google/wiki40b huggingface dataset:
Rokuan rautatie

Kalusto

Radan ainoa veturi on aiemmin kaivoskäytössä ollut DHL-15 -dieselveturi, jossa on 37,5 kW Dent-dieselmoottori. Veturin paino on noin 5 000 kg.
Junassa on yksi vaunu, jossa on istumapaikat 24 henkilölle. Vaunun on valmistanut nivalalainen Tuomo Takalo ky.
Pieni suklaapuoti (elokuva)

Juoni

Vianne Rocher (Juliette Binoche) vaeltelee esi-isiensä tavoin ympäri Ranskaa. Vuoden 1959 talvena hän saapuu erääseen rauhalliseen ranskalaiseen kylään, missä hän ja hänen tyttärensä Anouk (Victoire Thivisol) avaavat pienen suklaapuodin. Puoti herättää perinteisiä tapoja noudattavissa kyläläisissä sekä ihmetystä että ahdistusta, sillä se avautuu juuri pääsiäispaaston aikaan.
Viannen vetovoima ja makeiset alkavat piakkoin elvyttää erään pariskunnan (Antonio Gil Martinez ja Helene Cardona) seksielämää, rohkaista erästä vanhaa miehestä (John Wood) tunnustamaan salainen rakkautensa ja lohduttaa piinattua naista (Lena Olin), joka tahtoisi jättää juopon ja väkivaltaisen aviomiehensä (Peter Stormare). Vianne  ystävystyy vahvatahtoisen diabeetikon (Judi Dench) kanssa. Kylän hurskas pormestari Comte Paul de Reynaud (Alfred Molina) pitää Viannea kuitenkin moraalittomana kiihottajana ja vastustaa häntä hiljaisesti. Kamppailu huipentuu, kun ryhmä jokimustalaisia leiriytyy kylän laitamille ja Vianne alkaa tuntea vetoa manushromani Rouxiin (Johnny Depp).
Tapan kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu pohjoisessa Anijan, Kuusalun, Kadrinan ja Rakveren kuntiin, idässä Vinniin ja Väike-Maarjaan sekä etelässä Järvamaan Järvaan.

Hallinto

Tapan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Tapan kunta ja Tamsalun kunta uudeksi Tapan kunnaksi. Tapassa on 11 252 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Tamsalun ja Tapan epäitsenäisistä kaupungeista (linn, asustusüksus), Lehtsen ja Sääsen pienkauppaloista (alevik) ja 55 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskus on Tapan kaupunki.

Liikenne

Rautatie Tallinnasta haarautuu Tapassa Narvaan ja Tarttoon. Valtatie 5 Rakverestä Pärnuun kulkee Tapan kautta.
Salmijärvi (Jyväskylä, Savipohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 17,3 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,5 metriä mpy.
Länsimaiden tuho

