google/wiki40b huggingface dataset:
Skids

The Transformers

Skids nähtiin vain sarjassa ainoastaan kahdessa jaksossa. Kummassakin jaksossa hänellä oli eri ääninäyttelijät. Michael Chain oli hänen äänenään jaksossa "Quest for Survival" ja Dan Gilvezan jaksossa "Triple Takeover". Quest for survivalissa skids kuului ryhmään jonka tehtävänä oli estää insecticoneja tuhoamasta ihmisten maatilaa. Skids loukkaantui ja hoist korjasi häntä.
Triple takeoverissa skids kuului ryhmään jonka tehtävänä oli tutkia pommeja jotka olivat sataneet kaupunkiin jalkapallo stadionilta. Syyllinen eli blitzwing oli turvassa puolustuksen keskellä jonka constructiconit olivat tehneet. Kun autobotit yrittivät päästä sisään skids törmäsi prowliin ja jäi tankiksi muuntautuneen blitzwingin alle. Myöhemmin prowl sanoi että koska optimus on mahtavin johtaja universumissa hän skids bluestreack ja tracks voisivat yhdistäytyä ja tehdä optimukselle valtaistuimen. Optimus kieltäytyi koska hänen mielestään valtaistuimet ovat decepticoneja varten.

Robots in Disguise

Tässä sarjassa hänen nimensä kirjoitettiin "Skid-Z". Saavuttuaan maahan skids otti ajoneuvomuodokseen rallilegenda Auggie Cahnayn F1-auton. Auggie Cahnay oli vitsaillut, että hän piti autosta niin paljon, että sillä oli hänen persoonallisuutensa. Kun skid-z oli ottanut auton ajoneuvomuodokseen, osa Cahnayn persoonaa siirtyi häneen. Aina kun hän näki rallikisan, hän liittyi siihen. Hän ja prowl liittyivät muun muassa europa 400 -kisaan, jonka skid-z voitti.

Transformers armada

Armadassa skid-z on decepticon mini-con. Hän etsi hyväksyntää ja jotain johon uskoa kun hän kompasteli predaconin muodostamaan biomekaaniseen kulttiin. Vaikka skid-z ei    sopinut biomekaaniseksi muuntamisen käsittelyyn hänen intonsa ja taistelu taitonsa ovat pitäneet hänet korkealla paikalla predaconin partnerina.

Transformers: animated

Skids on hieman onneton autobotti. Cybertronin sodan aikana skids jäi ansaan aika silmukkaan  jossa limbo loiset kuluttivat häntä. Myöhemmin hän tapasi mudflap nimisen autobotti rikollisen.

Transformers: Kaatuneiden kosto

Transformers: Kaatuneiden kostossa Skids on toinen Autobottikaksosista, jotka saapuivat Maahan Optimus Primen kutsusta. Skidsillä ja hänen veljellään, Mudflapilla, on usein paljon erimielisyyksiä ja kiistaa useista asioista. Aluksi heillä oli yhteisenä ajoneuvomuotona vanha jäätelöauto. Mutta sitten Shanghain tehtävän jälkeen Skids skannasi uudeksi muuntautumismuodokseen Chevrolet Beatin.

Transformers: Kuun pimeä puoli

Skidsin piti esiintyä elokuvassa Transformers: Kuun pimeä puoli ja muuntautua mustaksi ja vihreäraitaiseksi Chevrolet Sparkiksi, mutta hänet poistettiin lopullisesta versiosta. Hänen ajoneuvomuotonsa nähtiin kuitenkin elokuvassa. Myös hän tai mudflap nähdään vilaukselta muuntautumassa robotiksi.
Skids esiintyi elokuvan kirja- ja sarjakuvaversioissa, jossa Autobotit pettänyt Sentinel Prime tappoi hänet tapettuaan ensin Ironhiden ja ennen kuin tappoi Mudflapin.
Tezcatlipoca

