google/wiki40b huggingface dataset:
Riukiunkaniini

Koko ja ulkonäkö

Riukiunkaniineilla on lyhyet jalat, tanakka vartalo ja suhteellisen isot ja käyrät kynnet. Sen pituus on 43–51 cm ja hännän pituus noin 15 mm. Korvat ovat noin 45 millimetrin pituiset eli varsin pienikokoiset muihin jäniksiin verrattuna. Ruumiinpaino on täysikasvuisella riukiunkaniinilla 2–3 kiloa. Turkki on pörröinen ja tiheä. Se on selästä tummanruskea ja sivuilta punaruskea, vatsan puolelta se on vaaleampaa punaruskeaa.
Erikoista riukiunkaniinissa on myös sen käyttämä kutsuhuuto, joka on hieman samantapainen kuin piiskujäniksillä. Useimmilla jäniksillä ei ole kykyä luoda kutsuhuutoja.

Levinneisyys

Riukiunkaniinia tavataan ainoastaan kahdella pienellä saarella, Amami Ōshimalla ja Tokunoshimalla, jotka sijaitsevat eteläisen Kyūshūn ja Okinawan välillä. Saaria peitti aiemmin tiheä ja märkä metsä (etenkin tammia), mutta näistä alkuperäismetsistä on 70 - 90 % hävitetty vuoden 1980 jälkeen. Riukiunkaniini sopeutuu kuitenkin myös muuttuneisiin metsiin ja sitä tavataan nyt alkuperäisten metsien lisäksi käpypalmustoissa ja heinäisillä alueilla. Se välttää asutusta ja viljelmiä.

Elintavat

Riukiunkaniinit ovat aktiivisia yöllä. Päivällä ne nukkuvat piilossa, esimerkiksi luolissa. Poikaselle emo kaivaa kolon, jonka se peittää päivän ajaksi. Yöllä emo avaa kolon, ruokkii poikaset ja sulkee sen uudelleen maalla ja kasveilla.

Lisääntyminen

Riukiunkaniini synnyttää yleensä yhden, harvoin kaksi poikasta.

Uhat

Riukiunkaniinien metsästys loppui virallisesti vuonna 1921, jolloin Japani antoi sille virallisen suojelustatuksen. Suurimpia uhkia ovat kuitenkin metsän raivaus sekä koirat, kissat ja muut ihmisen alueelle tuomat eläimet. Erityisesti mangustit, joita asukkaat vapauttivat saarille tappamaan myrkyllisiä käärmeitä, ovat vakava uhka kaniinin tulevaisuudelle. Metsän raivaus vaikuttaa paitsi elintilan vähenemiseen, myös siihen, että päivällä nukkuvat kaniinit ovat helppoja saaliita petoeläimille, joilta ne eivät pääse suojaan.
Apollo 13 (elokuva)

