google/wiki40b huggingface dataset:
Ahvenaisjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kumpumoreenien  ympärimänä ja niiden väliin muodostuneella suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat suota. Etelärantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Laipanmaan metsäalueelle ja Rajalan kämpälle johtavalta tieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,8 metriä mpy. Järven ympäristön suot on ojitettu ja järveen on johdettu neljä ojaa. Läntisten ojien kautta järvi laskee tiheän ojaverkon läpi Ison Saksijärven Saarilahteen ja viereiseen Lammasojaan.

Luontoarvoja

Järvi sijaitsee seudullisesti arvokkaan kumpumoreenialueen sisällä.
Mikko Wilska

Mikko Adolf Wilska (28. lokakuuta 1877 Parikkala – 7. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli kauppaneuvos, konsuli, tehtailija, yritysjohtaja ja kunnalliselämän vaikuttaja.
Mikko Adolf Wilskan vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Wilska ja Anni Muukkonen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1905–1906 oli Hilma Lepistö ja toinen vuodesta 1909 Emma Reinikainen. Wilska kävi kauppakoulun Kuopiossa 1897, täydensi opintojaan ulkomailla ja työskenteli liikealalla jo 16-vuotiaasta. Hankkijan Viipurin konttorin apulaisjohtajana hän toimi 1905–1906, Tienhaaran mallasjauhotehtaan ja myllyn Wilska perusti vuonna 1906. Hän oli Alkoholiliikkeen Viipurin paikallisjohtaja 1932–1940 ja yhtiön pääkonttorin oluttoimiston johtaja 1940–1945. Wilska oli Viipurin rahatoimikunnan puheenjohtaja 1923–1930 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1930, samoin kuin usean vuoden ajan Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen. Viipurin Näyttämön, myöhemmin Viipurin Kaupunginteatterin, johtokunnan puheenjohtajana Wilska toimi kymmenen vuotta.  Tsekkoslovakian konsuli Viipurissa hän oli 1926–1940. Wilska sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1937.
50 maalia 50 ottelussa

50 maalia 50 ottelussa on jääkiekkotermi, jolla tarkoitetaan vähintään 50 maalin tekemistä National Hockey League -kauden 50 ensimmäisessä ottelussa. NHL:n virallisen määritelmän mukaan saavutukseen yltääkseen pelaajan on tehtävä 50 maalia joukkueensa kauden 50 ensimmäisen runkosarjaottelun aikana. Ensimmäisenä 50 maalia 50 ottelussa teki Montréal Canadiensia edustanut Maurice Richard kaudella 1944–1945.
Richardin jälkeen saavutukseen ylsi seuraavan kerran New York Islandersin Mike Bossy 36 vuotta myöhemmin, kaudella 1980–1981. Wayne Gretzky teki vähintään 50 maalia 50 ottelussa kolme kertaa, kausilla 1981–1982, 1983–1984 ja 1984–1985. Noina vuosina hän edusti Edmonton Oilersia. Pittsburgh Penguinsin Mario Lemieux pystyi vastaavaan kaudella 1988–1989. Neljän edellä mainitun lisäksi Brett Hull on tehnyt 50 maalia 50 ottelussa. Tämä tapahtui kausilla 1990–1991 ja 1991–1992. Hullin joukkue oli St. Louis Blues.

Epäviralliset 50 maalia 50 ottelussa tehneet pelaajat

Alla olevat pelaajat ovat tehneet 50 maalia 50 otteluun, mutta kyseisillä suorituksilla ei ansaita paikkaa 50-in-50 -kerhossa, sillä NHL:n kriteereiden mukaan 50 maalia pitää tehdä joukkueen ensimmäisten 50 ottelun aikana.
Delta Force (videopeli)

