google/wiki40b huggingface dataset:
M/S Stena Baltica

Käyttöhistoria

5. tammikuuta 1985 aluksen köli laskettiin ja 9. marraskuuta alus laskettiin vesille. 22. huhtikuuta 1986 tapahtui laivan luovutus Stoomvaart Maatschappij Zeeland N.V:lle (S.M.Z.). Alus rekisteröitiin Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatamaksi tuli Hoek van Holland. Tuolloin alus oli nimeltään Koningin Beatrix. Syyskuun alussa 1989 ruotsalainen Stena Ab osti Koningin Beatrixin. (Alus rekisteröitiin Stena Line B.V:n omistukseen Alankomaihin). 19. kesäkuuta 1997 laiva rekisteröitiin Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo.
13. maaliskuuta 2002 alus sai nykyisen Stena Baltica -nimensä. Samalla se myös rekisteröitiin Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Nassau. 21. maaliskuuta 2002 Stena Baltica aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään, Karlskronan ja Gdynian välillä.
Laumanvartija

Laumanvartijarotujen käyttö Suomessa

Suomessa ei ole perinteisesti käytetty laumanvartijoita vahteina. Viime vuosina niitä on kuitenkin alettu käyttää karjan suojelemiseksi susilta. Laumanvartijat ovat suurikokoisia ja eivät siksi sovellu kaupunkiin tai pieneen asuntoon. Parhaiten laumanvartijat sopivat elämään maaseudulla, jossa ne pääsevät toteuttamaan alkuperäistä tehtäväänsä. Ongelmatapauksia on esiintynyt jonkin verran, kun näitä isoja koiria hankitaan tuntematta niitä. Monien rotujen ulkonäkö myös on hämäävä, koska esimerkiksi kuvasz vaaleine turkkeineen näyttää hellyttävältä perhekoiralta.

Etymologia

Moni laumanvartijarotu kulki ennen nimen ”paimenkoira” alla, jollaisina ne vielä nykyisinkin monilla muilla kielillä, kuten englanniksi, tunnetaan. Rotujen harrastajat olivat kuitenkin toivoneet jo pitkään nimimuutosta väärinkäsitysten välttämiseksi, ja halusivat nimien kuvastavan paremmin rotujen käyttötarkoitusta. Vuonna 2012 Suomen Kennelliitto alkoi työstää asiaa, ja niin luovuttiin nimistä ”anatolianpaimenkoira”, ”etelävenäjänpaimenkoira”, ”kaukasianpaimenkoira” ja ”keskiaasianpaimenkoira”, minkä lisäksi alkuperäiseltä nimeltään ”karpaattienpaimenkoirana” ja ”bukovinanpaimenkoirana” tunnetut rodut käännettiin suomeksi jättäen ”paimen”-osan suoraan pois. Enää ainoastaan karstinpaimenkoira ja romanianpaimenkoira tunnetaan virallisesti virheellisillä nimityksillä, ja niistäkin jälkimmäinen osittain sen takia, että se luokitellaan virallisesti FCI-ryhmään 1 eli ”Lammas- ja karjakoirat”.
Olli Lounasmaa

Koulutus

Lounasmaa suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1953 ja filosofian tohtorin tutkinnon Oxfordin yliopistossa vuonna 1958. Tämän jälkeen hän työskenteli Argonne National Laboratoryn tutkijana. Vuonna 1965 Lounasmaa nimitettiin Teknillisen korkeakoulun teknillisen fysiikan professoriksi.

Yksityiselämä

Olli Lounasmaa oli Albert von Hellensin (1879–1950) tyttären Inki Lounasmaan (1905–1990) poika. Lounasmaa oli naimisissa Inkeri Lounasmaan kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä: edunvalvontajohtaja Marja Lounasmaa ja neurologi Kiti Müller (s. 1954). Lounasmaa kuoli sydänkohtaukseen ollessaan lomamatkalla Goassa vaimonsa ja kahden lapsenlapsensa kanssa.
Euroopan Kultainen kenkä

