google/wiki40b huggingface dataset:
Floretti

Floretti (ransk. Fleuret) on urheilulaji, jossa otellaan yksi vastaan yksi floretti-nimisellä miekalla. Floretti on pistomiekka, joten sillä saa pisteen ainoastaan pistämällä vastustajaa. Kahdesta muusta miekkailun olympialaislajista myös kalpa on pistomiekka, kun taas säilä on lyömämiekka.
Floretin sallittu osuma-alue on vastustajan torso. Ottelualue on muiden lajien tapaan 14 x 1,5–2 metrin suuruinen.
Jos osuma osuu muualle kuin osuma-alueelle, ottelu keskeytetään, mutta pistettä ei anneta. Florettimiekkailussa on käytössä etuoikeussääntö. Etuoikeuden voi saada hyökkäämällä ensin tai torjumalla vastustajan hyökkäyksen. Jos kumpikin miekkailija osuu samanaikaisesti toisiinsa, niin pisteen saa miekkailija, jolla oli etuoikeus. Jos kumpikin miekkailija aloitti hyökkäyksen samanaikaisesti, pistettä ei anneta kummallekaan. Jos torjuntaan käytetään vapaata kättä, tuomitaan vastustajalle yksi piste.

Historia

Sana floretti tulee ranskan kielen sanasta refouler. Floretti kehitettiin Ludvig XIV:n hovissa 1600-luvulla. Se oli aikaisempia aseita kevyempänä sopivampi miekkailun harjoitteluun ja sen päässä oli terävän kärjen sijasta nuppi. Samoin se oli lyhyempi kuin nykyään käytetty floretti. Floretti oli mukana ensimmäisissä moderneissa olympialaisissa Ateenassa 1896. Vain vuoden 1908 Lontoon olympialaisissa florettimiekkailu ei ole ollut mukana olympialaisissa. Naiset ovat saaneet osallistua olympialaisissa miekkailuun Pariisin olympialaisista 1924 lähiten. Vuonna 1955 esiteltiin sähköinen pistelasku florettimiekkailuun.

Miekka

Floretti on hyvin ohut ja kevyt pistomiekka, jota on alun perin käytetty miekkailun harjoittelemisessa.
Floretteja saa sekä ilman sähköä tai sähköistettynä. Ilman sähköä olevia miekkoja käytetään lähinnä harjoittelussa. Useat kilpailut vaativat miekkailijoiden käyttävän sähköistettyjä miekkoja. Floretin maksimipaino on 500 grammaa ja maksimipituus 110 cm. Terän pituus saa olla korkeintaan 90 cm. Terän reunat ovat pyöristetty, jotta sillä ei voida leikata tai viiltää. Otellessa terän pitää olla mahdollisimman suora: yhden senttimetrin käyryys sallitaan. Miekan kuuluu joustaa 5,5-9,5 cm, kun 3 cm päähän nupista laitetaan 200 gramman paino. Terän ja kahvan välissä olevan kokillin halkaisija on 12 cm. Jotta miekan kärjessä oleva nuppi painuu pohjaa, vaadittavan massan pitää olla 500 g (5 N).
Aino (lehti)

Aino on Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan julkaisema lehti. Lehti aloitti ilmestymisensä 26.9.2009, ja se on muodoltaan aikakauslehti. Lehti ilmestyy verkossa ja kampuksilla jaettavana paperilehtenä. Lehden päätoimittajaksi valittiin helmikuussa 2017 Emilia Mäenmaa. Hänen edeltäjiään ovat olleet Pauliina Suominen, Annaleena Kuronen, Anna Munsterhjelm, Johanna Mitjonen (vt.) ja Vappu Kaarenoja.
Ghassanidit

Ghassanidit olivat arabikansa Levantissa ennen Islamin nousua. He toimivat 500-luvulla Itä-Rooman liittolaisina (foederati) suojellen Syyrian provinssin rajoja. He taistelivat usein itäroomalaisten puolella Persian sassanideja ja näiden vasalleja lakhmidien arabeja vastaan. Ghassanidien kuuluisin hallitsija oli al-Harith (Arethas itäroomalaisissa lähteissä), joka hallitsi noin vuosina 528–569.
Ghassanidit olivat monofysiittejä, minkä takia Itä-Rooman keisarit yrittivät usein rajoittaa heidän valtaansa. Jarmukin taistelun jälkeen vuonna 636 Itä-Roomalle uskolliset ghassanidit asettuivat Vähään-Aasiaan.
Kalkkinen–Lakkajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,3 hehtaaria, se on 1,7 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Pälämän alueeseen (14.262) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,5 metriä mpy.
Donatas Banionis