Juoni

Elokuva alkaa takaumalla Apollo 1:n tulipalosta, jota Walter Cronkite selostaa. Monologin jälkeen elokuva siirtyy ensimmäisen kuukävelyn aikaan ja seuraa Maassa astronautti Jim Lovellia. Myöhemmin Lovell esittelee Vehicle Assembly Buildingia vieraille, jolloin Deke Slayton tulee kertomaan Lovellille, että tämä siirretään Apollo 14:stä Apollo 13:n miehistöön.
Lovell ja hänen miehistönsä, Fred Haise ja Ken Mattingly, aloittavat harjoittelun Apollo 13:a varten. Kaksi päivää ennen laukaisua Cape Kennedyssä Lovellille kerrotaan, että Mattingly on vaarassa sairastua tuhkarokkoon. Lovell ei pysty kumoamaan lentolääkärin suositusta ja joutuu vaihtamaan Mattinglyn varamiehistön Jack Swigertiin.
Laukaisu onnistuu, mutta kesken lennon Saturn V -raketin toisen vaiheen keskimmäinen moottori sammuu ennenaikaisesti. Ongelma saadaan korjattua polttamalla muita moottoreita pidempään. Swigert telakoi Apollo-komentomoduuli Odysseyn kuumoduuli Aquariuksen kanssa.
Lennon kolmantena päivänä miehistö tekee tarkistustoimenpiteitä, ja Swigert sekoittaa nestehappisäiliöitä, jolloin tapahtuu räjähdys. Räjähdys rikkoo huoltomoduulin rakenteita ja happea alkaa vuotaa ulos. Kuulaskeutuminen joudutaan perumaan, ja turvallinen kotiinpaluukin alkaa vaikuttaa epävarmalta. Miehistön täytyy sulkea huoltomoduuli ja käyttää kuumoduulia pelastusaluksena matkallaan Kuun kautta kotiin. Komentomoduuli sammutetaan ennen aluksen joutumista Kuun taakse.
Aluksen suunnatessa takaisin Maata kohti ilmenee lisää ongelmia. Virran säästämiseksi miehistö joutuu sammuttamaan myös kuumoduulin ja selviytymään matkasta jäätävän kylmässä aluksessa. Kahden hengen lyhytaikaiseen käyttöön suunnitellun kuumoduulin hiilidioksidisuodattimet alkavat tukkeutua, mutta siitä selvitään sovittamalla komentomoduulin suotimet kuumoduuliin.
Lähellä Maata miehistö joutuu tekemään manuaalisesti riskialttiin kurssinkorjauksen kuumoduulin moottorilla. Maassa Mattingly apureineen saa valmiiksi virrankulutuksen minimoivan uudelleenkäynnistyskeinon, ja hänen opastamanaan miehistö onnistuu käynnistämään komentomoduulin. Huoltomoduuli ja kuumoduuli irrotetaan komentomoduulista, jolloin käy ilmi että huoltomoduuli on pahoin vaurioitunut, ja myös komentomoduulin lämpökilven pelätään vaurioituneen räjähdyksessä.
Laskeutumisen aikainen ionisaatiosta johtuva tietoliikennekatko kestää tavallista pidempään, mutta laskeutuminen onnistuu. Elokuva loppuu Lovellin monologiin, joka päättyy sanoihin:
»Katson ylös Kuuhun ja mietin: milloin me palaamme sinne ja ketkä sen tekevät?»
Vitaly Zdorovetskiy

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014

Kesällä 2014 Zdorovetskiy juoksi kesken jalkapallon MM-kisojen loppuottelun Saksa–Argentiina kentälle paita ylös nostettuna. Hänen kroppaansa oli kirjoitettu sanat ”natural born prankster” (”synnynnäinen keppostelija”). Zdorovetskiy yritti kentällä ollessaan muun muassa suudella Saksan puolustajaa Benedikt Höwedesiä. Turvamiehet saivat taltutettua Zdorovetskiyn nopeasti ja vietyä hänet pois kentältä. Tempaus ei näkynyt televisiossa, koska kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA oli kieltänyt sellaisten kuvaamisen.
Asu (mineralogia)

Asu on mineralogiassa käytetty termi, joka kuvaa mineraalin kiteiden ulottuvuuksia suhteessa toisiinsa. Mineraalin asu riippuu sen kiderakenteesta. Asu voi olla esimerkiksi rakeinen, kuituinen, sälöinen, suomuinen tai massamainen. Asu on rakeinen, mikäli mineraalin ulottuvuudet ovat samat joka suuntaan, jos mineraalin jokin ulottuvuus on selvästi muita pidempi, asu on sälöinen, neulamainen tai kuituinen, suomuinen asu on niillä mineraaleilla, joilla kaksi ulottuvuutta on selvästi kolmatta pidempiä. Massamainen asu tarkoittaa sitä, että mineraalin rakeet ovat niin pieniä, että niitä ei voi erottaa toisistaan paljain silmin.
Iprodioni

Ominaisuudet

Iprodioni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännössä katsoen veteen liukenematonta. Iprodioni liukenee kohtalaisesti etanoliin ja hyvin esimerkiksi asetoniin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Yhdiste tehoaa useisiin sieniin, ja sen vaikutusmekanismi perustuu itiöiden itämisen estoon ja solukalvojen kasvun estoon. Iprodioni on todennäköisesti karsinogeeninen yhdiste.

