google/wiki40b huggingface dataset:
Laulujen laulu

Historia

Kirjan aiemmin käytetty nimi on peräisin sen ensimmäisistä sanoista, ”Salomon korkea veisu”. Perinteisesti teoksen kirjoittajana on pidetty kuningas Salomoa, ja kirjoitusajankohta olisi ollut, kun hän oli vielä nuori ja kohtasi Saban kuningattaren, mutta kriittiset tutkijat uskovat sen olevan vain omistettu Salomolle. Nimi ”Laulujen laulu” on itse kirjaa paljon myöhäisempi. Se tulee kirjan nimestä Vulgatassa, Canticum Canticorum. Suomenkielisessä Raamatussa kirjan nimi on vuoden 1933 käännöksessä Korkea veisu, vuoden 1992 käännöksessä sen sijaan Laulujen laulu.
Kirja muistuttaa tyyliltään muinaisen Lähi-idän alueen eroottisia runoja ja Theokritoksen maalaisidyllejä. Tästä syystä kriittiset tutkijat uskovat, että kirja on ajoitukseltaan myöhäinen ja että se on kirjoitettu hellenististen kulttuurivaikutteiden aikana.

Sisältö

Kirja koostuu vuorottelevista jaksoista, jotka kertovat eroottisesta rakkaudesta. Ne ovat enimmäkseen vuoropuhelua sulhasen ja morsiamen välillä. Näkökulma vaihtelee niin, että kirjassa ylistetään vuorotellen miespuolista ja vuorotellen naispuolista halun kohdetta. Kirjaa voidaan pitää aviollisen rakkauden ylistyksenä. Jotkut tutkijat pitävät vuoropuhelutyyliä yhden kirjoittajan kirjoittamana, eivätkä ne olisi oikeita rakastavaisten keskenään vaihtamia runoja. Jotkut tutkijat puolestaan pitävät kirjan runoja alun perin toisistaan täysin erillisinä.
Vaikka kirja ei mainitse Jumalaa nimeltä kertaakaan, sen allegorisen tulkinnan vuoksi se on otettu mukaan Raamatun kaanoniin. Juutalaisen tradition mukaan kirja on allegoria Jumalan rakkaudesta Israelin kansaa kohtaan. Origeneestä alkaneessa kristillisessä perinteessä kirja on allegoria uskovaisen suhteesta seurakuntaan tai Kristuksen ja seurakunnan välisestä suhteesta. Uuden testamentin kirjoittajat eivät viittaa Laulujen lauluun.

Henkilöt

Laulujen laulun päähenkilö on sulamilaisneito. Muita runossa mainittuja henkilöitä ovat tyttöä rakastava paimen, tytön äiti ja veljet, kuningas Salomo, ”Jerusalemin tyttäret” (Salomon hovinaiset) ja ”Siionin tyttäret” (Jerusalemissa asuvia naisia). Henkilöt voidaan erottaa toisistaan sen perusteella, mitä he sanovat itsestään tai mitä heille sanotaan. Heprealaisessa tekstissä sanojen kieliopilliset muodot ilmaisevat usein suvun (maskuliini tai feminiini) ja luvun (yksikkö tai monikko), mikä helpottaa henkilöiden tunnistamista. Näiden erojen ilmaisemiseksi täytyy suomen kielessä monesti lisätä selittäviä sanoja oikean alkuperäisen merkityksen välittämiseksi. Esimerkiksi Laulujen laulun 1:5:ssä hepreankielinen teksti kuuluu kirjaimellisesti: ”Musta minä ja miellyttävä.” ”Mustaa” ja ”miellyttävää” vastaavat heprealaiset sanat ovat kuitenkin feminiinisukuisia. Tästä syystä Kirkkoraamattuun 1992 on lisätty se, kuka milloinkin on puhujana.
Tom Mix

