Kamera-73

Kamera-73 Kuusankoski ry on Kouvolan Kuusankosken kaupunginosassa tilojaan pitävä kameraseura. Kerhon tehtävä on ydintoiminta-alueellaan Kouvola/Iitti/Lapinjärvi edistää valokuvausharrastusta ja kaikkea valokuvaukseen liittyvää toimintaa sekä kerätä alan harrastajia toimimaan yhdessä, sekä järjestää näyttelyitä ja tarjota jäsenilleen mahdollisuus osallistua näyttelyihin myös muualla.
Seuralla on jäseniä 120 kappaletta (30.10.2017). Kamera-73 on jäsenenä Suomen kameraseurojen liitossa joka on Finnfoton jäsenseura..
Seura tukee alueellista hyvinvointia ja yhteisöllisyyttä erilaisten projektien ja hyväntekeväisyyden kautta.

Toiminta

Kamera-73 toimii alueellaan edistääkseen valokuvausta harrastuksena. Seura järjestää koulutusta sekä jäsenilleen, että yhteistyössä Kouvolan kansalaisopiston kanssa kaikille halukkaille. Seura järjestää kuvausretkiä, PopUpShooteja, kuvakävelyjä, tapahtumia, näyttelyitä sekä kilpailuja sekä jäsentensä kesken, että koko toiminta-alueensa asukkaille.
Toiminnan keskeisin tapahtuma on kerran kuukaudessa järjestettävät kokoontumiset seuran studiolla. Näissä kokouksissa keskustellaan tulevasta toiminnasta ja päätetään tapahtumista, tutustutaan jäsenten valokuviin ja jutellaan "kivoja" ;) Kuukausikokous on jokaisen kuukauden ensimmäinen arkimaanantai, kello 18 alkaen.

Seuran pysyvä näyttely

Seuran pysyvä näyttely Kuusankoskitalon Kahvila Valkamassa on perinne. Tämä näyttely koostuu kuukausittain vaihtuvista seuran jäsenten itse ottamista kuvista. Kuluvan vuoden kuukaudenkuvaajat valitaan edellisen vuoden aikana. Kuukauden kuvaajan kuvat ovat nähtävillä myös seuran kotisivuilla.
Toinen seuran pysyvä näyttely on avattu 2016 Kuusankoskella Koskibowlingin tiloissa. Näytillä on 5-6 kappaletta vuodenaikateemaisia tauluja. Taulut vaihdetaan 4 kertaa vuodessa.

Koulutus ja luennot

Seura on järjestänyt kautta aikojen koulutusta jäsenilleen, muille seuroille sekä myös Kouvolan Kansalaisopiston kanssa yhteistyössä. Aikaisemmin koulutus on ollut kuvaamiseen liittyvää, sommittelu, väriteoria ja laitteistokoulutus. Digiajan murroksen yhteydessä kuvaan on astunut pimiötyöskentelyn opetuksen yhä enemmän korvaava kuvan digitaalinen käsittely ja sitä myöden mm. Lightroom ja PhotoShop. Toki yhä edelleen opetetaan kameran ja kuvaamisen perusasioita ja ymmärtämystä, kuten Kansalaisopiston kanssa pidettävissä Valokuvauksen perus- ja jatkokursseilla. Lisäksi kun digiaikana kuvan ottaminen ja esille saaminen on hyvinkin edullista ja nopeaa on koulutuskansioon tullut erilaisiin kuvaus- ja käsittelytapoihin perustuvia koulutuksia, kuten HDR- ja TimeLapse/HyperLapse-kuvaus sekä Pitkiä valotuksia avaava kurssi.
Seuran kuukausimiiteissä on ollut hyvinkin erilaisia kuvaajia sekä kuvien esilletuomiseen erikoistuneita luennoitsijoita. Olemme saaneet oppia mm. luontokuvauksesta Mika Honkalinnalta, urheilukuvauksesta Jukka Rasimukselta, hevoskuvauksesta Satu Pitkäseltä ja tulostamisesta paperille, seinätapetille ja kirjoiksi paikallisesti toimivalta yritykseltä Granolta KuvatKirjaksi.fi palvelusta. Seura järjestää myös tekniikkailtoja, joissa voi kysellä asioista, jotka mieltä askarruttavat. Mm. tekniikkailtoja on pidetty yhteistyössä muiden paikallisten ja lähellä olevien kameraseurojen ja seuroihin kuulumattomienkin alan harrastajien kanssa.

