google/wiki40b huggingface dataset:
Okakrotit

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat okakrottien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon katsotaan kuuluvan lähteestä riippuen 2–5 sukua ja 4–14 lajia. Lajeja ovat muun muassa tasmanianokakrotti (Brachionichthys hirsutus) ja tuliokakrotti (Brachionichthys/Sympterichthys /Thymichthys politus). Ne ovat pienehköjä kaloja, jotka saavuttavat korkeintaan noin 15 cm:n pituuden. Okakrottien ensimmäinen selkäruoto on rihmamainen ja lyhyehkö ja toinen ja kolmas selkäevän ruoto ovat yhteydessä toisiinsa kalvon välityksellä ja muodostavat purjemaisen ensimmäisen selkäevän ja toinen selkäruoto on piikkimäinen. Taaempi selkäevä on pidempi. Rinta- ja vatsaevät sijaitsevat pienen varren päässä ja muistuttavat muodoltaan kättä. Kuoriutuessaan munista nuoret okakrotit muistuttavat ulkonäöltään aikuisia kaloja. Heimon kalojen iho voi olla suomuton, jolloin siinä usein on nystyröitä ja osittain suomupeitteinen.

Levinneisyys ja elintavat

Okakrottilajeja tavataan eteläisen Australian läheisyydessä ja erityisesti Tasmaniasta. Ne elävät matalista vesistä aina 60–280 metrin syvyyteen. Heimon kalat käyttävät vatsa- ja rintaeviään pohjalla liikkumiseen ja näyttävät pikemminkin kävelevän kuin uivan. Okakrottilajien naaraat kutevat syys-lokakuussa ja munat ovat suurikokoisia, kapseloituja ja yhteydessä toisiinsa säikeiden välityksellä.
Veli-Pekka Ketola -palkinto

Veli-Pekka Ketola -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain parhaalle pistemiehelle myöntämä tunnustuspalkinto. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1977–78. Vuonna 1995 sille annettiin nykyinen nimi kunnianosoituksena hyökkääjä Veli-Pekka Ketolalle.
Chelsea Brummet

Ura

Brummet vietti lapsuutensa aluksi Hawthorn Woodsissa, Illinoisissa ja muutti 9-vuotiaana Phoenixiin, Arizonaan, jossa hän kiinnostui teatterista ja laulamisesta. Brummet esiintyi ensi kerran televisiossa 13-vuotiaana, All That -televiosiosarjassa, josta hän sai myös Young Artist -ehdokkuuden vuonna 2005. Sarjan lisäksi Brummet on tehnyt muutamia vierasesiintymisiä televisiosarjoissa kuten Sisko ja sen sisko, Gilmoren tytöt sekä Drake ja Josh.
Nykyisin Brummet opiskelee The Ohio State Universityssä muotia ja julkaisi syyskuussa 2007 ensimmäisen musiikkivideonsa "Nothing Day".
Resessi

Resessi (lat. rece'ssus, peräytyminen) tarkoittaa neuvotteluiden tulosta, yhteispäätöstä, sopimusta ja pöytäkirjaa. Keskiajalla nimitystä käytettiin pohjoissaksalaisissa kaupungeissa päätöksestä, jonka tekivät useamman kaupungin edustajat yhteisessä neuvottelussa. Pohjoismaissa resesseiksi nimitettiin 1400–1600-luvuilla joitakin välipuheita ja sopimuksia sekä laaja-alaisia valtiopäivillä säädettyjä lakeja.
Ruotsin historian tunnetuimmat resessit ovat Kalmarin, Malmön ja Västeråsin resessit. Tanskan tärkein resessi on vuonna 1527 tehty Odensen resessi, jossa päätettiin piispojen asema ja sovittiin yleisestä uskonnonvapaudesta. Kööpenhaminan resessissä vuodelta 1536 pantiin alulle uskonpuhdistus. Tunnettuja ovat myös Kristian IV:n pieni resessi vuodelta 1615 ja Kristian IV:n suuri resessi vuodelta 1643.
Karjalan 3. rykmentti

