google/wiki40b huggingface dataset:
Segway

Segway on kaksipyöräinen, motorisoitu kulkuväline. Se on suunniteltu kuljettamaan yhtä ihmistä kerrallaan siten, että ihminen ohjaa itse laitetta.
Segwayssä on sähkömoottori, joka käyttää energianlähteenä litiumioniakkuja. Laitteessa on tasapainottava järjestelmä, joka estää kulkuvälineen kaatumisen liikkuessa. Tämä onnistuu käyttäjän asennon ja maan muodon muutoksia mittaavien sensoreiden avulla. Segwayn maksimikulkunopeus on noin 20 km/h.
Segwayn keksi yhdysvaltalainen Dean Kamen, joka alkoi kehitellä laitetta nähtyään pyörätuolipotilaan yritystä ylittää katukivetys. Laite julkistettiin vuonna 2001. Elokuussa 2006 julkistettiin uusi Segway PT (Personal Transporter) -versio. Laitetta ovat virallista käyttöä varten testanneet mm. poliisivoimat ja posti Yhdysvalloissa sekä Saksassa. Suomessa Segwaylla on saanut ajaa maanteillä vuodesta 2016, jolloin tieliikennelakia muokattiin ja Segwayt, sähköpotkulaudat, leijulaudat ja muut kevyet sähköajoneuvot hyväksyttiin laillisiksi kulkuneuvoiksi liikenteeseen. Näihin alle 15 km/h kulkeviin laitteisiin sovelletaan jalankulkijan liikennesääntöjä. 
Segwayn omistaja James Heselden kuoli syyskuussa 2010 ajettuaan Segwaylla alas jyrkänteeltä. Hän oli ostanut yrityksen joulukuussa 2009.
Viljo Kujala

Viljo Vilho Kujala (8. marraskuuta 1891 Sippola – 13. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän toimi valtion luonnonsuojeluvalvojana 1930–1938 ja Metsäntutkimuslaitoksen metsäbiologian professorina 1938–1961. Hän oli myös Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen puheenjohtaja 1942–1952 ja Vanamo-seuran 1951–1960.
Iso-Särkinen (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,2 metriä mpy.
San Domingon rauniokirkko

San Domingon rauniokirkko on goottilaisen kirkon raunio entisen San Domingon luostarin alueella Espanjan Galiciassa. Se on yksi kuudesta rakennuksesta jotka muodostavat Pontevedran museon. Luostari perustettiin vuonna 1283 mutta kirkon rakennustyöt alkoivat vasta 1383 ja jatkuivat 1400-luvun puolelle.
Kirkko vauriotui brittiläisten joukkojen hyökätessä kaupunkiin vuonna 1719.
Luostari suljettiin vuonna 1836. Sen tiloissa toimi sen jälkeen hullujenhuone, naisvankila ja saattohoitokoti. Rakennus rapistui vähitellen ja siitä otettiin materiaalia mm. katujen kiveämiseen.
Hayley McFarland

Hayley McFarland (s. 29. maaliskuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on näytellyt myös sarjassa Paljastavat valheet.
Hayley McFarland syntyi 29. maaliskuuta 1991 ja kasvoi Edmondissa, Oklahomassa. Hän esiintyi useissa teatterituotannoissa lapsena, kuten Titanic, Viulunsoittaja katolla ja Sound of Music.
William John Coffee