Vastaanotto

Runoilija ja suomentaja Olli Sinivaara kirjoitti Helsingin sanomien arvostelussaan teoksen olevan epätasaisuuksistaan huolimatta vaikuttava ja mieleenjäävä puheenvuoro. ”Jos haluaa olla älyllisesti rehellinen, Vihavaisen esittämiä ikäviä kysymyksiä ei voi ohittaa.”
Kaj Färm sanoi Yleisradion Päiväntasaaja-ohjelman puheenvuorossa, että Venäjä ei koskaan ole ollut arvoiltaan tai käytännöiltään länsimainen maa, eikä se edes halua olla sellainen. Vihavaisen mukaan ”venäläisillä on kuitenkin 'arvot kohdallaan', vaikkei niihin esimerkiksi demokratia eikä sanan- tai mielipiteenvapaus kuulukaan”.
Jouni-Matti Kuukkanen kirjoitti Agricola-sivuston arvostelussa, että Vihavaisen kirja tuottaa pettymyksen: siihen ei sisälly mitään syvällistä historian filosofiaa. Luonnon tuhoutuminen ei kosketa vain länsimaita ja idän nousussa on kyse kulttuurien suhteellisen painoarvon muutoksesta. Ajatusta länsimaiden kulttuurin ytimestä Vihavainen ei Kuukkasen mukaan täsmennä. Esimerkiksi Yhdysvalloissa menestyvät sekä uskonnollisuus että kulutuskeskeisyys. Massakuluttamisessa ei ehkä ole kyse kulttuurin muutoksesta vaan väärin suuntautuneesta biologisesta tarpeesta koota niin paljon hyödykkeitä kuin mahdollista, jotta voitaisiin varautua puutteen aikoihin. Hyvästä taas ei puhuta, koska aikakausi on näköalaton tulevaisuuteen. ”Mikä poliittinen taho tietää ja uskaltaa määritellä, mitä hyvä elämä ja yhteiskunta ovat, ja rakentaa poliittisen muutosvisionsa sen mukaan?”
Humanisti-lehdessä Jussi K. Niemelä kirjoitti, että Vihavainen moralisoi tyhjästi nuorisokulttuureja ja kaipaa mielikuvitukselliseen menneisyyteen. Tiedonantajassa tutkija Mervi Leppäkorpi kirjoitti teoksen sisältävän sekavaa rakennetta, jatkuvaa toistoa ja kesken jätettyjä ajatuksia. Pamflettimainen kirja sisältää ”näennäistiedettä, josta aloittelevaa opiskelijaa rangaistaisiin kovalla kädellä”.
Imperatiivisen mandaatin kielto

Imperatiivisen mandaatin kielto eli imperatiivisen mandaatin puute tai ns. vapaa mandaatti on periaate, jonka mukaan kansanedustaja ei ole velvollinen vastaamaan poliittisista päätöksistään äänestäjilleen. Hänen päätöksentekoon, hänen toimissaan, voi siten vaikuttaa esimerkiksi puolueen tai parlamenttiryhmän yhteiset linjaukset, riippumatta kansanedustajan henkilökohtaisista vaalilupauksista. Kielto tai Imperatiivisen mandaatin puute koskee myös sitä, että kansanedustajan olisi välttämätöntä asioiden tilan muuttuessa olla politiikan asioista juuri samaa mieltä kuin vaalihetkellä.
Suomen nykyisessä perustuslaissa imperatiivisen mandaatin kielto/puute määritellään seuraavasti:
»29 § Kansanedustajan riippumattomuus

Kansanedustaja on velvollinen toimessaan noudattamaan oikeutta ja totuutta. Hän on siinä velvollinen noudattamaan perustuslakia, eivätkä häntä sido muut määräykset.» 
Imperatiivisen mandaatin kielto on yleinen länsimainen oikeusperiaate, koska valtiopäivähenkilöt valitaan henkilökohtaisesti, vaikka useimmin puolueiden kuin valitsijayhdistysten asettamilta riippumattomilta vaalilistoilta.
Suomessa imperatiivisen mandaatin kielto säädettiin aikoinaan siksi, että Suomen sisällissodan jälkeisessä tilanteessa pelättiin, että vasemmistolla olisi ollut pyrkimys edellyttää työväenpuolueiden kansanedustajia sitoutumaan valtiopäivätoimissaan sitovasti ryhmäpäätöksiin (ryhmäkuriin).
Suomessa poliittiset puolueet saivat laissa määritellyn virallisen aseman vasta säädettäessä puoluetuen edellyttämiä säädöksiä (puoluelaki 10.1.1969/10 ). Puoluetuella haluttiin tehdä puolueet riippumattomammiksi liike-elämän tai järjestöjen rahallisesta tuesta.

