google/wiki40b huggingface dataset:
Avangard-stadion (Viipuri)

Yleistä

Imatran kaupunginosassa sijainneen Papulan kentän korvannut Viipurin keskusurheilukenttä valmistui Patterinmäen vanhan sotilas- ja linnoitusalueen eteläosaan vuonna 1933. Suomen nykyaikaisimpana pidetyllä stadionilla oli alun perin noin 5 500 istumapaikkaa, joista 3 500 oli katetussa pääkatsomossa ja loput takasuoran avokatsomossa. Lisäksi kenttää ympäröivillä maavalleilla oli seisomapaikkoja yli 10 000 katsojalle. Valmistumisensa jälkeen Viipurin keskusurheilukenttä oli Helsingin Eläintarhan, Tampereen Pyynikin ja Turun Urheilupuiston ohella yksi Suomen neljästä merkittävimmästä ja suurimmasta urheilukentästä.

Kilpailuja ja yleisötilaisuuksia

Keskusurheilukentän avajaistapahtuma oli 1. lokakuuta 1933 pelattu jalkapallon Mestaruussarjan ottelu Viipurin Susien ja Vaasan Palloseuran välillä, mutta jo syyskuussa stadionilla oli pidetty Viipurin Pyöräilijöiden järjestämät pyöräilykilpailut. Kaupunginarkkitehti Uno Ullbergin suunnittelema pääkatsomo otettiin käyttöön vuotta myöhemmin ja stadionin vihkiäiset olivat 30. kesäkuuta – 1. heinäkuuta 1934 järjestetyn Suomi–Norja-yleisurheilumaaottelun yhteydessä. Elokuussa 1937 Viipurin keskusurheilukentällä pidettiin yleisurheilun Kalevan kisat, joita oli kolmen päivän aikana seuraamassa yli 30 000 katsojaa. Yleisöennätys rikottiin vasta 1970-luvulla.
Jalkapallon ja yleisurheilun ohella keskusurheilukentällä pelattiin myös pesäpalloa, kun stadion toimi Viipurin Pallonlyöjien kotikenttänä sekä talvisin jääpalloa. Lisäksi paikalla ehdittiin ennen sotavuosia järjestämään muun muassa suuri maatalousnäyttely sekä vuoden 1937 Viipurin laulujuhlien tilaisuuksia. Viipurin keskusurheilukentän oli myös tarkoitus olla yksi toisen maailmansodan vuoksi pitämättä jääneiden Helsingin 1940 kesäolympialaisten jalkapallo-otteluiden näyttämöistä. Stadionin katsomo vaurioitui pahoin talvisodan pommituksissa, mutta jatkosodan aikana Sudet pelasi keskuskentällä ainakin vuoden 1942 jalkapallon SM-kilpailujen otteluita.

Olympiatammet

Vuonna 1937 stadionin sisäänkäynnin viereen istutettiin nyrkkeilijä Sten Suvion ja voimistelija Ale Saarvalan vuoden 1936 Berliinin olympialaisista kunniapalkintoina saamat olympiatammet. Jatkosodan perääntymisvaiheessa 1944 ne kaivettiin ylös ja Suvion tammi istutettiin uudelleen Joutsenoon, jossa se edelleen kasvaa. Saarvalan tammen kohtalo ei ole selvillä.

Nykypäivä

Avantgard-stadion toimii nykyään muun muassa jalkapalloa Venäjän neljännellä sarjatasolla pelaavan FK Favoritin kotikenttänä. Avangard-stadionin yhteydessä sijaitsevassa urheilukeskuksessa on myös lukuisia muita liikuntapaikkoja, kuten tekonurmi, lentopallo- ja tenniskenttiä, katettu jääkiekkokaukalo sekä kuntosali. Pääkatsomoon on remonttien yhteydessä vaihdettu modernit kuppi-istuimet.
Kesäkuussa 2008 Avangard-stadionilla pelattiin naisten Superpesiksen ottelu, jossa kohtasivat Pesä Ysit ja Pesäkarhut. Kyseessä oli ensimmäinen Viipurissa pelattu pesäpallo-ottelu lähes 70 vuoteen. Vuonna 2009 stadionilla pelattiin kaksi alle 19-vuotiaiden nuorten Venäjä–Suomi-jalkapallomaaottelua.
Mike Mollo

