google/wiki40b huggingface dataset:
Włodzimierz Potasiński

Włodzimierz Potasiński (31. heinäkuuta 1956 Czeladź, Puola – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen sotilashenkilö ja Puolan erikoisjoukkojen komentaja. Hän oli sotilasarvoltaan kenraalimajuri.
Potasiński menehtyi 10. huhtikuuta 2010 lento-onnettomuudessa matkalla toisen maailmansodan aikana tapahtuneen Katynin joukkomurhan 70-vuotismuistojuhlaan. Onnettomuudessa kuoli myös Puolan presidentti Lech Kaczyński sekä lukuisia muita maan johtohenkilöitä.
Porokylä

Porokylä on Nurmeksen kaupungin toinen keskus, joka kuuluu Nurmeksen keskustaajamaan. Se sai nimensä 20. heinäkuuta 1891 sattuneen suurpalon seurauksena. Silloin iso osa silloista kirkonkylää niin sanotusti "paloi poroksi". Porokylä oli vuodenvaihteessa 1972–1973 Nurmekseen (joka oli silloin kauppala) liitetyn Nurmeksen maalaiskunnan keskustaajama. Vuoden 1974 alussa Nurmeksesta tuli kaupunki.
Taajamassa on Porokylän koulu, jossa annetaan opetusta luokka-asteille 1–6.
Rengaspallokala

Koko ja ulkonäkö

Rengaspallokala voi kasvaa 6-8 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on valkea, selkäpuolella harmaalla pohjalla mustia palloja ja keltaisia koukeroita.

Alkuperä

Rengaspallokaloja on tavattu luonnossa Indokiinassa, Malesiassa ja Indonesiassa, missä se elää jokien suualueilla.

Käyttäytyminen

Rengaspallokala on aggressiivinen laji joka usein näykkii muiden lajien eviä. Samanlajin yksilöt muodostavat tiukan arvojärjestyksen, jossa heikoimpia kiusataan. Akvaarion ahtaissa oloissa voimakkaammat kiusaavat heikompia niin että nämä eivät pääse syömään vaan nälkiintyvät.

Vesiolot ja ravinto

Rengaspallokala on murtovesikala, jonka akvaarioveteen lisätään meriakvaariokäyttöön sekoitettua erikoissuolaa. Sitä voidaan pitää myös kovassa, suolattomassa vedessä. Sopiva lämpötila on 24-26 astetta. Toisten lähteiden mukaan rengaspallokala pysy makean veden puolella. Neale Monks kirjoittaa, että vaikka laji luonnossa elää lähes suolattomassa jokivedessä, akvaariossa suositellaan emäksistä, kevyesti suolapitoista vettä (ominaispaino 1,005, pH 8). Rengaspallokalat syövät lihapitoista ravintoa, johon pitää kuulua tarpeeksi kovia osia (esimerkiksi kotilon ja äyriäisten kuoria), sillä muuten kalan hampaat kasvavat liikaa.
Mikojan-Gurevitš MiG-1

Kehitys

MiG-1 suunniteltiin tammikuussa 1939 laadittuun vaatimusspesifikaatioon, jossa tavoitteena oli pommikoneiden torjunta korkealla.  Lentokone sai aluksi koodin I-200 ja sitä suunniteltiin Polikarpovin suunnittelutoimistossa. Koneen suunnittelua johti kesäkuussa 1939 Nikolai Polikarpov ja M. Tetivikin. Polikarpov ei valinnut tähtimoottoria vaan tehokkaamman Mikulin AM-37-rivimoottorin. Suunnittelun perustana oli tehdä mahdollisimman pieni lentokone suuren moottorin ympärille, jolloin massa ja vastus minimoituvat. Elokuussa 1939 Polikarpov nimesi N. Andrianovin pääsuunnittelijaksi. Polikarpov alkoi siirtyä sivuun johtavan suunnittelijan asemasta. Marraskuussa 1939 Polikarpovin vieraillessa Saksassa hänen suunnittelutoimistosta hajotettiin ja syntyi uusi toimisto, jota johtivat Artem Mikojan ja Mihail Gurevitš. Toimisto pysyi muodollisesti Polikarpovin alaisuudessa kesäkuuhun 1940 asti.
Koskipuhto

