google/wiki40b huggingface dataset:
Game Boy -konsolisarja

Game Boy (jap. ゲームボーイ, Gēmu Bōi) -konsolisarja on Nintendon kehittämä sarja käsikonsoleita. Se on maailmanlaajuisesti yksi myydyimmistä pelikonsolisarjoista (yli 188 miljoonaa yksikköä). Alkuperäinen Game Boy on myynyt lähes 70 miljoonaa yksikköä, Game Boy Color 50 miljoonaa ja Game Boy Advance yli 75 miljoonaa kesäkuun 30. päivään 2006 mennessä.

Historia

Nintendon Game Boy -käsikonsoli julkaistiin ensi kerran 1989. Se oli Nintendon pitkäaikaisen työntekijän, Gunpei Yokoin, suunnittelutyön tulos. Yokoi oli ollut aiemmin vastuussa jo Game & Watch -käsikonsolisarjasta Nintendon siirtyessä leluista videopeleihin.
Kun Gunpei Yokoi suunnitteli alkuperäisen Game Boyn, hän tiesi, että menestyäkseen sen pitäisi olla pieni, kevyt, halpa ja kestävä, ja että sillä pitäisi tietenkin olla julkaisussa monipuolinen ja tunnettu pelivalikoima. Tämän periaatteen avulla Game Boyn onnistui hankkia suuri kannattajajoukko, vaikka markkinoilla olikin tarjolla teknisesti parempia konsoleita värinäytöillä.
Game Boy jatkaa suosiotansa tähän päivään asti. Konsoli juhli 15. vuosipäiväänsä vuonna 2004, joka oli lähes samaan aikaan kuin Nintendo Entertainment Systemin 20. vuosipäivä. Juhlan kunniaksi Nintendo julkaisi Classic NES Series -pelisarjan ja NES-väriteemaisen Game Boy Advance SP:n.
On huhuttu, että Game Boy -konsolisarjaa ei enää jatkettaisi, mutta toimitusjohtaja Satoru Iwatan mukaan näin ei ole. Iwatan mukaan olisi ajattelematonta tuoda markkinoille uutta käsikonsolia Nintendo DS:n nauttiessa suurta suosiota.

Play It Loud!

Vuonna 1995 Nintendo julkaisi useita erivärisiä Game Boy -malleja. Niitä markkinoitiin kampanjalla "Play it Loud!". Play it Loud! -konsoli on väriään lukuun ottamatta samanlainen kuin alkuperäinen harmaa Game Boy. Play It Loud! -yksiköitä myytiin punaisena, keltaisena, vihreänä, mustana, sinisenä ja valkoisena. Isossa-Britanniassa julkaistiin myös nykyään hyvin harvinainen Manchester United -malli samaan aikaan kuin muutkin Play it Loud! -konsolit.

Game Boy Light

Game Boy Light on ainoa Game Boy -sarjan tuote, joka on julkaistu ainoastaan Japanissa. Nintendo päätti, etteivät Yhdysvaltojen pelaajat kaipaa valoa vaan väriä. Light on samankokoinen kuin Pocket mutta sen näytössä on taustavalo. Konsoli kuluttaa myös huomattavasti vähemmän paristoja. Nyt kahdella AA-paristolla pystyi pelaamaan jopa 20 tuntia.
Langenthal

Sijainti

Langenthal sijaitsee Aarejoen eteläpuolella, Mittellandissa, parikymmentä kilometriä Oltenista lounaaseen ja parikymmentä kilometriä Solothurnista itään.

Liikenne

SBB:n rautatie Oltenista Berniin kulkee Langenthalin kautta. Lisäksi BLS:n rata Hütwiliin alkaa Langethalista.

Urheilu

Jääkiekkoseura SC Langenthal pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä.
Ciprian Marica

Seuraura

Marica aloitti ammattilaisuransa FC Dinamo Bucureştissa pelaten 22 ottelua tehden 4 maalia. Sieltä hän siirtyi FK Šah’tar Donetskiin tehden 17 maalia 74. ottelussa. Sieltä hän siirtyi Bundesliigaan, Stuttgartin joukkueeseen ja vuonna 2011 nykyiseen seuraansa Schalkeen kahden vuoden sopimuksella.

