google/wiki40b huggingface dataset:
Parkumäen taistelu

Parkumäen taistelu eli Parkuinmäen taistelu oli Kustaa III:n sodan taistelu, joka käytiin 21. heinäkuuta 1789 Rantasalmen Parkumäellä noin 15 kilometriä Rantasalmen kirkonkylältä kaakkoon. 
Taistelussa yhteensä 1 260 sotilasta käsittäneet eversti Curt von Stedingkin johtamat ruotsalais-suomalaiset joukot valtasivat venäläisten sotaleirin Hiishongan mäellä ja murskasivat kenraalimajuri Wilhelm von Schultzin johtaman yli tuhannen miehen venäläisjoukon. Operaatiota oli pohjustettu everstiluutnantti Georg Henrik Jägerhornin tekemillä tiedustelumatkoilla. Tarkoitus oli yllättää venäläiset aamutuimaan hyökkäämällä mäelle yhtä aikaa eri suunnista. Von Stedingk johti Porin ja Pohjanmaan rykmentit sivuteitä ja korpea pitkin venäläisten selustaan. Samalla tykistö ja Savon rykmentti lähestyivät leiriä maantien suunnasta. Yllätyshyökkäyksessä venäläiset jäivät kahden tulen väliin, ruotsalais-suomalaiset valtasivat venäläisten leirin. Majuri Jägerhorn kunnostautui taisteluissa ja pääsi kuningas Kustaa III:n suosioon. Ruotsin armeijan menestys perustui osaltaan siihen, että Venäjä oli joutunut vetämään joukkoja Savosta, koska pelkäsi joutuvansa saarroksiin ja huoltoyhteyksien katkeavan. 
Venäläisiä kaatui noin 200 ja haavoittui noin 130, lisäksi ruotsalais-suomalaiset joukot vangitsivat noin 500 venäläistä sotilasta. Taistelun jälkeen eversti Carl Ehrnroothin porilaiset joukot valtasivat vielä Haukkalan kylän ja saivat saaliikseen venäläisten tykistön ja 600 kivääriä sekä vangitsivat von Schultzin. Voittoa juhlistettiin kuninkaan määräyksestä kiitosjumalanpalveluksilla kaikissa Ruotsi-Suomen kirkoissa.
Parkumäen taistelu oli Ruotsin maavoimien ensimmäinen hyökkäysvoitto venäläisistä sitten kuningas Kaarle XII:n ajan, esimerkiksi Porrassalmella käytiin puolustustaistelua eli kyseessä oli torjuntavoitto. Parkumäen leiristä pidätettiin entinen Ruotsin armeijan majuri Georg Fredrik Tigerstedt (1729–1790). Hän oli eronnut armeijasta 1783 ja ryhtynyt kesällä 1789 venäläisten vakoojaksi. Tigerstedt mestattiin Rantasalmella vuoden 1790 lopulla. Parkumäen taistelun jälkeen venäläiset joukot perääntyivät Savonlinnan lähelle Laitaatsalmen itäpuolelle varustettuihin asemiin. Tällä alueella Laitaatsillassa käytiin 7. lokakuuta 1789 ruotsalaisten eduksi päättynyt taistelu.
Parkumäen taistelupaikalle valmistui 21. heinäkuuta 1929 massiivinen tornimainen muistomerkki, jonka on suunnitellut arkkitehti Martti Välikangas. Muistomerkki toimi myös näkötornina.
Robert van Boxtel

Kilpaura

Van Boxtel saavutti menestystä EM-kilpailuissa 1990-luvulla. Hän sai EM-hopeaa Bulgariassa 1993 hävittyään loppuottelussa maamiehelleen Hans Marsille. Hän saavutti seuraavissa EM-kilpailuissa, Romaniassa pronssia.
Syysloma

Syysloma  (ent. perunannostoloma) on koulujen ja päiväkotien loma syyslukukauden aikana. Syysloma ajoittuu yleensä lokakuun loppupuolelle (viikkoihin 42–43). Syysloman kesto vaihtelee paikkakunnasta ja koulusta riippuen kahdesta päivästä kokonaiseen viikkoon.
Perunannostoloma otettiin käyttöön suomalaisissa maaseutukunnissa 1940-luvulla ja yleensä se pidettiin syyskuun lopussa tai lokakuussa. Syyslomaksi se muuttui kun siirryttiin viisipäiväiseen työviikkoon 1970-luvulla.
Punavesilisko

Ulkonäkö ja koko

Aikuisen yksilön pituus on 10-17 cm. Pääväritys on punainen ja ihossa on mustia täpliä. Punaisen värityksensä takia punavesilisko muistuttaa punatäplävesiliskon (Notophthalmus viridescens) nuoruusvaihetta. Ruumis on tukeva. Jalat ja häntä ovat lyhyet.