Ukrainan tapaus 2007

Ukrainassa parlamenttivaalit ovat vaalilain mukaan pitkien listojen vaalit, joissa kansanedustajaehdokkaiden valitseminen maan parlamenttiin eli Radaan tapahtuu puolueiden asettamassa järjestyksessä vaalilistalla riippumatta henkilökohtaisesta äänimäärästä.
Imperatiivisen mandaatin kielto tuli ajankohtaiseksi, huhtikuussa 2007, kun Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko antoi määräyksen ylimääräisten parlamenttivaalien järjestämisestä. Presidentin mielestä Rada toimii Ukrainan perustuslain vastaisesti muodostaessaan parlamenttiryhmiä siten, että sinne tulee uusia kansanedustajia oppositiosta. Ukrainan radan puhemies Oleksandr Morozin mukaan loikkausten rajoittaminen tarkoittaisi imperatiivista mandaattia ja olisi Ukrainan perustuslain vastainen. Presidentti ei pystynyt toteuttamaan haluamiaan uusia vaaleja.
Fahle Basilier

Johan Fahle Henrik Basilier (9. kesäkuuta 1880 Vaasa  – 12. joulukuuta 1936) oli suomalainen taidemaalari.
Basilierin vanhemmat olivat kirjanpitäjä, liikemies Johan Fredrik Basilier (1848-1922) ja Eva Margareta Montin (s. 1859). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898. Basilier osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1903, 1904, 1905, 1915 ja 1928. Hänen töitään oli esillä ulkomailla Pariisissa 1908.
Aromaattinen yhdiste

Aromaattiset yhdisteet ovat kemiallisia yhdisteitä, joissa on rengasrakenne, jonka elektronit ovat delokalisoituneet koko renkaan alueelle. Usein termiä käytetään synonyyminä bentseenirenkaan sisältäville yhdisteille, mutta muitakin aromaattisia yhdisteitä on olemassa.
Bentseenin lisäksi tyypillisiä yksirenkaisia aromaattisia yhdisteitä, tärkeitä synteesien lähtöaineita ja voimakkaita liuottimia, ovat tolueeni ja ksyleeni. Useamman aromaattisen renkaan sisältävät yhdisteet ovat kiinteitä. Esimerkiksi naftaleeni ja bifenyyli sisältävät kaksi rengasta.
Tavallisimpia esimerkkejä aromaattisista yhdisteistä, joissa ei ole bentseenirengasta, lienevät heteroaromaattinen pyridiini ja negatiivisesti varautunut syklopentadienyylianioni sekä luonnossa yleisesti esiintyvät porfyriinin johdannaiset, kuten hemoglobiinin rautaa kelatoiva osa.
Talviuniversiadit 2011

Talviuniversiadit 2011, järjestyksessään 25. talviuniversiadit, järjestettiin Turkin Erzurumissa 27. tammikuuta-6. helmikuuta 2011. Kisoihin osallistui 1880 opiskelijaurheilijaa 58 eri osanottajamaasta. Kisojen mitalitaulukon voitti Venäjä 39 mitalillaan ennen Etelä-Koreaa ja Ukrainaa (15 mitalia). Isäntämaa Turkki sai kisoista yhden hopeamitalin ja oli mitalitaulukon jaetulla 23. sijalla.

Suomen menestys

Suomi oli mukana talviuniversiadeissa 88-henkisellä joukkueella. Se sijoittui mitalitaulukossa kuudennelletoista sijalle yhdellä kullalla ja kahdella hopealla. Suomen ainoan kullan otti muodostelmaluistelujoukkue Rockettes muodostelmaluistelussa.

Mitalistit

Kultaa: Rockettes, muodostelmaluistelu
Hopeaa: Marigold IceUnity, muodostelmaluistelu: Suomen naisten jääkiekkomaajoukkue, naisten jääkiekko
Hietakyyhky

Tuntomerkit

Hietakyyhky on rakenteeltaan iso ja voimakas ja se on 30-35 senttimetriä pitkä. Siivet ovat leveät, pitkät ja teräväkärkiset ja yläpuolelta kullanruskeat. Pyrstö on lyhyt. Molemmilla sukupuolilla on iso, musta vatsalaikku ja kermankeltainen rintavyö. Koiraalla on harmaa pää ja rinta ja ruskea kurkku, jonka keskellä on musta laikku. Naaraan rinta on kellanruskea ja siinä on heikkoja, mustia täpliä.
Hietakyyhkyn lentoääni on rullaava tai puliseva "tjyrrr'r'r're-ka", joka hidastuu loppua kohti. Lentoon lähtiessä hietakyyhky päästää joskus sointuvan "tjuuo" -äänen.

