google/wiki40b huggingface dataset:
Lennon muistelee

Lennon muistelee on Jann Wennerin toimittama kirja, joka perustuu hänen Rolling Stone -musiikkilehdelle tekemäänsä muusikko John Lennonin laajaan haastatteluun. Alkuperäinen kirja Lennon remembers ilmestyi 1970. Suomeksi käännettynä kirja julkaistiin 1973.

Sisältö

Haastattelussa käsitellään asioita, jotka sivuavat John Lennonin uraa ja elämänvaiheita. Samalla käsitellään tuolloin juuri hajonneen The Beatlesin uraa. Haastattelu sivuaa joitain aikalaisia kuten Brian Jonesia.
Useiden Lennonin yhtyeelle yksin tai Paul McCartneyn kanssa säveltämien kappaleiden tekotapa ja inspiraation lähde tulee esiin. Toisaalta myös jäsenten keskinäisten suhteiden kiristyminen ja haastattelun aikainen tila Lennonin näkökulmasta käyvät ilmi. Lennon kertoo myös The Beatlesin kiertueiden aikaisista kokemuksista sekä turhautumisesta niihin sekä musiikillisesti että tapahtumina.
Lennon myönsi myöhemmin Hunter Daviesille, joka kirjoitti The Beatlesin virallisen biografian, että hän puhuu paljon ja osaksi sivu suunsa, kun Davies vaati selitystä joihinkin Lennonin biografiasta haastattelussa sanomiin asioihin.
Tapani Länsiö

Kari Tapani Länsiö (s. 22. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, lehtori ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Sibelius-Akatemian opettajana vuodesta 1980 ja lehtorina vuodesta 1994.
Länsiö johti Polyteknikkojen Kuoroa vuosina 1985–2004, Musiikkitalon Kuoroa 2011–2017 ja on johtanut Otaniemen kaiku -kuoroa vuodesta 2002. Hän on johtanut myös Kalevan Laulajia. Hän on Jyväskylä Sinfonian nimikkosäveltäjä.
Vuosina 1987–1999 Länsiö oli Helsingin Sanomien musiikkikriitikko. Hän on tehnyt myös monia radio-ohjelmia. Hänen poikansa Jaani Länsiö on musiikkitoimittaja.
Filip I (Orléans)

Filip I (21. syyskuuta 1640 Saint-Germain-en-Laye – 9. kesäkuuta 1701 Saint-Cloud), jota kutsuttiin myös Ranskan Filipiksi tai Monsieur’ksi, oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n nuorempi veli.
Hänen tittelinsä olivat moninaiset, esimerkiksi Ranskan perintöruhtinas, Orléansin herttua, Anjoun herttua (vuoteen 1668 asti), Chartresin herttua, Valois’n herttua ja Joinvillen ruhtinas.
Filipistä polveutui Ranskan hallitsijasuvun, Bourbonien, nuorempi haara eli Orléans-suku, joka hallitsi Ranskaa vuosina 1830–1848.

Käyttäytyminen

Elämänsä aikana Filip tuli erittäin tunnetuksi elostelustaan, homoseksuaalisuudestaan sekä pederastistaan, kuten myös ulkoisten asusteittensa koristeellisuudesta ja tuhlaavaisesta elämänmenosta. Hänellä oli lukuisia suosikkeja, joista tärkeimpiä olivat Châtillonin kreivi ja eritoten ritari Philippe Lorraine. Lorrainen vaikutus Filipiin oli merkittävä ja hän manipuloi tätä aina hänen kuolemaansa saakka. Lorraine vehkeili Filipin vaimoja vastaan ja sai mitä erilaisimpia suosionosoituksia Filipiltä, kuten hänen palatsiensa parhaat asunnot.
Ja virtahevot kiehuivat altaissaan