Koskipuhto on Ylivieskan 3. kaupunginosa.
Koskipuhdossa on omakotitaloja, kerrostaloja ja rivitaloja sekä teollisuusrakennuksia ja autoliikkeitä.
Koskipuhdon Hamarilla sijaitsee Ylivieskan ainoa virallinen uimaranta, joka on kesäisin erittäin suosittu. Hamarin uimarannan välittömässä läheisyydessä sijaitsee Korpelan Sähkön vesivoimala.
Koskipuhdossa Suvannolla sijaitsee pesäpallokenttä, joka toimii Ylivieskan Kuulan kotikenttänä. Pesäpallokentän vanha puinen katettu katsomo paloi maan tasalle 14.4.1996. Nykyisin pesäpallokatsomossa on teräsrakenteiset kattamattomat katsomot ja kentällä on hiekkatekonurmi.
Koskipuhdossa on paljon myös teollisuusrakennuksia, joista mainittakoon Herrforsin voimalaitos, Ruukin tehdas ja Raisioagro (ent. Rehuraisio). Koskipuhdon teollisuusalueelle johtaa teollisuusrata, joka on nykyisin VR:n omistuksessa. Teollisuusradan varrella on kaksi tasoristeystä, jotka on varustettu puomeilla.
Yle Radio Suomi

Historia

Yle Radio Suomen edeltäjinä oli Rinnakkaisohjelma (1963–1985) ja 2-verkko (1985–1990) sekä aiemmin erillisenä radioasemina toimineet aluetoimitukset. Yleisradion ensimmäinen alueradio Ylen aikainen aloitti toimintansa 1975. Tämän jälkeen aloittivat toimintansa alueradiot Turussa ja Tampereella 1982.
Ensimmäisiä alueradioita seurasivat muutaman vuoden sisällä toimitukset Oulussa, Lahdessa, Kuopiossa, Mikkelissä, Rovaniemellä ja Jyväskylässä. Tarkoituksena oli laajentaa näiden toiminta myöhemmin valtakunnalliseksi verkoksi. Se tapahtuikin 1990, kun kahden suomenkielisen kanavan rinnalle perustettiin kolmas kanava. Kolmas verkko avattiin jo vuonna 1989, jolloin sinne siirtyivät alueradioiden lähetykset.

Yleisradio-1

Radio Suomella on yleisradio-1:nä viranomaistehtäviä yleiseen vaaratiedottamiseen liittyen. Siksi sen lähetysverkossa on limittäisyyttä lähetysasemien kesken siten, että jollain alueella voi Radio Suomi kuulua kahdesta, joillain alueilla kuudestakin eri paikasta yleensä maakuntien raja-alueilla. Toinen viranomaistiedottamiseen liittyvä kanava on YleX, joka on yleisradio-2, joka voi toimittaa mm. ilmavalvontaselosteita.

Kaksien maakuntaradioiden yhteislähetyspaikat

Radio Suomella on kolme lähetyspaikkaa, joista Digita lähettää Yleisradion kahden eri maakuntaradiotoimituksen ohjelmaa samasta radiomastosta. Kristiinankaupungin Pyhävuorella ovat lähettimet sekä Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisen rannikkoseudun, Pohjanmaan maakunnan Pohjanmaan radion että suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan, Etelä-Pohjanmaan maakunnan, Etelä-Pohjanmaan radion, lähetyksiä varten. Samalla tavalla Savonlinnan kaupungin Kerimäellä on Yläkuonassa lähettimet niin Etelä-Savon maakuntaa varten kuin myös Pohjois-Karjalan maakuntaa varten. Edellisen, eteläsavolaisen, radion toimitus on Mikkelissä ja jälkimmäisen, pohjoiskarjalalaisen, Joensuussa. Kolmas samanlainen kahden maakunnan maakuntaradion ohjelman lähettäminen samasta radiomastosta toteutuu Taivalkoskelta, jossa on lähettimet niin oululaista Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kuin myös kajaanilaista Kainuun maakunnan radiota varten.

