google/wiki40b huggingface dataset:
Praemium Imperiale

Praemium Imperiale (koko nimeltään World Culture Prize in Memory of His Imperial Highness Prince Takamatsu, jap.  高松宮殿下記念世界文化賞, Takamatsu no miya denka kinen sekai bunka-shō) on ”taiteiden Nobeleiksikin” kutsuttu Japanin keisariperheen perustama kulttuuripalkintojen ryhmä. Palkinnot myöntää Japanin taideseura vuosittain viiden eri taiteenalan edustajalle heidän elämäntyöstään. 
Palkinnon arvo on noin 15 miljoonaa Japanin jeniä.
Palkinnon nimi tulee edesmenneen Japanin keisarisuvun prinssin Takamatsun mukaan joka oli keisari Hirohiton nuorin veli. Palkinnon myöntää nykyään prinssi  Hitachi  joka on keisari Akihiton nuorin veli
Aksolotlit

Ulkonäkö ja koko

Heimon lajeilla on yleensä vahva keskiruumis ja jalat sekä lyhyt pää. Silmät ovat pienet. Häntä on litteä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Heimon lajeja tavataan suurimmassa osassa Pohjois-Amerikkaa. Aksolotlit oleskelevat enimmäkseen lehtien alla tai kuopissa.

Lisääntyminen

Yksilöt palaavat aina uudestaan lammille ja virroille lisääntymään.
Johannes Rebmann

Kilimanjaro

Rebmann oli kuullut afrikkalaisilta kertomuksia sisämaassa olevasta suuresta vuoresta, jonka huipulla on outoa valkoista ainetta, joka on kylmää ja hohtaa kuin hopea. Vuoren arveltiin olevan pahojen henkien vallassa. Eräällä retkellään 11. toukokuuta 1848 Rebmann näki Kilimanjaron noin 40 kilometrin etäisyydeltä ensimmäisenä eurooppalaisena. Näystä innostuneena hän palasi marraskuussa uudelle tutkimusretkelle. Tällöin hän teki lisää näköhavaintoja kahdesta huipusta ja kirjoitti niistä raportin, joka ilmestyi Church Missionary Intelligencerissä huhtikuussa 1849.
Raportti herätti laajalti hämmästystä ja epäuskoa. Monet pitivät mahdottomana, että lunta esiintyisi näin lähellä päiväntasaajaa. Erityisesti irlantilainen maantieteilijä William Desborough Cooley pilkkasi havaintoa ja piti sitä Rebmannin mielikuvituksen tuotteena. Epäusko jatkui, vaikka Rebmannin kollega Johann Krapf teki uusia näköhavaintoja vuoresta marraskuussa 1849.
Vuorelle yritettiin kiivetä vuodesta 1861 alkaen. Joulukuussa 1862 saksalainen Karl Klaus von der Decken pääsi noin 14 000 jalan (4 300 metrin) korkeuteen, mutta joutui palaamaan jouduttuaan lumimyrskyyn. Raportissaan hän kirjoitti: ”Eiköhän tämä vakuuta jääräpäisen Cooleyn.”

Tunnustuksia

Vuonna 1852 Rebmann sai ranskalaisen Société de géographien hopeisen kunniamitalin. Hänen mukaansa on myös nimetty Rebmannin jäätikkö Kilimanjarolla.
Purple Haze (kappale)

Kappaleen synty

Jimi kirjoitti kappaleen sanat Upper Cut Clubin yläkerran pukuhuoneessa tapaninpäivänä 1966. Levyn julkaisun jälkeen hän kertoi toimittaja Meatball Fultonille, että Chas Chandler oli lyhentänyt alun perin "tuhansia sanoja" sisältänyttä kappaletta. 
Hendrixin itsensä mukaan kappale kertoo rakastumisen aiheuttamasta tunnekuohusta, mutta usein sitä on myös pidetty kuvauksena huumetripistä. New Musical Expressille 1969 antamassaan haastattelussa Hendrix kertoi "Purple Hazen" syntyneen unessa, jossa hän oli kävellyt meren pohjalla ja joutunut purppuranvärisen sumun nielaisemaksi. Kysyttäessä kappaleen innoituksesta tai alkuperästä Jimi antoi kuulijalle vaihtelevia selityksiä. Luultavaa on, että kappale on vain yksi monista kitaramestarin päässä pyörineistä ideoista, joita hän kirjoitti muistiin paperilapuille kiertueilla ja hotellihuoneissa, eikä siihen sisälly sen suurempaa mystiikkaa. Yksi inspiraation lähde kappaleen sanoituksessa saattoi olla Philip Jose Farmerin tieteisromaani Night of Light (1957), josta mielikuva purppurausvasta voi olla lähtöisin.  Hendrix oli myös lukenut kirjan hopi-intiaanien mytologiasta, jossa lumoava hämähäkkinainen ilmaantuu purppuraisesta usvasta.