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9.1/10.
Bruno Cremer

Bruno Cremer (6. lokakuuta 1929 Saint-Mande, Ranska – 7. elokuuta 2010 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Cremer esiintyi pitkään teatterissa, mutta näytteli myös suosituissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. 
Ranskassa ja ranskankielisissä maissa hän on laajalti tunnettu roolistaan Georges Simenonin romaaneihin perustuvissa komisario Maigret'sta tehdyissä televisioelokuvissa. Näistä elokuvista kaksi on kuvattu Suomessa; Hannu Kahakorven ohjaama Maigret ja aave (1994) sekä Pekka Parikan ohjaama Maigret Suomessa (1996). Kummassakin elokuvassa Maigret'n apulaista suomalaista komisario Vaaraa näytteli Timo Torikka.
Cremerin kansainvälisesti tunnetuin elokuvatyö oli yksi päärooleista William Friedkinin ohjaamassa elokuvassa Pelon palkka (Sorcerer, 1977). Cremer näytteli myös merkittävää osaa nykyranskalaisen elokuvan ehkä maineikkaimman ohjaajan François Ozonin elokuvassa Hiekan peitossa (Sous le sable, 2000). Tämän lisäksi Cremer esiintyi muun muassa Costa-Gavrasin, Bertrand Blierin ja Claude Lelouchin elokuvissa.
Väli

Matematiikassa väli on (osittain tai täysin) järjestetyn joukon osajoukko, jonka alkiot sijaitsevat jonkin kahden kiinteän rajan välillä.

Sovelluksia

Tunnettu esimerkki järjestetystä joukosta, jossa välien käyttö on osoittautunut erittäin hyödylliseksi on (laajennettu) reaaliakseli  varustettuna tavallisella lukujen ja äärettömyyksien suuruttaa mittaavalla järjestyksellä. Tässä avaruudessa nimittäin voidaan välien helposti konstruoida topologioita avaruuteen  ja niille voidaan määritellä päätepisteiden etäisyyden avulla helposti geometrinen mitta. Täällä siis välit koostuvat niistä reaaliluvuista, jotka ovat jonkin kahden kiinteän luvun (tai +/-äärettömän) välissä.  
Esimerkiksi väli avoin väli  koostuu janasta nollasta yhteen, jossa päätepisteitä ei oteta mukaan ja vastaavasti  samasta janasta, johon lisätään päätepisteet.
Joukossa  avoimet välit muodostavat kannan euklidiselle topologialle ja puoliavoimet välit muodostavat kannan niin sanotulle puoliavoimelle topologialle.

Tulovälit

Vaikka välin käsite on vahvasti sidoksissa joukon järjestykseen, niin välien käsite voidaan myös yleistää järjestettyjen joukkojen tuloavaruuksille. Tuloavaruuksiin ei voi yleisesti periyttää järjestystä tulon jäsenistä, kuten jo esimerkiksi tason  käy. 
Olkoon  osittain tai täysin järjestettyjä joukkoja, missä  ja J jokin epätyhjä joukko. Tällöin joukko  on tuloväli, jos on olemassa välit  siten, että
Esimerkiksi avaruudessa  tulovälit (kutsutaan tässä tapauksessa myös n-välit) ovat n:n reaaliakselin välin tuloja eli eräänlaisia useampiulotteisia laatikoita (avaruudessa  tulovälit ovat suorakaiteita ja avaruudessa  tulovälit ovat särmiöitä).
Avaruudessa  avoimien välien tuloina saadut tulovälit muodostavat avaruuden normitopologialle kannan.
Lappeenrannan vesitorni

Lappeenrannan vesitorni on vesitorni Lappeenrannassa Taikinamäen kaupunginosassa. Sen korkeus on 40 metriä ja tilavuus 3 500 kuutiometriä. Torni on rakennettu kahdessa eri osassa. Ensimmäinen osa valmistui vuonna 1927. Vuonna 1955 tornia laajennettiin, jolloin se sai nykyisen ulkoasunsa.
Vuonna 2000 tornissa oli peruskorjaus, jolloin tornin lasit vaihdettiin lämpöeristetyiksi. Tornissa on ollut kahvila, mutta se lopetettiin turvallisuussyistä. Myöskään tornin hissi ei vastaa turvallisuusmääräyksiä. Kahviota on yritetty avata uudelleen, mutta remontti maksaisi kuitenkin liikaa.
FS Ouessant (S623)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta alkuvuodesta 2001.
Piilukkopistooli

