google/wiki40b huggingface dataset:
Operaatio Taifuuni

Operaatio Taifuuni (saks. Unternehmen Taifun) oli Saksan sodanjohdon suunnitelma Moskovan valtaamiseksi toisessa maailmansodassa. Operaation täytäntöönpano oli keskustan armeijaryhmän harteilla ja alkuperäisen operaatio Barbarossan suunnitelman mukaan Moskova oli valloitettava lokakuun puolessavälissä. Adolf Hitler antoi valtuutuksen operaatiolle 6. syyskuuta 1941 päivätyllä Führerin käskyllä n:o 35 ja marsalkka Fedor von Bock antoi omat alustavat käskynsä 16. syyskuuta.
Operaation alku viivästyi, sillä siihen varattua Saksan 4. panssariryhmää oli tarvittu Leningradin suunnalla odotettua pitempään. Operaatio käynnistyi 30. syyskuuta marsalkka Guderianin Saksan 2. panssariryhmän hyökkäyksellä Orjolia (Orel) kohti. Guderianin etujoukot saavuttivat tavoitteensa illalla 3. lokakuuta.
Pohjoisempana Saksan 3. ja 4. panssariryhmä saartoivat marsalkka Budjonnyin viisi armeijaa ja kohtasivat Vjazmassa. Muodostuneissa moteissa oli saarroksissa yli 700 000 puna-armeijan sotilasta. Stalin komensi marsalkka Georgi Žukovin palaamaan Leningradista Moskovaan selvittämään tilannetta.
Alkava kelirikko (venäjäksi rasputitsa, rospuutto) alkoi hidastaa saksalaisten etenemistä. Nämä olivat aliarvioineet keliolosuhteiden vaikutukset moottoroitujen joukkojen etenemiseen ja huollon toimintaan.
Neuvostoliittolaiset puolestaan pyrkivät estämään joukkojensa pakoa moteista NKVD-joukkojen käskyllä ampua tai lähettää pakenijat rangaistuspataljooniin.
Joulukuun alussa alkoi keskustan armeijaryhmän johdolle käydä selväksi, ettei Moskovan valloitus onnistuisi heikentyneillä joukoilla kahdenkymmenen asteen pakkasessa ja huonon sään estäessä ilmavoimien toiminnan.
El Salvadorin lippu

El Salvadorin lippu on El Salvadorin kansallistunnus. Se otettiin käyttöön syyskuussa 1972. Sen mittasuhteet ovat 4:7. Maan lippu tuo mieleen Keski-Amerikan Yhdysvaltojen lipun vuodelta 1823. Valkoisessa keskikentässä on sinetti. Sinetin kolmio symboloi vallan kolmijakoa: oikeudellista, lainsäädännöllistä ja toimeenpanovaltaa. Kolmion takana on viisi lippua, jotka kuvaavat Keski-Amerikan liittovaltion muodostaneita maakuntia. Merestä kohoaa viisi tulivuorta, joiden kraatterien yläpuolella on punainen fryygialaislakki eli vapauden päähine ja sateenkaari, luottamuksen ja toivon symboli. Kolmion alla on teksti: Dios, Union, Libertad eli Jumala, yhteisyys ja vapaus. Maan koko nimi ympäröi sinettiä.
Torsten Söderhjelm

Torsten Johan Valdemar Söderhjelm  (4. lokakuuta 1879 Viipuri – 17. tammikuuta 1908 Firenze, Italia) oli suomalainen filosofian tohtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. 
Söderhjelmin vanhemmat olivat prokuraattori Werner Woldemar Söderhjelm ja Amanda Olivia Clouberg.  Kielen ja kirjallisuudentutkija Werner Söderhjelm oli hänen vanhempi veljensä. Torsten Söderhjelm pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1897 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1901, lisensiaatiksi 1906 sekä maisteriksi ja tohtoriksi 1907.
Söderhjelm oli naimisissa vuodesta 1905 Thyra Elisabeth Thesleffin kanssa. Hän kuoli lavantautiin Firenzessä 28-vuotiaana tammikuussa 1908.
Fredensborgin linna