Tezcatlipoca (nahuatliksi "savuava peili") on Mesoamerikan kansojen, varsinkin asteekkien, jumala. Tezcatlipocan palvonta on alun perin lähtöisin  tolteekeilta. Verenhimoisen Tezcatlipocan palvonnan myötä ihmisuhraus tuli osaksi Keski-Amerikan uskonnollisia menoja.
Tezcatlipoca on nuorten soturien suojelusjumala ja pahojen tekojen kostaja, joka kykenee suureen julmuuteen. Joka vuosi hänelle valittiin ihmisuhri, yleensä sotavanki, joka tapettiin repimällä sydän hänen rinnastaan. Yksi Tezcatlipocan lisänimistä on  Moyocoya – kaikkivoipa. Tezcatlipoca edustaa tähtiä, yötaivasta, talvea ja pohjoista. Hän on siten Huitzilopochtlin vihollinen. Jaguaari on Tezcatlipocalle pyhitetty eläin, sillä sen pilkullinen turkki muistuttaa yötaivasta.
Tezcatlipocan synnystä on eri versioita. Joidenkin luomiskertomusten mukaan kolmannentoista taivaan jumaläiti tuli raskaaksi ja 400 tähtien jumalaa, jotka olivat kateellisia syntymättömälle lapselle, punoivat juonia tuhotakseen hänet. Heitä kuitenkin pidäteltiin luolassa, kunnes Tezcatlipoca syntyisi täysin varustautuneena ja valmiina tuhoamaan vihollisensa. Tezcatlipocalla oli liittolaisenaan vain sisarensa Coyolxauhqui, ja tämä sai surmansa puhjenneessa taistelussa. Tezcatlipoca sinkosi hänen päänsä taivaalle kuuksi. Toisten kertomusten mukaan Tezcatlipoca oli alkuolentojen Tonacatecuhtlin ja Tonacacihuatlin luomus.
Tezcatlipoca hallitsi ensimmäistä viidestä maailmanajasta, ns. Jaguaariauringon aikaa. Hän on myös kymmenennen ja kolmannentoista taivaan hallitsija. Useissa myyteissä kerrotaan, että Tezcatlipoca karkotti pappiskuningas Quetzalcóatlin keskuspaikastaan Tulasta. Hän olisi myös viekotellut Quetzalcóatlin syntiin, juopotteluun ja lihalliseen rakkauteen, ja saattanut näin tolteekkien kulta-ajan päätökseen. Tezcatlipoca ja Quetzalcoatl ovatkin usein toistensa vastustajia, mutta he voivat toisaalta tehdä myös yhteistyötä palauttaakseen sirpaleiksi hajonneen maailmankaikkeuden ja herättääkseen viidennen eli nykyisen auringon. Tezcatlipoca muuttui Mixcoatl-Camaxtlin ruumiillistumaksi, "punaiseksi Tezcatlipocaksi", voidakseen luoda tulta. Hän on myös suuri velho joka veti maaemon alkuvesistä valtavan alligaattorin, Cipactilin, hahmossa.
Picus

Picus oli roomalaisessa mytologiassa ennustajajumala ja Saturnuksen, nymfi Canensin puoliso ja Faunuksen isä.
Picus esitettiin varhaisimmissa versioissa puisen toteemin päällä istuvana palokärkenä, mutta myöhemmin myös nuorukaisena, jonka päällä palokärki istui. Picuksen taru perustui käsitykseen siitä, että palokärki oli profeetallinen Marsille pyhitetty lintu.
Myöhemmissä roomalaisten runoilijoiden teoksissa Picuksen kerrottiin olleen Ausonian kuningas, jonka Kirke muutti palokärjeksi sen jälkeen, kun hän oli torjunut Kirken hänelle osoittaman rakkaudentunnustuksen.
Picus elää nimenä edelleen vihertikkojen sukujen nimenä.
Jarl Vegelius

Jarl Olof Vegelius (9. helmikuuta 1893 Helsinki – 10. heinäkuuta 1926) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat sairasvoimistelija Karl Vegelius ja Hildur Guldbrandsen.

Opinnot

Vegelius kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Nylands Nationiin. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1911 - 1914. Filosofian kandidaatin ja filosofian maisterin tutkinnot hän suoritti vuonna 1914. Hän suoritti suojeluskuntain komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926.

Jääkärikausi

Vegelius liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 4. huhtikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin 2. syyskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. helmikuuta 1916 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan. Vegelius pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamalta puluun jälkeen hän suoritti vuonna 1917 Libaussa järjestetyn sotakoulun A-kurssin. Vegelius kirjoitti ruotsinkieliset sanat Jääkärimarssiin Libaussa vuonna 1917.

