google/wiki40b huggingface dataset:
Tom Reuter

Tom Edvard Reuter (s. 29. lokakuuta 1936 Helsinki) on suomalainen eläintieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopistossa tutkijana 1965–1981 ja assistenttina 1981–1986, vuonna 1976 hänestä tuli eläinfysiologian dosentti ja 1989–1999 hänellä oli eläintieteen ruotsinkielinen professuuri. Åbo Akademissa hänellä 1972–1986 hermo- ja aistifysiologian dosentuuri
Reuter on innokas tieteen popularisoija ja keskustelija ja on kirjoittanut artikkeleita Hufvudstadsbladetiin ja Nya Argusiin.
Hänen isoisänsä oli eläintieteilijä Enzio Reuter.
Michael Nyqvist

Elämä ja ura

Nyqvist oli adoptoitu, ja hän vietti varhaisvuotensa lastenkodissa. Hänen biologinen isänsä on italialainen. Hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa ja tuli alun perin tunnetuksi Beck-televisioelokuvista 1990-luvulla. Hän kuului Dramatenin vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän näytteli myös Klaus Härön suomalais-ruotsalaisessa elokuvassa Äideistä parhain. Nyqvist voitti elokuvasta Niin kuin taivaassa Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.

Yksityiselämä

Michael Nyqvist asui Tukholmassa, ja hänen perheeseensä kuului suomalaissyntyinen vaimo Catharina Ehrnrooth ja kaksi lasta. Nyqvist vieraili usein Suomessa ja viihtyi täällä. Hän esiintyi myös Espoon kaupunginteatterissa 1990-luvun alkupuolella.
Nyqvist kuoli keuhkosyöpään.
Ella Eronen

Ura

Näyttämöllä Eronen debytoi kuusivuotiaana Svenska Teaternissa esittäen kiharatukkaista poikaa August Strindbergin näytelmässä Kronbruden. Saman teatterin tanssiryhmään hän liittyi teini-iässä ja solmi ensimmäisen avioliittonsa teatterissa tapaamansa ruotsalaisen Per Anderssonin kanssa, joka kuoli Erosen ollessa 24-vuotias. 
Seuraavina vuosina Eronen opiskeli tanssia (mikä kuitenkin keskeytyi polvivammaan), laulua, lausuntaa ja äänenmuodostusta. Hän  avioitui kuvanveistäjä Carl Wilhelmsin kanssa. Koiton Näyttämöllä vietettyjen vuosien jälkeen Eronen lähti opiskelemaan Ruotsiin ja sieltä saamiensa suositusten perusteella hänet kiinnitettiin Åbo Svenska Teaterniin. Läpimurroksi muodostui päärooli Jarl Hemmerin näytelmässä Anna Ringars. Åbo Svenska Teaternin lisäksi Eronen vieraili Svenska Teaternissa Helsingissä sekä Helsingin Kansanteatterissa.
Talvisodan kynnyksellä Eronen kiinnitettiin Suomen Kansallisteatteriin. Sodan aikana hän siirtyi lapsineen Ruotsiin. Tukholman stadionilla pelattiin 11. helmikuuta 1940 jääpallon hyväntekeväisyysottelu Ruotsi–Suomi, johon suomalaispelaajat kutsuttiin rintamalta. Ennen ottelun alkua Erosen suomeksi ja ruotsiksi lausuma ”Vårt land” (Maamme) kohotti hänet suurten sinivalkoisten äänien joukkoon.
Myöhemmin Eronen jatkoi uraansa Kansallisteatterissa sekä piti lausuntailtoja Suomen lisäksi Ruotsissa ja Norjassa. Vuonna 1951 hän joutui kriisiin Kansallisteatterin kanssa, mutta palasi sinne neljä vuotta myöhemmin. Vuonna 1965 hän jäi eläkkeelle, mutta työ näyttelijänä ja lausujana jatkui vierailujen muodossa. Erosen viimeiseksi työksi jäi Svenska Teaternissa vuosina 1984–1985 esitetty Solen och jag, jossa hän esiintyi näyttelijä Sarah Bernhardtin roolissa. 
Eronen oli naimisissa kolmesti: Per Anderssonin kanssa 1919–1924, kuvanveistäjä Carl Wilhelmsin (aiemmin Svensson) kanssa 1928–1935 ja muotokuvamaalari Eino Tarkkosen kanssa 1937–1961. Hänellä oli liitoista kaksi lasta: Leila (s. 1928) ja Kimmo Olavi (s. 1938).
Ella Eronen on palkittu Pro Finlandia -mitalilla sekä professorin arvonimellä. Vuonna 1971 hän julkaisi Kirsti Jaantilan kirjoittamana muistelmateoksensa Loistava Ella.
Eronen halvaantui ja menetti puhekykynsä 13. syyskuuta 1987. Hän kuoli 87-vuotiaana 9. lokakuuta. Ella Eronen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Ansamysiinit