Historia

Kamera-73 on perustettu 17.5.1973 Kuusankosken KOP:n tiloissa kokouksessa, jossa paikalla oli nelisenkymmentä alan harrastajaa. Seura on rekisteröity yhdistysrekisteriin vuonna 1974. Yhdistyksen perustivat Kouvolan Kameraseurasta lähteneet jäsenet, joiden mielestä Kuusankoskelle pitää saada oma kameraseura. Yhdistysten tämän jälkeen tekemä yhteistyö oli laajamittaista.

Ensimmäinen johtokunta, nuorisotoimikunta ja perustajajäsenet

Johtokunta: Olli Aaltonen, Kalervo Aaltonen, Jouko Heikkilä, Jussi Pitkänen, Kari Salomäki, Leena Pulsa ja Anna-Maija Jankeri
Nuorisotoimikunta: Ari Savinen, Juha Toivonen ja Ilkka Paunonen

Studio ja laboratorio

Kuusankosken valokuvausharrastajien studio- ja pimiötyöskentely otti pitkän edistysaskeleen, kun vuonna 1980 avattiin talkoovoimin valmistunut valokuvauslaboratorio  aikaisemmin yleisenä saunana toimineeseen pienteollisuustalon siipeen. Tilat otettiin aktiiviseen käyttöön 31.3.1980, kun Matti K. Hänninen oli suorittanut lopputarkastuksen.
Labbis on toiminut siitä lähtien seuran aktiivisen toiminnan keskipisteenä. Myöhemmin on tehty pieniä muutoksia digiajan tarpeiden mukaan, filmiajan tarpeiden vähentyessä. Pimiö ei enää ole isossa tilassa vaan hieman pienemmässä, edelleen käyttökunnossa. Isommasta salista on tehty kuvaustila studiovalojen ja taustojen kanssa sekä kokoustila pöytien, tuolien ja videotykin kanssa. Tilan toimiessa studiona sitä on nyt myös sisustettu seuran jäsenten valokuvilla. Seiniä kuvittaa jäsenten vapaavalintaisesti valitsemat kuvat ja yhdelle seinälle on rakennettu kollaasi ”aakkos-” sekä ”numerokuvista”. Näiden kuvien taustalla on kunkin kuvaajan oma näkemys kyseistä kirjaimesta tai numerosta.

