google/wiki40b huggingface dataset:
Raikkuanlammi

Maantietoa

Lampi sijaitsee Raikkuansuolla. Sen pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja rannat ovat suota tai avosuota.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Pihtojan valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,3 metriä mpy. Siihen on johdettu suolta kuivatusojia. Sen laskuoja laskee vajaa kaksi metriä alempana olevaan Yli-Heinijärveen.
Höga kusten

Höga kusten (suom. Korkea rannikko) on Pohjanlahden rannikkoalue Västernorrlandin läänissä Ruotsissa. Sen alueella ovat Kramforsin ja Örnsköldsvikin kunnat. Viime jääkauden jälkeen maa on alueella noussut 300 metriä, enemmän kuin missään muualla. Jyrkkäpiirteisessä kallio- ja mäkimaastossa maankohoamisen aikana syntyneet eri-ikäiset geologiset rantamuodostumat ja rannalle syntyneet muinaisjäännökset ovat nähtävillä eri korkeuksilla muutaman kilometrin levyisellä rannikkovyöhykkeellä.
Höga kusten hyväksyttiin UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 2000. Alueen pinta-ala on 1 425 neliökilometriä. Vuonna 2006 UNESCO liitti myös Merenkurkun saariston ("matala rannikko") mukaan maailmanperintöluetteloon, joten yhdessä ne muodostavat maailmaperintökohteen Kvarken – High Coast (Merenkurkku – Höga kusten), jonka pinta-ala on 3 370 neliökilometriä. Vuonna 2008 Unesco täsmensi kahden maan yhteisen maailmanperintökohteen nimityksen muotoon Höga kusten / Merenkurkun saaristo. Luonto on alueella jatkuvassa muutostilassa, sillä maankuori palautuu jäämassojen painosta edelleen. Maankohoaminen rannikolla on 9 mm vuodessa. 
Höga kustenilla sijaitsee Skuleskogenin kansallispuisto.
Gavrila Deržavin

Gavrila Romanovitš Deržavin (ven. Гаврила Романович Державин, 14. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1743 Kazan – 20. heinäkuuta (J: 8. heinäkuuta) 1816 Zvanka) oli Venäjän suurin runoilija ennen Puškinia.

Elämä

Deržavin syntyi Kazanissa ja siellä hänet myös koulutettiin. Hän nousi elämänsä aikana tavallisesta sotilaasta valtakunnan ylimpiin virkoihin Katariina Suuren aikana. Hän toimi kuvernöörinä Aunuksessa 1784, Tambovissa 1785, keisarinnan henkilökohtaisena sihteerinä 1791, kauppakollegion johtajana 1794 ja oikeusministerinä 1802. Hän jäi eläkkeelle 1803 ja vietti loppuelämänsä Zvankassa lähellä Novgorodia, kirjoitellen idyllejä ja anakreonttisia runoja. Hänet haudattiin Hutynin luostariin Zvankan lähelle. Neuvostoliiton aikana hänet haudattiin uudelleen Novgorodin kremliin ja myöhemmin taas Hutyniin.

Teokset

Deržavin tunnetaan parhaiten oodeistaan, joista tärkeimmät "На смерть князя Мещерского" (1779), "Oodi Felicialle" (1784), "Jumala" (1785) ja "Vesiputous" (1794). Hän on myös sanaillut laulun Grom pobedy, razdavaisja!.
Hacksaw Ridge – aseeton sotilas

Arvostelut

Elokuva on saanut erinomaisen vastaanoton kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 86 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7,2/10. Keräys perustuu 183 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 71 pistettä 100:sta. 
Rolling Stone -lehden Peter Travers antoi elokuvalle neljä ja puoli tähteä ja kutsui elokuvaa parhaaksi sotaelokuvaksi sitten elokuvan Pelastakaa sotamies Ryan (1998). Travers kirjoitti: "Se on väkivaltainen, riipaiseva, sydäntä särkevä ja unohtumaton. Ja kyllä, sen on ohjannut Mel Gibson, joka hänkin ansaitsee mitalin. Helsingin Sanomien Mikko-Pekka Heikkinen antoi elokuvalle neljä tähteä ja sanoi arvostelussaan, että elokuva on parasta mitä sodasta on viime aikoina valkokankailla nähty.
Mina Mojtahedi