Levinneisyys ja elinympäristö

Punavesiliskoa tavataan Yhdysvaltojen itäosassa. Sen pääasiallista elinympäristöä ovat lähteet ja virtaavat vedet. lajia esiintyy myös metsissä ja niityillä.

Lisääntyminen

Punavesiliskon parittelu on yksinkertaisempaa kuin muiden saman sukuisten lajien. Parittelun ja munimisen välissä saattaa kulua aikaa kuukausia. Naaras munii maalle tai veteen syksyllä. Munien määrä on noin 70-90. Toukan kuoriutumisesta lopulliseen muodonmuutokseen kuluu aikaa suurin piirtein puolestatoista vuodesta kolmeen ja puoleen vuoteen.

Ravinto

Punavesilisko syö pieniä selkärangattomia ja pienempiä sammakkoeläimiä.
Riemannin pinta

Riemannin pinnan konstruktio neliöjuurifunktiolle

Tämä konstruktio ei ole matemaattisesti kovin eksakti, mutta valottaa ehkä ajatusta Riemannin pintojen takana.
Funktio  ei ole yksikäsitteinen, vaan se saa jokaisessa pisteessä  kaksi eri arvoa. Nimittäin jokainen kompleksiluku z voidaan ilmoittaa muodossa , tällöin
.
Siispä kun z kulkee yhden kierroksen (r-säteistä ympyrää pitkin) niin  kulkee vain puolikierrosta.
Neliöjuurifunktiolla on siis kaksi haaraa. Tästä ongelmasta päästään eroon rajoittamalla argumentti esimerkiksi välille . Jatkuvuudessa kuitenkin ongelma säilyy. Riemannin ajatus oli ottaa niin monta kopioita kompleksitasosta, kuin funktiolla on haaroja. Eli tässä tapauksessa kaksi. Nämä kopiot asetetaan päällekkäin ja leikataan tasot haaroja pitkin (neliöjuuren tapauksessa negatiivista tai positiivista reaaliakselia pitkin). Leikataan siis molemmista tasoista negatiivista reaaliakselia pitkin.

Nyt liimataan ylemmän kompleksitason toisen neljänneksen leikkausreuna alemman kompleksitason kolmannen neljänneksen leikkausreunaan. Liimataan vielä ylemmän kompleksitason kolmannen neljänneksen leikkausreuna alemman tason toisen neljänneksen leikkausreunaan (kuvassa keltaiset reunat liimataan yhteen ja punaiset reunat liimataan yhteen).  
Näin on saatu aikaan pinta, joka itse asiassa on Riemannin pinta. Tällä Riemannin pinnalla voidaan määritellä uusi neliöjuurifunktio, joka on yksikäsitteinen - nyt voidaan nimittäin erottaa ne pisteet toisistaan, joissa neliöjuurifunktio sai kaksi eri arvoa. Eli funktio saakin kaksi eri arvoa kahdessa eri pisteessä. Tämä johtuu siitä, että täyden kierroksen kulkeminen uudella pinnalla vaatii molempien kompleksitasojen kierrosten läpikäymistä. Pisteet voidaan siis erottaa kierrosluvun perusteella (ensimmäinen kierros ja toinen kierros). Mielivaltainen luku  löytyy molemmilta kompleksitasoilta samasta kohtaa, mutta tässä konstruktiossa ne ovat eri pisteet (sillä ne ovat "eri kerroksessa"). Tarkempi tarkastelu osoittaisi, että neliöjuurifunktio on myös analyyttinen ja siis myös jatkuva tällä Riemannin pinnalla.

Riemannin pintojen luokittelu

Riemannin pinnat voidaan luokitella kolmeen eri luokkaan: hyperbolisiin, parabolisiin ja  elliptisiin Riemannin pintoihin. Geometrisesti nämä vastaavat negatiivista kaarevuutta, nolla kaarevuutta ja positiivista kaarevuutta.

