google/wiki40b huggingface dataset:
Järjestelmäpiiri

Järjestelmäpiiri (engl. System-on-Chip, SoC) on mikropiiri mobiililaitteissa ja sulaututeissa järjestelmissä jossa yhdistyvät useiden eri piirien toiminnot.
Piirillä yhdistyvät mm. perinteinen suoritin, grafiikkaprosessori ja digitaalinen signaaliprosessori älypuhelimissa, mutta myös muita pienempiä piirejä.
Korkean tason integraatiolla vähennetään tilantarvetta ja virran kulutusta laitteessa.
Piireissä voi yhdistyä lisensoitua teknologiaa usealta eri taholta kuten ARM, PowerVR ja Texas Instruments.
Esimerkkejä ovat mm. Apple A6 ja Qualcomm Snapdragon.
Lastensuojelun Keskusliitto

Lastensuojelun Keskusliitto on vuonna 1937 perustettu lastensuojelualan kattojärjestö, joka toimii aktiivisena vaikuttajana ja voimien yhdistäjänä lapsen oikeuksien asioissa sekä kansallisella että eurooppalaisella tasolla. Keskusliitto tavoittelee yhteiskunnassa tilannetta, jossa lasten tarpeet on aidosti asetettu etusijalle päätöksenteossa ja että lapselle kuuluvat oikeudet toteutuvat täysimääräisinä. Keskusliitolla on 93 jäsenjärjestöä ja 37 kunta- tai kuntayhtymäjäsentä. Linnanmäen huvipuistoa Helsingissä ylläpitävä Lasten Päivän Säätiö on toiminnan merkittävin rahoittaja.
Lastensuojelun Keskusliitto julkaisee kuukausittain lasten ja nuorten kasvatusta käsittelevää Lapsen Maailma -lehteä.

Keskusliiton jäsenyys

Lastensuojelun Keskusliitto voi varsinaiseksi jäsenekseen hyväksyä hallituksen päätöksellä ja sille osoitetun vapaamuotoisen kirjallisen hakemuksen perusteella kunnan, yhdistyksen tai muun yhteisön. Jäseneksi päästäkseen hakijan tulee olla lastensuojelun alalla työskentelevä ja toimialan kehittämistä edistävä rekisteröity yhdistys, säätiö tai muun oikeuskelpoinen yhteisö. Sen toiminta-alueena on oltava lisäksi joko koko maa tai jompikumpi kielialue kokonaisuudessaan. Poikkeustapauksissa voidaan varsinaiseksi jäseneksi hyväksyä edellä mainittua suppeammallakin alueella toimiva hakija, jos sen toiminnalla harkitaan olevan lastensuojelulle yleistä merkitystä.
Jean-Baptiste Bui Tuân

Jean-Baptiste Bui Tuân (s. 24. kesäkuuta 1928) on vietnamilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. syyskuuta 1955 ja nimitettiin Long Xuyênin koadjuuttoripiispaksi sekä Tabunian titulaaripiispaksi 15. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel Nguyên Khác Ngu, jota avusti Réginald-André-Paulin-Edmond Jacq. 30. joulukuuta 1997 Bui Tuânista tuli Long Xuyênin piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 2. lokakuuta 2003.
Pannukakko

Maantietoa

Soikion muotoisen järven halkaisija on 130 metriä. Se sijaitsee soistuneessa metsänotkelmassa ja sen rannat ovat avosuota. Läheisen maatilan läpi juoksee järven laskuoja, joka on 300 metriä pitkä ja laskee 150 metrin päässä sijaitsevaan Järvenjärveen. Järvi on asumaton.
Keski-Suomen Opisto

Keski-Suomen Opisto on vuonna 1894 perustettu sitoutumaton kansanopisto, joka toimii vuodesta 2018 alkaen Äänekosken keskustassa. Vuosina 1912–2017 alun perin Äänekoskelle perustettu opisto sijaitsi Suolahdessa, mutta muutti sieltä takaisin Äänekosken keskustaajamaan siirtyessään Koskelan Setlementin alaisuuteen.
Suolahdessa toimiessaan opisto antoi yleissivistävää ja ammatillista koulutusta sekä ammatillista lisäkoulutusta. Koskelan Setlementin alaisuudessa ensimmäiset kurssit pidettiin kesällä 2018, jolloin tulevien vuosien opintotarjonta ei ollut vielä täysin selvillä. Suunnitelmissa oli täydennyskoulutusta tanssinopettajille, kansalaisopiston opettajille, koululaisten aamu-ja iltäpäivätoiminnan ohjaajille ja mahdollisesti myös kestävään kehitykseen ja monikulttuurisuuteen liittyviä opintoja.