Donatas Banionis (28. huhtikuuta 1924 Kaunas – 4. syyskuuta 2014 Vilna) oli liettualainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä ja ohjaaja.
Banionis oli kansainvälisesti tunnetuimpia liettualaisnäyttelijöitä. Hän esitti muun muassa pääosaa Andrei Tarkovskin elokuvassa Solaris (1972) ja sivuosaa Mihail Kalatozovin elokuvassa Punainen teltta (1969). Hän esiintyi myös saksalaisissa elokuvissa (Beethoven – päivä eräästä elämästä, 1976). Hän loi merkittävän uran myös teatterissa, ja hän kuului Liettuan kansallisteatterin ja Panevėžysin teatterin näyttelijäkuntaan.
Hänen poikansa Raimondas Banionis (s. 1957) on näyttelijä.
La Vie en rose

La Vie en rose, (suom. Ruusuinen elämä, suomenkielisessä tekstissä Ruusuinen hetki) on ranskalainen laulu, jonka on sanoittanut Edith Piaf ja säveltänyt Louiguy vuonna 1946. Laulun esitti alun perin Piaf. Laulusta tuli suosittu, ja monet muut laulajat ovat levyttäneet sen eri kielillä. Kappaleelle myönnettiin Grammy-palkinto vuonna 1998.
Stutterheim

Ilmasto

Stutterheimissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Kesäisin on lämmintä ja sateista, talvisin kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C ja keskimääräinen sademäärä 790 millimetriä. Helmikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 20 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 13 °C. Sateisin kuukausi on helmikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 110 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 17 millimetriä.
Leonora Ruffo

Leonora (Eleonora) Ruffo (13. tammikuuta 1936 Rooma – 27. toukokuuta 2007 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Kaunis ja herkkä Leonora Ruffo aloitti näyttelijänuransa Francesco De Robertisin elokuvassa Gli amanti di Ravello (”Ravellon rakastavaiset”) vuonna 1951. Hänen merkittävin roolinsa oli Federico Fellinin elokuvassa Vetelehtijät (1953). Myöhemmin Ruffo esiintyi lähinnä seikkailuelokuvissa ja televisiossa. Hänen elokuvauransa päättyi 1960-luvun lopussa.
Ahvenuslammit

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132 metriä mpy.
Volframidioksidi

Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa volframidioksidi on ruskeaa kiteistä tai jauhemaista ainetta. Yhdiste on liukenematonta veteen sekä emäksiin ja hapettamattomiin happoihin. Typpihappo sen sijaan hapettaa sen volframitrioksidi ja myös muut hapettimet muodostavat yhdisteestä trioksidia. Kuumennettaessa voimakkaasti volframidioksidia se disproportioituu metalliseksi volframiksi ja volframitrioksidiksi. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja kiderakenne on vääristynyt rutiilirakenne. Volframidioksidi johtaa melko hyvin sähköä ja on paramagneettista.
Volframidioksidia voidaan valmistaa pelkistämällä volframitrioksidia vedyn avulla noin 900 °C:n lämpötilassa.
Hakarinteen koulu

Hakarinteen koulu on Tammisaaressa sijaitseva suomenkielinen peruskoulu. Koulussa oli lukuvuonna 2014-2015 yhteensä noin 180 oppilasta. Koulussa on luokat 1.-9. Nykyisenä rehtorina toimii Aulimaija Poutanen.
Cothurnocystis

Ulkonäkö ja käyttäytyminen

Cothurnocystiksen aivot sijaitsivat sen hännän päässä. Häntä oli hauras eikä yleensä säily fossiileissa. Aluksi Cothurnocystiksen häntää luultiin varreksi jolla se kiinnittyi meren pohjaan. Nykyään sen uskotaan maanneen merenpohjalla käyttäen häntäänsä liikkumiseen, ehkä kiemurtelemalla käärmeiden tapaan. Cothurnocystis oli noin 10 senttimetriä pitkä, ja helmiveneet kuten Cameroceras saalistivat luultavasti sitä.

