google/wiki40b huggingface dataset:
Matthew Henson

Matthew Alexander Henson (8. elokuuta 1866 Nanjemoy, Maryland – 9. maaliskuuta 1955 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, joka oli mukana Robert Pearyn napa-alueiden tutkimusmatkoilla. Henson oli ensimmäinen afroamerikkalainen tutkimusmatkailija.
Henson syntyi köyhään mustaan perheeseen juuri kun orjuus Yhdysvalloissa oli päättynyt. Hän jäi jo nuorena orvoksi ja lähti hyttipojaksi merille, jossa hän eteni ja kouluttautui taitavaksi navigoijaksi. Henson tapasi Robert Pearyn sattumalta, ja tämä pyysi häntä mukaan kartoitusryhmäänsä. Ensimmäinen retki suuntautui Nicaraguaan, ja Henson pysyi Pearyn ryhmässä myös kaikkien kahdeksan arktisten alueiden retkien ajan. 
Useilla Grönlannin-retkillä Henson opetteli paikallista inuittien kieltä, mikä teki hänestä vähitellen hyödyllisen myös retkikunnan inuittijäsenten esimiehenä. 6. huhtikuuta 1909 Peary, Henson ja neljä inuitia saavuttivat Pohjoisnavan, mikä tosin on jälkeenpäin asetettu epäilyksenalaiseksi.
Henson jäi ihonvärinsä takia julkisuudessa Robert Pearyn varjoon aivan kuten retkikunnan inuitit. Vuonna 1912 Henson kirjoitti retkestä tekstin A Negro Explorer at the North Pole, ja vuonna 1947 ilmestyi hänen omaelämäkertansa Dark Companion. Henson kuoli New Yorkin Bronxissa 1955.
Tummaihoisella Matthew Hensonilla on jälkeläisiä inuittien kanssa Grönlannissa, esimerkiksi Nuukissa, samoin kuin muuten myös Robert Pearylla. Tämä selittyy sillä, että tutkimusmatkailijat saivat korvaamatonta apua ja oppia Grönlannin pohjoisosien asukkailta. Osa jälkeläisistä on siirtynyt pois Grönlannista muun muassa Yhdysvaltoihin.
USS City of Corpus Christi

Palveluskäyttö

Alus saapui 1. toukokuuta 2011 uuteen tukikohtaansa Pearl Harboriin Havaijilla, jossa se liitettiin 7. sukellusvenelaivueen johtoalukseksi. Aluksen päällikkö Robert M Gaucher luovutti 29. heinäkuuta päällikkyyden Christopher Buziakille.
Aatu Hänninen

Aatu Hänninen (14. toukokuuta 1879 Pieksämäki – 2. helmikuuta 1952) oli suomalainen insinööri, joka toimi Raahen kaupunginjohtajana.

Henkilöhistoria

Tie- ja vesirakennusinsinööri Hänninen toimi Raahen kaupunginjohtajana 1937–1946 ja samalla kaupungin sähkölaitoksen johtajana. Hän oli ollut aiemmin kaupungininsinööri ja sähkölaitoksen johtaja Kuopiossa ja Savonlinnassa, kaupungin- ja satamarakennusinsinööri Kotkassa ja kaupungininsinööri ja vesilaitoksen johtaja Viipurissa, jossa hän vastasi myös kaupungin satamasta. Omassa rakennus- ja insinööritoimistossa Hänninen oli työskennellyt yrittäjänä lähes kymmenen vuotta.  Mainittu kokemus vaikutti hänen valintaansa Raaheeen, jossa sataman laiturin ja katujen ja teiden rakentaminen oli ajankohtaista.
Altocumulus floccus

Altocumulus floccus on kokkareinen hahtuvapilvi. Sen osaset ovat kuin pumpulipalloja. Pilvilaikut ovat erilliset ja pyöristyneet, yleensähän altocumulus koostuu litteistä osista. Pilvihattarat ovat palleromaisia, repaleisin pohjin varustettuja, ja niistä saattaa roikkua sadeviiruja.
Pilven tavallisesti litteiden osien pyöristyminen kertoo nousuliikkeestä ja rauhattomuudesta ilmakehässä. Joskus koko pilvi räjähtää suurella nopeudella ylöspäin. Kesällä pilvi voi ennakoida ukkosta. Pilven lähisukulainen on kokkareinen kumpukerrospilvi.
Ågestan ydinvoimalaitos