Taustaa

Mike Mollo syntyi työväenluokkalaiseen perheeseen, joka oli muuttanut Italiasta Yhdysvaltoihin Chicagon esikaupunkiin. Nuorena Mollo joutui usein tappeluihin kaduilla. Hänen kykynsä huomioitiin myös paikallisella nyrkkeilyklubilla. Hän oli fyysisesti sopiva nyrkkeilijäksi; hän painoi 230 paunaa eli 105 kilogrammaa jo 14-vuotiaana.

Nyrkkeilyura

Mollon amatööriura oli lyhyt. Hän siirtyi nopeasti ammattilaiseksi ja debytoi 25. kesäkuuta 2000. Ottelussa hän voitti pistein Terry Coffinin Illionosin Elginissä. Neljä seuraavaa vuotta Mollo otteli tasaisesti voittaen tuntemattomia vastustajiaan.
Huhtikuussa 2006 Mollo allekirjoitti sopimuksen Don Kingin kanssa tarkoituksenaan päästä suurempiin otteluihin. Mollo myös pääsi yksityisvalmennukseen veteraani Al Bobannin kanssa.
Mollosta tuli Chicagossa nopeasti suosittu hänen aggressiivisen ottelutyylinsä johdosta. Marraskuun 4. päivänä vuonna 2005 hän voitti Latinalaisen Amerikan raskaansarjan tittelin loppuunmyydyssä nyrkkeilyottelussa.
Mollo ja hänen johtoryhmänsä pyrkivät tämän jälkeen hankkimaan isompia vastustajia. Mollo otteli DaVarryl Williamssonin kanssa, mutta hävisi ottelun kuitenkin neljännessä erässä. Mollo sanoi ottelun jälkeen, että hän halusi ottaa askelen eteenpäin urallaan, ja tietää, miten hyvin hän pärjäisi veteraani-iskijöitä vastaan. Hänen mielestään ottelu oli lopetettu ennenaikaisesti.
Mollo palasi kehään Chicagossa 25. elokuuta 2006, ja voitti vaivattomasti Willie Walkerin ensimmäisessä erässä. Kamppailun myötä Mollo osoitti, että hänen kykynsä olivat ennallaan. Hän tunsi olonsa niin varmaksi, että uskoi pärjäävänsä raskaassasarjassa hyvin. Lokakuun 6. päivänä vuonna 2006 Mollo voitti Kevin McBriden toisessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. McBride tunnetaan parhaiten samana vuonna käymästään ottelustaan Mike Tysonin kanssa.
19. tammikuuta 2008 Mollo otteli puolalaisen Andrzej Gołotan kanssa, mutta hävisi tuomarien yksimielisellä päätöksellä.
Mollo palasi kehään 07.11.2008 kohdaten Jameel McClinen. Mollo hävisi kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen.
Vietettyään yli vuoden poissa kehästä Mollo palasi vuoden 2010 maaliskuussa nyrkkeilykehään voittaen Billy Zumbrunin tuomariäänin kahdeksaneräisen ottelun päätteeksi.
Vuurttinlammi (Kouvola, eteläinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,2 metriä mpy.
Matkapuhelinnumerot Suomessa

Tämä artikkeli käsittelee matkapuhelinnumeroita eli matkaviestinverkkojen numerointia Suomessa.
Suomessa matkaviestinverkot ja -palvelut numeroidaan puhelinnumeroilla, jotka alkavat joko 04 tai 050.