Levinneisyys

Hietakyyhkyja elää Portugalissa, Espanjassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa.

Elinympäristö

Hietakyyhky pesii vähäkasvustoisilla tasangoilla. Se voi nousta myös korkeammalle vuorille ja on sukulaislajejaan vähemmän riippuvainen lämmöstä. Hietakyyhkyt lentävät lähinnä aamuisin kymmeniä kilometrejä juomapaikoille.
Jari Karjalainen

Jari Karjalainen (s. 25. elokuuta 1968) on suomalainen laulaja sekä ääninäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi vuonna 1989 perustetun pop-yhtye Hausmyllyn laulajana ja lauluntekijänä taiteilijanimillä Jason Drome ja myöhemmin Drome.  Vuonna 2004 Karjalainen jätti yhtyeen ja muutti Gran Canarialle.  Aiemmin hän toimi laulajana myös soulahtavaa poprockia soittaneessa Downtown-yhtyeessä.
Karjalainen tunnetaan muun muassa MTV3:n pitkäaikaisena kanavaäänenä ja hän on myös nauhoittanut kaikki Suomen Big Brotherin talossa annetut valmiit kuulutukset. Karjalainen on suosittu mainosääni myös muutamilla muilla kaupallisilla tv-kanavilla. Hän oli myös mukana perustamassaan video- ja äänituotantoa tekevässä yrityksessä Digital Factoryssä vuoteen 2003 saakka. Lokakuussa 2008 Karjalainen avasi Kanarian Playa del Inglésiin monitoimiravintolan nimeltä Mummola ja omistaa edelleen myös vuonna 2010 Playa dél Inglesiin perustetun saunakahvilan Kontulan Helmi. Karjalainen toimi myös yrittäjänä ja ohjelmavastaavana Espanjan Fuengirolassa Iskelmä Baarissa vuosina 2014-2016. Vuoden 2017 alussa hän muutti takaisin Suomeen ja asuu Helsingissä.

Musiikkiura

Karjalainen oli myös mukana A-Tyyppi-yhtyeessä, joka teki kappaleen ”Ihanaa, Leijonat, ihanaa”. Hän on laulanut myös HIFK:n HIFK Rock Like A Beast -levyllä kappaleen ”Let’s Play Hockey”. Karjalainen topimi myös solistina ja tuottajana yhden albumin vuonna 2003 julkaisseessa Kansan Suosikit- yhtyeessä yhdessä Tero Kaikkosen ja Esa Anderssonin kanssa.
Vuonna 2018 Karjalainen julkaisee (taiteilijanimellä JK) uransa ensimmäisen sooloalbumin, joka tulee sisältämään muun muassa Aki Sirkesalon tekemiä, häneltä aikoinaan julkaisematta jääneitä kappaleita Karjalaisen tulkitsemina. Albumin ensimmäinen single, Sirkesalon säveltämä ja sanoittama "Tuhlattuja päiviä" julkaistiin elokuun lopulla 2017.
Karjalainen on kotoisin Jyväskylästä.
Terijoki (lehti)

Terijoki oli Terijoella vuosina 1908–1909 ilmestynyt paikallislehti.
Paikkakunnan liikemiesten perustama Terijoki siirtyi pian Mikko Uotisen julkaisemaksi ja toimittamaksi. Viipurissa kahdesti viikossa painettu lehti oli poliittisesti sitoutumaton. Se lopetettiin kannattamattomana.
Niuvanniemen sairaala