Ammatillinen koulutus

Keski-Suomen Opiston tarjontaan kuului Suolahdessa ammatillista koulutusta seuraavasti: nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto, koulunkäyntiavustajan ammattitutkintoon valmistava koulutus ja lasten ja nuorten erityisohjaajan ammattitutkintoon valmistava koulutus.

Vapaan sivistystyön linjat

Ammatillisen koulutuksen lisäksi Keski-Suomen Opisto toteutti Suolahdessa kansanopistojen yleisen sivistystyön tehtävää tarjoamalla nuorille suunnattuja välivuosilinjoja ”RokkiBreikki” ja ”TaideBreikki” sekä kesäkursseja, kuten soitto- ja laululeirejä lapsille, lausuntakursseja sekä kansainvälisiä musiikkikursseja.

Historia

Kansanopistotyö Keski-Suomessa alkoi Keski-Suomen Maamiesseuran ja Hämäläis-Osakunnan yhteistyönä. Maaliskuun 28. päivänä 1894 pidettiin Jyväskylässä kannatusyhdistyksen ja kuntien edustajien kokous, jossa päätettiin yhdistyksen säännöistä ja johtokunnasta, sekä määrättiin opiston sijoituspaikaksi Äänekoski. 1.11.1894 Keski-Suomen Kansanopisto aloitti työnsä sitoutumattomana maakuntaopistona. Ensimmäisinä vuosina rehtorina toimi pastori Kaarlo Kerkkonen. Suolahteen Keski-Suomen opisto siirtyi vuonna 1912, jolloin arkkitehti Yrjö Blomstedtin suunnittelema opistorakennus valmistui. Keski-Suomen Opiston rehtorina on toiminut vuodesta 1990 FM, opetusneuvos Hannu Salvi.
Keski-Suomen kansanopiston kannatusyhdistyksen aloitteesta Koskelan setlementti haki talousvaikeuksiin joutuneen opiston ylläpitolupaa, ja opisto yhdistettiin siihen vuoden 2018 alusta. Jo kolme vuotta aiemmin Suolahden kampuksella lopetti toimintansa Humanistinen ammattikorkeakoulu. Keski-Suomen Opiston ammatillinen koulutus siirtyi Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopiston (Poke) alaisuuteen syksyllä 2017. Konsertti- ja kokoustilana toimineen, kampukselle vuonna 1989 valmistuneen Suolahtisalin kunto on niin huono, että sen tulevaisuus on epävarma. Salin korjaus maksaisi lähes yhtä paljon kuin uuden rakentaminen.
Puoleisenlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Vihtamonpuron valuma-alueeseen (35.487) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 146,6 metriä mpy.
Polyvinyyliasetaatti

Polyvinyyliasetaatti (tunnettu myös nimillä PVA, PVAc, yleisliima, puuliima) on kumimainen alifaattinen synteettinen polymeeri. Polyvinyyliasetaatin kemiallinen kaava on (C₄H₆O₂)ₙ, ja se kuuluu polyvinyyliestereihin. Polyvinyyliasetaattia valmistetaan vinyyliasetaatista polymerointireaktiolla, ja reaktiotuotteet veteen sekoittamalla saadaan aikaan emulsio, jota voidaan käyttää esimerkiksi lateksimaalien ja puu- tai PVA-liimana tunnetun kotitalousliiman valmistukseen. Polyvinyyliasetaattipohjaisia liimoja voidaan käyttää kuitumaisten aineiden, kuten puun, paperin ja kankaan liimauksissa. Polyvinyyliasetaatin CAS-numero on 9003-20-7.
Max Petitpierre

