google/wiki40b huggingface dataset:
Veli Kujala

Veli Kujala (s. 10. toukokuuta 1976, Alahärmä) on suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.

Tausta

Kujala aloitti harmonikansoiton kahdeksanvuotiaana. Hän on opiskellut Alahärmän musiikkikoulussa, Lapuan musiikkiopistossa sekä Oulun konservatoriossa. Vuonna 1996 Kujala aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa Matti Rantasen ja Marjut Tynkkysen johdolla. Hän opiskeli myös sävellystä Harri Wessmanin ja Tapio Nevanlinnan johdolla. Kujala valmistui musiikin maisteriksi keväällä 2004 ja musiikin tohtoriksi 2010.

Ura

Kujala jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemian DocMus-yksikössä tohtorintutkintoa varten uudesta suomalaisesta harmonikkamusiikista, ja teki taiteellisen tohtorinväitöksensä syksyllä 2010. Hän on myös toiminut Sibelius-Akatemiassa harmonikansoiton opettajana vuodesta 2005 lähtien. Ensikonserttinsa solistina Kujala antoi huhtikuussa 2006 Sibelius-Akatemiassa.
Konserttimuusikkona Kujala on toiminut useiden eri orkestereiden solistina. Hän on kantaesittänyt mm. Kalevi Ahon, Uljas Pulkkisin, Einojuhani Rautavaaran, Osmo Tapio Räihälän ja Olli Virtaperkon sävellyksiä. Säveltäjänä hän on työskennellyt yhteistyössä mm. Suomen Kansallisoopperan kanssa sekä säveltänyt tilausteoksia mm. Zagros Ensemblelle ja Taideyliopistolle, jonka avajaisissa kantaesitettiin hänen teoksensa Xtension.
Vuonna 2008 Kujala kantaesitti Sampo Haapamäen säveltämän Velinikka-konserton harmonikalle yhdessä hollantilaisen Insomnio-nykymusiikkiyhtyeen kanssa Amsterdamin Gaudeamus-musiikkiviikolla. Konserttoa varten Kujala oli suunnitellut ja kehittänyt yhteistyössä Pigini-harmonikkatehtaan kanssa neljäsosasävelaskelille viritetyn harmonikan. Instrumentin kehitystyö tapahtui Jenny ja Antti Wihurin rahaston tuella.
Veli Kujalan sävellysdebyyttilevy Hyperorganism ilmestyi kesällä 2016 Alba-levy-yhtiöltä. Se sisältää teokset CybOrgan uruille, eloelektroniikalle ja jousiorkesterille sekä teoksen Hyperchromatic Counterpoint mikroaskelharmonikalle. Levy oli ehdolla vuoden 2016 Klassisen musiikin Emma-palkinnon saajaksi sekä Yleisradion vuoden levyksi.
Lahden Lehti

Lahden Lehti oli Lahdessa vuosina 1900–1909 ilmestynyt sanomalehti.
Paikkakunnan opettajien perustama Lahden Lehti oli puoluepoliittisesti neutraali, mutta Venäjän-politiikassaan perustuslaillinen. Vuonna 1906 sen kilpailijaksi tuli vanhasuomalainen Lahti, jolloin kaupungin nuorsuomalaiset hankkivat Lahden Lehden omistukseensa. Taloudellisesti kannattamaton lehti teki konkurssin toukokuussa 1909 ja lakkasi ilmestymästä. Sen tilalle nuorsuomalaiset perustivat saman vuoden syksyllä Lahden Sanomat.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1905 lähtien kolmesti ja vuodesta 1906 neljästi viikossa. Sen levikki oli 3000 kappaletta vuonna 1904. Päätoimittajina työskentelivät Viljo Koskinen (1900), Antti Rytkönen (1900–1906), Rudolf Holsti (1906–1907), Eino Railo (1907–1908) ja Viljo Jämsen (1908–1909).
Colin Dexter