Karjalan 3. rykmentti oli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakuntaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentajina olivat  jääkärimajuri Armas Ståhlberg (24. maaliskuuta alkaen, kaatui 15. huhtikuuta 1918 Joutsenossa) ja v.t. komentajana jääkärivänrikki Kalle Kuokkanen (15. maaliskuuta alkaen, siirrettiin 5. huhtikuuta Karjalan 2. rykmenttiin), Ståhlbergin kaatumisen jälkeen komentajan tehtävät vastaanotti jääkäriluutnantti Väinö Strömberg ja luovutti ne edelleen jääkärikapteeni Unio Sarlinille (19. huhtikuuta 1918 alkaen. Sarlin siirrettiin 9. toukokuuta Karjalan 2. rykmentin komentajaksi). Rykmentin esikunta sijaitsi Imatralla.
Karjalan 3. rykmentti vastasi Karjalan rintaman Joutsenon rintamalohkosta Saimaasta Kuurmanpohjaan. Rykmentin sotatoimet etenemissuunnassa olivat Joutseno - Lappeenranta - Luumäki. Rykmentti kuului aivan alkuaikoja lukuun ottamatta suoraan itäarmeijan komentajan Ernst Löfströmin alaisuuteen. Rykmentin luonne oli poikkeuksellisen itsenäinen siihen asti kunnes se toukokuun alussa Viipurin kukistumisen jälkeen alistettiin Savon ryhmän kenraalimajuri Ernst Linderin komentoon käytettäväksi Kouvolaa ja Kotkaa vastaan tehtäviin sotatoimiin.

Rykmentin vaiheet jääkärimajuri Sarlinin komennossa

Unio Sarlinin saatua rykmentti komentoonsa 21. huhtikuuta 1918 oli se huvennut edellisissä taisteluissa huomattavasti ja käsitti 1600 miestä päällystö ja alipäällystö mukaan lukien. Rykmentin vastuulla oli n. 40 kilometrin pituinen rintamanosa Karsturannasta Lottolaan. Rykmentin esikunnan ja itse rintamajoukkojen etäisyys toisistaan muodostui 15–30 kilometriin. Sarlinin huolellisesti suunnittelema hyökkäys Saimaan kanavalle 25. huhtikuuta osoittautui helpoksi, koska vihollinen oli ilmeisesti saanut vihiä hyökkäyksestä ja kerkisi vetäytyä Sarlinin joukkojen alta. Huhtikuun 26. Sarlin joukot miehittävät Lappeenrannan. Tämän sotatoimen Sarlin teki oma-aloitteisesti ilman ylemmän johdon käskytystä, toki kyseinen käsky oli olemassa, mutta Sarlinia ko. käsky ei koskaan saavuttanut. Seuraavaksi oli Sarlinin otettava Simolan rautatiesolmu hallintaansa armeijakäskyn mukaisesti yhdessä kapteeni Förbergin ryhmän kanssa. Simola vallataan myöhään illalla huhtikuun 27 päivä. Huhtikuun 28.–29. rykmentti miehittää Vainikkalan ja Pulsan rautatieasemat. Rykmentti valloittaa Luumäen kiivaiden taistelujen päätteeksi 1. toukokuuta. Tästä sotaliike jatkui perääntyvien punaisten perässä Taavettia kohden. Toukokuun 1. päivästä alkaen Sarlinin niin sanottu itsenäinen sodanjohto loppui ja se siirtyi suoraan kenraalimajuri Ernst Linderin alaisuuteen.
Rykmentti lakkautettiin pian Karjalan kaartin rykmentin perustamisen jälkeen ja sen henkilöstö siirrettiin jäljelle jääneisiin rykmentteihin.
Coritiba Foot Ball Club