William John Coffee (1774–1846) oli englantilainen kuvanveistäjä ja keramiikkataiteilija. Hän aloitti uransa Duesburyn keramiikkatehtaassa ja työskenteli myöhemmin muillekin posliinitehtaille ennen kuin perusti oman yrityksensä, joka tuotti posliinista ja terrakotasta koriste-esineitä ja pienoispatsaita. Coffee oli myös taidemaalari, jonka teoksia oli esillä Lontoon Royal Academyn näyttelyssä useina vuosina. Myöhemmin hän teki muotokuvia paikallisista merkkihenkilöistä, kuten Erasmus Darwinista. Vuonna 1816 hän muutti Yhdysvaltoihin ja tuli siellä niin kuuluisaksi, että sai tehdä muotokuvia merkittävistä henkilöistä, kuten Thomas Jeffersonista ja James Madisonista.
Heksafluoripropeeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa heksafluoripropeeni on väritön ja ilmaa tiheämpi kaasu. Toisin kuin monet muut fluorialkeenit heksafluoripropeeni on suhteellisen pysyvää eikä polymeroidu itsestään helposti. Se kuitenkin reagoi helposti nukleofiilien kuten ammoniakin ja alkoholien kanssa. Ilma hapettaa sen heksafluoripropyleenioksidiksi. Kuumennettaessa yli 600 °C:n lämpötilaan heksafluoripropeeni hajoaa muodostaen oktafluori-2-buteenia ja perfluori-isobuteenia.

Valmistus ja käyttö

Heksafluoripropeenin valmistamiseen on useita tapoja. Teollisesti käytettyjä ovat muun muassa klooridifluorimetaanin ja tetrafluorieteenin kuumentaminen 600–900 °C:n lämpötilaan alennetussa paineessa ja inertin kaasun läsnä ollessa, 1,2,3-triklooripropaanin tai 3-klooripentafluori-1-propeenin fluoraus ja dehalogenointi, tai fluoroformin, natriumheptafluoributyraatin, klooritrifluorieteenin, tai 1-kloori-1,2,2,2-tetrafluorietaanin pyrolyysi.
Heksafluoripropeenia käytetään polymeerien valmistamiseen. Tyypillisesti siitä valmistettavat polymeerit ovat homopolymeerejä, joissa on mukana myös jokin toinen monomeeri. Näitä elastomeerejä voidaan käyttää muun muassa sähkökaapelien päällystämiseen. Usein käytettyjä muita monomeereja ovat tetrafluorieteeni ja 1,1-difluorieteeni.
Monoprix (Tunisia)

Historia

Monoprix'n perusti André Lévy-Despas vuonna 1933 Tunisissa ja noin neljä vuotta myöhemmin kauppa alkoi levitä myös muihin kaupunkeihin, kuten Bizertaan, Sfaxiin, Sousseen, Menzel Bourguibaan, Lafayetteen, Monastiriin ja La Marsaan. Lévy-Despasin kuoltua hänen vaimonsa nousi toimitusjohtajaksi vuonna 1974 siihen asti, kunnes Habib Kammounin yritys osti Monoprix'n vuonna 1992. Kolme vuotta myöhemmin se siirtyi pörssiosakkeeksi, jonka myötä tunisialainen Groupe Mabrouk osti kauppaketjun omistukseensa toukokuussa 2000. Kuusi vuotta myöhemmin Monoprix laajensi toimintaansa ja perusti sivuttaismyymälät Monoprix Gourmet ja Monoprix Kids House. Sittemmin vuonna 2009 Monoprix solmi yhteistyösopimuksen ranskalaisen Monoprix'n kanssa.
Browning M1919

Browning M1919 .30 Cal on Yhdysvaltain käyttämä rekyylitoiminen, vyösyöttöinen, ilmajäähdytteinen konekivääri, joka hyväksyttiin palvelukseen vuonna 1919. Konekivääri on kehitetty John M. Browningin ensimmäisen maailmansodan aikaisesta M1917-mallista. Asetta käytettiin toisessa maailmansodassa, Korean sodassa ja vielä Vietnamin sodassa, sekä 7,62×51 mm NATO -patruunalle muutettuna Yhdysvalloissa 1990-luvulle ja muualla nykyäänkin.
Se painaa 14 kiloa ja sen tulinopeus on 400–600 laukausta minuutissa. Aseen kuumenemisen vuoksi suurin käytännön tulinopeus on noin 60 laukausta minuutissa puolen tunnin ajan.
Vincent van der Voort

