google/wiki40b huggingface dataset:
Karhujärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Kuivajärven länsipuolella Siikakankaan lähellä. Sen todellinen leveys on ilmoitettua kapeampi, sillä järvi on muodoltaan kaareva. Sen keskikohdassa se on enää 25 metriä leveä, vaikka suurin leveys onkin 100 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järven kiertää metsäautotie, joka alkaa ja palaa kantatielle 66.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 167,0 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän lyhyttä metsäojaa. Sen laskuoja on näistä ojista yksi, joka lähteen järven länsipäästä. Se yhtyy Viheriäisennevalta alkavaan johto-ojaan, joka laskee Mämmijärvien kautta Kuivajärveen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa sillä oli jo nykyiset metsäojansa.
Puolan jaot

Edeltänyt kehitys

Puolan naapurit olivat voimistuneet 1700-luvulla: Preussin kuningaskunta oli noussut suurvallaksi, Venäjä ja Itävalta olivat vahvistuneet huomattavasti. Puolan vastustuskykyä heikensi keskushallinnon heikkous. Hallintoa ei oltu uudistettu vuosisatoihin, sillä feodaaliylimystö piti tiukasti kiinni vallastaan ja etuoikeuksistaan jarruttaen ja vastustaen uudistuksia. Sillä aikaa naapureissa oli toteutettu itsevaltiuden ajalle tyypillinen vallankeskitys ja luotu voimakas armeija. Tilannetta pahensi Ranskan ja naapurimaiden sekaantuminen Puolan kuninkaanvaaleihin. Hajanainen ja heikko valtio joutui lopulta naapureidensa jakamaksi.
Kehitys Puolan jakoihin alkoi, kun Venäjä tuki Puolan perimyssodan seurauksena Puolan kuninkaaksi ja Liettuan suuriruhtinaaksi tulleen August III:n seuraajaksi itselleen myötämielisempää Stanislaus II Poniatowskia. Stanislaus yritti parantaa Puola-Liettuan yhteistä keskusvaltaa valtiopäivillä 1764–1766, mutta onnistui tässä vain välttävästi. Seurauksena olivat Venäjän Varsovan-suurlähettilään Nikolai Reprinin vaikuttamat valtiopäivät 1767–1768, jossa korostettiin päinvastaista suuntausta, koska Venäjä hyötyi Puola-Liettuan hajanaisuudesta ja heikkoudesta. Ensimmäisen jaon käynnisti Barin konfederaation kapinasta seuranneet Preussin kuningaskunnan, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja Venäjän keisarikunnan vastatoimet.

Puola Saksan ja Venäjän uhrina

Puolan jaot synnyttivät Puolan kansallisrunoilija Adam Mickiewiczissa ajatuksen siitä, että Puola on vertauskuvallisesti kuin Jeesus Kristus, joka on ristiinnaulittu kahden ryövärin, Preussin ja Venäjän välille. Puolan valtiottomasta asemasta muodostui sarkastinen vertaus kolmoislojaliteetista, siitä, että puolalaisen tuli olla lojaali Itävallalle, Preussille, Venäjälle samanaikaisesti. Mailla oli keskenään riitoja ja sotatiloja.

Puolan neljäs jako

Puolan neljäs jako, joka ei liity suoraan Puolan jakoina yleisesti aikaisemmin tunnettuihin tapahtumiin, mutta johon viitataan puolalaisessa historiankirjoituksessa, tapahtui kun Saksa hyökättyä Puolaan 1. syyskuuta 1939. 
Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti Neuvostoliitto liittyi jakoon 17. syyskuuta saatuaan kaksi päivää aikaisemmin rauhan Halhin-Golin taisteluista Japanin kanssa Itä-Aasiassa.
Seurauksena oli Puolan tasavallan lakkauttaminen valtiona. Kuten Puolan kolmannessakin jaossa jakajina olivat Saksan (Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Preussi) ja Itävallan seuraajavaltio natsi-Saksa ja Venäjän keisarikunnan seuraajavaltio Neuvostoliitto.
Väinö Vindician Hirvinen

