google/wiki40b huggingface dataset:
Veikko Linna

Veikko Adolf Lindgren, vuodesta 1955 Linna, (13. tammikuuta 1901 Joroinen – 24. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Ura

Linnan näyttelijänura alkoi Turun Työväen Teatterissa vuonna 1919. Sieltä Linna siirtyi Hämeenlinnan Työväen Näyttämölle 1922, ja Turun Työväen Teatterin uudelleenkiinnityksen jälkeen Linna toimi 1928 Bror Niskan kiertueella, ja 1929–1936 näyttelijänä Viipurin Kaupunginteatterissa. Linna toimi tämän jälkeen Varkauden työväenteatterin ja Kuusankosken kansannäyttämöiden johtajina ja 1942–1946 Suomen Filmiteollisuuden kuukausipalkkaisena näyttelijänä. Tämän jälkeen hänet kiinnitettiin Helsingin Kansanteatteriin, jossa Linna työskenteli 1960-luvun loppupuoliskolle asti tehden lukuisia rooleja muun muassa näytelmissä Rikhard III ja Sanny Kortmanin koulu.
Linnan ensimmäinen elokuvarooli oli Moision isäntä elokuvassa Laulu tulipunaisesta kukasta. Linna ei urallaan saanut pääosia eikä romanttisia sankareita näyteltäväkseen, ehkä pyknisen ulkomuotonsa tai myöhään alkaneen elokuvauransa takia, mutta hän raivasi tietään luonnerooleissa. Linnan tehtävänä oli yleensä jämerien, jääräpäisten isäntämiesten ja demokraattisessa asemassa olevien kansanjohtajien tulkitseminen. Linna muistetaan muun muassa rooleistaan useissa 1950-luvun rillumarei-elokuvissa sekä rooleistaan Pekka ja Pätkä -elokuvissa.
Linna nähtiin kaikkiaan lähes 120 elokuvatehtävässä vuosina 1938–1962. Hän esiintyi myös muutamissa Radioteatterin kuunnelmissa ja televisiotuotannoissa. Linna toimi myös järjestäjänä muutamissa 1940-luvun elokuvissa. Hän kuoli 69 vuoden ikäisenä vuonna 1970.

Perhe

Linnan vaimo oli tarpeistonhoitaja-näyttelijä Katri Linna ja tytär on näyttelijä Marjatta Linna.
Gattermann-reaktio

Gattermann-reaktio tai Gattermann-formylointi tai Gattermann-synteesi on kemiallinen reaktio, jossa aromaattinen yhdiste reagoi vetysyanidin ja vetykloridin kanssa, ja ne muodostavat aldehydin. Reaktiota katalysoivat Lewis-hapot. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Ludwig Gattermann vuonna 1898, ja se on nimetty hänen mukaansa.
Recording Industry Association of America

Historiaa

Alkuvaiheessaan RIAAn päätehtävänä oli ylläpitää äänentoistoon liittyviä standardeja. Näistä tunnetuin on ns. RIAA-taajuuskorjaus.

Oikeudenkäynnit

RIAA on haastanut yksityisiä ihmisiä oikeuteen piratismista. RIAA on haastanut laittomasta musiikin jakamisesta vertaisverkossa oikeuteen sellaisia ihmisiä, joilla ei ole tietokonetta tai internet-yhteyttä.
RIAA:n ensimmäinen oikeuteen haastama henkilö Jammie Thomas oli syytteen mukaan jakanut verkosta 24:ää kappaletta, ja hänet tuomittiin maksamaan siitä 222 000 dollaria. Hän pyysi uutta oikeudenkäyntiä valamiehistön ohjeistamisvirheen vuoksi ja siihen suostuttiin; uusi tuomio oli 1 920 000 dollaria. Hän valitti tästä tuomiosta "perustuslain vastaisena", ja tuomari muutti summan 54 000 dollariksi. Tämän jälkeen RIAA ehdotti, että Thomas maksaisi sille 25 000 dollaria, mutta Jammie kieltäytyi tästä sopimuksesta. Oikeudenkäynnissä sakkojen suuruuden maksamiseksi 4. lokakuuta 2010 korvaussummaksi määrättiin 1,5 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa 2011 oikeus alensi korvausta 54 000 dollariin, mutta levy-yhtiöt ilmoittivat valittavansa päätöksestä. 11. syyskuuta 2012 Yhdysvaltain kahdeksannen tuomiopiirin valitustuomioistuin kumosi 54 000 dollarin korvauksen ja palautti voimaan alkuperäisen 220 000 dollarin tuomion.
Samuell Benta