Vincent van der Voort (s. 18. joulukuuta 1975 Purmerend, Alankomaat) on hollantilainen dartsinpelaaja. 
Van der Voortia pidetään yhtenä maailman nopeimmista dartsinpelaajista, ja hänen lempinimensä on "The Fastest Player in the World". Maailmanmestaruuskilpailuissa van der Voort ei ole ikinä selvinnyt puolivälieriä pidemmälle.
Quirino

Quirino on Filippiinien Cagayan Valleyn alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Cabarroguis. Sen naapureita ovat pohjoisessa Isabela, kaakossa Aurora ja lännessä Nueva Vizcaya. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 176 786.
Väinö Hämäläinen (taidemaalari)

Elämä ja ura

Hämäläisen vanhemmat olivat Helsingin Vanhankirkon urkuri Lauri Hämäläinen ja tämän vaimo Emma o.s. Kekoni. Hänellä oli kolme nuorempaa sisarta. Hänen puolisonsa oli Helmi o.s. Mäkinen. Kun hänen isänsä kuoli 1888, äiti avioitui uudestaan taiteilija Albert Gebhardin kanssa, josta tuli hänelle isäpuoli ja opettaja. Hänen poikansa Lauri Hämäläinen oli myös taiteilija.
Hämäläinen opiskeli Albert Gebhardin johdolla Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898–1899. Valmistuttuaan hän matkusti 1900 Ranskaan, jossa opiskeli Pariisissa Académie Colarossissa ja Eugène Carrièren johdolla.
Hän telki kolme opintomatkaa Italiaan vuosina 1901–1904.
Hämäläinen on maalannut alttaritauluja Töysän kirkkoon 1906, Nurmeksen kirkkoon 1913, Nurmon kirkkoon 1914 ja Miehikkälän kirkkoon 1924. Helsingissä Kallion kirkon kastekappelissa on hänen maalauksensa Ristiltäotto. Hänen muita tunnettuja töitään ovat Kanteleensoittaja (1901), Lemminkäinen ja hiiden hirvi (1902), Myllykylä talvella (1906), Vuolenkoski (1910) sekä Heikki Klemetti ja Suomen laulu (1925). Hän oli myös piirtäjä ja kuvittaja. 
Väinö Hämäläiselle tärkeä Rautalammin kirkon alttarimaalaus jäi kesken taiteilijan kuoltua 1940. Taulun viimeisteli hänen poikansa, kuvataiteilija Lauri Hämäläinen.
Aleksis Kiven Paimentyttö (1907) on hänen varhaisimpia töitään. Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen hyväntekeväisyysmerkin hän suunnitteli vuonna 1910. Parhaisiin suomalaisiin kuvakirjoihin luetaan yhä Arvid Lydeckenin Ihmeellinen kalaretki, jossa on Väinö Hämäläisen kuvitus ja myös hänen säveltämiään lauluja. Hän kuvitti myös joululehtiä ja oppikirjoja.
Hämäläinen rakennutti vuosina 1915–1916 kansallisromanttiseen tyyliin tehdyn ateljeehuvilan Oinassaareen Vesijärvelle lähelle Lahtea. Huvilasta oli järvinäköala Vesijärvelle, ja hän maalasi maiseman useisiin teoksiinsa. Hänen lankonsa oli Pekka Halonen, jonka vaikutuksia on nähty hänen töissään.
Kuvataiteen keskusarkistossa on Väinö Hämäläisen 2050 kuvaa käsittävä valokuvakokoelma.
Pietari Jääskeläinen