Väinö Vindician Hirvinen (28. lokakuuta 1869 Rauma – 25. lokakuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Hirvisen vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Salomon Hirvinen ja Mathilda Karolina Fransman. Hän  oli naimisissa vuodesta 1899 Edla Skogin kanssa. Hirvinen pääsi ylioppilaaksi 1888 Vaasan lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Yleisen oikeustutkinnon hän suoritti 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Helsingin lääninvankilan johtajana Hirvinen toimi 1896-1897 ja sitten lyhyitä aikoja virkamiehenä eri puolella maata, kuten Vaasan lääninhallituksen lääninnotaarina, Turun hovioikeuden notaarina ja apujäsenenä, Hämeen lääninhallituksen lääninsihteerinä ja Maanmittaushallituksen sihteerinä. Senaatin oikeusosaston esittelijäsihteeri hän oli 1911–1917 ja senaattori ja oikeusosaston jäsen 1917–1918. Vuodesta 1918 alkaen Hirvinen oli korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos.
Tom Sukanen

Tom Sukanen, oik. Tomi Jaanus Alankola (23. syyskuuta 1878 Virrat – 23. huhtikuuta 1943, North Battleford, Saskatchewan, Kanada) oli suomalainen laivanrakentaja. Hän muutti Suomesta Yhdysvaltoihin ja myöhemmin Kanadaan, jossa hän yritti rakentaa merikelpoista höyrylaivaa palatakseen takaisin Suomeen.
Tomi Jaanus Alankola syntyi 23. syyskuuta 1878, joidenkin lähteiden mukaan 1888, tällöin Koroon kuuluneessa Kurjenkylässä, Vaasan läänissä, Virroilla. Hän oppi taitavaksi merenkävijäksi. Hän oppi myös taitavaksi laivanrakentajaksi aikana, jolloin uudet höyrylaivat syrjäyttivät purjeveneet. Kaksikymmentä vuotta täytettyään hän matkusti Yhdysvaltoihin ja päätyi siellä monien pohjoismaalaisten suosimaan Minnesotaan. Minnesotassa hän tapasi tulevan suomalaisen vaimonsa, joka isänsä kuoltua yritti hoitaa perheen maatilaa. Yhdessä he viljelivät maata, ja heille syntyi yksi poika ja kolme tytärtä.
Vuonna 1911 Tom päätti lähteä Kanadaan tapaamaan veljeään, joka asui Macroriessä Saskatchewanissa (Reginan ja Saskatoonin kaupunkien puolimatkassa). Hän matkusti koko matkan, noin 940 km, Minnesotasta Kanadaan jalkaisin. Hän suunnitteli hankkivansa Kanadasta maatilan ja tuovansa perheensä perustamalleen tilalle. Vuonna 1916 hän onnistui vihdoin saamaan nimiinsa maa-alueen ja oli pystynyt säästämään 9 000 dollarin pesämunan. Hän ei pitänyt minkäänlaista yhteyttää perheeseensä Minnesotassa, ja vuonna 1918 hän päätti palata takaisin tuodakseen perheensä Kanadaan. Hän matkasi takaisin Minnesotaan jälleen jalkaisin. Saavuttuaan kotitilalle, hän löysi sen hylättynä. Myöhemmin hän kuuli vaimonsa kuolleen espanjantautiin ja lasten joutuneen huostaanotetuiksi ja heidät oli sijoitettu uusiin perheisiin. Menetettyään perheensä hän palasi takaisin Kanadaan, jossa hän alkoi suunnitella valtamerikelpoisen laivan rakentamista palatakseen takaisin Suomeen.
Sukasen suunnitelmissaan oli rakentaa laiva osissa ja kuljettaa osat Saskatchewanjokea pitkin Winnipegjärvelle ja sieltä edelleen Hayesjokea pitkin Hudsoninlahdelle, jossa hän olisi koonnut laivan merikelpoiseksi. Hän nimesi laivansa Sontiaiseksi. Hänen naapurinsa pitivät häntä mielipuolena ja toistuvasti vandalisoivat hänen laivanrakennusprojektiaan. Lopulta vuonna 1940 Tom lähetettiin mielisairaalaan, jossa hän kolme vuotta myöhemmin kuoli.
Nykyisin Sontiaisesta jäljellä olevat osat ovat nähtävillä Moose Jawin kaupungin lähellä sijaitsevassa Sukanen Ship Pioneer Village and Museum museossa.
Siniraitakilli