Numeron muoto

Matkaviestinverkon tilaajanumeron pituus on Suomessa 7–12 numeroa. Tavallisin matkapuhelinnumeron pituus on 10 numeroa, mutta myös lyhyempiä 7- ja 8-numeroisia matkapuhelinnumeroita on olemassa. 049-alkuiset numerot ovat poikkeus: niiden pituus on 12 numeroa. Poikkeuksia ovat myös matkaviestinverkkojen ohivalintavaihteet, joiden pituus on 7–11 numeroa.
Matkapuhelinnumeron alussa on 3–5 numeroa pitkä 04- tai 050-alkuinen suuntanumero. Suuntanumerot ovat alkaneet numerolla 0 vuodesta 1996. Sitä ennen käytettiin 94- ja 950-alkuisia suuntanumeroita.

Numeron käyttö

Kotimaassa matkapuhelimeen soitetaan valitsemalla puhelinnumero sellaisenaan. Halutessaan voi soittaja valita operaattorin valitsemalla numeron eteen niin sanotun yleisen operaattoritunnuksen. Operaattoritunnuksessa on 5 numeroa ja se alkaa numeroilla 90. 
Ulkomailta soitettaessa matkapuhelinnumeron eteen valitaan ulkomaantunnus (usein 00), Suomen maatunnus 358 ja numeron ensimmäinen nolla jää pois.

Kielitoimiston mukaan matkapuhelinnumero esitetään tavallisesti ryhmittelemällä numerot 3 tai 4 numeron ryhmiin välilyönnillä eroteltuna. Viivoja tai sulkeita ei käytetä:
040 123 4567
Kansainvälisessä muodossa sama matkapuhelinnumero on:
+358 40 123 4567

Suuntanumerot

Suuntanumero kertoi aiemmin, minkä teleyrityksen verkkoon matkapuhelinnumero kuului. Puhelinnumeroiden siirto operaattorilta toiselle on ollut mahdollista 25.7.2003 alkaen eikä pelkän numeron perusteella enää voi päätellä, minkä teleyrityksen numerosta on kysymys. Tiedon siitä, minkä teleyrityksen verkossa numero on, saa maksuttomasta palvelunumerosta 0800 02202 tai osoitteesta http://www.siirretytnumerot.fi/.
Suuntanumerot myöntää Viestintävirasto. Aiemmin myönnettiin 3-numeroisia suuntanumeroita, mutta nykyisin myönnettävät suuntanumerot ovat 4 tai 5 numeroa pitkiä. Teleyritykset voivat halutessaan luovuttaa numeroalueitaan toisten teleyritysten käyttöön. Tällaiset alueet on esitetty luettelossa kohdissa ”poikkeukset”.

Lyhytnumerot

Radiolinja on aikanaan myynyt niin sanottuja lyhytnumeroita. Lyhytnumero on muotoa 050-1xxx, 050-2xxx tai 050-6yyyy. Lyhyitä 7-numeroisia myytiin tiettävästi noin 280 kappaletta, kun taas 8-numeroisia meni noin 6800. Lyhytnumeroita myytiin Radiolinjan osakeliittymän hankkijoille 5000 markalla. Osa numeroista on edelleen käytössä.
Dipsomania

Dipsomania eli periodialkoholismi eli jaksoittaisjuopottelu eli tuurijuoppous on alkoholismin muoto. Dipsomaani voi olla pitkiä aikoja raittiina, mutta ryhdyttyään juomaan hänelle tulee useiden päivien, jopa viikkojen pituisia juomaputkia.
Intian koripallomaajoukkue

1965–1975

Intia esiintyi kansainvälisellä tasolla ensimmäisen kerran vuonna 1965, jolloin se aloitti kohtalaisen kilpailukykyisesti. Joukkueen kapteenina toiminut Khushi Ram oli Aasian-mestaruuskilpailujen pistepörssin toinen 1965 ja voitti sen 1967 sekä 1969. Seuraavina vuosina Intiasta tuli vakituinen osallistuja tapahtumassa. Parhaiten Intian joukkue pärjäsi vuonna 1975, kun se sijoittui neljän parhaan joukkoon.

