google/wiki40b huggingface dataset:
Afrikannuolihaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 28–30 cm, naaraan paino 186–224 g ja koiraan 125–178 g. Afrikannuolihaukka on pieni, tumma haukka, jolla on pitkät siivet ja oranssinruskea alapuoli. Sukupuolet ovat samannäköisiä, naaras on kookkaampi.

Esiintyminen

Afrikannuolihaukka elää lähes koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Länsi-Afrikassa se on paikoin muuttolintu, muualla paikkalintu. Lajin elinympäristön ala on noin 7,9 miljoonaa neliökilometriä ja sen maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä.

Elinympäristö

Laji asuu sademetsissä, kostealla puustoisella savannilla, metsänreunoissa ja laajoilla aukeilla, vuoristossa 2,5–3 kilometrin korkeudelle.

Lisääntyminen

Laji ei rakenna omaa pesää, vaan pesii toisen lintulajin vanhassa pesässä, joskus häätäen pesän omistajan. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joita se hautoo noin 30 päivää. Koiras hankkii ravinnon pesinnän aikana. Poikaset lentävät pesästä kuukauden ikäisinä.

Ravinto

Haukka saalistaa aamu- ja iltahämärissä lentäviä hyönteisiä, etenkin termiittejä, jotka se syö ilmassa. Ruokavalioon kuuluu myös pikkulintuja ja joskus jokin pikkunisäkäs.
Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus

Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus on Yhdistyneiden kansakuntien laatima kansainvälinen sopimus, jonka tavoitteena on antaa vammaisille samat yhteiskunnalliset oikeudet kuin muillekin ihmisille.
Sopimuksen allekirjoittaneiden maiden on varmistettava, että lainsäädäntö, politiikka ja erilaiset ohjelmat noudattavat yleissopimuksessa esitettyjä määräyksiä vammaisten oikeuksista. Sopimuksen voimaan laittaneiden maiden tulisi mahdollistaa vammaisten pääsy koulutukseen, työelämään, joukkoliikenteeseen ja julkisiin rakennuksiin, myöntää äänioikeus vammaisille, parantaa heidän mahdollisuuttaan poliittisen osallistumiseen ja taata heille täysi oikeustoimikelpoisuus. Maiden on lisäksi säännöllisesti ilmoitettava YK:lle toimenpiteistä sopimuksen täytäntöönpanemiseksi.
YK:n yleiskokous asetti vuonna 2001 komitean neuvottelemaan yleissopimuksesta. Komitea tapasi ensimmäisen kerran elokuussa 2002, ja sopimusluonnoksen hahmottelu alkoi toukokuussa 2004. Sopimusteksti oli valmis elokuussa 2006. Sopimus hyväksyttiin yleiskokouksessa 13. joulukuuta, ja se astui voimaan 3. toukokuuta 2008, kun 20 maata oli allekirjoittanut sen. Sen oli 30. elokuuta 2013 mennessä allekirjoittanut 156 maata, joista sen oli ratifioinut 133.
Ford Transit Connect

Ford Transit Connect on Fordin vuodesta 2002 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli. Sen tila-autoversio tunnetaan nimellä Tourneo Connect. Transit-nimestään huolimatta mallilla ei ole teknistä yhteneväisyyttä Ford Transitin kanssa, vaan nimi on ainoastaan viittaus Fordin tavara-autoperheeseen. Transit Connectin tekniikka pohjautuu pitkälti Ford Focukseen.

Escort Expressin korvaaja

Ford oli jo aiemmin valmistanut pieniä Ford Escortiin perustuvia Express-pakettiautoja. Kun Escortin valmistus vuonna 2000 päättyi, ei mallistossa ollut enää tarjolla tämän kokoluokan tavara-autoa sellaista tarvitseville asiakkaille. Ford-kauppiaat toivat asian esille, jonka vuoksi asia otettiin Fordin johdossa todesta, sillä Escort Expresseille oli ollut melko paljon kysyntää.