Elämäkerta

Benta syntyi Lontoossa Leroy ja Jasmin Bentalle. Hänen isänsä on kotoisin Antiguasta ja äiti Jamaikalta. Perheeseen kuuluu hänen lisäksi kolme poikaa vanhempi veli Leroy ja nuoremmat veljet Eric ja Leyton. Perhe muutti Lontoosta Nottingham kahdeksi vuodeksi ja palasivat takaisin Lontooseen. Benta opiskeli Surrey Square, Arkwright ja Vicars Green Primary kouluissa, joissa hän oli mukana koulun kuorossa. High school vuodet Benta vietti Coplandin yhteisön koulussa Wembleyssa. Valmistumisensa jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta West Thames Collegessa Hounslow:ssa musiikin teknologiaa. Benta kävi samaan aikaan opiskelemassa draamaa.
Benta on harrastanut aktiivisesti nyrkkeilyä, kamppailulajeja, tennistä ja uintia.
Hänen serkkunsa Sheldon Turnipseed näytteli pääosassa 1990-luvulla televisiosarjassa Ghostwriter.

Näyttelijänä

Näyttelemisen Benta aloitti vuonna 1994 elokuvan Cookie Jar Familyn myötä. Sittemmin hän jatkoi näyttelemistä 1990-luvulla teatterin parissa. Myöhemmin television pariin Benta tuli takaisin vuonna 1999 elokuvassa Young Rascals. Vuonna 2006 hän teki vierasesiintymisen The Bill -sarjassa, jonka jälkeen Benta sai roolin Hiljainen todistaja -sarjan kaksiosaisessa jaksossa "Terminus". Hän esiintyi vielä muutamassa lyhytelokuvassa ja teatterinäytelmissä, kunnes päätyi uransa ensimmäiseen merkittävimpään rooliin Will Astonina televisiosarjassa Power Rangers: Operation Overdrive. Benta näytteli sarjassa Mustaa Rangeria. Sarjan aikana hän vieraili Hotel Babylonissa.
Iso-Hervo

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,2 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,2 metriä mpy.
Kemijärvi