Ulkonäkö ja koko

Siniraitakilli on melko pienikokoinen, yleensä noin 8,9 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu siniraitakilli oli 15,0 senttimetrin mittainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan enimmäkseen läntisellä Atlantin valtamerellä. Laji elää meri-, murto- ja makeassa vedessä. Siniraitakillille sopivin veden lämpötila 10–24 celsiusastetta.
Dagneux

Historia

Toisessa maailmansodassa saksalaismiehityksen aikana saksalaissotilaat pidättivät tuhansia vastarintataistelijoita ja juutalaisia Rhône-Alpesin alueelta, joita he pitivät vangittuna Montlucin vankilassa Lyonissa. Keväällä 1944 alkoivat pidätettyjen mielivaltaiset teloitukset. Vankeja teloitettiin 33 paikassa Lyonin ympäristössä. 12. kesäkuuta 1944 Dagneux'ssa surmattiin 21 vankia. Surmapaikalla on tapahtuman muistomerkki.
Oheissakko

Oheissakko on sakko, jonka siihen tuomittu henkilö joutuu maksamaan saamansa ehdollisen vapausrangaistuksen lisäksi. Oheissakko tuomitaan, kun ehdollista rangaistusta pidetään liian lievänä rangaistuksena rikoksesta. Vapausrangaistuksen ehdollisuus ei vaikuta sakon maksuun, vaan se on aina maksettava. Oheissakon määräämisperiaatteet ovat päiväsakkojärjestelmän mukaisia. Yleisimmin oheissakkoa on käytetty, kun törkeästä rattijuopumuksesta on tuomittu ehdollinen vapausrangaistus.
Suomen lainsäädännössä ei enää käytetä oheissakko-nimitystä, vaan esimerkiksi rikosrekisterilaki (770/1993, 2 §) kutsuu sitä "ehdollisen vankeuden ohessa tuomituksi sakoksi". Oheissakko-nimitys poistettiin lainmuutoksella (523/2001) vuonna 2001. Rikoslaki (39/1889, 6:10) käyttää nimitystä oheisseuraamus, joka tarkoittaa sakkoa, koeajan pituista valvontaa ja yhdyskuntapalvelua.
Härskiintyminen

Härskiintyminen tai peroksidaatio tarkoittaa rasvoille tapahtuvaa hapettumista. Rasvoille tapahtuva härskiintyminen on seurausta tyydyttymättömien rasvahappojen hapettumisesta.
Nyrkkeily Kansainyhteisön kisoissa 2014

Kansainyhteisön kisojen 2014 nyrkkeily järjestettiin Scottish Exhibition and Conference Centressä 25. heinäkuuta–2. elokuuta 2014. Kilpailujen ohjelmassa oli kymmenen sarjaa miehille ja kolme naisille.