Valmistus ja käyttö

Iprodionin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 3,5-dikloorifenyyli-isosyanaatti reagoi glysiinin kanssa. Seuraavassa vaiheessa muodostuu rengasrakenne, ja viimeisessä vaiheessa tapahtuu reaktio isopropyyli-isosyanaatin kanssa, jolloin muodostuu iprodionia. 
Iprodionia käytetään useiden kasvien, kuten hedelmien, kasvisten ja puuvillan sienitautien, hoitoon ja torjuntaan. Lisäksi sitä voidaan käyttää nurmilla. Yhdiste levitetään liuoksena tai jauheena. Iprodioni on rekisteröity käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Intiassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Iprodionin käyttö oli sallittua myös Euroopan unionin alueella, kunnes Euroopan komissio päätti  vuonna 2017 perua sen myyntiluvan 5.3.2018 alkaen. Aineen käyttö Euroopan unionin alueella on kiellettyä 5.6.2018 alkaen.
Álvaro González

Seurajoukkueet

González aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003 Defensor Sportingissa Uruguayn 1. divisioonassa. Hän edusti joukkuetta neljä kautta tehden 8 maalia 122 ottelussa. Sen jälkeen hän siirtyi Boca Juniorsin joukkueeseen Argentiinan 1. divisioonaan. Hän voitti Recopa Sudamericanan 2007 ja Argentiinan-mestaruuden 2008 sekä oli häviämässä AC Milanille seurajoukkueiden MM-finaalissa 2007. Hän pelasi Boca Juniorsissa 33 sarjaottelua, joissa teki yhden maalin. Copa Libertadoresissa hän pelasi seitsemän ottelua.
Kaudeksi 2009–2010 González siirtyi takaisin Uruguayhin Nacionalin joukkueeseen. Pelaamissaan 29 pääsarjaottelussa hän teki kolme maalia. Copa Libertadoresissa hän pelasi kahdeksan ottelua. 
González siirtyi Italian pääsarjan Serie A:n Lazioon kahden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2010. Hän kuului vakituiseen avauskokoonpanoon tammikuusta 2011 kauden 2013−2014 loppuun saakka. Hän oli voittamassa Italian cupia 2013. Syyskaudella 2014−2015 hän pelasi vain neljä Serie A:n ottelua. Kevään 2015 hän oli lainalla saman sarjan Torinossa, mutta pääsi sielläkin pelaamaan vain neljä liigaottelua. Seuraavan kauden hän oli lainalla Meksikon Primera Divisiónin Club Atlasissa, jossa hän pelasi 16 sarjaottelua.
González ei pelannut Laziossa otteluakaan kaudella 2016−2017. Kaikkiaan hän pelasi seurassa 113 Serie A:n ottelua, joissa teki neljä maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi 22 ottelua ja teki yhden maalin. Helmikuussa 2017 hän siiryi vapaalla siirrolla Uruguayn pääsarjaseura Nacionaliin, jossa pelasi kesäkuuhun 2018 mennessä 29 sarjaottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä 11 Copa Libertadoresin ottelua. 
Tammikuussa 2019 González palasi ensimmäiseen ammattilaisseuraansa Defensor Sportingiin.