1973-1983 Ensimmäinen kymmenvuotiskausi

Lähde: Reijo Relander - Kamera-73 Kuusankoski r.y:n 10-vuotishistoriikki ja 30-vuotishistoriikki.
Kun Kamera-73 Kuusankoski ry perustettiin, oli valokuvauksen tekninen kehitys saavuttanut tason, jossa kaikki tärkeimmät valokuvaukseen liittyvät kehitelmät oli tehty, sekä materiaali, että välinepuolella. Oltiin kuitenkin uudella välineurheilun aikakaudella. Enää ei vannoutunutta kuvaajaa tunnistettu 6x6 ”kottaraispöntöstä” ja säkillisestä suotimia, vaan kuvaajan mittapuuna häämotti laaja objektiivivalikoima. Pitkillä putkilla voitiin tähdätä tulevaisuuteen.
Maaliskuussa 1973 Kuusankoskella järjestetty kulttuuriseminaari oli käynnistymispotku oman seuran saamiseksi paikkakunnalle. Katsottiin tarpeelliseksi antaa nuorisolle mahdollisuus kehittää itseään valokuvauksen taidossa ja ennen kuvanneille paremmat puitteet taitojen kartuttamiseen ja kuvien tekoon. Epävirallinen ryhmä sääti sääntöehdotukset ja hoiti muut perustamispohjustukset. 17.5.1973 kokoontui nelisenkymmentä valokuvauksesta ja seuran perustamisesta kiinnostunutta KOP:n kerhotiloihin ja näin syntyi Kamera-73 Kuusankoski ry. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Olli Aaltonen.
Ensimmäisenä toimintavuonna tuli kaupungilta toiminta-avustuksena 1000 mk, joka mahdollisti käytännön toimet. Laboratoriotilat saatiin pienteollisuustalon alakerrasta ja näin aatepuolelta voitiin siirtyä myös käytännön toimiin. Yhteistyö ja tehtävänjako koulutusrintamalla hahmottui myös työväenopiston kanssa ja sovittiin, että pääsääntöisesti työväenopisto hoitaa alkeis- ja jatkokurssittamisen ja kameraseura huolehtii seminaareista ja erikoiskursseista.
Uuden seuran nimen tunnetuksi tekemiseksi osallistuttiin Kaakkois-Suomen kameraseurojen yhteisnäyttelyyn, josta saatiin monia palkintoja.
Vuodella 1974 voidaan katsoa olleen merkitystä valokuvan arvostuksen kannalta, sillä kaupunki lunasti Olli Aaltoselta työt ”Viikingit” ja ”Rengastanssi”, Kalervo Aaltoselta työn ”Talvi” ja Ilmari Lindbergiltä työt ”Rowing”, ”Blektriker” ja ”Juhannus”. Sijoituspaikaksi tuli Naukion yläaste.
Keväällä järjestettiin ”Lomalaisen valokuvauskurssi”, jossa oli liki 30 osallistujaa. Yksityisten näyttelyiden sarja lähti myös liikkeelle, kun Kalervo Aaltonen esitteli foto-serigrafiatöitään Voikkaalla ja Kuusaalla. Elokuun puistojuhliin Kamera-73 osallistui omalla osastollaan urheilutalon aulassa. Lokakuussa Olli Aaltonen pystytti näyttelynsä ”Ihminen teollisessa yhteiskunnassa”. Hannu Hautala vieraili samassa kuussa luontoillan merkeissä Naukion yläasteella vetäen täyden salillisen kuulijoita. Laboratoriota käytettiin aktiivisesti (käyttötunteja 2295 ja 411 käyttökertaa).
Koulutus alkoi tuottaa tulosta, sillä vuoden 1975 näyttelystä todettiin lehtiotsikoissa, että näkemyksellinen ote oli nostanut kuvien tasoa. Kamera-73:n aloitti toimintansa alueellisena kouluttajana, kun Kaakkois­-Suomen I valokuvapäivät pidettiin toukokuussa. Ohjelmassa oli mm. Pentti Pitkälahden fotografiikkaa, kuvaideointia Timo Haaviston johdolla, Hannu Peltomaan esitys valokuvan käytöstä elokuvassa, diatekniikoista ja kuvasarjoista sekä kuvasommittelusta.
Kansainvälistä tunnustusta saatiin kuusankoskelaiselle valokuvaukselle vuonna 1976, kun Kalervo ja Olli Aaltonen saivat AFIAP-arvonimen ja Ilmari Lindberg sai EFIAP-arvonimen. Kuusankosken taltiointityötä alettiin pohjustaa kesäkuussa, kun kameraseuran edustajia oli mukana kotiseutu- ja museolautakunnan järjestämällä kotiseuturetkellä. Keväällä järjestettiin neljä valokuvauskurssia ja syksyllä teemakurssi ”Vallitseva valo valokuvaamisessa”. Syyskuussa oli esillä näyttely ”Kuusankoskelaisten parhaita”, joka oli koottu kuusankoskelaisten kuvaajien ulkomailla ja kotimaassa menestyneistä kuvista.
