google/wiki40b huggingface dataset:
Tintti

Synty

Tintin edeltäjä oli partiopoika Totor, josta kertovia tarinoita Hergé piirsi belgialaiseen partiolaislehteen vuosina 1926–1930. Vuonna 1925 Hergé sai töitä katolisessa Le XXᵉ siècle -sanomalehdessä, jonka torstaisin ilmestyvää lastenliittettä hän alkoi tehdä vuonna 1928. Vuoden 1929 tammikuun 10. päivänä Hergé aloitti liitteessä ensimmäisen Tintti-sarjakuvan, jossa Tintti lähti junalla vaaralliseen seikkailuun Neuvostojen maahan.

Toimenkuva

Ensimmäisissä seikkailuissaan Tintti nähdään joskus varsinaisessa työssään tutkivana toimittajana, mutta myöhemmissä albumeissa hänestä kehittyy salapoliisi. Sarjakuvan muut hahmot kutsuvat häntä usein Sherlock Holmesiksi, sillä Tintillä on silmää yksityiskohdille, huomattava päättelykapasiteetti ja kyky ratkaista arvoituksia sekä taito naamioitua. Myöhemmissä albumeissa Tintistä tulee lisäksi tutkimusmatkailija. Hänen seuranaan kulkee aina hänen Milou-koiransa.

Nimi

Tintin nimen alkuperää Hergé ei ole koskaan selittänyt muuten kuin sanomalla että se nimi tuli hänelle ensimmäisenä mieleen. Tintti (ransk. Tintin) on Tintin sukunimi, ei etunimi. Lastenkirjailija Benjamin Rabier oli vuonna 1900 luonut Tintin-Lutin-nimisen hahmon, jonka Hergékin tunsi. Rabierin hahmon nimessä sana tintin viittasi kilahdukseen.

Ominaisuudet

Hergé on kertonut, että Tintti on jossain määrin "Totorin pikkuveli, lehtimieheksi ryhtynyt mutta sydämeltään partiohenkinen". Hergé määritteli vuonna 1973, "Tintti, sehän olen minä itse", ja kertoi Tintin olevan hänen onnistuva kaksoisolentonsa, joka tekee kaikki urotyöt hänen puolestaan. Tintin luonteessa ja arvoissa olikin paljon samaa Hergén kanssa. Tintin huomautettiin usein muistuttavan ulkonäöltään Hergén pikkuveli Paulia, ja Hergé itsekin kertoi ottaneensa Tinttiin pikkuveljensä eleitä, asentoja ja luonnetta, sekä Tintin tunnetun hiustöyhdön, jollainen myös Paulilla oli.
Tintillä on monia taitoja: hän osaa etenkin ajaa monenlaisia ajoneuvoja sekä uida, nyrkkeillä ja ampua hyvin. Luonteeltaan hän on ihanteellinen: rehellinen, huomaavainen, myötätuntoinen, vaatimaton, tahdikas ja ystävänä lojaali.
Koska Hergéllä oli kiire sarjakuvan aloittamisessa, hän ei ehtinyt miettiä hahmon ulkonäköä. Sen vuoksi Tintti onkin hyvin yksinkertaisesti piirretty, persoonaton, mutta samalla helposti tunnistettava ja samaistuttava. Tintti pysyy kaikissa albumeissaan samannäköisenä. Myös hänen pukeutumisensa pysyy samana lähes loppuun asti: vasta Tintti ja Picarot -albumissa (1976) hän vaihtaa tutut vanhanaikaiset golfhousunsa ruskeisiin farkkuihin. Hergé arvioi vuonna 1970 Tintin kasvaneen albumien aikana 15-vuotiaasta 19-vuotiaaksi.
Hapoel