Maajoukkue

González pelasi ensimmäisen maaottelunsa Uruguayn maajoukkueessa ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan lokakuussa 2006. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Paraguayta vastaan lokakuussa 2007. Hän ei kuitenkaan mahtunut Uruguayn MM-joukkueeseen 2010. 
González kuului Copa Américan 2011 voittaneeseen Uruguayn joukkueeseen. Avausottelussa hän ei pelannut, mutta oli kaikissa muissa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan syyskuussa 2011. Brasilian MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi Uruguayn kaikissa neljässä ottelussa, näistä kolmessa avauskokoonpanossa. Hän pelasi Copa Américassa kaikissa neljässä ottelussa 2015 ja kolmessa ottelussa 2016.
González on valittu maajoukkueeseen viimeksi marraskuussa 2017. Hän on pelannut kaikkiaan 72 maaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia.
Tapio Räisänen -mäkikeskus

Historia

Tapio Räisänen -mäkikeskuksessa on järjestetty mäkihypyn- ja yhdistetyn veteraanien MM-kilpailut 24. helmikuuta – 2. maaliskuuta 2008 ja 22.–29. maaliskuuta 2015, Hopeasompa loppukilpailut vuosina 2007 ja 2014, veteraanien SM-kilpailut vuosina 2012 ja 2014 ja pienmäen SM-kilpailut 7. joulukuuta 2012, huhtikuussa 2017, maaliskuussa 2018 ja 2019.

Taivalvaara

Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1986. Vuosina 1995–2003 siinä järjestettiin säännöllisesti yhdistetyn B-maailmancupin kilpailuja. Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 73 metrissä ja HS-piste 80 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.

Taivalvaara K49

Hyppyrimäki rakennetiin vuosina 1951–1953, silloin sen K-piste oli 48 metrissä. Nykyisin K-piste sijaitsee 49 metrissä ja HS-piste 52 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.

Taivalvaara K34

Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1965, silloin sen K-piste oli 30 metrissä. Nykyisin K-piste sijaitsee 34 metrissä ja HS-piste 38 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.

Taivalvaara K20

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 20 metrissä ja HS-piste 22 metrissä. Alastulorinteeseen asennettiin muovitus kesällä 2016.

Taivalvaara K10

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 10 metrissä ja HS-piste 12 metrissä. Alastulorinteeseen asennettiin muovitus kesällä 2016.
Mäkiennätyksen 11,0 metriä ovat hypänneet Vilho Palosaari ja Tuomas Kinnunen 22. maaliskuuta 2014 Hopeasompa-kilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 10,0 metriä on hypännyt Elli Seppänen 22. maaliskuuta 2014 Hopeasompa-kilpailussa.
Kesämäkiennätyksen 10,5 metriä ovat hypänneet Eetu Polju 15. heinäkuuta 2017 ja Peter Räisänen 22. heinäkuuta 2017 Tapsan Kesä Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 8,0 metriä on hypännyt Laura Luokkanen 6. elokuuta 2016 Muovimäkien avajaiskilpailussa.
Koodi

Koodit ja viestintä teknisillä välineillä

Viestinnässä koodi tarkoittaa sääntöä, jonka avulla informaatio (kuten kirjain, sana tai fraasi) muunnetaan toiseen esitysmuotoon, joka ei välttämättä ole lähtömuodon kanssa samaa tyyppiä. Tietojenkäsittelyssä ja viestinnässä koodaus tarkoittaa prosessia, jossa lähettäjä (lähettävä järjestelmä) muuntaa informaation dataksi, joka lähetetään vastaanottajalle (vastaanottavalle järjestelmälle). Dekoodaus eli koodin purku on päinvastainen prosessi, jossa vastaanotettu data muunnetaan vastaanottajan kannalta ymmärrettäväksi informaatioksi. Koodauksen ja dekoodauksen suorittavaa järjestelmää kutsutaan nimellä koodekki (codec).
Koodauksen eräs tarkoitus on mahdollistaa viestintä sellaisissa olosuhteissa, joissa normaalin puhutun tai kirjoitetun kielen käyttö on vaikeaa tai mahdotonta. Esimerkiksi sähkösanomissa korvataan sanoja lyhenteillä, jolloin tarvitaan vähemmän merkkejä: lähetys lyhenee ja on halvempi. Viittoiluliput ovat toinen esimerkki koodista: siinä tietty lippujen asento edustaa tiettyä merkkiä.
Koodaus ei välttämättä riitä viestin salaamiseen. Kryptografiassa käytettiin aiemmin koodeja, mutta nyttemmin tarvitaan salakirjoitusta, mahdollisesti matemaattisiin menetelmiin perustuvaa vahvaa salausta.