Ansamysiinit eli ansamakrolidit tai ansamakrolaktaamit ovat ryhmä rakenteellisesti samankaltaisia prokaryoottien ja eräiden kasvien tuottamia sekundääriaineenvaihdunnan tuotteita. Monilla ansamysiineillä on biologista aktiivisuutta ne voivat olla esimerkiksi antibiootteja tai antiviraalisia yhdisteitä ja eräitä tutkitaan myös syöpälääkkeinä. Ansamysiinien rakenteessa on aromaattinen yhdin johon on sitoutunut alifaattinen ketju muodostaen renkaan. Alifaattisen polyketidiketjun eliöt syntetisoivat etikkahaposta tai propaanihaposta. Ansamysiinit ovat saaneet nimensä latinan kielen kahvaa merkisevästä sanasta ansa. Ansamakrolidit ovat merkittäviä paitsi niiden biologisten ominaisuuksien vuoksi myös niiden kiraalisen alifaattisen ketjun haastavan synteesin vuoksi.
Ansamysiinit voidaan jakaa kahteen luokkaan niiden aromaattisen ydinosan rakenteen perusteella. Bentsokinoidirakenteisiin ansamysiineihin, joissa on vain yksi aromaattinen rengas kuuluvat muun muassa geldanamysiini, herbimysiinit, makbesiinit, maytansinoidit, mykotrieniinit ja trienomysiinit. Aromaattinen rengas voi olla myös naftaleeniin perustuva naftokinonirengas ja tämän rakenteen sisältäviä ansamysiinejä ovat aktamysiini, ansatiatsiini, awamysiini, diastovarisiinit, halomysiinit, kanglemysiini, naftomysiinit, rifamysiinit, streptovarisiinit ja tolypomysiinit.
Gunnar Mörn

August Gunnar Mörn (20. lokakuuta 1883 Saltvik, Ahvenanmaa - 6. syyskuuta 1918 Suomenlinnan vankileiri) oli suomenruotsalainen Turussa ilmestyneen Arbetet-lehden toimittaja.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Mörn käv lukkarinkoulun ja toimi sitten laulunopettajana Turun ruotsalaisissa kansakouluissa sekä kuoronjohtajana parissa kuorossa. Mörn tuli joulukuussa 1915 Arbetet-lehteen ensin avustajaksi ja vuoden 1917 loppupuolelta lähtien vakinaiseksi toimittajaksi. Mörn toimi aluksi lehden musiikkiarvostelijana ja hän omaksui samalla myös lehden kannattaman sosialistisen ohjelman.
Loppuvuodesta 1917 Mörn kannatti kirjoituksissaan jyrkän linjan punaisten omaksumaa linjaa ja hän jatkoi kiivassävyistä kirjoittamista myös Suomen sisällissodan aikana. Mörnin linja näkyi aluksi vain lehden mielipidepalstoilla mutta pian se alettiin käsittää myös lehden viralliseksi linjaksi. Mörnin lehtikirjoitukset herättivät pahaa verta paikallisten valkoisten keskuudessa ja niiden takia hänet myöhemmin tuomittiin kuolemaan vaikka hän ei ollutkaan osallistunut itse sotatoimiin. 
Huhtikuussa 1918 Mörn pakeni Turusta Viipuriin punaisten alkaessa vetäytyä Etelä-Suomesta. Arbetet-lehden julkaisemista oli tarkoitus jatkaa Viipurissa mutta tämä suunnitelma ei toteutunut. Valkoisten vallattua Viipurin Mörne yritti paeta kaupungista mutta joutui vangiksi. Mörn oli vankina ensin Viipurin vankileirillä ja sitten Tammisaaren vankileirillä. Hänet tuomittiin valtiorikostuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin Suomenlinnassa syyskuussa 1918.
Mörnin vaiheita käsitellään Teemu Keskisarjan kirjassa Viipuri 1918 (2013) sekä Olli Korjuksen teoksessa Kuusi kuolemaantuomittua (2014).
Suomen poliittinen historia