Norman Colin Dexter OBE (29. syyskuuta 1930 – 21. maaliskuuta 2017 Oxford) oli brittiläinen rikoskirjailija. Hän oli syntynyt Stamfordissa Lincolnshiressä ja hänet tunnetaan ennen muuta Komisario Morse -dekkareistaan.
Dexter suoritti loppututkinnon Cambridgen yliopistossa, minkä jälkeen hän opetti kreikkaa ja latinaa muun muassa Oxfordin yliopistossa. Hänen laaja lukeneisuutensa näkyy myös Morse-dekkareissa, esimerkiksi lukujen alkusitaateissa, jotka on valikoitu usein maailmankirjallisuuden klassikoista.
Ensimmäinen Morse-romaani, Viimeinen bussi Woodstockiin, ilmestyi vuonna 1975. Rikoksia ratkova komisario muistuttaa paljossa luojaansa – kumpikin harrastaa muun muassa ristikoita ja Wagnerin musiikkia. Morse on myös ikääntynyt samassa tahdissa kuin Dexter itse. Suurin osa romaaneista sijoittuu Dexterin kotikaupunkiin Oxfordiin, jonka paikallistuntu välittyykin vahvana. Rikoskirjallisuuden historiassa tarinat muistuttavat lähinnä Agatha Christien tyylistä palapelidekkaria. Watson-hahmoa niissä edustaa Morsen apulainen, ylikonstaapeli Lewis.
Morse-romaaneja on ilmestynyt kaikkiaan 13. Niitä on käännetty parillekymmenelle kielelle. Lisäksi Dexter julkaisi novellikokoelman Viimeinen puhelu, joka koostuu yhdestätoista Morse-kertomuksesta. Dexterille myönnettiin kahdesti sekä Kultainen että Hopeinen tikari, jotka ovat arvostettuja brittiläisiä rikoskirjallisuuspalkintoja. Romaanit on sovitettu suosiota saaneiksi televisioelokuviksi, Morsen pääroolissa näyttelijä John Thaw. Dexter itse esiintyi miltei jokaisessa Morse-televisioelokuvassa cameoroolissa.
Dexter kuoli 86-vuotiaana maaliskuussa 2017.
Janusz Ostrogski

Janusz Ostrogski (liett. Jonušas Ostrogiškis, 1554–1620) oli ruhtinas ja aatelismies Puola-Liettuasta. Hänen vanhempansa olivat Konstanty Wasyl Ostrogski ja Zofia Tarnowska. Hän kuului Ostrogskin sukuun.
Janusz Ostrogski oli Volhynian voivodikunnan voivodi vuodesta 1585 lähtien ja Krakovan linnanherra vuodesta 1593 lähtien. Hän oli kolme kertaa naimisissa, vuodesta 1582 Zuzanna Seredin, vuodesta 1597 Katarzyna Lubomirskan ja vuodesta 1612 Teofilia Tarłon kanssa. Näistä hänellä oli Zuzanna Seredin kanssa kaksi lasta, Eleonora Ostrogska ja Eufrozyna Ostrogska.
IT-porukka