Coritiba Foot Ball Club on yksi Brasilian jalkapallon suurseuroista. Sen perustivat saksalaiset maahanmuuttajat Curitibassa, Paranássa 12. lokakuuta 1909.
Ylämaankarja

Ominaisuudet

Ylämaankarjan nahka on erittäin paksu, jopa kaksi kertaa tavallisen naudan nahkaa paksumpi. Sen turkki koostuu villavasta ja eristävästä aluskarvasta, ja karkeasta päälikarvasta. Tämän vuoksi se rotu ei sovellu sisäkasvatukseen eikä ahtaisiin ulkotarhoihin tai pihatto-olosuhteisiin. Rodulla on tehokas ruuansulatus. Ylämaankarja kasvaa hitaasti teuraskypsäksi noin 2–3 vuotta, mutta toisaalta rotu on kuitenkin pitkäikäinen.
Ylämaankarjan lihassa on vähemmän rasvaa ja kolesterolia, mutta enemmän rautaa ja proteiineja kuin normaalissa naudanlihassa.
Ylämaankarja on yksi ensimmäisistä organisoiduista nautaroduista – sen kantakirja perustettiin vuonna 1885.Nykyään rotua käytetään lihantuotannon lisäksi myös hoitamaan perinnebiotooppien ja kulttuurimaiseman laiduntamalla.
Menthol-savuke

Menthol-savuke eli mentolisavuke on savuke, johon on lisätty mentolia ja jonka nikotiinipitoisuus on noin 0,6 mg. Mentolisavukkeet eivät aiheuta yhtä paljon ärsytystä limakalvoille kuin tavalliset savukkeet, koska mentoli toimii paikallispuudutteena. Monissa mentolisavukkeissa on  myös vähemmän tervaa kuin tavallisissa savukkeissa.
Mentolisavukkeiden kiellosta EU:ssa päätettiin 8. lokakuuta 2013, ja se astuu voimaan 1. tammikuuta 2022.

Historiaa ja merkkejä

Ensimmäisen mentolisavukkeen toi Yhdysvalloissa vuonna 1926 markkinoille Axton-Fisher-tupakkayhtiö. Tuote perustui ohiolaisen Lloyd Hughesin pari vuotta aiemmin tekemään keksintöön maustaa tupakkaa raikkaan tuntuisella mentolilla. Axton-Fisher oli seitsemän vuotta mentolisavukkeiden ainoa valmistaja.
Mentolisavukkeet kasvattivat suosiotaan 1950-luvun lopulta lähtien. Myydyimpiin mentolisavukemerkkeihin kuuluu R. J. Reynoldsin alun perin valmistama Salem, joka on saman yhtiön Winston-savukkeiden tavoin saanut nimensä yhtiön kotikaupungista, Pohjois-Carolinan Winston-Salemista. Vuonna 1961 Salem oli Yhdysvaltojen viidenneksi eniten myyty savukemerkki ja myydyin mentolisavuke. Muita USA:n myyntitilaston eniten myytyjä mentolisavukemerkkejä olivat tuolloin Brown & Williamsonin Kool, Lorillard-yhtiön Alpine ja Oasis sekä Philip Morrisin Belair ja Newport, jonka kerrottiin 2010-luvun alussa olevan Yhdysvaltojen suosituin mentholsavuke, nyt Lorillardin valmistamana. Helsingin Sanomien jutussa maaliskuussa 1962 hämmästeltiin mentolisavukkeiden suurta 13,8 prosentin markkinaosuutta Yhdysvalloissa, kun se Suomessa oli tuolloin vain 1,8 prosenttia. Suomalaiset kuitenkin mieltyivät mentolisavukkeisiin muita eurooppalaisia enemmän niin, että vuonna 2012 kerrottiin niiden markkinaosuudeksi Suomessa noin 24 prosenttia. 1980-luvun lopun Yhdysvalloissa mentolisavukkeiden osuus oli keskimäärin 27 prosenttia, mutta mustan väestönosan keskuudessa 69 prosenttia.
Suomessa myytyjä mentolisavukkeita ovat olleet amerikkalaismerkkien Newport ja Kool ohella Amer-Tupakan vuonna 1959 markkinoille tuoma Menthol Meil ja Suomen Tupakan Jet. Lisäksi monilla tavallisilla savukebrändeillä on rinnakkaisvaihtoehtona mentoliversio, kuten ”vihreä Marlboro”.
Vuonna 2008 Journal of Public Health -lehden paljastaman tupakkateollisuuden salaisen raportin mukaan savukevalmistajat ovat käyttäneet mentolia nuorten houkuttelemiseksi tutkittuaan, että se lieventää tupakansavun epämiellyttävää vaikutusta aloittelevan tupakoijan keuhkoissa. Mentolisavukkeiden markkinaosuus olikin Yhdysvalloissa tuolloin 44 prosenttia ikäryhmässä 12–17-vuotiaat ja 36 prosenttia ikäryhmässä 18–24-vuotiaat.
Miguel Krasnov