Maajoukkueura

Marica aloitti maajoukkueuransa vuonna 2004. Hän ei pelannut EM-kisoissa 2008 yhtäkään ottelua Romanian maajoukkueessa. Hän teki maajoukkueessa 25 maalia 72 ottelussa vuosina 2003–2014.
Daniel Joseph Mullins

Daniel Joseph Mullins (s. 10. heinäkuuta 1929 Kilfinane, Irlanti) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cardiffin arkkihiippakuntaan 12. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sidnacestren titulaaripiispaksi 5. helmikuuta 1970. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. huhtikuuta John Aloysius Murphy, jota avustivat George Patrick Dwyer ja John Edward Petit.
12. helmikuuta 1987 Mullins sai nimityksen Menevian piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 12. kesäkuuta 2001.
Osastoiva seinä

Palo-osastojen määrittely

Palo-osastointi perustuu joko käyttötarkoitukseen tai maksimipinta-alaan. Eri käyttötarkoituksiin tarkoitetut huonetilat osastoidaan omiksi osastoikseen. Vastaavasti jaetaan yli maksimialan olevat tilat, vaikka käyttötarkoitus olisikin sama. Tyypillisesti oma palo-osastonsa on esimerkiksi yksi asunto, yksi liikehuoneisto, kerrostalon porrashuone, autotalli tai kattilahuone.

Osastoivien seinien materiaalit

Materiaaliltaan tyypillisiä paloseiniä ovat teräsbetoniseinät, palamattomista levyrakenteista ja eristeistä tehdyt seinät sekä muuratut harkko- ja tiilirakenteet. Valmistajat ovat tyyppihyväksyttäneet eri rakennetyyppejä käytettäviksi eri osastointimääräysten mukaisina. Vanhojen rakennusten paloseinien materiaalit ovat vaihtelevia: Esimerkiksi 1940–70-luvuilla eristyksessä käytettiin muun muassa asbestia.

Palotekniset luokat ja määräykset

Palotekniset vaatimukset erityyppisille rakennuksille ja rakennusosille on esitetty Suomen rakentamismääräyskokoelman osissa E1 ja E2. Ympäristöoppaassa nro 39 on esitetty havainnollistavia ohjeita. Rakennukset jaetaan paloluokkiin P1, P2 ja P3 rakennuksen koon ja henkilömäärän perusteella. Rakennusosien vaatimukset kuvataan merkinnöillä R (Kantavuus), E (Tiiviys), I (Eristävyys), M (Iskunkestävyys palotilanteessa). Palonkestävyysaika ilmoitetaan minuutteina. Rakennustarvikkeiden luokat kuvataan merkinnöillä A1, A2, B, C, D, E ja F, joista A1 on palamaton.

Palomuuri

Mikäli rakennetaan kiinni naapuritontilla sijaitsevaan rakennukseen tai niin lähelle tätä, että palon leviämisen vaara on ilmeinen, on käytettävä palomuuria. Palomuuri on seinä, jonka on kyettävä säädöksessä määrätty aika estämään palon leviäminen toiselle puolelleen ja myös kestettävä siihen liittyvän rakennuksen tai tämän osan sortuminen ja sortumisesta aiheutuvat iskut.
Fletcher Wamilee

Fletcher Wambo Wamilee (s. 6. tammikuuta 1972) on vanuatulainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Hän putosi miesten 100 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä kahdeksanneksi.
Apollon Aigleteen temppeli

Historia

Apollon Aigleteen temppeli oli Anafen poliksen merkittävin temppeli ja myös se, josta koko saari tunnettiin muualla. Kreikkalaisessa mytologiassa pyhäkön perustajina pidettiin Iasonia ja argonautteja. Nämä omistivat temppelin Apollonille, koska jumala näytti heille saaren suojapaikaksi heidän jouduttuaan myrskyyn. Apollon sai  epiteettinsä Aigletes tapahtumaan liittyneestä valonväläyksestä (aiglē). Apollonin toinen paikallinen epiteetti oli Asgelatas.
Temppeli rakennettiin mahdollisesti varhaisemman pyhäkön paikalle 300-luvulla eaa, klassisen kauden lopulla tai hellenistisen kauden alussa. Se kukoisti erityisesti hellenistisellä kaudella, ja oli pienelle saarelle poikkeuksellisen suuri. Tämä liittyy mahdollisesti läheisen Theran eli nykyisen Santorínin Thíran saaren kukoistukseen Ptolemaiosten aikana.
Keskiajalla paikalle rakennettiin osaksi temppelin kiviä uudelleenkäyttäen paikalla edelleen oleva Eläväksitekevän lähteen luostari (Moní Zoodóchou Pigís) eli Panagía Kalamiótissan luostari (Moní Panagías Kalamiótissas).

