google/wiki40b huggingface dataset:
Brian Houghton Hodgson

Brian Houghton Hodgson (1. helmikuuta 1800 Prestbury, Cheshire – 23. toukokuuta 1894 Alderley) oli englantilainen luonnontieteilijä ja etnologi, joka työskenteli Intiassa.
Hodgson opiskeli Englannin Itä-Intian kauppakomppanian Haileybury Collegessa 1816–1817 ja matkusti Kalkuttaan Intiaan 17-vuotiaana Kauppakomppanian kirjurina. Kalkutassa hän sairastui ja hänet lähetettiin Katmanduun Nepalin hoviin apulaiskomissaariksi 1819. Kovin kauan hän ei Nepalissa viihtynyt, vaan palasi Kalkuttaan, missä hän taas sairastui ja sai uuden komennuksen Nepaliin. Hän sai Nepalin kansalaisuuden 1833 ja asui siellä yhteensä 23 vuotta. Hän tutki nepalilaisten tapoja ja kulttuuria ja kirjoitti useita artikkeleita heidän kielestään, kirjallisuudesta ja uskonnosta.
Hodgson tutki luontoa kokonaisuudessaan Nepalissa, Sikkimissä ja Bengalissa. Hän hankki suuren kokoelman lintujen ja nisäkkäiden nahkoja, jotka hän myöhemmin lahjoitti British Museumille. Hän kuvaili uuden antilooppilajin, joka nimettiin hänen mukaansa Pantholops hodgsoniiksi. Lisäksi hän löysi 39 uutta nisäkäslajia ja 124 uutta lintulajia, joista hän itse kuvaili ja nimesi 79 lintulajia, muun muassa sulttaanitiaisen. Hodgsonin British Museumille vuosina 1843 ja 1858 toimittamat kokoelmat käsittivät 10 499 näytettä. Tämän lisäksi kokoelmaan kuului valtava määrä hänen alaisuudessaan työskennelleiden paikallisten taiteilijoiden intialaisista eläimistä piirtämiä ja värittämiä kuvia, jotka pääosin siirrettiin Zoological Society of London -järjestön tiloihin.
Charles Darwin mainitsee teoksessaan Variation of Animals and Plants under Domestication Hodgsonin kesyttäneen nuoren intialaisen villikoiran Cuon alpinus primaevus. Darwin kiinnitti huomionsa myös Hodgsonin havaintoihin intialaisista kotieläimistä.
Hodgsonia on eräs kurpitsalaji, joka on nimetty Hodgsonin kunniaksi. Lukuisia lintulajeja on nimetty hänen kunniakseen: tiibetinpyy (Perdix hodgsoniae), himalajankyyhky (Columba hodgsonii), paljettipöllökehrääjä (Batrachostomus hodgsoni), savupriinia (Prinia hodgsonii), vuorisieppokerttu (Tickellia hodgsoni), ruoholeppälintu (Phoenicurus hodgsoni) tiheikköleppälintu (Hodgsonius phaenicuroides), tiibetinsieppo (Ficedula hodgsonii), kääpiösinisieppo (Muscicapella hodgsoni) ja taigakirvinen (Anthus hodgsonii).
Vuonna 1843 Hodgson luopui virastaan ja palasi Englantiin, jossa hän viihtyi vain vuoden, palaten Darjeelingiin jatkamaan pohjoisintialaisten kulttuurien tutkimista. Vuonna 1858 hän palasi lopullisesti Englantiin. Kaikkiaan Hodgson laati 140 tieteellistä kirjoitusta. John Edward Gray julkaisi luettelot Hodgsonin kokoelmista 1846 ja 1863.
Fosforipentafluoridi