Piilukkopistooli on suustaladattava pistooli, jossa ruutipanoksen sytytys perustuu oikealla tavalla karkaistuun lukon teräksiseen osaan jousivoimalla iskevän piikiven aikaansaamiin kipinöihin. Piilukkopistoolit yleistyivät 1600-luvulla ja olivat tavallisia 1800-luvun puoleenväliin asti, jolloin piilukko korvautui luotettavammalla ja helppohoitoisemmalla nallilukolla ( 1810-luvulta alkaen ).
Avioton lapsi

Avioton lapsi  (lyh. au-lapsi) on termi, jolla viitataan avioliiton ulkopuolella syntyneeseen lapseen eli lapseen, jonka vanhemmat eivät ole olleet keskenään naimisissa lapsen syntyessä.
Avioliiton ulkopuolella syntyneillä lapsilla on ollut heikko asema monessa eurooppalaisessa, myös suomalaisessa yhteiskunnassa vielä 1900-luvun alussa. Joissakin kulttuureissa aviottomiin lapsiin suhtaudutaan edelleen halveksivasti, jopa vihamielisesti. Muinaisaikoina au-lapset on ajoittain jopa surmattu jo vastasyntyneinä. Keskiajalla aatelinenkin saattoi olla äpärä, jos toinen vanhemmista oli aatelinen, joka oli tunnustanut avioliiton ulkopuolella syntyneen lapsensa. Silloin hänen aatelisvaakunassaan oli niin sanottu bastardijänne.
Suomen eduskunta hyväksyi vuonna 1922 lain avioliiton ulkopuolella syntyneistä lapsista ja sen nojalla kaikkiin kuntiin nimettiin lastenvalvojat valvomaan aviottomien lasten ja heidän äitiensä etuja.

Avioliiton ulkopuolella syntyneen lapsen nimityksiä suomen kielessä

Suomen kielessä muita nimityksiä avioliiton ulkopuolella syntyneestä lapsesta ovat ”äpärä” ja ”lehtolapsi”. Nykyään nimitykset ovat halventavia mutta eivät välttämättä ole olleet aina, katso Nykysuomen sanakirjan ensimmäinen painos. Lapissa ja Pohjois-Pohjanmaalla on äpärällä aiemmin tarkoitettu surmatun lapsen haamua.
Äpärä tai äpäre on aiemmin merkinnyt kansanomaisessa kielenkäytössä myös niitylle niittämisen jälkeen kasvanutta heinää eli odelmaa. Kirjateollisuuden puhekielessä äpärällä on viitattu taittovirheeseen, jossa kappaleen loppurivi tulee sivun tai palstan ensimmäiseksi riviksi.
Linda Larkin

Linda Larkin (s. 20. maaliskuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Aladdinin (1992) prinsessa Jasminena ja on lisäksi antanut äänensä muun muassa Kingdom Hearts -pelisarjaan. Hän meni 18. toukokuuta 2002 naimisiin näyttelijä Yul Vazquezin kanssa.
Kyyjärvi

Maantiede

Kyyjärven naapurikunnat ovat Alajärvi, Karstula, Kivijärvi, Perho ja Soini. Kyyjärvellä valtatie 13:sta erkanevat kantatie 77 Kuopioon ja valtatie 16 Vaasaan. Sinisen tien matkailureitti kulkee kunnan halki.
Kunnassa on vapaa-ajan asuntoja 236.
Kyyjärven kunnan alueella on kaikkiaan 46 järveä. Suurimmat niistä ovat Kyyjärvi, Heinuanjärvi ja Kirvesjärvi.
Kyyjärven Natura-kohteita ovat Pohjoisneva, Saarisuo-Valleussuo-Löytösuo-Hirvilampi ja Peuralamminneva.

