Ravintokuitu

Ravintokuidulla eli imeytymättömillä hiilihydraateilla tarkoitetaan kasveista saatavia suurimolekyylisiä hiilihydraatteja, jotka eivät sula ihmisen ruoansulatuksessa, mutta joista osa fermentoituu paksusuolessa. Monet nisäkkäät hyödyntävät kuituja energiana pötsisienten avulla.
Veteen liukenemattomia kuituja, joita ovat selluloosa, hemiselluloosa ja ligniini, saadaan pääosin viljavalmisteista. Nämä kuidut lisäävät ulostemassaa ja nopeuttavat sen kulkemisnopeutta , joten ne parantavat suolen toimintaa ehkäisten ummetusta.
Sulamaton kuitu lisää paksusuolen bakteerien aineenvaihduntaa, jolloin syntyy vetyä, metaania, hiilidioksidia ja etikka-, propioni- sekä voihappoa. Etenkin rukiin, vehnän ja ohran kuiduista voi muodostua tässä yhteydessä turvotusta, vatsakipua ja muunlaisia ilmavaivoja aiheuttava kaasuseos.
Kuidut ovat sopivaa ravintoa laihduttajille, sillä ne antavat kylläisyyden tunteen mutta ihminen ei saa niistä ravintoenergiaa.
Veteen liukenevia eli geeliytyviä kuituja (β-glukaani, kasvikumit ja pektiini) saa marjoista, hedelmistä ja palkokasveista. Liukenevat kuidut vaikuttavat sokeri- ja rasva-aineenvaihduntaan. Veren kokonais- ja LDL-kolesterolin määrä pienenee, kun kolesterolin imeytyminen vähenee. Kuiduilla on myös vaikutusta verensokerin nousuun ja insuliinivasteeseen.

Kuidunsaannin yhteys sairastavuuteen

Lancet-tiedejulkaisussa vuonna 2000 julkaistun satunnaistetun kolmoissokkotutkimuksen mukaan päivittäinen psyllium-kuitulisä lisää paksu- tai peräsuolen kasvaimen riskiä etenkin silloin, kun muu ravinto sisältää runsaasti luontaista kalsiumia.
Vuonna 2011 julkaistussa yhdysvaltalaisessa 388 000 henkilön seurantatutkimuksessa havaittiin alkoholinkäytön, tupakoinnin ja liikuntatottumusten vakioinnin jälkeen, että 29 grammaa viljakuitua päivässä nauttineiden 50–71-vuotiaiden henkilöiden kuolinriski oli 22 % pienempi kuin 12,5 grammaa nauttineiden. Eniten viljaperäisiä kuituja nauttineet kuolivat muita harvemmin sydän- ja verisuonitauteihin sekä hengitystieinfektoihin. Tutkimuksessa ei kyetty kuitenkaan selvittämään, johtuiko alentunut kuolleisuus runsaasta kuidunsaannista vai siitä, että runsaasti kuitupitoisia ruokia nauttineet saivat ruuastaan muita enemmän vitamiineja, kivennäisaineita ja antioksidantteja. 
Harvardin yliopistossa vuonna 2004 laaditussa 124 000 amerikkalaisen seurantatutkimuksessa ei kuidun saannilla havaittu olevan merkittävää vaikutusta paksusuolen syövän ilmaantuvuuteen. Myöskään Cochrane Collaboration -järjestön tutkijoiden vuonna 2008 laatimassa tutkimuskatsauksessa ei löydetty näyttöä siitä, että kuidun lisääminen länsimaiseen ruokavalioon vähentäisi suolistosyöpätapauksia. Wageningenin yliopiston tutkijoiden vuonna 2011 tekemän vuosina 1989-2005 julkaistuihin tutkimuksiin perustuneen katsauksen tuloksena oli, että leseiden tai täysjyväviljan nauttiminen vähensi jonkin verran paksu- tai peräsuolen syövän riskiä. Mainittu katsaus perustui kuitenkin tutkimuksiin, joissa ei ollut huomioitu lainkaan sitä, että vähän kuituja nauttivat juovat enemmän alkoholia, tupakoivat useammin, syövät enemmän makkaraa ja muita teollisesti prosessoituja lihatuotteita sekä ovat useammin ylipainoisia kuin paljon kuituja nauttivat.