Fredensborgin linna (tansk. Fredensborg Slot) on kuninkaallinen linna Tanskan Fredensborgissa, pohjoisessa Själlannissa. Se sijaitsee Esrumin järven rannalla. Linna toimii Tanskan kuningasperheen kevät- ja syysresidenssinä, ja se on kuninkaallisista linnoista kuningasperheen useimmin käyttämä. Linnassa järjestetään myös usein valtiovierailuja sekä muita kuninkaallisia tapahtumia.
Linnan rakennutti Tanskan kuningas Fredrik IV ranskalaissävytteiseen barokkityyliin 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Myöhemmin linnaan on tehty useita uudistustöitä. Linnan puutarhat kuuluvat puolestaan Tanskan suurimpiin historiallisiin puutarhoihin. Puutarhojen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Nordmandsdalen, jossa on esillä noin 70 veistosta norjalaisista ja färsaarelaisista maanviljelijöistä ja kalastajista.
Keftolotsaani

Ominaisuudet

Keftolotsaanin teho bakteereja vastaan perustuu siihen, että se estää bakteereja muodostamasta soluseinää. Aine tehoaa erityisesti gramnegatiivisiin bakteereihin kuten Pseudomonas aeruginosa-, Escherichia coli- ja Klebsiella pneumoniae-bakteereihin. Keftolotsaani tehoaa myös ESBL-entsyymiä eli laajakirjoista beetalaktamaasia tuottaviin bakteereihin. Usein sitä annostellaan yhdessä beetalaktamaasin estäjiin kuuluvan tatsobaktaamin kanssa, mikä parantaa keftolotsaanin tehoa. Keftolotsaanin teho grampositiivisiin bakteereihin on heikko. Lääkettä käytetään vaikeasti hoidettavan virtsatietulehduksen ja metronidatsolin kanssa vaikeiden vatsan bakteeri-infektioiden hoidossa. Keftolotsaani hyväksyttiin Yhdysvaltojen markkinoille 2014.
Keftolotsaanin haittavaikutuksia ovat tyypillisimmin pääkipu, oksentelu, huonovointisuus ja ripuli. Kefalosporiineille allergiset voivat saada yhdisteestä oireita.
Sierra Morena

Sierra Morena on eteläisen Espanjan poikki kulkeva itä–länsi-suuntainen 400 kilometriä pitkä vuorijono. Se muodostaa Pyreneiden niemimaan keskusylängön rajan ja vedenjakajan pohjoisessa olevan Guadianalaakson ja etelässä olevan Guadalquivirin laakson väliin. 
Vuoristo sijaitsee Jaénin maakunnassa. Despeñaperrosjoki muodostaa luonnollisen kulkuväylän Sierra Morenan poikki niemimaan pohjoisosasta Andalusiaan. Sen seinämät yltävät yli 500 metrin korkeuteen.
Sierra Morena on muodostunut pohjoiseen siirtyvän Afrikan laatan paineessa. Siellä on arvokkaita lyijyn, hopean, elohopean ja muiden metallien esiintymiä, joita on hyödynnetty jo esihistoriallisina aikoina.
Vuoriston luonnonkauneus on nykyisin säilytettynä luonnonpuistoissa, kuten Despeñaperros, Sierra de Andújar (Jaén), Sierra de Cardeña-Montoro, Sierra de Hornachuelos, Sierra Madrona, Sierra Norte de Sevilla ja Sierra de Aracena Huelva. Sierra de Andújar on yksi niitä harvoja seutuja, joilla elää uhanalaisia espanjanilveksiä.
Sierra Morena mainitaan Don Quijotessa, jossa Sancho Panza vihjaa vuoriston olevan Pyhän veljeskunnan turvapaikka, kun Don Quijote on vapauttanut kaleeriorjia. Voltairen satiirissa Candide päähenkilöt pysähtyvät sinne paetessaan Lissabonista (luvut 9–10). Nikolai Karamzinin kertomus ”Sierra-Morena” (1793), jossa venäläinen kirjailija kertoo kirjailijan ja nuoren Elviran rakkaustarinan, on myös omistettu tuolle vuorijonolle. Sierra Morena oli myös paikka, jossa suurin osa Jan Potockin Manuscrit trouvé à Saragossea tapahtui. Sierra Morena mainitaan myös tunnetussa laulussa ”Cielito Lindo”.
Riemann–Stieltjes-integraali

Riemannin–Stieltjesin integraali on Riemannin integraalin yleistetty muoto. Se on saanut nimensä Thomas Joannes Stieltjesin ja Bernhard Riemannin mukaan. Riemannin–Stieltjesin integraali voidaan määritellä joko summien tai ylä- ja alarajojen avulla. Tässä artikkelissa integraali on määritelty ylä- ja alarajojen avulla.
Riemannin–Stieltjesin integraali on muotoa 
, 

missä funktiota f kutsutaan integrandiksi ja funktiota g integraattoriksi. 

