google/wiki40b huggingface dataset:
Borodino

Borodino (ven. Бородино́) on kylä Venäjän Moskovan alueen Možaiskin piirissä, noin 120 kilometriä Moskovasta länteen. Lähin kaupunki on Možaisk, joka sijaitsee 12 kilometriä Borodinosta itään. Borodino sijaitsee 8 kilometriä valtatien M1 (osa eurooppatietä E 30) pohjoispuolella. Moskovasta länteen kohti Smolenskia vievä päärautatie kulkee tämän valtatien ja Borodinon kylän pohjoisemman osan puolivälissä;  toinen osa Borodinon kylää sijaitsee Borodinon rautatieaseman läheisyydessä.
Borodino on kuuluisa sen alueella käydystä Borodinon taistelusta 1812, jossa ottivat yhteen Napoleonin johtamat ranskalaiset ja Mihail Kutuzovin venäläiset. Taistelu merkitsi käännekohtaa Napoleonin sotaretkellä Venäjälle. Borodino päättyi ranskalaisten taktiseen voittoon, mutta suurten tappioiden ja Venäjän harjoittaman poltetun maan taktiikan aiheuttaman ruokapulan vuoksi ranskalaisten täytyi aloittaa vetäytyminen.
Taistelualueelle on perustettu sotahistoriallinen museo, muistomerkki ja alueesta on tehty suojelukohde.
Toisen maailmansodan aikana Borodinossa taisteltiin uudelleen. Kun natsi-Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941, Adolf Hitlerin aikomuksena oli vallata Moskova ennen talven tuloa. Lokakuuhun mennessä saksalaiset olivat edenneet Borodinoon asti ja alueella käytiin raskaita taisteluja osana saksalaisten häviöön päättynyttä Moskovan taistelua.
Venäjällä tunnetun Borodinon leivän on sanottu olevan kotoisin Borodinossa sijaitsevasta nunnaluostarista.
Amaury Vassili

Elämäkerta

Vassili nousi julkisuuteen ranskalaisen televisiotuottaja Daniel Moynen avustuksella, joka tutustui Vassiliin etsiessään netin avulla uusia tähtiä. Hän ihastui silloin 16-vuotiaan tenorin upeaan ääneen ja karismaan. Vassilin esikoisalbumi julkaistiin vuonna 2009 Ranskassa.
Vassilin oma musiikkimaku on hyvin laaja. Hän kuuntelee klassisen musiikin ohella niin Coldplayta, Musea kuin The Beatlesia ja Bob Marleya. Laaja musiikkimaku kuuluu jo Vassilin esikoisalbumilla. Ääni ja karisma pääsevät oikeuksiin albumin monipuolisilla kappalevalinnoilla, jotka vaihtelevat klassisista melodioista tunnettuihin pop-lauluihin, kuten Who Wants To Live Forever (Queen), Hallelujah (Leonard Cohen), With Or Without You (U2).
Levyn säestyksestä vastaa sinfoniaorkesteri, ja Amaury laulaa vuoroin ranskaksi, italiaksi ja englanniksi.
Amaury Vassili edustaa Ranskaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Kilpailukappale julkaistaan myöhemmin, ja sen esiintymiskielenä on korsikan kieli. Laulun nimi on Sognu (ransk. Le Songe), jonka suomalainen käännös on Unelma. Ranskaa edusti jo vuoden 1993 kilpailuissa korsikankielinen laulu. Tuolloin Ranskan edustaja Patrick Fiori sijoittui neljänneksi laululla Mama Corsica.
Moods-ilta

Moods-ilta oli YLEn Radiomafialla ja myöhemmin YleQ-kanavalla lähetetty musiikkiohjelmakokonaisuus. Sen muodostivat pääasiassa Hannu Blommilan juontama Mustafan Basaari, Markus Partasen Jatzofrenia ja Jukka Mikkolan Avaruusromua. Näistä ensimmäinen keskittyi moderniin maailmanmusiikkiin, toinen muun muassa elektroniseen ja kokeelliseen jazziin ja viimeinen kokeelliseen ja elektroniseen musiikkiin. Jatzofrenia ja Avaruusromua jatkavat edelleen, nyt itsenäisinä radio-ohjelmina YLE Radio 1:ssä.
Golgin laite