Mitalistit

Lähde: glasgow2014.com
Espoon yhteislyseon lukio

Espoon yhteislyseon lukio (EYL) on Espoon Kauklahdessa toimiva vuonna 1962 perustettu lukio. Vuoteen 1977 koulu oli valtion oppilaitos. Kunnallistamisen myötä sen nimeksi tuli Kauklahden koulu ja lukio. Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 2004 koulun 40-vuotisjuhlan yhteydessä.
Koulurakennuksen suunnittelivat Heikki ja Kaija Siren ja se valmistui vuonna 1968. Päärakennuksen perusparannus toteutettiin vuosina 2005–2006 ja uudet tilat otettiin käyttöön vuoden 2007 alussa.
Koulussa on liikuntaluokka sekä samoissa tiloissa toimii myös Espoon yhteislyson yläaste, sekä lukio-opiskeluun suuntautunut lisäluokka eli kymppiluokka.
Meksikon ympäristöpolitiikka

Vesi

Mexican Center of Environmental Law (CEMDA) mukaan öljyteollisuus pilaa vesistöjä. Meksikon suurin öljy-yhtiö on  PEMEX. Coatzacoalcos joen veden laadussa on ollut parannettavaa.

Laki

The General Law of Ecological Equilibrium and Environmental Protection (Ley General del Equilibrio Ecológico y la Protección al Ambiente, or LGEEPA) hyväksyttiin vuonna 1988. Lakia on päivitetty useamman kerran, mukaan lukien vuonna 2008.

Luonnonsuojelualueet

Luonnonsuojelualueisiin Sisältyy La Malinchen, Ixtacihuatl-Popocatépetlin, Zoquiapán Reservatin, Bosencheven, Cofre De Peroten ja Chacahuan laguuni kansallispuistot.
Diane Duane

Diane Duane (s. 1952) on yhdysvaltalaissyntyinen fantasia- ja science fiction -kirjailija.

Elämä

Duane syntyi vuonna 1952 New Yorkissa. Koulun jälkeen hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja käytti sen jälkeen kaksi vuotta psykiatrisen sairaanhoidon opiskeluun, minkä jälkeen hän muutti vuonna 1979 Kaliforniaan ja työskenteli science fiction -kirjailija David Gerroldin apulaisena. Hänen ensimmäisen romaaninsa kustantaja oli Dell Books vuonna 1979. Vuonna 1981 hän muutti Pennsylvaniaan. Vuonna 1987 hän meni naimisiin pohjoisirlantilaisen kirjailijan Peter Morwoodin kanssa. Yhdessä he muuttivat Yhdistyneen kuningaskunnan kautta Irlantiin, missä he asuvat nykyäänkin. Duane on julkaissut uransa aikana yli kaksikymmentä scifi- ja fantasiaromaania. Hän on muun muassa kirjoittanut useita Star Trek -kirjoja.
HMS Onslaught (S14)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1990 ja se myytiin vuotta myöhemmin romutettavaksi.
Paavo Roiha

Elämä ja ura

Paavo Roihan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Oskari Roiha ja Lydia Kosonen. Hän aloitti näyttämötaiteilijan uransa Viipurin kaupunginteatterin harjoittelijana 1938. Toisen maailmansodan jälkeen hänellä oli lyhyt pesti Joensuun Teatterissa, ura jatkui niin ikään lyhyin kiinnityksin eri puolilla Suomea, muun muassa Turun Kaupunginteatterissa 1955–1957 ja Oulun Teatterissa 1959–1961.
Roiha näytteli muun muassa Malvolion (Loppiaisaatto), Tuomaan (Seitsemän veljestä) ja kamarineuvos Björcken (Katupeilin takana). Hänen ohjaustehtäviinsä lukeutuvat muun muassa Anne Frankin päiväkirja, Juurakon Hulda, Kuinka äkäpussi kesytetään ja Luulosairas.
Teatteriuransa ohella Roiha teki pari pientä elokuvaroolia. Musiikkikomediassa Vain laulajapoikia (1951) hän näytteli lääkäriä ja sotakuvauksessa Sissit (1963) hänellä oli nimeämätön roolitehtävä.
Paavo Roiha avioitui näyttelijä Seija Soran (1918–1983) kanssa 1954.
Ajan herrat