Integraali voi myös olla muotoa 
.

Määritelmä

Olkoon α kasvava funktio välillä [a,b]. Välin [a,b] osituksella P tarkoitetaan pistejoukkoa  , missä
a=  ≤  ≤  ≤  = b.
Merkitään 
  = , missä (i = 1,  , n).
Oletetaan, että f on rajoitettu reaalifunktio välillä [a,b]. Jokaisella osituksella P välillä [a,b] asetetaan 
 = sup f(x) ( ≤ x ≤ )
 = inf f(x) ( ≤ x ≤ ).
Jokaiselle ositukselle P välillä [a,b] voidaan merkitä 
 α = α() - α().
On selvää, että  α ≥ 0. Jokaiselle reaalifunktiolle f, joka on rajoitettu välillä [a,b], asetaan 

U (P, f, α) =    , 
L (P, f, α) =    . 
Jos 
 , 
missä supremum ja infimum otetaan kaikkien ositusten yli, niin yhteistä arvoa merkitään 
 

tai
.
Tätä kutsutaan funktion f Riemannin–Stieltjesin integraaliksi tai yksinkertaisemmin Stieltjesin integraaliksi :n suhteen yli välin [a,b].

Riemannin–Stieltjesin integraalin yhteys Riemannin integraaliin

Merkitsemällä  nähdään, että Riemannin integraali on erikoistapaus Riemannin–Stieltjesin integraalista: 
.
Yleisissä tapauksissa :n ei tarvitse olla jatkuva.

Riemannin–Stieltjesin integraalin ominaisuuksia

Riemannin–Stieltjesin integraalin ominaisuudet muistuttavat pitkälti Riemannin integraalin ominaisuuksia. 

Seuraavassa esitellään muuttujan vaihto sekä integraalin lineaariominaisuudet.

Muuttujan vaihto

Olkoon funktio  välillä [a,b] ja g aidosti monotoninen ja jatkuva funktio, joka on määritelty välillä S=[a,b]. Oletetaan, että a = g(c) ja b = g(d) sekä funktiot h ja  ovat yhdistettyjä funktioita, jotka on määritelty seuraavasti 
,
jos . 

Silloin funktio  välillä S ja 
.

Lineaariominaisuudet

Jos  ja  välillä [a,b], niin 
 välillä [a,b] ja
.
Barlaam Calabrialainen

Barlaam Calabrialainen (Kalabrialainen tai Seminaralainen; kreik. Βαρλαάμ Καλαβρός, Barlaam Kalabros; n. 1290–1348) oli bysanttilainen filosofi, teologi ja munkki, joka käsitteli teologisia kysymyksiä filosofisin menetelmin.

Elämä

Barlaam oli kotoisin Seminarasta, eteläisen Italian Calabriasta. Hänen nimensä ennen munkiksi ryhtymistä oli Bernardo Massari. Barlaam oli oppinut sekä läntisessä skolastiikassa että antiikin kreikkalaisessa filosofiassa ja matematiikassa, mukaan lukien tähtitiede. Hän saapui Konstantinopoliin 1320-luvulla. Barlaam vastusti aluksi latinalaisia (eli katolista länttä) sekä idän ja lännen kirkkojen yhdistymistä. Myöhemmin hän alkoi kuitenkin kirjoittaa yhdistymisen, filioque-lisäyksen sekä paavillisen primaatin eli paavin ensisijaisen aseman puolesta. Vuonna 1348 Barlaam jätti pääkaupungin ja hänestä tuli Calabrian Geracen piispa.
Barlaam toimi Petrarcan opettajana kreikan kielessä.