1990–2010

1990-luvun lopulla Sozhasingarayer Robinsonista tuli ensimmäinen kansainvälisesti tunnettu intialainen koripalloilija. Robinson johdatti Intian yllättävään voittoon Etelä-Koreasta, joka oli yksi Aasian parhaista joukkueista. Myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen aasialainen koripalloilija, joka sai tarjouksen pelaajasopimuksesta toiselta mantereelta, kun hän allekirjoitti sopimuksen iranilaisen Negar sang Sharekordin kanssa.
Vuonna 2005 Robinson valitti, että koripallon taso Intiassa on edelleen keskinkertainen, eikä se saa tarpeeksi paljoa tukea. Protestina hän vetäytyi maajoukkueesta.

2010–

Vuonna 2011 Sacramento Kingsin entinen päävalmentaja Kenny Natt valmensi Intian jälleen Aasian-mestaruuskisoihin. Vaikka Intia hävisi suurimman osan peleistään, sen esitykset edellisten neljän vuoden aikana joka kerta finaaliin päässyttä Libanonia vastaan olivat odotuksia herättäviä. Intian joukkueen tavoitteena on edelleen, että Intiasta tulee kansainvälisellä tasolla kilpailukykyinen joukkue.
Annika Grof

Annika Grof (s. 15. huhtikuuta 1971 Helsingborg, Ruotsi) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Jussi-ehdokkuuden saaneesta pitkästä palkitusta dokumenttielokuvasta Liikkumavara (2009). Hänen muita dokumenttielokuvia ovat mm. Rajauksen ulkopuolella (2009) ja Yksin yhdessä (2007). Hän on ohjannut myös mainoksia ja tv-ohjelmia kuten Riemuloma Palandereilla, Helil' kyläs, Suomen paras leipomo, Neljän tähden talkoot, Muodin huipulle, Villa Helena ja Sydänääniä-sarja. 
Annika Grof on valmistunut taiteen maisteriksi nykyisen Aalto-yliopiston Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitokselta 2009. Hän on toiminut Suomen elokuvaohjaajaliiton hallituksen jäsenenä 2013–2014.
Triplane Turmoil

Triplane Turmoil on suomalaisen Dodekaedron Softwaren kehittämä arcade-lentelypeli, jonka se julkaisi vuonna 1996 sharewarena PC:lle. Nykyään peliä jaellaan ilmaiseksi.
Pelissä lennetään ensimmäisen maailmansodan aikaisilla kolmitasoilla, tuhotaan vihollisen lentokoneita konekiväärillä ja maakohteita pommeilla. Peliä voi pelata yksin- tai moninpelinä. Maaksi voi valita Saksan, Ison-Britannian, Suomen tai Japanin. Lentokoneen ominaisuudet vaihtelevat valitun maan mukaan. Pelin esikuvana on vanha PC-peli Sopwith.
Pelille julkaistiin jatko-osa Triplane Turmoil 2 23. syyskuuta 2006.
Saharauskukalat

Anatomia

Saharauskukaloihin kuuluvat lajit ovat hyvin suurikokoisia ja aikuiset ovat yli kaksi metriä pitkiä. Suurin laji kampasaharausku voi kasvaa jopa 7,3 metriä pitkäksi ja saavuttaa yli 2 200 kilon painon. Ruumiinrakenteeltaan lajit ovat haiden ja rauskujen väliltä. Ruumis on litteä ja rintaevät hyvin kookkaat, mutta eivät kiinnittyneet päähän kuten muilla rauskuilla. Muiden rauskujen kanssa yhteistä ovat pään alla sijaitsevat kidusaukot ja silmien takana sijaitsevat suuret ruiskureiät. Nokka saharauskukaloilla on pitkä ja litteä ja suuret hampaat sijaitsevat kuonon sivuilla. Selkäeviä kaloilla on kaksi ja ne ovat kolmionmuotoiset ja kookkaat. Pyrstö on kookas ja epäsymmetrinen ja muistuttaa haiden pyrstöjä. Saharauskunaaraat ovat ovovivipaarisia eli synnyttävät eläviä poikasia. Poikasten kuonon ympärillä on pehmeä suojus, jonka tehtävänä on todennäköisesti estää naarasta loukkaantumasta synnyttäessään poikaset.

