google/wiki40b huggingface dataset:
Matti Puolakka

Perhetausta ja opinnot

Matti Puolakan isä Pauli Puolakka oli kommunisti, joka oli toiminut Akateemisen Sosialistiseuran sihteerinä 1930-luvulla ja Punaisessa Valpossa 1940-luvun lopulla. Kansanedustaja Mirjam Vire-Tuominen oli Puolakan täti äidin puolelta.
Matti Puolakka opiskeli Helsingin yliopistossa sosiologiaa, estetiikkaa ja arkeologiaa, mutta opinnot jäivät kesken.

Yhteiskunnallinen toiminta

Puolakka oli 1960-luvun lopulta alkaen niitä harvoja Suomessa, jotka asettuivat Kiinan ja Neuvostoliiton kiistassa Kiinan kannalle. Hän perusti ystävineen vuonna 1965 Suomen Helsingin Sosialistisen Teiniyhdistyksen. Vuonna 1967 hän perustamassa Helsingin Marxilais-Leniniläisen Seuran yhdessä samanmielisten kanssa. Perusteluna oman järjestön perustamiselle oli, että SKP:ssa ei sallittu avointa keskustelua Kiinan ja Neuvostoliiton ns. suuresta polemiikista. Sittemmin Puolakka toimi Marxilais-leniniläisissä ryhmissä (MLR, 1973–1977) ja Vaihtoehtoliike Idussa (1978–1989). 
Vuoden 1989 jälkeen Puolakka ei enää juurikaan toiminut julkisuudessa. Hänen ajatuksiaan jaettiin lähinnä monisteina.

Puolakan ajattelun tutkimus

Puolakan ajattelusta on tehty pro gradu -työ. 
Uusi historia ry julkaisi keväällä 2019 Puolakan näkemyksiin perustuvan teoksen Pelastuuko Euroopan unioni?  Yhdistys on myös alkanut julkaista Puolakan historianfilosofiaa sitä varten perustetulla internetsivustolla.

Kirjallinen ja audiovisuaalinen jäämistö

Matti Puolakka jätti kirjallisen ja audiovisuaalisen jäämistönsä Uusi historia ry:lle. Puolakan julkaistuja ja julkaisemattomia esseitä, artikkeleita ja puheita löytyy Kansan Arkistosta ja Kansallisarkistosta.
Väinö Kamu

Väinö Adam Kamu (vuoteen 1936 Malm, 22. huhtikuuta 1893 Mäntsälä – 15. toukokuuta 1986) oli suomalainen viulunrakentaja ja taidemaalari.
Väinö Kamun vanhemmat olivat Adam (Ojala) Malm ja Maria Malakiantytär. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927–1932 ja Vapaassa Taidekoulussa 1962–1963. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1930, 1931, 1932, 1934, 1935, 1941, 1942, 1945 ja 1951, Taidemaalariliiton näyttelyihin vuosina 1961 ja 1977 sekä Kuvataiteilijasenioreiden näyttelyyn 1977. Kamu oli myös kontrabassonsoittaja ja viulunrakentaja.
Hänellä oli puolisonsa Eine Regina Syrjäsen (1911–2000) kanssa kolme lasta kapellimestari Okko Kamu, alttoviulisti Esa Kamu ja laulaja Monna Kamu.
Vennaskond

Vennaskond on virolainen folkpunk- ja folkrock-yhtye. Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1984. Nimi "Vennaskond" (suomeksi "Veljeskunta) on peräisin George Orwellin romaanista 1984, jossa esiintyy samanniminen vallankumouksellinen järjestö. Neuvostoliiton aikana anarkistisen punk-yhtyeen toiminta oli vaikeaa, ja KGB:n uhkailujen jälkeen yhtye pakeni Suomeen. Nykyisistä jäsenistä mukana tuolloin oli Tõnu Trubetsky, Allan Vainola ja Anti Pathique. Yhtye palasi Viroon sen itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1991.
Kitaranräimeen ohella musiikkiin tuo omanlaisensa vivahteen viulu, puhaltimet ja myös harvinaisemmat kielisoittimet, kuten mandoliini.
Vennaskond on esiintynyt myös nimillä The Flowers of Romance ja Vennaskond D.
Lammijärvi (Keikyä)

Maantiede

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 550 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 150 metriä pitkä  laskuoja, joka päättyy metsään Kanalanojaan viettävään rinteeseen. Kanalanoja laskee Kokemäenjokeen Äetsän taajamaan.
Järven rantaviiva on 0,51 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja metsäistä suota. Rannalla on vain yksi loma-asunto. Sinne johtaa metsätie Keikyästä.