Rakennus

Temppeli sijaitsi noin kolme kilometriä poliksen kaupunkikeskuksesta itään. Se oli rakennettu paikallisesta kvartsipitoisesta marmorista. Temppelirakennus vaikuttaa olleen tyypiltään prostylos, toisin sanoen siinä oli pylväikön muodostama portiikki ainoastaan toisessa päässä. Se johti pronaokseen ja se puolestaan naokseen eli cellaan.
Temppelistä on säilynyt huomattavia raunioita osana luostaria. Naos käytettiin uudelleen luostarin refektoriona eli ruokasalina, ja sen länsiseinää on säilynyt yli kolmen metrin korkeudelta. Myös temppelin peribolos-muuria on säilynyt suhteellisen hyvin. Rakennuskivissä on hellenistiselle kaudelle ajoitettuja piirtokirjoituksia.
Temppelin ympäristöstä on löydetty useiden muiden rakennusten stylobaatteja, mikä kertoo siitä, että pyhäkköalueella on ollut myös muita temppeleitä ja alttareita. Piirtokirjoitusten perusteella ne olisivat olleet omistettu Artemiille, Afroditelle, Asklepiokselle ja Zeus Ktesiokselle. Temppeli oli yhdistetty kaupunkiin pyhällä tiellä.
Joonialainen murre

Joonialainen murre (m.kreik. ἡ Ἰωνικὴ διάλεκτος, hē Iōnikē dialektos) oli yksi muinaiskreikan päämurteista tai oikeammin murreryhmistä. Joonialaiset murteet olivat läheistä sukua Attikan murteelle, ja niitä puhuttiin alun perin kreikkalaisen maailman itäosien joonialaisilla alueilla sekä siirtokunnissa.

Historia

Joonialaiset murteet olivat läheistä sukua Attikassa puhutulle Attikan murteelle, ja muodostavat yhdessä sen kanssa attikalais-joonialaisten murteiden ryhmän. Se puolestaan muodostaa yhdessä arkado-kyproslaisten murteiden kanssa itäisten kreikkalaismurteiden ryhmän.
Joonialaisten murteiden pääaluetta oli alun perin Euboian saari sekä pohjoiset ja keskiset Kykladit (mm. Andros, Naksos, Paros). Noin 1000 eaa. lähtien joonialaismurteet levisivät siirtokuntien perustamisen myötä Joonian rannikolle Vähään-Aasiaan ja sen edustan saarten siirtokuntiin (mm. Khios, Samos), Egeanmeren pohjoisrannikolle (Khalkidike sekä Traakian rannikko), Propontiksen ja Pontoksen rannikoille sekä Suur-Kreikan ja Sisilian siirtokuntiin nykyisen Italian eteläosissa (mm. Naksos, Zankle). Vähän-Aasian rannikolla joonialainen murre levisi lopulta alun perin aiolialaisen murteen Smyrnasta aina Halikarnassokseen saakka, joka oli alun perin doorilaisen murteen aluetta.
Homeroksen runokieli homeerinen kreikka oli Vähä-Aasian joonialaista murretta, jossa oli myös aiolialaisen murteen vaikutusta sekä joitakin mykeneläisen kreikan aineksia, jotka olivat peräisin pitkästä suullisesta perinteestä. Tätä eeppistä joonialaista taidekieltä käytettiin myöhemmin heksametri- ja elegiarunoudessa myös joonialaismurteiden alueen ulkopuolella; sitä käytti muun muassa Boiotiassa elänyt Hesiodos. Jooniaa käyttivät runoudessaan myös Arkhilokhos, Semonides ja Hipponaks.
Joonialaisella murteella kirjoitetiin myös vanhin kreikkalainen proosakirjallisuus, sillä sitä käyttivät monet historioitsijat, filosofit ja tiedemiehet, kuten Herakleios, Hekataios, Herodotos ja Demokritos sekä Hippokrates ja tämän koulukunta. Joonialaisen historiankirjoituksen vaikutus näkyy vielä muutoin Attikan murretta kirjoittaneella Thukydideellä. Attikan murre korvasi muut joonialaiset murteet 400-luvulle eaa. tultaessa, vaikkakin sai paljon vaikutteita jooniasta kehittyen 300-luvulta eaa. lähtien yleiskreikkalaiseksi koinee-kreikaksi.
Dale of Merchants