Kylät

Kyyjärvellä on seuraavat kylät:
Hokkala, Koskimäki, Huhtala, Kumpula, Noposenaho, Hokkasenaho, Nurmijoki, Oikari, Peuralinna, Pölkki, Kyyjärven Saunakylä ja Vehkaperä.

Historia

Kyyjärven Lintulahdella on ollut markkinapaikka 1700-luvulla. Kunta perustettiin vuonna 1929.
Suomen sodan aikaan Kyyjärvellä käytiin sodan kannalta ratkaisevia taisteluita. Lintulahden taistelussa 3. heinäkuuta 1808 majuri Otto von Fieandt sai haltuunsa Lintulahden tärkeän tienhaaran 650 miehen vahvuisilla joukoillaan. Kaksi kertaa voimakkaammat venäläiset joukot eversti Jegor Vlastovin johtamana ajoivat kuitenkin Fieandtin osaston takaisin kohti Pohjanmaata.
Sadankomitea antoi Kyyjärven kunnalle vuoden 2016 rauhanpalkinnon, jonka tarkoituksena on rohkaista Suomen muitakin kuntia auttamaan sotaa pakenevia.

Hallinto

Kyyjärven kunnanjohtaja on Eero Ylitalo.
Kunnanvaltuustossa on 17 paikkaa, joista kolmetoista on keskustan hallussa kaudella 2017–2021.

Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 476 työpaikkaa. Niistä 13% oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 50% palveluissa ja 35% jalostuksessa. Palveluiden osuus oli selvästi pienempi kuin koko maassa keskimäärin (75%).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat betonia tuottava Betset Group, talotekniikan suunnitteluun erikoistunut insinööritoimisto Heatco Finland ja turvetuotantoyritys J&V Saukko.

Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Kyyjärvellä oli 1 352 asukasta, joista 768 asui taajamissa, 564 haja-asutusalueilla ja 20 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Kyyjärven taajama-aste on 57,7 %. Kyyjärven taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli kunnan keskustaajamaan Kyyjärven kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 768 asukasta.

Media

Kunnan tapahtumista ja asioista kerrotaan verkkosivulla Nopola News, jolla on myös radio- ja nettitv, joka lähettää suoria lähetyksiä.
"Kyyjärven kunnanjohtaja Juhani Käki" (Kari Hietalahti) oli fiktiivinen hahmo YleLeaks-viihdeohjelmassa.

Ruokakulttuuri

Kyyjärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla ohraryyneillä höystetty lihakeitto ryynirokka sekä lepikäs eli veripalttu.
Kylmäkosken vankila

Kylmäkosken vankila on Akaan Kylmäkoskella Tipurin teollisuusalueella sijaitseva vuonna 1993 toimintansa aloittanut 113-paikkainen suljettu vankila. Vuonna 1993 osa Hämeenlinnan lääninvankilan toiminnoista siirrettiin uuteen Kylmäkosken vankilaan. Valtioneuvoston periaatepäätös uuden lääninvankilan rakententamisesta tehtiin vuonna 1978, mutta rakentaminen pääsi alkamaan vasta 1990-luvun alussa. Aloitusta viivästytti valtion määrärahojen niukkuus ja Hämeenlinnan lääninvankilan henkilökunnan vastustus siirtyä Kylmäkoskelle.
Kylmäkosken vankilan johtaja on Harri Rämö. Alun perin vankila on perustettu tutkintavankilaksi, mutta vuodesta 2000 alkaen sinne on sijoitettu myös enenevässä määrin vankeusvankeja. Kylmäkosken vankilassa on noin 80 hengen henkilökunta. Keskivankiluku vuonna 2013 oli 129. Työtoiminta on pääasiassa kevyttä alihankintatoimintaa. Vankilan alaisuuteen ovat kuuluneet sittemmin lakkautetut Pirkkalan työsiirtola ja Toijalan yövankilaosasto. Vanha lääninvankila Hämeenlinnassa on nykyisin Vankilamuseo.

