google/wiki40b huggingface dataset:
Lesitiini

Lesitiini (1,2-diasyyli-sn-glysero-3-fosfatidyylikoliini) on fosfatidyylikoliini eli koliinia sisältävä fosfolipidi. Nimitys lesitiini tulee kreikan kielen sanasta lekithos, jolla tarkoitettiin kananmunan keltuaista. Se on tavallinen elintarviketeollisuuden lisäaine, ja sitä myydään myös luontaistuotekaupoissa ravintolisänä.
Lesitiini on muun muassa elimistön solujen ainesosa. Ihmisen elimistössä lesitiini säätelee rasvojen kulkua elimistössä ja toimii välttämättömien prostaglandiinien lähtöaineena. Se on myös veren rasvoja kuljettavien lipoproteiinien ja jokaisen solun solukalvon tärkeä rakennusosa. Ihmisen elimistö saa tarvitsemansa lesitiinin ravinnosta mutta tuottaa sitä myös itse.

Lisäaine ja ravintolisä

Teollisesti soijasta valmistettuna lesitiiniä käytetään elintarviketeollisuudessa muun muassa emulgointiaineena, ja sillä voidaan korvata kalliimpia aineksia. Suurin osa elintarvikkeissa käytetyistä lesitiineistä on soijalesitiinejä, mutta sitä on myös kananmunassa, josta sitä valmistettiin ennen kuin sitä alettiin saada soijapavun teollisen käsittelyn sivutuotteena. EU:ssa se on hyväksytty elintarvikkeiden lisäaineeksi. Lesitiinin E-koodi on E322.
Lisäkäsittelyn jälkeen lesitiiniä myydään myös luontaistuotteena erilaisin terveysväittämin. Sen kolesterolia alentavaa vaikutusta on tutkittu 1920-luvulta alkaen, mutta tulokset ovat ristiriitaisia.
Videopuhelu

Videopuhelu tarkoittaa internetin, matkapuhelimen tai muun vastaavan kautta käytävää keskustelua, jossa osapuolet näkevät toisensa. Videopuheluun voi osallistua kaksi, tai yleensä useampiakin henkilöitä. Videopuhelun toiminta edellyttää, että kaikilla osapuolilla on käytössä vähintään mikrofoni, jotta ääni kuuluu. Kuvaa varten tarvitaan myös kamera, joka on yleensä web-kamera tai matkapuhelimen kamera. Matkapuhelimissa videopuhelut yleistyvät 3G-verkon käytön laajetessa.
Tunnetuimpiin videopuheluita tarjoaviin palveluihin kuuluvat Skype, Windows Live Messenger, sekä useat matkapuhelinpalvelut.
Terho Toivonen

Terho Antero Toivonen (30. marraskuuta 1929 Mäntsälä – 22. maaliskuuta 1997 Luosto) oli suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos, kirjailija ja pakinoitsija.

Henkilöhistoria

Toivosen vanhemmat olivat Kalle Toivonen ja Aune Niemi ja puoliso vuodesta 1958 sairaanhoitaja Pirkko Hillevi Tommila. Toivonen tuli ylioppilaaksi Parikkalan yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957. Sisätauteihin hän erikoistui 1962. Toivonen toimi Hyvinkään aluesairaalan sisätautiylilääkärinä 1969–1986. Hän osallistui sydänyhdistyksen toimintaan ja oli jäsenenä Sydäntautiliiton liittohallituksessa. Toivonen sai 1992 Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin tiedottajapalkinnon.
Paul-Georges Ntep

Seurajoukkueura

Ntep aloitti ammattilaisuransa Ligue 1:n AJ Auxerressa. Seura putosi kaudeksi 2012-2013 Ligue 2:teen ja Ntep teki seuran paidassa liigadebyyttinsä elokuussa 2012 CS Sedan Ardennesia vastaan. Kaudella 2010-2011 hän oli pelannut yhden ottelun Mestareiden liigan lohkovaiheessa. Avausmaali Auxerren paidassa syntyi EA Guingampia vastaan syyskuussa 2012. Ntep pelasi Auxerren paidassa Ligue 2:ssa yhteensä 51 ottelua onnistuen 16 kertaa maalinteossa.
Tammikuussa 2014 Ntep siirtyi Ligue 1:n Stade Rennaisiin, jonka paidassa hän teki pääsarjadebyyttinsä helmikuussa 2014 Olympique Lyonnaisia vastaan ja avausmaalinsa vielä samassa kuussa FC Nantesia vastaan. Kauden 2013-2014 aikana Ntep teki kymmenessä pelaamassaan Ligue 1 -ottelussa viisi maalia. Kaudella 2014-2015 Ntep onnistui tekemään 35 pelaamassaan ottelussa yhdeksän maalia.