Ajan Herrat tai Aikavaltiaat (englanniksi Time Lord) ovat kuvitteellinen laji kulttimaineen saaneessa scifi-sarjassa Doctor Who. Ajan Herrat ovat kotoisin planeetalta, jonka nimi on Gallifrey. Sarjan päähenkilö Tohtori (the Doctor) on Ajan Herra ja hän matkustaa halki ajan ja avaruuden aluksellaan, jota kutsutaan nimellä TARDIS. Se on osa Ajan Herrojen menetelmää, joilla he pystyvät matkaamaan ajassa ympäri avaruutta.

Regeneraatio

Ajan Herrat pystyvät regeneroitumaan, (suom. uudistuminen) jolloin heidän vanha kehonsa muuttuu uudeksi. Tämä juontaa juurensa sarjan ensimmäisiin tuotantokausiin, kun Tohtorin ensimmäinen näyttelijä joutui poistumaan sarjasta. Jottei uusi näyttelijä häiritsisi sarjan jatkuvuutta, siihen keksittiin keino; uudistuminen. Tämän myötä Ajan Herrojen käytös ja pukeutuminen saattaa muuttua, mutta muistot ja päämäärät pysyvät kuitenkin samana.

Uudistumaan pystyy vain tietyn verran.
Lyhyt onni

Uusintaversio

Vuonna 1974 ensiesitettiin Alan Bridgesin ohjaama brittiläis-italialainen uusintaversio Onnen hetket, Hallmark-yhtiön televisioelokuva, jonka pääosia esittävät Sophia Loren ja Richard Burton.
Pepper Ann

Pepper Ann on yhdysvaltalainen piirrossarja, jonka loi Sue Rose. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 13. syyskuuta 1997, ja sitä esitettiin vuoteen 2001 saakka. Sarja kuvaa teini-ikäisten elämää, joka keskittyy 12-vuotiaan tytön fantasioihin ja tämän muuhun elämään. Sarjaa on esitetty muun muassa Nickelodeonilla ja Walt Disney Television Animationilla.
Dornier Do 217

Dornier Do 217 oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen pommikone. Se oli eräs harvoista Saksan käyttämistä raskaista strategisista pommituskoneista, Heinkel He 177:n ohella. Do 217 kehitettiin välivaiheiden kautta. Sitä edelsi keskiraskas tiedustelupommittaja Do 215, joka puolestaan pohjautui Suomessakin käytettyyn Do 17 -pommittajaan.
Do 217 oli siipien kärkiväliltään tasan metrin verran edeltäjiään pidempi. Se oli myös vajaat puoli metriä korkeampi, ja sen runko oli noin kaksi metriä pidempi.
Eräs tyyppimuunnos, E-5, oli kehitetty raskaaseen meritorjuntaan. Se toimi asealustana Hs-293A -meritorjuntaohjukselle. Tätä konetyyppiä käytti KG100-niminen lentoyksikkö.
Dornier Do 217 oli vastaus natsi-Saksan ilmailuministeriön esittämään vaatimukseen. Konetyypin huippunopeus oli 515 km/h ja toimintamatkan maksimi 2 800 kilometriä, mikä ehkä juuri ja juuri riitti tekemään konetyypistä strategisen.
BMW:n 801ML-tähtimoottoreissa oli 1 580 hevosvoimaa. Konetyypin suurin pommikuorma oli peräti 4 000 kg. Joitakin koneita käytettiin myös yöhävittäjinä, jolloin eturungossa oli joko 15 mm taikka 20 mm MG FF -tykki. Muu puolustusaseistus käsitti 13 mm ja 7,92 mm konekiväärejä eri ampumoissa. Konetyypin tyhjäpaino oli 10 535 kg ja suurin lentoonlähtöpaino 16 465 kg.
Konetyypin merkittävimpiä taistelutapahtumia oli taistelulaiva Roman upotus. Se tapahtui pian sen jälkeen, kun Italia oli antautunut liittoutuneille.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1928