Ruotsi-Suomi

Vuonna 1362 Suomi sai oikeuden lähettää edustajansa Ruotsin kuninkaanvaaliin. Ruotsi-Suomen vuoden 1634 hallitusmuodon ja ensimmäisen valtiopäiväjärjestyksen nojalla Suomen neljä säätyä, aateli, papisto, porvaristo ja talonpojat lähettivät edustajiaan valtiopäiville Tukholmaan.
Ben Smith (jääkiekkovalmentaja)

Benjamin Atwood ”Ben” Smith III (21. tammikuuta 1946 Gloucester, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut yliopistojoukkueita Yhdysvalloissa ja Yhdysvaltain naisten maajoukkuetta. Hänen valmennuksessaan Yhdysvallat voitti kertaalleen maailmanmestaruuden ja olympiakultaa.

Nuoruus ja pelaajaura

Smith syntyi Gloucesterissa 1946. Hänen isänsä oli senaattori Benjamin Smith II.
Smith aloitti jääkiekkouransa nuorena. Hän teki Gloucester High Schoolin joukkueessa koulun uuden piste-ennätyksen. Hän ylitti ensimmäisenä sadan pisteen rajan, ja hänen piste-ennätyksensä säilyi kymmenen vuoden ajan. High schoolista Smith jatkoi Harvardin yliopistoon. Hän opiskeli siellä neljän vuoden ajan ja pelasi kolmen kauden ajan myös jääkiekkioa.

Yliopistovalmentaja

Valmistuttuaan Harvardista 1968 Smith lopettu pelaajauransa ja siirtyi valmentajaksi. Hän toimi ensin Massachusetts Amherstin yliopistossa apulaisvalmentajana ja Gloucesterin high schoolissa päävalmentajana.
Smith sai ensimmäisen kokoaikaisen päävalmentajan paikan Yalen yliopistosta. Yale oli yliopistosarjan heikoimpia joukkueita Smithin aloittaessa urakkansa, mutta joukkue onnistui viiden vuoden aikana voittamaan Ivy Leaguen mestaruuden. Yalesta Smith siirtyi Bostonin yliopistoon Jack Parkerin apulaisvalmentajaksi. Smith valmensi Bostonissa yhdeksän vuoden ajan. Sapattivuoden hän piti 1988, jolloin hän toimi Yhdysvaltain apulaisvalmentajana Calgaryn olympialaisissa.
Smithin valmennuksessa Boston ylsi vuonna 1990 NCAA:n lopputurnaukseen. Tämän jälkeen hän siirtyi valmentamaan Dartmouth Collegeen, josta hän palasi vuoden jälkeen takaisin Bostonin alueelle perhesyiden takia. Darthmouth voitti tuon kauden aikana vain yhden ottelun. Kaudet 1991–1996 Smith valmensi Northeastern Universityä. Vuonna 1994 Northeastern pääsi pudotuspeleihin.

