google/wiki40b huggingface dataset:
Parenkyymisolukko

Parenkyymisolukko eli tylppysolukko on kasvien elävää perussolukkoa. Ruohovartisten kasvien soluista suurin osa on parenkyymisolukkoa. Parenkyymisolukkoa on tavallisesti joka puolella kasvia, niin juurissa, varsissa kuin lehdissäkin. Juurissa parenkyymisolukkoa on muun muassa juuren kuori, varsissa johtojänteiden ympärillä ja lehdissä mesofyllissä. Yleistetysti parenkyymisolukkoa on kaikki se solukko, joka ei kuulu muihin solukkotyyppeihin.
Parenkyymisolukon soluilla voi olla erilaisia tehtäviä sijainnistaan riippuen. Lehdissä oleva parenkyymisolukko sekä ruohovartisilla kasveilla myös suuri osa varren parenkyymisolukon soluista on tavallisesti yhteyttävää solukkoa. Yhteyttävää parenkyymisolukkoa kutsutaan klorenkyymiksi. Parenkyymisolukon soluihin voidaan myös varastoida aineita tai ne voivat antaa tukea tai pitää osaltaan kasvia pystyssä kuten tukisolukonkin (kollenkyymin ja sklerenkyymin) solut, jotka ovat myös muodostuneet parenkyymisolukon soluista. Lisäksi tuuletussolukko eli aerenkyymi on muodostunut parenkyymisolukosta. Parenkyymisolukon solut eivät yleensä muodostuttuaan enää jakaudu, vaikka säilyttävätkin jakautumiskykynsä.
Lieksan Urheilijat

Lieksan Urheilijat (LU) on 13.2.1928 perustettu Pielisjärven kunnassa ja Lieksan kauppalassa ja nyttemmin Lieksan kaupungissa toimiva urheiluseura, jolla on nykyisin toimintaa yleisurheilussa, pesäpallossa ja lentopallossa.
Useita muitakin lajeja on LU:n ohjelmassa ollut. Jalkapallo ja jääpallo kuuluivat seuran lajivalikoimaan aina siihen saakka, kunnes paikkakunnalle perustettiin palloilun erikoisseura Lieksan Hurtat vuonna 1948. LU oli Suomen Palloliiton Joensuun piirin yksi neljästä perustajajäsenestä. Pesäpallo palautui Hurtilta Urheilijoille 1950-luvun lopulla ja seura nousi aina Suomensarjaan kaudella 1960.
Seuraa edustanut uimari Anne Lackman osallistui Barcelonan olympiakisoihin. Kevääseen 1994 saakka uimarit edustivat vielä LU:ta, mutta siirtyivät sitten Lieksan Loiskeen uimareiksi.
Frederiksbergin linna

Frederiksbergin linna (tansk. Frederiksberg Slot) on linna Frederiksbergin kunnassa, Tanskassa. Sen rakennutti kuningas Fredrik IV vuosina 1699–1735, ja se edustaa italialaista barokkityyliä. Linnan suunnitteli arkkitehti Ernst Brandenburger. Linna toimi kuninkaallisena kesäresidenssinä 1800-luvun puoliväliin saakka.
Jean-Prince Mpandi

Jean-Prince Mpandi (myös Jean-Pierre/ Pandi), n. 1966 – 12. elokuuta 2016 Tšimbulu, Länsi-Kasai, Kinshasan Kongo) oli kinshasankongolainen bajila-kasanga-heimon johtaja, joka vastusti Kongon presidentin Joseph Kabilan hallintoa. Hänen heimonimensä oli Kamwina Nsapu (VI) (myös Kamwena, Kamuina tai Kamina) (suom. 'Musta Muurahainen').