Ravinto

Cothurnocystis sai ravintonsa vedestä jota se imi sifonillaan. Ravinnosta suodatettu vesi poistui eräänlaisten kiduksien kautta, hieman kuten simpukoilla.

Luokittelu

Cothurnocystis luokitellaan yleensä piikkinahkaisten pääjaksoon ja luokkaan Carpoidea. Jotkut kuitenkin uskovat Cothurnocystiksen olleen selkäjänteinen.
Joutsitunturi

Joutsitunturi sijaitsee Suomen Lapissa, Sallan pohjoisosassa. Tunturin korkeus on 537 m (m.p.y.). Joutsitunturi on pyöreälakinen, jonka laki on tasaista nummea, jossa kasvaa vaihtelevasti tunturikoivua.
Uusfilologinen yhdistys

Uusfilologinen yhdistys (ransk. Société Neophilologique de Helsinki) on Helsingissä toimiva vuonna 1887 perustettu tieteellinen yhdistys, joka pyrkii edistämään lähinnä saksan, englannin, ranskan ja muiden romaanisten kielten tutkimusta.
Yhdistys julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää tieteellistä aikakauslehteä Neuphilologische Mitteilungen, joka on yksi perinteisimmistä suomalaisista humanistisista julkaisuista. Lisäksi seuralla on tieteellinen monografiasarja Mémoires de la Société Néophilologique, jossa oli ilmestynyt vuonna 2012 noin 85 nidettä, viime vuosina lähinnä konferenssijulkaisuja ja Helsingin yliopiston englannin kielen laitoksen historiallisen kielentutkimuksen alan väitöskirjoja.
Uusfilologisen yhdistyksen jäsenmäärä on noin 240 ja sen puheenjohtaja on Tampereen Yliopiston englannin kielen professori Päivi Pahta.
Kulmatetra

Koko ja ulkonäkö

Kulmatetra jää vähän yli viisi senttiä pitkäksi. Sen kyljessä on musta raita, joka jatkuu "kulman taakse" pyrstöevän alempaan haaraan. Tämän alapuolella on ohut keltainen juova. Muuten kala on vaaleanharmaa. Kulmatetran ominainen asento on uida lähes paikallaan pää hiukan yläviistoon siten että pyrstön musta raita on likimain pystysuorassa.

Alkuperä

Kulmatetroja elää luonnossa Amazonin ylävirralla Perussa ja Araguaia-joella Brasiliassa.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kulmatetra on parvikala, joka menestyy parhaiten isona parvena.

Vesiolot ja ravinto

Sopiva lämpötila on 22–28 °C. Kala on kaikkiruokainen, mutta pakastettu eläinruoka on sille hyväksi kuivahiutaleiden lisänä.
Simon Streatfeild

Simon Nicholas Streatfeild (s. 5. lokakuuta 1929 Windsor) on englantilaissyntyinen, Kanadaan siirtynyt kapellimestari ja alttoviulisti. Hän opiskeli alttoviulunsoittoa Frederick Riddlen johdolla vuosina 1946–50 ja soitti sen jälkeen Lontoon filharmonisessa orkesterissa. Hän toimi myös Sadler's Wellsin ja Lontoon sinfoniaorkesterin pääalttoviulistina. Hän oli Academy of St Martin in the Fields -kamariorkesterin perustajajäsen.
Muutettuaan Kanadaan Streatfeild loi vuodesta 1965 alkaen uran Vancouverin sinfoniaorkesterissa. Hän toimi siinä sekä alttoviulistina että kapellimestarina ja musiikillisena johtajana. Hän on myös ollut vierailevana kapellimestarina monissa eurooppalaisissa orkestereissa ja Soulin filharmonisessa orkesterissa. Vuosina 1969–81 Streitfeild johti Vancouverin Bach-kuoroa. Hän oli mukana perustamassa Purcell-jousikvartettia ja Vancouverin barokkijousia. Purcell-kvartetin kanssa Streatfeild teki levytyssarjan Mozartin ja Brahmsin jousikvintetoista.
Vuosina 1977–81 Streatfeild oli vierailevana professorina Länsi-Ontarion yliopistossa. Vuosina 1981–4 hän johti Reginan sinfoniaorkesteria, ja vuonna 1982 hänestä tuli Manitoban kamariorkesterin johtaja. Vuonna 1983 hän sai nimityksen Quebecin sinfoniaorkesterin johtoon. Jätettyään Reginan sinfoniaorkesterin Streatfeild aloitti säännöllisen työn Quebecin sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1984. Hän pysyi näissä tehtävissä vuoteen 1991. Vuonna 1989 Streatfeild nimitettiin Guelphin kevätfestivaalin taiteelliseksi johtajaksi. Hänelle myönnettiin Canadian Music Council Medal (1987).
Vaskikorento