Suomen sisällissota

Vegelius saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) kapteeniksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin patterinpäälliköksi Jääkäritykistön 2. patteriin ja otti osaa taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet siirrettiin tykistön uudelleen järjestelyn jälkeen muodostettuun Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston komentajaksi ja hän otti osaa sen komentajana taisteluihin Karjalan kannaksella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Vegelius palveli sodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet määrättiin 26. elokuuta 1918 alkaen komentajaksi Kenttätykistörykmentti 1:n II patteristoon, mistä hän siirtyi 19. elokuuta 1919 komentajaksi Jääkäritykistöpatteristoon (tunnettiin myöhemmin nimellä Jääkäritykistörykmentti). Vegelius erosi armeijasta 30. maaliskuuta 1922 ja astui Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. toukokuuta 1922 ja hänet sijoitettiin päälliköksi Kymenlaakson suojeluskuntapiiriin. Vegelius kuoli tapaturmassa 10. heinäkuuta 1926.
Länsimaisen filosofian historia (kirja)

Teoksesta

Russell kirjoitti teoksen toisen maailmansodan aikana. Sen alkuperä oli Russellin Barnes Foundation-instituutissa, Philadelphiassa vuosina 1941 ja 1942 laajalle yleisölle pidetyissä filosofian historian luennoissa. Suuren osan historiallisesta tutkimuksesta teki Russellin kolmas vaimo Patricia. Vuonna 1943 Russell sai kustantajalta 3000 dollarin etumaksun kirjan kirjoittamiseksi, ja hän kirjoitti kirjan vuosien 1943 ja 1944 välillä. Kirja oli heti julkaisunsa 1945 jälkeen suuri myyntimenestys, vaikka useat filosofian tutkijat arvostelivat sitä huomattavasti. Kirjan menestys takasi, että Russell saattoi elää taloudellisesti turvatun loppuelämän.
Russell kirjoitti kansantajuisella tyylillä huumoria unohtamatta, ja teos on yksi Russellin tuotannon merkittävimpiä. Kun Russell sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1950, Länsimaisen filosofian historia mainittiin yhtenä teoksista, joka sai aikaan palkinnon myöntämisen Russellille, ja teosta lainattiin myöntämispuheessa kahdesti.
Russell käsitteli kirjassa kirjan kohteena olleiden filosofian elämää, historiallista kontekstia, yhteiskunnallista ympäristöä ja filosofisia järjestelmiä. Sen jälkeen hän selitti, missä ja millä tavalla he menivät ajattelussaan väärille jäljille. Näin kirja käsittelee usein sekä kirjan kohteena olevien filosofien että Russellin omaa filosofiaa.

Rakenne

Länsimaisen filosofian historia on jaettu kolmeen kirjaan, joista jokainen on jaettu osiin ja lukuihin. Kukin luku käsittelee yleensä yhtä filosofia, filosofista koulukuntaa tai ajanjaksoa. Erityisesti toinen kirja on enemmän katsaus historialliseen ajanjaksoon kuin filosofiseen kehitykseen. Ainoastaan Platonille, Aristoteleelle ja Lockelle on omistettu useampi luku. Viimeinen luku, ”Loogisen analyysin filosofia”, on Russellin tuon ajan omaan filosofiaan pohjautuva esitys.
Citroën SM