Pelaaminen

Pelin kortit jakautuvat eri pakkoihin eläinlajien mukaan. Jokaiseen peliin otetaan vain tietty määrä pakkoja pelaajamäärän mukaisesti. Omalla vuorollaan pelaaja voi tehdä vain yhden toiminnon: joko ostaa kauppapaikalta kortin, pelata kädestään kortin, pöydätä kortin tai hylätä kädestään kortteja poistopakkaansa. Sen jälkeen pelaaja täydentään kätensä nostopakastaan viiteen korttiin; kun pelaajan nostopakasta loppuvat kortit, poistopakasta sekoitetaan uusi nostopakka. Pelaajan tavoitteena on rakentaa kahdeksan kojua korteistaan, jotka nousevat arvossa yhdestä kahdeksaan. Yhteen kojuun voi (poikkeuksia lukuun ottamatta) rakentaa vain yhden eläinlajin korteista. Korttien arvot vaihtelevat yhdestä viitteen ja se on myös niiden pohjahinta marketista ostettaessa − mitä taaempana marketissa kortti on, sitä enemmän sen pohjahinnan päälle tulee lisähintaa. Ensimmäinen kortti maksaa arvonsa verran, viimeinen +4. Ostetut kortit nostetaan käteen. Erityisiä tekniikkakortteja voi pelata korteissa mainittujen toimintojen toteuttamiseksi.
M/S Cruise Smeralda

Käyttöhistoria

5. toukokuuta 1997 aluksen runko laskettiin vesille Ruotsissa, josta runko hinattiin Norjaan rakennettavaksi loppuun. 5. joulukuuta alus luovutettiin kreikkalaisen Minoan Linesin omistukseen, joka rekisteröi laivan Kreikan lipun alle nimellä Ikarus. Kotisatamaksi tuli Heraklion. 21. joulukuuta 1997 laiva aloitti liikennöinnin reitillä Ancona–Igoumenitsa–Patras. 22. lokakuuta 2001 Ikarus siirtyi reitille Patras–Igoumenitsa–Korfu–Venetsia. Joulukuussa 2001 alus sai nykyisen Ikarus Palace -nimensä.
6. helmikuuta 2008 alus pelasti palavan turkkilaisen rahtilaivan, M/S UND Adriyatikin miehistön ja matkustajat ja kuljetti heidät Venetsiaan.
Heikki Hollmén

Heikki Hollmén (4. heinäkuuta 1966 – 15. helmikuuta 1993) oli suomalainen kiekonheittäjä. Hollmén voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden vuonna 1991 Helsingissä tuloksella 58,18 ja uusi mestaruutensa seuraavana vuonna Jyväskylässä tuloksella 57,42. Hän voitti myös halli-SM-kultaa vuonna 1992. Hollmén heitti ennätyksensä 63,98 Lanzarotella huhtikuussa 1992.
Seuratasolla Hollmén edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Alpo Nisula.
Suzuki S

Suzuki-Solifer S on Soliferin valmistama enduro-mopo. Siinä on Suzuki PV:n nelivaihteinen moottori. Mopoa valmistettiin vuosina 1984-1989.
Suzuki Solifer S on seuraaja vuonna 1983 esitellylle Solifer TS 50 S -mopolle, ja eroa vuoden 1984–1985 malleihin ei ole kuin moottorissa (edeltäjässä Tomos), hieman erilaisessa rungossa ja keltaisissa muoviosissa. Runko perustuu vuonna 1981 esiteltyyn Solifer TS-50 runkoon, kuten lähes kaikkien 80-luvun Soliferien.
Jousitus on Paiolin valmistama, ja 1984–85 mopossa oli stereoperä, eli takana kaksi iskunvaimenninta. Vuosien 1986–1989 malleissa oli monojousitus. Etuteleskoopit pysyivät samoina.
Mopon muoviosat on valmistanut Acerbis. Vuonna 1986 ”Ässä” uudistui: äänenvaimennin vaihtui, polttoainetankki muuttui korkeammaksi (tilavuus ei kuitenkaan kasvanut), istuin muuttui korkeammaksi takaosasta ja meni osittain tankin päälle, takalokasuoja ja takavalo vaihtuivat, etulokasuojaan lisättiin keltainen kehys ja taakse tuli monojousitus. Vuodesta 1986 Suzuki Solifer S pysyi lähes muuttumattomana aina mopon valmistuksen lopettamiseen saakka.
Mårten Eskil Winge