Ulkonäkö ja koko

Vaskikorennon ulkonäkö on kiiltokorentoihin kuuluvan Somatochlora-suvun lajien kaltainen. Toisin kuin useilla kiiltokorennoilla, vaskikorennon kasvojen sivuilla ei ole keltaisia täpliä. Vaskikorennon pääväri on tummanvihreä, ja ruumis on melko kiilloton. Takaruumiissa ei ole täpläkiiltokorennolle ja naaraspuoliselle hoikkakiiltokorennolle tyypillisiä keltaisia laikkuja.
Vaskikorennon takaruumis on 33–38 mm pitkä ja takasiipi 31–35 mm pitkä.
Koiraalla on muodoltaan huomattavan nuijamainen takaruumis, jonka levein kohta on 7. ja 8. jaokkeessa lähellä takaruumiin kärkeä. Koiraalla on myös selvästi kahtia jakautunut alempi perälisäke. Naraalla puolestaan on lyhyt ja tylppä sukuaukon suojus, mikä erottaa sen välkekorennon naaraasta, jonka sukuaukon suojus on pitkä ja terävä. Vaskikorento eroaa lähisukulajeistaan myös siipisuonituksen perusteella, sillä vaskikorennon takasiivessä on tyven ja siipikolmion välissä vain yksi poikkisuoni. Useimmilla Suomessa elävillä kiiltokorennoilla on samassa kohdassa kaksi poikkisuonta.

Elintavat

Vaskikorennon aikuisten yksilöiden lentoaika on Suomessa toukokuun jälkipuoliskolta elokuun puoleenväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin. Lentoaika on poikkeuksellisen varhainen muihin kiiltokorentoihin nähden.

Levinneisyys ja elinympäristö

Vaskikorentoa tavataan yleisenä pohjoisen Euraasian alueella ja paikoittain etelämpänä vuoristojärvillä. Levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Japaniin.
Suomessa laji on yleinen ja varsin runsas. Sitä esiintyy lähes koko maassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta.
Vaskikorento elää monenlaisissa seisovissa vesissä. Tavallisimpia elinympäristöjä ovat lammet ja runsaskasvustoisiset järvet sekä merenlahdet, jokisuvannot ja suot.
Heinäpään urheilukeskus

Heinäpään urheilukeskus on Oulussa Heinäpään osa-alueella pääosin kaupungin liikuntaviraston ylläpitämä liikuntapaikkojen keskittymä.

Heinäpään palloilukentät

Heinäpään palloilukentät muodostavat Pohjois-Suomen laajimman jalkapalloiluun tarkoitetun alueen. Alueella on viisi nurmipintaista ja yksi tekonurmipintainen jalkapallokenttä. Tekonurmea voidaan käyttää ympäri vuoden, sillä Oulun Energian kaukolämpöputket kulkevat kentän alla ja pitävät kentän sulana. Tekonurmen ja kenttänumero neljän vieressä on katsomot, joiden ansiosta kentällä voi järjestää pieniä yleisötapahtumia.
Heinäpäässä on vuodesta 2003 järjestetty jalkapallopuulaakin SM-turnaus, joka vuonna 2007 jäi pelaamatta, sillä Oulun kaupungin liikuntavirasto ei antanut kenttiä järjestäjän käyttöön. Toinen suuri vuosittainen tapahtuma on Oulun Luistinseuran junioripalloilijoille järjestämä Oulu Cup. Vuonna 2007 palloilukentillä pelattiin Rockfutiksen SM-turnaus, johon osallistui noin 800 pelaajaa. Kentillä järjestettiin myös poikien Pohjola Cup vuonna 2007. Vuonna 2013 kentillä järjestetään nimekäs Kai Pahlman -turnaus