Menestys

Kappale menestyi hyvin varsinkin Englannissa, jossa se nousi singlelistalla sijaluvulle 3.  Myöhemmin se on saavuttanut suosiota erilaisissa äänestyksissä, joissa on etsitty populaarimusiikin parhaimpia kappaleita. Kappaleen bluesvaikutteinen kitarariffi on vakiintunut osaksi musiikkiperintöä.

Lyriikka

"Purple Haze" sisältää kohdan, joka kuullaan usein väärin. Levyllä Hendrix laulaa "'Scuse me while I kiss the sky", mutta kuulostaa siltä kuin hän sanoisi "'Scuse me while I kiss this guy". Konserttitilanteessa lavalla Jimi saattoi lausua säkeistön usein tarkoituksella väärin osoittaen samalla Mitch Mitchelliä sormellaan.
Maicon Pereira Roque

Seurajoukkueura

Maicon aloitti ammattilaisuransa Cruzeirosta, josta hän siirtyi vuoden 2008 tammikuussa Cabofrienseen.
Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi portugalilaisseura Nacionaliin. Hän vakiinnutti nopeasti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja kuului läpi kauden sen luottopelaajistoon. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi neljänneksi ja pääsi täten karsimaan paikasta seuraavan kauden 2009–2010 Eurooppa-liigaan.
4. kesäkuuta 2009 Maicon teki viisivuotisen sopimuksen portugalilaisjätti Porton kanssa.
Kosmas Aitolialainen

Pyhä apostolien vertainen pappismarttyyri Kosmas Aitolialainen (kreik. Κοσμάς ο Αιτωλός, Kosmás o Aitolós, maallikkonimeltään Konstantínos) syntyi vuonna 1714 Mégas Déndroksessa Aitolian maakunnassa Luoteis-Kreikassa.
Mentyään Athokselle ja jäätyään Filótheoksen luostariin, Konstantinos pyhitti elämänsä hengellisille asioille. Hänestä tuli munkki nimellä Kosmas ja myöhemmin hänet vihittiin pappismunkiksi.
Niinpä pyhä Kosmas julisti evankeliumia Konstantinopolissa ja sen lähialueilla, sitten Tonavan alueella, Pohjois-Kreikassa, Thessalonikissa, Véroiassa (Beroiassa), Akarnaniassa ja Aitoliassa sekä Agía Mávran (Lefkas) ja Kefalonián saarilla ja eräillä muillakin alueilla etenkin Albaniassa. Hänen johdollaan avattiin kirkkokouluja kaupungeissa ja kylissä. Kerrotaan, että niitä olisi ollut yhteensä noin 200 alkeiskoulua ja 10 jatkokoulua.
Pyhän Kosmaksen apostolinen palvelus sai marttyyrilopun elokuussa vuonna 1779. Turkkilaiset Kourt paššan määräyksestä pidättivät 65 vuoden ikäisen pyhän Kosmaksen ja hirttivät hänet.
Ortodoksinen kirkko viettää hänen muistopäiväänsä vuosittain elokuun 24. päivänä.
Ambroise Paré

