Alex Zanardi

Alkuvuodet ja Formula 1

Zanardi aloitti karting-autoilun 13-vuotiaana. Vuoden 1987 135–kuutioisten kartingluokassa hän ajoi kaikissa viidessä kilpailussa voittoon ja vuotta myöhemmin hän aloitti Italian Formula 3 -sarjassa, minkä hän voitti 1990. Vuonna 1991 hän aloitti Formula 3000 -sarjassa ja hävisi mestaruuden viidellä pistellä Christian Fittipaldille. Hän voitti kauden aikana kolme kilpailua ja ajoi lisäksi kolme Formula 1 -sarjan osakilpailua Jordan-tallissa. 1993 Zanardi toimi Benettonin testikuljettajana ja ajoi kolme F1-kilpailua Minardi-tallissa. Kaudeksi 1993 Zanardi pääsi Lotus-talliin ja hän saavutti uransa ensimmäisen MM-pisteen Brasilian osakilpailussa. Auto oli kuitenkin melko kilpailukyvytön eikä Zanardi yltänyt huippusaavutuksiin. Hän loukkaantui Belgian GP:n harjoituksissa ja joutui olemaan sivussa loppukauden. Kaudeksi 1994 Zanardi palasi Lotukselle kesken kauden loukkaantuneen Pedro Lamyn tilalle. Lotus oli viimeistä vuottaan sarjassa ja oli vielä kilpailukyvyttömämpi kuin edelliskaudella. Zanardi ei saavuttanut yhtään MM-pistettä.

CART ja hetkellinen paluu F1-sarjaan

F1:sten jälkeen Zanardi ajoi vakioautoja Britanniassa ja pääsi kaudeksi 1996 Yhdysvaltain CART-sarjaan Ganassille. Heti tulokaskaudellaan Zanardi esitti hyviä otteita, voitti kolme osakilpailua, saavutti kuusi paalupaikkaa ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hänet myös valittiin vuoden tulokkaaksi. Kausina 1997 ja 1998 Zanardi voitti sarjan mestaruuden ylivoimaiseen tapaan. Kaudeksi 1999 Zanardi palasi takaisin F1-sarjaan, tällä kertaa Williams-talliin, mutta hän oli suuri pettymys eikä saavuttanut kauden aikana yhtään pistettä ja hän sai potkut kauden päätyttyä.

Onnettomuus

Vuonna 2000 Zanardi ajoi testejä Mo Nunnin CART-tallille ja teki tallin kuljettajana paluun sarjaan seuraavana vuonna. Lausitzringillä käydyssä kilpailussa hänen autonsa pyörähti poikittain radalle ja Alex Tagliani törmäsi Zanardin auton keulaosaan lähes 300 kilometrin tuntinopeudella. Onnettomuus oli äärimmäisen vakava ja sen seurauksena hän menetti molemmat jalkansa, toisen polven yläpuolelta.

Paluu kilparadoille

Zanardi kävi läpi pitkällisen kuntoutusohjelman ja palasi vuonna 2003 takaisin kilpa-auton rattiin. Vuosina 2003 ja 2004 hän kilpaili BMW:llä ETCC-sarjassa ja ajoi vuosina 2005–2009 WTCC-sarjassa. Hän onnnistui voittamaan kilpailuja WTCC:ssä. Vaikka hän lopetti WTCC -uransa vuonna 2009, hän ajoi testejä BMW:llä vuonna 2012 ja teki paluun vuonna 2014 ajamalla Blancpain Sprint Seriesiä. Vuonna 2018 Zanardi ajoi DTM:ää muunnellulla BMW:llä, jolla sijoittui toisessa kilpailussa viidenneksi. Tammikuussa 2019 hän ajoi jälleen BMW:llä Daytonan 24 tunnin ajoissa.

Paraurheilijana

Zanardi on kilpaillut myös käsipyöräilyssä. Hän on muun muassa voittanut sarjansa New Yorkin maratonilla. Lontoon paralympialaisissa 2012 hän voitti käsipyöräilyn H4-luokassa kultaa sekä aika-ajossa että maantieajossa. ja saavutti viestissä hopeaa Italian joukkueessa. Rion paralympialaisissa 2016 hän voitti H5-luokassa kultaa aika-ajossa ja viestissä sekä sai hopeaa maantieajossa Vuoden 2018 Italian Ironman -kestävyyskisojen triathlonissa Zanardi teki paraurheilijoiden uuden maailmanennätyksen ajalla kahdeksan tuntia, kaksikymmentäkuusi minuuttia ja kuusi sekuntia.

Muuta

Zanardin omaelämäkertakirja ilmestyi vuonna 2004 ja hän julkisti sen samassa berliiniläisessä sairaalassa, johon hänet oli viety kolarin jälkeen.