Ja virtahevot kiehuivat altaissaan (And the Hippos Were Boiled in Their Tanks, 1945, julkaistu 2008) on William S. Burroughsin ja Jack Kerouacin yhteistyönä kirjoittama romaani. Luvut on kirjoitettu vuorotellen, Burroughs nimellä Will Dennison ja Kerouac Mike Rykona.
Teos on fiktiomuotoinen kuvaus vuonna 1944 tapahtuneesta taposta, jonka seurauksena myös William S. Burroughs sekä Jack Kerouac vietiin poliisikuulusteluihin. Tapahtuman aikaan kummaltakaan kirjailijalta ei ollut julkaistu vielä yhtään teosta. Ja virtahevot kiehuivat altaissaan julkaistiin ensimmäisen kerran vasta 2008. Sitä pidetään ensimmäisenä tunnettuna beat-sukupolvi-teoksena.
Pitkäjärvi (Kangasala, Pajula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,0 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvi on lähes itä-länsi-suuntainen. Se sijaitsee Ristikallion pohjoispuolella loivassa painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä on vain vapaa-ajan asuntoja, joille tulee tiet Järvenpäästä alkavalta ja Koveronkulmalle johtavalta tieltä. Oriveden kuntaraja ylittää järven länsipään niin, että suurin osa järvestä jää Kangasalan puolelle.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pajulanjärven valuma-alueeseen (35.762) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,3 metriä mpy. Siihen tulee lähinnä muiden järvien laskuojia. Niitä ovat Tankojärvi (6 ha), Koverojärvi (4 ha) ja Ahvenainen (5 ha). Pitkäjärven laskuoja lähtee sen itäpäästä ja se laskee Lamminjärveen 850 metrin päässä. Laskuojalla on pudotusta 4,2 metriä.
Joutsenlampi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Joutsenlampi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajanselän alueeseen. Se on osa Mervenselän aluetta. Lampi on 250 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lammen vedenpinnan korkeus on 130–135 metriä meren pinnan yläpuolella ja sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Ivan Pavlov

Henkilökohtainen elämä

Pavlov syntyi Rjazanissa kyläpapin poikana. Hän opiskeli fysiologiaa ja kemiaa Pietarissa ja lääketiedettä keisarillisessa akatemiassa ja valmistui 1879. Vuonna 1881 Pavlov meni naimisiin Mustanmeren laivaston lääkärin tyttären ja opettaja Seraphima (Sara) Vasilievna Karchevskajan kanssa. Heillä oli yhteensä viisi lasta joista yksi poika, Wirchik, kuoli nuorena sekä kolme poikaa Vladimir, Victor ja Vsevolod. Lisäksi heillä oli tytär Vera.

Opiskelu ja ura

Hän työskenteli Carl Ludwigin alaisuudessa Leipzigissä ja Rudolf Heidenhainin alaisuudessa Breslaussa (nykyisin Wrocław, Puola). Hän palasi Pietariin 1888 ja aloitti itsenäisen tutkimuksen sydämen fysiologiasta ja verenpaineesta koirilla. Vuonna 1890 Pavlov nimitettiin keisarillisen akatemian fysiologian professoriksi. Pavlov toimi Pietarin sotilaslääketieteellisen akatemian professorina 1895–1914. 
Pavlov arvosteli kommunistista neuvostohallitusta. Hän pyysi vuonna 1922 Leniniltä lupaa muuttaa ulkomaille mutta ei saanut sitä. Hän erosi virastaan 1924 kuullessaan pappien poikien tultua erotetuksi yliopistosta ja sanoi että on itsekin papin poika. Hallitus jatkoi kuitenkin hänen tukemistaan ja kohteli häntä kunnioittavasti.