Historia

Kemijärven ensimmäinen pysyvä uudisraivaaja-asukas oli Paavali Ollinpoika Halonen, joka muutti  Utajärven Niskankylästä Kemijärvelle noin vuonna 1580. Hänen vaimonsa oli Anna Laurintytär Halonen ja lapsia Paavo, Olli ja Pekka Halonen. Paavalin asuinpaikka tunnetaan nykyään nimellä Halosenranta. Muita samoina aikoina paikalle saapuneita uudisraivaajia oli Kärpän suvun Pekka ja Matti Kärppä, lähtöisin Oulujoen varrelta Muhokselta, jotka asuttivat kahta taloa Kemijärven kaikista 13:sta vuoden 1631 taloluettelon mukaan. Näistä neljä jäi vakinaisesti asutuksi: Paavo Halosen talo, Pekka ja Matti Kärpän talot ja Heikki Häikiän Luusua-niminen talo. Ämmänvaara Kemijärven kunnan alueella on muinainen saamelaisten uhripaikka. Ensimmäisten uudisraivaajien saapuessa nykyisen Kemijärven alueella ei asunut enää saamelaisia.
Kemijärven seurakunta erotettiin Kemin seurakunnasta vuonna 1779 ja Kemijärven kunta perustettiin vuonna 1871. Kemijärven kirkonkylästä muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1912 ja vuonna 1957 kirkonkylä erotettiin kunnasta kauppalaksi ja siihenastisen Kemijärven kunnan nimi muuttui Kemijärven maalaiskunnaksi. Tämä oli viimeinen kerta, kun Suomen kunnan nimeen liitettiin sana maalaiskunta. Näiden eron aikaa kesti vain 16 vuotta, sillä vuonna 1973 Kemijärven kauppala ja Kemijärven maalaiskunta yhdistyivät. Samalla Kemijärvestä tuli Kemijärven kaupunki. 
Kaupungin vaakunaksi otettiin siihenastinen Kemijärven maalaiskunnan vaakuna, joka oli vahvistettu alun perin koko Kemijärven kunnalle ennen kauppalan erottamista. Kemijärven väkiluku oli suurimmillaan juuri ennen maalaiskunnan ja kauppalan liitosta, jolloin näissä kunnissa asui yhteensä yli 16 000 asukasta. Kirkollisesti Kemijärven keskustaajama ei milloinkaan ole ollut erillään ympäröivästä haja-asutusalueesta; Kemijärven kauppalan ja maalaiskunnan olemassaolon aikana näiden molempien kuntien asukkaat kuuluivat samaan Kemijärven seurakuntaan eikä näin ollen ollut olemassa seurakuntia, joiden nimet olisivat olleet Kemijärven kauppala- ja maaseurakunta. Kemijärven kirkko rakennettiin vuonna 1950, alun perin se sijaitsi silloisessa Kemijärvi-nimisessä kunnassa ja vuosina 1957–1972 kauppalassa.
Kemijärven sellutehtaan lakkautus keväällä 2008 herätti suurta huomiota. Paikkakunnan teollisuuden jatkamista tuettiin tämän jälkeen avokätisesti julkisin varoin. Tehtaan jatkajaksi tuli Arktos Group, jonka oli tarkoitus aloittaa liimapuupalkkien valmistus. Tuotantoa ei kuitenkaan saatu käyntiin ja alkuvuodesta 2012 yritys joutui yrityssaneeraukseen.
Keitele Group aikoo avata tehtaan entisen sellutehtaan sijoille vuonna 2015. Yhtiö on jo ostanut entisen sellutehtaan kiinteistön.
Vuonna 2015 uutisoitiin, että Kemijärvelle suunnitellaan 700-800 miljoonan euron biojalostamoinvestointia, joka toisi arviolta noin 1000 työpaikkaa.

Kulttuuri

Taivaan tulet on Kari Väänäsen ohjaama ja käsikirjoittama Kemijärvelle sijoittuva draamasarja, jota Yle TV2 esitti vuosina 2007-2014. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta ja se keräsi parhaimmillaan yli 1,3 miljoonaa katsojaa.
Kemijärvellä on järjestetty Yöttömät yöt -musiikkifestivaalia vuodesta 2014.
Europeana

Europeana on internetissä sijaitseva Euroopan digitaalisen kulttuurin ja taiteen keskus. Palvelun varsinainen sisältö sijaitsee eri maiden kansallisissa digitaalisissa kirjastoissa. Prototyyppivaiheessa olevaa hanketta vetää ydinryhmä, joka toimii Alankomaiden kansalliskirjastossa (Koninklijke Bibliotheek) ja tukeutuu Euroopan kirjaston asiantuntemukseen. Hankkeen valvojana on Euroopan digitaalisten kirjastojen säätiö EDL Foundation ja se on osa laajempaa Euroopan tietoyhteiskunta i2010 -hanketta.
Tämä digitaalinen kirjasto ja multimediamuseo on Euroopan yhteisön suurhanke, joka palvelee yhteisön kansalaisia heidän omalla kielellään. Palvelu avautui marraskuussa 2008 ja syyskuussa 2009 kokoelma oli kasvanut kahdesta 4,6 miljoonaan digitoituun teokseen. Vuonna 2010 valmistuvaksi aiotun Europeana 1.0:n tavoite on 10 miljoonaa teosta.  
Suomi on Europeanassa mukana Kansallisen digitaalisen kirjaston kautta.
Metalliruiskuvalu