Kultainen kenkä on palkinto, joka annetaan Euroopan jalkapallon pääsarjojen parhaalle maalintekijälle. Palkinnon jakoi vuosina kausina 1967–1991 ranskalainen lehti L'Équipe. Kausina 1991–1996 parhaalle maalintekijälle antoi palkinnon Adidas ja kaudesta 1996-1997 alkaen Kultaista kenkää alkoi jakaa eurooppalaisten medioiden liitto European Sports Media.
Ensimmäistä kertaa palkinto myönnettiin kaudelta 1967–1968. Tuolloin Kultaisen kengän sai yksinkertaisesti eniten maaleja Euroopan kansallisissa liigoissa tehnyt pelaaja. Vuosina 1991–1996 palkintoa ei jaettu, ja vuodesta 1996 lähtien käytössä on ollut kerroinsysteemi, jonka mukaan maalimäärät kerrotaan UEFAn maarankingiin (jonka pohjalta myös eurocupien paikat jaetaan maittain) perustuvilla kertoimilla: UEFA:n maapisterankingin viiden parhaan maan pääsarjan maalit kerrotaan kahdella, sijoilla 6–21 kerrotaan 1,5:llä ja sijalta 22 ja alaspäin kerrotaan yhdellä. Tämän vuoksi palkinto ei enää aina mene eniten maaleja tehneelle pelaajalle.
Aline Lahoud

Aline Lahoud (s. 2. maaliskuuta 1986 Beirut, Libanon) on libanonilainen laulaja. Hänen olisi pitänyt edustaa maataan vuoden 2005 Euroviisuissa Kiovassa, mutta maa vetäytyi kilpailusta viime hetkellä. Syy vetäytymiseen oli että Libanon ei lakinsa mukaan saa kilpailla samassa kilpailussa jossa on Israel mukana.
Lahoud aloitti laulamisen 3-vuotiaana ja piti ensimmäisen konserttinsa 1997. Kappale, jolla hän olisi osallistunut Euroviisuihin, oli ranskankielinen "Quant tout s'enfuit". Hän julkaisi kappaleen singlenä 2005, ja seuraavana vuonna ilmestyi albumi 11 heures et quart.
Viiala

Maantiede

Viiala sijaitsee Vanajaveteen kuuluvien Konhonselän ja Jumusen lounaispuolella. Keskustan halki virtaa Urjalasta alkunsa saava ja Vanajaveteen laskeva Tarpianjoki. Entisen kunnan lounaisosassa Vesilahden rajalla sijaitsee Vähä-Arajärvi, jonka pohjoisrannalla on seudun korkein maastonkohta, 151 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva Sissinvuori.

Liikenne

Viialan keskustan kautta kulkevat Riihimäki–Tampere-rata ja seututie 303, joka on osa entistä Tampereen ja Hämeenlinnan välistä kantatietä 56. Keskustan koillispuolitse kulkee valtatie 3, joka valmistui uudelleen moottoritieksi rakennettuna 2000-luvun alussa. Valtatie 9 kulki aiemmin keskustan länsipuolitse, mutta moottoritien valmistuttua se siirrettiin keskustan itä- ja kaakkoispuolelle ja vanha tieosuus Lempäälästä Kylmäkoskelle numeroitiin seututieksi 190.

Henkikirjakylät

Alkkula, Arpiainen, Haanoja, Haihunkoski, Halmeenmäki, Heinäsuo (Heinutsuo), Hulaus, Järviö, Lohnattila, Menkala, Nahkiala, Pappila, Perälä, Pätsiniemi, Pörölä, Riitiälä, Rikala, Saarela, Sarkkila, Taipale, Tarpia, Tolvila, Unajala, Varrasniemi, Viiala, Viljula, Vuolle (Vuoltee)

Nähtävyyksiä

Merkittävä matkailukohde Viialassa on kunnostettu Haihunkoski Tarpianjoen alajuoksulla. Haihunkoskeen istutetaan lohikalaa, mutta siinä on myös luontainen taimenkanta. Kosken alapuolelta saa keväisin myös isoja kuhia.