Golgin laite on tumallisten solujen kalvorakenteinen soluelin, joka osallistuu proteiinien muokkaamiseen lisäämällä niihin esimerkiksi hiilihydraattiryhmiä, jolloin syntyy glykoproteiineja. Golgin laitteen muita tehtäviä ovat eriterakkuloiden muodostaminen, eritettävän aineen pakkaaminen eriterakkuloihin, lysosomien kalvon muodostaminen sekä lysosomaalisten entsyymien valmistaminen. Lisäksi Golgin laite kuljettaa aineita solussa paikasta toiseen. Kasvisoluilla vastaavaa soluelintä kutsutaan myös diktyosomiksi.
Anatomisesti Golgin laite muodostuu lähinnä kalvorakenteista, joita kutsutaan sammioiksi eli sisternoiksi (lat. cisterna) Sisternoiden kupera puoli on kohti tumaa ja kovera kohti solukalvoa. Sen tuottamat glykoproteiinit ja muu aine näkyy mikroskoopissa lähinnä pieninä pisaramaisina muodostumina. RNA vaikuttaa osaltaan Golgin kalvoston kemiallisen toiminnan säätelyyn.
Nisäkkäiden maitorauhassoluissa eli alveolisoluissa Golgin laite muodostaa myös maidon laktoosin. Lähtöaineista glukoosi otetaan verenkierrosta ja galaktoosi syntetisoidaan alveolisolun sytoplasmassa. 
Camillo Golgi löysi Golgin laitteen vuonna 1897 ja raportoi löydöstään virallisesti 1898. Golgin laitteen olemassaolosta kuitenkin kiisteltiin vuosikymmenten ajan; se vahvistettiin vasta 1950-luvulla.
Escalloniaceae

Tuntomerkit

Eskalloniakasvit ovat tavallisesti puuvartiskasveja, joihin kerääntyy alumiinia. Kukinto on tavallisesti terttumainen. Kukissa on erilehtinen teriö ja heteet toisinaan kiinnittyvät siihen. Kukassa on myös mesiäinen, ja sikiäin on kehänalainen.

Levinneisyys

Eskalloniakasvien levinneisyys keskittyy eteläiselle pallonpuoliskolle. Niitä kastaa Itä-Himalajalta ja Etelä-Kiinasta Itä-Australiaan ja Uuteen-Seelantiin ulottuvalla alueella, Intian valtamerellä sijaitsevalla Réunionilla sekä Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Paimenmatara

Ulkonäkö ja koko

Paimenmataran varsi voi kasvaa metrin mittaiseksi ja kasvupaikoille muodostuu usein takkuinen, rönsyllinen kasvusto. Koheneva varsi on särmikäs, kalju ja tyvestä vankka. Lehdet ovat tasasoukan suikeita tai pitkulaisia ja ne kasvavat kiehkuroina 6–8 lehden ryhminä varren ympärillä. Leveimmillään lehdet ovat kärkiosastaan, ja ovat lyhytotaisia ja usein hieman nahkeita. Pienet, 3–5 mm leveät tuoksuttomat kukat sijaitsevat laajoina harsuina viuhkoina kasvin latvassa. Niissä on tyypillisesti neljä valkoista terälehteä. Paimenmatara kukkii kesä-elokuussa.
Paimenmatara risteytyy helposti keltamataran (G. verum) kanssa. Lajien risteymä tunnetaan nimellä piennarmatara (G. x pomeranicum). Risteytyminen on harvinaistanut merkittävästi keltamataran esiintymiä Suomessa. Paimenmataraa muistuttavat saksanmatara eli etelänpaimenmatara (Galium mollugo) ja Etelä-Suomessa lehtimetsässä hyvin harvinaisena kasvava harsomatara (Galium schultesii).