Hapoel (hepreaksi ‏הפועל‎ ’työläinen’) on Israelissa toimiva urheilujärjestö. Se perustettiin työläisurheilujärjestöksi vuonna 1926 osana Israelin ammattiliittojen keskusjärjestöä Histadrutia. Ensimmäinen Hapoel-seura oli aloittanut toimintansa kaksi vuotta aikaisemmin Haifan kaupungissa paikallisten työläisten jalkapalloseurana.
Palestiinan brittiläisen mandaatin aikana Hapoel toimi erillään toisesta urheilujärjestöstä Maccabista molempien järjestäessä omaa kilpailutoimintaansa. Israelin valtion perustamisen jälkeen vuonna 1951 ne avasivat kilpailunsa myös toisen järjestön urheilijoille.
Hapoel oli jäsenenä ennen toista maailmansotaa toimineessa Sosialistisessa urheiluinternationaalissa ja teki sen kautta yhteistyötä muiden työläisurheilujärjestöjen kanssa. Hapoelin urheilijat osallistuivat muun muassa vuoden 1937 työläisolympialaisiin. Nykyään Hapoel on Kansainvälisen työläisurheiluliiton (CSIT) jäsen.
Moritz Schreber

Daniel Gottlob Moritz Schreber (15. lokakuuta 1808 Leipzig — 10. marraskuuta 1861 Leipzig) oli saksalainen lääkäri (ortopedi) ja pedagogi, Leipzigin yliopiston opettaja ja Leipzigin parantolan johtaja, siirtolapuutarhaliikkeen innoittaja.
Moritz Schreber opiskeli lääketiedettä Leipzigin yliopistossa ja erikoistui ortopediaan. Hän julkaisi lukuisia kirjoja, jotka käsittelivät lastenkasvatusta ja kaupungistumisen vaikutuksia. Hän suositteli kaupunkien työläisnuorisolle "terveysvoimistelua" ja maalaiselämää, vastusti itsetyydytystä ja kehitteli mekaanisia tukilaitteita ja kiinnikkeitä itsetyydytyksen estämiseksi ja terveen ruumiin kasvattamiseksi. Alice Miller on kutsunut Schreberiä "mustan pedagogiikan" pääedustajaksi, sillä tämän kasvatusmenetelmät perustuivat pakkoon ja lapsen tahdon murtamiseen, jopa vauvojen lyömiseen. Schreber sovelsi ankaria kasvatusmenetelmiä myös omiin lapsiinsa. Hänen vanhin poikansa teki itsemurhan, ja nuoremmasta pojasta Daniel Paul Schreberistä tuli skitsofreenikko.
Siirtolapuutarhaliike sai innoitusta Schreberin kirjoituksista, joissa tähdennettiin ulkoilun merkitystä. Vuonna 1865 Leipzigiin perustettiin ensimmäinen leikkikenttä ja sille annettiin nimi "Schreberplatz" Schreberin muistoksi. Alueelle perustettiin puutarha, aluksi lasten harrastustoimintaa varten, mutta siitä tuli pian kokonaisten perheiden vapaa-ajanviettopaikka, Schrebergarten.
Hyvästi, kaunokaiseni

Muut versiot

Dick Richards on ohjannut Chandlerin kirjan pohjalta vuonna 1975 elokuvan Verenpunainen yö, jossa Marlowen roolin näyttelee Robert Mitchum. Kirjan juonen pohjalta on Irving Reis ohjannut vuonna 1942 elokuvan The Falcon Takes Over, jossa roolihenkilöt ovat kuitenkin toisen nimisiä, esimerkiksi Philip Marlowe on siinä The Falcon. Suomessa se on esitetty televisiossa vuonna 2004 nimellä Haukka ja kadonnut kaunotar.
Pailĭn

Punaiset khmerit

Alue on tunnettu aiemmin rikkaista jalokiviesiintymistään (rubiini, safiiri), jotka ovat ehtymässä , ja punakhmerien perinteisenä tukialueena ja liikkeen vallasta syöstyjen johtajien turvapaikkana  Punakhmerien johtajat, kuten Ieng Sary, pitivät Pailĭnista kiinni viimeiseen asti, koska se turvasi heidän taloutensa .