Vankilarakennukset

Vankilan pohjapinta-ala on 7209 m². Rakennuksessa on 40 m² kappeli.

Historia

Vankilan 17,55 hehtaarin tontista tehtiin Kylmäkosken kunnan ja valtion välillä kauppa 26. kesäkuuta 1978. Kauppahinta oli 150 000 mk. Kunta oli tarjonnut hallussaan ollutta Tipurin tilan maa-aluetta lääninvankilan rakennuspaikaksi jo vuonna 1971. Kaupan jälkeen Kylmäkosken kunta rakensi tontille kunnallistekniikan. 
Vankilarakennuksen pääurakoitsija oli Ahti-rakennusliike Tampereelta. Vankilan rakentamista kaavailtiin ensin vankityövoimalla, mutta päädyttiin rakennusliikkeeseen valmistumisen nopeuttamiseksi. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat 70 000 000 mk.
Toiminnan käynistyessä vuonna 1993 Hämeenlinnan lääninvankilasta siirrettiin 37 virkaa Kylmäkoskelle, joista 32 oli vanginvartijoita. Vapaaehtoiseksi siirtyjäksi ilmoittautui vain kaksi henkilöä, loput pakotettiin siirtymään hoitamaan virkoja Kylmäkosken vankilaan.

Vankilan tapahtumia

Kylmäkosken vankilassa tapahtui tappo 12. elokuuta 2005. Sellitoveri puukotti toista vankia kaulaan. Vuonna 2006 vankilassa yritettiin kieltää raidallisten Marimekko-paitojen käyttö viitaten siihen että jengit käyttävät logoinaan vastaavia tuotteita. Kiellosta kuitenkin luovuttiin.
Perkūnas

Perkunas (liettuaksi Perkūnas, latviaksi Pērkons) oli balttien ukkosenjumala, yksi tärkeimmistä jumalista Baltian jumaltarustossa. Hänet kuvataan ukkosen, sateen, vuorten, tammien ja taivaan jumalaksi. Suomen kielen perkele on ilmeisesti laina Perkunas-jumalan nimestä.
Latvian mytologiassa Pērkons on ukkosen jumala, joka on varustautunut miekalla, keihäällä, rautanuolilla ja rautasauvalla. Hän on sateen tuoja ja hedelmällisyyden vaalija. Myyteissä hän on myös taivaan seppä, ja kansansaduissa Pērkons taistelee paholaista vastaan.
Liettuan mytologiassa Perkunas on ukkosen jumala sekä sateen ja hedelmällisyyden tuoja. Perkunas suojelee lakia ja oikeutta, ja hän jahtaa armotta demoneja. Tammi ja tuli on pyhitetty Perkunakselle. Myyteissä hän ajaa vaunuillaan halki pilvien kirves kädessään. Kirves palaa aina takaisin Perkunaksen käteen sen jälkeen kun se on osunut kohteeseensa. Perkunas naamioituu metsästäjäksi, kun hän ajaa takaa paholaista.

Mytologiassa

Balttien jumalten kolmikkoon kuuluvat Perkūnas, Patrimpas ja Pikuolis. 
Perkūnas on myrskyjen, ukkosen ja salamoiden jumala. Hän symboloi taivaallisia voimia (sadetta, ukkosta, salamointia ja muita taivaan ilmiöitä). Tammi  oli pyhitetty ukkosenjumala Perkunasille. Patrimpas liitetään maanpäällisiin asioihin (toi kevään, ilon, rauhan, kypsyyden sekä huolehti kotieläimistä ja sadoista). Hänelle uhrattiin sadonkorjuun tuotteita. Kolmas, Pikuolis, liitetään maanalaisiin (kuten kuolemaan, helvettiin ja pahuuteen). 
Perkūnas kuvataan keski-ikäiseksi, kirveellä ja nuolilla aseistautuneeksi. Hän matkustaa kaksirattaisilla vuohien vetämällä kärryillä samaan tapaan kuin Thor.
Maailmankisat