Miguel Krassnoff Martšenko (alun perin Mihail Semjonovitš Krasnov, s. 15. helmikuuta 1946 Tiroli, Itävalta) on entinen chileläinen kenraali. Krassnoff kasvoi venäläisen emigrantin poikana Chilessä. Miguel Krassnoffin isä, Donin kasakka Semjon Krasnov, palautettiin Neuvostoliittoon toisen maailmansodan loputtua Itävallasta monien muiden natsi-Saksan kanssa yhteistyötä tehneiden kasakoiden mukana (Operaatio Keelhaul) ja teloitettiin. Krassnoffin äiti Dina Martšenko, myös kasakka, pakeni poikansa mukanaan Itävallasta Etelä-Amerikkaan chileläisen diplomaatin avustamana. Krassnoffin setä oli kuuluisa Venäjän valkoisen armeijan komentaja Pjotr Krasnov. 
Chilessä vuonna 1963 sotilasuralle itsekin päätynyt luutnantti Miguel Krassnoff otti osaa Chilen vuoden 1973 sotilasvallankaappaukseen ja yleni Yhdysvaltain School of Americasin kouluttamana kenraaliksi Augusto Pinochetin hallinnon aikana tullen palkituksi useilla kunniamerkeillä. Krassnoff toimi sotilasjuntan salaisen poliisin DINA:n yksikössä jonka tehtävänä oli toisinajattelijoiden murhaaminen.
Krassnoff pidätettiin vuonna 2001 ja tuomittiin useissa oikeudenkäynneissä yhteensä yli sadan vuoden vankeusrangaistukseen murhista ja muista rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Mary Ingalls

Mary Amelia Ingalls (10. helmikuuta 1865, Pepin, Wisconsin – 20. lokakuuta 1928, De Smet, Etelä-Dakota) oli yhdysvaltalaisen kirjailija Laura Ingalls Wilderin isosisko ja Charles ja Caroline Ingallsin vanhin lapsi. Ingalls tunnetaan nuoremman sisarensa Lauran kirjoittamien Pieni talo preerialla -lasten- ja nuortenkirjojen henkilöhahmona.
Ollessaan neljäntoista ikäinen Ingalls sairastui tuhkarokkoon sekä kuumeeseen ja sai kohtauksen, joka aiheutti elinikäisen sokeutumisen. Vuosina 1881–1889 Ingalls opiskeli näkövammaisille tarkoitetussa Iowa Braille and Sight Saving Schoolissa Vintonissa, Iowassa. Tuntemattomasta syystä Ingallsilta jäi yksi kouluvuosi väliin, mutta hän valmistui seitsenvuotisesta koulusta vuonna 1889 ja muutti takaisin vanhempiensa luokse De Smetiin, Etelä-Dakotaan, jossa hän eli vanhempiensa kuolemaan saakka auttaen perhettä taloudellisesti myymällä valmistamiaan hevosille tarkoitettuja kärpäsverkkoja. Ingalls ei mennyt koskaan naimisiin eikä saanut lapsia.
Äitinsä kuoleman jälkeen Ingalls asui nuorempien sisarustensa luona aina kuolemaansa saakka. Ingalls menehtyi keuhkokuumeen ja kohtauksen aiheuttamiin komplikaatioihin vuonna 1928 ollessaan 63-vuotias. Hänet on haudattu De Smetin hautausmaalle Ingallsien perhehautaan.