Elinkeinot

Pailĭn on keskushallinnon heikkouden, huonojen kulkuyhteyksien ja rajakaupan vuoksi integroitunut enemmän Thaimaahan kuin Phnom Penhiin. 1990-luvulla Chatichain hallituksen ministeri solmi aluetta hallinneiden punakhmerien kanssa sopimuksen alueen metsävarojen hyödyntämisestä ja thaimaalaiset jalokivikauppiaat saivat luvan kaivaa jalokiviä . Kolmas merkittävä tulonlähde on Thaimaassa kielletty, mutta Kambodžassa sallittu kasinopelitoiminta, joka houkuttelee paikalle vierailijoita rajan takaa . Turismia pyritään kehittämään, mutta toistaiseksi infrastruktuurin kehittymättömyys ja olojen vakiintumattomuus ovat haitanneet matkailuelinkeinoa.
Kelho

Kelho on kylä Lempäälän kunnassa. Se sijaitsee Valkeakoskentien varrella, noin seitsemän kilometrin päässä Lempäälän kuntakeskuksesta, noin 12 kilometrin päässä Valkeakoskelta ja noin 30 kilometrin päässä Tampereelta. Kelhossa on noin 270 asukasta.
Alueella sijaitsevat Sotavallan, Innilän ja Kelhon kartanot.

Kelhon koulu

Kelhon koulussa on esiopetuksessa ja 1–6 -luokilla yli 70 oppilasta (oppilasmäärä 2008). Luokkajaot muodostetaan vuosittain kulloisenkin tarpeen mukaan. Tällä hetkellä luokat ovat 0–1, 2–3 ja 4–6. Koulussa on kolme opettajaa sekä kiertävä erityisopettaja.
Koululta noin kahden kilometrin päässä sijaitseva huoltoasema Pirkanhovi on eräänlainen maamerkki, sillä se sijaitsee keskellä koulupiiriä . Kelhon koulupiirin alueeseen kuuluvat Innilä, Sotavalta, Kelho, Sorrinmäki ja Lippo. Koulu on kyläläisille tärkeä paitsi kylän elinvoimaisuuden säilyttämiseksi, myös keskuspaikkana kokoontumisille ja erilaisten tapahtumien järjestämiselle.
Foster Wheeler Energia

Foster Wheeler Energia Oy on suomalainen, kansainväliseen Foster Wheeler -konserniin kuuluva teollisuusyritys, joka on erikoistunut voimalaitosten kiertopetikattiloihin, leijukerroskattilan erääseen erikoistyyppiin.
Foster Wheelerin mukaan kiertopetitekniikka (circulating fluidized-bed, CFB) mahdollistaa erilaisten kiinteiden polttoaineiden käytön. Matalassa lämpötilassa tapahtuva tehokas palaminen soveltuu sekä hiilelle että biomassalle ja kierrätyspolttoaineille. Hiilidioksidipäästöjä voidaan näin pienentää kustannus- ja energiatehokkaammin kuin perinteisillä pölypolttokattiloilla.
Foster Wheeler Energia Oy toimii Espoossa ja Varkaudessa. Sillä on tytäryhtiöt Ruotsissa ja Saksassa. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 228 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 537.