Toiminta

Sairaalassa on 12 osastoa, joista yksi on avo-osasto ja yksi nuoriso-osasto. Paikkoja sairaalassa on 296. Henkilökuntaa on noin 440. Osastoista seitsemän on miesosastoja, kolme sekaosastoa, yksi naisosasto ja yksi alaikäisten osasto (os. 20, NEVA).
Hoitoajat sairaalassa ovat yleensä pitkiä, oikeuspsykiatrisilla potilailla keskimäärin yli kahdeksan vuotta, ja vaikeahoitoisilla potilailla yli viisi vuotta. Niuvanniemen sairaalasta pois siirtyessä tuomitsematta jätetyt sekä vaaralliset ja/tai vaikeahoitoiset potilaat siirtyvät pääsääntöisesti sairaanhoitopiirien psykiatrisiin sairaaloihin, joskus avohoitoon.
Vuodesta 2000 lähtien eristämiset ja rajoittamiset on tilastoitu potilaan statuksen mukaan. Enemmistö aikuisikäisten rajoittamisista kohdistui vaarallisiin ja vaikeahoitoisiin eli 61–77 prosenttia vuosina 2000–2009 ja 90 prosenttia vuonna 2010. Vastoin yleistä luuloa suurin osa eristetyistä ei ole syyntakeettomiksi todettuja rikoksen tehneitä, sillä 2000-luvulla rajoittamisista vain noin 8−33 % on kohdistunut heihin.

Historia

Niuvanniemen sairaala on Suomen vanhin toiminnassa oleva psykiatrinen sairaala, se perustettiin vuonna 1885. 
Vielä 1980-luvun alussa Niuvanniemessä ei juuri käytetty lepositeitä ja eristäminen oli varsin harvinaista. Eristystiloja oli kolmella osastolla. Sähköshokkihoidosta luovuttiin 1960-luvun taitteessa.
Free jazz

Free jazz on hyvin vahvasti improvisointia harjoittava jazzsuuntaus, joka on vapaa muille tyyleille ominaisista rytmisistä, harmonisista ja sävellyksellisistä rakenteisista. Siinä missä perinteisempi jazz on yleensä 4/4-tahtilajissa ja soolot noudattavat sointurakenteita, on free jazzin olemus ennemminkin rytmisesti ja sävelellisesti aaltoileva. Free jazz syntyi Yhdysvalloissa 1960-luvulla, ensimmäisiä artisteja olivat saksofonisti Ornette Coleman ja pianisti Cecil Taylor. Tyylisuunta on hankalasti määriteltävä, sillä se on hyvin monimuotoinen ja lainaa aineksia erilaisista avantgarde-suuntauksista. Free jazz ja avantgarde-jazz ovat osin päällekkäisiä käsitteitä, mutta jälkimmäisessä on vapaan improvisoinnin lisäksi ennalta sävellettyjä melodioita.
Suuntaus aiheutti paljon keskustelua jopa nopeasti liikkuvalla jazz-alalla: monien mielestä oli kyseenalaista, oliko free jazz musiikkia lainkaan. Jazzia runsas vuosikymmen aiemmin bop-tyylillä uudistaneet radikaalit olivat uudessa tilanteessa vanhoillisia. Tunnettuja free jazz -tyylisiä levytyksiä ovat julkaisseet mm. John Coltrane, Albert Ayler ja Pharoah Sanders. Tyyli on jatkanut olemassaoloaan nykypäiviin saakka, mutta ei ole juuri tullut laajemman yleisön suosioon. Suomen merkittävin free jazz -artisti oli rumpali Edward Vesala.
Tyylisuuntauksen nimen ”free jazz” sanotaan olevan peräisin Ornette Colemanin albumin Free Jazz: A Collective Improvisation (1961) nimestä.
Aleksandr Skvortsov (kosmonautti)

Aleksandr Aleksandrovich Skvortsov (ven. Александр Александрович Скворцов; s. 6. toukokuuta 1966 Štšolkovo, Venäjä) on venäläinen kosmonautti.
Skvortsov on naimisissa Elena Georgievna Skvortsovan (o.s. Krasnikova) kanssa. Heillä on yksi tytär, Anna.  Hän harrastaa mm. sukeltamista, jalkapalloa, sulkapalloa, kalastusta, metsästystä ja matkailua. Hänen isänsä Aleksandr oli myös kosmonautti, joka ei kuitenkaan käynyt avaruudessa.