Suomen mestarit

Atte Asplund (Aitero), Lauri Lehtinen, Helge Aalto, Yrjö Suontausta, Arvo Kanerva, Pentti Weckman (Veroma), Ilmari Oksanen, Vieno Nikander, Yrjö Tuomi, Voitto Vester, Viljo Lindroos.
Claudia Roth

Claudia Benedikta Roth (s. 15. toukokuuta 1955 Ulm, Länsi-Saksa) on saksalainen Liittouma 90/Vihreät -puolueen poliitikko. Hän istui Euroopan parlamentissa vuosina 1985–1998 ja kuuluu yhä Saksan liittopäiviin. 
Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi yhdessä  Cem Özdemirin kanssa syksyllä 2008.
Dvorištši

Maantiede

Dvorištšin kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu lännessä Hvoinajan piirin Borovskojen, luoteessa Hvoinajan, pohjoisessa Mintsyn ja idässä Kabožan kuntiin sekä etelässä Mošenskojen piiriin. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Seudulla on useita järviä, joista suurimmat ovat Igor, Sokolnik ja Polobža. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, kalkkikivi ja turve. Kunnan alueella sijaitsee Igorevskije mhin rauhoitusalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Kušaveran rautatieasema sekä 15 kylää: Belkovo, Fedejevo, Gaino, Jamskoje, Kuntsovo, Kušavera, Niva, Ostrov, Polobža, Ronino, Šesternja, Stjopanovo, Štšiptsovo, Šuino ja Terebut.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Moskovan välinen sivurata. Kušaveran asemalla pysähtyy Pietarin ja Pestovon välinen kaukojuna sekä Hvoinajan, Budogoštšin ja Podborovjen väliset paikallisjunat. Dvorištšista on linja-autoyhteys Kušaveran kautta Hvoinajaan.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii kaksi maidon ja lihan tuotantoon erikoistunutta maatalousyritystä. Lisäksi on henkilökohtaisia aputalouksia.
Dvorištšissa on lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, ensiapuasema ja kaksi kauppaa, Kušaveran asemalla kulttuuritalo, kirjasto ja kauppa. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, uhrikivi, 1800-luvulla rakennettu Kušaveran kirkko ja toisen maailmansodan aikainen sotilashautausmaa.
Carla Del Ponte

Carla Del Ponte (s. 9. helmikuuta 1947 Lugano, Sveitsi) on sveitsiläinen juristi ja diplomaatti. Hän toimi entisen Jugoslavian kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICTY) pääsyyttäjänä, ja vuosina 2008-2011 Sveitsin suurlähettiläänä Argentiinassa.

Lapsuus ja nuoruus

Del Ponte syntyi italiankieliseen perheeseen Luganossa, Sveitsissä 9. helmikuuta1947. Hän on opiskellut oikeustiedettä Bernissä, Genevessä sekä Englannissa valmistuen vuonna 1972 oikeustieteen maisteriksi (eng. Master of Laws)
Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli yksityisessä lakitoimistossa Luganossa, mistä hän muutti vuonna 1975 perustaakseen oman yrityksen. Del Ponte puhuu italiaa, saksaa, ranskaa ja englantia.

Kansallinen ura

Vuonna 1981 hänet nimitettiin tutkintatuomariksi, ja myöhemmin Luganon syyttäjäksi. Yleisen syyttäjän uran aikana Del Ponte hoiti petos-, rattijuopumus-, terrorismi- ja vakoiluasioita.
Syyttäjän uransa aikana hän ja tutkintatuomari Giovanni Falcone paljastivat yhteyden sveitsiläisen rahanpesun ja italialaisen huumekaupan välillä. Tämän johdosta tutkintatuomari Falcone murhattiin autopommi-iskussa. Del Ponte oli onnekas pelastuttuaan vahingoittumattomana Palermon kotiin kätketyn puolen tonnin räjähteen pommi-iskusta. Hänen vihamiehensä mafiassa tuntevat Del Ponten nimellä "La Puttana" ("Huora").
Del Ponte toimi myös Sveitsin yleisenä syyttäjänä ennen kansainvälistä uraansa.