Transit-malliston pienin

Vuonna 2002 pienikokoisten Ford-pakettiautojen havittelijat saatiin tyytyväisiksi, kun Transit Connect tuotiin markkinoille. Kyseessä siis ei ollut Transitin ”pikkuveli”, sillä vähäisintäkään yhteyttä näillä malleilla ei nimen lisäksi ole. Suurin osa tekniikasta on peräisin henkilöautomalli Focuksesta, vaikka kyseessä ei silti ole Escort Expressin tapainen henkilöautosta muunnettu pakettiautoversio. Transitin tavoin myös Connectia alettiin valmistaa eripituisilla akseliväleillä. Connectiin tosin oli valittavissa kaksi vaihtoehtoa, kun Transitiin taas oli saatavana kolme eripituista akseliväliä. Kattokorkeuksia Connectiin sai kahta erilaista. Pakettiauton rinnalle tuli myös tila-autoversio Tourneo Connect, jossa on tilat viidelle henkilölle. Istuinjärjestely on helposti muunneltavissa erilaisia käyttötarkoituksia varten.
Transit Connect valittiin Vuoden pakettiautoksi 2003.

Moottorit

Transitin tavoin myös Connectiin oli saatavilla sekä bensiinillä että dieselillä käyvät moottorit. Bensiinimoottoriksi tuli 1,8-litrainen Duratec, jossa on tehoa 115 hevosvoimaa. Tyypiltään moottori on kaksinokka-akselinen DOHC, ja siinä on 16 venttiiliä. Kyseinen moottori oli otettu suoraan Focuksesta ja C-Maxista. Dieselvaihtoehdoksi valittiin 1,75-litrainen Duratorq, josta oli valittavana sekä 75- että 90-hevosvoimaiset tehoversiot. Suurempitehoinen moottori oli toteutettu modernilla yhteispaineruiskutustekniikalla, pienemmässä taas oli jakajapumppu. Myös dieselmoottori oli käytössä Ford Focuksessa. Voimansiirtona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto tyypiltään MTX75, joka sekin oli laajasti käytössä etuvetoisissa henkilöautomalleissa, muiden muassa Mondeossa ja Focuksessa.

Vuoden 2009 kasvojenkohotus

Kasvojenkohotuksen läpikäynyt malli esiteltiin yleisölle Chicagon autonäyttelyssä helmikuussa 2009. Samalla Transit Connectin markkinat laajentuivat myös Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Ulkonäollisinä muutoksina uusittiin puskureita ja etusäleikköä. Ohjaamoa uudistettiin aiempaa henkilöautomaisemmaksi Fordin uusia henkilöautomalleja vastaavalla kojelaudalla. Pohjois-Amerikan markkinoille moottoriksi tuli 2,0-litrainen Duratec (136 hv), jonka voima välitetään neliportaisella automaattivaihteistolla.
Reisi

Lihakset

Anteriorisessa lihasaitiossa ovat räätälinlihas (musculus sartorius), nelipäisen reisilihaksen (m. quadriceps femoris) muodostavat neljä lihasta sekä lannesuoliluulihaksen (m. iliopsoas) muodostavat kaksi–kolme lihasta. Anteriorisen lihasaition lihakset ovat lonkan koukistajia tai polven ojentajia.
Mediaalisen lihasaition lihaksia ovat reiden pitkä, lyhyt ja iso lähentäjälihas (m. adductor longus, adductor brevis & adductor magnus). Myös hoikkalihas (m. gracilis), harjannelihas (m. pectineus) sekä ulompi peittäjälihas (m. obturatorius externus) ovat mediaalisessa aitiossa. Ensin mainitut lähentäjälihakset nimensä mukaan lähentävät (adduktoivat) reittä lonkkanivelen suhteen.
Posteriorisen aition lihaksia ovat kaksipäinen reisilihas (m. biceps femoris), puolijänteinen lihas (m. semitendinosus) sekä puolikalvoinen lihas (m. semimembranosus). Ne ovat muun muassa polven koukistajia ja lonkan ojentajia.
MSC Orchestra

Rakentaminen

Alus tilattiin Aker Yards SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin 30. syyskuuta 2005 telakkanumerolla R32 ja alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 2006. Se luovutettiin 30. huhtikuuta 2007 panamalaiselle Compania Naviera Orchestra SA:lle. Alusta hallinnoi genovalainen Mediterranean Shipping Co.