Ambroise Pare (1510 – 1590) oli ranskalainen parturi ja sittemmin lääkäri. Hänen aikanaan parturit suorittivat myös verisuonten avaamista, paiseiden puhkaisemista ja murtuneiden jäsenten lastoittamista, sillä tuolloin noita tehtäviä pidettiin lääkäreille liian halpa-arvoisina. Vuonna 1536 Paré suoritti parturivälskärin opinnäytteet. Sittemmin hän työskenteli Italiassa taistelleiden ranskalaisjoukkojen kenttävälskärinä.
Paré käsitteli ajan tavan mukaan raajantyngät ja murtumat kuumennetulla öljyllä, kunnes kerran öljy oli lopussa. Sitten Paré huomasi, että ilman öljykäsittelyä jääneet potilaat olivatkin paremmassa kunnossa kuin öljyllä käsitellyt. Tämän takia Paré luopui öljykäsittelystä.
Korkea-arvoisten upseereiden taitavan hoidon vuoksi Paré alkoi saada kuuluisuutta. Kuningas Henrik II otti Parén henkilääkärikseen. Vähitellen Paré onnistui saamaan akateemiset lääkärit uskomaan, ettei raajantynkiä ja murtumia ollut hyvä käsitellä kuumennetulla öljyllä. Paré myös suunnitteli instrumentin, jolla voitiin vetää tyngästä esiin katkennut verisuonen pää sitomista varten. Paréa syytettiin siitä, että hän oli kirjoittanut kirurgiasta ranskaksi eikä latinaksi. Häntä on kutsuttu "kirurgian isäksi".
Paré neuvoi, että kun jäsen oli pakko amputoida, oli viilto tehtävä niin, että tynkä voitiin peittää potilaan iholla. Hän kehitteli mm. leikkausvälineitä ja valmisteli monenlaisia proteeseja. Hänen kuoltuaan kirurgian kehitys pääosin lakkasi kahdeksisadaksi vuodeksi.
Mecklenburg-Etu-Pommeri

Historia

Vanha Pommeri, johon kuului Stettin (nykyään Szczecin) ja alueet Oderjoen itäpuolella (Taka-Pommeri, Hinterpommern) kuuluu nykyään Puolaan. Etu-Pommeri (Vorpommern) oli Ruotsin hallussa Westfalenin rauhasta 1648. Ruotsin Pommeri liitettiin Preussiin 1720 ja 1815.
Etu-Pommerin länsipuolelle sijaitseva Mecklenburg oli ruhtinaskunta vuodesta 1348 lähtien, mutta jaettiin 1621. Mecklenburg-Schwerin ja Mecklenburg-Strelitz muodostettiin suuriruhtinaskunniksi 1815, mutta ne saivat tasavaltalaiset hallitukset 1918. Ne liitettiin lyhyeksi aikaa Länsi-Pommeriin 1947–1952. Saksan demokraattinen tasavalta lakkautti 1952 alueen jakamalla sen kolmeksi piiriksi. Alueet ovat olleet nykyisen osavaltion osa Saksojen yhdistymisestä vuodesta 1990, jolloin Saksan demokraattisen tasavallan piirit järjestettiin Saksan liittotasavallan järjestelmän mukaisiksi osavaltioiksi.

Hallinto ja politiikka

Aiemmin osavaltio oli jaettu 12 piiriin (Kreise) ja kuuteen itsenäiseen kaupunkiin. Vuoden 2011 syyskuussa osavaltio järjestettiin uudelleen kuuteen piiriin.
Hallituspuolueet ovat SPD ja CDU ja pääministeri Erwin Sellering (SPD, 2008–)
St. John'sin kansainvälinen lentoasema

Historia

Vuonna 1939 Kanadan hallitus pelkäsi saksalaisten suunnittelevan hyökkäyksiä Newfoundlandiin. Päätös lentokentän rakentamisesta tehtiin seuraavana vuonna ja sijainniksi valittiin Torbayn kylä. Alueelle rakennettiin kaksi kiitotietä, hangaari ja muita rakennuksia, jotka olivat toiminnassa vuoden 1941 loppupuolella. Asema avattiin virallisesti 15. joulukuuta 1941. Lentoasemaa käyttivät yhteistyössä Kanadan, Britannian ja Yhdysvaltain ilmavoimat. Asema siirtyi siviilihallintoon 1. huhtikuuta 1946, mutta palatasi takaisin sotilashallintoon 15. huhtikuuta 1953. Lopullisesti siviilihallintoon lentoasema siirtyi 1. huhtikuuta 1964 ja asema nimettiin St. John's Airportiksi. Lentoaseman kautta kulkee noin 1 200 000 matkustajaa vuodessa, lähes 1 200 sotilaslentokonetta suorittaa kentällä välitankkauksen tai pitää lepotauon.
Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori iskujen jälkeen Yhdysvaltain suljettua ilmatilansa, lentoasemalle ohjattiin Operaatio Keltaisen nauhan aikana 21 lentokonetta.
Mwezi III

Mwezi III Ndagushimiye (k. 1739?) oli Burundin kuningas eli mwami arviolta vuosina 1709–1739. Hän oli luultavasti valtion perustajan, Ntare In poika. Suullinen kansanperinne sekoittaa hänet usein 1800- luvulla hallinneen Mwezi IV:n kanssa. Hänen seuraajansa oli Mutaga III
Meges