Tom Mix (6. tammikuuta 1880 – 12. lokakuuta 1940) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvan alkuaikojen ensimmäinen megatähti. Hän esiintyi 336 elokuvassa vuosina 1910–1935, lähinnä lännenelokuvissa.
Mix hankki nuorelle John Waynelle työn lavasteiden parissa paikallisella elokuvastudiolla vaihtokauppana jalkapallolipuista. Wayne pääsi pian myös avustajaksi pieniin rooleihin ja ystävystyi elokuvaohjaaja John Fordin kanssa. Tom Mixiä esittää elokuvassa Sunset Bruce Willis.
Saint-Sever-Calvados

Saint-Sever-Calvados on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 325 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Sever-Calvados'n pinta-ala on 28 neliökilometriä.
Sandspit

Historia

Haida-intinaait asuivat alueella tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten saapumista alueelle. 1700-luvun loppupuolella useat eurooppalaiset tutkimusmatkailijat vierailivat alueella. Brittiläinen kapteeni George Dixon nimesi useita alueen saaria ja vesialueita vieraillessaan siellä vuonna 1787.
Transaktiomuisti

Transaktiomuisti on tietotekniikassa termi laitteistopohjaiselle tuelle tietokoneen muistin käsittelylle transaktioiden avulla.
Termi on verrattavissa tietokantamoottorien käyttämälle transaktiomekanismille, mutta ohjelmiston sijaan kyse on suorittimen ja muistipiirien toimintaan liittyvästä ratkaisusta. Ohjelmistopohjaiset ratkaisuvat ovat olleet liian hitaita todelliselle toteutukselle. Toimintamekanismit ovat best effort perusteisia ja takeita lukituksen välttämiselle ei ole.
Tavoitteena tekniikan toteuttamisella laitteistossa on rinnakkaisuuden tuottamien ongelmien yksinkertaisempi ja tehokkaampi ratkaisu. Varhaiset suunnitelmat perustuivat lukituksen väistämiseen (engl. lock elision).

Toteutukset

Yksi varhaisimmista käyttökohteista tekniikalle oli Transmetan suorittimissa, mutta käyttö oli rajattu suorittimen sisäiseen toimintaan.
AMD on ehdottanut Advanced Synchronization Facility (ASF) käskykantalaajennuksen x86-64 arkkitehtuuriin. Intelillä on vastaavasti Transactional Synchronization Extensions (TSX) laajennus.
IBM:n Blue Gene/Q tietokoneessa on vuodesta 2011 lähtien Power-arkkitehtuurin POWER8-suorittimissa tuki transaktiomuistille.
QEMUn kehittäjät ovat esittäneet transaktiomuistin käyttöön synkronointimekanismia muistuttavan rajapinnan.
Taiteilijakirja

Taiteilijakirja (artists’ books, livres d’artistes) on itsenäinen taideteos, yleensä käsintehtyä kirjaa muistuttava esine. Taiteilijakirjat eivät ole varsinaisesti kirjallisuutta, vaikka ne sangen usein ovat kirjan muotoisia, tai joskus myös laatikoita. Ne eivät myöskään ole taiteesta kertovia kuvateoksia. Usein puhutaan myös kirjataiteesta tai kirjaesineestä (book art, book object). 
Marcel Duchampin määrittelee taiteilijakirjan (livre d’artiste) seuraavasti: ”Taiteilijakirja on sellainen, jonka taiteilija on tehnyt tai sellainen, jota taiteilija sanoo taiteilijakirjaksi.” Se on kirjan ja taideteoksen yhdistelmä, joka on yleensä uniikkikappale tai pienpainate. Toisinaan taiteilijakirjat ovat käsitetaidetta siinä mielessä, että niissä saatetaan pohtia kirjan ideaa tai korostaa kirjan materiaalisuutta ja esineluonnetta. 
Taiteilijakirjan edelläkävijöinä voidaan pitää dadaistien ja surrealistien kokeilevaa taidetta sekä Apollinairen ja Mallarmén typografisia runoja, joissa korostetaan runojen visuaalisuutta. 
Nykyisessä muodossaan tunnetun taiteilijakirjan kukoistuskausi alkoi 1960-luvulla varsinkin Fluxus-liikkeen myötä, johon kuuluivat muun muassa Dick Higgins, Robert Filliou, Claes Oldenburg ja George Brecht. Taiteilijakirja oli vastareaktio kalliita taidekirjoja ja taidekaupan elitismiä vastaan. 
Useissa maissa toimii taiteilijakirjoihin erikoistuneita kustannusyhtiöitä, kirjakauppoja ja kirjastoja.
Helsingin Rikhardinkadun kirjastoon on koottu yli 300 teosta käsittävä taiteilijakirjakokoelma, ja siellä järjestetään myös vaihtuvia näyttelyjä.
Latvian jääpallomaajoukkue