Ominaisuudet

Fosforipentaluoridi on huoneenlämpötilassa väritön ja epämiellyttävän hajuinen kaasu. Se reagoi veden kanssa hydrolysoituen ensin fosforyylifluoridiksi, joka hajoaa edelleen fluorifosforihapoiksi ja fosforihapoksi sekä vetyfluoridiksi. Yhdiste on Lewis-happo eli se kykenee vastaanottamaan elektroniparin. Se muodostaa komplekseja Lewis-emästen, kuten amiinien, eettereiden, sulfoksidien ja nitriilien ja fluoridi-ionin kanssa. Rakenteeltaan fosforipentafluoridi on trigonaalinen bipyramidi.
FlyNordic

Historia

Yhtiö perustettiin 1. marraskuuta 2000 ja se aloitti lennot kuukautta myöhemmin, 1. joulukuuta 2000. Marraskuussa 2003 Finnair osti 85 % FlyNordicin (aikaisemmin Nordic Airlink) osakkeista. Toukokuussa 2004 Finnair osti loputkin osakkeet, jolloin yhtiöstä tuli kokonaan Finnairin omistama. Lokakuussa 2004 yhtiön nimi vaihdettiin Nordic Airlinkistä FlyNordiciksi. Huhtikuussa 2007 ilmoitettiin, että Finnair myy FlyNordicin norjalaiselle Norwegian Air Shuttlelle saaden vastineeksi sen osakkeita.
Huhtikuusta 2008 lähtien FlyNordicin lennot operoitiin emoyhtiö Norwegian Air Shuttlen nimen alla. Myöhemmin vuonna 2008 lentoyhtiön toiminta sulautettiin Norwegianiin ja FlyNordic lakkautettiin.

Reittikohteet

Heinäkuussa 2006 FlyNordic lensi säännöllisesti seuraaviin kohteisiin:
Metronome (kappale)

Arviot

Erään arvion mukaan kappale "Moscow 1980" on oudon epämiellyttävää ja merkityksetöntä muzakia ja ennakoi yhtyeen välitöntä ja varmaa vaipumista unohduksiin: "Last time around, Manicured Noise produced an oddly unlovable, pointless piece of muzak called ´Moscow 1980´, which signalled imminent oblivion in no uncertain fashion;".
David García de la Cruz

Ura

García on Espanyolin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 8. tammikuuta 2000 kotiottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Kaudella 2001–2002 hän nousi joukkueen vakiokalustoon ja toimi varakapteenina, Raúl Tamudon toimiessa kapteenina.
Vuoden 2007 alussa hän teki kahden vuoden jatkosopimuksen joukkueen kanssa, ja ilmoitti haluavansa edustaa seuraa koko uransa ajan. Kauden aikana hän pelasi yhdeksän pääsarja-ja seitsemän eurocup-ottelua.
Kaudella 2008–2009 García pelasi vain 14 pääsarjaottelua kärsien muutamista loukkaantumisista. 12. kesäkuuta 2009 hän jatkoi sopimustaan vuoteen 2011 asti.
Alfred Ter-Mkrtchyan