Citroën SM on ranskalaisvalmisteinen henkilöauto. Kulmikasta muotoilua, edistyksellisiä innovaatioita sisältänyttä sekä siten 1970-lukulaista ja muutenkin merkille tunnusomaisia piirteitä noudattaneessa automallissa oli V6-moottori. Moottori on ollut aluksi 2,7-litrainen kaasutinmoottori, sittemmin ruiskutusmoottori. Sarjatuotantomalli oli näistä nopein, sillä sen suurin nopeus on 228 km/h. Myöhemmät mallit olivat 3,0 litran moottorilla varustettuja. Citroën SM:ää käytettiin varsinkin ratakilpailuautona.
Autossa oli joko kolmivalintainen automaattivaihteisto taikka viisinopeuksinen käsivalintavaihteisto. Malli oli valmistuksessa vuosina 1970–1975. Kehitysyhteistyötä tehtiin sekä Chryslerin että Maseratin kanssa. Tehostettu Diravi-ohjaus on nopea ja tarkka. Korin muotoilu muistuttaa Citroën DS:ää ja CX:ää suuresti, mutta se oli kolmiovinen coupé. Perusmallin teho on 170 hevosvoimaa (130 kW), se kiihtyy 0–100 km/h 8,5 sekunnissa, ja sen huippunopeus on 220 km/h.
Automallista tehtiin myös niin sanottu muskeliversio, joka sisälsi bi-turbon eli kaksoisturbomoottorilla varustetun version. Sillä tehtiin nopeusennätyksiä. Bonnevillen aavikolla tehostetulla kaksoisturboahdetulla autolla ajettiin nopeudella 325 km/h. Citroën SM:n eri versioita valmistettiin yhteensä 12 920 kpl. Neliovinen sedan sekä cabriolet-avomalli olivat harvinaisempia versioita tästä automallista. Neliovista Opéraa valmistettiin ainoastaan kahdeksan kappaletta.
Jarno Heikkinen

Jarno Heikkinen (s. 11. joulukuuta 1980 Savonlinna) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2010–2011. Vuonna 2005 tuomaroinnin aloittanut Heikkinen valittiin Mestiksen parhaaksi tuomariksi vuonna 2010.
Pelaajaurallaan Heikkinen pelasi neljä kautta kaukalopalloliigassa, jonka jälkeen hän palasi jääkiekon pariin ja pelasi Suomi-sarjaa SaPKossa.
Bibliografia

Bibliografinen luettelo

Luettelona bibliografia on niin sanottua sekundaari-informaatiota eli bibliografiat sisältävät tietoja varsinaisista primäärijulkaisuista. Ne ovat luetteloita, joissa luetteloidaan dokumentteja ja informaatiota. Bibliografia voi olla painettu tai sähköinen. Usein se on erilaisten periaatteiden mukaan järjestetty kirja- ja julkaisuluettelo.
Bibliografioita käytetään työvälineenä muun muassa kirjastoissa ja tutkimuksissa. Myös viestinnän ammattilaiset käyttävät työssään bibliografioita. Bibliografioita on esimerkiksi sisällön mukaan tehtyjä, kuten yleisbibliografiat, aihebibliografiat, erikoisbibliografiat ja henkilöbibliografiat, tai erikoisbibliografioita, kuten akateemisten julkaisujen bibliografiat, aikakauslehtiluettelot, aikakauslehti- tai sanomalehti-indeksit, tai henkilöbibliografioita, jotka ovat tietyn henkilön kirjoituksien ja tuotannon luetteloja.
Bibliografioita voidaan jaotella eri ryhmiin erilaisin perustein, kuten sisällön, ajan, tietojen, yleisyyden, itsenäisyyden, järjestyksen, primäärisyyden, tietojen laajuuden, tiedon tason, yhteiskunnallisen tehtävän ja fyysisen muodon mukaan.
Aakkosellinen bibliografia on järjestetty tekijäin tai teosten nimien mukaan. Systemaattinen eli aiheenmukainen bibliografia on järjestetty aloittain. Kronologinen etenee julkaisuvuoden mukaan. Jos mukana on tietoja julkaisujen sisällöstä, bibliografia on selostava tai arvioiva.
Harras Aulanko

Harras Henrik Aulanko (3. joulukuuta 1876 Helsinki – 8. kesäkuuta 1921 Vaasa) oli Suomen Metodistikirkon pastori ja metodistien suomalaisen piirikunnan johtaja. 
Aulanko kävi seitsemän luokkaa lyseota ja suoritti metodistikirkon alemman ja ylemmän pastoritutkinnon. Toimittuaan pari vuotta opettajana Aulanko työskenteli Suomen Metodistikirkon seurakuntien palveluksessa Loviisassa, Turussa ja Tampereella, samoin kuin apuopettajana kirkon teologisissa seminaareissa ja nuorisoseuran matkakirjurina. Hän oli myös kirkon lehden Rauhan Sanomia toimittaja.
Slèite