Vuoden 1977 kauaskantoisin tapahtuma oli Kaakkois­-Suomen II valokuvatapahtuma. Ohjelmassa oli mm. kuvakavalkadi SKsL:n vuosinäyttelyistä vuodilta 1963, 1967, 1971 ja 1975. Nähtiin malliksi mestarivalokuvia eri kirjoista, Jorma Marstio selvitteli kameranostoon liittyviä kysymyksiä, Matti K. Hänninen antoi tietoa väreistä ja värikuvauksesta, Ahti Heinikainen selvitteli peruskysymyksiä valokuvaajaksi aikoville ja Kalervo Ojutkangas oli valinnut teemaksi ”Minun valokuvani”.
Laajan taltiointikuvauksen ensimmäinen välikooste saatiin ”Kuusankosken asuntomaisemaa -77” -näyttelyssä.
Vuonna 1978 tehtiin valokuvaharrastamisen kehittymisen kannalta tärkeä päätös: rakennuslautakunta antoi luvan rakentaa laboratoriotilat vanhaan kaupungin saunan tiloihin.
Paikkakunnalla nähtiin myös näyttelyitä, kun Eila Laukkanen kokosi näyttelyn ”Lapsesta” ja Olli Aaltonen oli matkannut kameransa kanssa ”Saimaalta Kymijoelle”.
Taltiointinäyttelysarja sai jatkoa vuonna 1979, kun pystytettiin näyttely ”Katoavaa Kuusankoskea”.
Vuoden tärkeimmäksi tapahtumaksi voitaneen nimetä tapahtuman laajuus huomioiden Kaakkois­-Suomen III valokuvatapahtuma. Tapahtumassa oli Matti K. Hännisen esitelmä valokuvakoulutuksesta, valokuvasta välineenä ja kuvan merkityksestä nyky-yhteiskunnassa. Mona Mannerheimo kertoi kokemuksistaan henkilökuvaajana, Timo Haavisto esitteli Talvi-sarjansa ja Matti J. Kaleva puhui ammattilaisen työskentelyolosuhteista esimerkein. Hannu Peltomaa valotti valokuvan käyttöä elokuvassa ja videotekniikassa. Viihdepuolen merkkitapahtuma oli Leningradin retki.
Näyttelyrintamalla oli esillä Keijo Koivulan ”Ydran saari” ja Kalervo Aaltosen ”Ruotsulan reduutti”.
Mielenkiintoinen kuvauskokeilu suoritettiin vuonna 1980 syksyllä, kun Keskustan koulun oppilaat kuvasivat pari koulupäiväänsä. Tästä materiaalista seuran jäsenet työstivät näyttelyn STS:n ikkunoihin.
Repoveden kuvausprojekti ehdotetusta kansallispuistoalueesta alkoi kesällä. Luovan kuvauksen työryhmä oli aloittanut työskentelynsä. Suuri voimannäyte oli keväällä valmistuneet talkootyönä tehdyt laboratoriotilat pienteollisuustaloon. Ari Vainiolla oli esillä näyttely ”Vanhaa Voikkaata”.
Vuoden 1981 puolella jatkettiin erilaisia kuvallisia projekteja, kuten taltiointityötä, Repovesi-projektia, josta oli 70 kuvan välinäyttely, Luova Team jatkoi työtään ja vammaisten vuoden merkeissä valmistettiin kuvasarja ”Elluissa”, joka herätti huomiota ja julkaistiin myös Kuusankosken Sanomissa.
Kameraseuratoiminnan tunnetuksi tekemiseksi painatettiin seuraesite, jota jaettiin jäsenistön lisäksi kouluille ja eri julkisiin laitoksiin.
Vuoden 1982 puolelle siirtynyt IV valokuvatapahtuma sai sijansa tammikuussa ja otettiin myönteisesti vastaan. Luennoitsijoina toimivat mm. Matti K. Hänninen ja Tuomo Lehtinen.
Luova Team suoritti ensiesiintymisensä asettaen kuviaan näytteille Kouvolassa valokuvailmaisun peruskurssille. Kalervo ja Olli Aaltosella oli esillä näyttely Pohjois-Kymenlaakson ja Tirvan maisemista. Ari Vainiolta oli esillä tutkielma ”Pyhäjärven monet kasvot”. Löysivapaa-tapahtumassa seuralla oli oma osasto, jossa pyöri korkealuokkaisia diaohjelmia ja lisäksi lukion aulaan oli pystytetty taltiointikuvakokoelma.
Juhlavuoden 1983 kesäkuun puolessa välissä luovutettiin kaupungille 170 kuvaa käsittävä taltiointikuvakokoelma pohjustettuna. Kotiseutu- ja museolautakunnalle on valmistettu vastaavasti kokoelma ilman pohjakkeita.