Populaarikulttuurissa

Mary Ingalls esiintyy henkilöhahmona Laura Ingalls Wilderin kirjoittamissa Ingallsin perheen tarinaa kuvaavissa lasten- ja nuortenkirjoissa, lukuun ottamatta teoksia Farmarin lapset ja Neljä ensimmäistä vuotta.
Televisiosarjassa Pieni talo preerialla Mary Ingallsia esitti Melissa Sue Anderson. Todellisista tapahtumista poiketen televisiosarjassa hahmo meni naimisiin Adam Kendall -nimisen kuvitteellisen hahmon kanssa, ja he saivat myös yhteisen lapsen, joka kuitenkin menehtyi Walnut Groven sokeainkoulun tulipalossa.
Kresttsyn piiri

Maantiede ja ilmasto

Kresttsyn piiri sijaitsee Novgorodin alueen keskiosassa. Se rajoittuu luoteessa Novgorodin, pohjoisessa Malaja Višeran, koillisessa Okulovkan, kaakossa Valdain, etelässä Demjanskin ja lounaassa Parfinon piireihin. Pinta-alasta 75,9 % on metsää, 20,8 % maatalousmaata ja 2,2 % asuinaluetta.
Piirin itäosa kuuluu Valdain ylänköön ja länsiosa Ilmajärven alankoon. Seudulla virtaavat Msta, Holova, Mošnja, Niša ja Jaimlja. Järviä ovat Jamno, Lamerje ja Gusino. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, sapropeeli ja savi. Piirin alueella on kahdeksan luonnonmuistomerkeiksi julistettua suojelukohdetta, joiden yhteispinta-ala on 33,61 neliökilometriä.
Seutu kuuluu manner- ja meri-ilmaston siirtymäalueeseen. Tammikuun keskilämpötila on –8,9 °C ja heinäkuun 17,2 °C. Vuotuinen sademäärä on 695 millimetriä. Ilmanala on kostea varsinkin syksyllä ja talvella.

Historia

Seudun kylät kuuluivat 1700-luvulle saakka Novgorodin Derevan viidennekseen. Moskovan ja Novgorodin sekä myöhemmin Pietarin välisen maantien varrella sijainneesta Kresttsystä kehittyi tärkeä liikenteen keskus. Vuonna 1776 siitä tuli kaupunki ja Novgorodin lääniin kuuluneen Kresttsyn kihlakunnan keskus. Kihlakuntakaupunki lähiympäristöineen oli kuuluisa kirjontatöistään, joiden perinnettä jatkaa Krestetskaja strotška -niminen ompelimo.
Kresttsyn kihlakunta lakkautettiin vuonna 1922. Vuonna 1927 sen tilalle perustettiin Kresttsyn piiri, joka kuului aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan. Vuonna 1944 se liitettiin vasta perustettiin Novgorodin alueeseen. Vuonna 1963 muodostettiin Kresttsyn teollisuuspiiri, mutta jo vuonna 1965 palattiin entiseen piirijakoon.