Mina Mojtahedi  (s. 21. maaliskuuta 1973 Teheran) on helsinkiläinen aktiiviuransa päättänyt vammaisurheilija  ja Suomen Paralympiakomitean puheenjohtaja kaudella 2016–2020. Hänellä on ollut paraplegia 13-vuotiaasta saakka. Hänen isänsä on iranilainen ja äitinsä suomalainen.
Mojtahedin ensimmäinen urheilulaji oli pyörätuolikelaus, jossa hän kilpaili luokassa T53. Kelauksessa hän on voittanut useita SM-mitaleja ja tehnyt lukuisia Suomen ennätyksiä. Hän osallistui vuonna 1996 järjestettyihin Atlantan kesäparalympialaisiin kelaten 100:lla, 200:lla ja 800 metrillä sekä maratonilla. Radalla hän jäi joka matkalla eränsä viimeiseksi ja maratonilla hän saapui maaliin toiseksi viimeisenä ajalla 2:31:43. Sittemmin hänen lajikseen vakiintui pyörätuolikoripallo. Suomessa pelatessaan hän edusti Tapiolan Honkaa, kunnes alkoi pelata entistä ammattimaisemmin  Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 2003. Hän voitti yliopistojoukkueessa kolme USA:n mestaruutta. Myöhemmin hän siirtyi koripalloammattilaiseksi RSV Lahn-Dill -joukkueeseen Saksassa. Hän pelasi ammattilaisena vuodet 2010–2012, joista kumpanakin hän voitti Saksan mestaruuden. Hän on lisäksi voittanut Saksan Cupin ja Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden. Hän on edustanut Suomea myös pyörätuolicurlingissa MM- ja paralympiatasolla osallistuen muun muassa Sotšin talviparalympialaisiin vuonna 2014. Hänen paras saavutuksensa curlingissa oli MM-pronssi vuodelta 2015.
Koulutukseltaan Mojtahedi on ravitsemustieteen tohtori, joksi hän valmistui Illinois’n yliopistosta vuonna 2010. Hänen väitöskirjansa oli aiheeltaan ”Ravinnon proteiinin vaikutus kehon koostumukseen ikääntyneiden naisten laihdutuksessa”. Hänellä on myös ravitsemusterapeutin pätevyys. Vuonna 2003 hän suoritti kandidaatin tutkinnon englantilaisesta filologiasta. Suomen Punaisessa Ristissä hän koordinoi vammaisten osallistamista. Hän vastaa Kynnys ry:n kehitysyhteistyöstä. Muun työnsä ohessa hän työskentelee valtion liikuntaneuvoston yhdenvertaisuus- ja tasa-arvojaostossa ja toimii pyörätuolikoripallovalmentajana.
Gimbels

Historiaa

Gimbels-tavarataloyhtiön alkujuuret ovat Saksan Baijerista Yhdysvaltojen New Orleansiin siirtolaiseksi tulleen juutalaismiehen Adam Gimbelin (1817–1896) liiketoimissa. Hän toimi kulkukauppiaana Mississippijoen varrella kunnes perusti oman kaupan Indianan Vincennesiin 1842. Hänen kaksi vanhinta poikaansa, Jacob (1851–1922) ja Isaac Gimbel (1857–1931) perustivat 1880-luvulla tavaratalon Illinois’n osavaltion Danvilleen ja nuoremmat veljet Charles (1861–1932) ja Ellis Gimbel (1865–1950) seuraavalla vuosikymmenellä Philadelphiaan. Vuonna 1910 oli aika avata tavaratalo New Yorkin Herald Squarella. 1920-luvulla Gimbelit laajensivat yritystään ostamalla ensin newyorkilaisen Saks-tavarataloyhtiön ja sitten pittsburghilaisen Kaufman and Baer -yhtiön.
1960-luvun alussa Gimbelsillä oli noin 50 tavarataloa ympäri Yhdysvaltojen suurkaupunkeja ja niiden esikaupunkeja. Vuonna 1973 yrityksen osti tupakkayhtiö Brown & Williamsonin tytäryhtiö Batus. Se ei kuitenkaan saanut pidettyä Gimbels-ketjua kannattavana, vaan sulki vuonna 1973 tuolloin runsaat 30 tavarataloa sisältäneen ketjun. Gimbels-kaupan mukana tullut toinen tavarataloketju Saks Fifth Avenue sai jatkaa toimintaansa, ja Batus myi sen 1990 Investcorp S.A.:lle.
Alex Turner