Levinneisyys

Paimenmataraa tavataan yleisenä koko Euroopassa ja paikoitellen myös Pohjois-Afrikassa. Ihmisen mukana laji on levinnyt vieraslajiksi myös muun muassa Pohjois-Amerikkaan. Suomessa paimenmatara on yleinen koko maassa pohjoista Lappia lukuun ottamatta.

Elinympäristö

Paimenmatara kasvaa tuoreilla ja kuivilla niityillä, laitumilla ja tienvierillä.
Värireseda

Ulkonäkö ja koko

Värireseda on pysty ja haaraton ruoho, joka kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sillä on 5–10 senttimetrin pituiset suikeat lehdet, joissa on ehyt laita ja kiiltävä pinta. Se kasvattaa ensimmäisenä elinvuotenaan vain juuren ja tyvilehdet ja saavuttaa täyden mittansa vasta seuraavana kesänä. Sitä voidaan kasvattaa myös yksivuotisena, jos siemenet kylvetään maahan riittävän aikaisin keväällä.
Värireseda kukkii heinä–elokuussa. Kellertävänvihreät kukat sijaitsevat pitkissä latvatähkissä, jotka kääntyvät aina kohti aurinkoa. Kukissa on neljä verholehteä ja terälehteä sekä paljon heteitä. Hedelmä on leveä, litteä ja kolmilohkoinen kota, joka kätkee sisälleen pyöreitä, sileitä ja kiiltävänmustia siemeniä. Kota avautuu kärjestä, minkä jälkeen tuuli levittää siemenet kasvin ympäristöön.
Muita Suomen luonnossa osittain satunnaisesti esiintyviä resedojen suvun kasveja ovat tuoksureseda (Reseda odorata), valkoreseda (Reseda alba) ja keltareseda (Reseda lutea).

Levinneisyys

Värireseda on lauhkean vyöhykkeen kasvi, joka on lähtöisin Välimeren altaan itäosista ja Makaronesiasta. Sieltä se on levinnyt ihmisen avustuksella muualle Eurooppaan, Länsi-Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan.

Elinympäristö

Värireseda menestyy kuivassa, hiekkaisessa maassa ja korkeilla, mäkisillä paikoilla lähes 3 kilometrin korkeudelle asti. Kalkinsuosijana se viihtyy maaperässä, jossa on paljon ooliittia ja liitukiveä. Tyypillisiä elinympäristöjä ovat joutomaat, tiensyrjät, pellot, ratapihat ja vanhat painolastipaikat.

Käyttö

Väriresedan tieteellinen nimi on johdettu latinan kielen sanoista resedo (’minä rauhoitan’) ja lutea (’keltainen’). Kasvin sedatiivisen vaikutuksen tunsi jo roomalainen luonnontutkija Plinius vanhempi. Sen juurista valmistettiin aikaisemmin yleisesti keltaista väriainetta, jolla värjättiin etenkin villaa ja puuvillaa. Väri on peräisin kasvin sisältämästä luteoliinista.
Smak

Ennen levytyssopimusta

Smak perustettiin Lauttasaaren ala-asteen koulussa joulukuussa 2001, jonka joulujuhlassa se soitti ensimmäisen kerran julkisesti. Helmikuussa 2002 Smak osallistui Ääni ja Vimma Junior -kilpailuun, jonka myös voitti. Palkinnoksi yhtye pääsi esiintymään Kulttuuriareena Gloriaan Äänen ja Vimman finaaliin ja pääsi tekemään ensimmäisen "Tätä totuutta"- demonsa Helsingin Nuorisoasiainkeskuksen studioon. Vuonna 2003 Smak julkaisi toisen demonsa, joka sisälsi jo kaksi ensimmäiselle albumille päässyttä kappaletta: "Myrsky", "Muistoja" ja "Valhe". Yhtye pääsi vuoden 2004 Ääni ja Vimma -kilpailun finaaliin. Katselmuksen jälkeen tuomarina toiminut Teja Kotilainen tarjosi yhtyeelle levytyssopimusta, jonka yhtye solmi Kotilaisen perustaman "Break A Leg Entertainment Oy":n kanssa 4. toukokuuta 2004.