Jääpallon aiemmat vaiheet Latviassa

Neuvostovallan aikaan 1950-luvulla Latviasta osallistui Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarjaan SKA-Riika, joka nousi pääsarjaan vuodeksi 1952, jossa se saavutti hopeaa kaudella 1953. Pian sen jälkeen seura ja seuran jääpalloilu loppuivat.
1970-luvulla Neuvostoliiton jääpallon huippujoukkueessa SKA-Sverdlovsk pelasi latvialaissyntyinen Semen Kovalkov. Hän voitti SKA-Sverdlovskin joukkueessa Neuvostoliiton mestaruuden ja Eurooppa cupin.
Vytautas Petrulis

Vytautas Petrulis (s. 3. helmikuuta 1890 Vabalninkas - k. 1942 Uhta, Venäjän SFNT) oli liettualainen poliitikko, kirjanpitäjä ja yksi merkittäivimmistä Liettuan kristillisdemokraattien jäsenistä. Liettuassa hän on saanut lempinimen "Litasin isä", koska hän toimi maan valtiovarainministerina Liettuan litin käyttöönoton aikana. Petrulis toimi Liettuan pääministerinä muutaman kuukauden vuonna 1925.
Kesällä 1918 Petrulista tuli Liettuan neuvoston jäsen. Hän toimi eri hallituksissa valtiovarain-, kauppa- ja teollisuusministerinä.
11. heinäkuuta 1940 Neuvostoliiton miehitettyä Liettuan, Petrulis vangittiin ja karkotettiin. Hänet teloitettiin ampumalla lähellä Uhtan kaupunkia.
Karl August Snellman

Karl August Snellman (31. lokakuuta 1849 Oulu – 31. joulukuuta 1920 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppaneuvos ja valtiopäivämies.
Snellmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Johan Wilhelm Snellman G:son ja Jeanette (Johanna) Enbom. Hän tuli J. W. Snellman G:sonin kauppahuoneen johtoon veljensä Albertin kuoltua 1894 ja hän johti kauppahuonetta ja Kemi Oy:tä silloiselta nimeltään Trävaruaktiebolaget Kemi aina vuoteen 1918 saakka. Snellmanin johtajakaudella tervan osuus kauppahuoneen liikevaihdosta pieneni nopeasti mutta puutavaran osuus kasvoi. Kauppahuone harjoitti myös merkittävää viljan ja suolan maahantuontia ja myyntiä. 1900-luvun alussa Snellmanin kauppahuone hankki huomattavia metsäalueita Kainuusta estääkseen etelästä tulleiden kilpailijoiden pääsyn Kainuun puutavaramarkkinoille. Tämä strategia ei kuitenkaan täysin onnistunut sillä vuonna 1907 perustetusta Kainuun Puutavara Oy:stä tuli ajan mittaan merkittävä kilpailija Kainuun alueella. Vuonna 1912 oululaiset kauppahuoneet Snellmanin kauppahuone mukaan lukien yhdistivät omistamansa sahat Ab Uleå Oy -nimisen yhtiön alle.
K. A. Snellman oli naimisissa vuodesta 1875 oululaisen kauppiaantyttären Alma Maria Antmanin (1849–1919) kanssa. Perheessä oli neljä lasta: August Vilhelm (1876–1947), Signe Alma Sofia (1880–1963), Mary Johanna (1882–1972) ja Eiler Albert (1887–1913). Heistä August seurasi isäänsä Kemi Oy:n toimitusjohtajana, mutta vain muutaman vuoden siirtyen yrityksessä myynnin tehtäviin ja loppuvaiheessa Kemi Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi 1940-luvulla.
K. A. Snellman lahjoitti testamentissaan nuorena kuolleen Eiler-poikansa perintöosuuden 5 miljoonaa markkaa Oulun ja Pohjois-Suomen köyhien lasten hyväksi. Lahjoituksen pohjalta perustettiin vuonna 1921 Stiftelsen Alma och K. A. Snellman-säätiö joka rakennutti Oulun Nokelaan 1932–1935 Snellmankodin (myöh. Joulumerkkikoti) nimellä tunnetun lastenparantolan.
Triumph International