Arctic Monkeys

Arctic Monkeys perustettiin vuonna 2002, ja siihen kuuluvat Alex Turnerin lisäksi kitaristi Jamie Cook (2006-), basisti Nick O'Malley ja rumpali Matt Helders. Yhtye on julkaissut tähän mennessä viisi albumia, joista varsinkin ensimmäinen ja viides saavuttivat suuren suosion. Vuonna 2006 julkaistun esikoisalbumin nimi on Whatever People Say I Am, That's What I'm Not, toinen albumi on nimeltään Favourite Worst Nightmare (2007)ja kolmas albumi Humbug julkaistiin vuoden 2009 syksyllä. Neljännen levyn nimi on Suck It and See (2011). Yhtyeen viides albumi on nimeltään AM, ja se ilmestyi vuonna 2013. Albumi voitti BRIT Award -palkinnon parhaasta albumista.

The Last Shadow Puppets

Elokuussa 2007 julkistettiin suunnitelmat siitä, että Turner levyttäisi yhdessä hänen ystävänsä The Rascals-yhtyeen entisen laulaja-kitaristi Miles Kanen ja tuottaja James Fordin kanssa. Projektissa Turner ja Kane jakaisivat laulu-, kitara- ja basso-osuudet, kun James Ford taas soittaisi rumpuja.  Myös Owen Pallett esiintyy levyllä. Duon nimeksi vakiintui The Last Shadow Puppets ja heidän ensimmäinen levynsä The Age Of The Understatement julkaistiin 21. huhtikuuta 2008. Levy saavutti listoilla 1. sijan heti ensimmäisen myyntiviikkonsa aikana. Duo teki pienen kiertueen vuoden 2008 elokuussa, Lontoon Filharmonisen Orkesterin kanssa.
Merja Hanski

Merja Hanski (s. 1955) on suomalainen vammaisurheilija, joka on osallistunut paralympialaisiin yleisurheilussa, maalipallossa, maasto- ja ampumahiihdossa sekä tandempyöräilyssä. Hänen paras joukkuelajisijoitus on kultaa maalipallosta Barcelonassa 2002. Henkilökohtaisena saavutuksenaan Hanski pyöräili vuonna 2002 MM-hopeaa. Suomen Pyöräilyunioni valitsi Merja Hanskin myös vuoden naispyöräilijäksi. Tasavallan presidentti myönsi Merja Hanskille vuonna 2009 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitalin urheilumenestyksen saavuttamisesta.
Arkipäivän syyhy

Arkipäivän syyhy on porilaisen taiteilijaseura NYTE ry:n vuonna 1993 toteuttama kokonaisuus, johon sisältyi taidenäyttely ja performanssi.

Näyttely

Arkipäivän syyhy -näyttely oli esillä Poriginal galleriassa 17.4.-4.5.1993. Taiteilijaseura NYTE ry:ltä oli gallerian yläkerrassa esillä videoteoksia ja alakertaan taiteilijaseura oli kutsunut taiteilija Miina Äkkijyrkän. Äkkijyrkältä esillä oli lehmäaiheisia piirustuksia ja veistoksia. 
NYTE ry:n videoissa vanhat uskomukset, jokapäiväiset tottumukset sekä kuvitteelliset ainekset sekoittuivat keskenään. Näyttelytiedotteessaan nyteläiset kirjoittivat: "Arki on täynnä tapoja ja tottumuksia. Asioita, joita teemme sen kummemmin ajattelematta syytä. "Aina ennenkin on tehty niin". Kansanperinne, uskomukset, taikausko ja arkiset tavat muuntuvat ajan mittaan. Karhunpeijaiset, parantava reikävesi, myyttiset eläimet, arkipäiväiset terveyden ja mammonan loitsuamiset saavat uuden muodon viimeistään NYTEläisten käsittelyssä." Näyttelyssä olleiden videoiden musiikillisen osuuden teki nakkilalainen The World Mänkeri Orchestra EtnoPojat -yhtye.