Alfred Ter-Mkrtchyan (s. 19. maaliskuuta 1971) on armenialainen, sittemmin Saksaa edustanut entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Neuvostoliiton edustajana 19-vuotias Ter-Mkrtchyan voitti ikäluokkansa Euroopan-mestaruuden 52-kiloisissa vuonna 1990. Seuraavana vuonna aikuisten sarjassa Aschaffenburgin EM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Vuonna 1992 Ter-Mkrtchyan voitti kultaa Kööpenhaminan EM-kisoissa kukistettuaan loppuottelussa bulgarialaisen Bratan Tsenovin. Samana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän jäi hopealle kultamitalin mentyä norjalaiselle Jon Rønningenille.
Kaudeksi 1993 Ter-Mkrtchyan siirtyi edustamaan Saksan liittotasavaltaa ja saavutti MM-pronssia Tukholman kisoista. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Ateenan EM-kisoista ja voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Tampereen MM-kisoissa, loppuotteluvastustajana azerbaidžanilainen Natik Aivazov. Vuonna 1995 Ter-Mkrtchyan saavutti hopeaa Besanconin EM-kisoita hävittyään loppuottelussa Armen Nazarjanille, ja pronssia Prahan MM-kisoista. Seuraavana vuonna hän saavutti jälleen EM-pronssia Budapestin kisoista, mutta Atlantan olympialaisissa sijoitus oli vasta yhdeksäs.
1997 Wrocławin MM-kisoissa Ter-Mkrtchyan sijoittui uudessa 54 kilogramman painoluokassa pronssille, minkä jälkeen siirtyi painoluokkaa ylemmäs 58-kiloisiin. Hän ei kuitenkaan sijoittunut EM-kisoissa mitaleille ja palasi jo seuraavalle kaudelle 54-kiloisiin. EM-kisoissa sijoitus jäi mitalisijojen ulkopuolelle, mutta 1999 Ateenan MM-kisoissa hän nousi pronssipallille kevyimmässä, 54 kilon painoluokassa. Pronssimitalin hän saavutti myös seuraavana keväänä Moskovan EM-kisoissa. Sydneyn olympialaisissa sijoitus oli viides. Seuraavana vuonna Ter-Mkrtchyan voitti sotilaiden MM-kultaa 58-kiloisten sarjassa, mutta jäi samassa painoluokassa Patraksen MM-kisoissa todella kauas kärkisijoista. Ter-Mkrtchyan yritti vielä päästä 2004 Ateenan olympiakisoihin, mutta lopetti uransa epäonnistuttuaan yrityksessä.
Pyhän Mikaelin kirkko (Luxemburg)

Pyhän Mikaelin kirkko (luxemburgiksi Méchelskierch, saks. Sankt Michaelskirche, ransk. Église Saint-Michel) on katolinen kirkkorakennus Luxemburgin kaupungissa, eteläisessä Luxemburgissa. Se sijaitsee Ville Hauten kaupunginosassa.
Pyhän Mikaelin kirkko ei ole ensimmäinen kirkko samaisella alueella. Ensimmäinen kirkko alueelle rakennettiin vuonna 987 Luxemburgin kreivin kirkkokappeliksi. Kirkko kuitenkin vuosien mittaan koki merkittäviä vaurioita, se tuhottiin ja uudelleenrakennettiin useaan otteeseen. Nykyinen kirkko on peräisin vuoden 1688 tienoilta, ja se yhdistelee romaanisen arkkitehtuurin ja barokkiarkkitehtuurin tyylejä. Viimeksi kirkko peruskorjattiin vuosina 2003–2004.
Penisrengas

Penisrengas (engl. cock ring) on seksiväline, joka asetetaan peniksen juureen parantamaan erektiokykyä. Rengas hidastaa veren virtaamista pois peniksestä, mikä pitää erektiota yllä pidempään. Penisrengasta voidaan pitää joko pelkästään peniksen tai peniksen ja kivespussin ympärillä. Erityisiä kivesrenkaita käytetään erikseen. Penisrenkaita voidaan valmistaa monista materiaaleista. Useimmiten renkaat ovat nahkaa, kumia tai silikonia. Myös metallisia penisrenkaita löytyy. Joissain penisrenkaissa on myös vibraattori.
Penisrengasta voi käyttää erektiohäiriöstä tai muuten heikosta erektiosta kärsivä mies, siinä missä sitä käytetään myös seksivälineenä suuremman nautinnon tavoitteluun. Erektiohäiriöstä kärsivän tulee ensin käyttää penispumppua erektion aikaansaamiseksi ennen penisrenkaan asettamista.
Brad Wilk