Metalliruiskuvalu (engl. metal injection moulding, MIM) on prosessi joka muistuttaa muovien ruiskuvalua. Ruiskuvalun jälkeen MIM-osasta (ns. vihreä osa) poistetaan muovinen sideaine. Tämän jälkeen ns. ruskeat osat sintrataan uunissa. 
Menetelmä soveltuu pienten (usein alle 30 g) monimuotoisten osien massavalmistukseen.
Trutz von Trotha

Trutz von Trotha-Witzenmann 16. syyskuuta 1946 Dieburg – 18. toukokuuta 2013 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen sosiologi ja sosiologian professori Siegenin yliopistossa.
Trotha kasvoi ja vietti kouluvuotensa Pforzheimissa, jossa hänen adoptiovanhempansa Witzenmannit asuivat. Hän opiskeli sosiologiaa, poliittista tiedettä ja lähihistoriaa Freiburg im Breisgaussa. Hän valmistui vuonna 1972 Freiburgissa Albert Ludwig-yliopistosta, jossa hän opiskeli Heinrich Popitzin johdolla. 1973-74 hän jatko-opiskeli Yhdysvalloissa. 1979 hän työskenteli tutkijana oikeussosiologi Fritz Sackille Hannoverin yliopistossa, josta hän sai professuurin 1981. Vuodesta 1989 eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2009 saakka hän opetti Siegenin yliopistossa.
Trutz von Trothan tutkimuksen pääkohteet olivat poliittinen sosiologia ja antropologia, väkivallan ja sodan sosiologia, siirtomaahistoria, lain antropologia ja sosiologia, oikeussosiologia sekä perheiden ja nuorten sosiaalihistoria. Eläkkeelle jäämisen jälkeen hän jatkoi sodan sekä poliittisten voimien uudenlaisten ilmentymien kehityksen ja erityisesti Saharan eteläpuolisen Afrikan alueella tapahtuvan vallankäytön tutkimista.
Hän oli myös Witzenmann-yhtymän osakas ja johtokunnan jäsen.
Mikao Usui

Mikao Usui (jap. 臼井甕男; 15. elokuuta 1865 – 9. maaliskuuta 1926) oli japanilainen liikemies, joka tunnetaan reiki-luontaishoidon ja koulutuksen kehittäjänä ja löytäjänä. Hän lähti nelivuotiaana tendailuostariin aloittaakseen opintonsa. Myöhemmin hän eteni aina tohtorinarvoihin. Hän puhui sujuvasti vieraita kieliä ja perehtyi länsimaiseen lääketieteeseen, teologiaan, filosofiaan ja psykologiaan.
Usui matkusti 1900-luvulla Kuramavuorelle kolmen viikon kurssille, jonka sisältöön kuuluivat todennäköisesti paasto, meditaatio, veisaus ja rukous. Kurssin tuloksena Usuille tuli väitteiden mukaan yliluonnollisesti tieto hoitomenetelmästä, reikistä, jota harjoittaakseen hän perusti Usui Reiki Ryoho Gakkai -järjestön vuonna 1922. Hän kuoli sydänkohtaukseen opetusmatkallaan Fukyamassa. 
Usuin oppilaiden joukossa oli Chujiro Hayashi, joka puolestaan opetti reikin ulkomaille vienyttä Hawayo Takataa.
Axel Heibergin saari