Teologia ja filosofia

Barlaam tunnetaan ennen kaikkea Gregorios Palamaksen vastustajana hesykasmia ja teologista menetelmää koskeneessa kiistassa vuosien 1337 ja 1351 välillä. Barlaam katsoi, että theosis eli jumalallistuminen tarkoittaa vapautumista aineellisesta maailmasta, ja kielsi siksi sen, että ihmisruumis voisi osallistua jumalallistumiseen. Hän myös samasti Jumalan energiat eli toiminnot tämän olemukseen ja torjui ajatuksen siitä, että ihminen voisi olla yhteydessä tähän olemukseen niin kuin hesykastit opettivat. Juuri Barlaamin hyökkäykset hesykastista ajattelua vastaan saivat aikaan sen, että Gregorios nousi puolustamaan sitä kirjoituksissaan. Gregorios syytti Barlaamia harhaoppisuudesta. Barlaamin kanta tuomittiin kolmessa kirkolliskokouksessa, kahdessa Sofian kirkolliskokouksessa vuonna 1341 sekä Blakhernain kirkolliskokouksessa vuonna 1351.
Filosofiassaan Barlaam puolusti Aristotelesta niitä vastaan, jotka syyttivät tämän ajattelua joko sisäisistä ristiriitaisuuksista tai ristiriitaisuuksista suhteessa Platonin ajatteluun. Toisaalta Barlaam vaikuttaa soveltaneen myös uusplatonilaista ajattelua.
Vampulan Urheilijat

Vampulan Urheilijat on vuonna 1946 perustettu urheilun yleisseura Huittisten kaupunkiin kuuluvassa Vampulassa.
Seuran lajeina ovat muun muassa lentopallo, hiihto, jalkapallo, futsal, frisbeegolf, suunnistus ja yleisurheilu.
Vampulan Urheilijoiden tunnetuin urheilija on pyörätuolikelaaja Amanda Kotaja. Hän sijoittui vuonna 2012 Lontoon paralympialaisissa 100 metrin ratakelauksessa neljänneksi uudella Euroopan ennätysajalla.

Palloilulajit

Vampulan Urheilijoiden naisten lentopallojoukkue pelaa korkeimmalla sarjatasolla Lentopallon Mestaruusliigassa nimellä LP-Vampula Huittinen. Miesten futsaljoukkue pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Kakkosessa.
Futsaljoukkueen kotikenttänä toimii Huittisten keskustassa sijaitseva urheilutalo Huhkolinna. Naisten lentopallojoukkue pelaa kotiottelunsa Huittisten ammatti- ja yrittäjäopiston liikuntahallissa.
Vampulan Urheilijoiden lajivalikoimaan on aikoinaan kuulunut myös pesäpallo. Seuran naisjoukkue pelasi vuonna 1980 Pesäpallon SM-sarjassa. Se hävisi kauden aikana kaikki ottelunsa ja putosi sarjatasoa alemmaksi.
Iso Kurkilampi (Soini)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 186,6 metriä mpy.
Topi Kankainen

Topi Antero Kankainen (4. kesäkuuta 1912 Jyväskylä – 22. joulukuuta 1957) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1955 elokuvasta Tuntematon sotilas, jossa hän esitti rääväsuista hevosmies Korpelaa.
Gore

Gore (engl. gore 'hurme, veri') on elokuvan lajityyppi. Siihen katsotaan kuuluviksi eksploitaatioelokuvat, joissa poikkeuksellisen sadistiset väkivallanteot kuvataan eksplisiittisesti. Gore-elokuvissa tekovälineenä toimii jokin tavallisuudesta poikkeava teräase, kuten iskuporakone. Lajityypin nimitys on kehitetty 1960-luvulla Yhdysvalloissa. Monesti sanoja splatter- ja gore-elokuva käytetään synonyymeina, vaikka genreillä onkin selvä ero: splatterissa raju väkivalta toimii mustan huumorin tehokeinona, kun taas goressa sen tarkoitus on selkeästi ällöttää ja hirvittää yleisöä.

Gornography

Gornography eli gornografia (lyhyemmin gorno) on elokuvagenre, jonka nimi on yhdistelmä sanoista gore ja pornografia. Gornography-elokuvat voivat olla esimerkiksi yhdistelmä gore-tyyppistä väkivaltaa ja pornoa tai humoristista seksiä yhdistettynä yllättävään, toiseen osapuoleen kohdistuvaan väkivaltaan.
Yön ensimmäinen keikka