Juoni

Sarja kertoo kahdesta ATK-asiantuntijasta, jotka työskentelevät suuressa fiktiivisessä lontoolaisyrityksessä Reynholm Industries. Roy on laiska ja työtävälttelevä sarjakuvaintoilija. Roylla on yllään jokaisessa jaksossa uusi, tietokoneaiheinen t-paita. Usein paidassa on kuvana hahmo tai tapahtuma jostakin vanhasta tietokonepelistä, kuten Space Invaders. Maurice Moss eli Moss on kaksikosta nörtimpi. Moss on vielä Roytakin huonompi luomaan sosiaalisia yhteyksiä muihin työntekijöihin.
Ensimmäisessä jaksossa he saavat kellaritoimistoonsa uuden työntekijän. Denholm Reynholm, yhtiön johtaja, määrää uuden työntekijänsä Jenin alakertaan ATK-osaston johtajaksi. Jenillä ei ole kuitenkaan juuri minkäänlaisia tietoja tietotekniikasta, ja lopulta hänestä tuleekin osaston relationship manager (suhdetoiminnan johtaja). Jenin pahoihin tapoihin kuuluu valehteleminen, jonka vuoksi hän ajautuukin usein hyvin kiusallisiin tilanteisiin.
Näiden kolmen päähenkilön lisäksi johtaja Denholm Reynholm esiintyy 1. tuotantokauden lähes jokaisessa jaksossa. Hänen suuria tavoitteitaan on muun muassa stressin poisto koko yhtiöstä. Hän on muutenkin aina valmis tekemään mitä vain, että yhtiö olisi uusimpien trendien tasalla. Yhtiön johtajana toimii 2. ja 3. tuotantokaudella Denholmin poika Douglas Reynholm, joka astuu virkaan isänsä itsemurhan jälkeen.
Richmond Avenal on gootti, joka työskentelee myös kellarissa. Avenal oli kunnollinen työntekijä ja eräs Reynholmin suosikeista, kunnes hän ihastui Cradle of Filthin tuotantoon. Tämän jälkeen hän työskentelee omassa pimeässä toimistossaan, joskaan hän ei edes itse tiedä mitä hän tekee työkseen.
Metroidvania

Metroidvania on videopelien lajityyppi, joka on toimintaseikkailupelien alalaji.
Lajityyppi yhdistelee ideoita Metroid ja Castlevania -peleistä, joiden mukaan se on nimetty. Lajityypin pelit usein myös yhdistävät elementtejä muista lajityypeistä kuten roguelike-peleistä ja roolipeleistä.
Simonkatu

Simonkatu (ruots. Simonsgatan) Helsingin ydinkeskustassa on lyhyt poikkikatu Mannerheimintien ja Annankadun välissä. Katu kulkee ilmansuunnassa koillisesta lounaaseen. Katu on saanut nimensä kaupungininsinööri Simon Grönlundin mukaan.
Ainoa poikkikatu – Yrjönkatu – lähtee kadun puolivälin jälkeen kaakkoon päin.
Mannerheimintien toisella puolella katulinjaus jatkuu Rautatieaseman suuntaan Kaivokadun nimisenä.
Kampin vuonna 2009 valmistunut raitiotierata kulkee Mannerheimintieltä Simonkatua pitkin Urho Kekkosen kadulle ja Fredrikinkadulle. Näin ollen Kampin keskus sai raitiovaunuyhteyden.

Rakennuksia Annankadun suuntaan

Forumin kauppakeskus (Simonkatu 2–4; valmistunut 1986, arkkitehdit Kari Hyvärinen, Kaarlo Leppänen, Jaakko Suihkonen) sijaitsee Mannerheimintien kulmassa mäkeä ylös mentäessä vasemmalla puolella, oikealla puolella on Lasipalatsi ja Helsingin vanha linja-autoasema. Vanhan linja-autoaseman ja Simonkadun välissä on ramppi Forumin maanalaiseen parkkiluolastoon.
Forumin vieressä Simonkatu 6:ssa on Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelema, 1921 valmistunut Maalaistentalo, Pellervo-seuran ja Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton omistama rakennus. Siinä on toiminut 90 vuoden ajan muun muassa MTK:n päätoimisto, Maaseudun Tulevaisuuden toimitus sekä aikanaan myös muiden pellervolaiseen osuusliikkeeseen kytkeytyneiden yritysten ja organisaatioiden tiloja. Rakennuksessa aloitti toimintansa vuonna 1889 myös Paischeffin huonekaluliike, joka oli aikansa kuuluisin ja menestynein huonekalujen jälleenmyyjä Suomessa. 
Koiton talo (Simonkatu 8; Usko Nyströmin ja Vilho Penttilän käsialaa vuodelta 1907) sijaitsee Yrjönkadun kulmassa ennen risteystä.
Scandic Hotel Simonkenttä (Simonkatu 9) sijaitsee Simonkadun pohjoisreunassa Annankadun risteyksessä. Sen paikalla oli vuosina 1876–1929 käytettyjen vaatteiden kauppakojualue Narinkka ja myöhemmin 1960-luvulta lähtien linja-autojen päätepysäkkialue Simonkenttä, josta lähtivät muun muassa Haagaan ja Konalaan johtaneet linjat.
Paolo Nutini