Performanssi

Arkipäivän syyhy -performanssi syntyi taiteilijaseura NYTE ry:n ja The World Mänkeri Orchestra EtnoPojat -yhtyeen yhteistyönä. Performanssi esitettiin Porin taidemuseossa 23.4.1993 ja sen kesto oli noin 25 minuuttia. NYTE ry:stä performanssissa esiintyivät Saija Hairo, Eija Hannus, Kaisu Koivisto, Kaisa Kukkasmäki, Marja-Leena Kukkasmäki, Erja Lehtonen, Henry Merimaa, Päivi Setälä (o.s. Mikkonen), Pia Puisto, Sinikka Santikko, Jari Sunnari ja Anna Teponoja. EtnoPojat -yhtye oli mukana performanssissa kokonaisuudessaan.
Performanssissa tarkasteltiin ihmisen kehittämiä tottumuksia sekä rituaaleja ja niiden ilmenemistä nykypäivän arkielämässä. Nyteläiset ovat haastetteluissa kertoneet tutkineensa esitystä varten mm. karhunpeijaisia, reikävedellä parantamista ja lasten loruleikkejä. EtnoPojat pyydettiin mukaan, koska yhtyeen musiikillisten ideoiden huomattiin sopivan yhteen performanssin perusajatuksen kanssa. Tiivistetysti nyteläisten mukaan performanssissa oli kysymys elämästä ja kuolemasta, ei pelkästään fyysisestä vaan myös tunteiden kuolemisesta. Performanssin esitteessä esityksen sisältöä avattiin seuraavasti: "Arkipäivän syyhy kertoo ihmisistä, meistä, jotka haluamme parantua syyhystä, ja voimasta, joka estää parantumisen. Se kertoo halustamme säröisämpään elämään pois arkipäivän syyhystä ja liiasta keveydestä: Haluamme viettää omaa karnevaalia, koettaa unohtaa syyhyn, mutta elämä on liian lyhyt, jotta oppisimme unohtamaan. Inhimillinen halumme miellyttää, vastata oletettuihin ja todellisiin odotuksiin vie meitä. Oma karnevaali saattaa jäädä lyhyeksi. On helppo tehdä kuten toisetkin, kyselemättä, helppo noudattaa käskyjä, kyselemättä."
Troy Baker

Ura

Baker aloitti ääninäyttelijän uransa radiomainoksista ja sen jälkeen työskenteli animesarjojen kanssa, kuten Bleach, Dragon Ball Z, Fullmetal Alchemist, Fullmetal Alchemist: Brotherhood, Naruto, Naruto: Shippuden, One Piece, Shin-Chan, Soul Eater, ja Trinity Blood.
Baker on tehnyt erittäin suuren määrän äänirooleja videopeleihin. Hänen ääntään on kuultu peleissä ja -sarjoissa kuten Final Fantasy, BioShock, Sonic the Hedgehog, Dead or Alive, Ninja Gaiden, Saints Row, The Last of Us, Disgaea ja Resident Evil. Esimerkkejä tulevista rooleista ovat Infamous: Second Son ja Metal Gear Solid V: The Phantom Pain.
GD Library

GD Library (jäljempänä GD) on avoimeen lähdekoodiin (open source) perustuva ja C:llä kirjoitettu ohjelma, jolla voi luoda ja muokata yleisimpiä kuvaformaatteja (esimerkiksi JPEG, Joint Photographic Experts Group). GD on useimmiten Linux-palvelimissa ajettava ohjelma, jonka päätarkoituksena on toimia esimerkiksi kuvagalleria-ohjelmien yhtenä "pääkomponenttina". Tämän tarkoituksena on siis muuntaa kuvat peukalonkynsi-kuviksi, eli pieniksi esikatselukuviksi.
Pitkään ImageMagickia pidettiin suuremmassa arvossa kuin GD:tä, sillä tämä tuki enemmän formaatteja. Vuoden 2004 lopussa GD:stä kuitenkin ilmestyi uusi versio, johon lisättiin muun muassa toimiva GIF-kuvien tuki.
MV Britannic

Historia

Huhtikuussa 1928 White Star Line tilasi uuden linjalaivan Harland & Wolffin telakalta. Alus olisi suurin moottorilaiva, Englannin lipun alla ja samalla se oli toiseksi suurin. Alus oli myös kolmas White Star Line -yhtiön linjalaiva jolla oli nimi "Britannic."
Uusi alus nimettiin "Britanniciksi" ja se oli suunitelty ylelliseksi linjalaivaksi matkustajille Liverpoolista New Yorkiin. White Star Line tilasi aluksen Harland and Wolffin telakalta Belfastistä.
Britannicilla oli kaksi suurta savupiippua. Etupuolen savupiippu sisälsi sekä makean, että kuuman veden varastosäiliöitä.