Koodeja käytetään lyhentämään viestintää

Aikana, jolloin lennättimet olivat keskeisiä pitkän matkan viestivälineitä, käytettiin monipuolisia kaupallisia koodijärjestelmiä, joilla kokonaiset fraasit voitiin ilmaista yhdellä lyhenteellä. Esimerkiksi LIOUY tarkoitti: ”miksi ette vastaa kysymykseen?” Näiden koodien nykyaikaisia vastineita ovat nettislangissa käytetyt lyhenteet, kuten brb (be right back, palaan kohta). Koodijärjestelmät olivat ja ovat käyttötarkoituksensa mukaisia ja voivat sisältää kaupallista käsitteistöä, sotilaallisia ja diplomaattisia termejä tai verkossa tapahtuvan sosiaalisen kanssakäymisen käsitteitä. Aiemmin järjestelmiä levitettiin julkaisemalla niistä koodikirjoja, nettikoodit leviävät käyttöympäristössään, internetin eri palveluissa.

Koodien käyttö virheiden havaitsemiseen tai korjaamiseen

Koodeja voidaan luoda suojaamaan lähetettävää tai tallennettavaa sisältöä virheitä vastaan. Niitä käytettäessä sisältöä täydennetään virheenkäsittelyinformaatiolla. Virheenkorjauskoodi kykenee sekä tunnistamaan että korjaamaan virheen. Virheen havaitsemiseen tarkoitettu koodi puolestaan on esimerkiksi suomalaisen henkilötunnuksen tarkistusmerkki.
Esimerkkejä ovat muun muassa Hamming-koodi ja Reed–Solomon-koodit.
Mo Willems

Elämäkerta

Willems kasvoi New Orleansissa, jossa hän opiskeli Isidore Newmanin koulussa. Myöhemmin, valmistuttuaan New Yorkin yliopistosta, Willems matkusti vuoden ympäri maailmaa piirrellen samalla erilaisia kuvia. Kuvat päätyivät myöhemmin hänen julkaisemaansa kirjaan You Can Never Find a Rickshaw When it Monsoons.
Palattuaan New Yorkiin Willems sai töitä Seesamtie-sarjasta, jossa hän käsikirjoitti useita jaksoja vuosien 1993–2002 aikana, voittaen kuusi Daytime Emmyä. Samalla Willems loi kaksi piirrossarjaa, The Off-Beatsin Nickelodeonille ja Sheep in the Big Cityn Cartoon Networkille. Sarjojen jälkeen hän käsikirjoitti jaksoja Codename: Kids Next Dooriin aina 4. tuotantokauteen asti. Willems jätti sarjan pyrkiäkseen kirjailijan uralle. Hän kirjoittikin useita lastenkirjoja, joista muutamasta hänet palkittiin Caldecott Honor -palkinnolla.
Insiders