Bradley "Brad" J. Wilk (s. 5. syyskuuta 1968) on yhdysvaltalainen rumpali, joka on soittanut yhtyeissä Rage Against the Machine ja Audioslave.
Wilk syntyi Portlandissa Oregonissa ja asui Chicagossa. Varttuessaan hän oli suuri musiikin ystävä, jonka suosikkiartisteja olivat Led Zeppelin ja Sex Pistols. Wilk alkoi soittaa rumpuja 13-vuotiaana ja ensimmäiset rumpunsa hän sai 14-vuotiaana. Hän laittoi paikalliseen lehteen ilmoituksen, jossa hän etsi jäseniä yhtyeeseensä. Tom Morello huomasi ilmoituksen ja perusti yhtyeen Wilkin kanssa. Mukaan tulivat myös Tim Commerford ja Zack De La Rocha, ja Rage Against the Machine perustettiin. Yhtye julkaisi neljä albumia ennen De La Rochan eroa vuonna 2000. Jäljelle jääneet jäsenet perustivat Chris Cornellin kanssa Audioslaven.
Wilk on sairastanut tyypin 1 diabetesta vuodesta 1997 lähtien. Wilk on maailmankatsomukseltaan buddhisti. 
Wilk on näytellyt pääosassa lyhytelokuvassa Sleeping Dogs Lie (2005), jossa oli mukana myös Tool-yhtyeen Maynard James Keenan.
Nainen jota rakastan

Tuotanto

Nainen jota rakastan -elokuvan tuotanto alkoi 7. syyskuuta 1937 ja päättyi 25. lokakuuta 1937. Elokuva kuvattiin MGM:n studiossa Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan työnimiä olivat Class, Saint or Sinner, Shop Girl ja Three Rooms in Heaven.

Julkaisu ja vastaanotto

Nainen jota rakastan sai ensi-iltansa Kalifornian Westwoodissa 14. joulukuuta vuonna 1937. New Yorkin ensi-ilta oli 20. tammikuuta vuonna 1938 ja maanlaajuinen ensi-ilta 21. tammikuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 25. syyskuuta vuonna 1938. The New York Times kehui Crawfordin roolisuoritusta.
Edward Ward (sävellys), Chet Forrest (sanoitus) ja Bob Wright (sanoitus) saivat Oscar-ehdokkuuden parhaasta kappaleesta "Always and Always" vuonna 1939.
Nainen jota rakastan julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
John Antill

John Henry Antill OBE (8. huhtikuuta 1904 Sydney – 29. joulukuuta 1986 Caringbah) oli australialainen säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on laajalti esitetty ja levytetty aboriginaalien musiikin innoittama Corroboree, jonka johti ensin menestyksekkäästi Eugene Goossens konserttisarjana vuonna 1946. Koko baletti, jona Antill teoksensa aloitti, esitettiin vuonna 1950. Antill viehättyi aboriginaalimusiikista ensimmäistä kertaa vuonna 1913 osallistuessaan aitoon corroboree-rituaalitanssiseremoniaan La Perousessa, Botany Baylla. 
Antill sai varhaista musiikkikasvatusta Pyhän Andreaksen tuomiokirkon kuorokoulussa. Vuonna 1920 hän liittyi Uuden Etelä-Walesin hallituksen rautatieyhtiön palvelukseen. Vuonna 1925 hän aloitti päätoimisen opiskelun Uuden Etelä-Walesin musiikkikonservatoriossa, jossa hänen opettajanaan toimi Alfred Hill. Vuosina 1932–1934 Antill kiersi J. C. Williamsonin oopperayhtiön kanssa tenorina ja harjoittelukapellimestarina, jonka ohjelmistoon kuului 18 oopperaa.
Antill aloitti vuonna 1936 uran Australian Broadcasting Corporationissa (ABC; alun perin Australian Broadcasting Commission), jossa hän toimi vuodesta 1949 liittovaltiollisena musiikkitoimittajana, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1968. Antill oli ABC:ssa toimintansa aikana arvossa pidetty tuomari sen kilpailuissa. Vuonna 1972 Fidžin hallitus kutsui Antillin Suvaan valmistelemaan esityksiä ensimmäiseen Festival of Pacific Artsiin.
Corroboree-teoksen ohella Antillin tuotantoon kuuluu muun muassa Symphony on a City (1959), jonka tilasi Newcastlen kaupunki. Suurimman osan hänen tuotannostaan muodostavat näyttämöteokset (baletti, ooppera) sekä orkesterille, laulajille ja kuoroille sävelletyt teokset. Hän laati myös musiikkia moniin dokumenttielokuviin. Hänen balettinsa Snowy oli ensimmäinen maassaan televisioitu australialaisbaletti. Hänen oopperoidensa joukossa on vuonna 1953 kantaesitetty Endymion. Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon Antill sai vuonna 1971.
Pozuelo de Alarcón