Ruokakulttuuri

Viialan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla läskisoosi ja perunat sekä marjapöperö.
Harmaliini

Vaikutus

Harmaliini vaikuttaa keskushermostoon stimuloivasti, ja se kilpailee aivoissa tropaanin kanssa. Se toimii myös reversiibelinä MAO-estäjänä. Harmaliinilla on neuroneissa sekä suojaavia että myrkyttäviä vaikutuksia, lisäksi sen on havaittu toimivan histamiini N-transferaasi-inhibiittorina.
Harmaliini ei aiheuta fyysistä riippuvuutta.
Votjakkien autonominen alue

Votjakkien autonominen alue (ven. Вотская автономная область, Votskaja avtonomnaja oblast) oli vuosina 1920-1934 Neuvostoliitossa Venäjän neuvostotasavallassa ollut itsehallinnollinen alue, joka käsitti nykyisen Udmurtian tasavallan alueen. Alue perustettiin 4. marraskuuta 1920. Udmurteista käytettiin tuolloin nimeä votjakit. Vuoden 1932 alusta lähtien sen nimi muutettiin Udmurttien autonomiseksi alueeksi ja 28. joulukuuta 1934 se korotettiin Udmurtian autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Alueen pääkaupunki oli Iževsk.
Halsvuoren kalliomaalaus

Löytyminen ja tutkimus

Maalauksen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1979. Samana vuonna maalauksia puhdistettiin noesta, mutta uudet nuotiot ovat noenneet sen uudelleen. Timo Sepänmaa inventoi sen vuonna 1987. Maalauksen ovat tarkastaneet Pekka Kivikäs vuonna 1993 sekä Eeva-Liisa Schulz ja Miikka Kumpulainen vuonna 2009. Maalaus vaikuttaa heikosti dokumentoidulta.

Muinainen ympäristö

Maalaukset sijaitsevat vaikuttavan kallioseinämän juurella. Seinämä on noin 500 metriä pitkä ja paikoin noin 20 metriä korkea. Jyrkänne aukeaa lounaaseen umpeen kasvaneeseen lampeen, joka laski aikoinaan Hiidenjärveen ja Iso-Kuukkaseen. Kyseiset metsäjärvet ovat erillään Päijänteestä ja Leppävedestä, joka sijaitsee maalauksesta 5 kilometrin päässä.
Yleisesti hyväksytty teoria siitä, että maalaukset sijaitsivat kivikaudella yleisen kulkureitin varrella ei näytä sopivan Halsvuoren maalaukseen. Timo Sepänmaa on ehdottanut, että tämä maalaus olisi kannaksia ylittävän maareitin varrella. Maalauksen edessä on noin 20-30 metriä leveä alue, joka on kuivaa maata ennen suoalueen alkamista. Kohtaan voi kuvitella pienen leirin.

Maalaukset

Maalaukset sijaitsevat Halsvuoren korkean kallioseinämän juurella. Ihmishahmot ovat noin 160 cm (vasen ihminen) ja 145 cm (oikea) korkeudella. Vaikka kallion sileä alue on 17 metriä korkea ja 20 metriä leveä, on maalausalue vain metrin levyinen. Kallioseinämä nojaa hieman ulospäin niin, että se suojaa maalausta tietystä suunnasta. Juuri maalausten lähellä on pidetty nuotiota, joka on noennut seinämää maalausten kohdalta. Rauhoituskilpi on irrotettu seinästä ja ilmeisesti hävinnyt.
Maalaukset ovat pieniä. Vasemmanpuoleiset kuviot esittänevät ihmisiä, joiden etäisyys toisistaan on puoli metriä, ja jotka kantavat käsissään jotakin. Kantamuksia on arveltu saaliseläimiksi ja niitä on ehdotettu ketuksi, majavaksi tai oravaksi. Vasen ihmishahmo on 35 cm korkea ja 22 cm leveä ja sille on maalattu kantamus oikeaan käteen. Oikeanpuoleinen hahmo on 31 cm pitkä ja 19 cm leveä ja se kantaa kohdettaan vasemmassa kädessään.
Oikeanpuoleisia läikkiä ei ole tunnistettu.
Lentopallon miesten 1-sarja