Historiaa

Foster Wheeler Energian historia juontaa vuoteen 1851, jolloin Varkauteen perustettiin Wahlin konepaja. Sen tuotteita olivat höyrykoneet, -veneet ja -pannut sekä raami- eli kehäsahat. Vuosina 1909–1995 konepaja oli A. Ahlström Osakeyhtiön omistuksessa.
1960-luvun alussa Ahlströmin Varkauden konepajalla aloitettiin leijupetikattiloiden rakentaminen. Kiinnostus tähän monenlaisia polttoaineita mahdollistavaan teknologiaan lisääntyi ympäristövaatimusten alkaessa kiristyä. Ahlströmin Karhulan laboratorioon perustettiin vuonna 1969 leijukerrospolton tutkimus- ja kehitysosasto, mikä johti kiertopetitekniikkaan perustuvan Pyroflow-kattilatekniikan syntymiseen. Ahlströmin omat tehtaat Kauttualla ja Pihlavassa olivat uuden teknologian ensimmäiset asiakkaat. Yhdysvaltain lupaaville markkinoille Ahlström perusti 1980 Gulf- ja Shell-yhtiöiden kanssa yhteisyrityksen Pyropower Inc San Diegoon. Ahlström laajensi Pyropower-toimintaansa kattiloiden valmistuksesta kattilalaitosten kokonaistoimituksiin. Vuonna 1986 se osti Kymi-Strömberg Oy:n Heinolan kattilaliiketoiminnan ja seuraavana vuonna Rauma-Repolan suunnitteluyksikön Kaarinasta. Myös Japaniin perustettiin yhteisyritys. Vuonna 1989 Pyropower-divisioonan liikevaihto oli 900 miljoonaa markkaa ja henkilöstömäärä 1 220, josta Suomessa 730. Vuonna 1990 Ahlström Pyroflow’lla oli noin 40 prosentin maailmanmarkkinaosuus leijupetikattiloissa.
Suomen 1990-luvun alun lamavuosina Pyropower irtisanoi Varkaudessa noin 150 työntekijää. Vuonna 1993 Ahlström hankki enemmistön puolalaisesta Fakop-kattilanvalmistajasta sekä Outokumpu Ecoenergyn kattilaliiketoiminnan.
Vuonna 1995 Ahlström myi konepajan ja Pyropower-nimellä tunnetun kattilatuotannon Foster Wheelerille, Yhdysvalloissa 1927 kahden yhtiön fuusiona perustetulle 14 000 työntekijän suuryhtiölle, jonka päämaja on Sveitsissä. Syynä myyntiin olivat kattilabisneksen rajut suhdannevaihtelut, teknologiset riskit ja Ahlströmin tuntemattomuus energia-alan toimittajana. Foster Wheeler puolestaan sai kaupassa omaa kattilatekniikkaansa paremmin menestynyttä teknologiaa sekä jalansijaa Euroopassa.
Ikelä

Ikelä on kylä Halikossa. Kylä sijaitsee Ikeläntien varrella peltojen ympäröimänä. Kylän pohjoisosa on metsäistä Pitkämäkeä. Ikelän länsilaidassa virtaa Purilanjoki.
Ikelän alue on Halikon vanhimpia maanviljelysseutuja. Varhaiskeskiajalla Halikon asutus oli keskittynyt Purilan- ja Halikonjokilaaksoihin, missä myös Ikelä sijaitsee. Kylässä oli kuitenkin vain kolme suurta kantatilaa aina 1900-luvun alkuun saakka, jolloin talojen maita lohkottiin. Torppia ja mäkitupia sen sijaan kylässä oli useita. Halikon kiertokoulunopettaja Hagman asui Ikelässä 1880-luvulla. Nykyisin Ikeläntien varrelle on ilmestynyt myös omakotiasutusta, sillä kylä sijaitsee aivan 110-tien läheisyydessä.
Kansainväliset situationistit