Elliptiset Riemannin pinnat

Määritelmän mukaan, pinta X, jonka vakio kaarevuus on +1, on elliptinen. Riemannin pallo C ∪ {∞} on ainoa esimerkki.

Paraboliset Riemannin pinnat

Määritelmän mukaan nämä ovat ne pinnat X, joiden vakio kaarevuus on 0. 
Tällöin on kolme mahdollisuutta X:lle. Se voi olla kompleksitaso, punkteerattu kompleksitaso tai torus

Hyperboliset Riemannin pinnat

Riemannin pinnat joiden kaarevuus on −1 kutsutaan hyperbolisiksi. Tämä luokka on isoin näistä kolmesta.
Kykladisen taiteen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu noin 3 000 esinettä. Niistä suuri osa on kykladisen kulttuurin esineistöä, kuten kykladisia idoleita eli jumalankuvia, keramiikkaa ja aseita varhaiselta pronssikaudelta, sekä kyproslaista muinaisesineistöä 3000-luvulta eaa. varhaiskristilliselle ajalle 500-luvulle. Museon kokoelmiin kuuluu myös antiikin kreikkalaista taidetta, kuten kuvanveistoa, keramiikkaa, pronssiesineitä ja koruja.
Saksan 291. jalkaväkidivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin Masurianjärvialueen preussilaisista 10. helmikuuta 1940. Kaaderi uuteen yhtymään siirrettiin 1., 21. ja 263. jalkaväkidivisioonista. Polkupyörä- ja panssarintorjuntakomppania yhdistettiin myöhemmin, jolloin muodostui 291. nopeapataljoona (saks. Schnelle).

Historia

Divisioona osallistui vain vähäisessä määrin Ranskan valtaukseen ennen siirtoaan itään, jossa se valmistautui hyökkäämään Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa.
Patryk Dobek

Ura

Dobek voitti pronssia 400 metrin sileältä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Hän saavutti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Vuoden 2013 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista Dobek saavutti hopeaa 400 metriltä ja pitkästä viestistä.
Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Dobek kilpaili ensimmäistä kertaa arvokisoissa 400 metrin aidoissa. Hän jäi välieriin.
12. heinäkuuta 2015 Dobek voitti Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 400 metrin aitojen kultaa uudella ennätyksellään 48,84. Hän sai samoissa kilpailuissa hopeaa pitkässä viestissä. Hän paransi ennätyksensä aikaan 48,62 Timanttiliigan osakilpailussa Monacossa 17. heinäkuuta 2015. Pekingin MM-kisoissa 2015 Dobek juoksi 400 metrin aitojen välierissä ennätyksensä 48,40 ja oli loppukilpailussa seitsemäs. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui alkuerissä ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 välierissä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi.
Pörhö

Pörhö eli Pörhön autoliike Oy on yksi Suomen suurimmista autoliikkeistä. Yrityksen perustivat vuonna 1956 Esko ja Aino Pörhö. Heidän poikansa Matti Pörhö on liikkeen nykyinen toimitusjohtaja. Pörhöllä on 13 autoliikettä ympäri Suomea.

Tunnustus

Pörhön autoliike on Auto Bild -lehden tekemän Palvelu 1 -ostotutkimus 2010 mukaan parhaiten palveleva autoliikeketju. Perustelun mukaan "automyyjät osasivat palvella uuden auton ostajaa autoliikeketjuista parhaiten."
Dinos

Dinos (kr. pyöreä astia) tarkoitti alun alkaen juoma-astiaa, mutta nykyään se samaistetaan lebekseen, eli pyöreäpohjaiseen jalattomaan sekoitusmaljaan. Se asetettiin erilliselle irtonaiselle alustalle.
Roy Book Binder