Tunnustus

Vuonna 2010 Suomen Metsäyhdistys myönsi Yle Radio Suomen aluetoimituksille tunnustuksen huomattavista ansioista Suomen metsäalan hyväksi.
HMS Hunter (1895)

Palvelus

Koko uransa alus palveli kotivesillä, kunnes se myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi Wardille Briton Ferryyn.
Kolmijalkojen katu

Kolmijalkojen katu eli Tripodien katu (m.kreik. Ὁδός Τριπόδων, Hodos Tripodōn) oli antiikin aikainen katu Ateenassa Kreikassa. Se kulki Akropolis-kukkulan itäpuolella nykyisen Plákan kaupunginosan alueella. Nykyinen kadusta nimensä saanut Tripódon-katu (kreik. Τριπόδων, Tripódon) kulkee osittain suunnilleen samaa reittiä.
Kolmijalkojen katu sai alkunsa Akropoliin kaakkoispuolelta Dionysos Eleuthereuksen pyhäköltä ja Dionysoksen teatterilta. Erään teorian mukaan katu johti Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla sijainneelle Prytaneionille. Toisen teorian mukaan se johti pidemmäksi Eleusinionille ja uudelle Agoralle saakka, ja yhtyi siellä Panathenaia-juhlan tiehen.
Katu sai nimensä siitä, että sen varrelle oli tapana pystyttää kolmijalkoja eli tripodeja sisältäneitä muistomerkkejä Dionysia-juhlan näytelmäkilpailuissa saavutettujen voittojen kunniaksi. Osa näistä muistomerkeistä muistutti pieniä temppeleitä. Tunnetuin ja parhaiten säilynyt tällainen muistomerkki on Lysikrateen muistomerkki, joka sijaitsee edelleen nykyisen Tripódon-kadun varrella. Alueen arkeologisissa kaivauksissa on löydetty antiikin aikaisen kadun pinta sekä lukuisia muistomerkkien jalustoja noin kolme metriä nykyistä katutasoa alempaa.
Anne Francis

Anne Francis (16. syyskuuta 1930 – 2. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan rooleistaan tieteiselokuvassa Kielletty planeetta (1956) ja televisiosarjan Hunajapupu  (Honey West) (1965–1966) yksityisetsivä Honey Westin pääroolista. 
Francis syntyi Ossiningissa New Yorkin osavaltiossa. Hän työskenteli mallina jo lapsena auttaakseen perhettään suuren laman aikana ja teki Broadway-debyyttinsä yksitoistavuotiaana. Edellä mainittujen tunnetuimpien roolien ohella hän on esiintynyt muun muassa Alyssa Cooperina menestyssarjassa Dallas.
Francis oli kahdesti naimisissa, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Vuonna 1966 hän ei pelkästään voittanut Golden Globea, vaan oli myös ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Säkkijärven hirvenpää

Säkkijärven hirvenpää on vuolukivestä veistetty ja hiomalla muotoiltu hirven päätä esittävä veistos, joka on katkennut varttamiseen tarkoitetun reiän kohdalta. Veistoksessa on isot korvat, jotka "kuuntelevat" molemmille sivuille ja silmiä esittävät mahdollisesti poraamalla tehdyt kuopat. Turpa on työstetty tasaiseksi ja alaspäin viistoksi, mutta kiven lohkeamisen takia lopullinen muotoilu jää arvoitukseksi. Veistoksen alapuolella leukaluiden väli on v-muotoinen ja kaulaa seuraa kolme rinnakkaista uraa. Esineen iäksi arvioidaan 1750−1500 eaa. eli esine on neoliittisen kivikauden lopulta tai metallikauden alusta.