Paolo Giovanni Nutini (s. 9. tammikuuta 1987) on Skotlannin Paisleysta kotoisin oleva laulaja-lauluntekijä. Italialaisesta nimestä huolimatta Nutinin suku on asunut jo neljän sukupolven ajan Skotlannissa. Paolon äidin suku on skotlantilainen, isän juuret ovat puolestaan Italian Toscanassa. Nutinin musiikki on sekoitus soulia, poppia ja rockia. Musiikillisena innoittajana Nutinilla on toiminut hänen isoisänsä, joka perehdytti Nutinin muun muassa skotlantilaiseen folkmusiikkiin. Nutini on tunnettu karismaattisesta esiintymisestään ja persoonallisesta äänestään.
Varsinaisen musiikkiuransa Nutini aloitti 16-vuotiaana lähtiessään ystävänsä yhtyeen kanssa kiertueelle toimien keikoilla vierailevana tähtenä. Tämän jälkeen Nutini lopetti koulun Glasgow’ssa ja muutti Lontooseen, jossa hän esiintyi klubeilla. Levytyssopimuksen Nutini teki Atlantic Recordsin kanssa toukokuussa 2005.
Nutinin ensimmäinen levy These Streets julkaistiin heinäkuussa 2006. Levy nousi Britannian albumilistalla parhaimmillaan kolmanneksi, ja levyn toinen single ”Last Request” singlelistan viidenneksi. Lisäksi These Streets -albumin kahta muuta singleä, ”Rewind” ja ”Jenny, Don’t Be Hasty”, on käytetty musiikkina CSI-televisiosarjan jaksoissa.
Nutinin toinen levy Sunny Side Up julkaistiin kesäkuussa 2009, ja se nousi suoraan listaykköseksi. Albumin ensimmäinen single ”Candy” julkaistiin 25. toukokuuta. ”Coming Up Easy” julkaistiin elokuussa albumin toisena singlenä. Uuden albumin myötä Nutini pääsi esiintymään nimekkäisiin keskusteluohjelmiin, kuten Later... with Jools Holland, Friday Night with Jonathan Ross, Tonight Show with Conan O’Brien ja The Ellen DeGeneres Show.
Krzysztof Pawlak

Ura

Pawlak aloitti pelaajauransa Warta Poznańin takalinjoilla 1979, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna kaupungin suurempaan seuraan KKS Lech Poznańiin. Pawlak edusti Lechiä seitsemän kauden ajan ja oli voittamassa kahta perättäistä Puolan mestaruutta 1983 ja 1984. Vuonna 1987 Pawlak siirtyi ulkomaille ja edusti lyhyen aikaa belgialaista KSC Lokerenia ja nelisen kautta ruotsalaista Trelleborgs FF:ää. Ruotsalaisseura taisteli Pawlakin tultua joukkueeseen se taisteli noususta Allsvenskaniin. Kaudella 1989 TFF oli Division 1 Södran kakkosena, mutta ei onnistunut nousemaan ennen kuin voitti divisioonamestaruuden 1991. Ensimmäinen kausi pääsarjatasolla toi TFF:lle sen seurahistorian parhaimman sijoituksen (3:s) ja kauden jälkeen Pawlak palasi kotimaahansa. Hän edusti uransa viimeiseksi jääneen kauden 1993/94 Warta Poznańia. 
Puolan maajoukkueessa Pawlak esiintyi 31 kertaaonnistuen kerran maalinteossa. Hän debytoi syyskuussa 1983 Romaniaa vastaan ja pelasi viimeisen maaottelunsa toukokuussa 1987 Budapestissa Unkarin vieraana.  Pawlak oli mukana Antoni Piechniczekin ryhmässä, joka selvisi 16 parhaan joukkoon MM-kisoissa 1986.
Pelaajauransa jälkeen Pawlak on toiminut lyhyen aikaa Puolan maajoukkueen ja KKS Lech Poznańin päävalmentajana.
Kulosaaren melumuurin graffititaideteos