Meges oli kreikkalaisessa mytologiassa Doulikhionin kuninhgas ja Fyleuksen ja joko Eustyokhen, Ktimenen tai Timandran poika.
Meges oli yksi Helenan kosioista. Vannomansa valan perusteella hän osallistui Troijan sotaan Pariin siepattua Helenan. Hän johti sotaan 40 alusta miehistöineen ja kunnostatui sodassa alusten puolustamisessa troijalaisia vastaan. Delfoissa oli Polygnotoksen Megeestä tekemä maalaus, jossa tämä esitettiin kädestä haavoittuneena. Hän oli myös yksi Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista.
Palatessaan Troijasta Meges haaksirikkoutui ja hukkui Kafereuksessa Euboian edustalla.
Qatarin lippu

Qatarin lipun suhteet ovat 11:28. Lipussa on viininpunainen tausta ja vasemmalla puolella on valkoinen sahalaitainen osa. Valkoinen väri symboloi rauhaa ja viininpunainen verenvuodatusta useissa sodissa. Nykyinen lippu on otettu käyttöön 9. heinäkuuta 1971.
Kenraali Gogol

Taustaa

Kenraali Gogol on tiedustelupalvelu KGB:n johtaja. Gogol esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa 007 rakastettuni, jossa hän lähettää majuri Anya Amasovan selvittämään kadonneen ydinsukellusveneen kohtaloa ja hakemaan salaisen mikrofilmin. Myöhemmin Gogol tekee liiton Bondin päällikön M:n kanssa ilmoittaen uudesta Neuvostoliiton ja Ison-Britannian välisestä yhteistyöstä.
Kuuraketissa Gogol tiedustelee Yhdysvaltain avaruuskomitealta syytä valtavan avaruusaseman olemassaoloon ja ilmoittaa Neuvostoliiton hoitavan asian, jos Yhdysvallat epäonnistuu aseman tuhoamisessa.
Erittäin salaisessa Gogol neuvottelee ATAC-laitteen ostamisesta kreikkalaiselta anarkistilta. Gogolin saapuessa paikalle Bond on tappanut myyjän ja heittää laitteen alas vuorelta tuhoten sen. Gogol estää apulaistaan ampumasta Bondia ja lähtee pois tappionsa tunnustaneena.
Octopussy – mustekalassa Gogol vastustaa kenraali Orlovin suunnitelmaa hyökätä Länsi-Saksaan. Bondin ansiosta Gogol saa tietää Orlovin salakuljettaneen jalokiviä Venäjän aarteistosta ja nuhtelee Orlovia tämän kuollessa Gogolin eteen. Gogol pyytää myöhemmin Bondia palauttamaan Orlovin varastaman Romanovin tähden.
007 ja kuoleman katseessa Gogol nuhtelee Max Zorinia tämän yrityksestä tappaa Bond ja tämän lähtemisestä KGB:stä. Myöhemmin Gogol yrittää yhdessä agenttinsa Pola Ivanovan kanssa estää Zorinia tuhoamasta piilaaksoa. Elokuvan lopussa Gogol luovuttaa Bondille Leninin kunniamerkin palkinnoksi Zorinin pysäyttämisestä.
Elokuvassa 007 vaaran vyöhykkeellä Gogol on siirtynyt Neuvostoliiton ulkoministeriöön ja hänen seuraajakseen on valittu kenraali Puškin. Gogol ilmoittaa elokuvan lopussa Kara Milovylle järjestäneen hänelle viisumin sekä Neuvostoliittoon että itäblokin ulkopuolelle.
Maksim Karpov

Ura

Karpov aloitti pelaajauransa Tselmet Tseljabinskin paidassa. Muutaman VHL-kauden jälkeen Karpov solmi KHL-sopimuksen Dinamo Moskovan kanssa. Parin kauden jälkeen hän siirtyi SKA Pietariin kaudeksi 2015–16. Hän jatkaa Pietarin SKA:ssa vuoteen 2019 asti.
Koillis-Suomi