Liikenne, talous ja palvelut

Piirin läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen valtatie M10, josta haarautuu Kresttsyssa maantie Okulovkan kautta Borovitšiin ja Podlitovjessa Parfinon kautta Staraja Russaan. Bologojen ja Dnon väliseltä rautatieltä haarautuu Valdaissa Kresttsyyn johtava tavaraliikenteen sivurata. Piirin kautta kulkevat myös Serpuhovin ja Belousovon sekä Pietarin väliset kaasujohdot.
Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen sekä elintarvike- ja kevyeen teollisuuteen. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, munia, viljaa, perunaa, vihanneksia ja hunajaa.
Piirissä toimii viisi lastentarhaa, seitsemän yleissivistävää koulua, erityiskoulu, lasten harrastuskeskus ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Sosiaali- ja terveyspalveluihin kuuluvat piirisairaala, lastenkoti ja vanhainkoti.

Nähtävyydet

Seudulta on löydetty lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Ust-Volmassa Volmajoen rannalla on ajanlaskun alusta peräisin oleva muinaislinna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Kresttsyn matkapalatsi, Tatištševin kartanoalue Ust-Volmassa, piirikeskuksen ja maalaiskylien kirkot sekä vanhat hallinto-, asuin- ja talousrakennukset. Rutšjin kylässä on runoilija Velimir Hlebnikoville omistettu museo. Berjozova Gorassa toimii moottoriurheilukeskus.
Jäätie

Jäätie on talveksi vesistön kuten järven, joen tai meren jäälle avattu tieura, jonka tarkoituksena on lyhentää ajomatkaa. Jäätiet korvaavat pääasiassa lautta- ja lossireittejä ja toimivat oikoreitteinä. Suomessa jäätiet ovat yleensä avoinna joulukuusta maaliskuun loppuun. Jäätien vaatiman jään paksuuden minimivahvuus on yleensä 20 senttimetriä tai enemmän. Jääteillä liikuttaessa ovat voimassa samat liikennesäännöt kuin muussa tieliikenteessä.
Jäätiellä ajettaessa riittävä turvaväli on ensiarvoisen tärkeä turvallisuuden säilyttämiseksi. Turvavälin pituutta on hankala määrittää, mutta ajoneuvojen ei koskaan tulisi kulkea 50 metriä lähempänä toisiaan.

Jääteiden ongelmia

Jääteille asetettavien nopeusrajoitusten tarkoituksena on varmistaa jäätien turvallinen ylitys. Rajoitusten tarkoituksena on asettaa turvallinen tilannenopeus liukkaalla pinnalla, sekä estää jään murtuminen. Ylinopeudet jäätiellä voivat johtaa jääkuoren särkymiseen.
Jääkuoren alla oleva sula vesi lähtee aaltoliikkeeseen, kun sen päältä kulkee jäätietä käyttävä ajoneuvo. Mikäli ajoneuvon nopeus on hitaampi kuin aaltoliikkeen nopeus, ei ongelmia synny. Kun ajoneuvon nopeus on sama kuin aallon nopeus, seurauksena aallon reuna muodostuu niin jyrkäksi, että se voi rikkoa jääkuoren. Jääkuoren murtumat muodostuvat yleensä ajoneuvon taakse ja muodostavat siten takana ajaville surmanloukun. Rannan lähellä aaltoliike voi heijastua rannasta, jolloin ajoneuvo jää jääkuoren alla olevaan ristiaallokkoon, joka voi murtaa jään ajoneuvon alla.
July Morning

Äänitys

Musiikkinäytteet
”July Morning”
”July Morningia” pidetään yhtenä yhtyeen legendaarisimmista kappaleista.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
»There I was on the July Morning

Looking for Love.»
(Laulun ensimmäiset sanat.)
Kappaleessa kosketinsoittimia soittanut Ken Hensley on kertonut, että yhtye lisäsi kappaleen ensinauhoituksen albumille, koska yhtye ei saanut millään tallennettua alkuperäisessä versiossa ollutta tunnelmaa uudelleen. Sitä pidetäänkin Look at Yourself -albumin nauhoitusten muistettavimpana kappaleena. Yhtye itse pitää myös kappaletta yhtenä suosikeistaan. Yhtye huomasi nauhoitusten aikana, että heillä oli kolme erillään olevaa sävellystä, jotka kaikki olivat C-mollissa. Yhtye liitti nämä sävellykset yhteen, jolloin kappaleen intro syntyi. Myös Manfred Mann vieraili kappaleessa soittaen moogia, ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa.