Vaaratilanne

1. toukokuuta 1969 uhkasi Ågestan voimalaa reaktoriytimen sulaminen. Aamulla asentaja oli suorittanut venttiilille rutiinitoimenpiteen. Liitos hajosi päästäen 500 tonnia vettä vuotamaan ulos. Vesi virtasi reaktorirakennukseen ja aiheutti oikosulun reaktorin ohjausjärjestelmässä. Tämän vuoksi koko ohjausjärjestelmä oli toimintakyvytön. Koko reaktoriin liittyvä putkisto oli vaarassa räjähtää. Tapauksesta vaiettiin kunnes Dagens Nyheter kertoi siitä 13. huhtikuuta 1993.
Vöyrin koulu

Vöyrin Sotakoulu oli itsenäisen Suomen ensimmäinen aliupseerikoulu. Koulu syntyi 26. tammikuuta – 30. toukokuuta 1918 Vimpelin sotakoulun jatkoksi.
Sven Donner, Axel Bergman ja Thure Svedlin saivat Sotilaskomitean (M.K.) suostumaan koulun perustamiseen. Vöyrin kunnallislautakunnan puheenjohtaja Johannes Miemois ja elintarvikelautakunnan puheenjohtaja Johannes Hallvar saivat kutsun Vaasaan, ja koulu päätettiin perustaa.
Vöyrin sotakoulu koulutti aliupseereita (ryhmänjohtajia) suojeluskunta-armeijaa varten. Koulun ensimmäinen päällikkö oli jääkäriluutnantti Bertel (Perttu) Petrelius (myöh. Pertamo) ja 18. helmikuuta 1918 alkaen jääkärikapteeni Juho Heiskanen. Intendenttinä toimi jääkärivänrikki Ivar Eugéne Hasselblatt, koulun hankintapäällikkönä Johannes Hallvar ja kirjurina jääkäri Viktor Granlund.
Opettajina ja komppanian päällikköinä toimi 22 jääkäriä ja Vimpelin koulun entisiä oppilaita. Koulun noin 1 400 oppilasta olivat eri puolilta maata ja muodostivat 9 komppaniaa ja 2 konekiväärikomppaniaa (KKK).
Bernhardinerakkorapu

Ulkonäkö ja koko

Täysikasvuisen bernhardinerakkoravun pituus on keskimäärin 10 senttimetriä. Sillä on 3,5 senttimetriä leveä, punaoranssi selkäkilpi sekä neljä raajaparia, joista kaksi on surkastunut. Saksien pinnalla on harjanteita ja teräviä kyhmyjä, ja oikea saksi on yleensä huomattavasti suurempi kuin vasen. Silmät sijaitsevat pitkien varsien päässä.
Koska bernhardinerakkoravun selkäkilpi on varsin pehmeä, se hakee yleensä suojaa hylätystä kotilonkuoresta. Jos se ei löydä sopivaa kuorta, se saattaa riistää sellaisen väkivalloin lajikumppaniltaan. Erakkorapu pystyy ujuttautumaan helposti kuoren sisälle, sillä sen takaruumis on pehmeä ja taipuisa. Täysikasvuiset yksilöt valitsevat kodikseen yleensä kuningaskotiloiden kuoria, kun taas nuoret yksilöt suosivat rantakotiloita ja muita pienikokoisia kotiloita.
Bernhardinerakkorapu kiinnittää joskus suojakuorensa pinnalle yhden tai useampia merivuokkoja – sen suosikkilaji on Calliactis parasitica. Merivuokon polttiaislonkerot suojelevat äyriäistä vihollisilta ja samalla merivuokon ravinnonsaanti helpottuu, koska se ei ole sidottu yhteen paikkaan merenpohjassa.

Levinneisyys

Bernhardinerakkorapu on suurin ja yleisin Koillis-Atlantilla tavattavista erakkorapulajeista. Sen levinneisyysalue ulottuu Norjan rannikolta pohjoisessa Portugalin rannikolle etelässä. Erityisen yleinen se on Pohjanmeressä.

Elinympäristö

Bernhardinerakkorapu elää vuorovesivyöhykkeellä tai sen alapuolella. Se viihtyy kalliorannoilla ja simpukkayhdyskuntien joukossa sekä hiekkaisessa tai hiesuisessa merenpohjassa 140 metrin syvyyteen asti. Liejua se välttelee.