1984-1993 Toinen kymmenvuotiskausi

Lähde: 1984-2003 - Reijo Relanderin jatkama kerhon historiikki.
Vuosina 1984-1986 seura huolehti valtaosan kaupungin kuvateosprojektin kuvituksesta. Projekti oli melko työllistävä seuran kuvaajaporukalle.
Vuonna 1985 amerikansuomalainen Lady Ostapeck oli seuran kutsuttuna vieraana henkilökuvagalleriansa kanssa. Lassi Kujalan luontokuvia oli samana vuonna esillä ja siivet alkoivat kantaa myös kansallisesti merkittävänä luonnon puolestapuhujana.
Vuonna 1986 järjestettiin yleisökurssi ”Kuvauksen perusteista”. Kansainvälistä kosketusta lähdettiin hakemaan myös vuonna 1987, kun kesällä laitettiin kuvakokoelma Unkariin, ystävyyskaupunki Orosházaan ja Dunaújvárosiin. Unkarista tuli kuvia vuorostaan syksyllä näytteille Kuusankoskelle.
Kalervo Aaltosella ja Kalevi Pihkalalla oli yksityisnäyttelyt vuonna 1987.
Kuusankoski-valokuvauskilpailu järjestettiin liike-elämän avustuksella hyvien palkintojen muodossa ja se sai kuvaajia liikkeelle yli kuntarajojen. Kalevi Pihkala ja Ari Vainio saivat kirkkaimmat mitalit.
Seuran jäseniä suuntasi useana kevään kameransa kohti Kreikan maisemia vuoden 1989 jälkeen matkavastaavana Kari Joutjärvi.
Keijo Koivulan ”Teatterikuvia” aloitti näyttelyrynnäkön vuonna 1990. Se jatkui Kari Joutjärven ”Kuvia Samoksesta”, János Müllerin ”Valokuvakokoelma”, Kalevi Pihkalan ”Kuvia” ja Olli Aaltosen ”Vuodenkierto”-näyttelyillä.
Nuorten valokuvauskilpailu järjestettiin 1990.
Seura sai Kuusankoski-talolle ”Kuukauden kuvaaja” -paneelit, jotka ovat olleet näyteikkuna ulkomaailmaan monasti niin erakkomaiselle kuvaus- ja kuvantekotoiminnalle. Järjestettiin erilaisia työpajoja ja kursseja.
Kansainvälistä kuvaajakosketusta saatiin 1990, kun Lady Ostapeck vieraili jälleen kuviensa kera.
Vuonna 1992 seura järjesti SKsL:n vuosinäyttelyn. Näyttelyn oheismateriaali ylitti jopa tv:n uutiskynnyksen, kun seura oli hyvien Pietari­-yhteyksien avulla saanut näytteille tsaarinajan kuvia. Näyttely saavuttikin erinomaisen suosion.
Ystävyyskaupunki Lindesbergiin lämmiteltiin uudelleen kuvanvaihtosuhteet monen hiljaiselovuoden jälkeen viemällä näyttelykuvia sen 350-vuotisjuhliin syksyllä 1993.
Jouko Heikkilän tehdaskuvia oli esillä Helsingissä, Mikko Junnisen ”Isomustakeiju” Kouvolassa ja Keijo Koivulalta Voikkaan paperitehdasta käsittelevä näyttely vuoden 1993 aikana.

1994-2003 Kolmas kymmenvuotiskausi

Lähde: 1984-2003 - Reijo Relanderin jatkama kerhon historiikki.