Historia

Säkkijärven hirvenpää löytyi Säkkijärven pitäjästä Santajoen läheltä Pukin kylästä . Löytäjä lienee Juhana Matinpoika Ravi, joka peltotöitä tehdessään havaitsi esineen 1800-luvun lopulla. Ravi toimitti esineen Säkkijärven kauppiaalle Juhani Mutrulle myytäväksi, mutta hirvenpää ajelehti heillä lasten leikeissä. Arkeologi A.M.Tallgren sai kuulla hirvenpäästä "muinaiskalujen keräilijä K. A. Lindströmiltä" ja lunasti sen Suomen Muinaismuistoyhdistykselle. Myös Koitar-lehti uutisoi hirvenpään löytymisestä 27.6.1907.
Jeff Koons

Jeff Koons (s. 21. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Häntä on kutsuttu kitschin kuninkaaksi ja hän on saanut paljon huomiota mediassa.
Koons opiskeli Maryland Institute College of Artissa Baltimoressa ja Art Institute of Chicagossa. Hän toimi ennen ammattiuraansa muun muassa pörssimeklarina. Koons oli naimisissa italialaisen pornonäyttelijän ja parlamentaarikon Ilona ”Cicciolina” Stallerin kanssa lyhyen aikaa vuodesta 1991 alkaen. Heillä on yksi yhteinen poika. Parin yhteistyön tuloksena syntyi ”Made in Heaven” -sarja veistoksia, maalauksia ja valokuvia, jotka kuvaavat pariskuntaa harrastamassa seksiä eri asennoissa.
Koons on herättänyt myös huomiota lausunnoillaan taiteensa tekemisestä. Hän teettää teoksensa eri alojen käsityöläisillä.  
Vuonna 2009 Koons alkoi rakentaa Los Angeles County Museum of Artsiin 25 miljoonan dollarin (noin 19 miljoonaa euroa) Train-junainstallaatiota. Teräksestä ja alumiinista rakennettava 20 metriä pitkä juna on kunnianhimoinen hanke. Höyryä neljä kertaa päivässä päästelevä juna tulee roikkumaan ilmassa punakeltaisesta nostokurjesta museon edustalla. Työ jäljittelee Baldwinin höyryveturia vuodelta 1943 ja sen tekemisen arvellaan kestävän noin neljä vuotta.

Koons Suomessa

Jeff Koonsin teoksia oli esillä Suomessa vuonna 1990 amerikkalaista 1980-luvun taidetta esittelevässä yhteisnäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Koons kävi myös Helsingissä luennoimassa Kuvataideakatemiassa. Alkuvuodesta 2005 Koonsin yksityisnäyttely oli Helsingin kaupungin taidemuseossa Tennispalatsissa.

Teosten myynti

Kohutaiteilijanakin tunnettu Koons hoitaa julkisuuskuvaansa tarkoin, ja hän on verrannut itseään Michelangeloon. Hänet tunnetaan myös taloudellisesta menestyksestään. Esimerkiksi teos Jim Beam J. B. Turner myytiin keväällä 2005 5,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.
Koonsin teos Hanging Heart (Magenta/Gold) myytiin 14. marraskuuta 2007 New Yorkin Sotheby’sin huutokaupassa 21 miljoonalla dollarilla. Teos oli tuolloin kallein elävän taiteilijan myyty teos. Marraskuussa 2013 myyty Jeff Koonsin Balloon Dog (Orange) tuli maailman kalleimmaksi elävän taiteilijan teokseksi 58,4 miljoonan dollarin hinnalla.
Kuurilan metsärata