Koillis-Suomi koostuu Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsevista Kuusamon kaupungista ja Taivalkosken kunnasta sekä Lapissa sijaitsevista Kemijärven kaupungista, Pelkosenniemen, Posion, Sallan ja Savukosken kunnista. Koillis-Suomen alue on luonut Koillis-Suomen elinkeinostrategian vuosille 2011-2015 Euroopan unionin parasta alueellista ennakointikäytäntöä ensimmäisenä elinkeinostrategian luomiseen soveltaen. Lisäksi Koillis-Suomen elinkeinostrategia on tiettävästi ensimmäinen maakuntien rajat ylittävä seudullinen elinkeinostrategia Suomessa. Elinkeinostrategian vision mukaan Koillis-Suomi on vuonna 2025 "Pohjoisen luottamuksen, luonto-osaamisen ja perheyrittäjyyden menestystarina" Elinkeinostrategia on toteutettu osana Koillis-Suomen koheesio- ja kilpailukykyohjelmaa. Koillis-Suomi toimii myös yhtenä keskeisenä porttina (mm. Sallan kansainvälinen raja-asema) merkitystään logistiikan ja energiateollisuuden keskuksena kasvattavalle Murmanskin ja Luoteis-Venäjän alueelle sekä Koillisväylälle.
Nokisiipiorneero

Levinneisyys

Nokisiipiorneeroa tavataan laajalla alueella Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Guyanassa, Kolumbiassa, Perussa, Ranskan Guayanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Anthon Berg

Anthon Berg on tanskalainen yritys, joka on tehnyt suklaata vuodesta 1884. Suklaan valmistamisen aloitti hedelmä- ja vihanneskauppias Anthon Berg, joka sittemmin siirsi vastuun yrityksestään pojalleen Gustaville. Tuotteet saavuttivat nopeasti suosiota keski- ja yläluokkaisten kööpenhaminalaisten keskuudessa. Anthon Bergistä tuli Tanskan hovin hovihankkija. Se kuuluu nykyisin Toms Gruppeniin.
Wiljo Saaristo

Apteekkineuvos Wiljo August Saaristo (11. tammikuuta 1904 Viipuri – 11. tammikuuta 1979 Kotka) oli suomalainen apteekkialan vaikuttaja ja tunnettu lohiperhojen sitoja.

Perhetausta

Wiljo Saariston vanhemmat olivat viipurilainen tehtailija August Saaristo ja Anna Saaristo (o.s. Väisänen). Wiljo Saaristo oli naimisissa vuodesta 1938 farmaseutti Elsa Saariston (o.s. Karppinen) kanssa.

Opinnot

Suoritettuaan keskikoulun Viipurin reaalikoulussa Saaristo meni vuonna 1923 harjoittelijaksi Punaisen lähteen torin apteekkiin Viipurissa. Kolmivuotisen harjoittelun jälkeen hän alkoi opiskella farmasiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui farmaseutiksi 1928 ja proviisoriksi 1937.

Ura

Opiskeluaikanaan ja sen jälkeen Saaristo työskenteli lähinnä Koillismaan, Lapin ja Itä-Suomen apteekeissa, mikä antoi mahdollisuuden harrastaa kalastusta ja metsästystä. Jatkosodan aikana hän oli Äänislinnan apteekinhoitajana. Vuonna 1946 Saaristo sai Ivalon apteekin apteekkioikeuden. Tämän jälkeen hän toimi apteekkarina Ilomantsissa vuodesta 1952, kunnes muutti 1962 Kotkaan huolehtimaan Kotkan 1. apteekista eli Kauppatorin apteekista.
Wiljo Saaristo toimi muun muassa Pharmakon Oy:n, Lääketukku Oy:n ja Tamron hallintoneuvostoissa ja Suomen Hypoteekkiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä. Apteekkineuvoksen arvon hän sai 1968.

Harrastukset

Saariston harrastuksiin sisältyi lohiperhojen sidonta ja perhokalastus. Innostus lohenongintaan ja perhokalastukseen alkoi Saariston työskennellessä Hyrynsalmen apteekissa 1927. Sysäyksen lohiperhojen sitomiseen antoi tapaaminen Kajaani-yhtiön ylimetsänhoitajan Oskari Röngän kanssa 1930. Tukeutuen Röngän oppeihin ja William Walleniuksen vuonna 1923 julkaisemaan Urheilukalastajan käsikirjaan sekä muuhun lohiperhokirjallisuuteen Saaristo kouluttautui taitavaksi perhojen sitojaksi, joka teki myös omia muunnoksia ja perhomalleja. Hän oli monen suomalaisen perhokalastajan oppi-isä ja innoittaja.
Saariston suunnittelemia runkorakenteita on esitelty klassisia lohiperhoja esittelevässä kirjassa Farlows Salmon Flies.
Dagsbergin kirkko