Historia

Lentopallon ykkössarja perustettiin 1975. Lentopallon 1-sarja palasi kaudella 2001-2002 jatkamaan entisen Super­sarjan otteluita toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomessa. Kaudeksi 2005 1-sarjan joukkueiden määrää nostettiin 24. joukkueeseen, jotka jaettiin edelleen pohjois- ja etelälohkoon sijaintinsa perusteella. Kaudella 2008 sarjassa pelasi kuitenkin vain 23. joukkuetta kun pohjoislohkossa Kalajoen Lentopallo luopui paikastaan ja sitä ei saatu täytettyä tarpeeksi nopeasti. Kaudella 2008 sarjan sääntöjä uudistettiin kun lentopalloliiton niin sanottu "pateri-päätös" nosti suurta kohua. Tuolloin Keski-Savon Pateri pelasi peräti kahdeksalla ulkomaalaispelaajalla 1-sarjassa. Ulkomaalaisrajoituksia sarjaan ei ollut vielä tuolloin, mutta kaudeksi 2009 astuu voimaan enintään kahden ulkomaalaispelaajan käyttö.
Kaudella 2012-13 1-sarjassa otettiin käyttöön jo pari vuotta aiemmin Mestaruusliigassa ollut pistelaskutapa, jossa 3-2-voitosta joukkue saa kaksi pistettä ja samaisesta tappiosta yhden pisteen. 3-0- ja 3-1-voitoista joukkue ansaitsee kolme pistettä.

Sarjajärjestelmäkuvaus

Miesten 1-sarjan joukkueet jaettiin aikaisemmin kahteen eri lohkoon sijaintinsa perusteella, pohjoinen lohko ja eteläinen lohko. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen parhaat pelasivat tämän jälkeen jatkosarjan liigakarsintoihin pääsemisestä toisen lohkon parhaita joukkueita vastaan.
Kaudella 2016-2017 Miesten 1-sarja pelattiin yhdessä lohkossa, jonka parhaat jatkoivat pudotuspeleihin.
Enkelten talo

Juoni

Pienen ruotsalaiskylän varakas erakkomies kuolee, ja paikallinen rahamies (Wollter) luulee saavansa tämän komean talon halvalla kun perillisiä ei ilmaannu. Mutta ilmaantuupas: vainajan tyttärenytär, varieteetähti (Bergström) miesystävineen (Wolff) huristaa kylään moottoripyörällä asumaan taloa omituisten taiteilijaystäviensä kanssa. Kyläläiset jakautuvat tulokkaiden puolustajiin ja vastustajiin.

Tuotanto

Enkelten talo kuvattiin Bönen kylässä Länsi-Götanmaan läänin Ulricehamnissa kesällä 1991. Colin Nutley kertoo saaneensa idean elokuvaan ollessaan tekemässä dokumenttielokuvaa Där rosor aldrig dör (1986) eräästä toisesta Länsi-Götanmaan pikkupaikkakunnasta.

Vastaanotto

Elokuva sai Guldbagge-palkinnot parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen sarjoissa.
Helsingin Sanomien ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen ei erityisemmin pitänyt Enkelten talosta, vaan kuvasi sitä yhtä korrektiksi, siistiksi ja päällekäyvän opettavaiseksi kuin monet ruotsalaiset lastenelokuvat. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan tavoittavan monia tuttuja piirteitä ruotsalaisesta kansanluonteesta ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Mustakondori

Koko ja ulkonäkö

Mustakondorilla on kiiltävän musta höyhenpeite ja harmahtava, höyhenetön pää ja kaula. Nokka on lyhyt ja koukkumainen. Linnun pituus on noin 65 cm ja siipien kärkiväli jopa puolitoista metriä. Sillä ei ole laulamiseen tarvittavia elimiä, joten se voi äännellä vain sihisemällä hiljaa tai murahtelemalla.

Esiintyminen

Mustakondoria tavataan lähes koko Etelä-Amerikassa sekä Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Yhdysvaltojen eteläosissa.

Elinympäristö

Mustakondori viihtyy avoimessa maisemassa, jossa on siellä täällä pensaita. Sitä ei yleensä tavata vuoristossa.

Lisääntyminen

Mustakondori ei yleensä rakenna varsinaista pesää, vaan munii sopivaan kuoppaan. Munia on yleensä kaksi, joskus kolme tai vain yksi.