Slèite (engl. Sleat) on niemimaa An t-Eilean Sgitheanachin saaren eteläosassa Skotlannissa. Vielä 1900-luvun alussa 90 % niemimaan asukkaista puhui gaelin kieltä 2000-luvun alussa osuuden ollessa noin 50 %. Puhujamäärän laskusta huolimatta seutu kuuluu vahvimpiin gaelin kielin puhuma-alueisiin ja Slèitellä toimii myös gaelinkielinen korkeakoulu Sabhal Mòr Ostaig.
Tapio Rauhala

Ahti Tapio Rauhala (s. 14. joulukuuta 1943 Hankasalmi) on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Rauhala edusti urallaan Hankasalmen Hankaa vuoteen 1968, Jyväskylän Kenttäurheilijoita vuoteen 1977 ja sen jälkeen Vihtavuoren Pamausta.
Rauhala saavutti Kalevan kisoissa SM-hopeaa vuosina 1967 ja 1968 sekä SM-pronssia vuosina 1969 ja 1974. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Ahnger sai kultaa  vuonna 1969, hopeaa vuosina  1968 ja 1973 sekä pronssia vuonna 1966.
Rauhalan ennätys on vuonna 1972 Orivedellä työnnetty 19,51. Hallissa hän on parhaimmillaan työntänyt 18,74 vuonna 1973 Jyväskylässä.
Bjerken ravirata

Bjerken ravirata (norj. Bjerkebanen) on ravirata Norjan pääkaupungissa Oslossa. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Bjerkessä, joka on yksi Oslon hallinnollisista alueista.
Bjerke on maan suurin ravirata, joka on perustettu vuonna 1928. Radalla on lähes 120 kilpailupäivää vuosittain. Vakituinen kilpailupäivä on Suomen ja Ruotsin pääratojen tapaan keskiviikko. Lisäksi Bjerkessä järjestetään yli viidetkymmenet arkisin keskellä päivää juostavat ns. lounasravit, sekä 10 V75-kierrosta.
Merkittävin kilpailutapahtuma on vuosittain toukokuun toisena viikonloppuna järjestettävä kaksipäiväinen Oslo Grand Prix. Sunnuntaina juostava pääkilpailu on yksi Euroopan suurimmista ravikilpailusta. Kaksi muuta tärkeintä kilpailua ovat syyskuiset Derby ja Kriterium.
Bjerken raviradan yhteydessä sijaitsee vuonna 2003 avattu Hestesportens Hus. Rakennuksessa ovat radan oman hallinnon lisäksi Norjan totopeliyhtiön Norsk Rikstoton ja raviurheilun keskusliiton Det Norske Travselskapin toimitilat sekä konferenssisali.
Lämminveristen rataennätys on ranskalaisen Kart de Baudrairie'n vuonna 2004 juoksema 11,3. Kylmäveristen ennätys on ruotsalaisen Järvsöfaksin nimissä samalta vuodelta, 20,4.
Barendrecht

Historia

Nykyinen Barendrechtin kunta sijaitsee kolmen vanhan kunnan, Oost-Barendrechtin, West-Barendrechtin ja Carnissen alueella. Vanhin maininta Oost-Barendrechtistä on jo vuodelta 1264. Ranskalaisen kauden aikana kunnat yhdistyivät yhdeksi Barendrechtin kunnaksi. Kauden jälkeen, vuonna 1818 Oost-Barendrecht ja West-Barendrecht hajosivat, mutta vuonna 1836 ne yhdistyivät jälleen yhdeksi kunnaksi.
Kenttäorakko

Ulkonäkö ja koko

Kenttäorakko on pysty, 30–80 cm korkeaksi kasvava pahanhajuinen kasvi. Kasvin varret ovat pitkän ja tahmean karvan peitossa. Soikeat lehdet ovat alaosassa kolmisormisia, yläosassa ehyitä. Kenttäorakon suuret kukat ovat punertavat, ja ne ovat tavallisesti pareittain tiheässä latvatertussa ja varsilehtien hangassa. Kenttäorakko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Palko on verhiön pituinen ja 1–3-siemeninen.

Levinneisyys

Kenttäorakon päälevinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Länsi-Aasiaan. Lajia tavataan myös Ruotsista ja Virosta. Suomessa kenttäorakon tiedetään kasvavan kymmenkunnalla saarella Kirkkonummen ja Sipoon välisessä saaristossa. Satunnaisesti sitä on tavattu myös Turun seudulta sekä itäisen Suomenlahden rannikolta.