Julkaisut

”July Morning” on julkaistu Look at Yourself -albumin ja Japanissa, Venezuelassa ja Yhdysvalloissa (liveversio), julkaistujen singlejen lisäksi mm. monilla yhtyeen live- ja kokoelma-albumeilla. Lisäksi Etelä-Koreassa on julkaistu kappaleen nimeä kantava yhtyeen kokoelma-albumi. Yhtye julkaisi vuonna 2009 Celebration-albumilla uuden version kappaleesta.

Vastaanotto

Vaikka ”July Morning” julkaistiin singlenä vain Japanissa, Venezuelassa ja Yhdysvalloissa (liveversio), kappale on yksi Uriah Heepin tunnetuimmista ja samalla sitä pidetään yleisesti yhtenä yhtyeen legendaarisimmista lauluista. Japanin- ja Venezuelan-versioissa singlejen b-puolena toimi ”Love Machine”, joka on myös julkaistu Look at Yourself -albumilla. Yhdysvaltain liveversiossa b-puolena toimi sen sijaan kappaleen ”Tears in My Eyes” liveversio.
Vuonna 1995 Radiomafia lisäsi ”July Morningin” Top 500 -kappalelistalleen.

Cover-versiot ja viittaukset kulttuurissa

”July Morning” on coveroitu useaan otteeseen. Muun muassa Osmo's Cosmos, Axel Rudi Pell ja Grzegorz Kupczyk ovat tehneet oman versionsa kappaleesta.
Joka vuosi 30. kesäkuuta Bulgariassa ihmisiä ympäri maata matkustaa Mustanmeren rannikolle katsomaan 1. heinäkuuta tapahtuvaa auringonnousua. Ihmiset monesti laulavat ”July Morningia” tapahtuman aikana. Kappaleen alun urkuintroa on käytetty jopa häämarssina.
QRpedia

QRpedia on järjestelmä, jonka tuottama QR-koodi avaa tiettyyn aiheeseen liittyvän Wikipedian sivun, kun käyttäjä skannaa koodin kamerakännykällään. Sovellus tunnistaa mobiililaitteen kielivalinnan ja etsii Wikipedia-artikkelin samalla kielellä, jos sellainen on luotu. Artikkeli esitetään kannettaville laitteille optimoidussa muodossa. QRpediaa on käytetty museoissa antamaan näyttelyesineistä taustatietoja monella kielellä, ilman että museon seiniä peittävät suurikokoiset tekstitaulut. Esimerkkejä sitä hyödyntäneistä museoista ovat Derbyn kaupunginmuseo ja Fundació Joan Miró, joka liitti koodit ulkomaille kiertoon lähteneeseen näyttelyynsä. Myös Britanninan kansallisarkisto aloitti koodeja käyttävän projektin näyttelytilassaan.
Sovellus käyttää Wikipedian APIa, ja sen lähdekoodi on julkaistu vapaalla lisenssillä (MIT). Sen kehittämiseen osallistuivat Britannian Wikimedian puheenjohtaja Roger Bamkin, Derbyn kaupunginmuseo ja Web-konsultti Terence Eden.
L’École de la chair

Juoni

L’École de la chair sijoittuu Pariisiin ja kertoo eronneesta muotitalon omistajasta, Dominiquesta (Isabelle Huppert), joka aloittaa intohimoisen mutta horjuvan rakkaussuhteen häntä paljon nuoremman Quentin-nimisen baarimikon (Vincent Martinez) kanssa, vaikka heillä on täysin erilainen sosiaalinen status.