Poliittinen ura

Jääskeläinen oli Vihreiden ehdokkaana muun muassa europarlamenttivaaleissa 1999, jolloin hän sai 600 ääntä mutta ei noussut parlamenttiin. 
Jääskeläinen sai Perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 796 ääntä. Hän nousi eduskuntaan varasijalta Timo Soinin siirryttyä Euroopan parlamenttiin heinäkuussa 2009. Eduskuntavaaleissa 2011 Jääskeläinen uusi kansanedustajan paikkansa. Vaalikaudella 2011-2015 hän oli Eduskunnan Suuren valiokunnan jäsen ja toimi Perussuomalaisten valiokuntavastaavana EU-asioissa. Eduskuntavaaleissa 2015 hän jäi valitsematta uudelleen. Jääskeläinen on ehdolla Sinisen tulevaisuuden ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2019.
Kunnallisvaaleissa 2008 Jääskeläinen oli 976 äänellään Perussuomalaisten ääniharava Vantaalla.
Hän uusi valtuustopaikkansa vuosien 2012 ja 2017 kunnallisvaaleissa.

Työura

Jääskeläinen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän on työskennellyt runsaan kymmenen vuoden ajan valtionhallinnon tehtävissä muun muassa sisäministeriössä.

Yksityiselämä

Jääskeläinen on kolmen lapsen isä ja hän asuu Vantaalla. Jääskeläisen vanhemmat ovat teologian tohtori, kirkkoherra Juhani Jääskeläinen ja talousopettaja, ruustinna Linnea Jääskeläinen (o.s. Kalke).
Vähä Mustijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,6 metriä mpy.
Talcahuano

Maantiede

Talcahuano sijaitsee Tyynen valtameren rannalla, etelään Chilen keskialueelta. Se on yksi Concepciónin maakunnan kymmenestä kaupungista. Talcahuano sijaitsee keskimäärin vain metrin merenpinnan yläpuolella. Alueen ilmastoa leimaa viileä, kuiva kesä ja kostea ja leuto talvi. Lämpimimmän kuukauden keskiarvo on yli 22 °C ja kylmimmän alle 5 °C. Seitsemän lämpimimmän kuukauden keskiarvo on yli 10 °C. Kasvillisuusvyöhyke on subtrooppinen sademetsä.
Kaupungin sijainti Etelä-Amerikan laatan ja Nazca-laatan saumakohdassa altistaa sen säännölliselle maanjäristysten uhalle. Lisäksi Talcahuanon alavuus johtaa usein kaupungin itäosassa virtaavan Andaliénjoen voimakkaaseen tulvimiseen.

Historia

Ensimmäistä kertaa Talcahuano mainitaan, kun italokapteeni Juan Bautista Baptene löysi Biobíojoen suun tutkimusmatkallaan Chilen rannikoilla vuonna 1544. Talcahuanon kaupunki perustettiin virallisesti 5. marraskuuta 1764, kun espanjalainen siirtomaahallitsija Antonio de Guill y Gonzaga rakennutti sinne sataman. Kaupunki on nimetty Araucanían alueen päällikön Talcahueñun mukaan. Mapuche-intiaanien kielellä Talcahueno tarkoittaa "mahtavaa taivasta".
Amerikkalaiset valaanpyyntialukset käyttivät Talcahuanon satamaa 1800-luvulla.
27. helmikuuta 2010 Talcahuanoa ravisteli 8,8 magnitudin maanjäristys ja järistyksen synnyttämä, keskimäärin noin 1,8-metrinen tsunami. Niiden seurauksena kaikkiaan 80 prosenttia kaupungin ihmisistä jäivät kodittomiksi. Viikon jälkeen 20 oli raportoitu kuolleen ja 18 kadonneen. On arvioitu, että Talcahuanolla kestää vuosikymmen toipua katastrofin aiheuttamista vaurioista.

Väestö

Talcahuanossa asuu yhteensä 250 348 asukasta, joista metropolialueella noin 249 000 (vuoden 2002 laskennan mukaan). Väestöstä 16-17 prosenttia elää äärimmäisessä köyhyydessä tai köyhyydessä. Talcahuanon asutustiheys on 1 700 as./km², mikä tekee siitä maailman seitsemänneksi tiheimmin asutun.
Syntyvyys kaupungissa on 13,50 ja kuolleisuus 5,90 tuhatta ihmistä kohden.
Yleisin uskonto Talcahuanossa on katolilaisuus: katolilaisia on noin 59 prosenttia.