Liikennöinti

Alus aloitti risteilyt toukokuussa 2005. Sen omistus siirrettiin Orchestra Bail Gielle Geneveen Sveitsiin, mutta aluksen hallinnointia jatkoi MSC Mediterranean Shipping Co.
Joulu Yhdysvalloissa

Joulu Yhdysvalloissa alkaa jouluvalmisteluilla yleensä jo marraskuun puolella. Varsinainen juhlapäivä on kuitenkin vain joulupäivä, joka on Yhdysvalloissa kansallinen vapaapäivä.

Historia

Yhdysvaltojen jouluperinteet ovat ottaneet vaikutteita Yhdysvaltoihin muuttaneiden siirtolaisten jouluperinteistä ja aikaa myöten ne ovat sulautuneet toisiinsa.
Yhdysvalloissa on arviolta 20 miljoonaa ei-kristittyä ihmistä, joista kaikki eivät vietä joulua. Tämän takia joululomaa kutsutaan kunnallisissa kouluissa talvilomaksi. Koska juutalaiset eivät vietä joulua, Yhdysvaltain juutalaisilla on ollut 1900-alusta lähtien perinne kokoontua kiinalaisiin ravintoloihin syömään. Juutalaiset syövät kiinalaisissa ravintoloissa, koska niissä ei käytetä maitotuotteita ja ne ovat usein auki myös jouluna.

Juhlinta

Joulua juhlitaan Yhdysvalloissa lähinnä joulupäivänä. Yhdysvalloissa kristilliseen joulunviettoon kuuluu joulukirkossa käyminen ja joululaulujen laulaminen. Jouluun valmistautuminen aloitetaan monesti jo marraskuussa hankkimalla joulukuusi ja koristelemalla koti jouluvaloilla. Yhdysvaltalaisilla on tapana koristella jo kiitospäivänä koti ja piha mahdollisimman monilla jouluvaloilla ja muilla joulukoristeilla. Niitä pidetään pihalla koko joulukuun ajan. Jouluseimi on suosittu aihe, mutta läheskään kaikki jouluvalot eivät ole aiheiltaan jouluisia. Runsaiden jouluvalojen takia sähkönkulutus nousee joulun aikaan koko Yhdysvalloissa.
Yhdysvalloissa porojen vetämällä reellä lentävä punanuttuinen joulupukki (engl. Santa Claus) jakaa lahjat savupiipun kautta jouluaaton ja jouluaamun välisenä yönä. Pienet lahjat jaetaan takan reunalla riippuviin joulusukkiin ja isommat joulukuusen alle. Lahjat avataan aikaisin joulupäivän aamuna, jonka jälkeen syödään jouluateria. Yhdysvalloissa uskotaan, että joulupukki asuu pohjoisnavalla.
Yhdysvaltalaisessa joulupyödässä on lihana joko joulukinkkua, naudanpaistia tai täytettyä kalkkunaa. Lihaa nautitaan perunoiden ja vihannesten kanssa. Jälkiruokana nautitaan erilaisia piirakoita ja munatotia.
Joulun alla yhdysvaltalaiset lähettävät sukulaisille ja ystäville joulukirjeitä, joissa kerrotaan kuluneen vuoden tärkeimmät tapahtumat. Yhdysvalloissa toivotetaan hyvää joulua ilmauksella Merry Christmas tai uskonnollisesti sitoutumattomilla ilmauksilla Happy Holidays tai Season's greetings. Suurimmat kaupat ovat Yhdysvalloissa auki joulunakin, joten jouluna voi käydä myös ostoksilla. Yhdysvalloissa on myös joulutarvikkeisiin erikoistuneita kauppoja, joista joulutarvikkeita voi tilata ympäri vuoden.
P. J. Hynninen