Historiaa

Triumph Internationalin perustivat vuonna 1886 kauppias Michael Braun ja korsettien tekijä Johann Gottfried Spiesshofer. Se oli aluksi nimeltään Wirtschaftlicher Verein Spiesshofer & Braun ja työllisti kuusi ihmistä. Vuonna 1902 yrityksen nimeksi otettiin Triumph, jonka innoituksena sanotaan toimineen Pariisin Riemukaaren (ransk. Arc de Triomphe). Ensimmäiset Triumph-rintaliivit tuotiin markkinoille vuonna 1922.
Saksan ulkopuolelle Triumph eteni vuonna 1933 perustamalla tehtaan Sveitsin Bad Zurzachiin, joka vuodesta 1977 on ollut yrityksen kotipaikka. Vuoteen 1939 mennessä Triumphilla oli 20 liivitehdasta. Saksan jakautumisen jälkeen Triumphin saksalaistehtaat jäivät Itä-Saksan puolelle, kunnes vuonna 1955 perustettiin tehdas Baijeriin. Tällä välin yritys oli ehtinyt laajentua Britanniaan ja Australiaan. 1950-luvun loppupuolella Triumph eteni Ruotsiin, Italiaan, Itävaltaan ja muihin Euroopan maihin. 1960-luvun alussa olivat vuorossa Hongkong ja Japani, ja vuonna 1974 perustettiin tytäryhtiöt Thaimaahan ja Filippiineille, jonne avattiin myös tehdas.
Triumph International kokeili 1970-luvun alkuvuosina myös sukkahousujen valmistusta ja markkinointia, mutta se vetäytyi tästä liiketoiminnasta 1970-luvun puolenvälin öljykriisin aiheuttaman laman aikana. Vuosikymmenen lopulla lanseerattiin puuvillaisten alusasujen Sloggi-tuotemerkki. Vuonna 1986 Triumph Internationalin liikevaihto oli lähes miljardi Sveitsin frangia ja henkilöstömäärä noin 19 000.
Triumph International eteni miesten alusvaatemarkkinoille vuonna 1986 ostamalla HOM-tuotemerkin, ja vuonna 1990 ostettiin ylellisistä alusasuistaan tunnettu Valisère. Vuonna 2010 Triumph osti sveitsiläisen alusasukauppaketjun Beldonan ja vuonna 2012 Journellen, jolla oli kolme luksusalusvaatemyymälää New Yorkissa. Meksikosta Triumph osti Vicky Formin, jolla oli siellä sekä valmistusta että vähittäiskauppoja.
2010-luvulla Triumph International vedettiin pois Frankfurtin pörssistä, ja yrityksen omistavat nyt kokonaan perustajasukujen Braunin ja Spiesshoferin jäsenet.