Opiskelu ja työ

Mpandi opiskeli maatalousteknologiaa Lubumbashissa, mutta keskeytti opinnot. 
1990-luvulla Mpandi teki kauppaa timanteilla, mutta joutui vuonna 2000 lähtemään maanpakoon, koska häntä epäiltiin timanttikaupoissa petoksesta. 
Vuosina 2004–2005 Mpandi perusti Kasain Tshikapaan kansanparannusta tarjoavan terveysaseman. Mpandin mukaan hän oli oppinut parannustaitoja kiinalaisilta parantajilta. Välillä Mpandi sanoi käyneensä Kiinassa, välillä kertoi olevansa eläinlääkäri. Mpandi asui myös Sambiassa ja Etelä-Afrikassa.

Bajila-kasangojen johtajana

Mpandi ryhtyi heimonsa johtajaksi vuoden 2012 lopussa. Hänen edeltäjänsä, entinen Zairen armeijan eversti Anaclet Kabeya Mupala, oli kuollut muutamaa kuukautta aiemmin epäilyttävissä oloissa. Siirtyessään johtajaksi Mpandi otti nimekseen heimojohtajien perinteisen nimen Kamwina Nsapu. Hänestä tuli kuudes Kamwina Nsapu. Hänellä oli oma aseistautunut ryhmä. Ryhmäläisistä puolet oli vuonna 2017 alle 14-vuotiaita. Hallitus syytti Nsapun joukkoja huumeiden käytöstä.
Valtion viranomaiset kieltäytyivät huhtikuussa 2016 tunnustamasta Mpandia Kamwina Nsapuksi eli bajila-kasangojen johtajaksi. Hallitus päätti nimittää hänen tilalleen toisen heimojohtajan. Kamwina-nsaput aloittivat vastarinnan. Nsapu haastoi Kabilan ja hänen hallituksensa toiminnan. Kesäkuussa hän vannoi vapauttavansa kotimaakuntansa Keski-Kasain valtion turvallisuusjoukoista, joita hän syytti väärinkäytöksistä  asukkaita kohtaan. Nsapu hyökkäsi paikallista poliisia vastaan.
Hallituksen armeija hyökkäsi 12. elokuuta 2016 Nsapun kotiin ja surmasi hänet.

Kuoleman jälkeen

Sotilaat turmelivat Nsapun ruumista ja varastivat hänen uskonnolliset vallan tunnuksensa. Se oli isku Kamuina Nsapun jäsenille, jotka uskovat perinteiseen kongolaiseen mystiikkaan. Kannattajat vannoivat kostavansa murhan ja vaativat viranomaisia kaivamaan ruumiin ylös haudasta, koska Nsapua ei ollut haudattu perinteen mukaisesti.
Nsapun kannattajat tekivät kostoiskuja hallitusta vastaan, mistä seurasi Kasain alueella käytävä sisällissota. Heinäkuussa 2017 sodassa oli katolisen kirkon mukaan kuollut yli 3 000 ihmistä. Aiempien tietojen mukaan arvioidaan, että Kasain alueelta on paennut sotaa 1,3 miljoonaa ihmistä.
Sisäministeriön mukaan Nsapun ruumis palautettiin hänen perheelleen 15. huhtikuuta 2017, jolloin myös hautaus tapahtui. Nsapun perhe ilmoitti lopettavansa taistelut ja muut väkivaltaisuudet. Sisäministeriön mukaan kamwina-nsapu-joukot nimittivät Mpandin seuraajaksi Jacques Kabeya Ntumban.
Eilen syntynyt

Juoni

Moraaliton liikemies Harry Brock (Crawford), tämän tyttöystävä Billie (Holliday) ja lakimies Devery (Howard St. John) matkustavat Washingtoniin pyrkiäkseen vaikuttamaan liittovaltion poliitikkoihin. Liikemies kyllästyy Billien sivistymättömyyteen ja palkkaa tätä kouluttamaan toimittaja Paul Verralin (Holden). Opettaja ja oppilas rakastuvat, ja sillä välin lakimies Devery siirtää Brockin omaisuutta Billien nimiin verottajan ulottumattomiin. Billie ja Paul menevät naimisiin, ja Billie lupaa palauttaa Brockin omaisuuden vähin erin sillä ehdolla, että Brock jättää nuorenparin rauhaan.