Maajoukkueura

Ntep on edustanut monia Ranskan nuorten maajoukkueita. Vuodet 2013-2014 hän pelasi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa otteluita kertyi 15 ja maaleja yhdeksän. Aikuisten maajoukkuetasolla Ntep olisi voinut edustaa Ranskan sijasta myös synnyinmaataan Kamerunia. Hän debytoi kuitenkin Ranskan maajoukkueessa kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan.

Muuta

Ntep muutti kahdeksanvuotiaana synnyinmaastaan Kamerunista Ranskaan, jossa hän asui tätinsä kanssa. Ranskassa Ntep aloitti myös jalkapallon pelaamisen.
Valentino (muotisuunnittelija)

Valentino, koko nimeltään Valentino Clemente Ludovico Garavani, (s. 11. toukokuuta 1932) on yksi Italian ja maailman tunnetuimpia muodinluojia. Valentinon tavaramerkkinä on aina ollut suurenluokan iltapuvut ja punainen väri, jota kutsutaan myös ilmaisulla "rosso Valentino", Valentinon punainen.
Valentino Garavani matkusti 17-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan muotialaa École des Beaux-Arts- ja Chambre Syndicale de la Couture Parisienne -nimisiin arvostettuihin kouluihin. Valmistuttuaan hän työskenteli Jacques Fathin, Balenciagan, Jean Desses'n ja Guy Larochen muotitaloissa.
Valentino palasi 1959 Italiaan ja perusti Roomaan nimeään kantavan muotitalon. Kansainväliseen maineeseen hän nousi esiteltyään ensimmäisen oman haute couture -kokoelmansa 1962 Firenzessä, joka tuolloin oli muodin näytöspaikka Italiassa. Koko toimintansa Valentino siirsi Roomaan 1966, jolloin syntyi kuuluisa "Valkoinen kokoelma". Kokoelman myötä Valentinon sai lisää julkisuutta ja kuuluisia asiakkaita, kuten Jacqueline Kennedy, Elisabeth Taylor ja Englannin prinsessa Margareth.
1998 Valentinon muotitalo myytiin sijoitusyhtiö Permiralle ja italialaiselle tekstiiliyritykselle Marzottolle 300 miljoonalla dollarilla. Muotitalon osti qatarilainen sijoitusyhtiö Mayhoola for Investments S.P.C., jonka taustalla on tiettävästi Qatarin kuningasperhe. Kauppasumma on 700 miljoonaa euroa.
2006 Ranskan presidentti Chirac myönsi Valentinolle Legion d'honneur -kunniamerkin muodin alalla tehdyn työn kunniaksi.
Vuonna 2007 Valentinolle tuli kuluneeksi 45 vuotta suunnittelijana. Hän jäi eläkkeelle syyskuussa 2007 ja hänen viimeinen haute couture -kokoelmansa oli kokonaan valkoinen.
Särkijärvi (Orivesi, Siikaneva)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan eteläpuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella, joka kohoaa Siikanevan eteläosan itäpuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sitä ympäröi pinet kallioiset mäet. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat osin soistunutta metsämaata. Järvelle on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie Rimmin kämpän suunnalta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,3 metriä mpy. Järveen on johdettu metsäoja ja siitä lähtee Rooppiojaan Männistönnevalla yhtyvä laskuoja.
Meir Amit