Markkina-asema nykyisin

Vuonna 1990 arvioitiin, että joka kuudes nainen maailmassa omisti Triumphin rintaliivit ja että 45 prosenttia saksalaisnaisista oli ostanut jonkin Triumph-tuotteen.  Yrityksen suurin yksittäinen markkina on Japani, toisena Saksa ja kolmantena Britannia. Yrityksellä on 2 100 omaa myymälää, ja lisäksi sen tuotteita myydään noin 40 000 tavaratalossa ympäri maailman.

Triumph Suomessa

Vuosina 1956–1973 Triumph-liivejä valmistettiin Suomessa lisenssillä vuonna 1924 perustetussa korsetti- ja paitatehdas Oy Neulomo Ab:ssä Turussa parhaimmillaan noin 400 työntekijän voimin. Tämä yhtiö fuusioitiin vuonna 1968 kansainväliseen Triumph International -yhtymään. Triumph lopetti liivituotannon Turun tehtaalla vuonna 1973, minkä jälkeen Tervahovinkatu 8:n rakennus palveli pitkään Triumphin Suomen-pääkonttorina ja varastona. Nyt se on saneerattu asunnoiksi.
Konsernin suomalaisen tytäryhtiön Triumph International Oy:n liikevaihto vuonna 2013 oli 3,5 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 11.
KNM Tor

Saksan laivaston Tiger

Saksalaisten miehitettyä Fredrikstadin he aloittivat satamaan upotetun aluksen nostamisen. Tor nostettiin satama-altaasta 16. huhtikuuta vain viikko uppoamisen jälkeen. Alus siirrettiin 22. huhtikuuta Drammeniin korjattavaksi ja varustettavaksi. Torin ja sen sisaraluksen Balderin kunnostus valmistui kesällä 1940 Karljohansvernin laivastontelakalla Hortenissa.
Alus otettiin Saksan laivaston palvelukseen 13. kesäkuuta Tigeriksi nimettynä, ja sen päällikkönä oli Friedrich Nose. Se uudelleenluokiteltiin samalla torpedoveneeksi. Alus liitettiin sisaralustensa kanssa 7. torpedovenelaivueeseen, ja se aloitti palveluksensa saattajana Skagerrakissa ja Kattegatissa. 
Alus oli heinäkuusta joulukuuhun 1940 laivueen mukana koululaivana. Laivueen lakkauttamisen jälkeen alus siirrettiin 27. sukellusvenelaivueeseen Gotenhafeniin torpedoiden keräysalukseksi. Alus löytyi sodan päätyttyä toukokuussa 1945 Korsøristä Tanskasta, minkä jälkeen se palautettiin Norjan laivastolle.

Sodan jälkeen

Alus liitettiin Norjan laivastoon ja sen nimi palautettiin KNM Toriksi. Aluksen viirinumeroksi määrättiin 19. syyskuuta 1946 L04. Norjan parlamentille 1946 esitetyssä laivastoluettelossa aluksen tyypiksi oli merkitty saattuehävittäjä. Alus muutettiin 1948 fregatiksi.
Norjan liityttyä Natoon aluksen runkonumeroksi merkittiin 1950-luvun alussa F303. Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi 1959.
Juan Antonio Flecha