Koulutus

Skvortsov  valmistui Stavropolin ilmavoimien koulusta ohjaaja-insinöörinä vuonna 1987 ja vuonna  1997 ilmapuolustusakatemiasta. Hän on Venäjän ilmavoimien eversti. Nykyään hän opiskelee lakitiedettä. Hänellä on yli tuhat lentotuntia muun muassa MiG-23:n ja Su-27:n lentäjänä.

Ura avaruuslentäjänä

Skvortsov  valittiin 28. heinäkuuta 1997 kosmonauttikoulutukseen. Skvortsov suoritti Venäjän avaruusjärjestön (Roskosmos) kosmonautin peruskoulutuksen tammikuusta 1998 marraskuuhun 1999.  Hän sai testi-kosmonautin kelpoisuuden marraskuussa 1999.  Tammikuusta 2000 lähtien hän on saanut jatkokoulutusta Kansainväliseen avaruusasemaan (ISS). Maaliskuussa 2008  Skvortsov nimitettiin ISS:n Retkikunta 21/22 varamiehistöön lentoinsinööriksi ja Sojuz TMA:n komentajaksi. 
Hänet nimitettiin ISS:n Retkikunta 23:n lentoinsinööriksi.  Hän toimi myös Retkikunta 24:n komentajana. Skvortsov laukaistiin ISS:lle 2. huhtikuuta 2010 lennolla Sojuz TMA-18. Hän palasi Maahan Sojuz TMA-18:lla 25. syyskuuta 2010.
William Lane Craig

William Lane Craig (s. 23. elokuuta 1949) on yhdysvaltalainen uskonnonfilosofi ja teologi, joka kuuluu nykyajan huomattavimpiin kristinuskon apologeettoihin. Hän on pyrkinyt todistamaan Jumalan olemassaoloa filosofisesti ja puolustanut julkisesti uskoa Jeesuksen ruumiilliseen ylösnousemukseen. Hän on osallistunut lukuisiin julkisiin väittelyihin, joista osa on julkaistu kirjamuodossa. Hänen kanssaan ovat väitelleet muiden muassa Antony Flew, John Dominic Crossan, Christopher Hitchens ja Kari Enqvist.
Illinoisin Peoriassa syntynyt ja Keokukissa, Iowassa kasvanut Craig kääntyi teini-iässään kristityksi. Hän valmistui Illinoisin Wheaton Collegesta ja Trinity Evangelical Divinity Schoolista. Hän sai tohtorinarvon filosofiasta Birminghamin yliopistolta (1977) ja teologiasta Münchenin yliopistolta (1984). Hän on työskennellyt Trinity Evangelical Divinity Schoolissa, Westmont Collegessa, Leuvenin katolisessa yliopistossa ja Biolan yliopiston Talbot School of Theologyssa.  
Craig on esittänyt ns. kosmologisen Kalam-argumentin Jumalan olemassaolon puolesta. Hän on älykästä suunnittelua kannattavan Discovery Instituten jäsen. Craig on kritisoinut sitä, että yli puolet evankelikalistien papistosta uskoo universumin olevan alle 10 000 vuotta vanha ja on kutsunut tätä "suunnattoman kiusalliseksi" ja "tieteellisesti hölynpölyksi". Evoluutiosta Craig on todennut, että pitää Raamatun luomiskertomusta kuvaannollisena ja siten yhteensopivana biologisten evoluutioteorioiden kanssa. Näin ollen Craig sanoo, että elämän alkuperä ei ole hänelle raamatullinen kysymys, vaan tieteellinen kysymys ja on avoin seuraamaan todisteita sinne minne ne johtavat. Tällä  hetkellä Craig ei näe yhtäkään teoriaa riittävänä selittämään elämän alkuperää. 
Hänellä on vaimo Jan ja kaksi aikuista lasta. Hän on julkaissut lukuisia kirjoja.
Kesäkapina