Kansainväliset situationistit (Situationist international, SI) oli vuonna 1957 perustettu ranskalaisen marxilaisälymystön muodostama ryhmittymä. Avantgardistiseksi ja radikaalimarxilaiseksi luonnehdittu liike toimi lähinnä Pariisissa ja suunnitteli mittavia sosiaalisia ja poliittisia muutoksia: SI:n suurellinen tavoite oli kieltää koko olemassa oleva yhteiskunta poistamalla kaikki, mikä on olemassa yksilöstä erillisenä järjestelmänä.  Maailman viimeiseksi avantgarde-liikkeeksi luonnehditun ryhmän toiminta päättyi 1972. 
SI perustettiin Cosio d'Arroscian vuoristokylässä Italiassa 1957 kolmen avantgarde-liikkeen yhdistämiskonferenssissa. Läsnä olivat Kansainvälisen Imaginistisen Bauhausliikkeen (MIBI), L'Internationale Lettristen sekä London Psychogeographical Association -liikkeiden edustajia; tosin viimeinen yhdistys keksittiin konferenssin aikana luomaan mielikuvaa tapahtuman kansainvälisyydestä. Konferenssi oli noin viikon mittainen ja yhdistymisestä äänestettiin 28. heinäkuuta. 
Situationistisen liikkeen ideoiden pääarkkitehteja olivat COBRAn Asger Jorn ja Constantin, lettristien Gil Wolman ja Guy Debord sekä Raoul Vaneigem. Individualismia ja vapaata luovuutta korostavassa SI:ssäkin korostui avantgarde-liikkeiden tyypillinen ongelma: liike puhui kollektiivisesta luomisesta, mutta samalla situationistit eivät kyenneet kuvittelemaan maailmaa ilman intellektuellien etujoukkoa, joka tietää millainen maailman tulisi olla ja kertoo, miten ihmisten pitäisi toimia. 
Ryhmän julkaiseman lehden Internationale situationnisten ensimmäisessä numerossa määriteltiin sana "situationisti": "Situaatioiden rakentamisen teoriaan tai käytäntöön liittyvä. Joku joka osallistuu situaatioiden rakentamiseen. Situationistisen internationaalin jäsen". Samassa lehdessä määriteltiin myös "situationismi": "Edellä mainitusta johdettu merkityksetön termi. Ei ole olemassa situationismia, joka tarkoittaisi olemassa olevien tosiasioiden selittämisjärjestelmää. Käsite situationismi on selvästi antisituationistien keksimä".
Kun situationistinen liike uhkasi tulla tunnetuksi, liikkeen toiminta hiipui vähitellen. Vuoteen 1972 mennessä miltei kaikki jäsenet olivat eronneet tai erotettu. Liike kuoli kyvyttömyyteensä uudistua: Pariisin 1968 mellakoiden jälkeen syntyi lukuisia situationisteille myönteisiä pro-situ -ryhmiä, mutta itse situationistiliike sanoutui niistä irti.
Ylöjärven työväentalo

Ylöjärven työväentalo oli Ylöjärvelle Soppeenmäkeen vuonna 1939 valmistunut työväentalon rakennus, jonne johtaa Työväentalontie. Sitä puretaan joulukuussa vuonna 2014. Hirret oli alun perin peräisin Kuljun työväentalosta. Rakennus siirtyi Ylöjärven kunnan omistukseen vuonna 1991, jolloin se oli hyvässä kunnossa. Sen hoito jäi huonoksi, ja kaupunki päätti purkaa sen. Hirret siirtyvät uuteen käyttöön Ikaalisiin.
Pirkanmaan maakuntamuseon mielestä talo ja sen historia ovat ainutlaatuisia. Talossa on sen kunnan omistukseen siirtymisen jälkeen kokoontunut muun muassa Ylöjärven eläkeläisten yhdistys.
Ylöjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja kokoukset järjestettiin ensi alkuun Ylöjärven työväenopiston nykyisessä toimitalossa Sauriossa. Vuodesta 1918 alkaen kokoonnuttiin yksityiskodeissa ja tilaisuuksia järjestettiin Mutalan työväentalolla (rv 1907), Vahantaan työväentalolla ja kesäaikaan Ahveniston ladossa. Kun työväentalo valmistui, se oli pitkään aktiivisessa käytössä, kokousten, harrastustoiminnan pitopaikkana, jossa toimivat näytelmäkerhot ja opintokerhot, ja järjestettiin tansseja. Se oli myös tiedonvälityksen keskeinen paikka.
Ylöjärven osayleiskaavan muutosehdotuksessa vuodelta 2011 rakennus esitetään suojeltavaksi. Kaupunginvaltuuston kokouksessa tammikuussa 2013 esitettiin säilytystä puoltava Museoviraston lausunto: ” Museovirasto pitää valitettavana, jos tämä Suomessa viimeinen vielä näin aktiivisessa käytössä oleva työväentalo puretaan. Museoviraston mielestä rakennus on tyydyttävässä kunnossa ja vielä peruskorjattavissa asukkaiden käyttöön.” Museoviraston suojelun taas esti, että rakennusta on kunnostettu 1970-luvulla.
Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseo

Konstantin Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseo (venäjäksi Государственный музей истории космонавтики имени К.Э.Циолковского) on maailman vanhin avaruustekniikan museo. Se perustettiin 3. lokakuuta 1967 Kalugaan, missä venäläinen avaruusteknologian pioneeri Konstantin Tsiolkovski toimi 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Museon perustaminen oli Neuvostoliiton avaruusohjelman pääinsinöörin Sergei Koroljovin ansiota. Museorakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Boris Barkhin, Jevgeni Kireev, Natalija Orlova, Valentin Strogy ja Kirill Fomin. Rakennuksen peruskiven muurasi kosmonautti Juri Gagarin 13. kesäkuuta 1961.
Näyttelyn toinen puoli kuvaa Tsiolkovskin elämää ja toimintaa, toinen puoli esittelee neuvostoliittolaista avaruusteknologiaa. Museossa on mm. Sputnik 1-satelliitin prototyyppi, kuukiviä ja R-7-raketti. Museossa on vuosittain Tsiolkovski-konferenssi. Museossa on 127 työntekijää ja siellä vierailee 100 000 ihmistä vuosittain.  Kalugassa sijaitsee myös Tsiolkovskin koti, joka muutettiin museoksi vuonna 1936, vuosi hänen kuolemansa jälkeen.
Dureeni

Ominaisuudet

Dureeni on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, joiden haju on kamferin kaltainen. Sen suhteellisen pienikokoiselle aromaattiselle hiilivedylle poikkeuksellisen korkea sulamispiste johtuu molekyylin suuresta symmetriasta. Dureeni on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Dureeni reagoi muiden aromaattisten hiilivetyjen tavoin erityisesti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla kuten nitraus-, halogenointi- ja sulfonointireaktioilla, mutta se on huomattavasti bentseeniä reaktiivisempi johtuen neljän metyylisubstituentin elektroneja luovuttavasta efektistä, mikä tekee aromaattisesta renkaasta nukleofiilisemman. Esimerkiksi kloorausreaktiossa dureeni reagoi 600 000 kertaa nopeammin kuin bentseeni.

Valmistus ja käyttö

Dureenia esiintyy muun muassa maaöljyssä ja kivihiilitervassa, joista sitä voidaan eristää selektiivisillä zeoliittihartseilla. Pääasiassa sitä valmistetaan kuitenkin synteettisesti. Sitä voidaan valmistaa metyloimalla pseudokumeenia tai ksyleenin isomeereja kloorimetaanilla. Prosessissa katalyyttinä käytetään tyypillisesti alumiinikloridia. Metyloitaessa ksyleenejä muodostuu myös dureenin isomeereja isodureenia ja preniteeniä. Yhdiste voidaan erottaa isomeereistaan kiteyttämällä.
Dureenia käytetään orgaanisten synteesien lähtöaineena. Tärkeimmät siitä valmistettavat molekyylit ovat pyromelliittihappo ja pyromelliittihappodianhydridi, joita muodostuu hapetettaessa dureenia typpihapon, kromihapon tai kaliumpermanganaatin avulla tai käyttämällä hapetuskatalyyttejä, jotka perustuvat divanadiinipentoksidiin tai mangaanin, koboltin ja bromin muodostamiin katalyyttisysteemeihin.
Ville Kämäräinen