Julkaisu ja vastaanotto

L’École de la chair sai ensi-iltansa Ranskassa, Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 1998. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 18. marraskuuta 1998 ja oli Pyramide Distributionin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 143 217 katsojaa ja tuotti yhteensä 1 231 072 dollarin lipputulot. Elokuva sai ensi-iltansa Belgiassa 25. marraskuuta 1998 ja oli Progres Filmsin teatterilevittämä. L’École de la chair esitettiin myös muun muassa vuoden 1998 Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa.
L’École de la chair on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 72% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 18 arviointiin. 731 käyttäjästä 58% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,4/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 15 arvostelun perusteella elokuva on saanut 68 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 281 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,8/10.
Reniumdioksidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa reniumdioksidi on sinisenmustaa tai sinisenhohtoista mustanruskeaa kiteistä ainetta ja sen kiderakenne on vääristynyt rutiilirakenne. Yhdiste on veteen liukenematonta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa α-muoto ja β-muoto. Kuumennettaessa noin 900 °C:n lämpötilaan reniumdioksidi disproportioituu reniumheptoksidiksi ja metalliseksi reniumiksi. Alkalimetallihydroksidien kanssa yhdiste reagoi muodostaen renaatteja (M₂ReO₃).

Valmistus ja käyttö

Reniumdioksidia valmistetaan kuumentamalla reniumia ja reniumheptoksidia 600 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat heksaklororenaattien ([ReCl₆]²⁻) hydrolyysi ja ammoniumperrenaatin pelkistys sinkin avulla. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä pelkistettäessä orgaanisia yhdisteitä vedyttämällä. Muun muassa karboksyylihapot pelkistyvät näin.
Magdalena Gwizdoń

Magdalena Gwizdoń (s. 4. elokuuta 1979 Ciezyn) on puolalainen ampumahiihtäjä.
Gwizdoń on osallistunut olympialaisiin Torinossa 2006, Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on kahdeskymmenes sija Torinon olympialaisten pikakilpailussa. Lisäksi Gwizdoń on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin neljätoista kertaa. Östersundissa 2008 hän oli pikakilpailussa seitsemäs, yhteislähdössä yhdestoista ja takaa-ajossa kahdestoista. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli kahdestoista sekä pikakilpailussa että takaa-ajossa. Kontiolahdella 2015 hän sijoittui pikakilpailussa seitsemänneksi. Oslossa 2016 hän oli normaalimatkalla kahdestoista.
Ampumahiihdon maailmancupissa Gwizdoń on voittanut urallaan kaksi osakilpailua. Cupin kokonaistilanteessa Gwizdoń on saavuttanut parhaimmillaan viidennentoista sijan kaudella 2012–2013.
Merckinsarvikuono

Esiintymisaika- ja alue

Merckinsarvikuono eli keski-pleistoseenikaudella aikavälillä MIS 15-13 aina eem-interglasiaalille eli MIS 5e. Lajia esiintyi laajalla alueella Euraasiassa aina Ranskasta Kiinaan. Sen jäännöksiä on löydetty paitsi Ranskasta ja Kiinasta, mutta myös Englannista, Saksasta, Itävallasta, Italiasta, Sloveniata, Kroatiasta, Unkarista, Tšekistä, Slovakiasta, Puolasta, Romaniasta, Moldovasta, Venäjältä, Kazakstanista ja Koreasta. Epävarmoja löytöjä on myös Ukrainasta, Armeniasta, Azerbaidžanista ja Tadžikistanista. Kaiken kaikkiaan löytöjä on tehty huomattavasti enemmän Länsi-Euroopasta, kuin muilta lajin esiintymisalueilta.

Elintavat

Merckinsarvikuono oli erikoistunut elämään metsäympäristöissä, kun taas vastaavasti samaan aikaan elänyt arosarvikuono (Stephanorhinus hemitoechus) asutti aroja. Molemmat lajit kehittyivät todennäköisesti Aasiassa ja Eurooppaan levitessään ne syrjäyttivät vanhemman sarvikuonolajin Stephanorhinus hundsheimensis.