Levinneisyys ja elintavat

Saharauskukaloihin kuuluvia lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynenmeren alueelta tyypillisesti jokien suissa ja murtovesissä. Lisäksi monet lajit elävät makeissa vesissä esimerkiksi Mississipissä, Nicaraguajärvessä, Australian, Uuden-Guinean ja Kaakkois-Aasian suurissa joissa ja jokisaharausku Sambesijoessa. Koska nämä elinympäristöt ovat herkkiä pilaantumiselle ja lajeja kalastetaan paljon, useat niistä ovat uhanalaisia.
Saharauskujen ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet. Ne käyttävät litteää kuonoaan parvissa liikkuvien kalojen tainnuttamiseen ja tonkiessaan ruokaa pohjasta. Saharauskuja kalastetaan trooleilla. Lihaa syödään kuivattuna ja suolattuna, eviä ja ihoa käytetään saippuoiden valmistamiseen ja perinteisessä lääkinnässä sekä kuonoja myydään turisteille matkamuistoina. Lajit lisääntyvät hitaasti ja monet niistä ovatkin erittäin tai äärimmäisen uhanalaisia.
Pärnäinen

Pärnäinen (ruots. Pärnäs) on kylä ja satama Nauvossa. Satamasta lähtevät yhteysalukset M/S Eivor Utön reitille ja M/S Cheri Nauvon eteläiselle reittialueelle. Lisäksi Pärnäisistä liikennöidään lautalla Korppoon Retaisiin.
Sataman tuntumassa sijaitsevat Länsi-Suomen merivartioston Nauvon merivartioasema sekä Turun meriliikennekeskus. Merenkulkulaitos ehdotti syyskuussa 2007 Turun meriliikennekeskuksen ja Porin meriliikennekeskuksen keskittämistä Turkuun Meripelastuskeskuksen yhteyteen.
Uno von Schrowe

Uno Otto Gabriel von Schrowe (28. tammikuuta 1853 Hartola – 1. lokakuuta 1886 Görbersdorf, Sleesia, Saksa) oli Itä-Hämeen ensimmäinen nimeltä tunnettu taiderunoilija.
Von Schrowen vanhemmat olivat nimismies Johan Henrik von Schrowe ja Charlotta Sjöholm. Lääkäri ja valtiopäivämies J. G. von Schrowe oli hänen veljensä. Von Schrowe pääsi ylioppilaaksi 1872 Jyväskylän suomalaisesta alkeisopistosta, suoritti jumaluusopin ja humanististen ainiden opintoja Helsingin yliopistossa ja valmistui opettajakandidaatiksi 1881. Hän työskenteli toimittajana Suomen Kuvalehdessä (1876–1880), valtiopäivien pikakirjoittajana (1877–1878), opettajana Porin yksityislyseossa (1882–1885) sekä Turussa, Heinolassa ja lyhyen aikaa Porvoossa, ennen kuin sairastui keuhkotautiin.
Von Schrowe julkaisi runoja sanoma- ja aikakauslehdissä ja suomensi saksalaisia runoja. Häneltä ilmestyi postuumina WSOY:n julkaisemana runokirja Runoja vuonna 1913. Kokoelmassa on noin 80 alkuperäistä ja suomennettua runoa. Von Schrowe oli ensimmäinen itähämäläinen kotiseutuaiheita käsitellyt runoilija, tunnetuimpia hänen runoistaan lienevät Oi terve, Magyar, Pieni mierolainen sekä balladi Morsian.
Elyros