Elinympäristö

Suomessa kenttäorakko kasvaa merenrantaniityillä väli- ja ulkosaaristossa. Elinympäristö poikkeaa Keski-Euroopan ja Ruotsin esiintymistä, jossa lajia tavataan tyypillisesti niityillä, laitumilla, peltojen reunoilla ja tien pientareilla. Suomessa lajin esiintymiä uhkaavat laiton keräily ja kesämökkirakentaminen.

Käyttö

Kenttäorakkoa on ainakin Ruotsissa käytetty aikaisemmin lääkekasvina.
André Negrão

André Negrão (s. 17. kesäkuuta 1992 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija. Hänen serkkunsa Alexandre Negrão on myös moottoriurheilija.

Ura

Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2008 Negrão kilpaili Formula Renault WEC sarjassa kolme kilpailua ja Portugalin Formula Renault talvisarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2009 Negrão kilpaili Italian Formula Renault, Sveitsin Formula Renault ja Formula 3 Sudamericana sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä.
Vuonna 2010 Negrão sijoittui toiseksi Formula 3 Brazil Open -sarjassa. Samana vuonna hän kilpaili Formula Abarth, Eurocup Formula Renault, Formula Renault NEC ja Formula Renault UK sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2011 Negrão kilpaili Formula Renault 3.5 sarjassa saavuttaen 20 pistettä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2012 saavuttaen yhden palkintosijan ja 36 pistettä. Negrão jatkoi kolmannen kauden vuonna 2013. Hän saavutti kauden aikana yhden paalupaikan ja 51 pistettä sijoittuen sarjan kymmeneksi.
Vuonna 2014 Negrão kilpaili GP2-sarjassa Arden -tallin kuljettajana. Hän saavutti 31 pistettä sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2015 Negrão jatkoi GP2-sarjassa saavuttaen viisi pistettä. Vuonna 2016 Negrão siirtyi Indy Lights -sarjaan.
Torsten Westerlund

Karl Torsten Westerlund (27. heinäkuuta 1888 Oulu – 6. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle myönnettiin 1948 vuorineuvoksen arvonimi.
Nuorena hän tutustui yritystoimintaan Ruotsissa Karlstads Mekaniska Verkstadissa, ja aika siellä teki häneen pysyvän vaikutuksen. Hän oli Suomen Gummitehtaan apulaisjohtaja 1925–1930 ja toimitusjohtaja 1930–1958. Hän toimi myös Nokian ja Suomen Kaapelitehtaan johtokunnissa 1930-luvulta alkaen.
Hänen isänsä oli musiikkikaupan perustaja R. E. Westerlund. Hänen poikansa oli Suomen Kaapelitehdas Oy:n ja vuodesta 1967 Oy Nokia Ab:n toimitusjohtaja Björn Westerlund.
Sydänkuntoutus