Kulosaaren melumuurin graffititaideteos eli Kiinan muuri oli Helsingin Kulosaaressa sijainnut luvallinen 300 metriä leveä graffitimaalaus, jonka graffititaiteilijat maalasivat vuonna 1991 Itäväylän varren melumuuriin. Vuonna 2000 kaupunki peitti taideteoksen osana Stop töhryille -kampanjaa. Melumuuriin maalattiin uudet luvalliset graffitit kesäkuussa 2017.

Historia

Helsinkiläinen Joonas Rissanen oli saanut idean maalaukseen kesällä 1990, ja ehdotti sitä nuorisoseminaarissa apulaiskaupunginjohtajalle Antti Viinikalle (sdp). Kaupunki suostui ja tuki teosta 30 000 markalla. 1990-luvulla kaupunki ajatteli, että luvallinen maalaus voisi vähentää luvattomia töhryjä. Maalaukset toteutti kaksi eri sukupolvea: 1980-luvun tunnetut taiteilijat sekä seuraavan vuosikymmenen uudet tulokkaat. Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa maalaus otettiin hyvin vastaan ja sen hyväksyntää pidettiin kaupungilta ennakkoluulottomana päätöksenä.
Vuosikymmenen lopulle tultaessa kaupunki muutti mieltään graffiteista ja käynnisti Stop töhryille -kampanjan, joka kohdistui myös luvallisiin maalauksiin. Osana kampanjaa rakennusvirasto päätti poistaa Kulosaaren graffititaideteoksen vuonna 2000. Maalaamista enemmän kustantaneessa poisto-operaatiossa graffitit peitettiin valkoisella maalilla. Maali kuitenkin haalistui vuosien saatossa, ja alla oleva graffiti tuli osin nähtäville.
Kaupunginvaltuutettu Sami Muttinen teki maaliskuussa 2017 aloitteen graffititeoksen uudelleen maalaamisesta, ja kaupunkisuunnittelulautakunta päätti suositella aloitetta kaupunginhallitukselle. Aloitteen mukaan maalauksen olisi voinut palauttaa entiselleen. Yksi alkuperäisen maalauksen suunnittelijoista, Antti Salminen, halusi muuriin kuitenkin uudet kuvat. Hän ei halunnut tehdä muurista ”monumentaalista pysyvää seinää,” vaan halusi korostaa katutaiteen väliaikaisuutta. Melumuuriin maalattiin uudet luvalliset graffitit kesäkuussa 2017.
Pehula

Pehula on entinen Äetsän kunnan keskustaajama nykyisessä Sastamalan kaupungissa. Pehula sijaitsee kaupungin eteläosassa Kokemäenjoen rannalla. Pehula oli Keikyän kunnan maarekisterikylä, ja nykyisin taajama käsittää myös lähikylät ja ulottuu myös Kokemäenjoen toiselle puolelle Keikyän kirkolle. Pehulan asukasluku on noin 1 200, mutta koko taajaman (josta Tilastokeskus käyttää nimeä Äetsän kirkonkylä) alueella asuu noin 2 200 ihmistä.
Pehula ja sen naapurikylä Meskala on mainittu ensimmäisen kerran 1300-luvulla. 1900-luvun alussa kyliin alkoi kehittyä kutomateollisuutta, jota seurasi kemianteollisuus. Äetsän tehtaat, sittemmin Finnish Chemicals, perustettiin Pehulaan vuosisadan vaihteessa. Kokemäenjoen Meskalankoskeen rakennettiin Äetsän voimalaitos vuonna 1921 ja Äetsänkoski perattiin vedenpinnan nostamiseksi. 
Taajaman pohjoislaidalla on entinen Äetsän rautatieasema. Pehulassa on edelleen paljon palveluita, kuten alakoulu, pankki ja kauppoja.
Celso José Pinto da Silva