Sic Transit

Ensimmäinen single, "Myrsky", julkaistiin heinäkuussa 2004. Se kuului radiossa ja herätti yleisön kiinnostuksen yhtyettä kohtaan. Single kävi parhaimmillaan sijalla kaksi Suomen virallisella singlelistalla. Samana vuoden marraskuussa julkaistiin vielä toinen single "Hallanvaara", josta myöhemmin tehtiin Smakin ensimmäinen musiikkivideo. 10. joulukuuta 2004 ilmestynyt esikoisalbumia Sic Transit on myyty yli 10 000 kappaletta. Levyn jälkeen julkaistiin vielä "Vesi tulvii sisään" -single sekä kaksi promosingleä, "Nousen" ja "Putoan", joista jälkimmäistä jaettiin yhtyeen ensimmäisen DVD:n mukana. Livemateriaalia, dokumentteja ja yhtyeen kolme ensimmäistä musiikkivideota sisältävä Gloria Mundi -DVD ilmestyi 2005.

Elohopeaa

Toisen albumin ensimmäinen single, "Teen mitä teen", oli tyyliltään Sic Transitiin verrattuna metallisempi ja paremmin esiin tulevalla karjunnalla. "Teen mitä teen" oli myös yhtyeen ensimmäinen Suomen singlelistan kärkeen yltänyt single. Smak teki myös kesän 2006 kesäkumibiisin "Antaa palaa vaan", joka julkaistiin promosinglenä, joskin kappaleen ensisijainen tehtävä oli YleX- radiokanavan seksuaalivalistuksen edistäminen. Yhteistyö Teja Kotilaisen kanssa päättyi yhtyeen siirtyessä Warnerille kesällä 2006. Uusi levy-yhtiö julkaisi ennen Elohopeaa -albumia myös samannimisen singlen.

Jäsenet

Smakin Kalle (laulu), Henkka (kitara ja laulu) ja Lucas (basso) ovat syntyneet 1989 ja Markku (rummut) vuotta myöhemmin 1990.
Statistics Canada

Statistics Canada (ransk. Statistique Canada) on Kanadan valtion ylläpitämä tilastokeskus, jonka tarkoituksena on luoda tilastoja Kanadan väestöstä, yhteiskunnasta, taloudesta, kulttuurista ja luonnonvaroista. laitosta kutsutaan yleisesti nimellä StatsCan tai StatCan, jälkimmäisen ollessa virallinen lyhennys. The Economistin vertailussa StatCan on useasti todettu yhdeksi maailman parhaista tilastokeskuksista.
StatCan tekee yhteistyötä kaikkien Kanadan provinssien, territorioiden ja valtionhallinnon kanssa tuottaen puolueetonta tilastotietoa yhteiskunnasta. Statcan tekee vuosittain noin 350 kyselytutkimusta kaikilta yhteiskunnan alueilta. Tilastokeskuksen toimiin kuuluu myös joka viides vuosi järjestettävä väestönlaskenta. Väestönlaskenta suoritetaan jokaisen vuosikymmenen ensimmäisenä ja kuudentena vuonna. Kyselyyn vastaaminen on osittain määrätty pakolliseksi Kanadan laissa. Vuoden 2006 väestönlaskennassa StatCan otti yleiseen käyttöön verkkopalvelun, jossa vastaajat pystyivät palauttamaan kyselyn sähköisessä muodossa.
Statistics Canada perustettiin vuonna 1971, se korvasi vuodesta 1918 toimineen Dominion Bureau of Statisticsin.
Ne naiset! Ne naiset!