Lisääntyminen

Bernhardinerakkorapujen parittelua edeltää pitkäkestoinen soidin, jonka tarkoitus on varmistaa parittelun onnistuminen. Varsinainen parittelu on ohi alle minuutissa. Ranta-alueilla lisääntymisaika rajoittuu tammi–helmikuuhun, mutta syvemmissä vesissä naaraat voivat kantaa munia ympärivuotisesti. Naaras kantaa munia keskimäärin kaksi kuukautta, minkä jälkeen niistä kuoriutuu vedessä uivia toukkia. Toukista tulee täysikasvuisia erakkorapuja noin vuoden kuluttua kuoriutumisesta.

Ravinto

Bernhardinerakkorapu syö enimmäkseen kuollutta eloperäistä ainesta. Lisäksi se pystyy suodattamaan merivedestä orgaanisia hiukkasia ravinnokseen.

Suojelu ja uhat

Bernhardinerakkorapu on runsaslukuinen ja laajalle levinnyt laji. Sen yleisin loinen on siimajalkaisiin kuuluva Peltogaster paguri, joka kiinnittyy sen alapinnalle kellertävänä massana.
Korholankosket

Korholankosket ovat Keski-Suomessa Kärkkäälän kylässä, Rautalammin reitillä Konneveden ja Hankasalmen rajalla sijaitseva koskiketju Vanginveden ja Kynsiveden välissä. Koskireittiin kuuluvia koskia ovat Yläisenkoski, Keskisenkoski ja Hannulankoski. Ketjun yhteispituus on noin 1,3 km, putouskorkeus 2,1 m ja keskivirtaama lähes 60 m³/s. Se on Keski-Suomen maakunnan neljänneksi suurin rakentamaton koskialue. Koskista Keskisenkoski on perhokalastajien suosiossa. Se on noin 500 metriä pitkä, leveähkö ja vuolasvirtainen. Koskessa on ollut myös mylly, jonka historiasta kertoo kyltti virran varressa. Vesi on laadultaan hyvää ja sen väri on kirkas. Luontaisia saaliskaloja ovat järvitaimen, harjus, siika, hauki, ahven sekä istutetut kannat: järvitaimen ja kirjolohi. Pääasialliset saaliskalat ovat taimen ja harjus. Koski on Konneveden kunnan omistuksessa ja se sitä hallinnoi Kellankosken Voima Oy.
Nanny McPhee ja suuri pamaus

Juoni

Salaperäinen lapsenvahti Nanny McPhee ilmestyy paikalle, kun häntä eniten tarvitaan mutta vähiten kaivataan. Tällä kertaa hän tupsahtaa maaseudulle, missä perhetilan riehakkaat lapset ovat joutuneet napit vastakkain hemmoteltujen kaupunkilaisserkkujensa kanssa. Lentävästä moottoripyörästä puihin kiipeilevään pikkupossuun – Nanny McPhee käyttää kaikki taikakeinonsa antaakseen lapsille viisi uutta opetusta.

Tuotanto

Emma Thompson alkoi kirjoittaa elokuvan käsikirjoitusta keväällä 2007. Suuren pamauksen kuvaukset alkoivat toukokuussa vuonna 2009. Elokuva kuvattiin Buckinghamshiren Hambledenissa, Lontoossa ja Surreyn Sheppertonissa sijaitsevilla studioilla 35 miljoonan dollarin budjetilla.

Julkaisu ja vastaanotto

Nanny McPhee ja suuri pamaus sai ensi-iltansa Alankomaissa Amsterdamissa 24. maaliskuuta vuonna 2010. Kotimaassa Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 26. maaliskuuta 2010. Suomessa elokuva ilmestyi elokuvateattereihin 4. kesäkuuta 2010. Yhdysvalloissa ja Kanadassa elokuva julkaistiin 20. elokuuta 2010. Universal Studios toimi elokuvan levittäjänä maailmanlaajuisesti.
Avausviikonloppunaan Nanny McPhee ja suuri pamaus tuotti 8 407 685 dollaria. Suuri pamaus tuotti kotimaassaan yhteensä 29 011 215 dollaria ja ulkomailla 64 239 906 dollaria. Maailmanlaajuisesti Suuri pamaus tuotti 93 251 121 dollaria.
Nanny McPhee ja suuri pamaus sai ilmestyessään kriitikoilta kiitettävän vastaanoton. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 75 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu 114:ään arvosteluun. News of the World antoi elokuvalle 4 tähteä viidestä. Internet Movie Databasessa elokuvalla on 6,0 tähteä kymmenestä, joka perustuu yli 10 000 käyttäjän arviointiin.
Eros Vlahos oli ehdolla vuonna 2011 Young Artist -palkinnon kategoriassa "paras nuori miespääosa elokuvassa". Samana vuonna elokuva voitti New York Festivalsin "Hopeisen mitalin".