Roy Book Binder (s. 5. lokakuuta 1941, New York) on yhdysvaltalainen blues- ja folkkitaristi ja laulaja.
Laivastossa soittamisen aloittanut Book Binder keikkaili itärannikon kahviloissa 1960-luvun alussa. Hän tutustui Reverend Gary Davisiin, josta tuli hänen mentorinsa ja Book Binderista sokean muusikon autonkuljettaja. Book Binder aloitti levytysuransa hiljalleen äänittämällä muutamia singlejä Kicking Mule ja Blue Goose -merkeille vuonna 1968. Vuonna 1969 hän kiersi Englantia yhdessä Arthur "Big Boy" Crudupin ja Homesick Jamesin kanssa ja julkaisi seuraavana vuonna ensimmäisen albuminsa Travelin' Man Adelphi-merkillä.
Book Binder aloitti yhteistyön viulisti Fats Kaplinin kanssa vuonna 1973 ja he levyttivät albumin Git Fiddle Shuffle samana vuonna. Duo soitti yhdessä kolmisen vuotta, kakkosalbumi Ragtime Millionare ilmestyi vuonna 1976. Tämän jälkeen Book Binder osti vakituiseksi asunnokseen asuntoauton, jolla alkoi kiertää Yhdysvaltoja ja keikkailla. 
Book Binder on julkaissut kaikkiaan seitsemän albumia ja opettaa usein kitaransoittoa Fur Peace Ranchilla yhdessä muun muassa Jorma Kaukosen kanssa.
Jasper (Kanada)

Historia

Tiettävästi ensimmäinen eurooppalainen alueella oli tutkimusmatkailija David Thompson, joka kartoitti vuonna 1810 Kalliovuoria mukaan lukien nykyisen Jasperin alueen. Vuonna 1813 North West Company perusti Athabascajoessa sijaitsevan Brûlé Lake -järven rannalle turkiskauppa-aseman, joka nimettiin vuonna 1817 aseman johtajan Jasper Hawesin mukaan Jasper Houseksi. Asema oli tärkeä etappi matkalla New Caledoniaan (nykyinen Brittiläinen Kolumbia). North West Company yhdistyi Hudson's Bay Companyyn 1821, ja yhtiö siirsi Jasper Housen vuonna 1829 Jasper Laken rannalle, lähemmäksi nykyistä Jasperia. Turkisten kysyntä laski huomattavasti 1850-luvulla, ja lopulta Jasper House lakkautettiin vuonna 1884.
Vuonna 1907 Kanadan hallitus perusti Jasperin luonnonsuojelualueen, joka käsitti kaikkiaan 13 000 neliökilometrin alueen. Luonnonsuojelualue nimettiin Jasperin kansallispuistoksi vuonna 1930, ja se on nykyisin osa Jasperin kuntaa. Puistossa vierailee vuosittain noin 3 miljoonaa kävijää.
Vuonna 1911 Grand Trunk Pacific Railwayn mantereen ylitse rakennettava rautatielinja saavutti alueen ja yhtiö perusti Fitzhughin rautatieaseman (nykyinen Jasper), joka nimettiin Grand Trunk Pacific Railwayn johtajan mukaan. Grand Trunk ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja sulautettiin kansalliseen Canadian National Railway -yhtiöön vuonna 1917. Fitzhugh nimettiin uudelleen vuonna 1913 aikaisemmin lakkautetun turkiskauppa-aseman mukaan Jasperiksi.
Maantie Edmontonista Jasperiin valmistui vuonna 1928.

Tieliikenne

Jasperiin läpi johtaa Yellowhead Highway, joka saa alkunsa Prince Rupertista ja päättyy Winnipegiin. Jasperista saa alkunsa Icefields Parkway, joka johtaa etelässä sijaitsevaan Lake Louisen kylään ja sen lähellä sijaitsevaan kuuluisaan Chateau Lake Louisen luksusluokan turistikeskukseen. Kauempana etelässä sijaitsevat Banffin kaupunki ja Banffin kansallispuisto.

Lentoliikenne

Pienkoneille tarkoitettu Jasperin lentoasema sijaitsee noin 13 kilometriä pohjoiseen keskustasta. Hintonin lähellä sijaitsevalla Hinton/Jasper-Hintonin lentoasemalla on muutamia turisteja lennättäviä tilauslentoyhtiöitä. Lähin reittiliikenteen lentoasema on noin 360 kilometriä itään sijaitseva Edmonton.