Kirkkorakennus

Lattian alla on perusmuuri 1200-luvun ensi vuosikymmeniltä. Rakennusta korjattiin 1300-luvulla ja 1400-luvun jälkipuolella. Nykyinen kirkko on peräisin  vuosilta 1777–1779, jolloin keskiaikaisesta kirkosta purettiin suuria osia. Vanhasta asehuoneesta tehtiin sakaristo, jonka porraspäätyä voi tarkastella ulkoa. Sisällä näkyy holvi. Tornin piirsi rakennusmestari Abraham Pousette, ja se valmistui 1782. Uusi torni korvasi kivitornin, joka oli rakennettu kiinteästi keskiaikaiseen kirkkoon, ja hautausmaalla sijainneen erillisen puisen kellotornin. Tornit mainitaan pitäjänkokouksessa vuonna 1772. Nykyisessä tornissa on kaksi kirkonkelloa. Suurempi on 1500-luvun jälkipuolelta, ja se valettiin uudestaan 1790, mutta pienemmästä tiedetään vain, että se on valettu uudestaan 1839.
Olof Ottelin

Karl Olof Ottelin (3. toukokuuta 1917 Helsinki – 9. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja kalustesuunnittelija, joka toimi 1950-luvulla Stockmannin huonekaluosaston johtajana ja pääsuunnittelijana.
Ottelin aloitti vuonna 1939 opinnot Taideteollisuuden keskuskoulussa, mutta joutui keskeyttämään opintonsa jatkosodan vuosiksi 1941–1944 asevelvollisuuden takia. Hän valmistui sisustusarkkitehdiksi 1946 ja aloitti Stockmannin piirustuskonttorissa 1948. Hän toimi yhtiön huonekaluosaston johtajana 1953–1954 ja sisustusosastojen taiteellisena johtajana vuodesta 1955 kuolemaansa 1971 saakka.
Ottelinin tunnetuimpia tuotteita ovat modernistiset puutuolit kuten Status, Camillo, Nero, Kaleva ja Othello. Hän suunnitteli myös kaapisto- ja hyllystöjärjestelmiä ja laajoja sisustuskokonaisuuksia eri kohteisiin. Niitä olivat muiden muassa Helsingin ruotsinkielinen työväenopisto, Königstedtin kartano, Lahden Seurahuone, Porin kaupungintalo ja Laulumiesten talo Etu-Töölössä. Vuonna 1952 Olof Ottelin suunnitteli Helsingin ruotsinkielisen kauppakorkeakoulun kalustuksen yhdessä Lisa Johansson-Papen (valaisimet), Yki Nummen (väritys) ja Dora Jungin (tekstiilit) kanssa. Vuonna 1949 pidetyillä ensimmäisillä sodanjälkeisillä huonekalumessuilla Vanhassa messuhallissa Stockmann esitteli Ottelinin suunnitteleman osaston, jonka teemana oli pienen arava-asunnon sisustus. Ottelin teki suunnittelutyötä myös tapettitehdas Pihlgren & Ritolalle ja televisiovalmistaja Helvarille.
Olof Ottelin tunnettiin myös pilapiirtäjänä, jonka piirroksia julkaistiin Kaunis Koti -sisustuslehdessä, Yleisradion suorissa tv-ohjelmissa sekä ruotsinkielisissä julkaisuissa 'Nya Pressen, Lucifer, Astra ja Nordisk Medicin. Hän myös kirjoitti artikkeleita muun muassa Arkkitehti-lehteen.
Tammi-helmikuussa 1989 Amos Andersonin taidemuseo järjesti Olof Ottelin huonekaluista ja piirroksista näyttelyn.
Les Braid

Ura

Braid syntyi Liverpoolissa ja opiskeli Formbyn lukiossa. Hän oli taitava pianisti ja liittyi vuonna 1958 paikalliseen skiffle-yhtyeeseen. Vuonna 1959 hän liittyi basistiksi The Blue Genes -yhtyeeseen, joka myöhemmin muutti nimensä The Swinging Blue Jeansiksi ja saavutti listoilla suosiota mm. kappaleillaan Hippy Hippy Shake, Good Golly Miss Molly ja You're No Good.
Braid jätti The Swinging Blue Jeansin alkuvuodesta 2005, jolloin hänellä todettiin parantumaton keuhkosyöpä. Hän kuoli myöhemmin samana vuonna.
Mar-Vell