Juoni

Elokuva kertoo uskonpuhdistajan tyttärestä, joka saa pääosan skandaalimaisesta Broadway-show’sta.

Tuotanto

Alun perin Archie Mayon oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta lopulta Ray Enright sai työn viikkoa ennen kuvauksien alkua. WB olisi halunnut Broadway-tanssija Eleanor Powellin tekemään elokuvaan erikoisnumeron, mutta Powell kieltäytyi tarjouksesta.
Ne naiset! Ne naiset! -elokuvan kuvaukset alkoivat WB:n studioilla Kalifornian Burbankissa 28. maaliskuuta 1934. Kun ohjaaja Ray Enright oli saanut päätökseen oman työnsä huhtikuun puolessa välissä, Busby Berkeley jatkoi seuraavaksi musikaalinumeroiden parissa. Musikaalinumeroita valmisteltiin ja kuvattiin heinäkuun 3. päivään asti. Kun musikaalinumeroa ”The Girl at the Ironing Board” kuvattiin, numeron esiintyjä Joan Blondell oli seitsemännellä kuulla raskaana. Elokuvan kuvaaja ja Blondellin aviomies George Barnes piti huolen siitä, että Blondellin raskaus ei näy filmillä.

Julkaisu

Ne naiset! Ne naiset! sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. elokuuta 1934, ja maanlaajuinen teatteriensi-ilta oli 1. syyskuuta 1934. Vuonna 1989 kappale ”I Only Have Eyes for You” voitti ASCAP Film and Television Music -palkinnon. Warner Home Video julkaisi elokuvan ensimmäistä kertaa DVD:nä Yhdysvaltain markkinoille 21. maaliskuuta 2006.
Jenni Morottaja

Pelaajahistoria

Morottaja aloitti salibandyuransa Keravalla, jossa hän saavutti useita junioreiden mestaruuksia.
Vuonna 2001 Morottaja kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen maajoukkueeseen, minkä jälkeen hän piti välikauden ja pelasi yhden kauden 1. divisioonassa. Liigakentille hän palasi kaudeksi 2003–2004 ja voitti VFT:n paidassa Suomen-mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän voitti SM-kultaa Tiikereiden joukkueessa. Vuonna 2005 hänet valittiin vuoden naispelaajaksi ja samana vuonna EC-hopean myötä Euroopan tähdistöjoukkueeseen. 
Toisissa MM-kisoissaan Singaporessa 2005 Morottaja saavutti hopeaa. Tanskassa 2007 Suomi saavutti jälleen MM-hopeaa ja Morottaja valittiin kisojen tähdistökentälliseen. Vuonna 2009 Morottaja sai MM-pronssia Ruotsin kisoista. Vuoden 2011 MM-kisat jäivät häneltä pelaamatta joidenkin erimielisyyksien vuoksi.
Vuosina 2007–2013 Morottaja edusti SM-liigassa SB-Prota. Kaudella 2009–2010 saavutuksena oli SM-hopeaa ja Suomen cupin hopea. Kaudella 2010–2011 seura saavutti SM-pronssia ja kaudella 2011–2012 SM-hopeaa, ja vuonna 2012 seura voitti myös Suomen cupin.
Jenni Morottaja oli päättänyt lopettaa salibandyuransa kauteen 2011–2012, mutta palasi naisten salibandyliigaan 2012 joulukuussa, voittaen 2012–2013 puolustajien play off pistepörssin ja sekä SB-Pron paidassa SM-hopeaa. Kaudeksi 2014–2015 Morottaja siirtyi Erä III:n riveihin pelaamaan. Kauden 2016–2017 hän pelasi EräViikingeissä ja kauden jälkeen hän päätti pelaajauransa ottelussa EräViikingit-Steelers tehden tehot 2 + 2.
Komsomolsk-na-Amure