Koirakokeet

Vuonna 1898 Pavlov aloitti koirilla tutkimukset ehdollisista reflekseistä, joihin hän keskittyi seuraavat kolmekymmentä vuotta. Pavlovin koirien kielelle ripoteltiin lihajauhetta, joka sai aikaan syljeneritystä. Samalla soitettiin kelloa. Pian pelkkä kellon soitto sai aikaan syljenerityksen. Tapahtumaa kutsutaan ehdollistumiseksi. Ruoka toimii ehdottomana ärsykkeenä ja kellon soitto ehdollisena ärsykkeenä. Syljeneritys vastaa ehdotonta reaktiota. Lukuisia erilaisia ehdollistumiskokeita on sittemmin suoritettu niin ihmisillä kuin eläimillä.
Pavlov sai 1904 Nobelin lääketieteen palkinnon ruoansulatusjärjestelmän tutkimisesta.
Ivan Pavlovista on tullut nykyaikaisen oppimisteorian kuuluisin nimi ja hänen työnsä on perustana behavioristiselle psykologialle. Pavlov ei koskaan pitänyt itseään psykologina, päinvastoin hän usein halveksi heitä. Pavlovin mukaan kaiken tutkimuksen tuli perustua objektiivisiin, mitattavissa oleviin tosiasioihin. Koirakokeissa tämä mitattava tosiasia oli koiran erittämän syljen määrä.
Omasta mielestään Pavlov tutki vain ruuansulatusjärjestelmää. Hänen seuraajansa Neuvostoliitossa ja muualla maailmassa laajensivat ehdollisten refleksien tutkimisen muihin tahattomiin fyysisiin toimintoihin.
Javier Gutiérrez Cuevas

Javier Gutiérrez Cuevas (s. 29. maaliskuuta 1985 Santander, Espanja) on espanjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa CLUB Esqui Solvay-nimistä seuraa. Gutiérrez on nelinkertainen maansa mestari sekä moninkertainen hopea- ja pronssimitalisti. Hän on hiihtänyt maailmancupissa vuodesta 2004, jossa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 54. Rybinskistä vuodelta 2012. Gutiérrez on kilpaillut myös kaksissa talviolympialaisissa, 2010 ja 2014. Hänen paras olympiasijoituksensa on vuoden 2010 kisojen 40. sija 30 kilometrin kilpailusta.
Kielitieteellinen taistelu

Kielitieteellinen taistelu (engl. the linguistic wars) tarkoittaa pitkällistä akateemista kiistaa Yhdysvaltojen generatiivisessa kielitieteessä. Kiista alkoi erimielisyyksistä Noam Chomskyn ja hänen varhaisten oppilaidensa ja kollegoidensa välillä 1960- ja 1970-luvuilla. Lingvistit kuten Paul Postal, John Robert Ross, George Lakoff ja James McCawley ehdottivat vaihtoehdoksi generatiivista semantiikkaa, joka käytännössä käänsi Chomskyn teorian päälaelleen keskittymällä  kieliopin sijasta semantiikkaan Chomskyn syvärakenteen perustana. Chomsky ja muut generatiiviset kielitieteilijät väittivät, että merkitys syntyy käytettyjen sanojen taustalla olevasta järjestyksestä, kun taas generatiivisen semantiikan kannattajien mukaan sanojen merkitys määrää niiden järjestyksen.
Chomskyn teorian kritiikki keskittyi pääasiassa kahteen erilliseen seikkaan: ensinnäkin, syvärakenne (engl. deep structure) on generatiivisten semantikkojen mielestä hyödytön konsepti, joka pitäisi hylätä. Uuden liikkeen mukaan kielitieteellisen kuvauksen tulisi lisäksi pohjautua semantiikkaan eikä kielioppiin, kuten Chomskyn transformatiivisessa teoriassa. Chomskya seuraava koulukunta vastasi kritiikkiin ilmoittamalla, että syvärakenteen tietty taso määräytyy kielitieteellisen kuvauksen yksinkertaisuuden ja yleisyyden mukaan. Lisäksi heidän mukaansa oletus, että kielitieteellisen kuvauksen on perustuttuva semantiikkaan, olisi järjetön, koska se mitätöisi sukupolvien kielitieteellisen edistyksen.
Kielitieteellinen taistelu päättyi lopulta Chomskyn ja hänen seuraajiensa "voittoon". George Lakoffin mukaan syynä oli Chomskyn akateeminen vaikutusvalta. Lakoff kirjoitti tapauksesta: "Kun Chomsky alkoi kritisoida meitä vuonna 1967, minä olin 26-vuotias, Haj [Ross] ja Jim [McCawley] olivat 29 ja Paul [Postal] 30. Olimme häneen verrattuna lapsia, meillä ei ollut minkäänlaista auktoriteettia. Olimme lähteneet sotimaan yhtä historian merkittävimmistä kielitieteilijöistä, kaiken lisäksi yhdessä hänen lempiaiheistaan."  Sen sijaan Newmeyerin mukaan generatiivinen kielioppi hylättiin, koska se todettiin empiirisesti vääräksi. 
Generatiivisesta semantiikasta kehittyi myöhemmin vaihtoehtoinen kielitieteellinen malli, joka tunnetaan psykolingvistiikkana. Psykolingvistiikka tutkii kielen ymmärtämisen yhteyttä neurologisiin funktioihin. Generatiiviset semantikot olettavat, että kielen omaksumiselle on aivoissa oma erityinen alueensa, kun taas kognitiiviset kielitieteilijät kiistävät sen. Sen sijaan he väittävät, että kielen ymmärtämiseen tarvittava tiedonkäsittelytaito on vastaava kuin ei-kielellisiin tehtäviin tarvittavat taidot. Nykyään tieteenalasta käytetään yleisemmin nimeä neurolingvistiikka.