Taustaa

Albumin materiaali äänitettiin yhtyeen ensimmäisellä keikalla Malminpään keskikoulun eli entisen Porin tyttölyseon juhlasalissa 19. syyskuuta 1981. Kyseessä oli Porin Elävän Musiikin yhdistyksen PELMU:n järjestämä tilaisuus, jossa Yön lisäksi oli myös useita muita esiintyjiä. Niistä tunnetuin oli Sandaaleja Liukuhihnalla, jonka jäseniä myöhemmin vaikutti yhtyeissä Hexenhaus ja Psyyke.
Illan ensimmäisenä yhtyeenä soittaneen Yön osuuden nauhoitti PELMU:n silloisiin aktiiveihin lukeutunut Timo Järvenpää, jota myös kuullaan levyllä kuuluttajana. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi yhtyeen pitkäaikaisena managerina. Äänitys tehtiin suoraan mikseriin kytketyllä kasettinauhurilla, eikä sitä alun perin tarkoitettu julkaistavaksi. Levy sai alkunsa keväällä 2008, kun Jussi Hakulinen ja Yön pitkäaikainen rumpali Veikko Lehtiranta löysivät C-kasetin ja päättivät julkaista sen materiaalin. Albumi sisältää koko keikan sellaisenaan, lukuun ottamatta kappaleiden välillä olleita pitkiä taukoja, jotka on leikattu pois. Äänenlaatu on heikkotasoinen, eikä myöskään yhtyeen soittotaito ole vielä kovinkaan hyvä. Esimerkiksi Poko Rekordsin toimitusjohtaja Epe Helenius on kertonut halunneensa painattaa levyn kanteen tekstin "Ei kuunneltavaksi" ja Timo Järvenpään mukaan albumi ei ole tarkoitettu ainakaan yhtyeen nykyisen tuotannon faneille.
Levyn kappaleista Yö otti myöhempään ohjelmistoonsa ainoastaan version Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemästä laulusta Päivänsäde ja menninkäinen, joka löytyy muun muassa yhtyeen kaksi vuotta myöhemmin julkaistulta esikoisalbumilta Varietee. Yön jäsenten lisäksi kappaleiden tekijöiden joukkoon on merkitty myöhemmin Dingossa soittanut Jarkko Eve sekä Appendix- ja Wolfmen-yhtyeissä vaikuttava Miksa Huhdanpää.
Jukka Toivonen

Jukka Toivonen on suomalainen näyttelijä, koomikko ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Jopet Showsta, jossa hän esitti lukuisia hahmoja, joista tunnetuimmat olivat Costa ja vankikarkuri Molo. Toivonen on myös esiintynyt televisiosarjoissa Nahkiaiset, Kallio, Päin perhettä, Sata lasissa, Roba sekä televisioelokuvassa Kirkkaat kaakelit ja lyhytelokuvassa Don't Push the River.
FC Oulu

FC Oulu oli suomalainen jalkapalloseura. Seura perustettiin vuonna 1992 Veikkausliigan OTP:n ja I divisioonassa pelanneen OLS:n yhdistymisen tuloksena. Päävalmentajaksi uuteen fuusioseuraan tuli Heikki Suhonen Turusta. Seuran paras sijoitus oli kaudella 1992 saavutettu 11. sija Veikkausliigassa, vaikkakin kauden lopuksi joukkue putosi karsinnoissa Finnairin Palloilijoiden pudottamina I divisioonaan. Joukkueen pelipaita oli punakeltainen pystyraita.
Kaudelle 1993 Juha Malinen palasi kotikaupunkiinsa aloittaen FC Oulun päävalmentajana nostaen joukkueen Veikkausliigaan kaudeksi 1994. Jani Pylkäs, Marko Harju ja vikkeläkinttuinen Rauli Turunen heiluttivat maaliverkkoa hanakimmin vastaten kahdesta kolmasosasta FC Oulun kauden maaleista. Puolustuksen peliä ohjaili Ukrainasta hankittu Andrei Telesnenko.
Kaudeksi 1994 Malinen siirtyi Turkuun TPS:n valmentajaksi ottaen Pylkäksen mukaansa. Harju puolestaan siirtyi Kajaanin Hakaan. 1994 valmentajaksi tuli oululainen Timo Salmi. Kauden 1994 jälkeen FC Oulu putosi toistamiseen Ykköseen ja kaatui velkoihinsa tehden konkurssin. FC Oulun lopettamisen jälkeen perustettu Oulun Jalkapalloklubi sai seuran farmijoukkueen FC 1991:n paikan kaudeksi 1995 Kakkosessa. Oulun Jalkapalloklubi muutti nimensä takaisin OTP:ksi vuonna 1996.
Matti Äyräpään palkinto