Arviot

Aikalaiskritiikeissä nähtiin elokuvan ajankohtaisuus ja puitiin elokuvaa erityisesti yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Näkökulman arvoa sinänsä ei kiistetä, ja useimmat pitävät elokuvaa siltäkin kannalta ansiokkaana. Kriittisimmän arvion esittää Hufvudstadsbladetissa kirjoittanut Greta Brotherus, jonka mielestä elokuva ei kykene tuomaan esiin sanomaansa vaan sisältää hajanaisia katkelmia, joista ei synny yhteiskuntakritiikkiä.
Televisioesityksen yhteydessä kirjoittaneen kriitikon mielestä kollaasimaisen elokuvan keskushenkilö on valokuvamalli Susanna (Titta Karakorpi), mutta kiinnostavimpana hahmona hän pitää tämän loikoilevaa, "kulutusfasistista yhteiskuntaa" vihaava veljeä, jonka nimi on Veli (Hannu Oravisto). Elokuva heijastaa kriitikon mukaan 1960-luvun lopun intomielistä ajankuvaa.

DVD

Elokuva julkaistin dvd-levyllä syyskuussa 2013.
Moolimassa

Esimerkkejä

Hiilen (isotooppi 12) moolimassa M(¹²C) on määritelmän mukaisesti 12,000 g/mol, toisin sanoen yksi mooli hiiltä on massaltaan 12,000 g. Systeemin perusosaset voivat olla atomeja, molekyylejä, ioneja, elektroneja tai muita määriteltyjä hiukkasia.
Alkuaineen moolimassa on sama kuin alkuaineen suhteellinen moolimassa. Luonnossa hiili esiintyy pääasiassa isotooppien ¹²C (98,9 %) ja ¹³C (1,1 %) seoksena, jolloin suhteelliseksi moolimassaksi saadaan 12,011 g/mol.
Yhdisteen moolimassa saadaan laskemalla yhdisteen kaavassa esiintyvien atomien moolimassat yhteen. Veden moolimassa M(H₂O) = 2 · M(H) + M(O) = 2 · 1,008 g/mol + 16,00 g/mol = 18,016 g/mol. Tässä vedyn atomimassa on 1,008 u ja hapen atomimassa on 16,00 u.

Polymeerien moolimassa

Polymeerimateriaaleille ei voida laskea yhtä yksittäistä moolimassaa, koska polymeerimateriaali sisältää käytännössä aina eripituisia ja täten myös erimassaisia polymeeriketjuja: kysessä on siis eräänlainen seos. Polymeerimateriaaleille onkin olemassa erilaisia keskimääräisiä moolimassoja, kuten painokeskimääräinen moolimassa (Mw), lukukeskimääräinen moolimassa (Mₙ) ja viskositeettikeskimääräinen moolimassa (Mᵥ). Näistä yleisimmin käytetään Mₙ:aa ja Mw:aa. Mw:n ja Mₙ:n osamääränä (Mw/Mₙ) polymeerille saadaan moolimassadispersiteetti-arvo. Sijoittamalla polymeerimateriaalin polymeeriketjujen pituudet massan suhteen graafiseksi esitykseksi saadaan aikaan polymeerin moolimassajakauma.
SimCity (vuoden 1989 videopeli)

Pelaaminen

Kaikissa sarjan peleissä on sama kantava idea. Pelaaja toimii kaupungin itsevaltiaana pormestarina, joka vastaa kaupunkisuunnittelusta. Hänen vastuullaan on kaupungin alueiden kaavoittaminen asumisalueiksi, liikealueiksi ja teollisuusalueiksi. Pormestari vastaa myös tieverkoston ja rautateiden rakentamisesta, koulujen, kirjastojen, sairaaloiden ja poliisiasemien sijoittelusta sekä verojen, muiden tulojen ja menojen hallinnoimisesta. Peli on pohjimmiltaan hyvin monimutkainen, eikä pelaaja voi aina välittömästi nähdä tekemiensä valintojen vaikutusta. Pelissä ei ole varsinaista tavoitetta – useimmat pelaajat tavoittelevat mahdollisimman suurta asukasmäärää tai mahdollisimman paljon rahaa. SimCity-sarjan pelit ovat saaneet useita palkintoja, kuten Origins-palkinnon parhaana strategiapelinä vuosina 1989 ja 1995.