Kirja

Randy Allen Harris on kirjoittanut aiheesta kirjan The Linguistics Wars (ISBN 9780195098341). Kirja on julkaistu englanniksi 1993. Sitä ei ole suomennettu.
Kalsiumhypokloriitti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kalsiumhypokloriitti on kiinteää valkoista, jauhemaista ainetta. Se liukenee veteen hyvin. Yhdiste on melko epästabiili ja se hajoaa valon vaikutuksesta tai lämmitettäessä. Lämmitettäessä muodostaa happikaasua, kalsiumkloridia sekä myös hieman kalsiumkloraattia. Kalsiumhypokloriitti on vahva hapetin ja reagoi muun muassa suolahapon kanssa. Vapautuvan kloorikaasun määrää kutsutaan kalsiumhypoloriitin sisältämäksi aktiiviseksi klooriksi. Kalsiumhypokloriitti on hapettavuuden lisäksi syövyttävää, minkä vuoksi se on säilytettävä korrodoitumattomissa astioissa.

Käyttö

Kalsiumhypokloriitti on antibakteerinen aine ja sitä käytetään muun muassa uima-altaiden vesien desinfioimiseen. Yhdistettä myydään kiinteänä jauheena tai tabletteina, jotka ennen käyttöä liuotetaan veteen. Kalsiumhypokloriittia voidaan käyttää myös puhdistusaineissa sekä paperin ja muiden kuitujen valkaisemiseen.
Marja Tyrkkö

Hilja Marja Helinä Tyrkkö (26. syyskuuta 1922 Ylöjärvi – 2. heinäkuuta 2000 Tampere) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Tyrkkö opiskeli Tampereen musiikkiopistossa, Sibelius-Akatemiassa ja Itävallassa Wienissä. Hän esiintyi nuorempana Helsingin Kansanteatterissa. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1953–1975. Hän esiintyi myös Keski-Euroopassa ja Neuvostoliitossa.
Tyrkön ensimmäinen suuri oopperarooli oli Modest Musorgskin Boris Godunovin Marina. Muita merkittäviä rooleja olivat Elektran Khrysothemis, Richard Wagnerin Tannhäuserin Elisabeth ja Valkyyrian Sieglinde sekä nimiroolit Fideliossa, Toscassa, Aidassa ja Katerina Izmailovassa. Itselleen mieluisimpana hän piti Richard Straussin Ruusuritarin marsalkattaren roolia.
Tyrkölle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1967.
Marja Tyrkön puoliso oli näyttelijä Heikki Heino. Tyrkön veljet olivat kirjailija Martti Tyrkkö ja SS-sotilas, toimittaja Jukka Tyrkkö.
North American F-86 Sabre