Celso José Pinto da Silva (s. 29. lokakuuta 1933 Rio de Janeiro) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi São Sebastião do Rio de Janeiron arkkihiippakuntaan 14. maaliskuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Urusin titulaaripiispaksi 6. maaliskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eugênio de Araújo Sales, jota avustivat Waldyr Calheiros Novaes ja Valfredo Bernardo Tepe.
Pinto da Silva sai 4. heinäkuuta 1981 nimityksen Vitória da Conquistan piispaksi ja sitten 21. helmikuuta 2001 Teresinan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 3. syyskuuta 2008.
Victoria Woodhull

Lapsuus ja nuoruus

Victoria Woodhull syntyi Homerissa, Ohiossa vuonna 1838. Hänen isänsä oli Reuben "Buck" Buckman Claflin ja äitinsä Roxanna Claflin. Victorialla oli kuusi sisarusta: Hebern, Maldon, Margaret Ann, Polly, Utica sekä Tennessee Celeste, josta tuli hyvin läheinen Victorian kanssa.
Woodhullin perhe joutui muuttamaan usein, koska Buck Claflin sotkeutui rikoksiin ja joutui helposti vaikeuksiin. Hän hankki perheen elatuksen erilaisilla huijauksilla, kuten myymällä patenttilääkkeitä ja esiintymällä valelääkärinä.
Sekä Victoria että Tennessee kokivat lapsesta lähtien omaavansa yliluonnollisia kykyjä. Victoria kertoi kolmivuotiaasta lähtien omaavansa yhteyden henkimaailmaan, hän muun muassa leikki vauvana kuolleiden sisarustensa kanssa ja kertoi saavansa yhteyden kuolleiseen naapureihin. Tennessee puolestaan pelotteli leikkitovereitaan viisivuotiaana väittämällä pystyvänsä lukemaan heidän ajatuksensa. Kun Foxin sisarukset synnyttivät spiritualistisen liikkeen 1840-luvun loppupuolella, Buck Claflin ohjasi Victorian ja Tennesseen luonnolliset taipumukset taloudellisesti kannattavaan suuntaan ja alkoi kiertämään siskosten kanssa meedioistuntoja pitäen. Istunnot osoittautuivat menestykseksi ja tuottivat riittävästi rahaa perheen elättämiseen.
Vuonna 1853 Victoria avioitui rochesterilaisen lääkärin Canning Woodhullin kanssa. Victoria oli vain 15-vuotias, ja avioliitto epäonnistui Canningin alkoholismin vuoksi. Heillä oli kaksi lasta, Byron ja Zulu Maude.
Koska Canning Woodhull ei kyennyt elättämään perhettään, Victoria palasi perheensä pariin. Yhdessä siskonsa Tennesseen kanssa he olivat pääesiintyjiä Buck Claflinin organisoimalla kiertueella, jossa tarjolla oli meedioistuntoja ja Buckin kehittelemiä syöpähoitoja. Kiertueen aikana, vuonna 1866, Victoria tutustui St.Louisissa eversti James Harvey Bloodiin, josta tuli Victorian pitkäaikainen kumppani.

Ura pörssimeklarina

Victoria perusti yhdessä siskonsa Tennesseen kanssa pankkiiriliikkeen Wall Streetille. Woodhull, Claflin & Company avattiin vuonna 1870 Cornelius Vanderbiltin tuella ja se teki sisaruksista varakkaita naisia.