Naisten maajoukkue

Smithistä tuli 1996 ensimmäinen USA Hockeyn palkkaama täysiaikainen valmentaja, kun hänet valittiin naisten maajoukkueen päävalmentajaksi.
Vuoden 1997 MM-kisoissa Yhdysvallat hävisi finaalissa Kanadalle, joka voitti neljännen perättäisen kultamitalinsa. Naiset pelasivat jääkiekkoa ensimmäisen kerran olympiatasolla Naganossa 1998, jolloin Yhdysvallat kaatoi Kanadan kahdesti kolmen päivän sisällä, ensin alkusarjassa 7–4 ja sitten loppuottelussa 3–1, ja voitti olympiakultaa.
Olympiakullasta huolimatta Kanada hallitsi maailmanmestaruuskilpailuja ja voitti Yhdysvaltain loppuottelussa vuosina 1999, 2000, 2001 ja 2004. Yhdysvallat sijoittui hopealle myös Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.
Yhdysvallat voitti Smithin valmennuksessa ensimmäisen maailmanmestaruutensa 2005. Smith jätti maajoukkueen vuoden 2006 Torinon olympialaisten jälkeen. Yhdysvallat sijoittui turnauksessa pronssille.
Nilosaharalaiset kielet

Nilosaharalaisten kielten kielikunnan muodostaa noin 160 Afrikassa, pääosassa Niilin ja Charin yläjuoksujen tuntumassa puhuttavaa kieltä. Vuonna 1987 näiden kielten puhujia oli arvion mukaan yhteensä noin 11 miljoonaa, joista käytetään myös yhteisnimitystä nilootit. Kielikunnan sisäinen kirjo on laaja ja onkin kiistanalaista, pitäisikö se jakaa useampaan pienempään kielikuntaan. Nilosaharalaisia kieliä on tutkittu huomattavasti vähemmän kuin suurempia kielikuntia.
Klas Pontus Arnoldson

Klas Pontus Arnoldson (27. lokakuuta, 1844 – 20. helmikuuta, 1916) oli ruotsalainen kirjailija, journalisti ja poliitikko. Hän oli kansanedustaja vuosina 1882–1887. Hän oli aatteiltaan pasifisti ja sai Nobelin rauhanpalkinnon 1908 yhdessä tanskalaisen Fredrik Bajerin kanssa.  Arnoldson oli Svenska freds- och skiljedomsföreningen (SFSF) perustajajäseniä ja sen ensimmäinen puheenjohtaja.
Kino Iiris

Kino Iiris on Lahdessa Kansantalon pohjakerroksessa sijaitseva elokuvateatteri, jonka omistaa Päijät-Hämeen elokuvakeskus ry. Monet teatterissa esitettävät elokuvat poikkeavat valtavirrasta. Teatterin ohjelmisto painottuu erityisesti eurooppalaiseen elokuvaan. Teatteri pyrkii monipuolistamaan paikallista elokuvatarjontaa. Kino Iiris kuuluu eurooppalaisten elokuvateatterien Europa Cinemas -verkostoon, johon kuuluu lisäksi neljä muuta suomalaista teatteria.
Kino Iiris aloitti toimintansa vuonna 1987. Teatterissa on yksi sali, jossa on 97 istumapaikkaa. Teatteri järjestää monenlaisia tapahtumia, kuten vuodesta 2003 asti järjestettyä Kinos-lyhytelokuvafestivaalia. Teatterissa kokoontuu myös Kellarikino-elokuvakerho. Teatterin lipunmyynti ja vahtimestarin työ toteutetaan vapaaehtoisvoimin.