F-86D Dog Sabre

F-86D (prototyyppinä YF-95A) teki ensilentonsa 22. joulukuuta 1949. D, K ja L -mallit kehitettiin joka sään torjuntahävittäjäksi. F-86D:tä eli "Dog Sabrea" (D-Sabre) käytettiin 1950-luvulla Yhdysvaltojen ja merentakaisten liittolaisten ilmavoimissa. 2 506 F-86D:tä rakennettiin (mukaan lukien kaksi YF-86D-prototyyppiä). F-86K-konetta rakennettiin Yhdysvalloissa 120 ja lisää lisenssillä ja F-86L-mallia 800.
F-86D oli ensimmäinen Yhdysvaltain ilmavoimien lentokone, jossa oli ainoastaan rakettiaseistus (24×2,75" "Mighty Mouse" FFAR-raketteja) ja se oli ensimmäinen joka sään hävittäjä, jossa oli vain yksi lentäjä käyttämässä tutkaa ja tulenjohtojärjestelmää ja lentämässä konetta. Se teki myös kaksi perättäistä nopeusennätystä: 698,505 mph 19. marraskuuta 1952 ja 715,697 mph 16. heinäkuuta 1953.

Hävittäjäpommittajamallit

North American F-86H tuli käyttöön vasta Korean sodan  päättäneen aselevon jälkeen, mutta siinä yhdistettiin tuhansista taistelulennoista saadut kokemukset. Kone oli tarkoitettu lähinnä hävittäjäpommittajaksi, ja se oli suurempi ja painavampi kun A, E ja F-sarja ja suorituskyvyltään parempi.
Aseistuksena oli neljä M-39 20 mm tykkiä (blokit 5 ja 10, viimeiset 360 konetta) tai kuusi .50" konekivääriä (block 1, 113 konetta); kahdeksan 5" rakettia, 900 kg pommeja tai ydinase.
Konetta valmistettiin 1953 lopusta elokuuhun 1955 475 kappaletta. Sitä ei käytetty ikinä sotatoimissa, mutta se oli käytössä F-100 Super Sabren saapumiseen saakka. Konetyypin tuotanto päättyi vuonna 1956.
Christian Jouanin

Christian Jouanin (s. 1925) on ranskalainen lintutieteilijä. Hän nimesi harvinaisen sokotrantyrskyliitäjän (Bulweria fallax) Intian valtamereltä 1955, ja somalianmetsäfrankoliinin (Francolinus ochropectus) yhdessä Jean Pierre Dorstin kanssa 1952. Jouanin toimii tutkijana Pariisin luonnontieteellisessä museossa ja kirjoitti useita tieteellisiä artikkeleita.
Aili Moberg-Gidlund

Aili Estrid Ingrid Moberg-Gidlund (s. 13. heinäkuuta 1905 Hämeenlinna) on suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Annie Wilkes