Yhteistyötä, kouluttautumista ja kuvateosta

Kuusankosken Teatterin pistäessä pystyyn nuorille suunnatun multimediatoteutuksen ”Huumattu hauta”, ja seuran kuvaajia oli mukana tässä projektissa. Teatterin kanssa tehtiin yhteistyötä myös 2001, kun Lasten Teatteripäivien yhteyteen järjestettiin valokuvaustyöpaja lapsille. Työpajan kuvat olivat esillä tapahtuman yhteydessä vielä Kuusankoski-talossa.
Näyttelykanava avattiin Heinolaan yhteistyön merkeissä samana vuonna.
Vuonna 1996 oli kouluttajina kaksi tämän maan kärkinimeä, Jussi Aalto ja Simo Rista. Jussi Aallon erikoisalaa ovat historian ohella ollut henkilökuvaus: hän kertoili ”Muotokuvasta ja sen uusista virtauksista”. Simo Ristan ominta aluetta on miljöökuvaus ja häneltä jäsenistö sai kurssituksen siitä, miten kunnon miljöökuvaa toteutetaan. Samassa yhteydessä tuli tutuksi perspektiivinkorjailuobjektiivit, muissa yhteyksissä päästiin kurkistamaan mikroskooppikuvauksen saloihin sekä palkkikameraan ja sen käyttösovellutuksiin. On myös tutustuttu lähiseudun sukellusharrastajien vedenalaiskuviin ja välineistöön.
Jäsenistöä on koulutettu sekä hyvien mustavalkokuvien ja värikuvien teossa että sommitteluun, kuvan rakenteeseen ja ideointiin liittyvissä asioissa. Jäsenet ovat saaneet koulutusta maan huippuosaajiin kuuluvalta Istvan Kecskemetiltä, miten välttää ajan hammas niin negoissa kuin kuvissakin.
Seura oli 1980-luvun puolessa välissä tekemässä kuvateosta, ja vuonna 1998 käynnistyi uusi teoshanke. Seuran kuvaajat toimivat päävastuullisina kuvan tuottajina. Kuvaustyöt olivat valmiit jo 1999 syksyllä, ja teos ilmestyi 2000 alussa.
Erikoisempia taltiointeja on tehty jäsenien omista ideoista, kun on kuvattu aiemmin kaatotuomion saaneita, mutta nyt suojelulistalle päätyneitä kaupungin maamerkkejä, betonisia voimajohtopylväitä.