Juoni

1980-luvun juppiaika on kiihkeimmillään. Iltalehden toimittaja Jarkko Saarela saa tehtäväkseen jutun nuorista menestyjistä. Toimitusjohtaja Lasse Fjält kutsuu hänet juhliin, josta löytynee jutunjuurta. Lakimies Petri Kuusniemi seurailee Saarelan puuhia hipoissa ja esittelee tämän muun muassa varatoimitusjohtaja Robert Lammelle. Paikalla ovat myös oleelliset kaunottaret Maiju Puro sekä Ringa Bergholm - kuin myös ”bodisalin kuningatar” Raija Rosqvist. Kiellosta huolimatta Jarkko ottaa valokuvia juhlissa ja ennen pitkää filmille tarttuu niin arkaluontoista materiaalia, että Petri raivostuu ja heittää hänet ulos.
Raijan tytär Theodora ”Tessa” Rosqvist palauttaa Jarkolle pienoisnauhurin. Tessa ja Jarkko viettävät rupattelutuokion Jarkon asunnossa. Jarkko huomaa nauhalle tallentuneen räjähdysherkkää sisäpiiritietoa ja päättää tehdä kohujutun sen pohjalta. Hän tapaa Petrin kapakassa, ja yrittää turhaan udella tältä tietoja nauhalla puhuvista henkilöistä. Kun elokuvaa on kestänyt noin 49 minuuttia, Jarkko poistuu tarinasta yli puoleksi tunniksi. 
Lasse, Petri, Maiju ja Ringa porhaltavat veneellä Lassen suvun omistamalle kesäasunnolle Helsingin lähistöllä sijaitsevalle saarelle. Saarella he selvittelevät monimutkaisia välejään ja sotkevat niitä entisestään. Samalla filosofoidaan rahasta ja rakkaudesta, juodaan viinaa ja saunotaan. Kaupungissa Maiju jatkaa juonittelujaan Robertin kanssa. Mutta heidän suhteensa kehittyy hengenvaaralliseksi. Robert kuristaa Maijun. Lasse tulee paikalle ja löytää Maijun ruumiin. Poliisi pidättää Lassen kuulusteluja varten ja Robert yrittää epätoivoisesti luistaa vastuusta. Lassen, Petrin, Maijun ja Ringan välejä selvitetään rikoskuulusteluissa. Totuus Maijun ja Robertin suhteesta paljastuu nauhalta, joka on Jarkon hallussa. Samalla paljastuu, että Robert oli kertonut Maijulle tehneensä sisäpiiririkoksen. Maiju kiristi Robertia tällä tiedolla jolloin Robert murhasi hänet. Jarkko ja Petri päättävät napata Robertin, joka kuitenkin ajaa autolla mereen ja hukkuu.

Arvostelut

Helsingin Sanomien Mikael Fränti arvioi Insidersia: ”Uudessa työssään Törhönen on hahmottanut kohtuullisesti toimivan elokuvallisen maailman, jonka informaatioarvo on kiinnostava. Joku saattaa puhua hymyilyttävästä tai tahattomasta informaatiosta, mutta näin helpolla en heittäisi uutta lasta pesuveden mukana menemään.”  
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa heikkona kuvauksena 1980-luvun citykulttuurista läpinäkyvine henkilöhahmoineen ja pinnallisine juonineen. Hän antoi elokuvalle yhden tähden viidestä ”aikakauden ulkokohtaisesta tallentamisesta”. TV-maailma-lehden Lauri Lehtinen kirjoitti elokuvasta vuonna 2001: ”On ihmisiä, joiden koti ei tunnu kodilta, ellei seinällä komeile Insiders-juliste, joka on ollut siinä 1980-luvulta asti.”
Michael Barratt (televisiojuontaja)

Michael Barratt (s. 3. tammikuuta 1928 Leeds) on entinen englantilainen televisiojuontaja ja toimittaja sekä tietokirjailija. Hän tuli tunnetuksi etenkin suositun, joka arki-ilta lähetetyn Nationwide-ajankohtaisohjelman juontajana BBC:ssä vuosina 1969–1977.