Historia

Lammijärven vedenpintaa laskettiin alemmaksi vuonna 1899.
Kultapyrstöluikero

Koko ja ulkonäkö

Kultapyrstöluikero kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Kalasta on joitakin eri värimuotoja. Kalan pää ja etuosa on yleensä tumma, ruskea tai sinivihreä, pyrstöpuoli kullankeltainen. Myös joitakin kokonaan tummia yksilöitä esiintyy. Pää on nelikulmainen ja silmät kohoavat päälaen yläpuolelle. Selkäevä kohoaa komeana harjana lähes koko selän pituudelta.

Alkuperä

Kultapyrstöluikero elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Se on melko suosittu riutta-akvaarion kala, mutta saattaa joskus näykkiä koralleja ja simpukoita.

Käyttäytyminen

Kultapyrstöluikero piileskelee usein osittain kivenkolossa niin että vain pää pistää esille.

Ravinto

Kultapyrstöluikero syö luonnossa enimmäkseen levää. Akvaariossa se voi osittain hyväksyä korvaavaa ruokaa kuten hiutaleita.
Karl Lindberg (viulutaiteilija)

Karl Johan Lindberg (8. maaliskuuta 1837 Askainen – 21. joulukuuta 1914 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija.
Lindbergin vanhemmat olivat puutarhuri Henrik Reinhold Lindberg ja Gustafva Lindström. Hän opiskeli viulunsoittoa Helsingissä Fredrik Paciuksen johdolla ja 1856–1861 Leipzigissä, Hannoverissa, Weimarissa ja Wienissä Davidin ja Joachimin oppilaana.
Helsinkiin palattuaan hän toimi mm. konserttimestarina Helsingin uuden teatterin orkesterissa 1861–1864. Sittemmin hän siirtyi Tukholmaan hoviorkesterin viulistiksi vuodesta 1869 vuoteen 1903. Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian 1. viulunsoiton opettaja hän oli 1873–1903.
Lindberg sai professorin arvonimen vuonna 1897. Hän julkaisi musiikkipedagogisia teoksia etenkin viulunsoiton opetuksen alalta ja teki konserttimatkoja Ruotsista Suomeen, Saksaan ja Itävaltaan.
Lindbergin puoliso vuodesta 1867 oli Emilia Wiik (1867–1926). Hänen serkkunsa oli pianisti Alie Lindberg.
Lindbergien tytär Elsa Lindberg-Dovlette (1872–1944) avioitui vuonna 1902 persialaisen prinssi Arfa Mirza Riza Khanin kanssa. Hän asettui asumaan Persiaan ja kirjoitti ruotsiksi useita teoksia, joita käännettiin myös suomeksi kuten Naisia minareettien kaupungista: Lehtiä nuoren turkkilaisnaisen mietekirjasta, Kaikissa sävellajeissa ja Viulutyttö vuodelta 1926.
Pyhä (Mietoinen)

Pyhä, vakiintuneelta nimeltään Pyhe, joskus myös Pyhö on kylä ja taajama Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Laajoen rannalla. Pyhä-nimitystä käytetään myös koko sitä ympäröivästä taajama-alueesta. Pyhän kylä käsittää kuitenkin vain pienen osan alueesta, sillä suuri osa taajamasta sijaitsee läheisten Saaren ja Valaskallion kylien alueella.