Maailmankisat oli Helsingissä järjestetty yleisurheilutapahtuma, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa kaksipäiväisenä Helsingin Olympiastadionilla vuonna 1959. Viimeisen kerran tapahtuma järjestettiin Maailmankisat-nimellä vuonna 1996. Sen jälkeen Olympiastadionilla kilpailtiin vuosittain Helsingin GP-kisoissa 1997–2003. Vuosina 2005−2006 kilpailun virallinen nimi oli sponsorin mukaan GE Money Grand Prix. Vuonna 2007 kilpailua ei enää järjestetty. Kisat olivat olleet Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n käynnistämässä GP-sarjassa alusta pitäen eli vuodesta 1985. GP-sarja toi kisoille näkyvyyttä, mutta edellytti taloudellisia panostuksia, jotka vaikuttivat myös kisojen loppumiseen.
Kisat olivat alun perin Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämä yleisurheilutapahtuma, jossa päätukijana oli alkuvaiheessa Apu-lehti. Vuonna 1987 HKV ja Suomen Urheiluliitto allekirjoittivat yhteistyösopimuksen, jossa kisojen taloudellinen järjestämisvastuu siirtyi SUL:lle HKV:n ollessa mukana yhdessä SUL:n kanssa käytännön järjestelyissä. Vuonna 1992 SUL irtisanoi sopimuksen. Olympiastadionin remontin takia vuonna 1993 kilpailuja ei voitu järjestää. Vuosina 1994-96 Maailmankisat järjesti Helsingin Kisa-Veikkojen jo 1960-luvulla perustama Maailmankisat-World Games ry. GP-sarjan taloudellisten vaatimusten lisääntyessä HKV teki kilpailujen järjestämisestä yhteistyösopimuksen Infront Finlandin [Mikko Vanni ja Hjallis Harkimo] kanssa, minkä ansiosta kilpailut pystyttiin järjestämään vuodesta 1997 eteenpäin.
Wernicken enkefalopatia

Wernicken enkefalopatia on tiamiinin puutoksesta johtuva aivosairaus. Se aiheuttaa aivorungon, pikkuaivojen ja isoaivojen ohimolohkojen harmaan aineen vaurioitumisen. Yleensä sairautta edeltää pitkäaikainen alkoholismi, mutta myös muut tekijät voivat johtaa siihen.
Wernicken enkefalopatia voi hoitamattomana johtaa koomaan ja kuolemaan. Tyypillisiä oireita ovat lähimuistin menetys, silmien liikehäiriöt ja liikunnalliset ongelmat. Yleensä sairauteen kuuluu Korsakoffin oireyhtymä.
Sairaus nimettiin Carl Wernicken mukaan.
Bruno Aspelin

Bruno Aspelin (11. huhtikuuta 1870 Helsinki – 9. joulukuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja säveltäjä.
Aspelin oli taidemaalari ja kuvanveistäjä ja teki jonkin verran myös metalligrafiikkaa. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1886–1887 ja 1893. Aspelin asui Helsingin Katajanokalla Gustaf Estlanderin suunnittelemassa jugend-tyylisessä vuokratalossa, johon oli rakennettu kolme ateljeehuoneistoa. Aspelin, samoin kuin Hugo Simberg,  asettui taloon heti sen valmistuttua vuonna 1906. Myöhemmin talossa asui muun muassa kuvanveistäjä Viktor Janssonin perhe.
Aspelin oli myös mallina Magnus Enckellin maalauksessa Pää vuodelta 1894.
Woody Herman