Taustaa

Kirjan mukaan Annie Wilkes syntyi 1. huhtikuuta 1943 Bakersfieldissä, Kalifornian osavaltiossa. Hän valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1966. Työskenneltyään useita vuosia sairaaloissa eri puolella maata, hän asettui asumaan syrjäiselle paikalle Coloradossa.
Hän pelasti auto-onnettomuudessa molemmat jalkansa menettäneen kirjailija Paul Sheldonin ja vei tämän kotiinsa toipumaan. Sheldonin ollessa yhä tajuttomana hän kertoo olevansa tämän "ykkösfani" ja hieman myöhemmin rakastavansa tätä. Lisäksi hän väittää käyneensä hotellissa, jossa Sheldon lopettaa kirjansa. Wilkes ei vaikuta haluavan viedä Sheldonia sairaalaan. Psyykkisiä häiriöitä tutkinut Sheldon epäilee Wilkesin olevan henkisesti epävakaa.
Myöhemmin Wilkes raivostuu Sheldonille luettuaan tämän tuoreimman romaanin, jossa tämän ihailema hahmo Misery kuolee ja pakottaa Sheldonin herättämään tämän henkiin keinolla tai toisella. Selviää, ettei Wilkes ole soittanut sairaalaan lainkaan, vaan aikoo pitää Sheldonia väkisin kotonaan.
Annie kiduttaa Sheldonia sekä henkisesti että fyysisesti ja pakottaa tämän polttamaan uuden kirjansa ainoan kopion.
Sheldon onnistuu karkaamaan huoneestaan useita kertoja Annien ollessa poissa ja eräällä kerralla hän löytää tämän vanhan leikekirjan, josta selviää, että Annie on mielisairas sarjamurhaaja. Leikekirjan viimeisessa leikkeessä kerrotaan Sheldonin katoamisesta, joka saa tämän pelkäämään, että on itse Annien seuraava uhri.
Sheldonin tietämättä Annie on tietoinen siitä, että tämä on paennut huoneestaan tämän ollessa poissa. Hän päättää katkaista tämän jalan kirveellä ja polttaa sitä puhalluslampulla (elokuvassa Wilkes taittaa tämän nilkat lekalla). Myöhemmin hän myös katkaisee tämän peukalon.
Myöhemmin Annie murhaa poliisin ajamalla tämän päältä ruohonleikkurilla (elokuvassa paikallinen sheriffi löytää Sheldonin ja Annie ampuu tämän haulikolla). Sitten Wilkes sanoo, että heidän tulisi "juhlia" Sheldonin uuden kirjan onnistumista tekemällä itsemurhan, ja Sheldon väittää suostuvansa. Hän ehdottaa, että sitä ennen he joisivat lasillisen samppanjaa. Sitten hän liottaa kirjansa käsikirjoituksen kellarista löytämällään sytytysnesteellä ja se syttyy palamaan. Kun Wilkes yrittää sammuttaa tulta, Sheldon iskee tätä päähän kirjoituskoneella ja tunkee kirjan tyhjät sivut tämän suuhun. Wilkes yrittää nousta ylös, mutta liukastuu ja hänen kallonsa murtuu.
Kun poliisit tulivat, Wilkesin ruumista ei löytynyt. Selvisi, että tämä oli yrittänyt paeta, mutta kuoli ladossa.
Palmuhaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 30–36 cm ja siipien kärkiväli noin 85 cm. Se on selkäpuolelta harmaa ja vatsapuolelta valkoinen, mustaraitainen. Päälaki ja niska ovat punaruskeat, nokka, koivet ja kapea paljas alue silmän ympärillä keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Palmuhaukat elävät Intian niemimaalla, Pakistanissa ja paikoin Kaakkois-Aasiassa, sekä monin paikoin Afrikassa Saharan eteläpuolella. Sen elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko 10 000–100 000 yksilöä.

Elinympäristö

Lajin elinympäristöä ovat savannit, puoliautiomaat ja muut kuivat maa-alueet, joilla kasvaa harvakseltaan puita ja pensaita. Sitä tavataan myös jokivarsien metsissä.

Lisääntyminen

Pesä on toisinaan korkealla palmun latvassa, toisinaan vanhassa varislinnun tai petolinnun pesässä. Naaras munii 3–5 munaa, joita se hautoo noin 33 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä 36 päivän ikäisinä ja emot hoitavat niitä vielä kolmisen viikkoa. Pesimäkierto kestää pari viikkoa kauemmin kuin muilla samankokoisilla jalohaukoilla.