Tuotanto

Kaninin näytelmän pohjalta käsikirjoituksen laati ensin Albert Mannheimer. Cukor oli kuitenkin tyytymätön Mannheimerin työhön, ja lopullisen käsikirjoituksen sovitti kirjailija itse, jota ei kuitenkaan sopimusteknisistä syistä voitu nimetä tekijätiedoissa.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Eilen syntynyt valittiin vuonna 2012 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. Yhdysvaltain elokuvainstituutin (AFI) kesäkuussa 2000 julkaisemassa AFI:n 100-vuotissarjan 100 hauskinta komediaa -luettelossa Eilen syntynyt on sijalla 24. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.

Uusintaversio

Vuonna 1993 tuli ensi-iltaan Luis Mandokin ohjaama uudelleenfilmatisointi Unelmien nainen, jonka pääosia esittävät John Goodman, Melanie Griffith ja Don Johnson.
Drew Stafford

Ura

Stafford aloitti jääkiekon wisconsinilaisessa Waukesha Warhawksissa. Jo ennen siirtymistään Shattuck St. Mary'sin koulun joukkueeseen Red Deer Rebels varasi hänet numerolla 82 WHL Bantam Draftissa kesällä 2000. Stafford ei kuitenkaan ikinä pelannut WHL:ssä. Hän pelasi vuodet 2000–2003 Shattuck St. Mary'sissä.
Vuodet 2003–2006 Stafford pelasi Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueessa. Hän teki siellä parhaillaan tehot 24+24=48, jotka Stafford teki hänen viimeisellä kaudellaan 2005–2006. Hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin ja sijoittui WCHA:n pistepörssissä yhdeksänneksi. Stafford oli myös Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueen paras maalintekijä T.J. Oshien kanssa ja he sijoittuivat WCHA:n maalipörssissä neljänneksi Wisconsinin yliopistojoukkueessa pelanneen Robbie Earlin kanssa. Stafford voitti keväällä 2006 WCHA:n mestaruuden.
Kaudeksi 2006–2007 Stafford siirtyi Buffalo Sabresin organisaatioon. Hän pelasi tulokaskaudestaan vielä noin puolet Sabresin farmijoukkueessa Rochester Americansissa, AHL:ssä. Stafford teki siellä 34 ottelussa tehot 22+22=44 ja sijoittui joukkueen sisäisessä maalipörssissä kolmanneksi Michael Ryanin ja Mark Mancarin jälkeen. Stafford pelasi myös AHL:n tähdistöottelussa. NHL:n puolella hän teki 41 runkosarjaottelussa tehot 13+14=27 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Stafford teki NHL-debyyttinsä 5. marraskuuta 2006 New York Rangersia vastaan. Hän keräsi ottelussa yhden syöttöpisteen syötettyään Daniel Brièren jatkoajalla tekemän voittomaalin. Staffordin ensimmäinen NHL-maali syntyi puolestaan 11. marraskuuta 2007 Philadelphia Flyersiä vastaan.
Kauden 2007–2008 Stafford pelasi kokonaan ylhäällä Sabresissa ja teki 64 runkosarjaottelussa tehot 16+22=38. Seuraava kausi 2008–2009 toi Staffordille tehdessä 79 runkosarjaottelussa tehot 20+25=45. Hän oli Sabresin sisäisen pistepörssin viides ja sisäisessä maalipörssissä Stafford oli Jason Pominvillen kanssa toinen Derek Royn jälkeen.
Syyskuussa 2009 Stafford teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hänen runkosarja 2010–2011 jäi vain 62 ottelun mittaiseksi syyskaudellaan vaivanneen ylävartalovamman takia, mutta Stafford teki kuitenkin hänen NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 31+21=52, jotka riittivät Sabresin sisäisen piste- ja maalipörssin toiseen sijaan. Hänen edellä oli vain Thomas Vanek.
Kaudella 2014–2015 Stafford siirtyi osana suurta pelaajakauppaa Winnipeg Jetsiin. Sabres vaihtoi Staffordin Tyler Myersin, Brendan Lemieux'n ja Joel Armian sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron Winnipegin Evander Kaneen, Zach Bogosianiin ja Jason Kasdorfiin.