Elinkeinot

Satama ja meri ovat hyvin perinteisiä työllistäjiä Talcahuanossa. Satama-alueella on ollut käynnissä myös uudelleenkehitysprojekteja, joilla siitä on tehty monipuolisempi mm. elvyttämään turismia.
Kaupungin henkilöstömäärissä mitattuna suurimpia työllistäviä aloja ovat rakentaminen, metalliteollisuus ja kuljetus, varastointi ja tietoliikenne. Työttömyysaste Talcahuanon alueella on 11,68.

Urheilu

Club Deportivo Huachipato on talcahuanolainen jalkapalloseura, joka pelaa Chilen pääsarjassa. Seura on voittanut liigan historiassaan kahdesti, ja sen kotistadion on Estadio CAP.
Kaupungin jalkapallon edustusjoukkue Estrella de Marissa 1910-luvulla pelannutta Ramón Unzagaa pidetään saksipotkun eli polkupyöräpotkun kehittelijänä.
Jussi Turtola

Usko Johannes "Jussi" Turtola (1. marraskuuta 1897 Lehtimäki – 29. elokuuta 1941 Pinkosalmi) oli suomalainen sotilas ja jatkosodassa Ryhmä J:n komentaja.

Elämäkerta

Turtolan vanhemmat olivat kirkkoherra Kaarle Kustaa Turtola ja Elin Maria (o.s Enqvist). He saivat 14 lasta, joista vain kahdeksan kasvoi aikuiseksi. Jussi Turtola avioitui vuonna 1932 Olga Magdalena (Matleena) Hjeltin kanssa. Pariskunnalle syntyi poika Heikki Juhani vuonna 1932 ja tytär Ritva Lisbet 1934.

Sotilasura

Sisällissodassa Jussi Turtola pyrki liittymään valkoisten puolelle, mutta jäi punaisten vangiksi Tampereen lähellä. Hän kuitenkin vapautui ja astui palvelukseen 2. Jääkärirykmentin VI pataljoonaan. Hän jäi rykmenttiinsä ja osallistui Viipurin upseerikokelaskurssille 1918-1919 ja myöhemmin Kadettikouluun 1921-1922. Vuonna 1919 Turtola oli mukana Vienan retkikunnassa ystävänsä Erkki Yrjänän kanssa. Palveltuaan komppanianpäällikkönä Savon Jääkärirykmentissä ja yleisesikunnassa 1925 hän suoritti Sotakorkeakoulun yleisen osaston 3. kurssin 1926–1928. Tämän jälkeen Turtola toimi yleisesikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä 1931-1935. Viipurin rykmentissä hän toimi pataljoonankomentajana 1935–1937. Taistelukoulussa hän oli 1937–1938.
Vuodesta 1938 Turtola sijoitettiin yleisesikunnan huolto- ja kulkulaitostoimiston päälliköksi toimien tehtävässä talvisodan ajan. Talvisodan jälkeen hänet määrättiin päämajaan perustetun evakuoimistoimiston päälliköksi. Tammikuusta 1941 hänestä tuli pääesikunnan huolto-osaston rautatiekuljetustoimiston päällikkö. Jatkosodassa 12.6.1941 Turtola komennettiin Jalkaväkirykmentti 53:n komentajaksi. Rykmentti kuului 3.Divisioonaan, joka taas kuului III armeijakuntaan. Armeijakunnan komentajana toimi kenraali Hjalmar Siilasvuo. Turtolan komentamat joukot hyökkäsivät aluksi kohti Kiestinkiä sivustalta. Koska joukot etenivät parhaiten koko Lapin rintamalla, tehtiin siitä pääsuunta.
Turtola johti myös Ryhmä J:a, mutta erimielisyyksien vuoksi Siilasvuo siirsi hänet takaisin JR 53:n komentajaksi. Hänen rykmenttinsä jäi mottiin Kiestingin itäpuolella elokuussa 1941. Turtolan veljenpojan Martti Turtolan mukaan hänen epäonneksi koitui saksalaisten joukkojen heikkous, toiseksi suomalaisen ylijohdon heikkous ja Siilasvuon kunnianhimo.
Turtola kaatui Pinkosalmella 29. elokuuta klo 16.40 ollessaan pienen tiedusteluryhmän johtajana. Seuraavana päivänä everstiluutnantti Turtola ylennettiin postuumisti everstiksi ja 12. syyskuuta hänelle myönnettiin 1. luokan vapaudenristi miekkojen kera.
Ura-autoilu