Paavo Johannes (Juho) Hynninen (31. toukokuuta 1883 Joroinen – 18. toukokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen ministeri ja suurlähettiläs. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri.
Hynninen syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopiosta, mutta jäi yliopisto-opintojen jälkeen Helsinkiin. Hän toimi aluksi Helsingin kauppiaitten kauppakoulun kansantaloustieteen ja kauppamaantieteen opettajana 1909–1915 sekä samalla Helsingin maanviljelyslyseon opettajana 1910–1911. Ylioppilaskunnan puheenjohtaja hän oli 1913 ja Savolaisen Osakunnan kuraattori 1913–1916. Opettajan ura jäi, kun Hynninen siirtyi Uuden Suomettaren päätoimittajaksi vuosiksi 1915–1917. Maailmansodan aikaan Hynninen toimi myös itsenäisyysliikkeessä, kun hän vanhasuomalaisia edustaen kuului Aktiivisen Komitean johtoon. Eino Suolahti korvasi hänet myöhemmin A.K.:n jäsenyydessä. Hän siirtyi sen jälkeen Luottopankki Oy:n toimitusjohtajaksi vuosiksi 1917–1922. Lisäksi hän toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana 1916–1918.
Vuonna 1922 Hynninen siirtyi Suomen itsenäistymisen jälkeen perustetun ulkoasiainhallinnon palvelukseen ja toimi aluksi neljä vuotta Pietarin pääkonsulinviraston päällikkönä. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta pääkonsulina Haagissa ja vuoden 1928 jälkeen lähettiläänä Riiassa. Tämän jälkeen hän toimi lähettiläänä Tallinnassa vuosina 1933–1940. Lokakuussa 1942 Hynnisestä tuli pääkonsuli Göteborgiin, ja sieltä hänet nimitettiin jo seuraavana vuonna kansliapäälliköksi (1943–1946), kun Aaro Pakaslahti siirtyi lähettilääksi  Vichyn Ranskaan. Sodan jälkeen Hynnisen ura jatkui uusissa poliittisissa oloissa. Hän toimi  Suomen Tanskan-lähettiläänä Kööpenhaminassa vuodesta 1946 eläkkeelle siirtymiseensä saakka, vuoteen 1953. 
Vielä eläkepäivinään Hynninen ehti toimia ulkoasiainministerinä Von Fieandtin ja Kuuskosken hallituksissa vuosina 1957–1958.
RN Nazario Sauro

Palvelus

Alus upotettiin 3. huhtikuuta 1941.
Ylinen Vehkajärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 8,7 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä laskuoja Vehkaojaan, joka laskee Kourajärveen. Järveen laskee suo-ojia.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Rannalla on kolme loma-asuntoa, jonne johtaa tie Suodenniemeltä. Järven pohjoisrannan niemessä on nuotiopaikka.
Adelaide Hall

Adelaide Hall (20. lokakuuta 1901 – 7. marraskuuta 1993) oli newyorkilaissyntyinen brittiläinen jazzlaulaja ja näyttelijä. Hön teki 70 vuotta kestäneen uran Harlemissa, Hollywoodissa, Pariisissa ja Lontoossa. Hän levytti pitempään, kuin kukaan muu muusikko. Adelaide syntyi Brooklynissä ja hänen isänsä opetti hänet laulamaan. Adelaide aloitti esiintymisuransa Broadwaylla vuonna 1921, kun hänet valittiin Shuffle Along -musikaalin kuoroon. Häneltä ilmestyi levyjä kahdeksalla peräkkäisellä vuosikymmenellä. Hallin esikoisalbumilla Creole Love Call soitti itse Duke Ellington. Creole Love Call levytettiin 26. lokakuuta 1927. Hall levytti viimeisen kerran 16. kesäkuuta 1991 Cole Porterin satavuotisgaalassa.
Hans Holmér

Hans Holmér (28. joulukuuta 1930 Tukholma – 4. lokakuuta 2002 Alstad, Skåne) oli ruotsalainen poliisivirkamies ja dekkarikirjailija, joka kirjoitti useita kirjoja Loppan-nimisestä poliisista. Holmér tunnetaan parhaiten toimestaan Tukholman läänin nimismiehenä Olof Palmen murhan aikaan. Holmér johti murhatutkintaa sen alkuvaiheessa noin vuoden ajan. Holmér oli kymmenottelija Gösta Holmérin poika.