Muuta

Staffordin isä Gord on pelannut hyökkääjänä IHL-tasolla. Myös hänen setänsä Barrie on pelannut jääkiekkoa.
Etelänkirkupöllönen

Kuvaus

Aikuisilla on kahta väritystä: joko ruskea tai tummanharmaa höyhenys. Niiden pää on pyöreä, ja niillä on korvatupsut, keltaiset silmät ja kellertävä nokka. Lintu on hyvin saman näköinen kuin lännenkirkupöllönen, mutta sillä on rinnassa vahvempi raidoitus ja se on kooltaan pienempi.
Lintu painaa keskimäärin 88,35 grammaa.

Käyttäytyminen

Etelänkirkupöllönen vaanii saalista oksalla ja syöksyy sen kimppuun. Ne saattavat saalistaa myös lennossa. Ne syövät pääasiassa pieniä nisäkkäitä ja suuria hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja, kovakuoriaisia ja yöperhosia, joista ruokavalio pääosin koostuu. Ne ovat aktiivisia yöllä tai hämärissä ja huomaavat saaliin erinomaisen kuulonsa ja yönäkönsä avulla.
Niiden tavallisinta ääntelyä on kahdeksan lyhyin väliajoin kuuluvaa ”buu”-ääntä, keskellä vähän korkeampana ja alussa ja lopussa vähän matalampana äänenä. 
Lintu munii yleensä huhti-toukokuussa 3–4 munaa, joko puunkoloon tai vanhaan tikankoloon 5–7 metrin korkeudelle maasta.
Suhoi-Gulfstream S-21

Projektin taustaa

1990-luvun alussa Gulfstream Aerospace ja Suhoi aloittivat yhteisyrityksen pienen ääntä nopeamman liikelentokoneen kehittämiseksi, koodinimeltään S-21. Ääntänopeamman lentomatkustamisen kyseenalaisen markkinatilanteen ja tuonaikaisen lentokonetekniikan asettamien rajoituksien vuoksi projekti heikkeni ja viivästykset kasaantuivat.
Projekti jäi lopulta pienoismalliasteelle.
Bandyliigakausi 2007–2008

Suomen mestarit

OLS: Joni Tero, Marko Kilpeläinen, Ari Af Hällström, Pekka Paasovaara, Tuomas Ylinampa, Matti Parkkinen, Antti Pesonen, Timo Arjanko, Jarmo Mällinen, Ville-Veikko Angeria, Janne Parpala, Petri Paasovaara, Pertti Virtanen, Matti Immonen, Markus Kumpuoja, Arto Loukkola, Pasi Keränen, Vesa Leino, Sami Harjuoja, Ilari Moisala, Hannu Kauttio, Samuli Niskanen.
Työläisäiti