Max Petitpierre (26. helmikuuta 1899 Neuchâtel – 25. maaliskuuta 1994) oli sveitsiläinen lakimies ja poliitikko, joka toimi Sveitsin liittoneuvoston jäsenenä 1944–1961 ja sen puheenjohtajana eli liittopresidenttinä 1950, 1955 ja 1960. Ulkoministerin tehtävistä hän vastasi pitkään, vuodesta 1945 vuoteen 1961.
Petitpierre opiskeli lakimieheksi kotikantonissaan Neuchâtelissa, Zürichissä ja Saksan Münchenissä ja tuli 1926 kansainvälisen yksityisoikeuden professoriksi Neuchâtelin yliopistoon. Vuonna 1937 hänet valittiin Neuchâtelin kantonin neuvostoon, 1942 Sveitsin liittokokoukseen eli parlamenttiin ja 1944 liittoneuvostoon. Toisen maailmansodan aikana hän toimi myös Sveitsin kelloteollisuusliiton puheenjohtajana, minkä lisäksi hänellä oli muitakin luottamustehtäviä myös elinkeinoelämän piirissä. Hän toimi myös Punaisen Ristin kansainvälisen komitean johdossa.
Max Petitpierre kirjoitti myös useita oikeustieteellisiä julkaisuja.
Petitpierren pitkän ulkoministerikauden aikana hän kehitti Sveitsin puolueettomuutta monin tavoin sallimalla tiiviimmät kansainväliset suhteet eri aloilla. Hänestä Sveitsin oli avauduttava osallistumaan Länsi-Euroopan taloudelliseen ja kulttuuriseen kehitykseen.

Prix Max Petitpierre

Vuodesta 1984 vuoteen 2008 erityinen säätiö jakoi Max Petitpierren mukaan nimettyä, 25 000 Sveitsin frangin suuruista palkintoa noin joka toinen vuosi henkilölle, joka on edistänyt Sveitsin kansainvälistä tunnettuutta ja suhteita politiikan, diplomatian, talouden, tutkimuksen, kirjallisuuden tai taiteen alalla. Palkinnon saajia ovat olleet muun muassa kuvanveistäjä Jean Tinguely (1987),  ooppera- ja elokuvaohjaaja Daniel Schmid (1988), tietojenkäsittelyteoreetikko Niklaus Wirth (1990) ja arkkitehtitoimisto Herzog & de Meuron (2000).
Afrikanpikkulepinkäinen

Levinneisyys

Afrikanpikkulepinkäistä tavataan hajanaisella alueella Länsi- ja Keski-Afrikassa Norsunluurannikolta Ugandaan ja Etelä-Sudaniin. Lajia on kuvattu harvinaiseksi.
Turkvision laulukilpailu 2015

Tapahtumapaikka

22. marraskuuta 2014 ilmoitettiin, että vuoden 2015 Turkvision laulukilpailu tultaisiin järjestämään Maryssa, Turkmenistanissa. Kuitenkin 21. helmikuuta 2015 ilmoitettiin että isäntäkaupunki vaihtuisi Marysta pääkaupunki Ašgabatiin. Vuoden 2015 elokuun lopussa ilmoitettiin kuitenkin, että kilpailu siirrettäisiin Turkin Istanbuliin. 
Yahya Kemal Beyatli Cultural Centre valittiin vuoden 2015 kilpailun tapahtumapaikaksi. Tapahtumapaikan kapasiteetti on 10 000 ihmistä.

Formaatti

Tosin kuin kaksi edellistä vuotta vuoden 2015 kilpailu koostui pelkästä 19. joulukuuta järjestetystä finaalista. Kaikki 21 osallistujaa kilpailivat finaalissa, josta yksi julistettiin voittajaksi.

Osallistujat

Kilpailuun osallistui 21 valtiota ja aluetta.
Olkihattupiraatit

Miehistö

Mangassa Luffy sanoo, että hän haluaa vähintään kymmenen liittyvän hänen miehistöönsä ennen kuin hän lähtee Grand Linelle. Luffyn mieli vaihtui kun Usopp sanoi Sanjin liittymisen jälkeen, että pelastettua Namin he voisivat lähteä Grand Linelle vain viiden hengen voimin. Grand Linella on liittynyt uusia jäseniä Olkihattuihin, mutta vieläkään ei olla kymmenessä. On kuitenkin vielä epäselvää, tuleeko Olkihatuista kymmenen hengen joukko vai useamman. Luffy myös sanoi, että hän kokoaa merirosvojoukon jotka voittaisivat hänen lapsuuden esikuvansa Shanksin ja tämän merirosvot.
Luffy ei tunnu välittävän, haluaako joku liittyä Olkihattuihin vai ei paria poikkeusta lukuun ottamatta. Hän valitsee itseään kiinnostavat jäsenet ja kysyy heiltä kiinnostusta liittyä niin kauan, kunnes he suostuvat vapaaehtoisesti. Vaikka Vivi ei koskaan ollut olkihattupiraatti matkustaessaan heidän kanssaan, Luffy piti Viviä Olkihattuna. Luffy on kysynyt mm. Gaimonia liittymään, vaikka hänestä ei olisi ollut mitään erityistä apua Olkihatuille. Florian kolmiossa Luffy kysyy Brookia liittymään Olkihattuihin ja tämä suostuu. Myöhemmin hän kuitenkin kieltäytyy, koska ei omista varjoaan. Loppujen lopuksi Brook saa varjonsa takaisin ja pyytää saada liittyä Olkihattupiraatteihin. Luffy suostuu.
Jokainen Olkihattu tähän asti taistelee omalla tyylillä ja on jossain todella hyvä. Brook on muusikko, mutta taistelee miekalla kuten Zoro. Hänen taistelutyylinsä kuitenkin eroaa Zorosta paljon.