Liikuntakeskus Hukka

Liikuntakeskus Hukka on yksityisessä omistuksessa oleva liikuntakeskus. Se perustettiin vuonna 1973 squashhalliksi. Sen jälkeen rakennukseen on rakennettu suorituspaikat muun muassa tennikselle, sulkapallolle sekä kattavat ryhmäliikunta- ja kuntosalitilat.

Oulun keilahalli

Oulun keilahalli on Oulun Luistinseuran omistama vuonna 1957 avattu keilahalli. Hallissa ja sen lähellä on suorituspaikat keilailun lisäksi biljardille ja ratagolfille.

Heinäpään laskettelukeskus

Heinäpään laskettelukeskus oli pienikokoinen laskettelukeskus. Se toimi palloilukenttien viereen kasatulla jätemaalla. Toiminta alkoi, kun silloin Euroopan lyhin hiihtohissi siirrettiin Sankivaarasta Heinäpäähän. Keskuksen juurella oli pieni suksivuokraamo ja kahvila. Toiminta hiipui vuosituhannen vaihteessa vähäisen kävijämäärän vuoksi. Oulun alueella on kaksi laskettelukeskusta; Kempeleen Köykkyri ja talvikaudelle 2013-14 avattu Ruskotunturi, jossa on kahvio ja suksivuokraamo.
South Shields

South Shields on satamakaupunki Tyne and Wearin metropolikreivikunnassa, Koillis-Englannissa. Kaupunki sijaitsee Tyne-joen suulla. Sen on South Tynesiden taajama-alueen suurin ja vanhin kaupunki.
South Shieldsissa on 82 854 asukasta.
Kaupungin perinteinen elinkeino on ollut meriteollisuus. Viimeinen telakka lakkautettiin vuonna 1984.
Adam Åhman

Seuraura

Åhman on Västerviks IK:n kasvatti. Hän puki ensimmäisen kerran seuran miesten joukkueen paidan vain 14-vuotiaana Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla maan I-divisioonassa kaudella 2013–2014, jolloin Åhman puki kolmeen runkosarjaotteluun. Kaudella 2014–2015 hän puki Hockeyettanissa (ent. Ruotsin I-divisioona) kahteen runkosarja- ja yhteen Kvalserien AS:n otteluun.
Kaudeksi 2015–2016 Åhman siirtyi HV71:n J18-junioreihin. Kaudella 2016–2017 hänellä oli koko J20 SuperElitin paras päästettyjen maalien keskiarvo (2.05). Åhman valittiin kauden päätteeksi sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Hän puki kauden aikana myös kuuteen SHL-otteluun, mutta jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kauden 2017–2018 päätteeksi Åhman voitti J20 SuperElitin mestaruuden. Hän puki kauden aikana myös 25 SHL:n runkosarjaotteluun ja pelasi myös kolme ottelua. Åhman teki SHL-debyyttinsä 4. tammikuuta 2018 vieraissa Karlskrona HK:ta vastaan. Hän torjui HV71:n 2–6-voittoon päättyneessä ottelussa 15 kertaa. SHL-uransa ensimmäisen nollapelin Åhman torjui seuraavassa ottelussaan 30. tammikuuta 2018 vieraissa Örebro HK:ta vastaan. Hän torjui HV71:n 0–3-voittoon päättyneessä ottelussa 33 kertaa. Åhman pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Hockeyettan-joukkue HA74:ssä.
Tammikuussa 2018 Åhman teki HV71:n kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Kaudeksi 2018–2019 seura lainasi hänet sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin.