Ura päätoimittajana

Toukokuussa 1870 Victoria ja Tennessee hyödynsivät pörssivoittojaan ja perustivat lehden, jonka nimeksi tuli Woodhull & Claflin's Weekly. Lehti ilmeistyi kuuden vuoden ajan ja se tuli kuuluisaksi artikkeleistaan, jotka käsittelivät muun muassa sukupuolivalistusta, vapaata rakkautta, naisten äänioikeutta, spiritualismia, kasvissyöntiä ja prostituution laillistamista. Lehdessä julkaistiin ensimmäinen englanninkielinen versio Karl Marxin Kommunistisesta manifestista vuonna 1871.
Vuonna 1872 lehdessä julkaistiin artikkeli, jossa paljastettiin aikansa julkkispastorin Henry Ward Beecherin avioliiton ulkopuolinen suhde. Artikkeli johti oikeudenkäyntiin, jossa Beecher ei kuitenkaan saanut tuomiota.
Ewokit (piirrossarja)

Ewokit (alkuperäiseltä nimeltä Ewoks) on yhdysvaltalainen Tähtien sota -elokuvien pohjalta tehty piirrossarja ewokeista. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1985–1986. Suomessa sarjan jaksoja on esitetty 1990-luvun puolivälissä MTV3-kanavalla.
Janne Siivonen

Janne Siivonen (s. 24. joulukuuta 1979 Rauma) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi laitahyökkääjänä Suomi-sarjassa pelaavassa VT-HT:ssä.

Ura

Siivonen on pelannut lähes koko uransa Raumalla. Hän on Rauman Lukon kasvatti ja on pelannut kaikki 240 SM-liigaotteluaan Lukon paidassa. Hän on tehnyt niissä tehot 19+22=41. Siivonen teki maalin heti ensimmäisessä SM-liigapelissään kaudella 1999–2000. Kauden 2005–2006 Siivonen pelasi Vaasan Sportissa ja voitti Mestis-hopeaa. Hän piti välivuoden kaudella 2006–07 ja siirtyi sen jälkeen raumalaiseen VT-HT:hen pelaamaan Suomi-sarjaa.
Selim Tapola

Selim Angervo Tapola (19. syyskuuta 1912 Helsinki – 1974) oli suomalainen maisteri ja kirjailija joka käytti myös nimimerkkejä Jori Tervanto ja Tero Uskali. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli rautatievirkamies.
Tapola toimitti vuosina 1949-1951 ilmestynyttä Sormenjälki-jännityslukemistoa. Hän kirjoitti omalla nimellään ja Jori Tervannon nimimerkillä rikos- ja seikkailukertomuksia eri lehtiin, muun muassa Seikkailujen maailmaan, aina 1970-luvulle saakka. Tapola teki myös käsikirjoituksen Valentin Vaalan 1947 ohjaamaan elokuvaan Maaret - tunturien tyttö sekä 1950-luvun alussa valmistuneisiin lyhytelokuviin Puuta - Trä (1950) ja Päivä seudulla Päijänteen (1953).
Jennifer Sky

Ura

Sky syntyi Jensen Beach'ssa, Floridassa, josta hän muutti vuodeksi Japaniin voitettuaan 14-vuotiaana Seventeen aikakauslehden mallikilpailun. Palattuaan takaisin Sky muutti Miami Beachiin 16-vuotiaana pyrkiäkseen mallinuralle. Hän toimi mallina hetken aikaa esiintyen muun muassa Italiassa, Ranskassa ja Meksikossa ennen palaamistaan Yhdysvaltoihin ja New Yorkiin. 17-vuotiaana Sky palasi takaisin Floridaan opiskelemaan näyttelemistä ja sai heti ensimmäisen roolinsa The New Mickey Mouse Club’s sarjasta, jota esitettiin Emerald Cove ohjelman yhteydessä. Hän vieraili samalla televisiosarjassa SeaQuest DSV ennen kuin muutti takaisin New Yorkiin opiskelemaan lisää näyttelemistä. Muutama vuosi myöhemmin Sky pääsi esiintymään televisiosarjaan Buffy, vampyyrintappaja, jonka jälkeen hänellä oli pienirooli televisiosarjoissa General Hospital ja Xena: soturiprinsessa. Erityisesti Xenan myötä Sky sai pääroolin televisiosarjasta Cleopatra 2525 vuosien 2000–2001 ajaksi. Sittemmin hän on vieraillut eri televisiosarjoissa, kuten CSI, Fastline, Siskoni on noita ja CSI: Miami. Hän joutui lopettamaan näyttelijän työt vakavan sairastumisen myötä vuonna 2007 ja on keskittynyt sittemmin kirjoittamisen ja muotisuunnittelun liiketoimintaan. Sky toimii Vanitas of California yhtiössä yhdessä perustajan Taryn Bandin ja Skyn siskon Katie Wachan kanssa.
Ctenochaetus