Rautatieliikenne

Jasperin rautatieasemalla pysähtyy VIA Railin mantereen halki kulkeva The Canadian, ja se on Prince Rupertiin kulkevan Skeena-junan alkuasema. Jasperin asema toimii myös pääteasemana Rocky Mountaineer -rautatieyhtiön turistijunille Rainforest to Gold Rush ja Journey through the Clouds.
Sabin Berthelot

Sabin Berthelot (4. huhtikuuta 1794 Marseille – 10. marraskuuta 1880 Santa Cruz de Tenerife) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja kansatieteilijä.
Berthelotin isä oli marseillelainen kauppias. Sabin Berthelot liittyi Ranskan laivastoon ja palveli Napoleonin sotien aikana. Sotien jälkeen hän siirtyi kauppalaivastoon ja palveli aluksissa, jotka kulkivat Marseillen ja Länsi-Intian välillä.
Kanariansaarilla hän kävi ensimmäisen kerran 1820. Hän toimi opettajana Teneriffalla ja perusti markiisi Villaneuva del Praton toimeksiannosta kasvitieteellisen puutarhan La Orotavaan. Berthelot perehtyi Kanariansaarten luonnonhistoriaan. Philip Barker Webb liittyi hänen seuraansa 1828 ja vuonna 1830 heillä oli kerättynä riittävästi aineistoa julkaistavaksi. He matkustivat Geneveen ja tuottivat ensimmäisen osan teoksesta L'Histoire Naturelle des Îles Canaries vuonna 1835. Berthelot jatkoi teoksen kirjoittamista kansatieteen, historian ja maantieteen aloilla, Webb luonnonhistorian ja Alfred Moquin-Tandon lintutieteen. Teos valmistui 1850.
Berthelot perusti "Société d'Ethnologique" seuran 1845. Hän palasi Teneriffalle 1846 ja nimitettiin Ranskan konsulaatin virkamieheksi 1848 ja konsuliksi 1867. Hän vetäytyi virasta 1874.
Bertheloti nimesi, yhdessä Webbin ja Moquin-Tandonin kanssa, kanarianpeipon (Fringilla teydea) 1836. Carl Bolle nimesi kanariankirvisen (Anthus berthelotii) hänen kunniakseen.
Yoko Ono

Nuoruus

Onon vanhemmat ovat pankkiiri-isä Eisuke Ono ja merkittävään pankkiirisukuun kuulunut äiti Isoko (o.s. Yasuda). Ono ja hänen sisaruksensa pakenivat toista maailmansotaa maaseudulle, missä he joutuivat kerjäämään ruokaa ja kuljettamaan omaisuuttaan kottikärryissä. Heidän isänsä jäi kaupunkiin, mutta joutui sotavankileirille Saigoniin, Vietnamiin. Sodan loputtua Onon perhe muutti Scarsdaleen, New Yorkin osavaltioon Yhdysvaltoihin.

Ensimmäiset avioliitot

Vuonna 1956 Ono meni naimisiin säveltäjä Toshi Ichiyanagin kanssa. He erosivat vuonna 1962. 28. marraskuuta samana vuonna hän avioitui yhdysvaltalaisen jazz-muusikon Anthony Coxin kanssa. Avioliitto mitätöitiin 1. maaliskuuta 1963, koska Onon avioero Ichiyanagista ei ollut vielä voimassa, mutta he menivät uudelleen naimisiin 6. kesäkuuta. Heidän myrskyisä liittonsa päättyi kuitenkin pian, vaikka avioero astui virallisesti voimaan vasta 2. helmikuuta 1969. Heidän tyttärensä Kyoko Chan Cox syntyi 8. elokuuta 1963. Lapsi vietti aikansa etupäässä isänsä hoivissa, mutta hän vieraili myös Onon ja Lennonin luona. Vuonna 1971 Cox katosi Kyokon kanssa kristilliseen fundamentalistiyhteisöön menetettyään tyttären huoltajuuden Onolle. Ono tapasi tyttärensä seuraavan kerran vasta vuonna 1994.