Päijät-Hämeen elokuvakeskus

Päijät-Hämeen elokuvakeskus (PHEK) perustettiin vuonna 1989. Yhdistyksen puheenjohtaja on Ulla Koskinen-Laine ja varapuheenjohtaja on Keijo Skippari. Sihteerin tointa hoitaa Marja Ikäläinen.
Celtia

Celtia (arab. سلتيا‎, Seltaa) on tunisialainen historiallinen olutmerkki. Se on valmistanut ja markkinoinut yksinoikeudella olutta vuodesta 1951 lähtien Tunisian markkinoita varten. Sitä on pakattu 25 ja 30 cl:n laseihin sekä 24, 33 ja 50 cl:n alumiinitölkkeihin. Sen pakkauksissa yhdistyvät punainen ja valkoinen väri, jossa brändin musta logo kuvastaa tölkkejä.
Celtiaa myydään 24 pullon ja 24 tölkin pakkauksissa. Lisäksi sitä tarjoillaan myös hotelleissa, baareissa ja ravintoloissa suuremmalle kapasiteetille suunnattujen oluthanojen kautta. Vuonna 2011 Celtian tuotanto tuotti olutta yhteensä 1 402 818 hehtolitraa.
May Sutton

May Godfrey Sutton Bundy (25. syyskuuta 1886 Plymouth, Englanti – 4. lokakuuta 1975) oli tennispelaaja ja ensimmäinen yhdysvaltalainen Wimbledonin kaksinpelimestari.
Suttonin ollessa kuuden vuoden ikäinen hänen perheensä muutti maatilalle lähelle Pasadenaa, jossa hän pelasi sisarustensa kanssa tennistä isänsä rakentamalla kentällä. Nuoruudessaan hän hallitsi yhdessä sisartensa Violetin, Florencen ja Ethelin kanssa Kalifornian tenniskisoja, ja alueella muodostui sanonta ”Suttonin voittamiseen tarvitaan Sutton”. Vuonna 1904 May Sutton voitti Yhdysvaltain mestaruuskilpailujen kaksinpelin 18-vuotiaana. Hän voitti myös nelinpelin yhdessä Miriam Hallin kanssa ja oli loppuottelussa sekanelinpelissä.
Vuonna 1905 hän voitti ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naispelaajana Wimbledonin tennisturnauksen kukistamalla loppuottelussa brittiläisen tähtipelaajan ja hallitsevan mestarin Dorothea Douglassin. He kohtasivat finaalissa myös kahtena seuraavana vuonna. Douglass valtasi mestaruuden takaisin 1906, minkä jälkeen Sutton vei sen jälleen 1907. Tämän jälkeen Sutton ei enää kilpaillut Englannissa vaan keskittyi kotimaansa kisoihin.
Sutton meni naimisiin Yhdysvaltain mestaruuskilpailujen kolminkertaisen nelinpelimestarin Tom Bundyn kanssa 1912 ja jätti kilpauransa taka-alalle keskittyäkseen perheen kasvattamiseen. Hän kuitenkin palasi kilpakentille vuonna 1921. Yhdysvaltain mestaruuskisoissa 1925 hän eteni nelinpelissä loppuotteluun, ja melkein 40-vuotiaana hänet valittiin vielä edustamaan maataan Wightman Cupissa.
Bumerang

Ominaisuudet

Bumerang esiintyi valokuvassa ensimmäisen kerran sen jälkeen, kun julkisuuteen vuosi kuvia Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksista. Vuodon jäleen Venäjän puolustusministeriö julkaisi virallisia kuvia verkkosivuillaan. BTR-sarjasta poiketen Bumerangilla oli monia yhtäläisyyksiä länsimaisten kahdeksanpyöräisten miehistönkuljetusajoneuvojen kanssa. Ajoneuvon ajaja oli sen vasemmalla puolella moottorin ollessa oikealla. Tykkitorni ja miehistönkuljetustilat olivat vaunun takaosassa. Bumerangin runko oli V-muotoinen ja sen takaosassa oli potkuri vedessä liikkumista varten.
Valokuvatun Bumerangin tykkitorni oli huputettu ja sillä ei ollut pääaseistusta. Pääase oli ilmeisesti poistettu paraatiharjoitusta varten, tai kyseessä oli Bumerangin komentopaikkaversio. Tykkitornin uskottiin olevan mallia AU-220M.
Venäjä ilmoitti 30. heinäkuuta 2018 keskeyttävänsä hankkeen.
European Christian Political Youth Network