Ura

Holmér aloitti poliisiuransa 1952 ja oli virassa Tukholmassa vuosina 1956–1962. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi ja pääsi kihlakunnansyyttäjäksi Tukholmaan vuonna 1965. Seuraavana vuonna Holmérista tuli Ruotsin poliisihallituksen (Rikspolisstyrelsen, RPS) toimistopäällikkö. Holmér toimi Ruotsin turvallisuuspoliisin, Säpon, johtajana vuosina 1970–1976 P. G. Vingen seuraajana. Sosiaalidemokraattien kanssa riitautunut Vinge kritisoi Holmérin nimitystä muistelmissaan ja arveli, että tämän valitseminen virkaan oli ”sosiaalidemokratian keino saada Säpo liitettyä omaan valtapiiriinsä”, sillä he eivät Vingen mukaan luottaneet ”riippumattomiin ja itsenäisiin viranomaisiin”.
Tämän jälkeen Holmér toimi nimismiehenä Tukholmassa vuoteen 1987 asti. Hän toimi myös Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1981–1985 sekä vuodesta 1993 lähtien Ruotsin mäki- ja ohjaskelkkailuliiton puheenjohtajana.
Lääninpoliisijohtajana ollessaan Holmér perusti Tukholmaan neljä niin kutsuttua katuväkivaltaryhmää. Ryhmät luotiin, jotta Tukholman katuväkivalta saataisiin kuriin. Yksi ryhmistä jäi kiinni kiistanalaisten menettelytapojen ja liiallisten voimakeinojen käytöstä ja tuli tunnetuksi nimellä Basebolligan.
Holmér yhdistetään vahvasti Olof Palmen murhan tuloksettomaan tutkintaan, jota hän johti tutkinnan alusta helmikuuhun 1987 asti. Holmérin oli irtisanouduttava, sillä hänen tapaansa johtaa tutkintaa kritisoitiin voimakkaasti muun muassa PKK-teorian takia. Myöhemmin Holméria syytettiin yhteyksistä Ebbe Carlssonin tapaukseen.
Palme-tutkinnan jälkeen Holmér sai viran YK:sta, jossa hän työskenteli huumeisiin liittyvien ongelmien parissa.
Tien laulu

Tarina

Nuori bengalilaispoika Apu varttuu maaseudulla sisarensa Drugan, vanhempiensa ja kärttyisän, sairaan tätinsä kanssa. Kun isä lähtee taas kerran töitä etsimään kaupunkiin, Apun äiti ei tahdo jaksaa selviytyä perheen huolehtimisesta köyhyyden keskellä. Apu kohtaa sisarensa ja tätinsä kuoleman, mutta selviytyy, varttuu ja viisastuu.

Vastaanotto

Tien laulua pidettiin Cannesin elokuvajuhlilla aluksi primitiivisenä, mutta kriitikko André Bazin suostutteli tuomariston antamaan elokuvalle erikoispalkinnon. Elokuva sai muitakin palkintoja. Elokuvan myötä intialainen elokuva teki kansainvälisen läpimurron. 
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Tien laulu oli mukana heistä yhdeksän listalla. Peter von Bagh luokitteli elokuvan yhdeksi elämää suuremmista elokuvista.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Tien laulun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 20 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Saksan 12. jalkaväkidivisioona

Perustaminen

Wehrkreis II muodosti 1. lokakuuta 1934 Schwerinissä divisioonan peitenimellä Artillerieführer II, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 12. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 1. divisioonan 1. preussilaisen jalkaväkirykmentin (saks. 1.Preußisches Infanterie-Regiment) III pataljoonaa ja koulutuspataljoonaa täydentämällä.

Puola

Divisioona asetettiin liikekannalle ensimmäisten yhtymien joukossa 12. heinäkuuta 1939 ja se siirrettiin heinäkuun lopulla meritse Pillauhun, jossa se liitettiin erilliseen armeijakuntaan. Divisioona hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta armeijakunnan mukana.