Historia

Kylässä on historiallisen ajan alussa ollut kaksi yhden manttaalin tilaa, jotka olivat rälssimaana 1500-luvulla. Saman vuosisadan lopulla tilat olivat myös vähän aikaa kuninkaan omaisuutta. Tiloista muodostettiin säterit 1600-luvun alussa, mutta toinen tiloista autioitui vuosisadan aikana. Seuraavalla vuosisadalla, 1700-luvulla kylässä oli lähteiden mukaan jälleen kaksi tilaa, Haakari ja Punta eli Isotalo.
Haakari ostettiin perintötilaksi 1760-luvulla ja jaettiin Ylis- ja Alishaarin tiloiksi. Myös Punnan tila jaettiin Ylis- ja Alispunnaksi. Alun perin molempien Haakarin tilojen talouskeskukset sijaitsivat vierekkäin, mutta myöhemmin Ylishaakarin rakennukset siirrettiin kauemmas kylätontista. Ylispunta puolestaan hävisi 1900-luvun alussa ja niiden paikalle rakennettiin Mietoisten maamiesseurantalo vuonna 1922. Kylän mailla asui vuosisadan alussa myös lukuisia mäkitupalaisia.

Kylämaisema ja luonto

Laajoen laaksoon rakentunut kyläkeskus on rakenteeltaan tiivis ja se on säilyttänyt hyvin 1920-luvulla muodostuneen ilmeensä. Kylään myöhemmin rakennetut talot on pystytetty pääosin Pyhäntien varteen. Kylän pohjois- ja itäpuoli muodostuvat laajoista peltoaukeista.

Kylän ja taajaman palvelut

Varsinainen Pyheen kylä sijaitsee alueen pohjoisosassa, jossa sijaitsee muun muassa Mietoisten maamiesseurantalo. Pyhäntien varressa ja Valaskallion kylässä sijaitsevassa 1909 rakennetussa ja 1930 laajennetussa Pyhän koulussa on ala-aste ja sen yhteydessä päiväkoti. Kylän eteläpuolella, Lauttanpään puretun höyrylaivalaiturin läheisyydessä eli nykyisen Kustavin- ja Pyhäntien risteyksessä puolestaan sijaitsee talkoovoimin rakennettu Pyheen kylätori.
Vladimir Jevtušenkov

Vladimir Petrovitš Jevtušenkov (ven. Владимир Петрович Евтушенков, s. 25. syyskuuta 1948 Smolenskin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa suurimman osan holding-yhtiöstä AFK Sistema (ven. АФК Система). Yhtiöllä on omistusta 200 yrityksen verran aina mikrosiruista lelukauppoihin.
Jevtušenkov on koulutukseltaan kemian maisteri ja kauppatieteiden tohtori. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 71. rikkaimmaksi henkilöksi. Jevtušenkov on naimisissa ja hänellä kaksi lasta. Vaimon sisko on naimisissa Moskovan pormestarin Juri Lužkovin kanssa.

Henkilöhistoria

Vladimir Jevtušenkov aloitti uransa muovi-insinöörinä. Hän johti moskovalaista tiede- ja teknologiakomiteaa, josta vuonna 1993 muodostettiin kaupallinen yritys. Jevtušenkov teki suhteidensa avulla tuotteliaita kauppoja julkisen hallinnon kanssa.
Holding-yhtiö AFK Sistema on listattu Lontoon pörssiin. Sen arvokkain omistus on puhelinoperaattori MTS, joka on alallaan Venäjän suurin ja listattu New Yorkin pörssiin.
Eugenius IV

Eugenius IV (1383–1447), syntymänimeltään Gabriele Condulmer, oli paavina 3. maaliskuuta 1431 – 23. helmikuuta 1447. Hän syntyi Venetsiassa rikkaaseen kauppiassukuun, liittyi benediktiinien munkkijärjestöön ja nousi enonsa Gregorius XII:n nimittämänä Sienan arkkipiispaksi 24-vuotiaana. 
Eugeniuksen paaviuden merkittävin tapahtuma oli kiista Baselin kirkolliskokouksen (jota kutsuttiin myös Firenzen kirkolliskokoukseksi) kanssa. Kun Roomaan tuli tasavalta vuonna 1434, paavi lähti maanpakoon Firenzeen ja Bolognaan, josta hän palasi vasta 1443.
Margarita Levieva