Koulutus

Osa yhdestä maailman vanhimmasta yliopistosta eli madridlaisesta Complutense-yliopistosta sijaitsee Pozuelo de Alarcónissa Somosaguasin kaupunginosassa.

Urheilu

Pozuelo de Alarcónissa pääsarjapalloilua on voinut nähdä rugbyssa. Paikallinen joukkue C.R.C. Madrid on nimittäin pelannut Espanjan pääsarjassa Division de Honor Españolassa.
Jorma Kekki

Jorma Kekki (s. 11. huhtikuuta 1963 Helsinki) on tamperelainen runoilija ja shakinpelaaja.
Kekki voitti shakissa seitsemän joukkue-SM-sarjan kultamitalia vuosien 1984–1995 välillä ja hänelle on myönnetty FIDE-mestarin arvonimi.
Kekki on ohjannut Pikku Prinssi ja Poltettu oranssi -näytelmät ja näytellyt muun muassa Kullervon ja Quasimodon rooleja. Hän työskenteli näyttelijänä Petroskoin Kansallisessa teatterissa vuosina 1992–1993.
Kekki opiskeli kirjoittamista ja lyriikkaa vuosituhannen vaihteessa Viita-akatemiassa ja Oriveden opistossa. Hänen tekstejään on julkaistu Parnassossa ja Kirjossa sekä esitetty Päivän mietelause -ohjelmassa. Kekki on Pirkkalaiskirjailijat ry:n ja Elävien Runoilijoiden Seura ry:n jäsen.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kekki oli Itsenäisyyspuolueen ehdokkaana ja sai 33 ääntä.
Jennie Öberg

Jennie Öberg (s. 4. marraskuuta 1989 Piitime) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Piteå Elit Skidklubb -seuraa.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Otepäässä 2011 Öberg saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä. Vuotta myöhemmin Erzurumissa hän otti pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä.
Maastohiihdon maailmancupissa Öberg kilpaili ensimmäisen kerran Jällivaarassa marraskuussa 2010 sijoittuen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 61:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2011 oltuaan Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Parisprintissä hän sijoittui seuraavana päivänä kahdeksanneksi Mia Erikssonin kanssa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voittaessaan Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintin tammikuussa 2015.
Aavikkotasku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14,5–15,5 senttimetriä ja paino 17–23 grammaa, eli kivitaskun kokoinen. Pyrstö on lähes kokonaan musta ja yläperä valkoinen.

Esiintyminen

Pohjois-Afrikasta ja Lähi-idästä Mongoliaan. Suomessa lajia tavataan vain satunnaisesti.

Elinympäristö

Aavikkotaskun elinympäristöä ovat aavikkoiset, kallioiset ja pensaikkoiset kuivat maat.

Lisääntyminen

Lajin pesä sijaitsee kivikossa, kivenkolossa tai vanhassa jyrsijän kolossa. Munia on 4–5, ja naaras hautoo niitä 13–14 päivää.