Kuurilan metsärata oli Kalvolassa, Kuurilan aseman lähellä sijainneelta Kuurilan kartanon sahalta länteen Pirttikoskelle kulkenut, puutavaran kuljetukseen tarkoitettu kapearaiteinen metsärautatie. Radan raideleveys oli 750 mm ja rataverkon pituus kaikkiaan 22 kilometriä.
Metsärautatien rakennutti vuonna 1927 Niemen kartanon omistaja Bertil Lönnholtz. Alkuvaiheessa vain Kuurilasta Ohtisille johtanutta rataa jatkettiin seuraavina vuosina Pirttikoskelle. Ohtisilla oli sivuraide sorakuopalle ja Pirttikoskella turvepehkutehtaalle. Kuurilan päässä rata ulotettiin kartanon sahalle. Metsäradalla oli myös läheltä Kuurilan asemaa erkaantunut sivurata Niemen kartanoon.
Rata purettiin vuonna 1943 ja kiskot vietiin Högforsin tehtaalle Karkkilaan. Pirttikoskella on kuitenkin vielä jäljellä kivireunainen puutavaravaunujen lastauslaituri, ja radan linjaus on hahmotettavissa kartalta. Osa ratapohjasta on autotienä.
Radan liikkuva kalusto ostettiin Karl Fazerin omistamasta Taubilanhovista läheltä Käkisalmea. Radalla oli vain yksi höyryveturi, tyypiltään 0-8-2T. Veturi oli alun perin Neumeyerin numerolla 36/1924 rakentama, mutta Lokomo oli rakentanut sen pahojen vaurioiden jälkeen uudelleen numeroksi 96/1929. Veturi jäi tarpeettomaksi radan liikenteen loppuessa, mutta se ei kelvannut sotakorvaukseksi, joten se myytiin Hyvinkään–Karkkilan rautatielle korvaamaan Neuvostoliittoon palautettua sotasaalisveturia. Veturin erikoisuutena oli kaksi hiekkakupua, joista toinen asennettiin vasta Karkkilassa. Veturi romutettiin vuonna 1960.
Morgan le Fay

Morgan le Fay (myös  Morgaine, Morgain tai Morgana) on kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa mahtava noita, Avalonin valtiatar ja Arthurin sisarpuoli. Morgan le Fay on Arthurin äidin Igrainen ja hänen ensimmäisen aviomiehensä Gorloisin tytär. Morgan le Faylla on kaksi sisarta: Elaine ja Morgause.
Sir Thomas Maloryn teoksessa Pyöreän pöydän ritarit (Le Morte d'Arthur) Morgan le Fay on naimisissa kuningas Urienin kanssa. Heidän poikansa Uwaine on yksi pyöreän pöydän ritareista.
Joidenkin legendojen maininnoissa Morgan le Fay saa veljelleen Arthurille pojan Mordredin 
Useissa uudemmissa legendojen tulkinnoissa Morgausen ja Morgan le Fayn hahmot on yhdistetty.
Marion Zimmer Bradleyn teoksessa Avalonin usvat sisarukset ovat erillään. Morgausesta tulee Skotlannin kuningatar, Morgainesta papitar.  Morgause on olennaisessa osassa juonittelussa jolla pyritään tuhoamaan hänen velipuolensa Arthurin avioliitto.  Morgausen hoviin lähettämä uskottu hovinainen Morag sekoittaa joka ilta kuningattaren iltajuomaan salaisia yrttejä jotka estävät tämän raskaaksi tulemisen - jotta Morgausen oma poika pysyisi kruununperijänä. 
Taruissa mukana oleva Mordred on Morgainen poika, joka syntyi Avalonin ylipapitar Vivianen juonittelujen johdosta: ylipapitar järjesti Arthurille vihkiseremonian joka päättyi rituaaliseen hääyöhön papittaren kanssa - mutta papitar olikin Morgaine! Tämä kauhistuu saadessaan tietää totuuden ja uhkaa lähdettää lapsen mutta Viviane estää sen.  Tämä asetelma kehittääkin olennaisia käänteitä tarinan kulkuun ennen loppua.
Viviane tekee loppuvaiheilla eutanasian kuolemansairaalle ja kärsivälle Priscillalle joka on kasvattanut hänen viimeisen toukovalkeilla siitetyn poikansa omansa ohella - mutta naisen oma poika surmaa papittaren kuninkaan edessä kirveellä jonka jäi epähuomiossa paikalle kun eräs aiemmin paikalla ollut barbaarisotilas palautettiin kuriin.  Velipuolet kuolevat kaksintaistelussa hiukan myöhemmin... ja Morgainesta tulee Avalonin tosiasiallinen valtiatar, vaikka nimellisesti sellaisena toimii Merlinin nuorin tytär Niniane.
Viestinnän johtaminen