Margarita Vladimirovna Levieva (ven. Маргарита Владимировна Левиева; s. 9. helmikuuta 1980 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläisamerikkalainen elokuva- ja televisionäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Kadotettu ja Kosto sekä elokuvissa Adventureland (2009), L.A. Gigolo (2009) ja The Lincoln Lawyer – Oikeuden palvelija (2011).
Levieva syntyi Leningradissa, (nykyään Pietari) Venäjällä ja on venäläisjuutalaisesta perheestä. Hän muutti Yhdysvaltoihin 11-vuotiaana äitinsä ja kaksoisveljensä kanssa. Levieva kilpaili rytmisessä voimistelussa ennen näyttelijänuraansa.
Plutarkhos Ateenalainen

Plutarkhos Ateenalainen (n. 350–430) oli antiikin kreikkalainen uusplatonilainen filosofi, joka opetti Ateenassa 400-luvulla. Hän perusti Platonin Akatemian uudelleen ja toimi sen johtajana. Hän kirjoitti kommentaareja Platonin ja Aristoteleen teoksiin, painottaen yhtäläisyyksiä heidän välillään.

Elämä

Plutarkhos oli Nestorioksen poika ja Hierioksen ja Asklepigenian isä. Ateenan uusplatonismin alkuperää ei tunneta, mutta Plutarkhos nähdään yleensä sinä henkilönä, joka perusti Akatemian uudelleen sen uusplatonilaisessa muodossa. Plutarkhos ja hänen seuraajansa esittivät itsensä Iamblikhoksen oppilaina, ja hänen kauttaan Porfyrioksen ja Plotinoksen oppilaina. Plutarkhoksen omiin oppilaisiin kuuluivat Syrianos, joka seurasi häntä koulun johdossa, sekä Proklos. Hänen lapsensa opiskelivat myös Akatemiassa.

Filosofia

Plutarkhoksen perusajatuksia oli, että Aristoteleen teosten opiskelun tulee edeltää Platonin teosten opiskelua, ja että oppilaan tulee oppia ymmärtämään ne keskeiset kohdat, joissa Aristoteles ja Platon ovat samaa mieltä. Tämä päämääränään hän kirjoitti kommentaarin Aristoteleen teokseen Sielusta. Kommentaari oli merkittävin panos aristoteeliseen kirjallisuuteen sitten Aleksanteri Afrodisiaslaisen aikojen. Hän kirjoitti myös kommentaarin Platonin Timaiokseen. Syrianos ja muut koulun oppilaat seurasivat Plutarkhoksen esimerkkiä. Tämä antiikin filosofian loppuaikojen synkretismi saavutti huippunsa Prokloksen ajattelussa.
Psykologiassa Plutarkhos katsoi, että järki on kaiken tietoisuuden perusta. Hän sijoitti aistimisen ja ajattelun kykyjen väliin mielikuvituksen sielunkyvyn, jonka hän katsoi toimivan aistimisen stimuloimana. Se tarjoaa raaka-aineiston järjen käsiteltäväksi. Järki on läsnä lapsissa toimintakyvyttömänä potentiaalina, aikuisissa aistimisen ja mielikuvituksen tuottaman tiedon käsittelijänä, ja puhtaana aktuaalisuutena se on transsendentaalia tai puhdasta ymmärrystä Jumalasta.
Plutarkhos katsoi, että sielu on sidottu ruumiiseen mielikuvituksen ja aistimisen kautta. Hän oli perehtynyt koulunsa teurgisiin perinteisiin ja uskoi, samoin kuin Iamblikhos, että ihmisen sielu voi yhdistyä jumaluuteen teurgisten riittien kautta.
Anna Hämäläinen