Woodrow Charles Herman eli Woody Herman (16. toukokuuta 1913 – 29. lokakuuta 1987) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, laulaja ja big band -orkesterin johtaja. Hänen soittimiaan olivat klarinetti sekä altto- ja sopraanosaksofoni. 
Hermanin orkesteri valittiin useita kertoja parhaaksi jazzorkesteriksi. Herman hajotti menestyksekkään orkesterinsa 1946 omistautuakseen enemmän perheelleen. Toisen orkesterinsa hän perusti 1947, ja se toimi vuoteen 1987. Orkesterista on käytetty myös nimeä Four Brothers sen levyttämän maineikkaan ”Four Brothers” -kappaleen mukaan, jonka sävelsi Jimmy Giuffre. Lisäksi hänellä oli muita yhtyeitä.
Sven Relander

Sven Runar Alarik Relander (24. toukokuuta 1897 Helsinki – 13. elokuuta 1956 Helsinki) oli suomenruotsalainen näyttelijä.
Relander nousi kansan tietoisuuteen viulunsoittaja-Teemuna Erkki Karun ohjaamassa mykkäelokuvassa Nummisuutarit (1923). Samana vuonna Relander sai kiinnityksen Svenska Teaterniin eli Helsingin Ruotsalaiseen Teatteriin. Alun perin Relanderilla oli operettien sankariosia ja monia kepeitä rooleja. Relanderin teatteriura oli pitkä ja värikäs, ja hän oli aikaisemmin näytellyt Åbo Svenska Teaterissa ja Turun Teatterissa.
Relanderin elokuvaura ei ollut niin merkittävä, mutta hän näytteli silti 53 pienehkössä elokuvaroolissa vuosien 1923–1956 aikana. Hänet tunnetaan esimerkiksi vivahteikkaista arvovaltaisten henkilöiden roolisuorituksista – Suomi-Filmin kuukausipalkkaisen Paavo Jänneksen tapaan Relanderillakin oli tuomareiden ja johtajien sivurooleja. Hänet muistetaan muun muassa konsuli Lumialana elokuvasta Vaihdokas (1927), Viertolana elokuvasta Seitsemän veljestä (1939), vuorineuvoksena Vihreästä kullasta (1939) sekä miespääosa-kaksoisroolista Eero Levän (Leväluoman) ohjaamassa sotilasfarssissa Varuskunnan "pikku" morsian (1943). Hän oli tuttu näky myös monissa Valentin Vaalan ja Teuvo Tulion elokuvissa.
Relander näytteli myös muutamassa suomalais-ruotsalaisessa yhteiselokuvassa.  Relanderin viimeiseksi elokuvarooliksi jäi olutkapakan omistaja Teuvo Tulion elokuvassa Olet mennyt minun vereeni (1956). Relander kuoli tapaturmaisesti 59 vuoden ikäisenä.
Jelnja

Historiaa ja nähtävyyksiä

Jelnja mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1150 tai toisten tietojen mukaan vuosina 1211–1218. 1400-luvulla se kuului Liettuaan ja vuodesta 1522 lähtien Moskovan Venäjään. Vuosina 1612–1654 Jelnja kuului Puolaan, ja vuonna 1667 se liitettiin lopullisesti Venäjään. Vuonna 1776 siitä tuli kaupunki ja Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin.
Nykyään kaupungissa on mm. pellavanjalostuslaitos, trikootehdas, tiilitehdas ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat 1100-luvun linnoituksen jäänteet ja 21 kilometrin päässä Novospasskojen kylässä sijaitseva säveltäjä Mihail Glinkan kartanomuseo.
Auslan

Auslan eli australialainen viittomakieli on Australiassa käytetty viittomakieli. Auslan on lyhenne sanoista Australian Sign Language. Kielellä on 14 000 käyttäjää. 
Australialainen viittomakieli on kehittynyt brittiläisestä viittomakielestä ja on sukua myös uusiseelantilaiselle viittomakielelle. Vaikutteita on tullut myös irlantilaisesta ja amerikkalaisesta viittomakielestä. Kieli käyttää kaksikätisiä sormiaakkosia, kuten brittiläinen ja uusiseelantilainen viittomakieli.
Auslan kehittyi Isosta-Britanniasta tulleiden kuurojen siirtolaisten keskuudessa 1800-luvulla.