Kansainvälinen ura

Del Ponte nimitettiin elokuussa 1999 entisen Jugoslavian (ICTY) sekä Ruandan (ICTR) kansainvälisen sotarikostuomioistuimien syyttäjäksi korvaten edeltäjänsä Louise Arbour'in. Vuonna 2003 YK:n turvallisuusneuvosto päätti siirtää Del Ponten ICTR:n syyttäjän tehtävistä, korvaten hänet Hassan Bubacar Jallow'lla tehostaakseen tuomioistuimien toimintaa. Hänelle jäi vielä ICTY:n pääsyyttäjän tehtävät, jossa hän toimi tammikuuhun 2008 saakka, kunnes hänet nimitettiin Sveitsin suurlähettilääksi Argentiinan, jossa hän oli vuoteen 2011 asti.
Vuosina 2012-2017 hän kuului YK:n turvallisuusneuvoston kolmijäseniseen komiteaan, joka tutki Syyrian konfliktia. Del Ponte erosi komiteasta turhautuneena sen toimintaedellytyksiin.

Yksityiselämä

Del Ponte on eronnut ja hänellä on yksi poika.
Löfvenin I hallitus

Löfvenin hallitus (ruots. Regeringen Löfven) oli Ruotsin hallitus, jonka virkakausi oli 3. lokakuuta 2014 – 21. tammikuuta 2019. Pääministeri Stefan Löfvenin johtama vähemmistöhallitus muodostui sosiaalidemokraateista ja ympäristöpuolueesta.
Wolfman Jack

Wolfman Jack (oik. Robert Smith, 21. tammikuuta 1938 New York, New York – 1. heinäkuuta 1995) oli yhdysvaltalainen DJ.
Smith aloitti uransa radiossa virginialaisella WYOU-AM-radioasemalla nimellä Daddy Jules. Siirtyessään Shreveportiin KCIJ-asemalle Louisianaan hän vaihtoi nimekseen Big Smith. Siellä ollessaan hän loi itselleen Wolfman Jackin karheaäänisen hahmon.
1960-luvun puolessavälissä Wolfman siirtyi meksikolaiselle XERF-AM-asemalle. XERF-AM:n ja myöhemmin XERB-AM:n suuritehoisten lähettimien ansiosta lähetykset olivat kuultavissa lähes koko Yhdysvaltojen lounaisosassa.
Wolfman Jack palasi Yhdysvaltoihin 1969 KDAY -asemalle Los Angelesiin. Seuraavana vuonna hän aloitti Yhdysvaltain armeijan AFRTS:n (United States Armed Forces Radio and Television Service) kanssa yhteistyön, joka jatkui vuoteen 1986 asti. Vuonna 1972 Wolfman siirtyi WNBC:lle New Yorkiin.
Wolfman Jack esiintyi myös elokuvissa, ja hänellä oli muun muassa rooli George Lucasin elokuvassa American Graffiti.
Häneltä on ilmestynyt myös muutama albumi, esim. vuonna 1975 Fun & Romance (Columbia KC 33501). Albumilla vierailevia muusikoita ovat Jeff Baxter ja Jim Hodder (molemmat entisiä Steely Danin jäseniä), Steve Cropper, Venetta Fields, Danita Jones ja Clydie King.
Wolfman Jack valittiin Radio Hall of Fameen vuonna 1996.
Anita Mui