Anna Hämäläinen (s. 24. maaliskuuta 1994 Moskova, Venäjä) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Seinäjoen Seudun Urheilijoita ja häntä valmentaa äitinsä Olga Hämäläinen. Vuoteen 2015 asti hän edusti Kuortaneen Kuntoa. Hänen isänsä on Eduard Hämäläinen.
Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Hämäläinen karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. Samana vuonna hän sai pronssia Euroopan nuorten olympiafestivaalien 200 metrillä Trabzonissa ajalla 24,14. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Hämäläinen karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 24,14 s. Saman vuoden Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisojen 200 metrin juoksussa hän sijoittui alkuerässään kolmanneksi ajalla 24,04 ja eteni välieriin. Välierässä hän jäi seitsemänneksi ajalla 24,50 eikä selvinnyt loppukilpailuun.
Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Hämäläinen hylättiin 200 metrin alkuerässä vilppilähdön vuoksi. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi ankkuriosuuden seitsemänneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa.
Hämäläinen voitti 200 metrin Suomen-mestaruuden Kajaanissa 2010 ajalla 24,34, Turussa 2011 silloisella ennätyksellään 23,76 ja Oulussa 2016 niin ikään ennätysajallaan 23,70 sekä sai pronssia Porissa 2015 ajalla 24,40. Hän voitti 100 metrin Suomen-mestaruuden Oulussa 2016 ennätyksellään 11,69. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 200 metrillä kultaa Helsingissä 2018, hopeaa Tampereella 2016 ja pronssia Tampereella 2012. Hän kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2010. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi Tampereen hallimaaottelun 200 metrin juoksussa 2011.
Paulo Bento

Ura pelaajana

Bento edusti ammattilaisuransa aikana Estrela Amadoraa (1989–1991), Vitóriaa (1991–1994), Sportingia (1994–1996), Oviedoa (1996–2000) ja Benficaa (2000–2004). Portugalin A-maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1992–2002 35 ottelua. Barbosa oli mukana maajoukkueessa muun muassa EM-kisoissa 2000 ja MM-kisoissa 2002. Vuoden 2000 EM-kilpailuissa Bento sai viiden kuukauden pelikiellon maajoukkueotteluihin, kun Portugalin pelaajat kävivät käsiksi tuomariin kärsittyään välierätappion kisat voittaneelle Ranskalle. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän pelasi Portugalin kolmesta ottelusta kaksi kokonaan ja tuli kolmannessa vaihtopelaajana kentälle 69. minuutilla.

Ura valmentajana

Bento aloitti valmennusuransa heti pelaajauran päätyttyä Sportingin juniorijoukkueessa, ja jo vuonna 2005 hänet nostettiin edustusjoukkueen valmentajaksi. Benton johdolla Sporting voitti kaksi Portugalin cupin mestaruutta, muttei onnistunut voittamaan liigaa. Bento erosi heikkojen tulosten myötä syntyneiden paineiden vuoksi marraskuussa 2009.
Syyskuussa 2010 Bento palasi valmennustehtäviin, kun hänet palkattiin Portugalin maajoukkueen uudeksi päävalmentajaksi.  Benton johdolla Portugali selvitti tiensä EM-lopputurnaukseen 2012 voittamalla jatkokarsinnoissa Bosnia ja Hertsegovinan. Lopputurnauksessa Portugali sijoittui alkulohkonsa toiseksi hävittyään vain Saksalle. Puolivälierissä Benton joukkue kukisti Tšekin 1–0.  Välierissä joukkueen pelit päättyivät tiukan taistelun ja rangaistuspotkukilpailun jälkeen tappioon Espanjalle. 
MM2014-karsinnoissa Portugali jäi lohkokakkoseksi Venäjän voittaessa, mutta selvitti tiensä lopputurnaukseen jatkokarsintaotteluissa voittamalla Ruotsin.  Huhtikuussa 2014 Bento allekirjoitti kaksivuotisen jatkosopimuksen Portugalin jalkapalloliiton kanssa.  Portugalin MM-lopputurnaus ei sujunut odotusten mukaisesti. Joukkue hävisi avausottelunsa Saksalle 4–0, eikä tasapeli Yhdysvaltoja vastaan ja voitto Ghanasta riittänyt viemään maata jatkoon. Bento sai jatkaa kisojen jälkeen valmentajana, mutta shokkitappio Albanialle EM2016-karsintojen avausottelussa johti Benton sopimuksen purkamiseen syyskuussa 2014. 
Toukokuussa 2016 Bentosta tuli Brasilian pääsarjassa pelanneen Cruzeiron päävalmentaja. Bento ei onnistunut kääntämään Cruzeiron heikkojen esitysten suuntaa ja hän joutui jättämään tehtävänsä jo heinäkuun lopussa.
Elokuussa 2016 Bento palasi valmennustehtäviin Eurooppaan, kun hänestä tuli kreikkalaisen Olympiakosin päävalmentaja. Benton johdolla Olympiakos selvitti tiensä Eurooppa-liigassa pudotuspeleihin, joiden toisella kierroksella hävisi Beşiktaşille. Kreikan liigassa Olympiakos oli jälleen mestaruusvauhdissa, mutta kolme perättäistä liigatappiota johtivat Benton potkuihin maaliskuun alussa 2017.
Tammikuussa 2018 Bento aloitti Kiinan Superliigan Chongqing Dangdai Lifanin päävalmentajana.
Armeniankielinen Wikipedia