Ura-auto on pienoisauto, jonka keulassa on ohjuri, eli autoradassa olevaan uraan upotettava autoa ohjaava nuppi. Ura-autot toimivat sähköllä. Ne ovat yleensä pienoismalleja oikeista automalleista. Autoratamerkkejä ovat muun muassa Carrera, Fleischmann, Scalextric ja Tyco. Yleisin mittakaava on 1/32. Suomessa ajetaan kilpaa myös 1/24-kokoisilla autoilla, näitä kutsutaan malliautoiksi. Autoja ohjataan ohjaimella, jolla voi säätää kaasua. On myös ohjaimia, joissa on muitakin toimintoja, mutta näitä käytetään yleensä vain malliautoissa.
Suomessa ura-autoilun harrastajia on noin 250.

1/24 Malliautot

Malliautojen korit ovat yleensä peräisin rakennussarjasta. Alustoina käytetään metallialustaa.

Skaala ja siipiautot

Autoissa on yleensä Lexan-muovista valmistettu kori ja metallialusta. Tämä on ura-autojen nopein luokka. Tämä on AKK:n alainen laji.
Ivan Illich

Iván Illich (/illitš/, 4. syyskuuta 1926 Wien – 2. joulukuuta 2002 Bremen) oli filosofi ja kehityskriitikko.

Elämä ja ura

Iván Illichin vanhemmista isä oli kroatialaista syntyperää ja äiti saksalainen. Illich opiskeli Wienissä 1936–1941, mutta joutui natsivallan alaisessa Itävallassa lopettamaan koulun 1941 juutalaistaustansa takia. Perhe pakeni maasta 1941 ja muutti Italian Firenzeen, jossa Illich aloitti luonnontieteen ja taidehistorian opinnot. Vuosina 1943–1946 Illich opiskeli teologiaa Vatikaanissa, Rooman Gregoriaanisessa yliopistossa.
Vuodet 1932–1946 hän opiskeli teologiaa ja filosofiaa pontifikaatin gregoriaanisessa yliopistossa Vatikaanissa. Illich valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1951 Salzburgin yliopistosta ja hakeutui samana vuonna papiksi New Yorkiin, Manhattanille Washington Heigtsiin, jossa hän toimi vuoteen 1956 asti apulaispappina irlantilais-puertoricolaisessa seurakunnassa. Vuonna 1956 Illich nimitettiin vararehtoriksi katolilaiseen yliopistoon Puerto Ricoon. 1959 Illichistä tuli Monsignor. New Yorkissa Illich oli tekemisissä aikuiskasvatukseen ja yhteisön kehittämiseen liittyvien kysymysten kanssa Vuonna 1956 Illich siirtyi työskentelemään vararehtorina katolilaiseen yliopistoon Poncessa Puerto Ricossa.
Vuonna 1961 hän perusti Meksikon Cuernavacaan Center for Intercultural Documentation -tutkimuskeskuksen CIDOC.
Illich nimitettiin Pennsylvanian valtionyliopiston vierailevaksi professoriksi 1986.
Hänen kuuluisin teoksensa on Deschooling Society (1971) Suomennettu nimellä Kouluttomaan yhteiskuntaan (1972). Illichin tuotannossa merkittävä teos on myös lääketieteen radikaalia monopolia kritisoiva Medical Nemesis (1975).
Illichistä on suomeksi valmistunut Kirsi-Marja Saurénin väitöskirja Asiantuntijavalta – koulutettu mielikuvitus (Lapin yliopisto, 2008).
Colin Davis (kapellimestari)