Viestinnän johtaminen (engl.  Corporate communication, communication management, strategic communication) (aikaisemmin yhteisöviestintä) on yksi Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulun pääaineista (pääopintosuunta), joka paneutuu mm. organisaatioiden sidosryhmäsuhteisiin, maineenhallintaan, kriisiviestintään ja digitaalisiin viestintästrategioihin.

Mitä viestinnän johtaminen on

Viestinnän johtamisen tehtävä on edistää organisaation toimintaa ja sen jatkuvuutta sidosryhmäsuhteiden rakentamisen sekä organisaation hyvän maineen vaalimisen kautta. Viestinnän tutkimus näkee organisaatiot osana yhteiskuntaa, missä organisaatio pystyy menestymään vain ottamalla huomioon sen ympärillä olevat sidosryhmät sekä heidän tarpeensa ja odotuksensa. Koska teknologia mahdollistaa viestinnän suoraan yleisöille ja yleisöjen välillä esimerkiksi sosiaalisen median kautta, viestinnän johtamisessa ollaan siirtymässä teema-areena ajatteluun.  Tässä ajattelussa yksisuuntaista tiedottamista tekevät organisaatiot, yhteisöt ja brändit nähdään vain yhtenä äänenä dynaamisessa julkisessa keskustelussa (). Viestinnän johtaminen sisältää sekä organisaation sisäisen työyhteisöviestinnän, että ulkoisten sidosryhmäsuhteiden hoitamisen esimerkiksi päättäjiin, mediaan ja vaikuttajiin.

Opetus ja tutkimus

Viestinnän johtamisen opetus ja tutkimus painottuvat dynaamisiin sidostyhmäsuhteisiin ja aineettomaan pääoman hyödyntäminen erityisesti digitaalisessa toimintaympäristössä. Viestintä liittyy vahvasti muihin tieteen alueisiin, kuten markkinointiin, johtamiseen, joukkoviestintään, informaatiotieteisiin, tietotekniikkaan sekä psykologiaan ja sosiologiaan. 
Viestinnän johtaminen sijoittuu Jyväskylän Yliopiston kauppakorkeakoulun Digital Marketing & Communication – tutkimusryhmään. Viestinnän johtamisen oppiaineessa johdetaan parhaillaan isoa TEKES-rahoitteista tutkimusprojektia sisältömarkkinoinnin logiikasta .

Koulutuksen tarjoamat uramahdollisuudet

Viestinnän johtamisen opinnot valmentavat opiskelijoita toimimaan viestinnän ammattilaisina yrityksissä, julkisella sektorilla, järjestöissä, tutkimusyhteisöissä, viestintätoimistoissa tai itsenäisinä konsultteina  . Kauppalehden vertailun mukaan Vuonna 2017 viestintäala oli neljänneksi kannattava yritysala Suomessa. 
Työtehtävinä tämä tarkoittaa tiedottajan tehtävien hoitamista, viestinnän strategista suunnittelua, johdon konsultointia ja asiantuntijatehtäviä esimerkiksi mediasuhteiden hallinnassa, sisältöjen luomisessa, tutkimuksessa, konsultoinnissa ja viestinnän ohjeistamisessa  . Ammattinimikkeitä ovat muun muassa viestintäpäällikkö, viestintäkonsultti, sisältöstrategi, viestintäjohtaja, viestinnän suunnittelija, tiedottaja ja viestinnän asiantuntija.
Algareesi