Meir Amit (hepreaksi ‏מאיר עמית‎; 17. maaliskuuta 1921 – 17. heinäkuuta 2009) oli israelilainen kenraalimajuri ja poliitikko, joka toimi Mossadin johtajana vuosina 1963–1968. 
Amit syntyi Tiberiasissa nimellä Meir Slutzki. Nuorena hän muutti Alonimin kibbutziin ja liittyi Haganahiin. Hän taisteli Israelin itsenäisyyssodassa, jäi armeijan palvelukseen ja yleni kenraalimajuriksi. Hän myös opiskeli Yhdysvalloissa Columbia Business Schoolissa. Vuosina 1962–1963 hän johti Amania ja vuosina 1963–1968 Mossadia. 
Poliittisella urallaan Amit edusti lyhytikäiseksi jäänyttä Dash-puoluetta ennen siirtymistään Shinui-puolueeseen. Hän istui knessetissä ja toimi vuosina 1977–1978 Israelin liikenne- ja viestintäministerinä. Hän sai vuonna 2003 Israel-palkinnon. Hän väitti maailman olevan joutumassa kolmanteen maailmansotaan islamin ja länsimaiden välillä. Hän kannatti Mahmoud Ahmadinejadin surmaamista.
Amit kuoli 88-vuotiaana pitkään sairastettuaan.
Volga (yritys)

OAO Volga (ven. ОАО Волга) on alun perin nimellä Balahniski tselljulozno-bumažnyi kombinat perustettu venäläinen paperitehdas, jonka tavoitteena on 1920-luvun lopulta lähtien ollut korvata sanomalehtipaperin tuontia ulkomailta. OAO Volga tuottaa miltei kolmanneksen venäläisestä sanomalehtipaperista. Yhtiöllä oli kaikkiaan 25 vientimaata Euroopassa, Aasiassa ja Lähi-idässä. Se vastaa tuotannollaan 60 %:ia sanomalehtipaperin kysynnästä Georgiassa ja noin 30 %:ia niin Valko-Venäjällä kuin Bulgariassakin. Noin 60 % tuotannosta viedään ulkomaille.
Tehdas valmisti 553 803 tonnia sanomalehtipaperia 2005. Samana vuonna tehdas sai Venäjän talousministeriöltä IVY:n parhaimman vientiyrityksen kunniamaininnan. Vuoden 2005 viennistä miltei 17 % suuntautui IVY:öön. Yhtiöllä on käytössä neljä paperikonetta, joista uusin on vuodelta 1995.
OAO Volgasta omistaa 72,98 % Nižni Newsprint Holdings Ltd 19,99 % ja OOO Volga Newsprint 5,5 % OAO NBD-Bank. Tehtaan yksityistämiseen liittyviä kiistoja vuodelta 1994 on jatkettu kymmenen vuotta myöhemminkin. Oleg Deripaska on yrittänyt hankkia tehtaan itselleen.
Albert Vandal

Louis Jules Albert Vandal (7. heinäkuuta 1853 Pariisi - 30. elokuuta 1910 Pariisi), oli ranskalainen kreivi ja historioitsija, École des sciences politiquesin professori 1906.
Vandal tuli tunnetuksi vuonna 1876 julkaistun matkailukirjan takia Ruotsiin ja Norjaan (En karriole à travers la Suède et la Norvège) ja kirjoitti tämän jälkeen historiallisia teoksia. Häntä pidetään tässä suhteessa Alexis de Tocquevillen, Hippolyte Tainen ja Georges Sorelin seuraajana. Hänen ainevalintansa olivat patriootisia, muun muassa Ranskan suhteita Venäjään käsitteleviä. Myöhemmin Vandal tutki varsinkin Napoleonia. Vuonna 1897 hän tuli Ranskan akatemian jäsen.
Ambositra

Ambositra [amˈbusʲʈʂə̥] on kaupunki Madagaskarissa. Se sijaitsee maan keskiosan vuoristoseudulla 330 kilometriä Antananarivosta etelään. Kaupunki on Amoron'i Manian alueen keskus. Sen kautta kulkee RN7-valtatie. Asukkaita on 32 800 henkeä (vuonna 2001).
Ambositra on Madagaskarin puukäsityötaiteen keskus. Nähtävyyksiin kuuluvat kaupungin itäpuolella sijaitsevan kuninkaallisen palatsin rauniot sekä lähiseudun zafimanirykylät.
Pyhältö (suo Pirkkalassa)