Ravinto

Ruokavalio koostuu pääosin lentävistä linnuista, jonkin verran myös hyönteisistä ja lepakoista.
John Carter

Tuotanto

Elokuvaa alettiin kuvata Shepperton Studion tiloissa Lontoossa tammikuussa 2010 ja kuvaukset päättyivät Utahissa heinäkuussa 2010. Elokuvan budjetti oli 250 miljoonaa dollaria, minkä lisäksi Disney käytti sen markkinointiin arviolta noin 100 miljoonaa dollaria.
Elokuva muutettiin 3D:ksi jälkituotannossa.

Vastaanotto

Elokuva sai ilmestymisensä jälkeen kriitikoilta paljon kritiikkiä. BBC:n kriitikko Mark Kermode kutsui 2,5 tuntia kestäneen elokuvan juonta ”tylsäksi, tylsäksi ja tylsäksi kahdeksi ja puoleksi tunniksi”. Myös The Guardianin kriitikko Peter Bradshaw kritisoi elokuvan tylsää juonta ja antoi sille vain yhden tähden viidestä. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva on saanut 51 prosentin arvosanan ”tuore”.
Taloudellisesti elokuva oli valtava floppi. Se tuotti maailmanlaajuisesti vain runsaat 284 miljoonaa dollaria, joista noin puolet menee elokuvateattereille. Tuoreeltaan Disneyn arvioitiin jäävän elokuvasta tappiolle 80–210 miljoonaa dollaria. Huhtikuussa Disneyn elokuvapäällikkö Rich Ross ilmoitti eroavansa virastaan elokuvan heikon menestyksen takia.
Simba

Leijonakuningas

Ensimmäisessä elokuvassa Simbasta piti tulla Jylhämaan kuningas isänsä Mufasan jälkeen. Mufasa kuitenkin kuoli, kun hänen veljensä Scar toi Simban gnuiden lauman alueelle ja tämän apurit hyeenat säikäyttivät lauman. Mufasa sai pelastettua Simban mutta kuoli, kun Scar pudotti hänet lauman alle.
Scar sanoi Simballe, että oli tämän syy, että Mufasa kuoli ja kehotti Simbaa jättämään Jylhämaan. Simba pakeni, mutta Scar käski hyeenat tappamaan Simban jossa nämä kuitenkin epäonnistuivat ja Simba pääsi pakoon.
Simba oli kuolemassa erämaassa mutta mangusti Timon ja pahkasika Pumba pelastivat hänet ja toivat kotiinsa. Simba oleskeli täällä jonkun aikaa kunnes hänen ystävänsä Nala tuli sattumalta paikalle ja pyysi Simbaa palamaan Jylhämaahan ja ottamaan vallan Jylhämaan kuninkaaksi julistautuneelta Scarilta.

Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys

Leijonakuninkaan jatko-osassa Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys Simballa ja hänen vaimollaan Nalalla on tytär, Kiara. Simba yrittää pitää tyttärensä turvassa, mutta Kiara on seikkailunhaluinen ja rikkoo isänsä asettamia sääntöjä menemällä Jylhämaan rajojen ulkopuolelle ja kohtaa siellä pennun, Kovun, joka kuuluu karkotettujen leijonien (ulkolaisten) laumaan. Kovun äiti Zira kantaa kaunaa Simballe Scarin kuolemasta.

Vuoden 2019 elokuva

Vuonna 2019 ilmestyneessä elokuvassa, joka on toteutettu samanlaisella VR-tekniikalla kuin vuoden 2016 Viidakkokirja-elokuva, Simban ääninäyttelijänä toimii Donald Glover.
Tressunharjun jätinkirkot