ECPYN (European Christian Political Network) on Euroopassa toimivien kristillisdemokraattisten poliittisten nuorisojärjestöjen yhteistyöjärjestö. ECPYN perustettiin vuonna 2004 Kortenbergissä Belgiassa, jolloin nuorisojärjestöt kahdeksasta eri maasta allekirjoittivat nk. Lakitelekin julistuksen.
ECPYN:n tarkoitus on rakentaa kristillidemokraattista politiikkaa Euroopassa yhteistyön, kokemusten vaihdon ja aktiivisen osallistumisen kautta. ECPYN:n politiikka perustuu kristillis-sosiaaliselle näkemykselle, jossa keskiössä on ihminen suhteessa Jumalaan, toisiin ihmisiin ja luomakuntaan.
ECPYN on ECPM:n (European Christian Political Movement) itsenäinen nuorisojärjestö.
Kuninkuusravit 2020

Haku

Suomen Hippos myönsi vuoden 2020 Kuninkuusravit Seinäjoelle marraskuussa 2016. Tuolloin jaettiin vuosien 2019–2021 Kuninkuusravit, joista Seinäjoen lisäksi kilpailivat Lahden, Forssan ja Kajaanin raviradat sekä Kauhavan PowerPark. Kajaanin ja PowerParkin hakemusten hylkäysten jälkeen vuoden 2019 Kuninkuusravit myönnettiin Lahdelle, 2020 Seinäjoelle ja 2021 Forssalle.
Eva Tigerstedt

Eva Kristina Tigerstedt (s. 30. marraskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen huilisti ja Yleisradion musiikkitoimittaja. Hän toimi orkesterihuilistina, kunnes sai käsivamman ja vaihtoi ammattia toimittajaksi. Hän toimii musiikkitoimittajana Yle Radio 1 -kanavalla.
Tigerstedt valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian solistiselta linjalta ja opiskeli huilunsoittoa myös ulkomailla. Hän ehti toimia kymmenisen vuotta ammattihuilistina, kunnes dystonia katkaisi muusikonuran. Uuden ammatin saamiseksi hän opiskeli dokumenttielokuvan tekoa, elokuvakäsikirjoittamista ja taidehallintoa ja päätyi toimittajan työhön. Yleisradiossa hän aloitti television kulttuuriohjelmien parissa.
Tigerstedtin ohjelmia Yle Radio 1:ssä ovat muiden muassa Klassikkoparatiisi ja Utelias äänimatkailija.
Eva Tigerstedtin vanhemmat ovat kasvinjalostustieteilijä Peter Tigerstedt ja lääketieteen ja kirurgian tohtori Irma Leena Wiherheimo.
Rudderless

Juoni

Veneessä asuva, menestysuransa jättänyt, avioeron kokenut ja pikku hiljaa alkoholisoitunut mainosmies Sam (Crudup) suree kouluammuskelussa kuollutta poikaansa Joshia, lahjakasta muusikkoa. Pojan jäämistöstä löytyy lauluja, joita Sam alkaa esittää paikallisella klubilla niistä innostuneen Quentinin (Yelchin) kanssa. He kokoavat yhtyeen nimeltä Rudderless (suom. ilman peräsintä), joka alkaa menestyä ja tuottaa omaakin materiaalia. Lopulta paljastuu tragedia pojan kuoleman vaiheilta: Samin poika ei ollut kouluammuskelun uhri vaan sen tekijä.