Olkihatuista eronneet

Jos joku Olkihatuista eroaa ilman Luffyn myöntymistä, Luffy vaatii heitä jäämään. Tähän mennessä vain Nami, Usopp, Nico Robin ja Chopper ovat lähteneet väliaikaisesti Olkihatuista. Usopp on ainoa joka on tähän asti lähtenyt omasta tahdostaan, Nami ja Robin joutuivat lähtemään omien ongelmiensa vuoksi. Chopper lähti olkihattupiraateista kun he hävisivät Davy back fightin ensimmäisellä kierroksella, mutta voittivat tämän toisella kierroksella takaisin. Usopp on myös ainoa joka sai Luffyltä luvan lähteä Olkihatuista. Myöhemmin Usopp kuitenkin palasi pyydettyään ensin Olkihatuilta kyyneleet silmistä virraten anteeksi.

Entiset miehistön jäsenet

Animessa Davy Back Fight -osan aikana Luffy voitti 497 Foxy-piraattia miehistöönsä. Hän ei kuitenkaan halunnut heitä, mutta kapteeni Foxy pakotti hänet ottamaan heidät. Luffy antoi uusille jäsenille ensimmäiseksi ja viimeiseksi tehtäväksi erota Olkihatuista.
Flash Gordon

Flash Gordon on tieteissarjakuva, jota piirsi alun perin Alex Raymond. Flash Gordon kehitettiin toisen avaruussankarin, Buck Rogersin, kilpailijaksi. Ensimmäinen Flash Gordon julkaistiin 7. tammikuuta 1934.
Suomessa sarjakuvaa on joskus julkaistu myös nimillä Salama Gordon, Iskevä Salama, Sami Salama, Vaajanyrkki, Tiikeri Tom ja Blixt Gordon. Pisimpään Flash Gordonia piirsi Dan Barry.
Sarjakuvan päähenkilö ja sankari on Flash Gordon, ja hänen apureitaan ovat tohtori Hans Zarkov ja Dale Arden. Nämä kolme ovat joutuneet planeetta Mongolle, jota hallitsee tyrannimainen Ming, sarjakuvan konna. Flash Gordon ystävineen liittoutuu prinssi Barinin kanssa, joka pyrkii syrjäyttämään Mingin.

Flash Gordon elokuvissa ja televisiossa

Flash Gordonista tehtiin kolme sarjafilmiä 1930–1940-luvulla. Niissä pääosaa esitti Buster Crabbe, ja niitä esitettiin Yhdysvalloissa televisiossa 1950-luvulla ja uudestaan 1970-luvun puolivälissä. 1950-luvulla Flash Gordonista tehtiin myös tv-sarja (pääosassa Steve Holland), josta leikattiin pitkä fiktio vuonna 1957.
Vuonna 1980 Flash Gordonista tehtiin jälleen uusi elokuvasovitus Flash Gordon – iskevä salama. Flash Gordonia esitti Sam J. Jones ja Mingiä Max von Sydow. Elokuva tunnetaan parhaiten musiikistaan, jonka teki Queen. Flash Gordonista on tehty myös useita animaatiosarjoja.