Elämä John Lennonin kanssa

Yoko Ono ja John Lennon tapasivat Onon taidenäyttelyssä Lontoossa vuonna 1966. Pari vuotta myöhemmin Lennon erosi ensimmäisestä vaimostaan Cynthiasta ja meni naimisiin Onon kanssa Gibraltarilla 20. maaliskuuta 1969. Heidän poikansa Sean syntyi Lennonin 35. syntymäpäivänä 9. lokakuuta 1975.
Lennon viittasi Onoon useissa lauluissaan, esimerkiksi kappaleissa "The Ballad of John and Yoko", "Oh Yoko!" ja "Dear Yoko". Ono julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Yoko Ono/Plastic Ono Band vuonna 1970.
Onoa on syytetty The Beatles -yhtyeen hajottamisesta. Kun Lennon ja Ono muuttivat erilleen vuonna 1973, Ono valitsi heidän sihteerinsä May Pangin Lennonin rakastajattareksi siksi aikaa kun he olivat erossa. Lennon ja Pang olivat yhdessä vuoteen 1975 asti, jolloin Lennon ja Ono sopivat.
8. joulukuuta 1980 Lennon ja Ono olivat studiossa työstämässä Onon kappaletta "Walking on Thin Ice". Kun he palasivat kotiinsa, häiriintynyt ihailija Mark David Chapman murhasi Lennonin. "Walking on Thin Ice (For John)" julkaistiin singlenä alle kuukautta myöhemmin, ja siitä tuli Onon ensimmäinen ja viimeinen listamenestys.

Myöhempi elämä

Vuonna 2007 julkaistiin remixlevy Open your box, jossa on kuuluisien dj:den miksauksia Onon tunnetuimmista kappaleista. Miksaajina mm. Pet Shop Boys ja Orange Factory.
Vuonna 2009 Ono sai uransa ensimmäisen musiikkipalkinnon, kun Mojo-lehti myönsi hänelle kunniapalkinnon elämäntyöstään muusikkona.
Ono vieraili vuonna 2013 Helsingin Juhlaviikoilla.
Onon ja Lennonin rakkaustarinasta tehdään elokuva, jonka tuottajana toimii Ono itse. Elokuvan käsikirjoittaa Anthony McCarten.
Jørgen Bitsch

Jørgen Bitsch (1922 Bandholm – 2005) oli tanskalainen kirjailija, elokuvatuottaja ja seikkailija-matkailija.
Bitschin ensimmäinen teos oli nuortenromaani Som kahytsdreng til Siam (1940). Teoksissaan hän kuvasi matkojaan eri maissa. Hänen teoksiinsa kuuluvat muun muassa Eventyr over alle grænser, På motorcykel fra København til Kairo, Bag arabiens slør, Sort ekstase – indtryk fra centralafrika, Ukendt land – rejse til Mongoliet og Fra Kilimanjaro til pygmæerne. Useita Bitschin teoksia on suomennettu, kuten Miksi Budha hymyilee?, matkakuvaus Burmasta, Thaimaasta ja Kambodžasta.
Ruanda-tuomioistuin

Ruanda-tuomioistuin (engl. International Criminal Tribunal for Rwanda, ICTR, ransk. Tribunal pénal international pour le Rwanda, TPIR) on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1996 asettama kansainvälinen rikostuomioistuin, joka käsittelee vuonna 1994 tapahtunutta Ruandan kansanmurhaa. Tuomioistuin sijaitsee Arushassa, Tansaniassa ja noudattaa Bosnian sodan jälkiselvittelyssä käytettyä mallia. Turvallisuusneuvosto perusti tuomioistuimen päätöslauselmillaan 955, 
977,
978, ja 1165. Tuomioistuin koostuu kuudestatoista tuomarista, jotka toimivat neljässä eri salissa. Kolmessa salissa käsitellään varsinaisia syytteitä ja yhdessä valituksia. Ruanda-tuomioistuin, kuten vastaava Jugoslavia-tuomioistuinkin noudattaa toimintaperiaatteiltaan toisen maailmansodan jälkeisiä Nürnbergin ja Tokion tuomioistuimia.
Merkittävimpiä tuomioita on ollut lokakuussa 2000 alkaneen oikeudenkäynnin päätös, jolla äärihutujen vihaa lietsovien tiedotusvälineiden vastuuhenkilöt tuomittiin elinkautisiin vankeusrangaistuksiin. Tuomion saivat muun muassa Ferdinand Nahimana ja Jean Bosco Barayagwiza, jotka johtivat Radio Télévision Libre des Mille Collinesia, sekä  Hassan Ngeze, joka toimi Kangura-lehden päätoimittajana.
Ruandalaisten suhtautuminen sotarikostuomioistuimeen on ollut varautunut, koska tuomioistuin ei langeta Ruandan lain mukaisia kuolemanrangaistuksia ja koska tuomitut saattavat suorittaa vankeusrangaistuksensa ICTR:n kanssa yhteistyössä olevien valtioiden vankiloissa Ruandan sijaan. Tuomittujen vangitseminen länsimaisiin vankiloihin saattaa suututtaa niitä ruandalaisia, jotka uskovat ulkomaisten vankiloiden olevan liian mukavia rikollisille.
Lindsey Shaw