Historia

Elyros kukoisti kaupunkina 400-luvulta eaa. lähtien. Se oli hellenistisenä ja roomalaisena aikana yksi lounaisen Kreetan merkittävimmistä kaupunkivaltioista. 200-luvulla eaa. kaupunki oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Tarrha, Lissos, Syia, Poikilassos ja Hyrtakina. Kaupunki oli sodassa muun muassa Kydonian kanssa. Vuonna 183 eaa. Elyros liittoutui Eumenes II:n Pergamonin kanssa. Saaren etelärannikolla sijainneet Tarrha, Lissos ja Syia toimivat Elyroksen satamina.
Elyros löi omaa rahaa, jota käytettiin myös muissa lähikaupungeissa. Kaupungin asukasluvuksi on arvioitu 16 000–30 000. Elyroksessa palvottiin erityisesti Apollonia sekä heeroksia Fylakides ja Filandros, jotka olivat Apollonin ja nymfi Akakalliksen poikia. Kaupunki lähetti Delfoihin pronssisen votiivilahjan, joka esitti vuohta imettämässä näitä heeroksia pikkulapsina. Kaupunki oli olemassa vielä bysanttilaisella ajalla, jolloin siellä toimi piispanistuin. Basilikakirkko oli rakennettu 500-luvulla. Kaupungin tuhosivat saraseenit noin 700-luvulla.

Rakennukset ja löydökset

Elyroksessa on suoritettu vain vähän kaivauksia. Ensimmäisenä kaupungin paikan tunnisti Robert Pashley. Myöhemmin paikalta löydettiin kaupungin nimen sisältänyt piirtokirjoitus, joka osoitti tunnistuksen lopullisesti oikeaksi. Paikalla on jäänteitä erilaisista rakennuksista, muureista, teatterista, vesisäiliöistä, akveduktista sekä basilikan mosaiikkilattiasta. Kaupungista on löydetty myös mm. roomalaisaikainen patsas ”Elyroksen filosofi”, minkä perusteella sen arvellaan olleen paikallinen oppineisuuden keskus.
Kaupungin hautausmaa on sijainnut kukkulan etelä- ja kaakkoisrinteellä. Basilikan paikalla sijaitsee nykyisin Neitsyt Marian (Panagía) kirkko.
Vuorihemppo

Koko ja ulkonäkö

Höyhenpeite on pääosin ruskea ja tummaraitainen, koiraalla niskasta punertava. Vatsapuoli on valkea ja siinä on mustia raitoja, rinnassa selvä rusehtava sävy. Nokka on kesällä harmaa, talvella keltainen. Lintu on 14 cm pitkä.  Kutsuääni on selkeä nasaali ja urpiaismainen ”dvyit”, laulussa on nopeita trillejä ja piipityksiä.

Levinneisyys

Vuorihemppo pesii Pohjois-Euroopassa ja Keski-Aasiassa. Osa vuorihempoista muuttaa talveksi etelämmäs tai rannikoille. Pesii erittäin harvinaisena pesimälintuna Tunturi-Lapissa, tavataan muualla Suomessa lähinnä talvisin ja loppusyksystä. Suomessa pesivän kannan on arvioitu olevan 0-10 paria.

Elinympäristö

Avoin nummimaisema on vuorihempon tyypillistä elinaluetta. Muuttoaikoina ja talvisin se elää rikkaruohokentillä, jättömailla ja muilla alueilla joilla matalaa kasvustoa ja talventörröttäjiä.

Lisääntyminen

Vuorihemppo tekee pesänsä pensaaseen ja laskee sinne 4–7 munaa.

Ravinto

Vuorihemppo on siemensyöjä. Syö muun muassa takiaisen, pujon ja muiden talventörröttäjien siemeniä.
Joogin omaelämäkerta