Muut julkaisut

Nanny McPhee ja suuri pamaus julkaistiin DVD:lle ja Blu-raylle Isossa-Britanniassa 19. kesäkuuta vuonna 2010. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-raylle nimellä Nanny McPhee Returns 6. toukokuuta vuonna 2011. Elokuva on myös dubattu suomeksi.
Sydän-Satakunta

Jokilaakso

Alma Aluemedia Oy julkaisee myös vuonna 1994 perustettua ilmaisjakelulehteä Jokilaakso, jolla on yhteinen toimitus sekä verkkopalvelu Sydän-Satakunnan kanssa. Lehti ilmestyy torstaisin ja sitä jaetaan 7 000 kappaletta Harjavallan, Kokemäen ja Nakkilan alueilla.
Jake Livermore

Jake Cyril Livermore (s. 14. marraskuuta 1989 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Bromwich Albionia . Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Livermore teki debyyttinsä Tottenhamin edustusjoukkueessa kesällä 2007 harjoitusottelussa Stevenagea vastaan. Hän on ollut vuoden 2008 jälkeen lainalla yhteensä kuudessa eri seurassa, ja pelannut Tottenhamin riveissä vain 18 valioliigaottelussa.
Livermore siirtyi 14. elokuuta 2013 kauden mittaisella lainasopimuksella Englannin valioliigassa pelaavaan Hull Cityyn. Kauden päätteeksi 25. kesäkuuta 2014 hän liittyi Hull Cityyn pysyvällä siirrolla.

Maajoukkueura

Livermore on pelannut Englannin paidassa yhden A-maaottelun. Hän tuli vaihdosta kentälle ottelussa Italiaa vastaan elokuussa 2012.
Rothesayn herttua James

Ensimmäinen Rothesayn herttua James

Ensimmäinen oli vanhin ja ensimmäinen poika Skotlannin kuningas Jaakko IV:lle ja hänen puolisolleen Margareeta Tudorille.
James Stewart syntyi Holyrood Palacessa 21. helmikuuta 1507. Syntyessään hän ja hänen isänsä olivat ainoat elossa olevat jälkeläiset hänen isänpuoleiselle isoisällensä Jaakko III:lle. Seuraavana vallanperimyksessä olisi ollut John Stewart, Albanyn herttua, veljenpoika Jaakko III:lle.
Nuori herttua kuoli kuitenkin vain vuosi ja kuusi päivää syntymästään, 27. helmikuuta 1508 Stirling Castlessa. Hänen kuolemansa teki Jaakko IV:stä jälleen lapsettoman ja Albanyn herttuasta jälleen vallanperijän. Hänen nuorempi veljensä Rothesayn herttua Arthur syntyi vasta vuonna 1509. Myös Arthur kuoli syntymäänsä seuraavan vuoden aikana. Aikuiseksi selvinnyt Jaakko V syntyi vasta vuonna 1512.

Toinen Rothesayn herttua James

Toinen James Stewart syntyi 22. toukokuuta 1540 ja kuoli 12. huhtikuuta 1541. Hän oli vanhin poika Jaakko V:lle ja tämän vaimolle Maria Guiselle ja veljenpoika kaimalleen, ensimmäiselle James Stewartille.
Hänen syntymänsä aikaan St. Andrewsissa Jaakko V oli ainoana veljistään selviytynyt aikuiseksi asti. Vastasyntynyt Rothesayn herttua ja hänen isänsä olivat ainoat elossa olevat miespuoliset jälkeläiset hänen isänpuoleiselle isoisälleen Jaakko IV:lle. Seuraavana vallanperimyksessä oli hänen pikkuserkkunsa James Hamilton, Arranin toinen jaarli.
Nuori herttua kuoli kuitenkin hiukan vaille vuosi ennen ensimmäistä syntymäpäiväänsä St. Andrewsissa. Hänen nuorempi veljensä Robert Stewart oli syntynyt hieman aiemmin huhtikuussa 1541 mutta hänkään ei selviytynyt ensimmäisestä elinkuukaudestaan. Heidän kuolemansa jättivät Jaakko Jaakko V:n ilman jälkeläisiä ja Arranin jaarlin perilliseksi. Kuolleiden prinssien sisar Maria syntyi seuraavana vuonna ja seurasi heidän isäänsä valtaistuimelle. Hänestä tuli Maria Stuart.
Merisali