Juan Antonio Flecha Giannoni (s. 17. syyskuuta 1977 Buenos Aires) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä, joka ajoi viimeksi UCI World Tour -sarjassa kilpailevassa Vacansoleil-DCM-tallissa. Hän oli parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa, kuten Pariisi-Roubaix'ssa. Flechan menestysten takana oli usein irtiotto muutama kilometri ennen maalia.
Relax-tallissa ammattilaisuransa vuonna 2000 aloittanut Flecha ajoi kaudet 2002–2003 iBanesto.com -joukkueessa. Vuonna 2003 hän voitti ensimmäisenä Argentiinassa syntyneenä pyöräilijänä etapin Ranskan ympäriajossa. Ylittäessään maalilinjan 11. etapin voittajana hän ampui taivaalle nuolen kuvitteellisella jousipyssyllä – erikoinen tuuletus johtui hänen sukunimestään, joka tarkoittaa suomeksi nuolta.
Vuosina 2004–2005 Flecha kilpaili Fassa Bortolon joukkueessa jakaen monissa yhden päivän kilpailuissa tallin kapteenin aseman Fabian Cancellaran kanssa – heidän yhteistyönsä toimi saumattomasti. Flecha voitti vuonna 2004 Züri-Metzgeten ja Giro del Lazion, oli toinen Ranskan ympäriajon 11. etapilla sekä sijoittui viidenneksi maailmancupin loppupisteissä. Seuraavana vuonna hän oli toinen Gent-Wevelgemissä Nico Mattanin jälkeen ja kolmas Pariisi-Roubaix'ssa, jossa hän hävisi loppukiritaistelun Tom Boonenille ja George Hincapielle.
Kauden 2006 alusta Flecha ajoi Rabobankin oranssissa asussa. Debyyttivuonnaan alankomaalaistallissa hän sijoittui toiseksi ProTour-sarjaan kuuluvassa GP Ouest France-Plouay -kilpailussa sekä neljänneksi Pariisi-Roubaix'ssa. Vuoden 2007 Pariisi-Roubaix'ssa hän oli toinen Stuart O'Gradyn jälkeen; lisäksi hän sijoittui toiseksi Omloop Het Volk -klassikossa. Vuoden 2008 Flanderin ympäriajossa hän oli kolmas Stijn Devolderin ja Nick Nuyensin jälkeen. Flecha palasi voittokantaan vuoden 2008 lokakuussa voittamalla kokonaiskilpailun Circuit Franco-Belge -etappikilpailussa. Vuonna 2009 hän oli kolmas Omloop Het Nieuwsblad -kilpailussa ja kuudes Pariisi–Roubaix'ssa.
Kauden 2010 alussa Flecha siirtyi uuteen brittiläiseen Team Sky -joukkueeseen. Flechan kausi uudessa joukkueessa käynnistyi hienosti, kun hän voitti helmikuun lopussa ajetun Omloop Het Nieuwsblad -kilpailun iskemällä yksin irti viiden miehen irtiottoryhmästä toiseksi viimeisellä mukulakiviosuudella noin 20 kilometriä ennen maalia. Maaliskuisessa E3 Prijs Vlaanderen -kilpailussa hän oli kolmas, samoin huhtikuulla Pariisi–Roubaix-klassikossa. Vuonna 2011 hän sijoittui Omloop Het Nieuwsbladissa toiseksi ja 2012 kolmanneksi. Pariisi–Roubaix'ssa hän oli 2012 neljäs.
Flecha siirtyi Vacansoleil-DCM-talliin kauden 2013 alusta. Hän sijoittui tuona vuonna viidenneksi Gent–Wevelgem-klassikossa ja kahdeksanneksi Pariisi–Roubaix'ssa. Flecha päätti uransa kauden 2013 jälkeen.
Matkijanaukuja

Levinneisyys

Matkijanaukujaa tavataan Australiassa Queenslandin koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa sen levinneisyysaluetta, ja sen kannankehitys on vakaa. Vaikka matkijanaukujan levinneisyysalue on pieni, ei sen uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Northside

Northside (iiriksi Taobh Ó Thuaidh) on alue Irlannissa Dublinin kreivikunnassa Liffeyn pohjoispuolella, Dublin Bayn länsipuolella, ja pohjoisessa ja etelässä sitä rajoittavat Dublinin kreivikunnan rajat.
Roofdier-luokka