Flash Gordon ja Tähtien sota

George Lucas oli nuorena innokas Flash Gordonin ihailija, ja halusi tehdä sarjakuvan pohjalta elokuvan, jossa hän olisi käsitellyt Flash Gordonia modernina myyttinä. Oikeudet omistanut Dino De Laurentiis ei kuitenkaan ollut kiinnostunut Lucasin tulkinnasta. Lucas kirjoitti sen sijaan Tähtien sodan, johon hän otti runsaasti vaikutteita Flash Gordonista. Flash Gordon ja Dale Arden olivat sekä Luke Skywalkerin ja Leia Organan että Anakin Skywalkerin ja Padmé Amidalan esikuvina.
Ivan Prokić

Seuraura

Prokić aloitti pääsarjauransa vain 14-vuotiaana Jugoslavian pääsarjan HK Partizan Belgradissa kaudella 1989–1990. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi KHK Crvena Zvezdassa, joista jälkimmäinen Jugoslavian hajoamisen jälkeen Jugoslavian liittotasavallan pääsarjassa pelattu kausi 1991–1992 päättyi mestaruuteen. Kauden 1994–1995 Prokić aloitti HK Partizanissa, mutta hän siirtyi kesken kauden Venäjälle Kansainvälisen liigan TsSKA Moskovaan.
Vuodet 1997–2001 Prokić kävi Wisconsin-Superiorin yliopistoa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli viimeisellä yliopistokaudellaan 2000–2001. Kauden 2001–2002 Prokić pelasi UHL-joukkue Rockford IceHogsissa. Kauden 2002–2003 hän vietti kotimaassaan HK Vojvodina Novi Sadissa pelaten kansainvälistä Interligaa. Kaudeksi 2003–2004 Prokić palasi taas Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi kautensa ECHL:ssä edustaen Bakersfield Condorsin, Charlotte Checkersin ja Fresno Falconsin joukkueita.
ECHL-vuotensa jälkeen Prokić on pelannut kotimaassaan KHK Crvena Zvezdassa ja HK Vitezissä.

Maajoukkueura

Prokić edusti Serbiaa II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti A-lohkon pronssia. Ennen Serbian ja Montenegron jakautumista Prokić edusti Jugoslavian liittotasavaltaa/Serbia ja Montenegroa C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1995 ja 1998, joista hän oli ensimmäisenä mainitun turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan Slovenian Ivo Janin ja Tomaž Vnukin kanssa. Vuosina 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006 Prokić pelasi II-divisioonan MM-kilpailuissa. Kaikki neljä turnausta päättyi lohkohopeaan. Hän voitti vuoden 2003 turnauksen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 5+16=21 ja vuoden 2005 turnauksen syöttöpörssin 11 syötöllään.
Prokić edusti myös Jugoslavian liittotasavaltaa alle 20-vuotiaiden C2-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1995 sekä alle 18-vuotiaiden B-sarjan EM-kilpailuissa vuonna 1992, jolloin hän voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 9+6=15.

Muuta

Prokićin pikkuveli Marko pelaa HK Vitezissa.
Hanhilampi (Ylitornio, Törmäsjärvi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lohijärven alueella (67.92), jonka Merijärven valuma-alueeseen (67.926) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,8 metriä mpy.
Ritchie Valens

Elämäkerta

Richard Steven Valenzuela syntyi Los Angelesin esikaupungissa Pacoimassa. Nuorena hän kuunteli meksikolaista musiikkia sekä mustaa rhythm and bluesia ja rock and rollia. Valens soitti 16-vuotiaana paikallisessa tanssiyhtyeessä nimeltä The Silhouettes.
Valens kävi toukokuussa 1958 koesoitossa Del-Fi-levymerkillä, jonka johtaja Bob Keane tunnisti Valensin kyvyt ja palkkasi tämän. Valensin esikoissingle, menevä rocklaulu ”Come On, Let’s Go” jäi niukasti top-40:n ulkopuolelle. Toisessa levytyssessiossa levytetyt balladi ”Donna” ja meksikolaisen fiestatanssilaulun pohjalta tehty ”La Bamba” nousivat hiteiksi, joista Valens nykyisin muistetaan. ”Donna” nousi listakakkoseksi ja ”La Bamba” sijalle 22. Valens kävi joulukuussa 1958 New Yorkissa promootiokiertueella esiintymässä Dick Clarkin American Bandstandissa ja Alan Freedin joulushow’ssa.
Juuri kun Valensista oli tulossa tähti, hän kuoli vain 17-vuotiaana konserttikiertueellaan 3. helmikuuta 1959 pienkoneen maahansyöksyssä yhdessä Buddy Hollyn ja The Big Bopperin kanssa. Valens pääsi koneeseen voitettuaan kolikonheiton viimeisestä paikasta.
Valens nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2001. Vuonna 1987 valmistui Valensin elämästä kertova elokuva La Bamba.
Jacques Hébert

