innsbruckin piispana (1997–2002) ja Salzburgin arkkipiispana (2003–2013).
Pertti Kilkki

Pertti Ilmari Kilkki (s. 8. lokakuuta 1932 Mikkeli) on suomalainen eversti ja sotakirjailija.

Elämäkerta

Kilkki kävi kadettikoulun vuosina 1954–1956. Hän palveli kouluttajana vuosina 1956–1957 Hämeen ratsujääkäripataljoonassa ja 1957–1961 Reserviupseerikoulussa. Hän palveli Karjalan prikaatissa komppanianpäällikkönä 1962–1963 ja toimistoupseerina ja -päällikkönä sotahistorianlaitoksella 1965–1973. Kilkki oli Karjalan jääkäripataljoonan komentaja 1973–1977 ja Kaakkois-Suomen sotilasläänin esikunnan osastopäällikkönä 1977–1979. Hän toimi Karjalan Prikaatin komentajana 1980–1983.
Kilkki on kirjoittanut useita sotahistoriallisia tutkimuksia. Hän sai Suomen kulttuurirahaston apurahan vuonna 1978 ja 1983.
Ylennykset: vänrikki 1954, luutnantti 1957, yliluutnantti 1959, kapteeni 1963, majuri 1968, everstiluutnantti 1973, eversti 1980.
Rainer Rupp

Rainer Rupp (s. 1945 Saarlouis, Saksa) oli huippuvakooja, joka työskenteli koodinimillä Mosel ja myöhemmin Topaz Itä-Saksan tiedustelupalvelu HVA:lle Naton päämajassa Brysselissä vuosina 1977–1989 ja julkaisi Itäblokille erittäin salaisia dokumentteja.

Biografia

Rupp syntyi Länsi-Saksassa ja sai väkevän, poliittisesti vasemmistolaisen kasvatuksen. Hänen opiskellessaan vuonna 1968 Mainzissa GDR pyysi häntä vakoojaksi ja hän suostui siihen ilman tuomitsemista. Hän jatkoi opintojaan Brysselissä Belgiassa ja sai vakoojakoulutuksen Itä-Berliinissä. NATO palkkasi hänet vuonna 1977. Hän nousi pikaisesti arvoasteikossa ja toimitti valokuvia noin 10 000 sivusta asiakirjoja, joissa oli muun muassa tarkat paikat, joihin suunniteltiin risteilyohjusten ja Pershing-ohjusten sijoittamista Länsi-Euroopassa, ja keskeiset MC 161 -dokumentit, jotka sisälsivät NATOn analyysin Varsovan liitosta ja sen aikeista sekä Naton strategian liitoa kohtaan. Dokumentit toimitettiin nopeasti KGB:lle. Hän valokuvasi dokumentit toimistossaan tai vei ne kotiinsa valokuvattavaksi viinikellarissaan.
Hän tapasi kontaktihenkilöitään ympäri Eurooppaa ja vastaanotti toimintaohjeet numeroasemien kautta. Asemien radio-ohjelmat lähettivät kryptattuja viestejä numerosarjoina. Hänen brittiläinen vaimonsa tiesi miehensä kaksoiselämästä ja yritti saada tämän lopettamaan. Hän sanoi myöhemmin "tuohon aikaan tein uskoin tekeväni moraalisen velvollisuuteni".
NATO ei tiennyt Topazin olemassaolosta, ennen kuin GDR:n upseeri Heinz Busch loikkasi vuonna 1990. Busch ei kuitenkaan tiennyt Topazin identiteettiä. Tämän seurauksena oli useita salaisen palvelun tapaamisia lukuisissa maissa, ja niiden tarkoitus oli selvittää Topazin identiteetti. Topaz osallistui itse osaan kokouksista. Rupp vangittiin lomallaan Saksassa vuonna 1993. CIA pääsi hänen jäljilleen, kun se sai käsiinsä GDR:n asiakirjoja viraston hajoamisen jälkeen.
Rupp tunnusti ja sai 12 vuoden vankilatuomion vuonna 1994, mutta hänet vapautettiin heinäkuun alussa vuonna 2000. Rupp liittyi Demokraattinen sosialistipuolueeseen ja palveli väliaikaisesti turvallisuus- ja ulkopolitiikan neuvonantajana. Hän kuitenkin lopetti puolueessa vuonna 2003.