Mårten Eskil Winge (21. syyskuuta 1825 – 22. huhtikuuta 1896) oli ruotsalainen taidemaalari, joka tunnettiin erityisesti Skandinaaviseen muinaisuskoon liittyvistä maalauksistaan. Hän oli myös professori Ruotsin kuninkaallisessa taideakademiassa Tukholmassa. Hänen ystävänsä oli toinen tunnettu taidemaalari August Malmström, ja hän oli naimisissa taiteilija Hanna Mathilda Tengelin kanssa.

Elämä

Winge syntyi Tukholmassa vuonna 1825. Hänen vanhempansa olivat Andrietta Sofia Rothman sekä Isak Martin Winge, joka oli rehtori ja kirkkoherra. Hän valmistui Uppsalalaisesta koulusta vuonna 1846, jonka jälkeen hän alkoi opetella maalausta P. E. Wallanderin johdolla Tukholmassa. 1847 hän opiskeli taideakademiassa, ja työskenteli samalla postissa sekä maalasi muotokuvia. Hän kiinnostui muinaissaagoista nuorena, ja hänen opiskeluaikoina piirtämänsä piirrokset aiheesta saivat huomiota. Hän piti goottilaisesta historiankirjoituksesta, ja yhdessä August Malströmin kanssa hän elvytti kirjoituksia.
Marjatta Tapiola

Marjatta Tapiola (s. 30. huhtikuuta 1951 Sysmä) on suomalainen kuvataiteilija.
Tapiola opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1974 valmistuen taidemaalariksi. Hänen ensinäyttelynsä oli Jyväskylässä vuonna 1973. Tapiola edusti uusekspressionismia ja teki läpimurtonsa 1980-luvun alussa yhtä aikaa Marika Mäkelän ja Leena Luostarisen kanssa. Hänen teoksiaan on muun muassa Amos Andersonin, Ars Novan, Helsingin kaupungin ja Sara Hildénin taidemuseoissa. Tapiola toimi maalaustaiteen vt. lehtorina Kuvataideakatemiassa 1994–1995.
Tapiola on maalannut lukuisia muotokuvia tunnetuista suomalaisista eri alojen vaikuttajista, muun muassa kirjailija Eeva Joenpellosta (1990) ja pankinjohtaja Sirkka Hämäläisestä (1998). Tapiolan maalaama tasavallan presidentti Sauli Niinistön muotokuva eduskunnan puhemiehenä paljastettiin eduskunnassa helmikuussa 2013.
Tapiolan vanhemmat ovat maanviljelijä Olli Tapiola ja emäntä Kerttu Tapiola (o.s. Peltola). Tapiolan tyttäriä ovat kirjailija Aina Bergroth ja elokuvaohjaaja Zaida Bergroth. Tapiola asuu sukutilallaan Mataristossa Sysmässä.
Bloodgood