Sir Colin Rex Davis (25. syyskuuta 1927 Surrey, Englanti – 14. huhtikuuta 2013) oli tunnettu brittiläinen kapellimestari.

Ura

Davis opiskeli klarinetinsoittoa Royal College of Musicissa Lontoossa, jossa häneltä evättiin kapellimestaritunnit, koska hän ei ollut riittävän hyvä pianonsoittaja. Tästä huolimatta hän perusti opiskelijakollegoidensa kanssa Kalmar Orchestran ja toimi usein sen johtajana.
Vuonna 1952 Davisista tuli balettimusiikin johtaja Royal Festival Hallissa ja hän oli assistenttikapellimestarina BBC Scottish Orchestrassa vuosina 1957–1959. Hän nousi ensi kertaa kuuluisuuteen vuonna 1959 johtaessaan lyhyellä varoitusajalla Wolfgang Amadeus Mozartin oopperan Don Giovanni Otto Klempererin sairastuttua. Vuotta myöhemmin samankaltainen tilanne toistui, kun hän korvasi Thomas Beechamin johtaessaan Mozartin Taikahuilun Glyndebournessa.
1960-luvulla Davis työskenteli Sadler’s Wells Operassa, Lontoon sinfoniaorkesterissa ja BBC Symphony Orchestrassa. Vuonna 1971 hän siirtyi pääkapellimestariksi Royal Opera Houseen Georg Soltin seuraajaksi ja toimi siellä aina vuoteen 1986 asti. Hän tuli tunnetuksi Michael Tippettin teoksien kantaesittäjänä: The Knot Garden (1970), The Ice Break (1977) ja The Mask of Time (1984). Vuonna 1977 hän johti Tannhäuserin Wagnerin musiikille omistetuilla Bayreuth-festivaaleilla ja tuli siten ensimmäiseksi kyseisillä festivaaleilla johtaneeksi englantilaiseksi kapellimestariksi.
Davis työskenteli Baijerin radion sinfoniaorkesterin ja Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa ennen kuin aloitti Lontoon sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuonna 1995.
Paitsi Tippettin ja Mozartin musiikin tulkitsijana, Davis tunnettiin erityisesti Jean Sibeliuksen ja Hector Berlioz’n musiikin tuntijana.

Huomionosoitukset

Davis aateloitiin vuonna 1980.
The Hardkiss

The Hardkiss on ukrainalainen yhtye, joka laulaa englanniksi. Yhtye perustettiin vuonna 2011, kun laulaja-lauluntekijä Julia Sanina tapasi basisti ja musiikkituottaja Valeri Bebkon. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät kosketinsoittaja Paul sekä rumpali Kreechy. Lokakuussa 2011 yhtye esiintyi brittiläisyhtye Hurtsin lämmittelijänä. Helmikuussa 2012 The Hardkiss teki levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa. Vuonna 2016 yhtye osallistui Ukrainan euroviisukarsintoihin.
Hamakaze