Suunnittelu

Alukset suunniteltiin suojaamaan hitaita rannikkosaattueita Englannin kanaalissa ja Pohjanmerellä. Ne olivat hitaita toisen maailmansodan mallin mukaisin ilmatorjunta- ja valvontajärjestelmin varustettuja. Ne osoittautuivat kuitenkin sopiviksi rauhan ajan tehtäviinsä erityisesti kalastuksen valvontaan ja osa aluksista jatkoikin tehtävässä aina 1980-luvulle saakka.
Helsingin yliopisto

Kansleri

Helsingin yliopiston korkein valvoja on yliopistokollegion valitsema yliopiston kansleri, jonka tehtävänä yliopistolain mukaan on edistää tieteitä ja valvoa yliopiston etua. Kanslerilla on oikeus olla läsnä valtioneuvoston niissä istunnoissa, joissa käsitellään Helsingin yliopistoa koskevia asioita. Tämä oikeus on kirjattu yliopistolakiin ja se johtuu yliopiston autonomiasta. Kanslerin muodolliset kelpoisuusvaatimukset ovat melko väljät: Kansleriksi tulee valita henkilö, joka on toiminut ansiokkaasti tieteen tai yliopistolaitoksen hyväksi. Käytännössä lähes jokainen kansleri on ollut entinen, jopa edeltävä rehtori. Kansleri päättää professorin nimittämisestä sekä myöntää dosentin arvot. Hän myös johtaa hyvän tieteellisen käytännön loukkaamista koskevien epäilyjen selvittämistä. Yliopiston johdon kanssa sovitun työnjaon mukaisesti kansleri johtaa yliopiston varainhankintaa.

Rahastot

Helsingin yliopiston rahastot tukevat tutkimusta, opetusta ja opiskelua. Vuonna 2010 Helsingin yliopistolla oli noin 160 nimikkorahastoa, joissa oli pääomaa 36 miljoonaa euroa. Vanhin rahasto perustettiin 1745.
Sa'da

Maantiede

Sa'da sijaitsee samannimisen tasangon reunamalla noin 240 kilometriä Jemenin pääkaupungista Sanaasta pohjoiseen. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 1 800 metriä. Sa'da on myös saman nimisen maakunnan keskus.

Historia

Muutamissa säilyneissä sabalaisissa teksteissä mainitaan hgrn S'DTm eli Sa'dan kaupunki ja viittauksia on myös saman nimiseen heimoon. Historioitsija ja maantieteilijä al-Hamdani kirjoitti kuitenkin kaupunkia kutsutun ennen islamin saapumista alueelle nimellä Juma. 1200-luvulla elänyt matkailija Ibn al-Mudjawir kertoo puolestaan, että kaupungin oli aikanaan rakennuttanut Nooan poika Seem ja että raitti Sanaasta Sa'daan oli aikanaan ollut merkittävä kauppareitti. Jos paikalla on joskus ollut vanhempi kaupunki, siitä ei ole säilynyt merkkejä nykypäiviin saakka.
Vuonna 897 kaupunkiin saapui zaidilaisuuden perustanut Yahya bin al-Husayn, joka tuli sittemmin tunnetuksi paremmin nimellä imaami al-Hadi ila 'l-Hakk. Kaupungista tuli zaidilaisen imamaatin keskus ja al-Hadi rakennutti uuden moskeijan, jonka ympärille rakentui puolestaan toreja ja taloja. Ibn al-Mudjawir mainitsee kaupungilla olleen muurin, portteja ja vartiotorneja. Al-Hadin kuollessa vuonna 910 hänet haudattiin paikalliseen hänen mukaansa nimettyyn moskeijaan. Moskeijaan haudattiin myös hänen poikansa al-Murtada Muhammad (k. 922) ja al-Nasir Ahmad (k. 935). Hauta ja moskeija ovat nykyisin tärkeä zaidilaisten pyhä paikka. 1800-luvulla alueen osmanimiehityksenaikana kaupungissa sijaitsevalle kukkulalle rakennettiin al-Kashla -niminen sitadelli. 2000-luvulla Sa'da ja sen maakunta vat olleet hallitusta vastaan taistelleiden huthien ydinaluetta. Vuonna 2014 huthit etenivät nopeasti tukialueeltaan etelään ja valtasivat suuren osan Jemenistä. Tilanne johti edelleen käynnissä olevaan Jemenin sisällissotaan. Huthien tukikohtana kaupunki on joutunut ankarien ilmaiskujen kohteeksi.