Saaren historia

Saarella on ollut satunnaista inuittiasutusta kauan ennen eurooppalaisten saapumista Pohjois-Amerikan mantereelle. Norjalaisen tutkimusmatkailija Otto Sverdrupin saapuessa saarelle 1900-luvun alussa saarella ei ollut pysyvää asutusta ja hän valtasi saaren Norjan omaisuudeksi ja nimesi sen tutkimusmatkansa rahoittajan, norjalaisen Ringnes-panimon johtajan Axel Heibergin mukaan. Saaren ollessa Norjan omistuksessa rannikoita tutki ja kartoitti useita retkikuntia. Vuonna 1930 saari siirtyi Kanadan omaisuudeksi ja on nykyisin osa Nunavutin territoriota. 1940-luvun loppupuolella alueella suoritettiin ensimmäinen ilmakuvakartoitus Yhdysvaltain ilmavoimien operaatio Polariksen yhteydessä. Vuonna 1955 Kanadan geologisen tutkimuslaitoksen geologit N. J. McMillan ja Souther tutkivat saaren sisäosia ja heidän tutkimustuloksensa etenkin Bundejäätiköltä saaren luoteisosasta olivat ensimmäiset jotka huomioitiin tieteellisissä julkaisuissa.
Vuonna 1959 tutkijat McGill-yliopistosta tekivät tutkimuksia Expedition Fiordissa (aikaisemmin tunnettiin nimillä Sør Fjord tai South Fiord), joka sijaitsee saaren keskiosassa. Tutkimustulokset johtivat McGillin arktisen tutkimusaseman perustamiseen seuraavana vuonna (79°26′N, 90°46′W ). Asema rakennettiin noin 8 km sisämaahan Expedition Fiordista, ja se koostui pienestä tutkimuskäyttöön tarkoitetusta mökistä, keittiöstä ja kahdesta väliaikaisesta majoitustilasta joihin voitiin sijoittaa 8–12 henkilöä. Aseman käyttö oli vilkkainta 1960-luvun alussa jolloin siellä majoittui noin 20 henkilöä. Nykyisin asemaa käytetään kesäkautena tarkoin määriteltyihin tutkimuksiin.
Kesällä 1986 kanadalainen tutkimusryhmä tohtori James Basingerin johdolla tutki saarella sijaitsevia kivettyneitä metsiä. Heidän tutkimustuloksensa on julkaistu monissa kanadalaisissa alan julkaisuissa.
Ionimoottori

Ionimoottori on avaruusaluksiin tarkoitettu moottori, joka kiihdyttää ioneja aluksen työntövoiman lähteeksi. Ionien massa on pieni ja sähkövaraus suhteellisen korkea, joten ne voidaan kiihdyttää suuriin nopeuksiin ja saada näin polttoaineelle korkea ominaisimpulssi. Moottorilla saadaan aikaan pitkiä hitaita kiihdytyksiä. Samasta polttoaineesta saadaan ionimoottorilla jopa kymmenkertainen hyöty kemiallisiin raketteihin verrattuna, mutta hetkittäinen teho jää vaatimattomaksi.
Ionimoottoreita on kehitetty lukuisia eri tyyppejä, mutta vain joitain on käytetty käytännössä. Ionimoottoria on käytetty avaruusluotaimissa SMART-1 (ESA), Deep Space 1 (NASA) ja Hayabusa (JAXA) sekä 27. syyskuuta 2007 laukaistussa Dawn-luotaimessa. Maata kiertävällä matalalla kiertoradalla ollut GOCE-painovoimaluotain pystyi olemaan radallaan ionimoottorin avulla, joka kiihdytti ksenon-ionit 40 000 m/s nopeuteen.
SMART-1 käyttää Hallin ilmiöön perustuvaa moottoria, joka käyttää pakoaineenaan ksenonia, joka ionisoidaan tasavirtaplasmapurkauksella. Sähkökenttä kiihdyttää ionit 15 000 m/s nopeuteen.
Deep Space 1 käyttää NASAn NSTAR-moottoria, joka on elektrostaattinen ionimoottori. Pakoaineen atomeja kuumennetaan ja pommitetaan elektroneilla elektronitykistä, mikä ionisoi polttoaineen. Ionit kiihdytetään sähköstaattisesti. Myös NSTAR käyttää pakoaineena ksenonia, kehityksen alkuvaiheissa kokeiltiin myös elohopean ja cesiumin käyttöä.
Ouninpohjan erikoiskoe