Tekniset tiedot

MV Britannicin bruttovetoisuus oli 26,943 tonnia ja nettovetoisuus oli 15,445 tonnia. Ylin kansi oli 99 metriä pitkä ja skanssi oli 33 metriä pitkä. Alus oli kaksi potkurinen moottorialus. Aluksessa oli 12 sementoitua laipiota. Aluksessa oli neljä nelitahtimoottoria ja kaksitoimiset öljymoottorit, joissa on 20 sylinteriä.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan alussa alus pyydettiin Southamptoniin ja se oli nopeasti varustettu joukkojen kuljettamiseen. Muutama päivä myöhemmin alus lähti Glasgowiin hakemaan brittiläisen intialaisen armeijan ja merivoimien upseereita, jotka sitten kuljetettiin Bombayhin. Siellä alus aseistettiin ja se jätti Englantiin useita tonnia tavaroita. Sodan aikana alusta vastaan hyökättiin useita kertoja, hyökkääjinä muun muassa Italian lentotukialukset Välimerellä, ja sitä vastaan hyökättiin myös sukellusveneillä ja ilmahyökkäyksillä kun se oli Atlantilla. Sodan päätyttyä laiva oli kuljettanut noin 180 000 sotilasta. Sodan jälkeen laiva jatkoi matkustajaliikenteessä aina vuoteen 1960.

Viimeinen matka

Britannic lähti viimeiselle matkalleen liverpoolista New Yorkiin 11. marraskuuta. Laiva lähti takaisin liverpooliin New Yorkista 25. marraskuuta 1960. Alus saapui Liverpooliin viimeisen kerran joulukuun 2. päivänä, 275 matkan jälkeen.

Romutus

Britannic myytiin nopeasti romutusta varten. 16. joulukuuta 1960 alus jätti Merseyin viimeisen kerran omalla höyryllä Thomas W. Wardin pihalle Inverkeithingissä, Fifessä, jossa se saapui 19. joulukuuta Skotlantiin romutettavaksi. Britannic oli yksi viimeisimmistä aluksista White Star Line -yhtiön lipun alla.
Pohjan neiti

Pohjan neiti on Oskar Merikannon Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran oopperakilpailuun säveltämä teos, joka valmistui vuonna 1898. Se on ensimmäinen suomenkielinen oopperateos. Merikanto oli aikaisemmin säveltänyt pääasiassa yksinlauluja, ja oopperan parasta antia ovatkin sen melodiat. Orkestrointi on sen sijaan varsin vaatimatonta. Taloudellisten vaikeuksien vuoksi ooppera sai ensiesityksensä vasta Viipurin laulujuhlilla vuonna 1908. Teoksen kalevalamittaisen libreton kirjoitti Antti Rytkönen L. N. Achtén suunnitteleman juonen ympärille. Achté yritti saada teokseen mahtumaan lähes kaikki Kalevalan keskeiset tapahtumat, mikä heikensi teoksen draaman kaarta.
Ensiesityksen jälkeen teoksen musiikki sai kiitosta, mutta librettoa moitittiin.
Merikannon teos oli ainoa oopperakilpailuun valmistunut teos, mutta palkintolautakunta totesi palkitessaan Merikantoa:
»Oopperan musiikki on ennen kaikkea yksinkertainen ja sävelmikäs. Tuskin saattoi odottaa, että kukaan tämän vuosisadan lopulla olisi voinut kirjoittaa niin viatonta, luonnollista ja helppoa musiikkia. (...) Kaikessa yksinkertaisuudessaan tämä musiikki ei suinkaan - muutamia poikkeuksia lukuunottamatta - ole triviaali, kiitos olkoon sille kansalliselle sävylle, joka on koko teokselle luonteenomainen."»
Istutuslapio

Istutuslapio on teräväkärkinen ja kauhanmallinen puutarhatyökalu. Istutuslapiota käytetään maan rikkomiseen ja möyhentämiseen sekä pienten kuoppien tekemiseen kasveja istutettaessa ja rikkaruohoja kitkettäessä. Jos maa on erityisen kovaa, silloin voi reiän tekemiseen käyttää teräväkärkistä pistolapiota. Raskaampiin möyhennystöihin taas voidaan käyttää esimerkiksi puutarhakuokkaa.
Pikkulaakasittiäinen