Väite ydinsodan estämisestä

Rupp väittää, että hänen toimensa estivät ydinsodan syksyllä 1983. Yhdysvaltalaisten asiantuntijoiden mukaan väite ei ole perusteeton. Brittiläisen Channel 4 -televisioaseman ohjelman "1983: The Brink of Apocalypse", joka lähetettiin Isossa-Britanniassa tammikuun 5. päivä vuonna 2008, Rupp sanoi, että hän oli Able Archer 83 -harjoituksen aikana välittänyt HVA-kontrollereilleen viestin, jonka mukaan NATO ei ollut valmistautumassa laukaisemaan yllätyshyökkäystä Neuvostoliittoa vastaan harjoituksen aikana. Hän teki tämän koodaamalla viestin laitteeseen, joka oli naamioitu laskukoneeksi ja joka sitten käänsi viestin lyhyiksi sähköisiksi purkauksi, jotka voitiin lähettää puhelinnumerona. Hän piti tätä elintärkeänä ennaltaehkäisynä, jotta Neuvostoliitto ei olisi iskenyt NATO-joukkoja vastaan. Samassa ohjelmassa Rupp sanoi, että hän oli ylpeä siitä vahingosta, jota hän teki vuosien saatossa NATOlle.
Michael Robert Kennedy

Michael Robert Kennedy (s. 13. toukokuuta 1968 Wagga Wagga) on australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Wagga Waggan hiippakuntaan ja nimitettiin Armidalen piispaksi 7. joulukuuta 2011. Piispaksi konsekroinnin suoritti 9. helmikuuta 2012 Luc Julian Matthys, jota avustivat Gerard Joseph Hanna ja George Pell.
Sameh Derbali

Ura

Derbali aloitti uransa AS Jelman junioreissa, josta hän siirtyi Espéranceen. Ensimmäisellä kaudellaan Derbali voitti joukkueensa kanssa Tunisian cupin ja teki liigassa neljä maalia. Kaudeksi 2009-2010 hän siirtyi lainalle Olympique de Béjaan, jossa hän saavutti uransa kolmannen Tunisian cupin voiton.
Kesäkuussa 2010 Derbali solmi vuoden mittaisen lainasopimuksen AS Marsan kanssa. Siirto kuitenkin peruuntui, kun Espérance halusi pitää hyökkääjän joukkueesaan hyökkääjäpulan vuoksi.

Maajoukkue

Derbali on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 2011 lähtien. Hän on pelannut laitapuolustajana.
Gmunden

Maantiede

Gmunden sijaitsee Traunsee-järven rannalla, korkeiden vuorten, kuten Traunstein (1 660 m) ja Erlakogelin (1 570 m), ympäröimänä.

Nähtävyydet

Gmundenissa on lukuisia kiinnostavia ja tutustumisen arvoisia paikkoja, kuten Schloss Ort -linna ja keramiikkatehdas, joka valmistaa Gmunden Keramik -nimellä erilaisia astioita.

Liikenne

Gmundenissa toimii lyhyt julkisen liikenteen raitiolinja, joka yhdistää rautatieaseman kaupungin keskustaan. Linjalle on suunniteltu myös lyhyttä jatkoa.