Ouninpohja on yksi Suomen rallin ja maailman kuuluisimmista erikoiskokeista. Se ajetaan Jämsän kaupungin lounaisosassa. Pituutta erikoiskokeelle kertyy versiosta riippuen noin 33–34 kilometriä. Ouninpohja on valittu useaan otteeseen maailman vaikeimmaksi erikoiskokeeksi. Erikoiskokeen tunnetuimpia kohtia ovat ”keltaisen talon hyppy” ja Kakariston risteys.

Poikkeavat versiot

Vuosina 2005 ja 2006 Ouninpohja ajettiin kahdessa osassa, koska keskinopeus ylitti tuolloin FIA:n salliman 130 km/h. Vuoden 2007 rallissa palattiin taas tuttuun muotoon, mutta reittiä hidastamaan oli laitettu kolme shikaania. Vuosina 2008 ja 2014 Ouninpohjasta ajettiin vain pohjoisin osuus nimellä Kakaristo, vuonna 2008 eri suuntaan kuin yleensä. Vuosina 2009, 2010 ja 2011 Ouninpohjaa ei ajettu lainkaan. Vuonna 2016 Ouninpohja ajettiin eri suuntaan kuin yleensä. Vuonna 2017 ajosuunta vaihdettiin taas aiempaan, mutta loppuosa lyhennettiin televisiointia varten ja reitillä oli kolme hidastetta. Vuonna 2018 reitillä on Ouninpohjan sijasta jälleen Kakaristo-versio Ouninpohjan korkeiden keskinopeuksien vuoksi. Tällä kertaa Kakariston erikoiskokeen loppuun on myös lisätty osuus Hassin erikoiskokeesta.
Eternal Sonata

Pelimekaniikka

Pelin taistelumekaniikka on yhdistelmä toimintaroolipelejä ja vuoropohjaisia roolipelejä. Kukin hahmoista toimii taistelussa omalla vuorollaan. Taisteluvuorot on jaettu taktiseen ja toiminnalliseen osaan. Taktisen osan aikana pelaaja voi rauhassa miettiä omaa siirtoaan, ja tämän jälkeen pelaajalla on tietty sekuntimäärä tehdä haluamansa liikkeet - käyttää esinettä, hyökätä tai suorittaa erikoishyökkäys. Erikoishyökkäykses kuluttaa joukon Echo-mittarin. Erikoistaidot — kuten hyökkäys- ja parannustaiat — ovat sitä tehokkaampia, mitä enemmän Echo-pisteitä on kulloinkin tuotettu.
Erikoishyökkäyksien toiminta riippuu siitä, missä pelaaja on; kullakin taistelualueella on pimeitä ja kirkkaita paikkoja, ja erikoishyökkäykset jaetaan valon ja pimeyden hyökkäyksiin. Pimeitä ja kirkkaita paikkoja voivat aiheuttaa kellonaika, ympäristö, sää sekä hahmojen ja hirviöiden varjot.

Kehitys

Ohjaajan Hiroya Hatsushiban mukaan:

»Pelejä pelailevilla ihmisillä ja klassista musiikkia kuuntelevilla ihmisillä ei välttämättä ole samanlaisia kiinnostuksen kohteita. Useimmat ihmiset Japanissa tietävät Chopinin nimen; suurin osa heistä, jotka tietävät Chopinin, kuitenkin luulevat häntä jonkinlaiseksi suureksi säveltäjäksi tietämättä hänestä mitään muuta. Useimmat heistä ovat kuulleet Chopinin musiikkia mutta eivät pystyisi liittää sitä ja Chopinia välittömästi yhteen. Luomalla värisen maailman Chopinin unessa toivoin, että ihmiset viihtyisivät pelin parissa sekä tulisivat oppimaan, miten ihana Chopinin musiikki on.» 
Lokalisointia varten Eternal Sonatan käsikirjoituksen oikoluki Varsovassa sijaitseva Frederic Chopin Society -kerho. Lokalisoinnin ryhmä oli tahtonut olla mahdollisimman historiallisesti tarkka menettämättä käsikirjoituksen alkuperäistä sanomaa.