Sijainti

Kohde sijaitsee entisen Kokkolan ja Kälviän välisellä kuntarajan lähellä Köyrisenharjun pohjoisispäässä, jota löytäjän Antti Saaren mukaan kutsutaan Tressunharjuksi. Harju jää Ristievan ja Maalarinniitun väliin ja sijaitsee erämaassa. Sinne ei tule muuta tietä kuin metsäura, jonka alku sijaitsee metsäautotiellä. Tähän risteykseen pääsee Välikylässä seututieltä 757 lounaaseen haarautuvalta metsäautotieltä. Kun sitä kulkee 5,2 kilometriä, saapuu Koukunkorvessa tienhaaraan, jossa käännytään oikealle eli lounaaseen päin Karjanevan länsipuolelle. Metsäuraa kuljetaan 1,6 kilometriä, jolloin jätinkirkko sijaitsee itäpuolella kohoavalla mäellä.

Jätinkirkko

Jätinkirkko sijaitsee pitkänomaisen moreenimäen päällä. Jätinkirkko on 40 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Sen kivivallit ovat todennäköisesti pääosin kiveä ja niiden kulmat ovat pyöritetyn muotoiset. Kivivallimuodostelman sisäosan muodostaa niin sanottu piha-alue, joka on melko tasainen ja se on ilmeisesti raivattu puhtaaksi kivistä. Vallissa on useita matalampia kohtia, jotka voivat olla muissa jätinkirkoissa ilmoitettuja portteja. Pohjoisrinteessä vallin painanteet voivat olla luontaisia tai erään tiedon mukaan tervahauta. Jätinkirkkoa ei ole tutkittu. Rakennelman eteläosassa on mahdollisesti toinen pieni jätinkirkko.
Marianne Ridderstad on mitannut jätinkirkon pitkän sivun aseman. Se suuntautuu 33° pohjoisesta luoteeseen päin. Hän ei ole huomioinut vallin painaumia.

Ympäristö

Paikalla saattaa olla ihmisen pystyyn nostama pystykivi (bautakivi). Ridderstad ei mainitse sitä omissa tutkimuksissaan.

Tutkimuksia

Jätinkirkko on Antti Saaren löytämä ja ilmoittama. Mirja Miettinen suoritti paikalla tarkastuksen vuonna 1994. Kohde aiotaan tarkastaa toukokuussa 2019, mutta siitä ei ole vielä saatavilla raporttia.
I masnadieri

I masnadieri on Giuseppe Verdin nelinäytöksinen ooppera. Andrea Maffei kirjoitti siihen libreton Friedrich Schillerin Rosvot-näytelmän (Die Räuber) pohjalta. Ooppera esitettiin ensi kertaa Her Majesty's Theatressa Lontoossa 22. heinäkuuta 1847 Verdin johdolla. Ooppera oli tilattu säveltäjältä Ernanin esityksen saatua teatterissa suuren suosion. 
I masnadierin esitystä ei voitu pitää suunnitellusti vuonna 1846, koska säveltäjän terveys reistaili. Vuoteen 1847 lykkääntyneessä ensiesityksessä olivat rooleissa muiden muassa Luigi Lablache ja Jenny Lind. Nykyisin I masnadieri on yksi Verdin vähemmän tunnetuista oopperoista.
Kiritimati

Ydinkokeet

Yhdistynyt kuningaskunta teki lukuisia ydinkokeita Joulusaarilla vuosina 1952–1962. Säteilylle altistuivat paikallisten asukkaiden lisäksi brittisotilaat, jotka ovat kertoneet, ettei heille annettu juuri mitään suojavarusteita heidän altistuessaan ydinräjähdyksille. Ydinasekokeissa altistuneet brittisotilaat vaativat vuonna 2007 lääketieteellisiä tutkimuksia kokeiden vaikutuksista terveyteensä. Tutkimuksilla he toivovat saavansa tukea korvausvaatimuksilleen. Heidän perheensä ovat kärsineet muun muassa ihosyövästä ja muista ydinkokeiden säteilyn terveyshaitoista, joka on johtanut geneettisiin muutoksiin paikalla olleissa. Saarella olleita sotilaita oli elossa vuonna 2007 yli 900.