Merisali on Waldemar Aspelinin suunnittelema vuonna 1899 valmistunut rakennus Naantalissa, joka toimii nykyään ravintolana. Rakennus sijaitsee Naantalin vanhankaupungin rannassa Naantalin kirkon alapuolella. Merisalissa on suuri ravintolasali sekä katettu terassi. Asiakaspaikkoja on sisällä 130 ja ulkona 160. Ravintola on talvisin suljettu. Rakennus on kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvallisesti erittäin merkittävä myös kaupunkia meren suunnasta lähestyttäessä. Rakennus on suojeltu asemakaavassa, ja maakuntakaavassa se on sisällytetty suojeltavista rakennetun ympäristön kokonaisuuksista tehtyyn erillisluetteloon. Merisali on inventoitu valtakunnallisesti arvokkaaksi rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja ympäristöllisesti.
Vuonna 1899 valmistuneen Merisalin paikalla sijaitsi ennen kokoussali, joka rakennettiin 1860-luvulla uudelle Naantalin kylpylälaitokselle. Kylpylävieraat kävivät Merisalissa seurustelemassa, lukemassa lehtiä ja kuuntelemassa musiikkia. Ravintoloina toimivat Merisali ja Naantalin kaivohuone ovat ainoat vuonna 1963 toimintansa lopettaneen kylpylälaitoksen säilyneet rakennukset. Merisali toimi aiemmin kahvilana, mutta sen siirryttyä 1980-luvun lopulla Heikki Routamaalle muutettiin tilat myös ravintolaksi. Rakennuksen ulko- ja sisätilat ovat säilyneet lähes alkuperäisinä. Vuonna 2016 rakennusta laajennettiin wc- ja keittiötiloilla.
Capiz

Capiz on Filippiinien Länsi-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Roxas. Provinssin naapureita ovat lännessä Aklan ja Antique ja etelässä Iloilo. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 719 685.
USS Furse

Gravina

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseensa nimellä Gravina. Alus romutettiin vuonna 1991.
Helfrid Eriksson

Helfrid Eriksson (o.s. Strandborg; 23. kesäkuuta 1908 – 23. lokakuuta 2018) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän asui lapsena Pernajassa ja viimeisinä vuosinaan Mustasaaressa.
Eriksson oli kertonut pitkän ikänsä salaisuudeksi sen, että oli aina ollut iloinen. Erikssonin vanhemmat olivat William ja Olga Strandborg, joista kumpikin eli 96-vuotiaaksi. Hän vietti lapsuutensa Pernajassa, muutti Helsinkiin Lapinlahdenkadulle ja sieltä 2000-luvulla Mustasaareen tyttärensä Lailan kanssa. Eriksson avioitui vuonna 1932 Paul Erikssonin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Mies työskenteli taksinkuljettajana ja Helfrid oli kotiäitinä. Hän jäi leskeksi 67-vuotiaana. Hänellä oli useita lastenlapsia ja lastenlastenlapsia, ja 109-vuotispäivänsä aikaan hänellä oli yksi lapsenlapsenlapsenlapsikin. Hän kuoli 110 vuoden iässä.
Dobson-jalusta

Dobson-jalusta on yksi Newton-peilikaukoputken pystytystavoista. Se muistuttaa atsimutaalista, mutta on toteutukseltaan tukevampi.
Kaukoputki lepää yleensä lastulevystä tai vanerista rakennetulla jalustallaan pienten teflonpalojen päälle laakeroituna, mahdollistaen erityisen helpon ja herkän kääntelyn.
Dobson-jalustalle voidaan pystyttää suuria peilikaukoputkia (10–70 cm).
Hyviä ominaisuuksia ovat helppo pystytettävyys ja kuljetettavuus. Huonoina ominaisuuksina voidaan mainita kohteen hankalahko seuraaminen (hienoliikunnan puuttuminen) sekä atsimutaalinen akselisto, jonka vuoksi putki kääntyy vain vaaka- ja pystysuunnassa.
Harrastelijakäytössä yleinen jalustatyyppi on nimetty keksijänsä, yhdysvaltalaisen munkin John Dobsonin mukaan.
Heikki Törmä