Elämä ja ura

Leedsiläiseen virkamiesperheeseen syntynyt Michael Barratt kävi Rossall School -poikakoulun Lancashiressa ja Paisley Grammar Schoolin Skotlannissa. Hän kiinnostui lehtialasta ja kertoo aloittaneensa toisen maailmansodan aikana 16-vuotiaana teetarjoilijana The Sunday Mail -lehdessä Glasgow’ssa. Hän eteni ensin urheilutoimittajaksi ja vähitellen yleistoimittajaksi ja lähti 1956 Nigeriaan, jossa hän työskenteli Nigerian Citizen -sanomalehdessä ja maan radioyhtiössä. 
Palattuaan Englantiin Barratt oli toimittajana alueellisissa sanomalehdissä. Samanaikaisesti hän avusti BBC:n ulkomaanpalvelun vastaperustetulla Afrikan-osastolla ja toimi freelance-reportterina myös televisiolle, aluksi Midlandsin alueellisessa ohjelmassa Scan. Pian Barratt siirtyi kokonaan televisioon ja alkoi tehdä BBC:n ajankohtaisohjelmaa Midlands Today, sitten kaksi vuotta valtakunnallista Panoramaa kunnes lähti mukaan tekemään 24 Hours -nimistä uutiskatsausta. Pisin rupeama oli Nationwide-ohjelman juontajana vuodesta 1969 vuoteen 1977. Sen jälkeen hän juonsi Thames Televisionin Reporting London -ohjelmaa, kunnes perusti oman yritysvideoita tekevän tuotantoyhtiönsä Michael Barratt Limited, joka toimi vuoteen 1997 saakka. Hän on toiminut myös luennoijana, viestintäkonsulttina ja erilaisten kongressien puheenjohtajana.
Barratt on kirjoittanut myös tietokirjoja kuten Michael Barratt's Complete Gardening Guide, Making the Most of the Media ja Making the Most of Retirement. Vuonna 2013 hän julkaisi muistelmansa nimeltä Mr. Nationwide. Ensimmäiset muistelmansa hän julkaisi jo 1970-luvun loppupuolella.
Ilmanvaihtosaneeraus

Ilmanvaihtoremontti on remontti, jossa uusitaan kiinteistön ilmanvaihtojärjestelmää joko osittain tai kokonaan. Yleensä ilmanvaihtojärjestelmä uusitaan jonkin havaitun ongelman tai puutteen vuoksi, esim. tunkkainen sisäilma, liialliset lämmityskulut, allergiaoireet tai rakenteiden terveyteen liittyvät oireet.
Ilmanvaihtojärjestelmän uusinnan yhteydessä on hyvä huomioida että saneeraus tulisi kerralla tehtyä olemassa olevien rakennusmääräysten mukaisiksi. Nykyaikainen koneellinen tulo- ja poistoilmanvaihtojärjestelmä on mahdollista rakentaa lähes kaikkiin asunto- ja talotyyppeihin. Uusissa rivi- ja kerrostalossakin suositaan asuntokohtaista ilmanvaihtojärjestelmää.
Ilmanvaihtoremontilla saavutetaan parempi sisäilma, kustannussäästöjä, kiinteistön arvon nousua sekä asumisviihtyvyyteen vaikuttavia tekijöitä. Mm. sisäilman jäähdytys on mahdollista tietyillä ilmanvaihtokoneilla.
Autolykos

Autolykos (muinaiskreikaksi Αὐτόλυκος 'yksinäinen susi') oli kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen ja Khionen poika.
Autolykos oli erityisen tunnettu taitavana varkaana — tuon syntymälahjan hän oli saanut isältään, varkaiden jumalalta. Hän osasi kääntää asiat päälaelleen — puhua "valkean mustaksi ja mustan valkeaksi".
Vaikka Autolykos oli oveluuden perikuva, Sisyfoksen onnistui kerran voittaa hänet viekkaudessa. Autolykos oli jo pitkään varastanut tämän karjaa jäämättä koskaan kiinni. Sisyfos alkoi kuitenkin epäillä tätä, koska hänen oman karjansa vähetessä Autolykoksen lauman koko puolestaan kasvoi. Niinpä Sisyfos merkitsi eläintensä sorkat, ja kun eläimiä oli varastettu, hän saapui paikalle, tunnisti nautansa ja vei ne takaisin. Samalla matkalla hän vietteli mukaansa Autolykoksen tyttären Atikleian ja antoi tämän myöhemmin puolisoksi Laerteelle. Heille syntyi Odysseus.
Autolykoksella oli useita poikia, jotka olivat taitavia varkaita, sekä tytär Polymede.
Kammiohappo