Työläisäiti on Helsingin Alppiharjussa Sturenkadun ja Läntisen Brahenkadun risteykseen jäävässä puistikossa sijaitseva veistos. Kuvanveistäjä Panu Patomäen toteuttama Työläisäiti paljastettiin vuonna 1996.
Pronssiin valettu veistos on hieman luonnollista kokoa suurempi patsas, joka esittää lakanapyykkistä vettä pois vääntävää äitiä ja tytärtä. Kaupunkilaiset ovat nimeneet äitiä esittävän patsaan osan Lyyliksi ja tyttären Liisaksi. Usein tämän Työläisäiti-patsaan luo on tuotu kukkia, varsinkin äitienpäivänä, koska se on muistomerkki äidille. Patsas päljastettiin äitienpäivänä 12. toukokuuta 1996. Suuri joukko kaupunkilaisia oli kokoontunut tähän tilaisuuteen, jossa tasavallan presidentin puoliso rouva Eeva Ahtisaari toimi patsaan paljastajana. Ajatus tällaisesta muistomerkistä oli syntynyt neljä vuotta aikaisemmin vuonna 1992 Vallilan Päijänne-saunan saunaporukassa. Hankkeen toteuttajia olivat muun muassa niin sanotut Kirstarin jengiläiset, jotka asuivat lapsuudessaan Kirstinkadulla sekä monet muut hankkeeseen mukaan lähteneet kaupunkilaiset. Aktiiviset kaupunkilaiset toteuttivat tämän aloitteen ja patsastoimikunta järjesti hankeelle rahoitusta erilaisilla varainhankintatempauksilla. Veistoksen on sanottu olevan "jäntevää realismia".
Taideteos on antanut nimen koko pikkuruiselle puistolle. Tässä Työläisäidin puistossa on muutama puu, istutuksia ja kallio, johon patsas on kiinnitetty. Helsingin kaupunki järjesti vuonna 2004 patsaalle pysyvän valaistuksen 60-vuotislahjana presidentti Tarja Haloselle.
Vähäjärvi (Pälkäne, Kukkola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee Pälkäneveden rannan tuntumassa suoalueella ja sen eteläpuolella kohoaa Järventaustanvuori yli 40 metrin korkeuteen. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä ja vesialueen rannat ovat kosteikkoa. Kosteikon reuna on pääsääntöisesti peltomaata, mutta etelässä se on metsämaata. Järven rantoja seuraa pohjoisessa seututie 322.

Luontoarvoja

Järvi ja sitä ympäröivä kosteikko on luonnonsuojelualuetta. Se kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan (FI0338004) ja sen suojellun alueen pinta-ala on 47 hehtaaria. Se on valtakunnallisesti arvokas lintujärvi ja sen pohjoisrannassa sijaitsee lintutorni. Järven länsipää on kasvamassa umpeen.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,5 metriä mpy. Järveen on johdettu pelto-ojia, mutta kartassa niistä huomattavin on Vimmunkulmalta laskeva johto-oja. Se tuo myös Maisen ja Maisenjärven vesiä. Vähäjärven laskuoja lähtee järven koillispäästä ja se laskee 400 metrin päässä Pälkäneveden Kukkolanselän Kukkolanlahteen. Oja on kartan mukaan kaivettu syväksi, mikä viitta Vähäjärvellä tehtyyn järvenlaskuun.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimenä oli ”Kukkolanjärvi”. Kartassa sen koko ja muoto poikkeavat nykyisistä ja sille onkin todennäköisesti tehty järvenlasku. Järven luoteis- ja länsirannat olivat peltomaata. Luoteispäässä sijaitsi Kukkolan kylä.
Domenico Dolce

Domenico Mario Assunto Dolce (s. 13. elokuuta 1958 Polizzi Generosa, Sisilia, Italia) on italialainen muotisuunnittelija. Hän perusti vuonna 1985 yhdessä Stefano Gabbanan kanssa Dolce&Gabbanan, joka lukeutuu nykyään maailman kuuluisimpiin ja arvostetuimpiin muotitaloihin.
Soup De Loop

Soup De Loop oli suomalainen teknoyhtye, jonka jäseniä olivat Mari Vesala, Raymond Ebanks ja Jaakko Salovaara.
Kauris (Eläinradan merkki)