Yhteenveto

Joogin omaelämäkerta johdattaa lukijan läpi Paramahansa Yoganandan spiritualistisen seikkailun. Kirja alkaa Yoganandan lapsuuden kuvailulla ja gurunsa Yukteswar Girin löytymisellä, ja jatkuu esimmäisen koulun perustamiseen, Yogoda Satsanga Brahmacharya Vidyalaya. Sitä seuraa Yoganandan vierailu Yhdysvaltoihin, missä hän luennoi tuhansille, established Self-Realization Fellowship ja tapaa suuren kasvitieteilijän Luther Burbankin, jolle kirja on omistettu. Seuravaaksi kirjassa kuvataan Yoganandan paluumatkan Intiaan vuonna 1935. Matkalla hän tapasi johtavia spiritualistisia hahmoja, kuten Therese Neumannin Bavariassa, Hindupyhimyksen Ananda Moyi Man, Mahatma Gandhin, Rabindranath Tagoren, Nobelistifyysikon C. V. Ramanin, ja Giri Balan, "naisjoogin, joka ei syö." Lopuksi Yogananda palaa länteen, jossa hän jatkaa oppejensa opetusta ja kirjoittaa omaelämäkertansa.
Oxfordin yliopiston antropologian tutkija Walter Evans-Wentz kirjoitti kirjan esipuheen. Häntä pidetään Tiibetin buddhalaisuuden tutkimuksen uranuurtajana. Hänen teoksiaan ovat The Tibetan Book of the Dead ja Tibet's Great Yogi Milarepa. Esipuheessa hän kirjoittaa: "Hänen epätavallinen omaelämäkerta on ehdottomasti yksi valaisemmista Hindu mielen, sydämen ja Intian spiritualistisen rikkauden teoksista, joka on koskaan julkaistu Lännessä."
Yoganandan guru Yukteswar Giri kertoi Yoganandalle gurunsa Lahiri Mahasayan ennustuksesta. Yukteswarin mukaan Lahiri Mahasaya sanoi: "Noin viisikymmentä vuotta kuolemani jälkeen elämästäni kirjoitetaan, koska Lännessä nousee syvä mielenkiinto joogaa kohtaan. Joogiviesti ympäröi maailman ja auttaa ihmisten veljeskuntaa Yhden Isän suorassa havainnoinnissa." Vuonna 1945, viisikymmentä vuotta Lahiri Mahasayan kuoleman jälkeen, Joodin omaelämäkerta oli valmis julkaistavaksi.

Vastaanotto

Henry Warner Bowden kirjoitti, että joogin omaelämäkerta esitteli meditaation ja joogan ensimmäistä kertaa monille länsimaalaisille.
Joogin omaelämäkerta on inspiroinut monia ihmisiä, kuten Applen perustajaa Steve Jobsia. Jobsin omaelämäkerran kirjoittaja Walter Isaacson kirjoitti, että Jobs "luki [sen] teininä, sitten toistamiseen Intiassa ja sen jälkeen joka vuosi."
Matjaž Kek

Ura pelaajana

Kek aloitti ammattilaisuransa NK Mariborissa 1979. Seura ei onnistunut nousemaan ylemmille sarjatasoille Jugoslaviassa, vaan pelasi divisioonissa. 1984 Kek jatkoi uraansa itävaltalaisessa SV Spittal/Draussa. Neljän Spittal-kauden jälkeen Kek pääsi vihdoin kokeilemaan taitojaan pääsarjatasolle siirryttyään Itävallan Bundesliigassa pelanneen Grazer AK:n paitaan 1989.
Kek pelasi Itävallan Bundesliigan keskikastiin sijoittuneessa Grazerissa viiden kauden ajan. 1995 hän palasi NK Mariboriin, joka pelasi itsenäistyneen Slovenian pääsarjassa. Kek voitti seuran paidassa kolme Slovenian mestaruutta ennen kuin lopetti peliuransa kauden 1998–1999 jälkeen.