Ravinto

Mustakondori on haaskalintu, joka syö myös munia ja nuoria nisäkkäitä. Jotkut mustakondorit ovat oppineet hakemaan ravintoa kaatopaikoilta.
Oikeudenkäynti rikosasiassa Suomessa

Esitutkinta

Esitutkinnan tarkoituksena on selvittää syytteen nostamista ja oikeudenkäyntiä varten onko rikosta tapahtunut, ketkä ovat epäiltyjä ja asianomistajia ja rikokseen liittyvät olosuhteet sekä millaista todistusaineistoa on olemassa oikeudenkäyntiä varten. Eräissä erikseen määritellyissä tapauksissa esitutkintaa ei tarvitse järjestää. Näitä ovat esimerkiksi rikokset, joiden maksimirangaistus on sakko ja asianomistajarikokset, joista asianomistaja ei vaadi rangaistusta.
Esitutkinta voi alkaa joko niin, että poliisiviranomainen epäilee omien havaintojensa perusteella rikoksen tapahtuneen tai joku tekee rikoksesta poliisille ilmoituksen. Esitutkintaa johtaa tutkinnanjohtaja. Esitutkinnassa käytetään sekä rikosteknisiä tutkintakeinoja että erityisiä oikeudellisesti säänneltyjä keinoja. Näistä tärkein on rikokseen liittyvien henkilöiden kuulustelu. Kuulusteltaville on ilmoitettava mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, kuullaanko heitä todistajana, asianomistajana vai rikoksesta epäiltynä. Tutkinnan kohteeksi joutuvalla on oikeus käyttää avustajaa.
Tutkinnan yhteydessä voidaan käyttää myös ns. rikosprosessuaalisia pakkokeinoja, joista osa on tutkintaviranomaisten määrättävissä, osa taas vaatii tuomioistuimen luvan tai päätöksen. Pakkokeinoja käytettäessä pakkokeinojen kohteeksi joutuneiden suojattuja oikeuksia ei saa loukata enempää kuin on tarpeen. Pakkokeinojen käytön edellytyksenä on aina, että voidaan tietyllä todennäköisyydellä olettaa, että on tapahtunut rikos. Pakkokeinojen tulee olla tarpeen rikosoikeudenkäynnin häiriöttömän kulun turvaamiseen, todisteiden hankkimiseen ja turvaamiseen tai rikosprosessuaalisten vaatimusten täytäntöönpanon turvaamiseen kannalta. Kunkin laissa mainitun pakkokeinon käytölle on lisäksi säädetty erityiset edellytykset, joihin sisältyy pakkokeinon tarkoitus. Pakkokeinoja saadaan käyttää vain siinä laajuudessa, kuin ne ovat tarpeen edellä mainittujen tarkoitusten toteuttamiseen. Voimakkain pakkokeinoista on vangitseminen, joka voidaan kohdistaa vain rikoksesta epäiltyyn.

Syyteharkinta

Syyteharkinnassa virallinen syyttäjä tekee ratkaisun syytteen nostamisesta eli rikosasian viemisestä tuomioistuinkäsittelyyn. Virallisella syyttäjällä on syytepakko; syyttäjän on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos rikoksesta ja tietyn henkilön syyllisyydestä on riittävä näyttö. Syyttäjän on toiminnassaan myös noudatettava tasapuolisuusvaatimusta, ts. hänen on asiaa harkitessaan otettava huomioon sekä rikosepäilyä tukevia että sitä vastaan puhuvia seikkoja. Syytepakosta on myös erikseen säädettyjä poikkeuksia, joiden nojalla syyte voidaan jättää nostamatta seuraamusluontoisena toimenpiteistä luopumisena. Tämä tarkoittaa sitä, että syyttäjä tosin katsoo rikoksen tapahtuneen, mutta on olemassa anteeksiannettavia syitä olla nostamatta syyte, eikä yleinen etu vaadi syytteen nostamista. Epäillyllä on tällöin oikeus saattaa tuomioistuimen ratkaistavaksi kysymys siitä onko hän rikoksen tehnyt vai ei.
Isonokkakaija

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 41 cm ja paino 260–325 g. Sen höyhenpuku on enimmäkseen vihreä, yläperä on sininen, yläsiivellä on sinisen, mustan ja keltaisen kirjavointia, vatsapuoli on kellanvihreä, alasiipi, pyrstön kärki ja rinnan sivut ovat keltaiset. Nokka on punainen, koivet vihertävänharmaat ja iiris kellanvalkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Eräs yksilö eli vankeudessa 23-vuotiaaksi.

Esiintyminen

Isonokkakaijat elävät useilla Indonesian itäosan saarella, muun muassa Malukussa, Raja Ampatissa, Talaudissa, Sangirissa, Saranganissa, Pienillä Sundasaarilla ja Itä-Timorissa. Laji on siirretty ainakin Etelä-Filippiinien Balutille. Sen elinympäristön ala on 50 000–100 000 neliökilometriä ja populaation koko on noin 110 000 yksilöä. Lajista tunnetaan viisi alalajia: megalorynchos, affinis, subaffinis, hellmayri ja sumbensis.