Ranska

Divisioona osallistui Ranskan valtaukseen, missä se kunnostautui liittoutuneiden vastahyökkäyksen torjunnassa. Sotatoimien päätyttyä divisioona jäi Ranskaan miehitysjoukoksi, kunnes se siirrettiin takaisin Itä-Preussiin.

Itärintama

Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton rajan 16. armeijan osana. Se valtasi Dvinskin edeten kohti Leningradia. Vuonna 1942 osallistui II armeijakunnan vapauttamiseen Demjanskin motista. Syyskuussa 1943 divisioonan kolmessa krenatöörirykmenttissa oli ainoastaan kaksi pataljoonaa jäljellä.
Neuvostoliiton kesähyökkäys 1944 murskasi divisioonan puolustuksen ja se joutui heinäkuussa 1944 antautumaan puna-armeijalle keskustan armeijaryhmän tuhouduttua Minskin ja Vitebskin alueen moteissa. Mikään divisioonan taisteluosista ei selvinnyt tuholta.

Uudelleen perustaminen

Divisioona perustettiin kesän ja syksyn aikana vuonna 1944 uudelleen Itä-Preussissa ja sen vahvuus oli lopulta 14800 miestä. Se oli myös täysin kalustettu, mikä oli harvinaista viidentenä sotavuonna. Se nimettiin 12. kansankrenatööridivisioonaksi ja divisioona lähetettiin syyskuun puolivälissä länsirintamalle Aacheniin komentajanaan eversti Gerhard Engel.

Länsirintama

Divisioona osallistui Ardennien taisteluihin osana I SS-panssariarmeijakuntaa ja se oli Yhdysvaltain tiedustelun mukaan 6. panssariarmeijan paras jalkaväkidivisioona. Divisioona jäi länsirintamalle, vaikka 6. panssariarmeija lähti itään. Se yritti torjua helmikuussa 1945 Yhdysvaltain 9. armeijan Roerin ylitystä. Divisioona oli kuitenkin kulutettu loppuun ja sen vastarinta oli heikkoa. Se jäänteet antautuivat Ruhrin motissa huhtikuussa 1945 armeijaryhmä B:n jäänteiden kanssa.
Sietämätöntä julmuutta

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Sietämätöntä julmuutta jää kovin hataralle pohjalle huolimatta kirpeydestään. Yksioikoinen juoni ei tarjoa Coenin veljeksille mahdollisuuksia kehitellä heille tyypillisiä, absurdin ironian värittämiä kohtauksia. Sivuhenkilöt jäävät karikatyyreiksi, ja kokonaisuudessa on tilaustyön makua.
Alf Ramsey

Sir Alfred Ernest Ramsey (22. tammikuuta 1920 Dagenham, Englanti – 28. huhtikuuta 1999) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän valmensi Englannin maajoukkuetta vuosien 1963 ja 1974 välillä. Hänen uransa huippukohta sijoittuu vuoden 1966 MM-kotikisoihin, jossa Englanti voitti maailmanmestaruuden. Hän valmensi Englannin pronssille EM-kisoissa vuonna 1968 ja vuoden 1970 MM-kisoissakin Englanti selvisi puolivälierävaiheeseen. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1967.

Pelaajaura

Ramsey aloitti uransa Portsmouthissa, ennen kuin siirtyi Southamptoniin 1946. Seitsemän kauden jälkeen hän siirtyi Tottenhamiin. Menestyksekkäällä Spurs-ajalla Ramsey pelasi oikean pakin paikalla 226 liiga-ottelua, joissa hän teki 84 maalia. Vuonna 1948 hän teki debyyttinsä maajoukkueessa ottelussa Sveitsiä vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 32 maaottelua ja toimi niistä kolmessa maajoukkueen kapteenina. Ramseyn viimeinen maajoukkueottelu oli 6–3 päättynyt ottelu Unkaria vastaan vuonna 1953. Hän teki ottelussa maalin rangaistuspotkusta. Hän teki maaotteluissa yhteensä kolme maalia.