Heikki Ville (Vilho Heikki, V.H.) Kämäräinen (7. maaliskuuta 1887 Kiuruvesi – 5. heinäkuuta 1959 Kiuruvesi) oli suomalainen poliitikko. Kämäräinen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1939–1945 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Kämäräinen toimi myös Kiuruveden kunnanvaltuuston jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Kämäräinen oli renkinä ja rakennustöissä, hiilikaivostyömiehenä Yhdysvalloissa, puusepänliikkeen harjoittajana sekä toimi pienviljelijänä Kiuruvedellä. Kämäräisen vanhemmat olivat torppari Antti Kämäräinen ja Akviliina Hoffren. Kämäräisen puoliso vuodesta 1911 oli Anna Keränen.
Monero (kryptovaluutta)

Monero (XMR) on vuonna 2014 luotu, avoimeen lähdekoodiin perustuva kryptovaluutta, joka nojautuu edeltävään CryptoNote nimiseen protokollaan. Moneron perustaja on Bitcoinin tavoin tuntematon. Tällä hetkellä Riccardo Spagni (Twitter-alias 'fluffypony') on julkisuudessa Monero-projektin kasvot. Monero perustuu muiden kryptovaluuttojen tapaan lohkoketjuteknologiaan, eli hajautettuun tietokantaan. 
Transaktioissa käytettävät rahayksiköt louhitaan hyödyntämällä prosessorikapasiteettia monimutkaisten matemaattisten ongelmien ratkaisemiseen. Huhtikuussa 2018 suoritettu hard fork esti louhinnan ns. ASIC-laitteilla.
Monero toimii Windows-, macOS-, Linux-, Android-, FreeBSD- ja DragonFly BSD -käyttöjärjestelmissä. Projektin fokus on käyttäjän vahvan yksityisyyden suojan säilyttämisessä.  Moneroa on huomioitu mediassa merkittävänä uutena kryptovaluuttana.

Tekniikka ja yksityisyyden suoja

Käytännön havainnot osoittavat, että moni Bitcoinin kaltaisen kryptovaluutan käyttäjä yliarvioi näiden mahdollistaman anonyymiuuden. Bitcoin ei ole täysin anonyymi kryptovaluutta, koska kaikki Bitcoin-verkossa koskaan käytetyt transaktiot ovat tallessa teknologian keskiössä olevassa hajautetussa tietokannassa, lohkoketjussa. Bitcoin-lohkoketju on loki, jonka tutkiminen mahdollistaa käyttäjien tunnistamisen. 
Bitcoin, kuten myös Monero, käyttää osoitteita, joiden välillä transaktioita lähetetään. Moneron hajautusalgoritmi, CryptoNight, on eri kuin Bitcoinissa (SHA256). Toisin kuin Bitcoiniin perustuvissa kryptovaluutoissa, osoitteiden välillä lähetettävät arvot obfuskoidaan. Pääasiallinen anonymisointi nojautuu rengasallekirjoituksiin (ring signatures), jotka tunnistavat salausteknisesti oikein allekirjoitettuja transaktioita, kuitenkin ilman että käy ilmi, kenen allekirjoittamat transaktiot ovat.

Käyttö rikollisuudessa ja haittaohjelmissa

Vuoden 2017 aikana, IT-lehdistö uutisoi laajasti Coinhive-yrityksen järjestelmästä, joka mahdollistaa Moneron louhimista selaimessa, JavaScriptin kautta, mainosten rahallisena korvaajana. Käytönnössä, tekniikka kuitenkin myös toimii ilman käyttäjien suostumusta. Coinhiven louhimistekniikka lisättiin tietomurtojen kautta moniin sivustoihin ilman lupaa.
Markkoinoille on loppuvuodesta 2017 ilmestynyt myös muita Coinhiven menettelytapoja hyödyntäviä palveluja. Esimerkiksi The Pirate Bay ja suomalainen vastamedia MV-lehti ovat kokeilleet JavaScript-pohjaista louhintaa, käyttäjien päätelaitteiden kasvavan virrankulutuksen kustannuksella.
Selaimissa suoritettavaa louhintaa voidaan pitää taloudellisesti kannattavana, koska Moneron louhinta toimii tehokkasti yleisillä mikroprosessoreilla, eikä Bitcoinin tavoin pelkästään näytönohjainten kaltaisilla erikoistuneilla laitteilla.
Selaimessa suoritettava luvaton louhinta ei ole ensimmäinen vastaava tapa hyödyntää Moneroa. Jo 2016, iso osa merkittävän valmistajan verkkotallennuslaitteista louhivat Moneroa haittaohjelman kautta.
Vuonna 2017, lehdistön tietoon tuli myös tapaus, missä WannaCry -kiristysohjelman tekijät siirsivät lunnaitaan Bitcoinista Moneroon.
Eris