Väestö

Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Sa'daan asukasluku oli 51 870. Kaupungin ja sen välittömän lähialueen väestön valtaosa on zaidilaisia šiiamuslimeja.
Särki-Tiiri

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee avonaisen kosteikon keskellä. Kosteikon ympärillä on metsäojia, jotka päättyvät kosteikon reunaan. Lampeen asti on kaivettu laskuojalle oja, joka laskee 500 metrin päähän Lahmajärven eteläpään lahdenpohjukkaan. Lampi on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Lammen länsipuolelta sen ohittaa muutaman kymmenen metrin päästä Forssan vastainen kunnanraja, joka ylittää lampea ympäröivän kosteikon.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven vierekkäisten järvien nimet kirjoitettiin ”Särkijärvi” ja ”Ahvenjärvi”. Nämä järvet on nykyään kuivatettu Särki-Tiiriksi ja Ahven-Tiiriksi, joka on avosuota. Lahmajärven pohjoispuolella sijaitseva Kankaistenlammin avosuo oli aikaisemmin nimeltään ”Kangastakainenlampi”.
AWS

Ura

Yhtye on esiintynyt useilla festivaaleilla, kuten Sziget-festivaalilla. He ovat myös kierrelleet eri paikoissa Unkarissa sekä muissa maissa, kuten Itävallassa, Englannissa, Romaniassa ja Sloveniassa. He voittivat myös MTV Brand -palkinnon kategoriasta New Winning Band. He ovat esiintyneet yhdessä Blind Myselfin kanssa.
6. joulukuuta 2017 ilmoitettiin, että AWS kilpailee A Dal 2018 -nimisessä kilpailussa (Kilpailu, jossa valittiin Unkarin euroviisuedustaja ja -kappale) kappaleella Viszlát nyár. Ensimmäisessä erässä he saivat 45 pistettä sijoittuen ensimmäiseksi yhdessä Gergely Dánielfyn kanssa, ja pääsivät semifinaaliin. Semifinaalissaan he sijoittuivat ensimmäiseksi ja pääsivät finaaliin. Finaalissa he voittivat kilpailun ja pääsivät edustamaan Unkaria vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Nandita Das

Nandita Das (s. 7. marraskuuta 1969) on intialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänen esikoisohjauksensa on vuonna 2008 ilmestynyt Firaaq, joka käsittelee Gujaratin vuoden 2002 väkivaltaisuuksien vaikutuksia ihmisiin. Ranskan hallitus myönsi Dasille Ordre des Arts et des Lettres -kunniamerkin vuonna 2008.
Nandita Dasin isä on taidemaalari Jatin Das. Hän syntyi ja kasvoi Delhissä opiskellen Delhin yliopistossa tutkinnon maantieteestä ja sosiaalityöstä.
Central Station

Juoni

Elokuva alkaa Rio de Janeiron rautatieasemalta, jossa entinen opettaja Dora (Fernanda Montenegro) elättää itsensä kirjoittamalla lukutaidottomille köyhille kirjeitä. Kyyninen ja elämään kyllästynyt Dora postittaa kirjeistä vain muutaman, loput päätyvät roskiin tai pöytälaatikkoon. Mutta kun yksi hänen asiakkaistaan kuolee auto-onnettomuudessa rautatieaseman edessä, ottaa Dora vastahankoisesti tämän kodittomaksi jääneen yhdeksänvuotiaan pikkupojan Josuén (Vinicius de Oliveira) hoiviinsa. Yhdessä he lähtevät etsimään pojan isää Koillis-Brasiliasta.