Hahmon historia

Kriiden kohdattua ihmiset ensimmäistä kertaa, nämä lähettivät kapteeni Mar-Vellin vakoilemaan heitä ja selvittämään olisivatko ihmiset uhka krii-imperiumille. Hän naamioituu västikään kuolleeksi tiedemieheksi nimeltä Walter Lawson, mutta silloin tällöin pukeutuu krii-sotilasunivormuunsa suojellakseen tarkkailemiaan ihmisiä. Kertoessaan ihmisille todellisen nimensä, nämä kuulivat sen epähuomiossa muodossa ”Kapteeni Marvel”. Eversti Yon-Roggin kateus Mar-Vellia kohtaan, Mar-Vellin kasvava kiintymys ihmisiä kohtaan sekä oikean Walter Lawsonin rikollinen menneisyys kuitenkin hankaloittavat hänen työtään.
Mar-Vellin autettua ihmisiä lukuisia kertoja, krii-imperiumi alkoi syyttää häntä maanpetoksesta ja julisti hänet tuomittavaksi kuolemaan. Mar-Vell pakenee varastetulla raketilla, mutta eksyy avaruuteen. Hänen fyysinen ja henkinen terveytensä heikkenvät ja myöhemmin Ronan Syyttäjä ja kriiden entinen pääministeri Zarek huijaavat hänet auttamaan vallankaappauksessa Ylintä Tajuntaa vastaan. Mar-Vell saa heiltä uuden asun ja tehostetut kyvyt. Salajuoni kuitenkin epäonnistuu ja Mar-Vell yrittää palata Maahan. Häneen osuu kuitenkin säteilyä, joka vangitsee hänet Negatiiviselle Vyöhykkeelle.
Ylin Tajunta antaa Mar-Vellin ottaa telepaattisesti yhteyttä Rick Jonesiin, johdattaen tämän hylätyssä kriiden tukikohdassa säilytettyjen ”negarannekkeiden” luokse. Pitäessään rannekkeita ja iskiessään ne toisiaan vasten, Jones vaihtoi paikkaan Mar-Vellin kanssa. Mar-Vell pystyi pysymään tämän tapahduttua positiivisella vyöhykkeellä 3 tunnin ajan ja pysyi telepaattisesti yhteydessä Jonesiin. Herra Fantastinen rakensi portaalin, jolla Jones myöhemmin vapautti Mar-Vellin Negatiiviselta Vyöhykkeeltä, mutta kriiden ja skrullien välisessä sodassa Jones haavoittuu henkihieveriin. Mar-Vell yhdistyi Jonesin kehoon pelastaakseen tämän, mutta ei voinut käyttää elinvoimaansa sekä oman että Jonesin kehojen elossapitämiseen. Professori Benjamin Savannah vakautti Jonesin ja Mar-Vellin fotonisädehoidoilla. Taistelussa Megatonnia vastaan Mar-Vell joutuu uudestaan Negatiiviselle Vyöhykkeelle, mutta Jones vapauttaa hänet negarannekkeilla.

Elokuva

Elokuvassa Captain Marvel Mar-Vell oli naispuolinen krii-tutkija, joka halusi luoda rauhan kansansa ja skrullien välille. Hän oli piileskellyt ihmisten keskuudessa valenimellä Wendy Lawson ja kehittänyt vuonna 1989 valonnopeusmoottorin, joka toimi Tesseraktin energialla ja joka oli salaa tarkoitettu skrulleille keinoksi päästä pakoon kriiltä. Carol Danvers oli saanut tehtäväkseen testata moottoria uudenlaisella suihkukoneella, mutta krii-komentaja Yon-Rogg oli hyökännyt ja tappanut Mar-Vellin sekä pyrkinyt varastamaan moottorin estääkseen skrulleja saamasta sitä. Danvers oli räjäyttänyt moottorin energiaytimen estääkseen Yon-Roggia saamasta sitä, saaden räjähdyksestä supervoimansa mutta menettäen samalla muistinsa. Kriiden keskuudessa seuraavat kuusi vuotta elänyt Danvers näki kuitenkin painajaisia Mar-Vellista ja lisäksi Mar-Vell oli henkilö, jonka hahmon Korkein Äly otti kommunikoidessaan Danversin kanssa. Mar-Velliä näyttelee Annette Bening.