Historia

Bloodgood perustettiin vuonna 1985, ja yhtyeen johtohahmo oli Michael Bloodgood, joka oli aiemmin ollut aktiivinen musiikkipiireissä. Ennen Bloodgoodia Michael vaikutti paikallisessa yhtyeessä, jota hän kuvaili "suoraviivaiseksi perusrockiksi." Kyseinen yhtye hajosi vuoden 1984 puolivälissä, Michael Bloodgood kertoi saaneensa kutsumuksen perustaa kristillinen metalliyhtye. Seattlen alue tunnettiin tuolloin yhtyeistä kuten TKO, Queensrÿche ja Metal Church, mutta Bloodgood kertoi kokevansa tehtäväkseen julistaa Kristusta yleisölle ja että yhtye oli luonnollinen tapa toteuttaa sitä.
Vuonna 1985 Bloodgood julkaisi vuonna 1985 demon Metal Missionaries, jota myytiin 5000 kappaletta konserteissa. Vuonna 1986 julkaistiin yhtyeen nimialbumi, jonka tuotti Darrell Mansfield. Vaikka Bloodgood oli visuaalisesti samanlainen kuin muut aikansa metalliyhtyeet, yhtye erottui kolmelta osalta: Les Carlsenin laululla, Michael Bloodgoodin kappalesävellyksillä ja kitaristi David Zaffiron tekniikoilla. Yhtyeen soundi muistutti monin tavoin 1980-luvun johtavia glam metal -yhtyeitä, mutta sanoitukset olivat kristillisiä. Aiheisiin kuuluivat Harmageddonin taistelu, toivo ja voitto Kristuksessa ja armo Jumalan yhteydessä elämisessä sekä vahva Raamatullinen yhteys kauttaaltaan.
Bloodgood teki ensimmäisen laajan Yhdysvaltojen kiertueensa vuonna 1987. Kiertueella kristillisen oikeiston ryhmät prostestoivat yhtyettä. Bloodgood oli suositumpi Euroopassa kuin Yhdysvalloissa ja yhtye kiersi Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuonna 1988. Tällä kiertueella vokalisti Les Carlsen esitti Pontius Pilatusta kappaleen "Crucify" aikana sekä väkivaltaisesti Kristuksen ristiinnaulitsemisen. Carlsen perusteli teatraalisuutta siten, että "metallimusiikki itsessään vaikutti visuaalisuuteen ja draamaan... ne tulevat luonnostaan musiikista, jota sävellämme".
Viiden studioalbumin, runsaan kiistanalaisuuden ja rajallisen menestyksen jälkeen Bloodgood hajosi vuonna 1994. Vuonna 2002 yhtye osoitti aktiivisuuden merkkejä ja palasi yhteen loppuvuonna 2006. Vuonna 2007 Bloodgood on työskennellyt Stryper-yhtyeen Oz Foxin kanssa uudessa kokoonpanossaan. Basisti Michael Bloodgood julkaisi verrattain rauhallisen ylistys-CD:n vuonna 2008 nimellä Michael Bloodgood and Friends mukanaan Les Carlsen ja Mark Welling. Albumin nimi on "The Cross Changes Everything".
Vuonna 2010 Bloodgood otettiin Christian Music Hall of Fameen http://www.hallmuseum.com/
Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti Detonation-albumin 23. sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä rockalbumia -listallaan perusteenaan, että albumilla on "aika omaperäinen metallisoundi. Unohtumattomiin kappaleisiin kuuluvat 'Crucify' ja 'Messiah', mutta evankelinen kiihko kohtaa metallin kappaleella 'Self-Destruction' ja balladilla 'Alone in Suicide'. Elokuussa 2010 Heaven's Metal -fanzinessa albumi sijoitettiin kahdeksanneksi 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listalla.
Valkjärvi (Hausjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 103 ha ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järven suuri selkä on kilometrin pitkä ja leveä, mutta sen keskellä sijaitsee suuri Isosaari. Järven luoteispäässä länteen työntyy kilometrin pituinen haarautuva lahti, jonka lahdensuu on 50 metriä leveä. Sen pohjoinen lahdenpohjukka on nimeltään Valkjärvenlahti ja eteläinen haara Kylmälahti. Järven lounaispäässä sijaitsee Pihonlahti, jonka lahdensuu on yli 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 10,3 kilometriä. Saaria on kolme. Isosaari on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Luoteisen lahden suulla sijaitsee kaksi pikkusaarta, joista suurempi on nimeltään Pikkusaari. Järven rantaviivan pituus on 10,6 kilometriä, josta saarille kuuluu toista kilometriä. Järveen laskee kolmelta rannalta jyrkkiä rantoja. Lahtien väliin jäävä Metsolanmäki kohoaa 40 metrin korkeuteen, ja Keijuniemi ja Tervamäki ovat matalampia ja pienempiä. Järvellä on rannoilla ja saaressa viisi maatilaa ja lähes 60 vapaa-ajan asuntoa. Järven ympäri kiertävät tiet. Järven itärannassa sijaitsee kunnan omistama Valkjärven leirialue .