Matti Äyräpään palkinto on Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin vuosittain jakama lääketieteen palkinto, jota pidetään arvostetuimpana kotimaisena lääketieteellisen tutkimuksen palkintona.
Palkinnon saaja pitää Matti Äyräpään luennon, joka sijoittuu jokavuotisen Lääkäripäivät-tapahtuman avajaisiin tammikuussa. Luennon pitäjäksi valitaan menestyksellistä tutkimustyötä aktiivisesti tekevä suomalainen lääkäri. Duodecim antaa luennon pitäjälle tunnustusapurahan (20 000 euroa v. 2008) ja luento julkaistaan Aikakauskirja Duodecimissa. Luennon pitäjä valitaan Duodecim-seuran jäsenten ehdotusten pohjalta.
Palkinto on saanut nimensä lääkärin, hammaslääkärin ja Duodecimin ensimmäisen puheenjohtajan Matti Äyräpään mukaan.
Sfairos

Sfairos (m.kreik. Σφαῖρος, 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Borystheneestä tai Bosporoksesta. Hän oli sekä Zenonin että Kleantheen oppilaana. Filosofian lisäksi hän osallistui myös valtioelämään Spartassa ja Aleksandriassa.
Diogenes Laertios luettelee hänen kirjoittamikseen 32 teosta. Hän kirjoitti laajalti stoalaisen filosofian kaikilta aloilta, muun muassa kosmologiasta, etiikasta, psykologiasta, politiikasta ja dialektiikasta.
Satu Levelä

Satu Päivi Levelä (s. 8. lokakuuta 1967 Alavus) on suomalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän edusti Alavuden Urheilijoita  ja Turun Urheiluliittoa ja vastasi itse valmennuksestaan.
Levelä voitti Pohjoismaiden hallimestaruuskilpailuissa kultaa 3 000 metrillä Oslossa 1987. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän putosi samalla matkalla alkuerissä. Maantiejuoksun naisten MM-kisoissa 1988 hän keskeytti 15 kilometrin kilpailussa. Maastojuoksun MM-kilpailuissa Aucklandissa 1988 hän oli 88. ja kuului joukkuekilpailussa kuudenneksitoista sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Vuoden 1989 maastojuoksun MM-kisoissa Stavangerissa 1989 hän oli 59. ja oli mukana 12:nneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1986–1994.
Suuri viljajuna

Suuri viljajuna oli suomalaisten punaisten Suomen sisällissodan aikana järjestämä viljankuljetus Siperiasta elintarvikepulasta kärsineeseen Etelä-Suomeen.
Punaisten kansanvaltuuskunnan elintarvikekomissaarina toiminut Oskari Tokoi valtuutti kauppa-asiamies Armas Helteen lähtemään Siperiaan ratkaisemaan Suomen viljapulaa ja käymään kauppaa miljoonasummilla paikallisten kanssa. Armas Helle oli onnistunut vastoinkäymisien jälkeen ostamaan paikallisilta kauraa ja vehnää. Ensimmäinen viljajuna lähti 19. helmikuuta 1918 Helsingistä Siperian Omskiin. Junan komissaarina toimi Suomen punaisten rautatiehallituksen koneosaston päälliköksi nimittämä veturinkuljettaja Jaakko Rahja, joka oli suuren asejunan Suomeen toimittaneen Eino Rahjan veli. Junien veturit olivat suomalaisia K3 Jumbo -vetureita, ja junien miehistö oli suomalainen. Yli 4 000 kilometrin matka Suomesta Siperiaan ja takaisin kesti kaikkiaan yli viisi viikkoa, mutta viljajuna saapui lopulta Helsinkiin 30. maaliskuuta 1918. Osa viljavaunuista oli kuitenkin jouduttu jättämään matkan varrelle rajanylityksen yhteydessä ja lisäksi osa jouduttiin jättämään Uralin vuoristoa ylitettäessä, koska veturit eivät jaksaneet vetää pitkää junaa. Omskista lähteneistä 223:sta viljavaunusta Suomeen saatiin toimitettua 127. Junan tuomalla viljalla ei kyetty ratkaisemaan Etelä-Suomen elintarvikepulaa, mutta viljalla oli paikallista merkitystä muun muassa Helsingin elintarviketilanteen helpottamisessa.
Toinen viljajuna lähti Helsingistä pietarinsuomalaisen bolševikin Ravelinin, kolmas juna 3. maaliskuuta Jaakko Mikkosen ja neljäs juna 16. maaliskuuta Matti Savolaisen johdolla. Näistä junista yksikään ei selvinnyt viljalasteineen takaisin Suomeen asti. Ravelinin ja Mikkosen junat palasivat vasta huhtikuun lopulla, jolloin valkoiset olivat jo katkaisseet ratayhteyden punaiseen Etelä-Suomeen. Lisäksi venäläiset sotilaat ampuivat toisen junan veturin seulaksi paluumatkalla vähän ennen Pietaria. Savolaisen komentama neljäs juna joutui Tšekkoslovakian legioonan miesten takavarikoimaksi jo Siperiassa pian Omskista lähdön jälkeen. Huhtikuun puolivälissä oli Suomesta lähetetty vielä viides ja kuudeskin viljajuna, mutta ne pysäytettiin jo menomatkalla Pietarissa. Ensimmäisen viljajunan mukana vietiin maksuksi lähinnä venäläisiä ruplia, mutta myöhemmät junat veivät mennessään suomalaisia teollisuustuotteita kuten sanomalehtipaperia ja maatalouskoneita.
Yksi viljajunien vetureista, Tv1 609, on esillä Haapamäen höyryveturipuistossa.
Kirjailija Antti Tuuri on kirjoittanut junan matkasta dokumenttiromaanin Suuri viljajuna Siperiasta (Kustannus HD, 2009).
Kirjailija Jukka Tainio on kirjoittanut Armas Helteestä kirjan Tienhaarasta vasempaan, Siperian kauppa-asiamieheksi ja Neuvosto-Karjalaan (Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura 2012).
Wellandin kanava