Historiaa

Vuoden 1922 taloudellisessa kartassa ja vuoden 1954 peruskartassa Pyhältö näkyi vielä pienenä järvenä, jonka ympäryssuolta nostettiin turvetta . Vuoden 1980 kartassa järvi oli jo kadonnut ja sen kohdalle oli piirretty suota. Kuivatusoja laskee Pyhäjärven Sorvanselän Savikkolahteen.
Verilippu

Verilippu (saks. die Blutfahne) oli punavalkomusta hakaristilippu, jota kansallissosialistit kantoivat epäonnistuneessa Münchenin oluttupavallankaappausyrityksessä 9. marraskuuta 1923. Lipusta tuli kansallissosialisteille eräänlainen pyhäinjäännös, koska se oli tahrautunut surmansa saaneen Andreas Bauriedlin vereen Feldherrnhallen edustalla poliisien tulittaessa kansallissosialisteja.
Verilipulla oli tärkeä osa Nürnbergin puoluepäivien seremoniassa, jossa vihittiin puolueen uudet liput käyttöön. Tämä tapahtui koskettamalla niitä alkuperäisellä lipulla. Jakob Grimminger oli ainoa, jolla oli oikeus kantaa lippua.
Lippu nähtiin viimeisen kerran julkisesti Volkssturm-kodinturvajoukkojen perustamiskatselmuksessa lokakuussa 1944, ja sen lopullinen kohtalo on tuntematon.
Jerome K. Jerome

Alkuvaiheet

Jerome syntyi Jerome Clapp Jeromen  ja Marguerite Jonesin perheeseen neljäntenä lapsena. Lapsuus oli äärimmäisen köyhää. Hänellä oli kaksi siskoa ja yksi veli, joka kuoli nuorena. Jerome rekisteröitiin isänsä kaimaksi; K hänen nimessään on myöhempi muunnos Clappista. Isä kuoli, kun hän oli 12-vuotias, ja hän joutui pian lopettamaan koulunkäynnin. Äiti kuoli puolitoista vuotta myöhemmin. Jerome toimi monenlaisissa ammateissa, muun muassa rautateillä konttorissa.
Heinäkuussa 1888 Jerome avioitui Georgina Elizabeth Henrietta Stanley Marrisin kanssa, jolla oli yksi tytär edellisestä avioliitostaan. Jerome ja Marris viettivät kuherruskuukauden Thamesilla, ja sillä oli merkittävä vaikutus Jeromen menestysteokseen Kolme miestä veneessä.

Ura

Jerome siirtyi vähitellen kirjallisuuden, teatterin ja journalismin pariin. Vuonna 1886 ilmestyi hänen teoksensa The Idle Thoughts of an Idle Fellow, joka jo saavutti menestystä. Hän muutti vuonna 1888 Chelsea Gardensiin, jossa hän kirjoitti vuonna 1889 Kolme miestä veneessä. Teos sai myös jatkoa, kun Three Men on the Bummel ilmestyi vuonna 1900. Lisäksi Jerome kirjoitti näytelmiä ja saavutti jonkin verran suosiota Lontoossa.
Jerome menestyi toimittajana ja vaikutti monissa lehdissä. Hänet valittiin 1892 toimittamaan The Idler -lehteä, johon ovat kirjoittaneet useat merkittävät kirjailijat. Vuonna 1893 hän perusti lehden To-Day. Hän joutui kuitenkin luopumaan molemmista lehdistä taloudellisten vaikeuksien ja kunnianloukkaussyytteen vuoksi.

Ensimmäinen maailmansota ja kuolema

Jerome tarjoutui palvelemaan maataan sodassa, mutta hänet hylättiin ikänsä takia (56). Hän kuitenkin tarjoutui ambulanssinkuljettajaksi Ranskan armeijaan. Sota masensi häntä, kuten varmasti myös hänen tytärpuolensa kuolema 1921. Vuonna 1926 ilmestyi hänen omaelämäkertansa My Life and Times. Pian tämän jälkeen hänet julistettiin Borough'n kunniakansalaiseksi.
Vuonna 1927 hän sai aivoverenvuodon ja ehti olla sairaalassa kaksi viikkoa ennen kuolemaansa 14. kesäkuuta Northamptonshiressa. Hänet tuhkattiin ja haudattiin Ewelmeen Oxfordshireen.
Xiaomi Redmi 3