Jacques-René Hébert (15. marraskuuta 1757 – 24. maaliskuuta 1794) oli lehtimies ja vallankumousjohtaja  Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Hébert kuului radikaaleimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin vallankumouksellisiin. Hän vastusti erityisen kiihkeästi kristinuskoa ja kuningasvaltaa. Hébertista tuli sanskulottien johtohahmo, ja hän painosti jakobiineja ottamaan käyttöön äärimmäiset voimakeinot. Hébertin kannattajista käytettiin nimeä hébertistit.

Elämäkerta

Hébert syntyi porvarisperheeseen Alençonissa ja muutti Pariisiin vuonna 1780, missä hän eli köyhänä seuraavan kymmenen vuoden ajan. Vallankumouksen puhjetessa 1789 Hébertin valtasi suuri innostus, ja hän aloitti uransa lehtimiehenä kirjoittaen sarjan räävittömiä ja rienaavia poliittisia satiireja. Hébert kirjoitti nimimerkillä Le Père Duchesne (suom. Ukko-Duchesne) ja ryhtyi julkaisemaan samannimistä lehteä marraskuussa 1790. Siitä tuli nopeasti yksi vallankumouksen ajan suosituimmista lehdistä. Hébert kohdisti aluksi raivonsa aatelistoon ja papistoon, mutta keväällä 1792 hän käynnisti vihamielisen kampanjan kuningas Ludvig XVI:ta vastaan.
Hébertista tuli Kordelieeriklubin jäsen, ja hän oli mukana suunnittelemassa kansannousua, joka lopulta syrjäytti monarkian 10. elokuuta 1792. Syksyn aikana hébertistit muuttivat Notre-Damen ja useita muita kirkkoja Järjen temppeleiksi. Joulukuussa Hébert valittiin Pariisin kommuunin apulaispääprokuraattoriksi. Hän liittyi samoihin aikoihin myös jakobiiniklubiin. Jakobiinit alkoivat pian kampanjoida maltillisempia girondisteja vastaan kansalliskonventissa. Tässä taistelussa Hébert valjasti lehtensä Le Père Duchesnen sanskulottien äänitorveksi ja vaati kuolemantuomiota kuninkaalle sekä girondistien tuhoamista ja vallankumoushallinnon perustamista. Hébert johti sanskulottien joukkoja, jotka pakottivat konventin erottamaan girondistien johtohahmot kesäkuussa 1793.
Hébertistit järjestivät Pariisin työväestön suurmielenosoitukset 4.–5. syyskuuta 1793. Mielenosoitukset pakottivat kansalliskonventin perustamaan valtiojohtoisen talouselämän ja käynnistämään terrorin ajan. Hébert tuki vahvasti syksyn 1793 antikristillistä kampanjaa, jonka tavoitteena oli tuhota Ranskan katolinen kirkko.
Vuoden 1794 alussa kansalliskonventin Yleisen turvallisuuden valiokunta oli vakiinnuttanut valta-asemansa, ja se alkoi pitää Hébertia ja hänen äärivasemmistolaisia kannattajiaan vaarallisina. Dantonin johtama jakobiiniklubin oikea laita hyökkäsi hébertistien äärimmäisyyttä vastaan. Myös valiokunnan johtohahmo Robespierre liittoutui Dantonin kanssa. Maaliskuussa 1794 pula ruoasta herätti yleistä tyytymättömyyttä, ja Hébert vaati kordellieeriklubia järjestämään kapinan. Sanskulotit eivät kuitenkaan vastanneet pyyntöön, ja 14. maaliskuuta Yleisen turvallisuuden valiokunta pidätti Hébertin. Hébert ja 17 hänen seuraajaansa mestattiin giljotiinilla kymmenen päivän päästä. Hébertin teloituksen vuoksi vallankumoushallinto menetti kuitenkin sanskulottien luottamuksen ja se johti lopulta jakobiinien diktatuurin päättymiseen heinäkuussa 1794.
Eiríni Pappá