Maajoukkueura

Åhman edusti Ruotsia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän toimi pääasiassa joukkueensa kolmosmaalivahtina, puki kahteen otteluun, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Åhman pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi Ruotsin pääasiallisena ykkösmaalivahtina. Hänet valittiin Venäjää vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä Åhman on pelannut neljä nuorten ja kymmenen poikien maaottelua.
Keväällä 2018 Åhman kutsuttiin vain kolmen SHL-ottelun kokemuksella Ruotsin A-maajoukkueen ensimmäiseen MM-leiriyhmään paikkaamaan loukkaantumisen vuoksi sivuun joutunutta Olof Lindbomia. Hän toimi Slovakiaa vastaan pelatuissa maaotteluissa kakkosmaalivahtina Magnus Hellbergille, mutta Åhman oli Ruotsin mukaana vielä maaotteluissa Tanskaa vastaan sekä Carlson Hockey Gamesissa, jossa hän puki yhteen otteluun.

Muuta

Åhmanin pikkuveli August pelaa hyökkääjänä HV71:n J18-junioreissa. Veljesten isä Niclas Åhman on entinen alempien sarjojen jääkiekkomaalivahti.
Miguel Ángel Nadal

Miguel Ángel Nadal Homar (s. 28. heinäkuuta 1966 Manacorissa, Mallorcan saarella, Baleaareilla, Espanjassa) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta uransa viimeisinä vuosina pelasi myös keskuspuolustajana. Nadal edusti urallaan RCD Mallorcaa kahteen otteeseen vuosina 1987–1991 ja 1999–2005 ja FC Barcelonaa vuosina 1991–1998. Espanjan maajoukkueessa hän pelasi vuosien 1994, 1998 ja 2002 MM-kilpailuissa.
Nadal on tennispelaaja Rafael Nadalin setä sekä Rafaelin valmentajan ja entisen tennispelaaja Toni Nadalin veli.
Nevainlampi (Luumäki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 46 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 2 hehtaaria.   Sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,9 metriä mpy.
Kari Rauhanen

Kari Rauhanen (s. 19. helmikuuta 1962 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut myös Ruotsissa, Sveitsissä, Itävallassa, Romaniassa, Italiassa, Saksassa, Puolassa ja Tanskassa. Rauhanen on suorittanut Suomen urheiluopistossa Ammattivalmentajatutkinnon.

Valmennusura

Rauhanen aloitti valmennusuransa Tampereen Tapparan junioreissa 1990-luvulla. Sen jälkeen hän on toiminut Ikurin Vireen valmentajana sekä valmennuspäällikkönä. Vuonna 2002 hän muutti Turkuun ja toimi TuTo Hockeyn A-nuorten päävalmentajana sekä sen Mestis-joukkueen apuvalmentajana kaksi kautta. Mestiksessä pelaavan Joensuun Jokipoikien päävalmentaja hän oli kahden kauden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi Ruotsiin Allsvenskaniin IFK Arbogan päävalmentajaksi kaudelle 2006–2007.
Kaudella 2007–2008 Rauhanen korvasi Jari Helteen Mestiksen Titaanien päävalmentajana. Seuraavat kaksi kautta hän toimi Sveitsin liigan EHC Baselin päävalmentajana. Allsvenskanin Tingsryds AIF:n päävalmentajaksi 2010–2011 hän siirtyi kesken kauden. Kaudelle 2011–2012 päävalmentajuus/valmennuspäällikkyys italialaisen SV Kalternin junioriorganisaatiossa, jossa hän jatkoi joulutauolle ja siirtyi tammikuussa 2013 Itävallan liigan EHC Lustenaun päävalmentajaksi Gary Priorin tilalle. Kaudelle 2013–2014 Rauhanen sai kutsun MOL-liigan ASC Corona Brașovin päävalmentajaksi. Rauhanen valittiin kaudella 2013–2014 MOL-liigan vuoden valmentajaksi sekä voitti myös maan mestaruuden Brasoville.
Marraskuussa 2014 Rauhanen otti vastaan päävalmentajan tehtävän Saksan DEL 2 -sarjassa pelaavan ESV Kaufbeurenin peräsimessä.
Kaudelle 2015–2016 Rauhanen siirtyi Puolan pääsarjassa pelaavan STS Sanokin päävalmentajaksi.
Kaudelle 2017–2018 Rauhanen on solminut sopimuksen tanskalaisen pääsarjajoukkue IK Odensen kanssa.
Vuorenkylä