Muotoilu

Xiaomi Redmi 3 -älypuhelimessa on 5-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 616 8939v2-prosessori. Laitteessa on 2 Gigatavua RAM-muistia ja 16 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Gustaf Orraeus

Gustaf Orraeus (von Orraeus) (20. elokuuta 1738 Taipalsaari – 1. tammikuuta 1811 Venäjä) oli suomalainen kulkutauteja vastaan taistellut lääkäri, joka sai ensimmäisenä Venäjällä lääketieteen tohtorin arvon (1768) ja josta tuli Venäjän lääkintöneuvoston jäsen.
Orraeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Magnus Orraeus ja Ebba Katarina Mollerus. Hän opiskeli vuodesta 1752 alkaen Turun akatemiassa muun muassa Pietari Kalmin johdolla ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1754. Orraeus jatkoi opintojaan Pietarissa, jossa valmistui sotilaslääkäriopistosta 1757. Samana vuonna hänet määrättiin sotilaslääkäriksi seitsenvuotiseen sotaan, jossa hän tuli tunnetuksi kulkutautien vastustajana. Vuonna 1768 hän sai Venäjällä ensimmäisenä lääketieteen tohtorin arvon. Venäläis-turkkilaisen sodan aikana rutto raivosi sotilaiden sekä Moldovan ja Valakian väestön keskuudessa. Vuonna 1770 Orraeus sai suuret valtuudet sen hillitsemiseksi ja onnistui. Hän sai ruton kuriin myös Moskovassa, jonka kaupunginlääkäri hänestä tuli 1772. Toimestaan Orraeus erosi kuitenkin fyysisesti ja henkisesti väsyneenä jo 1776, siirtyen maanviljelijäksi Pietarin lähistölle. Hän kirjoitti maanviljelyä ja eläinlääketiedettä koskevia esityksiä ja julkaisi 1778 laajan, klassisen maineen saaneen teoksen Descriptio pestis, quae anno 1770 in Jassia et 1771 in Moscua grassata est. Vuonna 1803 Orraeus kutsuttiin ansioistaan Venäjän valtakunnan lääkintöneuvoston jäseneksi ja 1808 Pietarin lääketieteellis-kirurgisen akatemian jäseneksi.
Orraeuksen ensimmäinen puoliso oli nimeltään Anna von Dietz († 1817) ja toinen nimeltään Anna Stricker.
Benny Lennartsson

Ura

Lennartssonin pelaajaura on jäänyt hänen pitkän valmennusuransa varjoon. Lennartsson edusti pelaajana kotimaassaan Örebro SK:ta ja ammattilaisena Englannissa Fulhamia sekä Sveitsissä FC Montheya.
Valmennusuransa Lennartsson aloitti FC Montheyssä 1969 ja kuuden seurassa vietetyn vuoden jälkeen hän palasi kotimaahansa Örebron valmentajaksi. Alku uralle ei kuitenkaan ollut lupaava, sillä Lennartssonin alaisuudessa 18 peräkkäistä kautta Allsvenskanissa pelannut ÖSK putosi sarjasta kauden 1978 päätteeksi. Tämä ei kuitenkaan estänyt Lennartssonin urakehitystä, vaan hän siirtyi 1979 Allsvenskaniin nousseen IFK Sundsvallin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran 1980 seitsemänneksi, mikä on seuran historian paras saavutus. Samana vuonna Lennartsson nousi Tord Gripin seuraajaksi Ruotsin U21-maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän siirtyi 1985 Ruotsin olympiajoukkueen päävalmentajaksi ja luotsasi Ruotsin puolivälieriin Soulin olympialaisissa 1988.
Olympiavuonna Lennartsson siirtyi myös norjalaisen Viking Stavangerin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura juhli Norjan cupin voittoa 1989 ja kaksi vuotta myöhemmin mestaruutta myös liigassa. Mestaruuskauden jälkeen hän jätti yllättäen tehtävänsä. Lennartsson palasi valmentajaksi 1993 pienen ruotsalaisseura BK Forwardin päävalmentajana. Tämän jälkeen hän valmensi tanskalaista Lyngbyä 1995–1998 ja englantilaista Bristol Cityä 1998–1999 ilman suurempaa menestystä.
Kaudeksi 2000 Lennartsson palasi Vikingin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran heti cupin finaaliin ensi kertaa sitten vuoden 1989. Mestaruus cupissa irtosi seuraavana vuonna. Hän jätti Vikingin kauden 2002 jälkeen ja valmensi seuraavana vuonna tanskalaista Viborgia. Kaudella 2007 Lennartsson toimi norjalaisen IK Startin päävalmentajana.
Elokuussa 2009 kokenut Lennartsson palasi valmennustehtäviin GAIS Göteborgin apuvalmentajana. Hän toimi tehtävässä kauden loppuun. Maaliskuun lopussa 2010 hänestä tuli Norsunluurannikon maajoukkueen apuvalmentaja. Hän luotsasi Norsuja MM-kisoissa 2010 yhdessä Sven-Göran Erikssonin kanssa.
Sulo Saarits