Ravinto

Lajin ravinota ovat valtaosin maassa liikkuvat hyönteiset ja muut selkärangattomat.
Otto Barić

Ura valmentajana

Valmentajana Barić on tehnyt pitkän ja vaiheikkaan uran. Hän valmensi varhaisina vuosinaan Opel Rüsselsheimia Saksan Regionalligassa ja Germania Wiesbadenia Landesligassa. 1970 hän siirtyi itävaltalaisen Wacker Innsbruckin peräsimeen luotsaten joukkueen Itävallan mestariksi 1971 ja 1972.
1972–1974 Barić toimi Linzer ASK:n päävalmentajana ennen paluutaan kotimaahansa NK Zagrebin päävalmentajaksi. 1976–1979 hän luotsasi Jugoslavian 2. divisioonassa pelannutta Dinamo Vinkovcia ja 1979–1980 NK Dinamo Zagrebia.
1980 Barić palasi Itävaltaan siirtyen Sturm Grazin päävalmentajaksi. 1982 hänestä tuli Rapid Wienin päävalmentaja ja hän johdatti seuran Itävallan mestariksi 1985, kahteen Itävallan Cupin voittoon sekä Cup-voittajien Cupin finaaliin 1985.
1985–1986 Barić luotsasi saksalaisseura VfB Stuttgartia palaten Itävaltaan ja Rapidiin yhden kauden jälkeen. Jälleen Barićin kosketus oli kultainen ja Rapid voitti hänen alaisuudessaan kahden Itävallan liigamestaruuden lisäksi yhden cupin ja kolme supercupin mestaruutta.
Jätettyään Rapidin 1989 Barić valmensi muutaman vuoden pienempiä itävaltalaisseuroja kunnes palasi huipulle Austria Slazburgin päävalmentajana 1991–1995. Hänen johdollaan seura voitti kaksi Itävallan liigamestaruutta ja eteni UEFA Cupin finaaliin 1994.
Barić toimi Miroslav Blaževićin apuvalmentajana Kroatian jalkapallomaajoukkueessa 1995–1996 kun joukkue eteni puolivälieriin EM-kisoissa 1996. 
Kaudella 1996–1997 Barić luotsasi NK Dinamo Zagrebin Kroatian tuplamestariksi ja siirtyi menestyskauden jälkeen turkkilaisjoukkue Fenerbahçen päävalmentajaksi. 
Barić jätti Turkin kentät yhden kauden jälkeen ja luotsasi 1998–1999 itävaltalaista LASK Linzä. 1999–2001 hän toimi Itävallan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana, muttei onnistunut luotsaamaan maata EM-kisoihin 2000 eikä MM-kisoihin 2002.
Kesällä 2002 71-vuotias veteraanivalmentaja siirtyi Kroatian jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Karsinnat EM-kisoihin 2004 alkoivat kehnosti, mutta vuoden 2003 puolella otteet paranivat ja Kroatia selvisi kisoihin. Samassa alkulohkossa Ranskan, Englannin ja Sveitsin kanssa pelannut Kroatia jäi kolmanneksi lohkossaan ja putosi kisoista lohkovaiheessa. Veteraanivalmentajan ja Kroatian jalkapalloliiton yhteistyö päättyi kesäkuussa 2004.
Kesäkuussa 2006 Barić teki kaksivuotisen sopimuksen Albanian jalkapallomaajoukkueen valmennustehtävistä. Hän ei onnistunut johtamaan piskuista Albaniaa EM-viheriöille Sveitsiin ja Itävaltaan 2008, vaan maa oli karsintalohkonsa kolmanneksi viimeinen. Terveysongelmista kärsinyt 75-vuotias Barić erosi tehtävistään Albanian hävittyä murskalukemin Valko-Venäjälle (2–4) ja Romanialle (6–1), vaikka olikin tehnyt jatkosopimuksen vain muutama päivä aikaisemmin.
Šeherazade (hahmo)

Šeherazade tai Shahrazad (arab. شهرزاد‎‎ Šahrazād, johdettu keskipersiasta Čehrāzād) on hahmo ja kertoja Tuhannessa ja yhdessä yössä.

Nimi

Šeherazaden nimi tulee keskipersian nimestä Čehrāzād, joka on yhdistelmä sanoista čehr (sukujuuret) ja āzād (jalo, ylevä).