Kauris (Capricorn) on kymmenes niistä Eläinradan merkeiksi kutsutuista sektoreista, joihin Eläinrata vanhastaan, varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 270 - 300 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin talvi­päivän­seisauksena 21. tai 22. joulukuuta ja siirtyy seuraavaan, Vesi­­miehen merkkiin tammi­kuun 20. päivän aikoihin.
Merkki on saanut nimensä Kauriin tähdistöstä, joka 2000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa. Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Kauriin merkki vastaa suunnilleen Jousi­miehen tähdistöä.
Kauriin merkin mukaan on saanut nimensä myös Kauriin kääntöpiiri, joka on eteläisin leveyspiiri, josta katsottuna Aurinko on kerran vuodessa suoraan ylhäälläpäin. Tämä tapahtuu pohjoisen pallon­puoliskon talvi­päivän­seisauksena, Auringon saapuessa Kauriin merkkiin. Eteläisellä pallon­puoliskolla on silloin keskikesä.
Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä kauris (tai Kauris) käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.
Pyhän Nikolain kirkko (Vejle)

Pyhän Nikolain kirkko (tansk. Sct. Nicolai Kirke) on kirkkorakennus Vejlessä, Tanskassa. Sen vanhin osa on noin vuodelta 1250 ja se onkin Vejlen vanhin rakennus. Kirkko on punatiilinen ja se edustaa myöhäisgoottilaista tyylisuuntaa. Sen etuosa ja sen päällä oleva torni ovat peräisin 1600-luvulta. Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaille.
Kirkossa säilytetään rautakauden aikaista noin vuodelta 450 peräisin olevaa naispuolista suoruumista, joka löydettiin Haraldskærin suolta vuonna 1835. Ruumista säilytetään näytteillä empiretyylisessä ruumisarkussa, jonka luovutti käyttöön Tanskan kuningas Fredrik VI, siinä uskossa että ruumis oli viikinkiajan kuningattaren.
Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty viitteitä että Vejlessä olisi ollut vielä aikaisempi kirkko, kaupungin korkeimmalla kohdalla minne myöhemmin noin vuonna 1310 Dominikaanit rakensivat luostarin.
Kolme väriä: Valkoinen

Tarina

Trilogian keskimmäinen osa on musta komedia surkeaan jamaan ajautuneesta puolalaisesta parturi-kampaajasta Karol Karolista Pariisissa. Upea vaimo on jättänyt impotentin miehen jo kuuden kuukauden jälkeen ja vienyt tämän rahat ja passinkin mennessään. Mies palaa kotiseudulleen Puolaan salamatkustajana, yrittää kerätä vaurauttaan takaisin kovalla kampaamotyöllä ja alkaa hautoa erikoista kostoa ex-vaimolleen.
Ásmundur Sveinsson

Ásmundur Sveinsson (20. toukokuuta 1893 Kolsstaðir – 9. joulukuuta 1982 Reykjavík) oli islantilainen kuvanveistäjä. Rakennus, jossa hän asui ja työskenteli, on nykyään osa Reykjavíkin taidemuseota nimellä Ásmundarsafn. Taloa ympäröivässä puutarhassa on sekä taiteilijan varhaiskaudelle ominaisia kookkaita hahmoja että myöhempään tuotantoon kuuluvia kevyitä, abstrakteja teoksia.

Ura

Ásmundur opiskeli Þórarinn B. Þorlákssonin, Kööpenhaminassa Viggo Brandtin ja Tukholmassa Carl Millesin johdolla. Viimeksi mainitussa hän omaksui antiikin Kreikan klassisen tyylin vaikutteita teoksiinsa, joihin kuului "Merenneito" (1922). Lähdettyään Pariisiin Ásmundur sai opetusta Antoine Bourdellelta ja Charles Despiaulta. Kaupungissa viettämiensä vuosien aikana hän otti vaikutteita kubismista, mikä näkyy muun muassa työssä "Yö Pariisissa" (1926).
Ásmundur palasi Islantiin keväällä 1929. Tyylillisen murroksen hän koki 1950-luvulla, jolloin töissä alkoivat näkyä keveys ja pehmeys. Metalli oli keskeinen materiaali, ja tyyli oli abstrakti. Kirjallisuuden ja ideologian lisäksi 1950-luvun töihin vaikuttivat tiede ja teknologia.
Ásmundurin oppilaita Reykjavíkissa vuosina 1947–64 olivat Ragnar Kjartansson, veljekset Guðmundur ja Jón Benediktsson, Jón Gunnar Árnason ja taiteilijan oma sukulainen, Hallsteinn Sigurðsson. Taiteilijalle omistettu museo Sigtúnissa avattiin yleisölle vuonna 1983.