Vuorenkylä on kylä Hartolan kunnassa. Se on Päijät-Hämeen pohjoisin kylä.
Vuorenkylä valittiin 2007 Päijät-Hämeen vuoden kyläksi. 
Perusteluna ovat kyläyhdistyksen päättäväiset toimet elinkeinojen kehittämiseksi. Kun 2004 Purnuvuoren rinnehiihtokeskus suljettiin, perustivat kyläläiset 2006 yhtiön, joka jatkoi toimintaa. Talvella 2006–2007 rakennettiin kahdeksankilometrinen hiihtolatu, josta kaksi kilometriä on valaistua.
Vuorenkylässä on tapana valita joka vuosi Kesäjuhlilla uusi kuninkaallinen. Vuorenkylän Kesäjuhlia vietetään Heinäkuun 3. viikon vaihteena.
Kylän palveluihin kuuluu kyläkauppa, asiamiesposti, pubi, hiihtokeskus ja mökkivuokrausta.
Kalifornianharakka

Levinneisyys

Kalifornianharakkaa esiintyy vain Kaliforniassa Sierra Nevadan länsipuolella. Se on paikkalintu, eikä yleensä vaella kauas pesimäpaikaltaan.

Käyttäytyminen

Pari rakentaa oksista ja mudasta tehdyn pesän korkealle puuhun. Laji pesii pienissä yhdyskunnissa.
Kalifornianharakka etsii ruokaa maasta ja syö pääasiassa hyönteisiä, erityisesti heinäsirkkoja, syksyllä ja talvella kuitenkin myös raatoja, tammenterhoja ja hedelmiä.

Kanta

Kalifornianharakan kannaksi arvioitiin vuonna 2013 noin 90 000 yksilöä. Kanta romahti vuosien 2003–2008 Länsi-Niilin viruksen aiheuttaman kuolleisuuden takia. Jopa puolet kaikista kalifornianharakoista kuoli viiden vuoden aikana. Kannan koko on sen jälkeen vakiintunut, mutta Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee laji vaarantuneeksi.
Taskuravut

Taskuravut Suomessa

Itämeren pohjoisosissa ei esiinny luonnonvaraisesti lisääntyviä taskurapuja. Vuosittain Suomessa kuitenkin tavataan villasaksirapuja, jotka ovat kulkeutuneet lisääntymisalueiltaan suolaisemmista vesistä. Vuonna 2008 Turussa tavattiin ilmeisesti laivan mukana tullut yksittäinen rantataskurapu (Carcinus maenas). Vuosina 2009 ja 2010 Suomen rannikkovesissä on havaittu liejutaskurapuja (Rhithropanopeus harrisii).
Tourville-luokka

Suunnittelu

Luokan alukset olivat suurennettuja versioita Aconit-luokan fregateista (tyyppi F65). Niiden propulsiojärjestelmänä oli kaksi akselinen höyryturbiinikoneisto ja ne oli varustettu kahden Lynx WG13 -helikopterin vaatimilla tiloilla. Luokka oli ensimmäinen, joka varustettiin laivakäyttöön suunnitelluin Crotale-ohjuksin. Malafon-järjestelmä asennettiin rakennettaessa, mutta se poistettiin 1980-luvun lopun modernisointien yhteydessä.
Kapsaisinoidit

Kapsaisinoidit ovat orgaanisia yhdisteitä, amideja ja kapsaisiinin johdoksia, joissa alifaattisen hiiliketjun pituus vaihtelee. Tunnetuimmat kapsaisinoidit esiintyvät chilikasveissa ja ne sitoutuvat hermoston reseptoreihin, jotka tuottavat aistimuksen kivusta ja poltteesta. Chilien tulisuutta mitataan Scovillen asteikolla. Tunnetuin kapsaisinoidi on kapsaisiini. Kapsaisinoidit ovat rasvaliukoisia yhdisteitä, joten niiden poltetta ei voi lievittää vedellä. Kipu vapauttaa elimistössä endorfiineja.