Sulo Taavetti Saarits (22. helmikuuta 1911 Luumäki – 25. toukokuuta 1990 Luumäki) oli suomalainen laulaja.

Ura

Sulo Saarits opiskeli laulua Viipurin kirkkomusiikkiopistossa Oiva Soinin johdolla vuosina 1931–1934 sekä samaan aikaan yksityisesti Heikki Klemetin johdolla. Vuosina 1935–1938 hän lauloi Suomalaisen Oopperan kuorossa.
Saarits oli Suomen tunnetuimpia kirkkolaulajia. Hän toimi kanttorina Merikarvialla vuosina 1938–1942, Forssassa vuosina 1942–1947, Tampereella vuosina 1947–1951 ja Helsingissä vuosina 1951–1974. Vuosina 1955–1979 hän toimi päätyönsä ohella laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa. Saarits lauloi useana vuonna Jeesuksen osan Johann Sebastian Bachin Matteus-passion esityksissä ja oli solistina Ylioppilaskunnan Laulajien Yhdysvaltain-matkalla vuonna 1953. Saaritsin laulama ja Tauno Äikään säestämä Taas kaikki kauniit muistot on vuodesta 1955 perinteisesti soinut Yleisradiossa Joulurauhan julistuksen radioinnin jälkeen.
Sulo Saarits sai director cantus -arvonimen sekä vuonna 1986 musiikkineuvoksen arvonimen.
Riksarkivet (Ruotsi)

Riksarkivet (RA) on Ruotsin kansallisarkisto. Sen päällikköä kutsutaan nimellä riksarkivarie.
Riksarkivet on Ruotsin vanhimpia hallintoyksiköitä, sillä sen juuret ulottuvat kuninkaan kanslian muodossa keskiaikaan ja 1500-luvulle saakka. Kustaa Vaasan aikana kuninkaan kanslia jaettiin saksalaiseen ja ruotsalaiseen osastoon, jotka huolehtivat valtion kirjeenvaihdosta. Valtakunnankansleri Axel Oxenstierna järjesti arkiston olot 18. lokakuuta 1618 säätämänsä kansliajärjestyksen kautta. Siinä hän määräsi, miten ”vanha kanslia” (det gamla kansliet), eli nykyinen Riksarkivet, piti olla organisoitu. 
Aluksi Riksarkivetin työalue oli vain kuninkaallisen kanslian hoitaminen, mutta 1800-luvun lopulla Riksarkivet sai uusia tehtäviä, muidenkin viranomaisten arkistonhoitoa. Itsenäiseksi viranomaiseksi Riksarkivet tuli kuitenkin vasta vuonna 1878.
Elias Sopanen