Eris (m.kreik. Ἔρις, "Riita") on kreikkalaisessa mytologiassa eripuraisuuden jumalatar. Roomalainen vastine jumalattarelle on Discordia. Eris on Areen eli sodan ja taistelun jumalan sisar.
Akhilleuksen tulevien vanhempien Peleuksen ja Thetiksen häihin oli kutsuttu kaikki muut Olympoksen jumalattaret paitsi Eris, jonka tiedettiin aiheuttavan eripuraa. Suuttuneena siitä, ettei häntä ollut kutsuttu juhliin, Eris heitti kultaisen omenan häävieraiden joukkoon. Omenassa luki "Kauneimmalle", mikä sai Heran, Afroditen ja Athenen kiistelemään sen omistuksesta.tr4 Troijalaisen kuninkaanpojan Pariksen annettiin päättää asia ja hän antoi omenan Afroditelle, kun tämä lupasi vastalahjaksi apua kuningas Menelaoksen puolison Helenan ryöstämisessä. Hera olisi tarjonnut poliittista valtaa ja Athene taistelutaitoja, mutta Paris valitsi maailman kauneimman naisen, Helenan. Eriksen omena aiheutti siis Troijan sodan.
Wilmington (Pohjois-Carolina)

Historia

Ensimmäisenä eurooppalaisena Wilmingtonissa ja sitä ympäröivällä Cape Fearin alueella kävi italialainen tutkimusmatkailija Giovanni da Verrazano vuonna 1524. Ensimmäiset eurooppalaiset asettuivat Wilmingtoniin kuitenkin vasta 1720. Wilmington sai kunnallisoikeudet vuonna 1739 tai 1740.
Wilmington teollistui nopeasti 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa. Paikkakunnan taloutta veti erityisesti puuteollisuus, joka sai raaka-aineita Wilmingtonia ympäröineistä laajoista metsistä. Vuoteen 1840 mennessä siitä oli kasvanut osavaltionsa suurin kaupunki ja itärannikon merkittävimpiä satamakaupunkeja. Sisällissodan aikana Wilmington oli strategisesti tärkeä, sillä sen sataman kautta kuljetettiin huomattava osa Etelävaltioiden tuontituotteista. Kun Pohjoisvaltiot valtasivat Norfolkin 1862, niin Wilmingtonin merkitys kasvoi entisestään ja siitä tuli Etelävaltioiden tärkein satama. Wilmington vallattiin lopulta Wilmingtonin taistelussa 1865. Seuraavana vuonna paikkakunta sai kaupunginoikeudet.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana Wilmingtonin laivanrakennusteollisuus elpyi, ja 1940-luvulla North Carolina Shipbuilding Company työllisti alueella tuhansia ihmisiä. Sotien jälkeen kaupunkiin perustetut General Electricin ja Corningin toimitilat ja uudet nähtävyydet, kuten USS North Carolina, toivat kaupunkiin lisää vaurautta. Lisäksi 1980-luvulla elokuvateollisuus tuli Wilmingtoniin, joka oli noussut 1990-luvulla Yhdysvaltain kolmanneksi suurimmaksi elokuvakeskukseksi New Yorkin ja Los Angelesin jälkeen. Vuonna 1990 Interstate 40 -valtatie avattiin, ja sitä pitkin kaupunkiin saapui entistä enemmän ihmisiä. Wilmington oli 1990-luvulla Yhdysvaltain nopeimmin kasvavia kaupunkeja.