Kehitys

Wright kutsui peliä nimellä Micropolis kehityksen aikana. Wright ei löytänyt kustantajaa julkaisemaan peliä ja peli julkaistiin vasta Wrightin perustettua Maxis-yhtiön Jeff Braunin kanssa. Peli oli lajityypin ensimmäisiä, joka saavutti myös massojen huomion.

Vaikutus

Maxis kehitti SimCityn innoittamana useita muitakin simulaatiopelejä, joiden aiheet vaihtelivat maatilan hallinnasta (SimFarm) ja yksittäisen pilvenpiirtäjän rakentamisesta (SimTower) kokonaisen planeetan ekosysteemin ja evoluution hallitsemiseen (SimEarth). Tunnetuin näistä peleistä SimCityn lisäksi on yhden perheen elämään kerrallaan keskittyvä The Sims. Sim Cityä muistuttaa myös Deep Red Games julkaisema peli Tycoon City: New York.
Vuonna 2008 pelin lähdekoodi julkaistiin vapaan ohjelmiston GNU GPL -lisenssillä. OLPC-projektin tekijät modernisoivat sitä. Vapaa peli nimettiin Micropolisiksi, koska EA halusi säilyttää kaikki oikeudet SimCity-tuotemerkkiin.

Vastaanotto

Peli on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelin listalle vuonna 2007.
Pelin suunnittelija Will Wright ennakoi pelin olevan kiinnostava vain arkkitehdeille ja kaupunkisuunnittelijoille, mutta ensimmäinen versio myi yli miljoona kappaletta.
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 95 %. Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 92 %.
Luutalahti

Luutalahti on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa noin 60 kilometriä Joensuun keskustaajamasta kaakkoon. Luutalahti oli aiemmin osa Tuupovaaran kuntaa, joka vuonna 2005 liitettiin Joensuun kaupunkiin. Tuupovaaran kirkonkylään matkaa on 16 kilometriä. Luutalahden postinumero on 82870. 
Luutalahden naapurikyliä ovat entisen Tuupovaaran alueella Kokinvaara ja Öllölä sekä entisen Korpiselän alueella Mannervaara ja Hoilola. Luutalahden kylässä on Tarmo lähikauppa, jonka yhteydessä toimi aiemmin myös asiamiesposti. Kauppa lopetettiin 2006. Luutalahdella ja Mannervaaralla on yhteinen kylätoimikunta. Lisäksi Luutalahdessa toimii myös marttayhdistys. 
Luutalahden koulupiiri perustettiin vuonna 1920. Koulu toimi aluksi kylän eri taloissa, kunnes vuonna 1949 valmistui oma koulurakennus. Koulu lakkautettiin vuonna 1980.

Historia

Ensimmäisen kerran Luutalahti mainitaan vuoden 1631 maakirjassa, jolloin kylässä oli seitsemän taloa. Vuonna 1723 taloluku oli laskenut viiteen, mutta 1736 taloja oli taas seitsemän.
Anu Korhonen

Anu Korhonen on suomalainen kulttuurihistorioitsija.
Korhonen väitteli 1999 väitöskirjalla Fellows of Infinite Jest, joka käsitteli narreja. Hän on kiinnostunut varsinkin huumorin ja ruumiin kulttuurihistoriasta varhaismodernissa Euroopassa. Hän työskentelee Helsingin yliopiston Maailman kulttuurien laitoksella.