Kammiohappo eli kamarihappo on aiemmin käytetty nimitys rikkihapolle, jota saatiin kammion pohjalta valmistettaessa rikkihappoa lyijykammiomenetelmällä. Kammiohapossa oli rikkihappoa 50–60 prosenttia. Sitä käytettiin sellaisenaan soodan ja superfosfaatin valmistukseen. Kuumassa lyijypannussa haihduttamalla kammiohaposta saatiin pannuhappoa, jossa oli noin 80 prosenttia rikkihappoa. Koska lyijyastia ei kestänyt väkevämpää rikkihappoa, voitiin sitä väkevöidä kuumentamalla lasi-, platina- tai rauta-astiassa. Rauta-astian tuli olla valmistettu piipitoisesta raudasta. Näin rikkihaposta saatiin 91–92 prosenttista. Sitä voitiin edelleen väkevöidä, tislata ja puhdistaa puhtaan rikkihapon valmistamiseksi.
Nestor Väänänen

Nestor Väänänen (1. heinäkuuta 1877 Maaninka – 13. huhtikuuta 1930 Varpaisjärvi) oli suomalainen kansanedustaja. Väänäsen vanhemmat olivat Juhana Väänänen ja Justiina Honkanen ja hän meni naimisiin Hulda Vilhelmiina Korhosen kanssa 1916. Hän oli ammatiltaan pienviljelijä.
Väänänen toimi sosiaalidemokraattien kansanedustajana vuosina 1911–1914. Hän viljeli maata Varpaisjärvellä ja Nilsiässä hankkien lisätuloja koneenhoitajana eri paikkakunnilla.
National Film Registry

National Film Registry ("Kansallinen elokuvaluettelo") on yhdysvaltalaisten elokuvien arkisto, jota Yhdysvaltain kongressin kirjasto ylläpitää. Arkistoon valittavat elokuvat valitsee National Film Preservation Board. Se perustettiin 1988 ja Yhdysvaltain kongressi vahvisti sen toimivallan 1992, 1996, 2005 ja 2008. Vuoden 1996 lain myötä perustettiin myös yleishyödyllinen National Film Preservation Foundation -säätiö, joka kerää varoja yksityiseltä sektorilta.
National Film Registry hyväksyy arkistoitavaksi vuosittain enintään 25 yhdysvaltalaista elokuvaa, jotka ovat "kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittäviä elokuvia". Niiden tulisi kuvastaa yhdysvaltalaisen elokuvan koko kirjoa ja elokuvaperinnettä. Ehdokkaiksi kelpaavat vähintään kymmenen vuotta vanhat elokuvat. Vuoden 1989 ensimmäisellä valintakierroksella yhdysvaltalaiset ehdottivat lähes tuhatta säilyttämisen arvoista elokuvaa.
Elokuvaluettelossa on Hollywood-elokuvan klassikkoja sekä vailla tekijänoikeussuojaa olevia elokuvia. Elokuvan ei tarvitse olla pitkä elokuva eikä sen julkisen esittämisen puute ole este valinnalle. Elokuvaluettelossa on uutiselokuvia, mykkäelokuvia, kokeellisia elokuvia, lyhytelokuvia, sarjaelokuvia, kotielokuvia, dokumenttielokuvia, independent-elokuvia, televisioelokuvia ja musiikkivideoita. Vuonna 2015 elokuvaluettelossa oli 650 elokuvaa.