Kertomus

Tarinan mukaan kuningas Šahryār sai eräänä päivänä tietää ensimmäisen vaimonsa olleen hänelle uskoton. Täten hän päätti naida uuden neitsyen joka päivä ja mestata edellisen päivän vaimon, jottei kukaan enää kykenisi pettämään häntä. Hän oli mestauttanut jo tuhat naista, kunnes tutustui Šeherazadeen, visiirin tyttäreen.
Vastoin isänsä tahtoa Šeherazade ilmoittautui vapaaehtoiseksi viettämään yhden yön kuninkaan kanssa. Kuninkaan kamarissa Šeherazade kysyi, saisiko hän vielä hyvästellä siskonsa Dunyazaden, joka oli salassa valmistautunut pyytämään Šeherazadea kertomaan hänelle tarinan. Kuningas makasi hereillä ja kuunteli kiinnostuneena Šeherazaden kertomaa tarinaa. Yö päättyi, ja Šeherazade keskeytti tarinansa. Kuningas pyysi häntä kertomaan sen loppuun, mutta Šeherazaden mukaan aikaa ei enää ollut, sillä aamu sarasti. Kuningas päätti siksi säästää Šeherazaden hengen vielä yhdeksi päiväksi, jotta hän voisi päättää tarinansa seuraavana yönä. Yöllä Šeherazade kertoi ensimmäisen tarinansa loppuun ja aloitti toisen, edellistäkin jännittävämmän tarinan, jonka jätti taas kesken aamun koittaessa. Kuningas säästi Šeherazaden hengen jälleen vielä yhdeksi päiväksi, jotta tämä voisi kertoa toisen tarinansa loppuun.
Siten kuningas säästi Šeherazaden hengen päivästä toiseen, odottaen innokkaasti loppuratkaisua edellisen yön tarinaan. Tuhannen ja yhden yön ja tuhannen tarinan jälkeen Šeherazade kertoi kuninkaalle, ettei hänellä ollut enää tarinoita kerrottavanaan. Näiden tuhannen ja yhden yön aikana kuningas oli kuitenkin rakastunut Šeherazadeen, joten hän jätti tämän henkiin ja teki tästä kuningattarensa.
Hannu Syrjälä

Hannu Syrjälä (s. 1966 Kangasniemi) toimii Berggren Groupin toimitusjohtajana. Vuodesta 2018 lähtien hän toimii myös Detection Technologyn hallituksen puheenjohtajana. Aikaisemmin hän toimi Tieto Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 2008–2011. Syrjälä on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri.

Perhe

Syrjälä on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Abhijit Banerjee

Koulutus ja ura

Banerjee suoritti kandidaatintutkinnon Kalkutan yliopistosta vuonna 1981 ja maisterintutkinnon Jawaharlal Nehrun yliopistosta vuonna 1983. Hän sai tohtorinarvon vuonna 1988 Harvardin yliopistosta väitöskirjallaan Essays in Information Economics.
Vuodesta 2003 alkaen Banerjee on ollut Ford Foundation International Professor of Economics -professuurin haltija Massachusetts Institute of Technologyssa. Samana vuonna hän perusti Abdul Latif Jameel Poverty Action Labin yhdessä Esther Duflon ja Sendhil Mullainathanin kanssa ja on yksi laitoksen johtajista.
Banerjee kirjoitti Duflon kanssa vuonna 2011 teoksen Poor Economics: A Radical Rethinking of the Way to Fight Global Poverty. Teoksessa he lähestyvät köyhyyden vähentämistä pienin muutoksin, jotka parantavat köyhyydessä asuvien terveyttä sekä koulutus- ja tulotasoa hieman. Suurten uudistusten tai taloudelliseen kasvuun perustuvan köyhyyden vähentämisen sijaan kirjassa esitellään tulonsiirtojen ja käyttäytymistä ohjaavien kannustimien toimivuutta. Kirja keskittyy aiheesta tehtyihin empiirisiin tutkimuksiin. Kirja on saanut muun muassa Goldman Sachs Business Book of the Year -tunnustuksen.
Banerjee oli yksi Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin vuonna 2012 koolle kutsuman 27-jäsenisen neuvoa-antavan paneelin jäsen. Paneelin tehtävänä oli arvioida Yhdistyineiden kansakuntien vuosituhattavoitteiden onnistumista ja jatkoa päättymisvuoden 2015 jälkeen.