Armeniankielinen Wikipedia (arm. Վիքիպեդիա) on Wikipedian armeniankielinen versio. Se on perustettu 9. heinäkuuta 2003.
Armeniankielisen Wikipedian artikkelit kirjoitetaan armenialaisilla aakkosilla.
Pål Gunnar Mikkelsplass

Saavutukset

Mikkelsplass kilpaili hiihdon maailmancupissa vuosina 1982–1996. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 1988. Samana vuonna hän voitti hopeaa Calgaryn olympiakisoissa 15 kilometrin hiihdossa. Vuotta myöhemmin hän voitti niin ikään hopeaa Lahden MM-kisoissa. Oslon ja Seefeldin MM-kisoissa Mikkelsplass oli mukana kultaa voittaneessa Norjan viestihiihtojoukkueessa.
Tom Hanks

Elämä

Hanks syntyi Concordissa, Kaliforniassa sukujuuriltaan portugalilaiselle äidille ja englantilais-irlantilaiselle isälle. Hän opiskeli myöhemmin California State Universityssä, Sacramentossa, mutta hänen näyttelijänuransa alkoi Clevelandissa, jonne eräs ohjaaja hänet kutsui. Hanks on ollut naimisissa näyttelijätär Rita Wilsonin kanssa vuodesta 1988. He tapasivat tehdessään elokuvaa Apua, meitä autetaan! (1985). Heillä on kaksi yhteistä lasta, Chester Marlon (s. 1990) ja Truman Theodore (s. 1995). Hanks oli aikaisemmin naimisissa syöpään menehtyneen Samantha Lewesin kanssa vuodesta 1978 vuoteen 1987. Hänen kanssaan Tom Hanks sai myös kaksi lasta, joista toinen on myös näyttelijä, Colin Hanks (s. 1977) ja Elizabeth (s. 1982). 
Tom Hanks on National Space Societyn jäsen. Tom Hanks on tukenut demokraattien ehdokkaita kaikissa viimeisimmissä presidentinvaaleissa. Hanks väittää olevansa sukua James Hanksille, joka on yksi Nancy Hanksin mahdollisista isistä. Nancy Hanks oli Yhdysvaltain presidentti Abraham Lincolnin äiti.
Hanksille myönnettiin marraskuussa 2016 Yhdysvaltain korkein siviileille myönnettävä kunniamerkki, Presidentin vapaudenmitali.

Ura näyttelijänä

Hanks on toiminut niin näyttelijänä, ohjaajana kuin käsikirjoittajana. Vuonna 1996 Hanks ohjasi ensimmäisen kerran elokuvassa That Thing You Do!, samassa elokuvassa Hanks näytteli myös itse ja hän jopa käsikirjoitti elokuvan. Hanks on yksi maailman parhaiten palkattuja näyttelijöitä. Kahdesta viimeisimmästä elokuvastaan Hanks sai palkkaa noin 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria elokuvalta. Forrest Gump -elokuva tuotti hänelle kuitenkin noin 70 miljoonaa dollaria.
Hanksille myönnettiin kaikkien aikojen nuorimpana Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 2002. Hänet äänestettiin vuonna 2006 Forbes-lehden äänestyksessä Yhdysvaltain luotettavimmaksi julkisuuden henkilöksi.
Vuonna 2010 Forbes julkaisi "Hollywood's Animation A-List" listan, jossa lueteltiin kymmenen menestyksekkäintä hollywood-näyttelijää animaatioiden parissa. Menestys mitattiin elokuvien lipputulojen perusteella, minkä myötä Hanks oli listalla jaetulla seitsemännellä tilalla yhdessä Ben Stillerin kanssa. Keväällä 2013 Tom Hanks esiintyy New Yorkissa pääosassa Broadway-näytelmässä Lucky Guy, jonka on kirjoittanut Nora Ephron.
Cabrerets