Algareesi (omakielinen nimitys alguerés, katalaanin yleiskielellä alguerès) on katalaanin kielen murre, jota puhutaan Sardinian saarella L'Alguer'n (ital. Alghero) kaupungissa. Katalonialaiset siirtolaiset toivat kielen seudulle 1300-luvun loppupuoliskolla. Nykyään kieltä puhuu äidinkielenään noin neljännes kaupungin asukkaista, mutta huomattavasti suurempi osa ainakin ymmärtää sitä. Italian valtio ja Sardinian aluehallitus ovat antaneet kielelle virallisen vähemmistökielen aseman.
Laiton uhkaus

Laiton uhkaus on Suomessa sanallisesti tai aseen välityksellä tapahtuva toisen ihmisen henkeen tai terveyteen kohdistuva uhkaus, jonka perusteella uhatulla on syytä pelätä henkilökohtaisen turvallisuuden tai omaisuuden olevan vakavassa vaarassa. Se on Suomen rikoslain mukaan rikos, josta rangaistaan sakoilla tai enintään kahden vuoden vankeusrangaistuksella.
Laittomasta uhkauksesta, joka kohdistuu henkeen, käytetään myös sanaa tappouhkaus.
Janne Korhonen (kansanedustaja)

Johan Fredrik (Juho Janne) Korhonen (27. marraskuuta 1885 Oulu – 20. tammikuuta 1940 Ähtäri) oli sosialidemokraattien piirisihteeri ja kansanedustaja.
Janne Korhonen syntyi saarnaaja Kalle Korhosen ja Sofia Tuppuraisen lapsena vuonna 1885 Oulussa. Hän suoritti kansakoulun sekä viisiluokkaisen reaalikoulun ja työskenteli muun muassa tuomarin kirjurina ja voimistelun johtajana. Suomen sisällissodan jälkeen Korhonen oli vangittuna poliittisista syistä. Vapauduttuaan vankilasta hän työskenteli sosialidemokraattisen puolueen puhujana ja myöhemmin Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä Käkisalmessa.
Kansanedustajana Korhonen toimi vuosina 1922–1924 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Talousvaliokunnassa. Lisäksi hän oli jäsenenä Käkisalmen kaupunginvaltuustossa.
Korhonen oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Ensin vuosina 1909–1923 Hilma Maria Kuntsin kanssa ja myöhemmin vuodesta 1929 lähtien Lydia Ihalaisen kanssa.
BLC-konserni

BLC-konserni on Suomessa valtakunnallisesti toimiva turva- ja tietotekniikan palvelukonserni, jonka juuret ulottuvat 125 vuoden taakse. Konserni palvelee niin viestinnän, viihtymisen kuin turvallisuudenkin aloilla neljän liiketoimintayhtiön kautta.
Konsernin palveluksessa työskentelee tällä hetkellä 230 henkilöä 12 paikkakunnalla ja vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli yli 34 miljoonaa euroa. Yritys on 100 % suomalaisessa omistuksessa ja tuottaa kaikki palvelunsa Suomessa.

BLC Taito

BLC Taito (ent. BLC Protie) tuottaa ainoana valtakunnallisena yrityksenä Suomessa sertifioituja MSP (Managed Service Provided)-mallin mukaisia IT-palveluja sekä konsultointia pk-sektorin yrityksille. Yrityksen palvelumallina on asiakkaan koko IT-ympäristön hallinnointi kiinteällä kuukausihinnalla. Jatkossa yritys tulee keskittymään erityisesti palveluidensa automaatioasteen kehittämiseen.
Yrityksen palveluksessa työskentelee noin 60 henkilöä ja sen liikevaihto vuodelta 2013 oli 6,9 miljoonaa euroa. Yritys on perustettu vuonna 2011 päätoimipaikkansa Espoon lisäksi sillä on toimipaikat myös Tampereella sekä Savonlinnassa.  
BLC Taito on saanut useita alan palkintoja: se on valittu vuoden Eurooppalaiseksi MSP-toimijaksi vuosina 2012 ja 2013 sekä palkittu ”Vuoden Parhaasta Kasvusta” vuonna 2011.