Koulutus

Gmundenissa on neljä päiväkotia, neljä peruskoulua ja kolme lukiota.
Bobon kieli

Bobo (bobo madaré) on Burkina Fasossa ja Malissa asuvien ”mustien” bobojen (bobo fing) puhuma mandelainen kieli. Se jakautuu pohjoiseen ja eteläiseen kielimuotoon, jotka eivät ole keskenään täysin ymmärrettäviä.
Pohjoista boboa eli konabéréa puhutaan Burkina Fason Boucle du Mouhounin alueen Banwan ja Kossin provinsseissa sekä Malin rajaseudulla Sikasson alueen Yorosson piirissä ja Ségoun alueella. Sen puhujia on arvioitu olevan 35 000 Burkina Fasossa (vuonna 1995) ja 25 000 Malissa (vuonna 2007). Pohjoisen bobon puhujat käyttävät myös djulaa, bambaraa, bomua ja ranskaa.
Eteläistä boboa puhutaan Burkina Fason Boucle du Mouhounin alueen Banwan provinssissa sekä Estin ja Hauts-Bassinsin alueilla. Sen puhujämääräksi on arvioitu 181 000 henkeä (vuonna 2009). Kirjakielenä käytetään syabérén murretta. Eteläisen bobon puhujat osaavat myös djulaa ja ranskaa.
Bobo kuuluu mandelaisten kielten luoteisryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat soninke ja bozo. Boboksi kutsutaan myös ”punaisten” (bobo oule) ja ”valkoisten” (bobo gbe) bobojen puhumia bomua ja bwamua, jotka kuuluvat gurilaisiin kieliin.
Arturo Pérez-Reverte

Arturo Pérez-Reverte (s. 24. marraskuuta 1951 Cartagena, Espanja) on espanjalainen romaanikirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti historiallisia henkilöitä ja ympäristöä hyödyntävistä romaaneista, jotka sisältävät usein rikoksen tai arvoituksen.
Pérez-Reverte työskenteli sotakirjeenvaihtajana 21 vuoden ajan vuosina 1973–1994. Pérez-Reverte aloitti toimittajanuransa kirjoittamalla Pueblo-sanomalehteen. Sen jälkeen Pérez-Reverte siirtyi terrorismin ja asekaupan erikoisasiantuntijaksi Televisión Españolalle, Espanjan valtiolliselle televisiokanavalle. Toimittajana hankkimaansa kokemusta hän on hyödyntänyt kirjoissaan.
Pérez-Reverten ensimmäinen romaani El húsar ilmestyi vuonna 1986, ja hän on sen jälkeen julkaissut lukuisia romaaneja. Pérez-Reverte on saavuttanut teoksillaan suurta suosiota kotimaassaan Espanjassa mutta on erittäin suosittu myös Saksassa, Ranskassa ja Etelä-Amerikassa. Hän on saanut useita kirjallisuuspalkintoja. Ranskalainen Lire-lehti valitsi hänet kymmenen parhaan kirjailijan joukkoon, vuotta myöhemmin New York Times Book Review valitsi Flaamilaisen taulun viiden parhaan käännöskirjan joukkoon ja Ruotsin jännityskirjallisuuden Akatemia vuoden käännösdekkariksi. Yhdeksäs portti sai Tanskassa Pelle Rosenkratz -palkinnon vuonna 1995 ja 1997 New York Times Book Review valitsi sen vuoden kirjat -listalleen. Vuonna 2003 Pérez-Reverte valittiin Espanjan kuninkaalliseen taideakatemiaan kaikkien aikojen nuorimpana jäsenenä. Pérez-Reverten kirjojen pohjalta on tehty kuusi elokuvaa, tunnetuimpia Roman Polańskin ohjaama Yhdeksäs portti, jonka pääosaa näytteli Johnny Depp, Jim McBriden ohjaama Uncovered, jonka pääosaa näytteli Kate Beckinsale ja Agustín Díaz Yanesn ohjaama Alatriste, jonka pääosaa näytteli Viggo Mortensen.
Pérez-Reverten kirjat muistuttavat jossakin määrin Umberto Econ romaaneja, koska niissäkin ratkotaan historiallisia arvoituksia. Pérez-Reverten kirjat sisältävät Econ teosten tavoin runsaasti intertekstuaalisia viittauksia muuhun kirjallisuuteen ja historiaan, joskin ne ovat tyyliltään jonkin verran Econ teoksia kevyempiä. Genreltään Pérez-Reverten useimmat romaanit kulkevat jossakin historiallisen romaanin ja salapoliisiromaanin välimaastossa.
Pérez-Reverten useassa teoksessa esiintyvä kapteeni Alatriste on Flanderin jalkaväen entinen sotilas, joka sarjan aloitusteoksessa ansaitsee toimeentulonsa miekallaan 1600-luvun Madridissa. Alatristesta on tehty espanjankielinen elokuva Alatriste (2006), jonka pääosassa on Viggo Mortensen.