Anita Mui (kiin. 梅艳芳; 10. lokakuuta 1963 Mong Kok, Brittiläinen Hongkong – 30. joulukuuta 2003 Hongkong, Kiina) oli hongkongilainen viihdetaiteilija, joka voitti useita palkintoja niin näyttelijänä kuin laulajanakin. Hän kuului kantopopin merkkinimiin. 
Näyttelijänä Mui esiintyi muun muassa elokuvissa Idän soturit (Dong fang san xia) (1993) ja The Legend of Drunken Master (1994).
Mui kuoli kohdunkaulan syöpään ollessaan 40-vuotias. Elokuva Lentävien tikarien talo (2004), jossa hänen piti alun perin näytellä mutta josta hän jättäytyi pois pari viikkoa ennen kuolemaansa, on omistettu hänen muistolleen.
Heinäjoen silta

Rakentaminen

Vuoden 1908 syyskuussa Pihtiputaalla selvitettiin mahdollisuutta korvata vanha puusilta kivisillalla, ja kivisillan rakentamispäätös tehtiin vielä saman vuoden joulukuussa. Silta sijoittuisi puusillasta ylävirtaan eli Alvajärven suuntaan. Sillan rakentamisvelvollisuus oli pihtiputaalaislla. Tulossa oli uusi tielaki, jonka perusteella yleisten teiden sillat siirtyvät valtion hoitoon. Huonokuntoiset sillat oli kuitenkin korjattava tai uusittava.
Neuvottelut Tie- ja vesirakennusten ylihallituksen kanssa eivät sujuneet yhtä ripeästi. Osapuolilla oli erilaiset näkökannat siltatyypin, sillan paikan ja alikulkukorkeuden suhteen eikä kustannuksistakaan päästy heti yksimielisyyteen. Insinööri Tennberg sai siltasuunnitelman valmiiksi 1915. Maailmansotakin  viivästytti rakentamisen aloitusta, koska rautaa ja sementtiä ei silloin saanut helposti. Tarjouspyynnöt lähetettiin urakoitsijoille loppukesästä 1922. Sillan sai rakentaakseen kivialan yritys Ab Granit Oy. Rakennuskivi saatiin paikkakunnalta. Granit aloitti rakennustyöt kesällä 1923. – siltapaikkaa oli tosin jouduttu vielä siirtämään pohjaolosuhteiden takia ja viimeiset muutokset suunnitelmiin hyväksytettiin lokakuussa 1923.
Rakentamistyö oli sillan perustusten osalla vaikeaa, sillä paineellinen pohjavesi ja vedenalaiset valut tuottivat hankaluuksia. Näistä taasen seurasi se, että työmaan vastaava rakennusmestari vaihtui monta kertaa. Rakentaminen sujui nopeammin perustusten valmistuttua, ja silta valmistui marraskuussa 1924, vaikka kivirakentaminen oli vielä tuolloin pääosin käsityötä. Lopputarkastuksessa oli tullut esiin puutteita, jotka korjattiin vuoden 1926 loppuun mennessä. Lisävahvistuksia tehtiin vielä seuraavan vuoden lokakuussa, ja vasta sitten silta oli siinä kunnossa, että TVH saattoi ottaa sen lopullisesti vastaan.
Silta oli muihin kivisiltoihin verrattuna kallis ja tuotti urakoitsijalleen tappiota yli 60 000 markkaa. Sillan kokonaiskustannus oli runsas 600 000 markkaa. Työn jälki oli kuitenkin laadukasta, ja siltatyömaa oli tärkeä työllistäjä paikkakunnalla, vaikka kivenhakkaajat tulivatkin muualta.

Nykytila

Silta on säilynyt hyvin. Se on kapea: kaiteiden väli on vain 4,9 metriä. Sillalla onkin osoitettu väistämisvelvollisuus liikennemerkein, ja sillä on nopeusrajoitus.  Päällystystöiden takia sillan pinta on noussut parillakymmenellä sentillä. Kaiteet on uusittu, mutta ne ovat alkuperäisen suunnitelman kaltaiset.