Elinympäristö

Lajia tavataan varttuneissa metsissä 1 000 m korkeudelle merenpinnasta, myös kookospalmuviljelmillä.

Lisääntyminen

Lisääntymiaika on elo-joulukuussa. Pesä on korkealla suuren puun kolossa tai onkalossa. Naaras munii kaksi munaa.

Ravinto

Ruokavalio koostuu hedelmistä, pähkinöistä ja viljasta.
Kivimaan kaivos

Kivimaan kultakaivos toimi Tervolan Sivakkajoella 1969–1970. Kaivoksesta louhittiin 18 587 tonnia malmia joka sisälsi 2.0 grammaa kultaa tonnissa malmia. Malmin kuparipitoisuus oli 1,20%. Kaivoksen omistanut Outokumpu Oy louhi rikkaimman osuuden kultaa ja kuparia sisältäneestä kvartsi-karbonaattijuonesta. Kaivoksen malmi toimitettiin Vihannin kaivokselle rikastettavaksi.
Louhinta päättyi 12. joulukuuta 1969. Kaivosrakennukset purettiin kesällä 1974.
Vesimyrkytys

Vesimyrkytys on mahdollisesti hengenvaarallinen tila, jossa kehoon kertyy liian paljon vettä. Tästä aiheutuu veren laimeneminen ja elektrolyyttitasapainon menettäminen eli hyponatremia, jolla on vakavia haittavaikutuksia aivojen toiminnalle.

Syyt

Vesimyrkytys syntyy, mikäli henkilö nauttii liikaa vettä tai vettä ei poistu kehosta normaaleja määriä. Ensiksi mainittu tilanne voi syntyä esimerkiksi, mikäli kestävyysurheilija nauttii suorituksen aikana vain puhdasta vettä tai henkilö kärsii polydipsiasta. Tunnetaan myös tapauksia, joissa vedenjuontikilpailu on johtanut myrkytykseen. Hyvin pienten lapsien munuaisten vähäisen kapasiteetin vuoksi he voivat saada vesimyrkytyksen, mikäli heille juotetaan vettä äidinmaidon lisäksi. Väärässä suhteessa sekoitettu infuusioneste voi myös aiheuttaa vesimyrkytyksen.
Yleisin syy veden kehosta poistumisen häiriöille on liiallinen antidiureettisen hormonin tuotanto, josta seuraa virtsan erityksen väheneminen. Antidiureettisen hormonin eritystä voivat lisätä mm. kipu, stressi ja aivokasvaimet. MDMA-huumausaine aiheuttaa sekä lisääntynyttä janon tunnetta että antidiureettihormonin eritystä, joten ainetta nauttineen henkilön neste- ja elektrolyyttitasapainosta on pidettävä erityistä huolta.

Fysiologiset vaikutukset

Koska solut vaihtavat aineita vereen osmoosin kautta, veren laimentuessa soluihin imeytyy lisää nestettä ja niistä poistuu elektrolyyttejä. Lisääntynyt neste saa kudokset paisumaan, mikä on erityisen vaarallista aivoille. Aivokudoksella ei ole juuri tilaa laajentua kallon sisällä. Lisääntynyt paine vaurioittaa kudosta ja saattaa myös puristaa aivojen verisuonia umpeen. Vettä voi alkaa myös suodattua verenkierrosta keuhkoihin. Lisäksi elektrolyyttien poistuessa soluista hermoimpulssien kulku vaikeutuu.
Lievän vesimyrkytyksen oireita ovat väsymys, pahoinvointi, päänsärky ja suonenvedot. Erityisesti kestävyysurheilijat saattavat tulkita oireet merkiksi nestehukasta ja lisätä vedensaantia entisestään pahentaen tilannetta. Aivojen toiminnan häiriintyessä lisää potilaasta tulee sekava, hänen puhekykynsä ja koordinaationsa heikkenee, saattaa esiintyä hallusinaatioita ja pahimmillaan hengityksen ja sydämen toiminnan häiriötä. Hoitamattomana potilas voi menettää tajuntansa ja kuolla.