Vastaanotto

Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla lokakuussa 2014. Se sai vaihtelevia arvosteluja, joissa kehuttiin Macyn esikoisohjausta ja elokuvan musiikkia, mutta moitittiin käsikirjoituksen rakennetta kolmannen näytöksen kömpelöine paljastuksineen.
Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitos

Opiskelu

Matematiikan alalla voi Jyväskylän yliopistossa suorittaa luonnontieteiden kandidaatin (alempi korkeakoulututkinto) ja filosofian maisterin (ylempi korkeakoulututkinto) tutkinnot sekä filosofian lisensiaatin ja filosofian tohtorin jatkotutkinnot. Luonnontieteiden kandidaatin tutkintoon kuuluvat opinnot voidaan suorittaa kolmessa vuodessa, ja ne muodostavat pohjan maisteriopinnoille, jotka voidaan suorittaa kahdessa vuodessa.
Kandidaatin tutkinnon pääaine on matematiikka tai tilastotiede. Opetuksen painopisteet ovat matemaattinen analyysi, tilastotiede sekä stokastiikka. Matematiikan pääaineopiskelija voi opintojen alkuvaiheessa opiskelija hakea matematiikan aineenopettajakoulutukseen, jossa pääaine on matematiikka. Maisterin tutkinnossa pääaineeksi voi valita matematiikan, stokastiikan, tilastotieteen tai soveltavan matematiikan. Matematiikan opettajan maisterin tutkinnon pääaine on matematiikka.

Matemaattinen analyysi

Matemaattisen analyysin alalla laitoksella toimii kolme tutkimusryhmää. Ryhmät tutkivat epälineaarisia osittaisdifferentiaaliyhtälöitä, geometrista analyysiä sekä geometrista mittateoriaa.

Stokastiikka

Stokastiikka tutkii satunnaisilmiöitä todennäköisyysteorian ja analyysin menetelmiä käyttäen. Alan keskeiset tutkimuskohteet ovat stokastiset dynaamiset systeemit ja stokastinen analyysi. Stokastiikan tutkimusryhmä tutkii esimerkiksi todennäköisyyksiä erilaisissa systeemeissä.

Tilastotiede

Tilastotieteen tutkimus sisältää sekä teoreettista tutkimusta että sovelluslähtöistä tutkimusta. Tutkimuksen aihealueita ovat mm. spatiaalinen tilastotiede, aikasarja-analyysi sekä parametrittomat ja robustit monimuuttujamenetelmät, rakenneyhtälömallit sekä biometria ja ympäristötilastotiede. Laitos tekee alalla yhteistyötä bio- ja ympäristötieteiden sekä ihmis- ja terveystieteiden kanssa. Tilastollisen tutkimuksen apuna käytetään erilaisia tilastotieteellisiä ohjelmistoja.

Soveltava matematiikka

Soveltavan matematiikan tutkimus laitoksella on erikoistunut inversio-ongelmiin. Inversio-ongelmien tutkimus on monitieteinen tutkimusala, joka keskittyy epäsuorien mittausten matemaattiseen teoriaan ja käytännön tulkintaan. Sillä on käytännön sovelluksia esimerkiksi lääketieteellisissä ja teollisissa kuvantamismenetelmissä (mm. röntgenkuvaus ja ultraäänitutkimus). Tutkimuksen kohteita ovat osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ja geometrian inversio-ongelmat. Inversio-ongelmia laitoksella tutkii yksi tutkimusryhmä.
Manihiki

Maantiede

Manihiki on osa Cookinsaarten pohjoista saariryhmää. Se koostuu 40:stä pienestä saarekkeesta, jotka ympäröivät noin 4 kilometrin levyistä laguunia. Pinnanmuodoiltaan saari on hyvin matala ja vain vähän merenpinnan yläpuolella. Korkeimmat kohdat ovat vain neljän metrin korkeudella merenpinnasta. Manihikin pinta–ala on 5,4 km² ja se on muodostunut vedenalaisen noin 4 000 metriä korkean vuoren huipulle. Monista muista pohjoisen saariryhmän atolleista ja saarista poiketen Manihikin laguunista löytyy särkkiä muualtakin kuin sen reunoilta. Huolimatta särkkien hiekkaisesta maaperästä niillä kasvaa runsaasti palmuja. Manihikin lähin naapurisaari on Rakahanga 44 kilometrin päässä pohjoisessa.