Yksityiselämä

Ásmundurin vanhemmat olivat Sveinn Finnson ja tämän vaimo Helga Eysteinsdóttir. Ásmundur meni vuonna 1924 naimisiin kuvanveistäjäkollegansa Gunnfríður Jónsdóttirin kanssa. Pariskunnan eroamisen jälkeen Ásmundur solmi uuden avioliiton Ingrid o.s. Håkanssonin (1904–76) kanssa. Pariskunta sai kaksi tytärtä; vuonna 1941 syntynyt Hallgerda kuoli liikenneonnettomuudessa 5-vuotiaana ja vuonna 1946 syntyneestä Ásdísista tuli opettaja Reykjavíkissa.
Anton Losenko

Anton Pavlovitš Losenko ( ven. Антон Павлович Лосенко; 10. elokuuta (J: 10. heinäkuuta) 1737 Hlukhiv - 4. joulukuuta (J: 23. marraskuuta) 1773 Pietari) oli venäläinen uusklassinen taidemaalari ja akateemikko, joka erikoistui historiallisiin aiheisiin ja muotokuviin.

Elämä

Syntynyt vuonna 1737 venäläisen kauppiaan Pavel Yakovlevich Losevin perheessä. Hänestä tuli orpo ja seitsemän vuotiaana hänet lähetettiin Pietariin hovikuoroon. Vuonna 1753 hän oli menettänyt äänensä, mutta oli osoittanut lahjakkuutta maalaamisessa ja hänet lähetettiin taiteilija Ivan Argunovin oppiin. Viiden ja puolen vuoden opiskelun jälkeen hänet hyväksyttiin Keisarilliseen taideakatemiaan vuonna 1759. Siellä maalaamiinsa teoksiin kuuluu Ivan Šuvalovin muotokuva (1760) ja Aleksandr Sumarokovin muotokuva (1760).
Vuonna 1760 Akatemia lähetti Losenkon Pariisiin opiskelemaan ranskalaisen uusklassisen taidemaalarin Jean II Restout'n alaisuudessa. Pariisissa ollessaan sän maalasi suuren Uuteen testamenttiin Luukkaan evankeliumiin perustuneen maalauksen Pietarin kalasaaliista (Luuk. 5:1-11). Vuosina 1766-1769 Losenko työskenteli Roomassa opiskellen Italian taidetta, erityisesti Rafaelin maalauksia. Siellä hän teki maalaukset Kain ja Abel.
Vuonna 1769 Losenko palasi Pietariin. Hänelle tarjottiin mahdollisuus historiamaalauksen tekemiseen keinona saada akateemikon arvonimi Keisarillisessa taideakatemiassa. Hän maalasi teoksen klassisen teoksen Volodymyr ja Rohnida Kiovan rusien historiasta. Tämän teoksen ansiosta hän ei saanut vain akateemikon arvonimeä vaan myös professuurin Keisarillisesta taideakatemiasta (aluksi vuonna 1770 dosentuuri, mutta 1772 alkaen professuuri ja akatemian johtajuus). Tässä asemassa Losenko kirjoitti teoksen Ihmisen mittasuhteiden lyhyt selostus, joka palveli monia taidemaalarien sukupolvia Venäjän keisarikunnassa. Losenko työskenteli taideakatemian johtajana aina kuolemaansa asti vuonna 1773.