Koko ja ulkonäkö

Pikkulaakasittiäisen pää, etuselkä ja raajat ovat mustat ja niissä on usein hieman metallista hohdetta. Ei kuitenkaan aina. Etuselän etunurkat ovat hieman ulkonevat ja ulkoreuna tasaisesti kaareva. Naaraan etuselän etuosassa on kookas kyhmy. Koiraan päälaelta kasvaa sarvi. Peitinsiipien tyven kilveke puuttuu. Peitinsiivet ovat vaalean kellanruskeat ja niissä on selvästi erottuvaa, mustaa, epäsäännöllistä pilkutusta. Kuoriainen on 6,0–9,0 mm pitkä.

Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Lähi-itään, Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Se on myös levinnyt Pohjois-Amerikkaan. Pohjoismaista sitä tavataan Tanskassa, Ruotsin eteläosissa sekä Norjan kaakkoisosissa. Ruotsissa se on sukunsa yleisin laji. Suomen etelä- ja kaakkoisosissa pikkulaakasittiäinen oli vielä 1900-luvun alkupuolella yleinen, joskin hajanaisesti esiintynyt. Sittemmin laji kuitenkin taantui ja ilmeisesti lopulta hävisi kokonaan, sillä siitä ei ole tehty varmoja havaintoja enää vuoden 1955 jälkeen.

Elinympäristö ja elintavat

Pikkulaakasittiäinen suosii avointa ja aurinkoista maastoa, jossa on hiekkainen maaperä. Laji elää erityisesti lehmien lannassa, mutta myös lampaan ja erilaisten villieläinten jätökset käyvät ravinnoksi. Naaras kaivaa ulostekasan alle maahan haarautuvan käytävän, jonka haarojen päihin se kerää lantapalloja toukkien ravinnoksi. Toukkien ravinnoksi se kelpuuttaa yleensä vain lehmänlannan, lampaanlantaa kuoriainen kelpuuttaa vain jos sen koostumus on kiinteiden palleroiden muotoilemiseen sopiva. Munintapaikoiksi naaras valikoi etenkin eläinten kulkureiteillä olevat lantakasat,sillä niiden kohdalla ei ole maan kaivamista haittaavaa kasvillisuutta. Pikkulaakasittiäiset talvehtivat aikuisina. Niitä tavataan heinäkuusta syyskuulle ja talvehtimisen jälkeen uudestaan huhtikuulta heinäkuuhun.
Suomessa laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi, Ruotsissa se on silmälläpidettävä. Lajia uhkaavat etenkin laidunnuksen muutokset, sillä se ei selviydy pitkän kasvillisuuden joukossa.
Suikka

Suikka on ennen kaikkea sotilaskäytössä oleva päähine. Tyypillinen suikka on litteäksi taittuva, ympärikäännetyn veneen muotoinen hattu, jossa ei ole lippaa eikä korvasuojuksia. Yleensä suikka on valmistettu kankaasta ja olemukseltaan päänmyötäinen ja litteä.
Suikka kuuluu tai on kuulunut usean valtion asevoimien univormuun. Nykyisiä tai entisiä suikan käyttäjiä ovat esimerkiksi Yhdysvaltain armeija, Ruotsin puolustusvoimat, Saksan armeija ja Neuvostoliiton armeija. Päähine on alun perin kuulunut skotlantilaiseen sotilasperinteeseen, josta se ensimmäisen maailmansodan jälkeen levisi länsimaisten armeijoiden käyttöön. Suikan ensimmäisiä sotilaallisia käyttäjiä Ison-Britannian ulkopuolella oli Yhdysvaltain armeija.

Suomen puolustusvoimat

Suomen puolustusvoimissa suikka tuli käyttöön 1930-luvun lopulla nimellä Kesälakki m/39. Suomalainen suikka on maavoimilla harmaa, merivoimilla tumman sininen ja ilmavoimilla teräksensininen. Kesälakissa on maavoimilla aselajin värinen tere eli reunusnauha. Ilmavoimilla reunusnauha on kirkkaansininen ja merivoimilla keltainen. Puolustusvoimien suikassa on nahkainen leukaremmi, jota yleensä pidetään yläasennossa lakin etureunan päällä. Suikan etuosassa on päällystö- tai miehistökokardi. Suomen puolustusvoimissa suikkaa käyttävät lähinnä ammattisotilaat kevyen palveluspuvun (m/83) kanssa.