Ura valmentajana

Kek aloitti valmennusuransa NK Mariborin apulaisvalmentajana kaudella 1999–2000. Heti seuraavaksi kaudeksi hän nousi seuran päävalmentajaksi ja luotsasi joukkueen mestaruuteen kauden 2000–2001 päätteeksi. Kekin johdolla seura juhli mestaruutta myös kahdella seuraavalla kaudella sekä Slovenian Cupissa 2003–2004. 
Kek siirtyi 2006 Slovenian alle 15- ja 16-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Tammikuussa 2007 hän nousi Slovenian A-maajoukkueen peräsimeen Branko Oblakin potkujen jälkeen. Kek luotsasi Slovenian EM2008-karsinnoissa lopulta karsintalohkon toiseksi viimeiseksi. Eroa lohkon neloseen Valko-Venäjään jäi vain kaksi pistettä.
MM2010-karsinnoissa Kekin luotsaama Slovenia pelasi edukseen ja sijoittui tiukan taistelun jälkeen lopulta lohkonsa kakkoseksi Slovakian jälkeen. Jatkokarsinnassa Slovenia järjesti suuryllätyksen pudottamalla jatkosta Venäjän vierasmaalisäännön perusteella 2–2.  Kekin suojatit pelasivat odotuksia paremmat MM-kisat ja olivat kiinni jatkopaikassa alkulohkon päätöskierrokselle saakka. 2–0-johdon menettäminen toisessa ottelussa Yhdysvaltoja vastaan kävi lopulta kalliiksi ja Slovenia karsiutui alkulohkonsa kolmantena.  
EM2012-karsinnat sujuivat Slovenialta odotuksia heikommin. Joukkue hävisi kotonaan muun muassa Virolle ja Pohjois-Irlannille, eikä päätöskierroksen voitto Serbiasta enää pelastanut Kekin miehistöä. Slovenia oli lopulta lohkonsa neljäs häviten jatkokarsintaan selvinneelle Virolle kaksi pistettä. Kek jätti tehtävänsä karsintojen jälkeen lokakuussa 2011. 
Joulukuussa 2011 Kek jatkoi uraansa Saudi-Arabiassa Ittihadin päävalmentajana.  Pesti jäi kuitenkin lyhyeksin, sillä seura erotti hänet jo helmikuun alussa 2012. 
Reilu vuosi Ittihadista saamiensa potkujen jälkeen, Kek palasi valmentajaksi helmikuun lopulla 2013 kroatialaisen HNK Rijekan peräsimessä.  Kekin johdolla Rijeka on tehnyt hyvää tulosta ja se pelasi kausilla 2013/14 ja 2014/15 Eurooppa-liigan lohkovaiheessa. Kaudella 2013/14 seura voitti Kekin alaisuudessa historiansa kolmannen Kroatian cupin mestaruuden. Kek luotsasi Rijekan Kroatian liigassa toiseksi kolmesti perättäin vuosina 2014–2016. Lopulta Kekin työ Rijekassa sai kruunun kaudella 2016/17, kun Rijeka voitti Kroatian liigamestaruuden ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Samalla Rijeka päätti NK Dinamo Zagrebin 11 kauden mestaruusputken. Rijekan ja Kekin kausi huipentui tuplamestaruuteen, kun joukkue kaatoi Kroatian cupin finaalissa Dinamo Zagrebin 3–1.
Rififi

Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo kielsi (ikäraja KK - Kokonaan kielletty) elokuvan jo heti 1955. Kielto herätti lehdistössä (muun muassa Uusi Suomi ja Ilta-Sanomat) kiivasta keskustelua Suomen elokuvasensuurin tilasta, ja lopulta itse tarkastamon johtajakin yltyi mukaan kirjoitteluun 1956. Kieltoa ei kuitenkaan kumottu, vaikka elokuvaa yritettiin saada esitettäväksi korkeimman hallinto-oikeudenkin kautta peräti kahdesti. Lopulta siitä sallittiin esitettäväksi varsin paljon lyhennetty versio vasta 1959, ja silloinkin sille oli asetettu raskas 50 prosentin veroluokka sisällöllisen heikkouden vuoksi.
Ruutuysi

Formaatti

Ohjelmassa katsojat soittivat studioon, ja arvailivat mikä kuva ruutujen taakse on piilotettu. Ohjelmassa esitetyt kuvat vuokrattiin Lehtikuvasta, ja niistä maksettiin 300 markkaa kappale. 
Oikein vastanneet voittivat erilaisia palkintoja, esimerkiksi rahaa ja kodinkoneita.
Lasinen liukuovi

Lasinen liukuovi tai terassiovi on liukuovityyppi. Lasinen liukuovi on normaalisti yksittäinen ovi, joka koostuu kahdesta paneelitasosta, joista toinen on kiinteä ja toinen liikutettava. Toinen suunnittelutyyli on seinänkokoinen taskuovi, jossa on yksi tai useampi liikutettava paneeli. Lasinen liukuovi esiteltiin kansainvälisen arkkitehtuurin merkittävänä elementtinä Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa ennen toista maailmansotaa.