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Ansionjärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,7 metriä mpy. Järveen laskee neljä lyhyttä metsäojaa. Pohjoisrantaan laskee Sampalammen ja Syymälammen yhteinen laskuoja. Valkjärven laskuoja lähtee järven länsirannasta leirikeskuksen kohdalta ja se laskee 1,5 metriä alempana olevaan Kivenpuulammiin ja sieltä vielä Ansionjärveen. Ansionjärvestä laskee Puujoki Kernaalanjärveen ja siitä Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.

Luonnonarvoja

Järven kasvustoa tutkittiin viimeksi kesällä 2012. Silloin havaittiin 41 erilaista putkilokasvilajia. Kasvilajit edustivat oligotrofisia tai mesotrofisia lajeja. Poikkeus oli kapeaosmankäämi, joka edustaa eutrofisia lajeja. Järvi on lievästi rehevöitynyt, mutta järvessä ei ole havaittu 1970-luvun jälkeen rehevöitymiskehitystä. Kanadanvesirutto ja tummalahnaruoho ovat taantuneet verrattuna edelliseen vuoden 1989 kasvilajitutkimuksen.
Valkjärven ja Kivenpuulammin suojeluyhdistys järjesti vuosina 2013 ja 2014 Valkjärvenlahden ja Särjenmättään rantoja.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Walkiajärvi”. Sen rantaviiva oli piirretty niin,
että järveen olisi kuulunut myös Kivenpuulammi. Jos tämä on totta, on järvessä tehty järvenlasku.
Vuoden 1964 peruskartassa Isosaaressa oli yhdeksän vapaa-ajan asuntoa. Niitä oli rakennettu myös Kylmälahteen, Tampintielle, Pihonlahdelle ja Isosaaren pohjoispuolelle. Vuoden 1979 kartassa niitä oli ilmaantunut erityisesti Tervaniemen eteläpuolelle ja Lasinrantaan.
Vilhelm Bjerknes

Vilhelm Friman Koren Bjerknes (14. maaliskuuta 1862 – 9. huhtikuuta 1951) oli norjalainen fyysikko ja meteorologi, jonka tutkimustulokset vaikuttivat suuresti päivittäiseen sään ennustamiseen. Monet pitävät häntä yhtenä nykyaikaisen säänennustamisen ja meteorologian isistä . Hän oli perustamassa ns. Bergenin koulua, joka kehitti norjalaisen rintamamallin, jolla kuvataan keskileveysasteiden liikkuvien matalapaineiden rakennetta ja kehitystä.
Bjerknes osallistui jo nuorena isänsä matemaattisiin tutkimuksiin ja tutustui virtausfysiikkaan. Vuonna 1890 hänestä tuli Heinrich Hertzin assistentti. Vuonna 1895 hän pääsi professoriksi Tukholman yliopistoon. Siellä hän työsti kuvausta virtausfysikan ja termodynamiikan välisestä yhteydestä. Tämä on sekä meteorologian että meritieteen matemaattinen perusta.
Bjerkenesin poika Jacob Bjerknes vaikutti myös meteorologian alalla, ja työskenteli aluksi isänsä tutkimusryhmässä.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Bjerknesin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
DDR-Oberliga-kausi 1990–1991

DDR-Oberliga-kausi 1990–1991 oli 43. kausi, jolloin pelattiin Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallon mestaruudesta. Kausi oli sarjan viimeinen ja se pelattiin nimellä NOFV-Oberliga. Kauden mestaruuden voitti FC Hansa Rostock.
Kari Virtanen (puuseppä)

Kari Virtanen (s. 1948) on suomalainen palkittu pohjalaistaustainen puuseppä, joka toimii yhteistyössä muotoilijoiden kanssa. Hän on Suomen tunnetuimpia hienopuuseppiä.
Virtanen on toiminut Taideteollisen korkeakoulun opettajana. Hän sai vuonna 1987 arvostetun Bruno Mathsson -palkinnon yhdessä Odd Thorsenin kanssa ja vuonna 2005 muotoilun valtionpalkinnon pitkäaikaisesta työstä suomalaisen puun ja puusepäntaidon hyväksi. Virtanen on Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsen vuodesta 2005 . Vuonna 2009 Virtanen palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Kari Virtanen on ollut Fiskarsin taiteilijayhteisön kantavia voimia siirrettyään yrityksenä Nikari Oy:n toiminnan sinne 1993. Hän on tuottanut omaa alan kirjallisuutta sekä toiminut asiantuntijana taidepuusepän tuotantoa käsittelevissä televisio-ohjelmissa.