Tunnustukset ja vaikutus

Anton Losenkoa pidetään Venäjän historiamaalauksen yhtenä perustajana, ja yhdessä oppikirjansa kanssa hän vaikutti taiteen opetukseen Venäjän keisarikunnassa. Taidemaalari Ivan Akimov ja kuvanveistäjä Mihail Kozlovski opiskelivat hänen alaisuudessaan.
Losenkon kunniaksi julkaistiin  vuonna 1972 Neuvostoliitossa hänestä postimerkki, johon oli kuvattu hänen teoksensa Fjodor Volkovin muotokuva.
Aina Group

AinaCom Oy

AinaCom Oy on kotimaiseen Aina Group -konserniin kuuluva ICT-palveluyritys, joka tarjoaa kehittyneitä viestintäratkaisuja yrityksille. Maaliskuussa 2014 Sonera ilmoitti ostavansa AinaComin kuluttajaliiketoiminnan ja kiinteät verkot.  Marraskuussa 2018 Aina Group ilmoitti myyvänsä AinaComin Telialle.
Hermann Burmeister

Carl Hermann Conrad Burmeister (15. tammikuuta 1807 Stralsund – 2. toukokuuta 1892 Buenos Aires) oli saksalainen luonnontieteilijä. Hän työskenteli maantieteen, geologian, kasvitieteen, lintutieteen, meribiologian, hyönteistieteen, eläintieteen, paleontologian ja meteorologian parissa.
Burmeister opiskeli Greifswaldin yliopistossa 1826 alkaen ja 1827 alkaen Hallen-Wittenbergin yliopistossa, jonka eläintieteen professorina hän sitten toimi 1837–1861. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1829 väitöskirjalla De Insectorum Systemate Naturali ja filosofian tohtoriksi 1827 aiheesta Allgemeine Schilderung des Baues der Fische.
Burmeister teki mittavat tutkimusmatkat Brasiliaan 1850–1852 ja Argentiinaan 1857–1860. Hän palasi Saksaan mukanaan eläintieteellisiä kokoelmia. 1861 hän muutti asumaan Argentiinaan.
Burmeister nimesi suuren määrän lajeja, muun muassa pensastinamin (Nothoprocta cinerascens). Hänen kunniakseen on nimetty pensaskäärmekurki (Chunga burmeisteri), kirviskolibri (Microstilbon burmeisteri) ja lehtinapsija (Phyllomyias burmeisteri).
Dav Pilkey

Dav Pilkey, oik. David Murray Pilkey, Jr. (s. 1966 Cleveland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän on julkaissut vuodesta 1987 lähtien useita kymmeniä kirjoja, joiden joukossa on myös lasten tietokirjoja. Hän on käyttänyt myös kirjailijanimeä Sue Denim, joka on sanaleikki englannin sanasta pseudonym (suom. salanimi). Hänet tunnetaan ehkä parhaiten kirjasarjoista Dumb Bunnies, Big Dog and Little Dog, Dragon ja Captain Underpants, (suom. Kapteeni Kalsari).
Pilkeyn kirjoitustyyliä voi kuvata suoraviivaiseksi, eläväksi kerronnaksi, joka sisältää runsaasti sanaleikkejä ja vitsejä. Osa hänen kirjoistaan on kirjoitettu runomuodossa. Hän on myös kuvittanut Adolph J. Moserin, Jerry Segalin ja Angela Johnsonin kirjoja.
Hanna Smith

Hanna Smith (s. 1970) on vuonna 2017 perustetun Hybridiosaamiskeskuksen tutkimusjohtaja. Hän on aiemmin työskennellyt Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa tutkijatohtorina ja on Venäjä-asiantuntija.
Valtiopäiväneuvos Mikko Elo, entinen kansanedustaja SDP:n eduskuntaryhmästä kysyi julkisesti, onko Hybridiosaamiskeskuksella yhteyttä Airiston Helmen 300 viranomaisen 17 kohteeseen kohdistaman, Venäjän federaation pääministerin Dmitri Medvedevin Suomen vierailuun edeltävän ajankohdan valinnassa.