Eiríni Pappá (kreik. Ειρήνη Παππά, kansainvälisesti usein Irene Papas; s. 3. syyskuuta 1926 Kórinthos, Kreikka) on kreikkalainen näyttelijä. Hän on saavuttanut kansainvälistä arvostusta rooleillaan muiden muassa elokuvissa Navaronen tykit (1961), Kerro minulle, Zorbas (1964) ja Z – hän elää! (1969).
Kreikassa syntynyt ja uransa aloittanut Pappá on jatkanut uraansa uudelle vuosituhannelle esiintymällä esimerkiksi elokuvassa Kapteeni Corellin mandoliini (2001).
Jari Kauppinen

Jari Kauppinen (21. huhtikuuta 1960 Helsinki – 4. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli monella kulttuurialalla toimiva kirjallisuudentutkija, filosofi ja punkin harrastaja. Hän oli oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän toimitti Joukkohauta-nimistä punkfanzinea.
Kauppisen tutkimusaiheena oli erityisesti ranskalainen filosofi Jacques Derrida, ja tämän tutkijana hän kuului kansainväliseen huippuun. Hänen viime aikojen aiheitaan oli pahan ongelma, sen suhde lakiin.
Jaakko Hulkkonen

Jaakko Hulkkonen (31. toukokuuta 1927 Valkjärvi – 1. elokuuta 2008 Imatra) oli suomalainen kanttori ja säveltäjä.

Elämä

Hulkkonen syntyi Karjalan kannaksella Valkjärvellä 1927, mutta vietti pääosan nuoruudestaan Parikkalassa. Ylioppilaaksi tulon jälkeen hän siirtyi Helsinkiin opiskelemaan. Hulkkonen valmistui kanttori-urkuriksi vuonna 1951 Helsingin kirkkomusiikkiopistosta. Vuonna 1956 hän asettui asumaan Ruokolahdelle ja myöhemmin Imatralle. Hänen merkittävimpänä elämäntyönään oli monien kuorojen johtaminen Imatran seudulla, erityisesti tasokkaan Imatran seurakunnan kamarikuoron johtaminen vuosina 1970–1990. Hulkkonen toimi Imatran seurakunnan kanttorina Kolmen Ristin kirkossa vuosina 1957–1990.

Musiikki

Saarela on luokitellut tutkielmassaan 131 Hulkkosen teosta, joista sovituksia on 89 kappaletta. Hulkkonen tuli tunnetuksi erityisesti kuorosävellysten ja -sovitusten tekijänä. Hulkkosen tuotanto kattaa niin liturgista kuin maallistakin musiikkia. Hänen tyylilleen oli usein ominaista hieman viihteellisten lisäsävelsointujen käyttö. Hulkkosen tunnetuimpia teoksia on mm. lauluyhtye Rajattoman levyttämä "Jeesuslapsen joululahjat" (n. 1978).
Cardesse

Cardesse on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 259 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cardessen pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Henry Pym

Henry Pymin seuraajat

Lukuisia muita supersankareita (ja muutama superroistokin) on ottanut Pymin entisiä pukuja ja supersankarinimiä käyttöönsä. Seuraavassa listaus käsittelee nämä hahmot aikajärjestyksessä.

Televisio

Henry Pym esiintyi vakituisena hahmona amerikkalaisessa The Avengers: United They Stand piirretyssä. Sarja ei saavuttanut laajaa suosiota ja sen teko rajoittui 13 episodiin. Henry Pymin hahmoa dubbasi näyttelijä Rod Wilson.

Animaatiot

Henry Pym oli isossa roolissa Ultimate Avengers- ja Ultimate Avengers 2 -piirroselokuvissa. Hahmoa ääninäytteli näyttelijä Nolan North.
Reijo Vihko

Reijo Kalevi Vihko (s. 7. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja professori. Hän on ollut Oulun yliopiston kliinisen kemian professori 1972–2004. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet hormonien aineenvaihdunta ja vaikutusmekanismit, hormoneista riippuvat syövät ja endokriininen diagnostiikka. Hän oli Biocenter Oulun tieteellinen johtaja 1986–1989, Suomen Akatemian tutkijaprofessori 1982–1986 ja sen pääjohtaja 1996–2004 sekä korkeakouluneuvoston viimeinen puheenjohtaja 1993–1995. Hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto vuonna 1982.
Vuodenvaihteessa 2001–2002 Vihkon edellytyksiä jatkaa virassaan Suomen Akatemian pääjohtajana selvitettiin, koska hänen käytöksestään Akatemian pikkujouluissa oli tehty valitus. Hänet nimitettiin uudelleen pääjohtajan virkaan tammikuussa 2002.