Managerina

Vuonna 1955 Ramsey aloitti managerin tehtävät Ipswichissa. Hän valmensi joukkueen Englannin 1. divisioonan mestaruuteen vuonna 1962. Seuraavana vuotena Englannin maajoukkueen valmentaja Walter Winterbottom erosi tehtävästään ja Ramsey valittiin uudeksi päävalmentajaksi. Hänen tähtäimenään oli vuoden 1966 MM-kotikisat.
MM-kisoissa Englannin kanssa samassa lohkossa pelasi Uruguay, Meksiko ja Ranska. Englanti voitti alkulohkonsa vakuuttavasti päästämättä maaliakaan omiin. Puolivälierissä Englanti kaatoi Argentiinan Geoff Hurstin maalilla 1–0. Välierissä maalivahti Gordon Banks yllätettiin ensimmäistä kertaa, kun Portugalin Eusébio maalasi rangaistuspilkulta 82. minuutilla. Englanti voitti ottelun kuitenkin 2–1 ja eteni loppuotteluun. Loppuottelussa Englanti kaatoi Länsi-Saksan jatkoajan jälkeen 4–2 ja voitti maailmanmestaruuden. 4–4–2 systeemiä käyttänyt Ramsey on edelleen ainoa englantilainen valmentaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden valmentajana.
Kaksi vuotta myöhemmin, 1968 EM-kisoissa, Englanti saavutti pronssia. Se lähti ennakkosuosikkina myös 1970 MM-kisoihin, missä se kuitenkin putosi puolivälierävaiheessa hävittyään Länsi-Saksalle maalein 3–2. Länsi-Saksa pudotti Englannin puolivälierissä myös kaksi vuotta myöhemmin 1972 EM-kisoissa.
1974 MM-kisoihin Englanti ei selviytynyt lainkaan. Tämän johdosta FA antoi potkut Ramseylle, jonka alaisuudessa Englanti oli pelaamastaan 113 ottelusta voittanut 69 ja pelannut 27 tasapeliä.

Myöhempi ura ja kuolema

Myöhemmin urallaan Ramsey toimi Birminghamin managerina. Vuosien 1979 ja 1980 välillä hän toimi teknisenä neuvonantajana kreikkalaisessa Panathinaikosissa. Hän toimi myös Roy of the Rovers -sarjakuvan parissa.
Ramsey kuoli Alzheimerin tautiin kotonaan Ipswichissä 30. huhtikuuta 1999, ollessaan 79-vuotias.

Kunnianosoitukset

Vuonna 2002 Ramsey nimettiin Englannin jalkapallon historian Hall of Fameen. Portman Walkin katu Ipswichissa nimettiin Ramseyn mukaan Sir Alf Ramsey Wayksi vähän hänen kuolemansa jälkeen.
Answers in Genesis

Answers in Genesis (lyhennettynä AiG, suom. vastaukset Genesiksessä) on kansainvälinen kristillinen järjestö, joka on keskittynyt erityisesti Nuoren Maan kreationismiin: levittämään käsitystä, että Jumala loi maailman kuudessa päivässä alle 10 000 vuotta sitten. Järjestö on perustettu vuonna 1994. Sen näkyvin saavutus on 28. toukokuuta 2007 avattu Luomismuseo (engl. Creation Museum) Petersburgissa Kentuckyssa Yhdysvalloissa. Järjestö on vuonna 2016 avannut myös Ark Encounter -teemapuiston noin 60 km päässä Williamstownissa Kentuckyssa. Puistossa on 510 jalkaa pitkä ja 85 jalkaa leveä (155×26 m) Nooan arkin malli.
AiG tuottaa päivittäin puolitoistaminuuttisen tietoiskuohjelman, jota esitetään lukuisilla kristillisillä radiokanavilla. AiG:n päätavoite on levittää viestiä, jonka mukaan Raamattu on totta ja luomiskertomus on koko kirjan perusta. Järjestö on "puolikirkollinen" eli se ei ole opillisesti sitoutunut mihinkään kristinuskon suuntaukseen.