Näyttelyitä ja kilpailuaktiviteettia

Seuran 20-vuotisjuhlat pidettiin näyttelyn kera vasta 1994. Samassa yhteydessä oli Kuusankoski-talossa myös Kaakkois-Suomen piirin vuosinäyttely. Samana vuonna muita aktiiveja olivat Pirkko Porkka ”Inkerin lapsia” -näyttelyllä ja János Müller.
Ulla Hoikkala ja Pirkko Porkka pitivät näyttelyn maaliskuussa 1995 Valkealassa Kustaan Galleriassa, jossa Reijo Relanderin ”Repovesi”-kuvat olivat esillä myöhemmin kesäkuussa. Saman vuoden lokakuussa oli Kymijoki-tapahtuma Kuusankoski-talossa, jossa lähiseuroilta oli kuvia.
Vuonna 1996 Arto Sulanen piti kolme eri näyttelyä, Kuusankoskella ”Kuusankoskea vuosien varrelta”, Kouvolassa ”Kaupunki, valo ja fantasiat” ja Valkealassa ”Vuosikierto”-nimiset näyttelyt. Mikko Junnisen näyttely ”Vesiraja 4,8m” herätti huomiota muuallakin maassa kannanotollaan tekoaltaista. Jouko Heikkilän näyttely ”Viiran varrelta” oli esillä myös Helsingissä. Ulla Hoikkalan kuvia oli säännöllisesti Nero-toimiston tiloissa, jossa oli myös Simo Ristan upeita kuvia Syyriasta teemalla ”Valon lähteillä”.
Jouko Heikkilän tehdasdokumentti oli esillä Frövin paperitehtaan museossa ystävyyskaupunki Lindesbergissä vuonna 1997.
Vuosi 1998 oli viimeinen toimintavuosi itsenäiselle Kouvolan kaupunginorkesterille ennen yhdistymistä Kotkan orkesterin kanssa ja Ulla Hoikkala ikuisti nämä vaiheet ja koosti näyttelyn. Jouko Heikkilä kuvasi Kouvolassa ”Veturinkuljettajan talon” pitäen siitä näyttelyn. Hän laati myös Ulla Hoikkalan kanssa kalenterin työnimellä ”Paperintekijän vuosi”. Seuraavana vuonna kalenteri ilmestyi teemalla ”Katoavaa Kuusankoskea” ja työryhmä oli sama.
Jouko Heikkilällä oli ”Sampo”-näyttely Helsingissä vuonna 2000.
Vuonna 2001 Arto Sulasella oli näyttely Kotiseututalossa ja Kalevi Pihkalalla puolestaan Kuusankoski-talossa. Hilja Arosara-Ukkonen oli vienyt näyttelykuviaan Tukholmaan saakka.
Jaalassa oli heinäkuussa 2002 seuran näyttely, jossa kuvia oli Hilja Arosara-Ukkoselta, Maija Hellevaaralta, Kari Joutjärveltä, Keijo Lahtiselta, Jouko Heikkilältä, Arto Sulaselta, Reijo Relanderilta ja Kalevi Pihkalalta. FIDA:n Markku Toimelan ja vapaa-aikatoimen kanssa yhteistyössä järjestettiin 12 projektorilla 9 m:n kankaalle levittyvä multivisio ”Afrikan värit” Kuusankoski-talossa joulukuun alussa. Multivisiosta järjestettiin koululaisesityksiä ja noin 1 200 oppilasta näki toteutuksen.
Jouko Heikkilältä oli kuvia läänin yhteisnäyttelyssä.
Juhlavuonna 2003 on Pekka Eerola esittäytynyt näyttelyn kera kotiseututalossa. Seuralta oli kuvia myös Kalliosuojassa, jossa Taideseura piti samanaikaisesti oman kesänäyttelynsä.
Seuraavassa on lueteltuna edellä mainittujen lisäksi seuran kuvaajia, jotka ovat menestyneet kilpailuissa vuosien varrella tai esittäytyneet Kuusankoski-talon ”Kuukauden kuvaaja” -paneeleissa: Keijo Lahtinen, Lassi Kujala, Maija Hellevaara, Minna Luoma-aho, Pia-Maria Lindroos, Vesa Laurila, Jouni Rämä, Erik Kotka, Hannu Pörsti, Anne Lindberg, Mirkka Tuominen, Olavi Båtsman, Eila Laukkanen, Tuula Lehtonen, Irma Vainio, Riitta Penttinen, Tarja Penttinen, Anne Kopponen, Pirjo Penttilä, Pirkko Tökkäri, Pentti Salpakivi, Teuvo Savastola, Risto Henttu, Pekka Tuomi, Mika Pulkkinen, Teemu Hokkanen, Markus Jalkanen, Maritta Haura ja Jari Heikkilä.

Muutosten tuulen ja kehityksen ristiaallokon kourissa

Digitaalisuus on tullut mukaan kuvausharrastukeen ensin skannereiden ja sitten kuvauskaluston muodossa. Tietokoneet kuvankäsittelymahdollisuuksineen ja valokuvatulostimet ovat tulleet osaksi harrastusta ja seura on vastannut haasteeseen kouluttamalla jäsenistöään uuden tekniikan käytössä. Kaupungin avustuksella seura on pystynyt hankkimaan oman kuvankäsittelylaitteiston. On huomattu, että hyvä valokuva on hyvä valokuva riippumatta kunkin vuosikymmenen tekniikasta. Seuran tehtävänä on edelleen kouluttaa ja kasvattaa hyviä kuvaajia. Kritiikkiä pitää antaa, saada ja kestää.