Historia

Komsomolsk-na-Amuren alue kuului 1200-luvulta mongolien valloittamana Kiinaan. Alue liitettiin Venäjään 1858 solmitun Aigunin sopimuksen perusteella. Komsomolsk-na-Amure perustettiin 1860 ja kaupunki siitä tuli 1932. Kaupungista kehittyi merkittävä teollisuuskeskus kommunistisen nuorisojärjestön Komsomolin myötä, josta myös kaupungin nykyinen nimi on peräisin. Alkuperäinen nimi oli Permskoje.
Viljami Kalliokoski

Poliittinen ura

Kalliokoski oli kasvanut Santeri Alkion esikuvan ja nuorisoseuratoiminnan kautta yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen. Kansanedustajauransa alkuvuosina hänet tunnettiin puolueensa sosiaaliradikaaleihin kuuluvana ja oikeistoradikalismin tiukkana vastustajana. Kalliokoski oli puolueessaan ensimmäisiä Lapuan liikkeen julkisia vastustajia. Hänen muiluttamistaan suunniteltiin kesällä 1930, mutta hanke kompastui amatöörimäiseen toteutukseen. Kalliokoski oli myös puolueessaan aktiivisimpia pula-ajan talousongelmien esiintuojia, joten hän ei monen puoluetoverinsa tavoin joutunut kärsimään pulan aiheuttamasta tyytymättömyydestä. Hänen poikkeuksellisen suosionsa äänestäjien keskuudessa näkyi vuoden 1936 eduskuntavaaleissa, jolloin maalaisliitto sai Kalliokosken kotikunnassa Halsualla historiansa parhaan tuloksen: 91,2 prosenttia äänistä. Lähes kaikki äänet annettiin Kalliokoskelle. Sen sijaan lain kumoamiseen johtanut kieltolakikansanäänestys oli Kalliokoskelle pettymys, sillä hän kannatti kieltolakia sen loppuun saakka.
Sota-aikana hänen vastuulleen hallituksessa kuuluivat asutusasiat sekä elintarviketuotanto. Välirauhan aikana hän ministerinä vastasi siirtoväen asuttamisesta muualle Suomeen sekä jatkosodan aikana takaisin vallattujen alueiden jälleenasuttamisesta. Syksyllä 1944 hänen johdollaan linjattiin vielä kolmas asutusurakka alueluovutusten takia. Myös elintarviketuotannossa sotavuodet olivat dramaattisia, sillä nälänhädän uhka Suomessa oli todellinen sekä keväällä 1942 että 1944.
Kalliokoski ei kuulunut hallituksen sisärenkaaseen, joka käsitteli ulkopoliittisia linjauksia. Siitä huolimatta sodan loppuvaiheissa Kalliokoskea vastustaneen maalaisliiton opposition keulahahmoksi nousi ulkopoliittisiin erimielisyyksiin vedonnut Urho Kekkonen. Kalliokoski kuului ns. vanhoihin kasvoihin, joiden ei sallittu asettua ehdolle enää eduskuntavaaleissa 1945. Kalliokosken ja Kekkosen kärjistynyt vastakkainasettelu johti Kalliokosken eroamiseen maalaisliiton johdosta kesken dramaattisen puoluekokouksen kesäkuussa 1945. Eronsa jälkeen Kalliokoski välttyi häntä uhanneelta syytteeltä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Hän oli puolueensa sisällä Kekkosen vastaehdokkaana valittaessa maalaisliiton presidenttiehdokasta vuoden 1956 vaaleihin. Vuorostaan puolueensa sisällä oppositioon jäänyt Kalliokoski teki paluun eduskuntaan vuoden 1948 vaaleissa ja jatkoi kansanedustajana vuoteen 1962 saakka. Sen jälkeen hän toimi vielä muun muassa kirkollisissa luottamustehtävissä ja oli kirkkohallituksen jäsenenä ja kirkolliskokouksen varapuheenjohtajana siihen asti korkeimpaan asemaan noussut maallikko evankelis-luterilaisessa kirkossa. Kalliokoski tunnettiin myös taidokkaana puhujana, jonka puheiden määrän on yli kuusi vuosikymmentä kestäneen julkisen uran aikana arvioitu nousseen viiden ja kymmenen tuhannen väliin.
Peleliun taistelu