Yksityiselämä

Banerjeen puoliso on Esther Duflo. He ovat molemmat taloustieteen professoreja Massachusetts Institute of Technologyssa.
Banerjeella on Yhdysvaltain kansalaisuus.
Millie Perkins

Millie Perkins (s. 12. toukokuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Anne Frankin roolissa vuoden 1959 elokuvassa Anne Frankin päiväkirja.
Perkins on myöhempinä vuosikymmeninään jatkanut uraansa sekä elokuvissa että televisiossa. Hän oli pari vuotta naimisissa näyttelijä Dean Stockwellin kanssa.
KK Šibenik

Historia

Šibenikin parhaat vuodet olivat 1980-luvulla, jolloin seura selviytyi suurimman tähtensä, Dražen Petrovićin, johdolla Korać Cupin loppuotteluun vuosina 1982 ja 1983. Molemmilla kerroilla seura hävisi kuitenkin CSP Limogesille. Kaudella 1982–1983 Šibenik voitti Jugoslavian mestaruuden, mutta poliittisten syiden takia seuralta vietiin mestaruus.
Kroatian itsenäistyttyä seuran parhaaksi sijoitukseksi on jäänyt neljäs tila vuodelta 2004. Seura pelasi kaudella 2004–2005 Adrianmeren liigaa, mutta hävisi yksitoista ottelua kolmestakymmenestä. Kaudella 2009–2010 joukkue sijoittui A1 Ligan kolmanneksitoista ja putosi. KK Šibenikin toiminta lopetettiin loppuvuonna 2010, jolloin tilalle perustettiin GKK Šibenik. Perustetun seuran katsotaan olevan KK Šibenikin perillinen.
Wayde van Niekerk

Yksityiselämä

Van Niekerkin äiti Odessa Van Niekerk oli lahjakas pikajuoksija ja Van Niekerkin serkku pelasi Rion olympialaisissa Etelä-Afrikan rugbymaajoukkueessa. Van Niekerk aloitti opintonsa University of Free State -yliopistossa Bloemfonteinessa Etelä-Afrikassa vuonna 2012.
Maria Luisa (keisarinna)

Maria Luisa (1745–1782) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli keisari Leopold II:n puolisona saksalais-roomalainen keisarinnapuoliso, Saksan, Unkarin ja Böömin kuningatar ja Toscanan herttuatar. 
Maria Luisa oli Espanjan Bourbon-sukuisen kuninkaan Kaarle III:n tytär. Jo varhain sovittiin, että hänet naitettaisiin Habsburg-sukuun. Alkujaan sulhaseksi valittiin Leopoldin isoveli, mutta koska hän kuoli nuorena, sulhanen vaihtui nuorempaan. Häitä vietettiin Innsbruckissa vuonna 1765. Pariskunta sai 16 lasta 21 vuoden aikana. Toistuvat raskaudet ja synnytykset vanhensivat Maria Luisaa nopeasti. Hänen kerrotaan hyväksyneen miehensä suhteet ja jopa ystävystyneen tämän läheisimmän rakastajattaren kanssa.
HMS Ambuscade (1913)

Palvelus

HMS Ambuscade liitettiin palvelukseen otettaessa 4. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus siirtyi ensimmäisen maailmansodan alkaessa Suureen laivastoon. Se siirtyi kesällä 1916 edelleen laivueen mukaan Humberiin, josta se edelleen siirtyi vuoden lopulla Portsmouthiin ja keväällä 1917 Devonportiin.
Alus myytiin romutettavaksi 6. syyskuuta 1921.