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.3/10.
Tuhkakartio

Tuhkakartio on tulivuorityyppi. Se koostuu irtonaisesta purkauksessa ilmaan lentäneestä materiaalista. Koostumukseltaan tuhkakartiot ovat yleensä basalttisia. Kun kaasupitoinen basalttinen magma purkautuu kraatterista, se jäähtyy ja rikkoutuu purkauksen aikana muodostaen monimuotosia kappaleita. Tuhkakartion muodostumista seuraa usein rauhallisempi laavapurkausvaihe, kun kaasujen pitoisuus magmassa laskee räjähdyspurkausvaiheen jälkeen. Tuhkakartiot ovat harvoin muutamaa sataa metriä korkeampia. Esimerkiksi Eldfell on tuhkakartio Islannissa. Se muodostui noin puoli vuotta kestäneen purkauksen aikana vuonna 1973.
Kuuvanvuori

Linnavuori

Kuuvanvuori sijaitsee noin neljä kilometriä Lemun kirkosta pohjoiseen Aviopeltojen aukean länsilaidalla, jossa on korkeita kallioisia ja korkeita mäkiä. Se on jyrkkärinteinen mäki, jonka kallioalue on 300×120 metriä suuri. Lounaissivlla on 150 metriä pitkä jyrkänne ja itäpäässä on kaksi pienempää jyrkännettä. Mäen luonaisreunalla sijaitseva lakialue on tasainen ja se kohoaa yli 40 metriä ympäristöään korkeammalle. Vallirakenteita vertailemalla erottuvat esilinna ja päälinna toisistaan. Esilinna sijaitsee kallion itä-koillispuolella ja sinne pääsee vain joko kaakko- ja pohjoispuolen terassien reittejä pitkin tai luoteesta kapeiden solien kautta. Sekä solissa että eteläisellä rinteellä on kivivallien jäännöksiä. Eteläinen valli on 6,5 metriä pitkä ja solissa ne ovat neljä ja kahdeksan metriä pitkät. Kaakkoisrinteessä on 37 metriä pitkä kivivalli ja alempana 12 metriä pitkä valli. Vallien korkeudet vaihtelevat 0,7–3,5 metriä.

Tutkimukset

Kohde löytyi vuonna 1997, kun Heljä Brusila ja Hannu Poutiainen kiersivät alueellisen inventoinnin yhteydessä paikkakunnalla.
Rantsila (taajama)

Rantsila on Siikalatvan kunnassa valtatien 4 varrella sijaitseva taajama ja entisen Rantsilan kunnan kirkonkylä. Se oli Rantsilan kunnan kuntakeskus, kunnes vuoden 2009 alussa Rantsilan, Kestilän, Piippolan ja Pulkkilan kunnat yhdistyivät Siikalatvan kunnaksi, jonka kuntakeskukseksi tuli Pulkkilan kirkonkylä. Rantsila sijaitsee 30 kilometriä kuntakeskuksesta Pulkkilasta pohjoiseen. Vuoden 2016 lopussa taajamassa asukkaita oli 793.
Taajaman palveluja ovat muun muassa kaksi vähittäistavarakauppaa, Siikalatvan Osuuspankin Rantsilan konttori ja kirjasto.
Taajamassa sijaitsee myös 1700-luvulla rakennettu Rantsilan kirkko ja kellotapuli sekä kenraali Johan August Sandelsin ratsastajapatsas. Siellä sijaitsee myös elintarvikevalmistaja Kylmänen Food, jonka tuotantotilat tuhoutuivat tulipalossa marraskuussa 2017.
Kylän keskustasta etelään päin kulkeva vanhan kirkonkylän raitti (Rantsilan raitti) on suojeltu, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas miljöökokonaisuus. Raitin varrella sijaitsee muun muassa vuonna 1882 rakennettu Aleksanterin kansakoulu, joka toimii nykyisin yksityisasuntona, 1920-luvulla valmistunut entinen meijeri ja vuonna 1938 rakennettu rakennettu Mällisen matkakoti, jonka talon yläkerta on toiminut matkakotina ja alakerta baarina.
Rantsilasta lähtee tieyhteydet muun muassa Kärsämänkylään ja Siikajoelle.
Gaita