BLC Turva

BLC Turva tarjoaa erilaisia turvallisuusalan palveluita turvatekniikkaan, hoivaturvaan, hälytys- ja valvontajärjestelmiin sekä lukitus- ja kulunvalvontaan liittyen. Yrityksen tavoitteena on olla asiakkaidensa kumppani koko turvaratkaisun -tai järjestelmän elinkaaren ajan.
Yritys on perustettu vuonna 1999 nimellä Lukkorengas Oy ja se liittyi BLC-konserniin vuonna 2009. Vuodesta 2013 alkaen yritys on tunnettu nimellä BLC Turva Oy.
Yrityksen liikevaihto oli 13,6 miljoonaa euroa vuonna 2013 ja se työllisti 89 henkilöä.

BLC Wireless

BLC Wireless on erikoistunut älypuhelimien, tablettitietokoneiden ja muiden mobiililaitteiden ulkoistukseen ja elinkaarihallintoon. Yritys auttaa asiakkaitaan mm. sovellusten asennuksessa sekä tarjoaa etätyöratkaisuja.
BLC Wireless on perustettu vuonna 2005. Vuonna 2013 sen liikevaihto oli 3,1 miljoonaa euroa ja se työllisti 12 henkilöä. Yrityksen pääkonttori on Seinäjoella ja muut toimipisteet sijaitsevat Espoossa ja Savonlinnassa.
M-Hydroksibentsoehappo

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa m-hydroksibentsoehappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin alkoholeihin ja dietyylieetteriin. Aine on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 4,1. m-Hydroksibentsoehapon reaktiot ovat tyypillisiä aromaattisille karboksyylihapoille. Se reagoi muodostaen estereitä alkoholien kanssa ja suoloja emästen kanssa, se voidaan pelkistää vedyttämällä 3-hydroksisykloheksaanikarboksyylihapoksi ja se reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla 2- tai 4-asemista.
m-Hydroksibentsoehappoa voidaan valmistaa sulfonoimalla bentsoehappoa ja kuumentamalla muodostunutta m-sulfonbentsoehappoa emäksen kuten alkalimetallihydroksidien kanssa yli 200 °C:n lämpötilaan. Toinen vaihtoehto on tehdä m-aminobentsoehaposta typpihapokkeen avulla diatsoniumsuola, joka reagoi hydroksidi-ionien kanssa m-hydroksibentsoehapoksi. m-Hydroksibentsoehaposta voidaan valmistaa säilöntäaineita, väriaineita, lääkkeitä ja muovinpehmentimiä.
John Hughes Bennett

John Hughes Bennett (31. elokuuta 1812 – 25. syyskuuta 1875) oli englantilainen lääkäri. Hänen tutkimustaan Case of Hypertrophy of the Spleen and Liver in which Death Took Place from Suppuration of the Blood (1845) pidetään nykyisin ensimmäisenä tunnettuna kuvauksena leukemiasta. Hänestä tehtiin vuonna 1873 Ranskan lääketieteellisen akatemian jäsen, mutta hänen kuntonsa heikkeni nopeasti litotomian jälkeen, ja hän menehtyi 63-vuotiaana Norwichissä.
Orimattilan seurakunta

Orimattilan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka kuuluu Tampereen hiippakuntaan ja tämän Hollolan rovastikuntaan. Seurakunta toimii Orimattilan kaupungin alueella. Vuonna 2011 Artjärven seurakunta liitettiin kappeliseurakuntana osaksi Orimattilan seurakuntaa.