Koko ja ulkonäkö

Ctenochaetus-välskärit ovat vartalonmuodoltaan litteitä kiekkoja, ja ne jäävät alle 25 cm pitkiksi. Niiden kuono on melko terävä, mutta silti tylpempi kuin Zebrasoma-välskärien. Niillä on kampamaiset hampaat, joilla ne voivat siivilöidä pehmeää levämössöä.

Elinympäristö

Ctenochaetus-välskärit elävät luonnossa riuttojen jyrkkien reunojen lähistöllä.

Käyttäytyminen

Ctenochaetus-välskärit elävät luonnossa pareittain tai parvissa, mutta akvaariossa niitä suositellaan yleensä pidettäviksi vain yksi yksilö samaa lajia, ellei allas ole todella iso. Akvaariossa hengissä pitämisen suurin haaste on saada kala syömään tarpeeksi.
Ctenochaetus-välskärit ovat välskärikaloiksi rauhallisia, ja sopivat muiden rauhallisten lajien seuraan.

Ravinto

Ctenochaetus-välskärit ovat luonnossa periaatteessa kasvinsyöjiä; syömänsä levän joukossa ne kuitenkin nielaisevat ilmeisesti myös melkoisen määrän pieniä selkärangattomia. Akvaariossa niille tarjotaan kasvipitoista sekaruokaa.
Kun muut välskärit repivät irti rihmamaista ja kuituista levää, Ctenochaetus-välskärit keskittyvät irtaimen levämössön imurointiin.
Jocelyn Morlock

Jocelyn Morlock (s. 14. joulukuuta 1969 Saint Boniface) on kanadalainen säveltäjä, joka työskentelee Vancouverissa. Hänestä tuli Vancouverin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjä vuonna 2014. 
Morlock opiskeli pianonsoittoa Robert Richardsonin johdolla ja sai kandidaatin arvon Brandonin yliopistosta. Hän sai sekä maisterin- että tohtorinarvonsa Brittiläisen Kolumbian yliopistosta, jossa häntä opettivat Gerhard Ginader, T. Patrick Carrabré, Stephen Chatman, Keith Hamel ja Nikolai Korndorf. 
Morlock voitti vuoden klassisen sävellyksen Juno-palkinnon vuonna 2018 teoksellaan My Name is Amanda Todd. Lisäksi hän on saanut Länsi-Kanadan musiikkipalkinnon vuoden klassisesta sävellyksestä teoksellaan Cobalt (2015).
Autosauna

Autosauna on linja-autoon tai henkilöauton perävaunuun rakennettu sauna, joka yleensä on sähkölämmitteinen. Ajoneuvo- tai peräkärrysaunoja ei valmisteta sarjavalmisteisina. Ajoneuvoihin rakennetuissa saunoissa rakenteiden suojaaminen kosteudelta tai liialliselta lämmöltä on haastavaa.
Yksi kuuluisimmissa autosaunoista on Volkswagen Kleinbusiin rakennettu Teekkarien Autokerhon autosauna. Eräs tunnetuimmista ajoneuvon perävaunuun rakennetuista saunoista on suomalaisten KFOR-sotilaiden Lipljanissa Jugoslavian liittoarmeijan hylkäämän Zastava-maastoauton perävaunuun rakennettu sauna, Zaunava. Vuonna 2008 erään musiikkiyhtyeen linja-auto paloi, kun auton perässä oleva sauna syttyi palamaan.