Palvelus

Toisen maailmansodan puhjetessa Hamakaze muodosti 17. hävittäjäviirikön yhdessä Isokazen, Tanikazen ja Urakazen kanssa, mikä muodosti yhdessä Kagerōn ja Shiranuin kanssa 1. hävittäjälaivueen.
1. hävittäjälaivue suojasi marraskuussa 1941 Pearl Harboriin hyökännyttä lentotukialusosastoa, minkä jälkeen laivue osallistui Filippiinien, Rabaulin ja Hollannin Itä-Intian valtauksiin.
17. hävittäjäviirikkö muodosti heinäkuussa 1942 yhdessä 4. hävittäjäviirikön kanssa Midwayn taistelun hävittäjäosaston.
Hamakaze ja Yukikaze taistelivat 13. heinäkuuta 1943 Kolombangaralla, jolloin Uuden-Seelannin laivaston risteilijä HMNZS Leander vaurioitui torpedo-osumasta.
Hamakaze suojasi 7. huhtikuuta 1945 taistelulaiva Yamatoa operaatio Ten-Gōssa (Okinawan takaisinvaltaus). Hamakaze upposi 120 kilometriä Nagasakista lounaaseen Yhdysvaltain laivaston Task Force 58:n lentokoneiden hyökättyä osastoa vastaan.
Verklärte Nacht

Verklärte Nacht (Kirkastettu yö), op. 4, on Arnold Schönbergin vuonna 1899 säveltämä teos. Se oli alun perin jousisekstetto; vasta myöhemmin säveltäjä teki siitä nykyisin tunnetumman versionsa  jousiorkesterille. Alkuperäinen teos sai kantaesityksensä Wienissä 18. maaliskuuta 1902. Teos on yksiosainen ja tyyliltään myöhäisromanttinen. Se edustaa säveltäjän varhaisinta tuotantoa.
Schönberg nimesi teoksen Richard Dehmelin runon mukaan.
Nummiokasirkka

Koko ja ulkonäkö

Nummiokasirkka on pieni, vain 8–12 mm:n pituinen, mutta silmiinpistävän tukevarakenteinen okasirkka. Se on väritykseltään ruskeansävyinen, mutta värisävy vaihtelee yksilöittäin hyvin paljon vaaleanruskeasta tummanharmaaseen. Muiden okasirkkojen tapaan keskiruumiin selkäpuoli ulottuu pitkälle takaruumiin päälle ulottuen suunnilleen takaruumiin kärjen tasalle ja sen reunoilla erottuvat yleensä laajat mustanruskeat laikut. Selän keskellä on voimakas pitkittäissuuntainen harjanne ja sen alkupää heti pään takana on terävästi ulkoneva. Tuntosarvet ovat lyhyet ja tukevat ja niiden keskimmäiset jaokkeet ovat noin kaksi kertaa leveytensä pituiset. Takimmaisen raajaparin reidet ovat leveät ja niillä on pituutta alle kolme kertaa leveyden verran.
Keski-Euroopassa nummiokasirkka muodostaa lajikompleksin Tetrix kraussi -nimisen okasirkan kanssa ja niiden levinneisyydet menevät hieman päällekkäin. Toistaiseksi ei ole selvää, ovatko nummiokasirkka ja T. kraussi erillisiä lajeja vai onko T. kraussi nummiokasirkan alalaji.

Levinneisyys

Lajin levinneisyysalue ulottuu itäisestä Euroopasta ja Skandinaviasta Kiinaan saakka. Läntisessä ja eteläisessä Euroopassa se on vain paikoittainen. Suomessa nummiokasirkkaa tavataan yleisenä koko maassa Ahvenanmaata lukuun ottamatta.

Elinympäristö ja elintavat

Nummiokasirkka suosii kuivia ja lämpimiä ketoja, tienpientareita ja kallioisia paikkoja. Erityisen mieluisaa ympäristöä ovat hiekkapohjaiset alueet. Ravinnokseen ne käyttävät eläviä ja kuihtuneita kasvinosia, sammalia ja jäkäliä.
Okasirkoille ominaiseen tapaan laji ei tuota ääntä. Naaras munii maahan ja toukat kehittyvät aikuisiksi syksyyn mennessä. Talvehtiminen tapahtuu aikuisena ja sirkat pariutuvat vasta seuraavana keväänä. Keski-Euroopassa lajin tiedetään aikakin joskus talvehtivan ensimmäisen talven toukkana ja toisen aikuisena.