Historia

Saaren syntylegendan mukaan Manihiki ja Rakahanga olivat alun perin kiinni toisissaan. Rarotongalainen Huku löysi silloin vielä vedenalaisen saaren, ja saaren nosti ylös jumala Maui. Nämä kaksi rupesivat kamppailemaan saarten hallinnasta ja ne erkanivat tämän takia toisistaan. Polynesialaiset asuttivat saaren todennäköisesti 1500-luvulla. Manihikin ja Rakahangan välillä oli tiiviit yhteydet ja saarten asukkaat muodostivat yhtenäisen yhteisön. He asuivat suurimman osan ajastaan Rakahangalla, mutta tulivat tarpeen vaatiessa täydentämään ruokavarastojaan Manihikille.
Ensimmäinen atollin havainnut eurooppalainen saattoi olla espanjalainen löytöretkeilijä Pedro Fernández de Quirós jo vuonna 1606, mutta tavallisesti atollin löytäjänä pidetään vuonna 1822 alueella purjehtineen yhdysvaltalaisen Good Hope -laivan kapteeni Patricksonia. Myöhemmin saarelle tulivat valaanpyytäjät ja lähetyssaarnaajat. Lähetyssaarnaajat olivat käännyttäneet suurimman osan asukkaista vuoteen 1852 mennessä, ja samalla he asettuivat täysiaikaisesti Manihikille lopettaen Rakahangan ja Manihikin väliset retket. Vuonna 1889 Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta kilpailivat alueen saarista ja manihikilaiset pyysivät Ranskan suojelua. Ranskalaiset lähettivätkin sotalaivan saarelle Tahitilta käsin, mutta lähetyssaarnaajien nostettua tankoon Union Jackin laiva kääntyi takaisin. Myöhemmin samana vuonna atolli päätyi Britannian hallintaan ja vuonna 1901 Cookinsaaret siirtyivät Uuden-Seelannin haltuun.
Vuoden 1997 marraskuussa sykloni Martin teki suurta tuhoa atollilla. Myrskyssä kuoli 19 henkilöä, ja Uuden-Seelannin ilmavoimat evakuoi 400 paikallista Rarotongalle. Suurin osa saarta jälleenrakennettiin myrskyn jälkeen, mutta osa evakuoiduista ei koskaan palannut takaisin koteihinsa. Toisaalta atollille on myös muuttanut asukkaita muualta. Tämä on johtunut etenkin mustien helmien tuotannosta atollilla, mikä on tarjonnut työpaikkoja. Vuonna 2011 tämä teollisuus tuotti arviolta 85 000 Uuden-Seelannin dollaria. Joka vuosi atollilla tuotetaan neljännesmiljoona helmeä. Tulevaisuudennäkymät ovat kuitenkin heikentyneet japanilaisen ja kiinalaisen kilpailun takia.
The House Bunny

Tuotanto

Elokuvan työnimi oli I Know What Boys Like. Elokuva kuvattiin kesällä 2007.

Kriitikoiden vastaanotto

Useimmat kriitikot ylistivät Anna Farisin esiintymistä, itse elokuva on kuitenkin saanut vaihtelevia arvioita. Internetsivusto Rotten Tomatoes kertoo, että 41 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,1/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 123 arviointiin.

Lipputulot

The House Bunny julkaistiin Yhdysvalloissa 22. elokuuta 2008. Se oli avausviikonloppunsa toiseksi katsotuin, jolloin se keräsi 14,5 miljoonan dollarin lipputulot: Ben Stillerin toimintakomedia Tropic Thunder keräsi hieman enemmän, 16,3 miljoonaa dollaria. Elokuva on tuottanut 70 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.