Hoito

Vesimyrkytyksen ensisijainen hoito on estää potilasta nauttimasta lähitunteina lisää vettä. Elektrolyyttitasapainon korjaamisen suhteen on toimittava maltillisesti, sillä natriumpitoisuuden liian nopean korjaamisen on havaittu aiheuttavan aivosillan demyelinisaatiota. Vakavissa tapauksissa voidaan käyttää lääkitystä aivojen turvotuksen laskuun sekä virtsan erityksen lisäämiseen nesteen poistamiseksi. Mikäli aivojen turvotus ei ole ehtinyt aiheuttaa kudosvaurioita, potilas toipuu yleensä muutamassa päivässä.
Jäkälälampi (Rovaniemi, Sonka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Palojoen valuma-alueella (67.97), jonka Airijoen valuma-alueeseen (67.977) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 156,6 metriä mpy.
Viljo Karvonen

Viljo Ilmari Karvonen (23. heinäkuuta 1906 Halsua – 28. kesäkuuta 1994 Halsua) oli suomalainen kanteleensoittaja ja pelimanni.  Varsinaiselta ammatiltaan hän oli linja-autonkuljettaja ja liikennöitsijä.
Hän sai innostuksen kanteleensoittoon isältään, mutta joutui opettelemaan soiton alkeet muualla, koska isä ei ollut halukas opettamaan poikaansa. Pääasiallisesti hän oppi soittamaan pelimannien tapaan kuuntelemalla muiden soittoa ja sittemmin soittamalla yhdessä heidän kanssaan. Oppi-isinä hänellä olivat Eino Tulikari ja serkku Matti Karvonen. Ensimmäisen kerran hän esiintyi kymmenvuotiaana, mutta soittimena ei ollut kantele vaan kampa ja silkkipaperi.
Myöhemmin hän aloitti viulunsoiton ja soitti vuoden verran paikallisen kanttorin johtamassa jousiyhtyeessä. Viulunsoiton hän joutui lopettamaan satutettuaan sormensa tapaturmaisesti. Sen jälkeen hän keskittyi kanteleen soittamiseen. Hän myös rakensi kanteleita, ensimmäisen jo 14-vuotiaana. Ensimmäisen kerran hän esiintyi julkisesti 18-vuotiaana, jolloin hän säesti kahta viulupelimannia. 
Kanteleensoitto jäi taka-alalle, kun hän aloitti linja-autonkuljettajana 1930-luvulla. Tässä ammatissa hän työskenteli lähes 40 vuotta, josta itsenäisenä liikennöitsijänä Kokkolan ja Halsuan välisellä linjalla parisenkymmentä vuotta.
Sodan jälkeen hän innostui taas soittamisesta ja osallistui  paikallisten kansansoittokilpailujen innostamana vuonna 1955 Helsingissä pidettyyn Suomen Nuorison Liiton soittokilpailuun. Hän voitti kilpailun, ja toinen halsualainen Toivo Venetjoki tuli toiseksi. Vuonna 1958 pidetyissä kilpailussa järjestys oli päinvastainen. Tämän jälkeen he esiintyivät paljon yhdessä.  Halsualla toimi 1960-luvulla suuri kanteleyhtye, jossa oli enimmillään 12 soittajaa. Karvonen, Venetjoki ja Tulikari olivat yhtyeessä mukana. Lisäksi Karvonen esiintyi paljon viulupelimanni Otto Hotakaisen kanssa.
Karvosen ohjelmistossa oli sekä pelimannimusiikkia että kansanlauluja ja hengellisiä kappaleita. Hän myös sävelsi itse.
Hänet nimitettiin mestaripelimanniksi Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 1971. Hän oli ensimmäinen kanteleensoittaja, joka sai tämän arvonimen.
Majavesi (Sastamala)

Maantiede

Järven pinta-ala on 28,7 hehtaaria ja on kilometrin pitkä ja 600 metriä leveä. Siihen laskee lukuisia ympäröivien soiden ojia. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa noin neljä kilometriä pitkä ja Mustajärven ja Heinilammen kanssa lopussa yhteinen laskuoja Sävijokeen.
Järven rantaviiva on 3,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Jotkin rannat ovat kivisiä ja järven ainoa saari on pieni rannanläheinen luoto. Rannan läheisyydessä on viisi loma-asuntoa, joille kulkee tiet Pyykoskenmaalta ja Peräkunnalta.