Wellandin kanava on Etelä-Ontariossa sijaitsevan Niagaran niemimaan poikki rakennettu sisävesikanava, jonka pituus on 44 kilometriä ja putouskorkeus sata metriä. Se yhdistää Ontariojärven Eriejärveen ohittaen vuolaan Niagarajoen ja siihen kuuluvat Niagaran putoukset.

Rakentaminen ja sulkujärjestelmät

Wellandin kanavan ensimmäinen vaihe otettiin käyttöön vuonna 1829, pitkälti paikallisen liikemiehen William Hamilton Merrittin päättäväisyyden ansiosta. Kanavaa kunnostettiin ja osittain uudelleenrakennettiin vuosina 1845, 1887 ja 1932, kunnes se vuonna 1959 liitettiin osaksi Saint Lawrencen vesitietä. Vuonna 1973 saatiin valmiiksi Wellandin itäpuolitse kiertävä, 13 kilometriä pitkä uusi kanavaosuus, joka korvasi kaupungin keskustan läpi kulkeneen vanhan reitin.
Kanava on noin 8 metriä syvä ja 95 metriä leveä lukuun ottamatta vuonna 1973 rakennettua osuutta, jonka syvyys on 9 metriä ja leveys lähes 107 metriä. Sulkuja on yhteensä kahdeksan – seitsemän kanavan pohjoispäässä Ontariojärven ja Thoroldin välillä sekä yksi Port Colbornessa lähellä sen eteläpäätä. Sulut 4–6 muodostavat kuuluisan parillisen portaikon, jonka kokonaispituus on 1,25 kilometriä ja putouskorkeus 43 metriä. Suurin laivakoko on 222,5 × 23,8 × 8 metriä ja alikulkukorkeus 35,5 metriä. Kanavan poikki on rakennettu kolme tunnelia, yksitoista nostosiltaa ja yksi kiinteä silta, ja kesäkaudella sen yli liikennöi kevyen liikenteen lautta.

Taloudellinen merkitys ja hallinnointi

Wellandin kanavan kautta kulkee vuosittain noin 3 300 alusta, kun vielä vuonna 1959 alusten lukumäärä oli lähes 8 000; samalla alusten keskimääräinen koko on kuitenkin kasvanut. Vuosina 1959–1979 rahdin määrä nousi 25 miljoonasta tonnista 66 miljoonaan tonniin vuodessa, minkä jälkeen taloudellinen lama ja liikennejärjestelyjen muuttuminen käänsivät sen laskuun. Nykyään rahtia kuljetetaan kanavaa pitkin keskimäärin 37 miljoonaa tonnia vuodessa ja se koostuu lähinnä rautamalmista, vehnästä, maissista, soijapavuista, hiilestä sekä rauta-, teräs- ja sementtituotteista. Kanavaa hallinnoi voittoa tavoittelematon St. Lawrence Seaway Management Corporation -yhtiö, joka saa rahoituksensa laivanvarustamoilta ja Kanadan valtiolta.