Taustaa

Kesällä 1944 Yhdysvaltain lounaisella ja keskisellä Tyynellämerellä saavuttamat voitot siirsivät taisteluita lähemmäs Japanin kotisaaria. Tähän liitettynä Japanin kotisaarten pommitukset lentotukikohdista, joiden hallinta oli varmistettu Mariaanien taisteluissa kesäkuusta elokuuhun 1944 saaduilla voitoilla. Yhdysvaltain sodanjohto ei kuitenkaan päässyt sopuun kumpi kahdesta jatkosuunnitelmasta Japanin kukistamiseksi toteutettaisiin. Kenraali Douglas MacArthurin suunnitelman mukaan Filippiinit piti vallata ensin ja sen jälkeen Okinawa ja edelleen Japanin pääsaaret. Amiraali Chester Nimitz suosi suorempaa strategiaa, joka ohitti Filippiinit vallaten suoraan Okinawan ja Taiwanin lähtöalueiksi Japanin pääsaarille tehtävään hyökkäykseen. Kumpaankin suunnitelmaan oli sisällytetty Peleliun valtaus, mutta eri syistä.
1. Merijalkaväkidivisioona oli jo valittu toteuttamaan hyökkäys. Presidentti Franklin D. Roosevelt matkusti henkilökohtaisesti Pearl Harboriin tavatakseen komentajat ja kuullakseen heidän perustelunsa. MacArthurin suunnitelma valittiin toteutettavaksi. Kuitenkin ennen Filippiinien valtausta Palaun saaret ja erityisesti Peleliun ja Angaurin aiheutta uhka piti poistaa. Lisäksi Peleliulla oleva lentokenttä piti saada hallintaan, jottei sitä voisi käyttää Filippiineille etenevien joukkojen oikean sivustan uhkaamiseen.

Valmistelut

Kesällä 1944 Peleliulla oli noin 11 000 Japanin 14. jalkaväkidivisioonan sotilasta sekä Koreasta ja Okinawalta tulleita työläisiä. Divisioonan 2. rykmentin komentaja eversti Kunio Nakagawa johti puolustusvalmisteluja. Solomonien, Gilbertin, Marshallinsaarten ja Mariaanien menetysten jälkeen Japanin keisarikunnan armeija kokosi tutkimusosaston, jonka tehtävänä oli luoda uusi puolustusstrategia saarten puolustustamisen tehostamiseksi. Tutkimusosasto ehdotti vanhan hyökkääjän torjunta jo rannalla -taktiikan hylkäämistä ja siirtymistä uuteen taktiikkaan, jossa vesirajassa vihollisen maihinnousua häirittäisiin ja varsinainen tuhoaminen tehtäisiin syvemmälle sisämaahan rakennetuissa keskuksissa.
Nagakawa käytti saaren vaativaa maastoa edukseen rakentaen vankasti linnoitettujen bunkkerien ketjun, täydennettynä estehaudoilla ja maanalaisilla tukikohdilla. Koko järjestelmä oli kytketty toisiinsa kennomaisena rakenteina. Samalla vastahyökkäyksiin perustunut taktiikka hylättiin tehottomana ja miehiä kuluttavana. Yhdessä uudet menetelmät muuttaisivat taistelun saaren hallinnasta kulutussodaksi.