Elias Walfrid (E.W.) Sopanen (28. syyskuuta 1863 Savonlinna – 8. huhtikuuta 1926 Kangaslampi) oli eteläsavolainen kihlakunnantuomari ja maanviljelijä joka toimi nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana sekä oikeusministerinä 1920-luvulla.
Sopasen vanhemmat olivat kauppias Adolf Albin Sopanen ja Maria Tarasoff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 saaden varatuomarin arvon 1889. Sopanen oli asianajajana ja kaupunginvaltuuston sihteerinä Savonlinnassa 1887–1900 ja sen jälkeen Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1900–1907, ylimääräisenä viskaalina 1902–1904, varakanneviskaalina 1904 ja 1906–1907 sekä asessorina 1904–1906 ja 1907–1908. Sopanen toimi Leppävirran tuomiokunnan tuomarina 1908–1910 ja Rantasalmen tuomiokunnan tuomarina 1910–1926. Maanviljelijänä Sopanen oli vuodesta 1897 lähtien.
Sopanen oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä 1914–1917. Edistyspuoluetta edustanut Sopanen oli oikeusministerinä Kallion I hallituksessa 1923–1924 noin kuukauden verran. Kunnallispolitiikassa Sopanen oli mukana Kangaslammin kunnanvaltuuston puheenjohtajana. 
Suomen sisällissodan aikana Sopanen toimi Varkauden taistelun jälkeen 87 ihmistä epäselvissä olosuhteissa kuolemaan tuominneen tutkijalautakunnan puheenjohtajana.
Tapaus tunnetaan nimellä "Huruslahden arpajaiset".
Kimmo Kinnunen

Muita urheilusuorituksia

Urheiluliiton lajivalmentajana toiminut Kari Ihalainen kertoi Kimmon nostaneen puolikyykystä 360 kiloa ennen Barcelonan vuoden 1992 olympiakisoja.
Aleksandr Gorodnitski

Aleksandr Moisejevitš Gorodnitski (ven. Алекса́ндр Моисе́евич Городни́цкий, s. 20. maaliskuuta 1933 Leningrad) on venäläinen laulaja, musiikintekijä ja runoilija. Ammatiltaan hän on geologi ja meritieteilijä.
Gorodnitski valmistui Leningradin kaivosinstituutista 1957 pääaineenaan geofysiikka ja suoritti geologian ja mineralogian tohtorintutkinnon 1982. Hän työskentelee professorina ja on julkaissut yli 260 tieteellistä tutkimusta. Gorodnitski on ollut mukana lukuisilla arktisilla tutkimusmatkoilla ja käynyt muun muassa Etelämantereella ja pohjoisnavalla. Sävellystyön hän aloitti vuonna 1953, ja neuvostoaikaan hänen teostensa välityskanavana toimivat pitkään ”samizdat”-nauhat. Monien vuosikymmenten ajan Gorodnitski esitti laulunsa ilman soitinsäestystä, mutta nykyisin hän käyttää usein apunaan kitaraa tai ammattikitaristia. 
Gorodnitski asuu Moskovassa ja tekee säännöllisesti kiertueita eri puolille maailmaa.
Koheesio (tietotekniikka)

Tietotekniikassa koheesio tarkoittaa sitä, kuinka pitkälle moduulissa tai luokassa oleva ohjelmakoodi on keskittynyt tietyn toiminnallisuuden toteuttamiseen. Olio-ohjelmoinnissa korkea koheesio tarkoittaa esimerkiksi sitä, että luokan metodit liittyvät läheisesti samoihin käsitteisiin kuin moduulin tarjoamat palvelut.
Korkea koheesio on tavoiteltava piirre. Mitä korkeampi koheesio, sitä todennäköisemmin koodia voidaan käyttää muuallakin. Samoin luotettavuus ja ymmärrettävyys paranevat.
Korkea koheesio liittyy usein myös *löyhään kytkentään* ja vastaavasti *matala koheesio* johtaa helposti vahvaan kytkentään: jos moduulin toiminnallisuus hajaantuu useille eri osa-alueille, se luultavasti myös riippuu useista muista eri moduuleista ja luokista.
Samoin matala koheesio johtaa yleensä vaikeaan testattavuuteen ja ylläpidettävyyteen.
Pysäköintitalo

Pysäköintitalo (harvoin paikoitustalo, puhekielessä parkkihalli, harvemmin parkkitalo) on rakennus, joka on suunniteltu ajoneuvojen pysäköintiä varten. Pysäköintitaloissa voi olla useampi kerros. Maksullisissa, usein liiketilojen yhteydessä sijaitsevissa pysäköintitaloissa ajoneuvoja on mahdollisuus kiinteää yötaksaa vastaan pysäköidä myös yön yli.