Gaita on eräs säkkipillin kaltainen soitin. Sitä on käytetty lähinnä espanjalaisessa ja portugalilaisessa kansanmusiikissa. Erityisesti se kuuluu galicialaiseen musiikkiin. Käsitettä gaita käytetään joskus myös kuvaamaan gaita-soittimista koostuvien yhtyeiden musiikkia.
Liaani

Liaani on puuvartinen köynnöskasvi. Liaanit eivät muodosta taksonomisesti yhtenäistä ryhmää, vaan luokittelu perustuu yksinomaan niiden kasvutapaan.
Liaani on kasvutapana erityisen otollinen rehevän ja korkean kasvillisuuden seassa. Liaani keskittää kasvuvoimansa versojen pituuskasvuun, jolloin se pystyy hyvin nopeasti kurottamaan lehtensä valoon tiuhan aluskasvillisuuden seasta. Kasvaessaan liaani ottaa tukea puista ja muista suurista kasveista, jolloin hitaasti tapahtuva, versoja tukevoittava puuaineksen muodostuminen ei ole esteenä kasvuvauhdille.
Liaaneja kasvaa lähes kaikkialla maailmassa. Erityisen yleisiä ne ovat sademetsissä, jossa ne muodostavat laajalle ulottuvia kasvustoja puiden runkojen ympärille ja oksistoon. Liaanit mahdollistavat siten myös viidakon eläinten liikkumisen puusta toiseen ilman, että niiden tarvitsee laskeutua välillä maahan.
Liaanien määrä on kasvanut trooppisissa metsissä merkittävästi viimeisen viidenkymmenen vuoden aikana. Liaanit haittaavat puiden kasvua ja kilpailevat vedestä, ravinteista ja auringonvalosta. Liaanit myös lisäävät puiden kuolleisuutta ja estävät puiden siemeniä itämästä.

Liaaniksi kasvavia kasveja

Boreaalisella vyöhykkeellä tavattavia liaaneja ovat muun muassa piippuköynnökset (Aristolochia), palsamiköynnökset (Schisandra), kilpikierrot (Menispermum), kärhöt (Clematis), laikkuköynnökset (Actinidia), kelasköynnökset (Celastrus), siipiköynnökset (Tripterygium), villiviinit (Parthenocissus), viiniköynnökset (Vitis), koisot (Solanum) ja köynnöstävät kuusamat (Lonicera). Suomessa kasvaa luonnonvaraisena vain harvoja liaaneja: alkuperäisiä lajeja ovat siperiankärhö (Clematis sibirica) ja punakoiso (Solanum dulcamara). Luontoon karanneita viljeltyjä liaanikasveja ovat esimerkiksi ruotsinköynnöskuusama (Lonicera periclymenum) ja säleikkövilliviini (Parthenocissus inserta).
Kosken kanava

Kosken Kanava : uuden Äänekosken ... kaupunkilehti oli Äänekoskella kerran viikossa ilmestynyt ilmaisjakelulehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi joulukuussa 2009. Lehden perustivat entinen Sisä-Suomen lehden päätoimittaja Kalevi Tiitinen ja hänen vaimonsa Tuija Tiitinen. Lehti ajautui taloudellisiin vaikeuksiin seuraavana vuonna, ja pian tämän jälkeen lehti hakeutui konkurssiin. Vuonna 2011 lehteä ilmestyi vain yksi numero.
Lehdellä oli nettisivut osoitteessa koskenkanava.fi.