Cabrerets on kunta Lotin departementissa Midi-Pyrénées’n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 231. Cabreretsin pinta-ala on 43 km².
Jorma Seppänen

Jorma Olavi Seppänen (s. 14. syyskuuta 1935 Tampere) on ekonomi, joka toimi Elannon pääjohtajana 1990–1994. 
Seppäsen puoliso vuodesta 1959 on Ritva Anneli Åberg. Seppänen tuli ylioppilaaksi 1955 ja valmistui ekonomiksi 1960. Hän toimi Itä-Savon osuusliikkeen kaupallisena johtajana 1963–1965 ja Osuusliike Oman Avun toimitusjohtajana 1966–1969. Osuusliike Elannon apulaisjohtaja hän oli 1969–1971, varatoimitusjohtaja 1972–1990 ja pääjohtaja vuodesta 1990 vuoteen 1994. Savonlinnan kaupunginhallituksen jäsen Seppänen oli 1965 ja Joensuun 1968–1969.
Aatos Ojala

Kauko Aatos Ojala (6. tammikuuta 1919 Seinäjoki – 9. huhtikuuta 1987 Jyväskylä) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.

Henkilöhistoria

Aatos Ojalan vanhemmat olivat rovasti Emil Oskar Ojala ja Elli Matilda Vilkki ja puoliso vuodesta 1955 Raija Hillevi Kolkka, urheilutoimittaja Sulo Kolkan tytär. Ojala tuli ylioppilaaksi 1937, valmistui folosofian kandidaatiksi 1944 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1957. Ojala opiskeli myös Yalen yliopistossa Yhdysvalloissa sekä Ruotsissa, Saksassa ja Englannissa. Uransa alkuvuosina hän toimi Helsingin teknillisen opiston kielten tuntiopettajana, Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1956. Ojala työskenteli myös Parnasson päätoimittajana vuonna 1957.  Jyväskylän yliopiston professori Ojala oli 1960–1982. Hän on huomattava erityisesti Jyväskylän yliopiston ja varhaisen suomalaisen semiotiikan historiassa. Ojalan väitöskirja käsitteli Oscar Wildea, myöhemmin hän tutki muun muassa F. E. Sillanpään kirjallista aatemaailmaa.
Ojalan veli on tekniikantutkija Aito Ojala.
Kanon x Kanon

Kanon x Kanon on japanilainen visual kei -duo. Yhtyeessä vaikuttavat naislaulaja Kanon Wakeshima ja An Cafen basisti Shinya "Kanon" Sano.
Yhtye perustettiin vuonna 2010, heidän musiikkinsa on pop-tyylistä ja klassista. Kanon x Kanon on Sony Music Entertainment Japanin alainen.
Wakeshima hoitaa yhtyeessä laulun ja Shinya Sano soittaa kappaleisiin bassoa ja kitaraa.
Wilhelm Stenhammar

Carl Wilhelm Eugen Stenhammar (7. helmikuuta 1871 Tukholma – 20. marraskuuta 1927 Jonsered, Partillen kunta, Länsi-Götanmaa) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. 
Stenhammar syntyi Tukholmassa ja oli nuoruudessaan saksalaisten säveltäjien, kuten Richard Wagnerin ja Anton Brucknerin, ihailija. Myöhemmin hän sai vaikutteita myös muilta pohjoismaalaisilta säveltäjiltä, kuten Jean Sibeliukselta ja Carl Nielseniltä. Stenhammar aloitti opintonsa Tukholmassa ja jatkoi niitä Berliinissä. Hän oli Sibeliuksen läheinen ystävä, ja tämä omisti Stenhammarille 6. sinfoniansa.
Stenhammar toimi vuosina 1906–1922 Göteborgin sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina. Häntä seurasi tässä virassa Tor Mann. Stenhammar toimi vuonna 1909 musiikinjohtajana myös Uppsalan yliopistossa. Hänen  tuotantoonsa kuuluu muiden muassa kolme sinfoniaa, kaksi pianokonserttoa, neljä pianosonaattia, viulusonaatti ja kuusi jousikvartettoa.