Taistelu

1. merijalkaväkirykmentti nousi maihin aamulla 15. syyskuuta 1944 Peleliun niin sanotun valkoisen rannan pohjoisosassa. Saman aikaisesti 5. ja 7. merijalkaväkirykmentti nousivat maihin niin sanotulla keskellä ja etelässä oranssilla rannalla. Maihinnousijat joutuivat ristituleen, joka tuhosi noin tunnissa 60 maihinnousualusta.
Taistelu päättyi liittoutuneiden voittoon 27. marraskuuta 1944. Taistelussa japanilaisten komentaja Kunio Nakagawa kaatui. Saarta puolustaneesta 11 000 japanilaissotilaasta vain 202 selvisi hengissä ja heidät vangittiin myöhemmin.
Adlerheim

Adlerheim oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1632. Peter Arosell (1679-1736) kuului aateliseen Stiernhöök-sukuun ja hänet aateloitiin vuonna 1719 nimellä Adlerheim yhdessä veljensä lasten kanssa.  Hänen poikansa vuorineuvos Pehr Adlerheim teki vuonna 1741 Carl von Linnén kanssa tieteellisen matkan Öölantiin ja Gotlantiin.
Seitsemän (televisiosarja)

Juoni

Viiden perheen taloyhtiö voittaa lotossa pääpotin, 28,8 miljoonaa markkaa. Mutta mihin ihmeeseen katoaa yksi miljoonien arvoinen lottolappu?
Artsjom Radzkou

Artsjom Aljaksandravitš Radzkou (valkoven. Арцём Аляксандравіч Радзькоў, łacinkaksi Arciom Alaksandravič Radźkoŭ, ven. Артём Александрович Радьков, Artjom Aleksandrovitš Radkov; s. 26. elokuuta 1985 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Gençlerbirliği ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Len Bias

Ura

Bias pelasi yliopistokoripalloa Marylandin yliopistossa. Hänet valittiin kaksi kertaa Atlantic Coast Conferencen vuoden pelaajaksi, minkä lisäksi hän voitti sarjan pistetilaston kahdesti. Biasin yliopistovalmentaja, Lefty Driesell, sanoi Biasin olleen konferenssin paras pelaaja sarjan siihenastisen historian aikana. Hänellä oli pehmeä heitto sekä nopeat jalat pelipaikalleen. Lisäksi Bias oli voimakasrakenteinen.
Vuoden 1986 NBA:n varaustilaisuudessa Boston Celtics varasi Biasin, sillä joukkueesta puuttui atleettisuutta. Vain pari päivää varaustilaisuuden jälkeen Bias lyyhistyi yliopistollaan, eikä häntä onnistuttu elvyttämään. Myöhemmin kuoleman syyksi paljastui kokaiinin yliannostus.
Niko Liukkonen

Niko Markus Liukkonen (s. 30. maaliskuuta 1977) on lahtelainen säveltäjä, sanoittaja, kitaristi ja laulaja.
Vuodesta 1991 Liukkonen on toiminut Rattle Boys (vuodesta 1997 eteenpäin Rattle) -yhtyeen keulakuvana. Rattlen kanssa Liukkonen on levyttänyt omakustanteena kaksi singleä, yhden EP:n, kaksi studioalbumia ja kaksi livealbumia sekä Low Frequency Records -levy-yhtiön kustantamana yhden singlen ja yhden albumin.
Liukkonen on levyttänyt myös kaksi livealbumia The Beetles -yhtyeen kanssa. Näiden lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu kaksi Rodeo Drive -albumia, Lipa Rockin Tilaisuus tekee varkaan -albumi, Lipa Liukkonen Hello Syksy -albumi, Lipa Liukkonen ”Syksy saapuu”, sekä MediHevi EP.
Roll with the Wind

Listasijoitukset

"Roll With the Wind" nousi norjalaisille listoille 2. kesäkuuta 2009, sijalle 16. Seuraavalla viikolla single nousi kymmenenneksi.
RN Astore (1907)

Palvelus

Alus romutettiin 4. kesäkuuta 1923.
Monika Pedersen

Monika Pedersen tanskalainen laulaja, joka oli norjalaisen Sirenia-yhtyeen laulaja. Eroamisen syyksi kerrottiin musiikilliset erimielisyydet.