Sydänkuntoutuksen kehityksestä

Sydänsairauksien kuntoutuksen historiasta muistellaan yleensä sitä aikaa, jolloin sydänkohtauksen saaneen edellytettiin makaavan lähes liikkumattomana kuusi viikkoa, kunnes joku rohkea lääkäri nostatti potilaan hetkeksi vuoteen viereen keinutuoliin istumaan. Aluksi sydänkuntoutuksen tehtäväksi tulikin liiallisen levon haittavaikutusten eliminointi. Fysiologisesti voitiin osoittaa, että sydämessä syntynyt vaurio ei tarvitse korjautuakseen ihmisen täydellistä liikkumattomuutta, vaan liike, ja myöhemmin muukin arkinen puuhailu, sujuu fyysisen paranemisen rinnalla ja jopa tukee paranemista.
Kansainvälisesti sydänkuntoutuksen voi määritellä alkaneen 1940-luvun loppupuolella, jolloin syntyivät ensimmäiset ideat potilaan aktivoimiseksi pitkän vuodelevon rinnalla ja vuodelevon sijaan. Amerikkalainen sydänlääkäri Levine esitteli oman "nojatuolihoidoksi" sittemmin nimetyn ideansa vuonna 1952 JAMA:ssa julkaistussa artikkelissa Armchair treatment of acute coronary thrombosis. Täydellisen levon periaate oli seurausta mm. patologisten löydösten tulkinnasta, jonka mukaan sydämen vaurioiden korjautumiseen menee tietty aika, jolloin ei ole oikein rasittaa elimistöä.
Sydänkuntoutuksen kehityksen päälinjat näyttävät selittyvän lähinnä kahdesta suuresta muutoksesta: lääketieteen, varsinkin sydänkirurgian, teknisestä kehityksestä ja sosiaali- ja työmarkkinapolitiikan kehityksestä. Edellinen tekijäryhmä on muuttanut kuntoutuksen kohderyhmät, kuntoutusta tarvitsevat tilanteet ja kuntoutuksen toimintamallit ratkaisevalla tavalla, ja jälkimmäinen hyvin heterogeeninen palvelujen ja etuuksien kokonaisuus sydänkuntoutuksen realistista tavoiteasettelua. Yhdessä nämä kaksi suurta vaikuttajaa ovat siirtäneet joitakin tauteja ja niihin liittyviä kuntoutustehtäviä ikäryhmästä toiseen, ja kun kuntoutus on päätavoitteeltaan sosiaalista toimintaa, eräänlaista aktiivisen roolin haltuunottoa, kuntoutuksen asema 2000-luvulla ei voi olla saman kuin 1960-luvulla.
Suomen Sydäntautiliiton (nyk. Sydänliitto) aloitteesta ja Helsingin kaupungin kustannuksella aloitettiin Työterveyslaitoksen kuntouttamisosastolla (nyk. Kuntoutussäätiö) sepelvaltimotukokseen sairastuneiden kuntoutus vuoden 1961 helmikuussa. Potilat tulivat kuntouttamisosastolle suoraan sairaaloista 4–6 viikkoa sairastumisensa jälkeen.
Juhani Julkusen mukaan Kuntoutussäätiön sydänkuntoutuksen rooliksi muodostui toipilasvaiheen kuntoutus kolme viikkoa kestävällä laitosmuotoisella kurssilla. Alusta lähtien siihen kuului fysioterapeuttisen ohjelman ohella terveyskasvatusta mm. ravinnon, liikunnan ja tupakoinnin merkityksestä. Aluksi tiimin muodostivat fysioterapeutti, lääkäri ja sairaanhoitaja.
Yön liittolaiset

Juoni

Darren, Harkat ja Crepsley ovat saapuneet kaupunkiin. Kaupungissa liikkuu uutisia veret tyhjiin vuodatetuista ruumiista, ja Crepsley katsoo velvollisuudekseen häätää viemäreissä piileskelevät vampaneesit pois. Vampaneeseista ei näy jälkeäkään, ja yhtäkkiä Darren on ilmoitettu kouluun. lmoittajasta ei tiedetä mitään, eikä se ole ainakaan Crepsley. Darren menee joka tapauksessa kouluun, jossa hän tapaa vanhan tyttöystävänsä Debbie Keison, johon Darren pihkaantuu heti. Heidän suhteensa etenee jotenkuten. Darren kohtaa kaupungissa toisenkin vanhan tuttunsa, Steve Leonardin. Steve pelastaa Darrenin hengen ja he ystävystyvät. Steve kertoo olevansa vampaneesimetsästäjä ja kertoo menneisyydestään. Darren esittelee Steven Harkatille, Crepsleylle ja Vanchalle. Harkat ja Vancha lämpenevät Stevelle, mutta Crepsley ottaa vanhan "ystävän" varauksin vastaan. Crepsley muistaa, että Stevessä virtaa paha veri, eikä hevillä unohda sitä. Debbien kotiin hyökätään, mutta onneksi Darren ehtii varoittaa häntä. Debbie haluaa tietää totuuden tapahtumista, ja Darrenin on kerrottava se. Debbie haluaa liittyä jahtaajien mukaan. Yksi vampaneeseista johdattaa heidät muiden vampaneesien luo, ja tappelu alkaa. Steve osoittautuu petturiksi, joka johdatti Darrenin ja muut vampaneesien ansaan. Käy myös ilmi, että Steve on puolivampaneesi. Tappelun keskellä on myös vampaneesimestari, joka pääsee karkuun. Debbie ryöstetään, jahtaajat pääsevät pakoon ja ottavat Steven mukaansa.