Lindsey Marie Shaw (s. 10. toukokuuta 1989 Lincoln, Nebraska) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Jennifer Moselyn roolista Nickelodeonin televisiosarjassa Ned's Declassified. Hän esiintyi myös tilannekomediassa Aliens in America. Shaw'lla on merkittävä sivurooli tv-sarjassa Valehtelevat viettelijät (Pretty Little Liars) Emilyn tyttöystävänä Paigena. Hän on myös näytellyt Lisa Somersia tv-elokuvassa Teen Spirit, Junea televisiosarjassa Lähiöunelmia sekä Lonnieta elokuvassa Descendants.
Medelpad

Väestö lääneittäin

Medelpadissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 123 800 asukasta, jotka kaikki asuivat Västernorrlandin läänissä. Läänistä kuuluu osia myös muihin maakuntiin.
Eoraptor

Löytäminen ja ominaisuudet

Eoraptorin pituus oli metri ja sen paino 10 kilogrammaa. Se oli siis suunnilleen ketun kokoinen. Eoraptorilla oli lihaksikkaat jalat, joilla se sai saaliinsa nopeasti kiinni. Sen "käsien" pituus oli puolet jalkojen pituudesta. Käsissä oli 5 sormea joista kaksi oli surkastunut. Surkastuneissa sormissa ei ollut kynsiä, ja muidenkin sormien kynnet olivat heikot. Sen suu oli täynnä sahalaitaisia ja teräviä hampaita jotka sopivat hyvin lihan paloitteluun. Joidenkin tutkijoiden mukaan se söi myös kasveja.
Ensimmäiset fossiilit löydettiin Luoteis-Argentiinasta Ischigualaston myöhäistriakautisista kivikerrostumista vuonna 1993. Eoraptor löydettiin oikeastaan vahingossa, kun yksi tutkimusryhmän jäsen oli heittämässä pois kiveä, joka sisälsi Eoraptorin kallon. Sen takia alue tutkittiin tarkasti, mikä johti lähes kokonaisen luurangon löytymiseen. Laji nimettiin samana vuonna. Eoraptorista on toistaiseksi löydetty vain yksi luuranko, mutta se oli verrattain hyvin säilynyt. Triaskaudella Argentiina oli puoliaavikkomainen ympäristö, jossa oli sadekausi. Eoraptor saalisti hyönteisiä, liskoja ja muita dinosauruksia.

Luokittelu

Eoraptor kuului liskonlantioisiin dinosauruksiin. Tutkijat eivät ole samaa mieltä mihin alalahkoon se kuului. Alun perin sitä pidettiin teropodina, kunnes tutkijat vuonna 2011 löysivät Eodromaeuksen, dinosauruksen joka eli samaan aikaan kuin Eoraptor. Eodromaeuksella oli monia teropodeille tyypillisiä piirteitä (jotka Eoraptorilta puuttuivat) ja Eoraptorilla oli joitakin samoja piirteitä kuin sauropodomorfeilla joten tutkijat vetivät johtopäätöksen että Eoraptor oli alkukantainen sauropodomorfi.
Toiset tutkijat kyseenalaistivat tämän teorian ja jatkoivat Eoraptorin luokittelemista teropodina.
Eoraptor saattoi myös olla kaikkien liskonlantioisten edeltäjä.
Angelo Muscat

Angelo Muscat (24. syyskuuta 1930 – 10. lokakuuta 1977) oli italialainen lyhytkasvuinen näyttelijä, joka oli vain 130 senttimetrin pituinen. Hän esiintyi televisiosarjassa Saarroksissa (1967–1968), jossa hän näytteli lyhytkasvuista hovimestaria. Hän esiintyi myös elokuvassa Liisa Ihmemaassa (1966) sekä Doctor Who -tarinassa ”Galaxy 4” (1965). Muscat syntyi Maltalla, mutta varttui Italiassa. Hän kuoli 47-vuotiaana Englannissa.