Merenkulkulaitos

Suomen Merenkulkulaitos siirtyi suikan käyttäjäksi toisen maailmansodan jälkeen. Aiemmin laitoksen alusten miehistöllä oli samankaltainen merimiespuku aluksen nimellä varustettuine pyöreine merimieslakkeineen kuin laivastollakin; erot olivat vähäisiä. Nämä puvut ja lakit takavarikoitiin sotavuosina laivastolle.
Sodan jälkeen, kun yleinen ilmapiiri oli joka suhteessa sodanvastainen, vanhaa merimiespukua pidettiin aivan liian sotilaallisena. Tämän vuoksi myös Merenkulkulaitos sai miehistöilleen uudet virkapuvut. Itse puku oli tavallinen kavaijipuku ja lakiksi tuli merenkulkuviranomaisten merkillä varustettu tummansininen suikka. Vain majakkalaivuri säilytti entisen koppalakkinsa; senkin kokardi uusittiin jälleen vuonna 1963
A8 (Kreikka)

Reitti

Valtatien reitti on seuraava (idästä länteen):
Elefsína – Néa Péramos – Mégara – Kakiá Skála – Ágioi Theódoroi – Isthmía – Kórinthos – Archaía Kórinthos – Kiáto – Xylókastro – Aígio – Ágios Vasíleios – Río – (Patras).
Valtatie kulkee itäosassaan Saroninlahden pohjoisrantaa ja Korintin kannaksen etelärannikkoa pitkin ja länsiosassaan Korintinlahden etelärantaa pitkin. Valtatie yhtyy itäpäässään Elefsínassa A6-valtatiehen eli Attikan valtatiehen. Länsipäässään Ríossa tie yhtyy A5-valtatiehen eli Joonian valtatiehen, ja jatkaa sen osana Patrakseen. Kórinthoksessa valtatiestä haarautuu A7-valtatie eli Moréan valtatie.
Lorenzo Bertelli

Ralliura

Ralliuransa Bertelli aloitti vuonna 2010, ja hänen mentorinaan toimi entinen rallikuljettaja Piero Liatti. Hänen ensimmäinen MM-rallinsa oli vuoden 2011 Sardinian ralli, jossa hän sijoittui PWRC-luokan Mitsubishi Lancer EVO IX:llä yleiskilpailun 26:nneksi. Seuraavalla kaudella Bertelli ajoi koko PWRC-luokan MM-kauden.
Kausina 2013 ja 2014 kilpaili luokkaa ylempänä WRC 2 -luokassa, jossa sijoittui jälkimmäisellä kaudella kolmanneksi. Saman vuoden Sardinian rallissa Bertelli voitti myös luokkansa, ja otti ensimmäiset MM-pisteensä sijoittumalla yleiskilpailun yhdeksänneksi.
Kaudella 2015 Bertelli ajoi ensimmäistä kertaa WRC-kalustolla, oman yksityistiiminsä Ford Fiesta RS WRC:llä, osallistuen Korsikaa lukuun ottamatta kaikkiin sarjan kilpailuihin. Suomen ja Walesin ralleissa Bertelli onnistui ajamaan sijalle 10 saaden näin 1 MM-pisteen molemmista ralleista.
Kaudella 2016 Bertelli kilpaili Ruotsin rallia lukuun ottamatta kaikissa MM-osakilpailuissa. Kauden ja koko tähän astisen uran paras saavutus oli Meksikon rallin kahdeksas tila. Tämän lisäksi hän ajoi pisteille (10.) myös Australian rallissa.
Kaudella 2017 Bertelli osallistui vain kolmeen ralliin. Ruotsin rallissa alla oli oma 2016- mallinen Ford Fiesta mutta Meksikossa ja Argentiinassa Bertelli ajoi M-Sportin uudella, 2017 sääntöjen mukaisella WRC:lla. Maaliin asti Bertelli onnistui ajamaan vain Meksikossa kahden muun osakilpailun päättyessä teknisiin vastoinkäymisiin. Argentiinan rallin jälkeen Bertelli laittoi ainakin toistaiseksi ralliautoilijan uransa tauolle ja keskittyi tehtäviinsä perheen muotitalossa.