Heikki Törmä (27. lokakuuta 1875 Haapavesi – 22. heinäkuuta 1945 Oulu) oli suomalainen osastonhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Törmän isä oli talollinen Efraim Törmä. Hän teki aluksi maatöitä vuoteen 1894 saakka ja oli sitten suutarina Haapavedellä ja Oulussa sekä Kansan Tahto -lehden taloudenhoitajana Oulussa. Törmä oli Oulun osuuskaupan palveluksessa vuosina 1912–1940, ensin jalkinekorjaamossa ja viimeksi jalkineosaston osastonhoitajana.
Törmä oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1909–1917 ja 1919–1922 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Törmä kuului myös sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon.
Tikkanen oli naimisissa vuodesta 1901 lähtien Elin Elisabet Korkalan kanssa.
Yeelen

Juoni

Nuori mies Nianankoro ja hänen äitinsä ovat kymmenen vuotta paenneet pojan isän Soman vihaa. Isä on tietäjä, Komon korkeimman yhteisön jäsen, ja pelkää poikansa uhkaavan valta-asemaansa. Äiti on piilotellut poikaansa, mutta nyt pojan on astuttava esiin. Nianankoro ystävystyy kuninkaan kanssa. Käy ilmi, että Nianankoro on tahtomattaan pettänyt kuningasta tämän nuorimman vaimon Attoun kanssa.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti, että Yeelenissä on sekä outoa mystiikkaa että paljon tuttua, samoja kansantarinan elementtejä kuin vaikkapa Kalevalassa. Hänestä se on universaali satu isän ja pojan välisestä vihasta, jossa perimmältään on kyse vallanhimosta ja hyvän ja pahan taistelusta. Virtanen kehuu veistoksellisen kaunista pääosan esittäjää ja Cissén etnografisesti tarkkaa kerrontaa, jossa tallennus tosin tahtoo joskus mennä sisällön edelle. Komeilla kuvilla tehty elokuva muistuttaa hänestä länsimaista taide-elokuvaa, mutta yllättää dramaturgiansa erilaisuudella.
Fukudai-maen metroasema

Fukudai-maen metroasema (jap. 福大前駅, Fukudai-mae eki) on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on yhdestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005. Asema on nimensä mukaisesti Fukuokan yliopiston (jap. 福岡大学, Fukuoka daigaku) asema ja sen ympärillä sijaitsevatkin monet yliopiston rakennuksista.
TV2 (Unkari)

TV2 on unkarilainen televisiokanava, joka on perustettu vuonna 1997. Suosituin ohjelma kanavalla on kykyjenetsintäkilpailu Megasztár (suom. Megatähti), jossa etsitään laulajiksi haluavia. Myös Suomessa suosittu Big Brother on yksi TV2:n suosituimpia sarjoja. Kanava esittää myös uutis- ja ajankohtaisohjelmia sekä saippuasarjoja.
Lunkinjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 116 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja leveys 900 metriä. Järveen laskee suo- ja metsäojia, joista yhden kautta laskee Lunkisuolla sijaitsevan Paattilammin vedet. Seutu on Tammelan ylänköä, jossa harjut kulkevat pääasiassa kaakko-luode-suuntaisina. Lunkinharjun ja Tujunninharjun muodostama harjujakso patoaa järven pohjoispuolelleen. Järven luusuasta, joka sijaitsee järven kaakoisrannalla, saa alkuunsa 1,7 kilometriä pitkä laskuoja Pitkäjärveen. Se seuraa Tujunninharjua kaakkoon, kunnes se oikaisee ennen Valkeavuorta sen linjan yli Pitkäjärveen.
Järven rantaviiva on 8,6 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsä- ja suomaastoa. Ranta mutkittelee ja siinä vuorottelevat pyöreäpohjaiset lahdelmat ja mäkiset ja terävät  niemet. Järvessä on kahdeksan pientä saarta, joista Lunkinturpeen saareen on rakennettu. Forssan ja Tammelan välinen raja kulkee niin, että suurin osa järveä kuuluu Tammelaan. Rajan kulmaus sijaitsee järven selällä olevassa Lunkinturve nimisessä saaressa. Rannoilla sijaitsee 56 loma-asuntoa.

Luonnontila

Lunkijärven vesi on kirkasta ja sen luokitellaan karuksi ja lähdepohjaiseksi järveksi. Veden laatu on erinomainen, mutta näkösyvyys on heikentynyt viime aikoina. Järven läntinen osa on hieman rehevöitynyt. Järveä ei tarvitse hoitokalastaa, sillä kalakannan jakaumat ovat terveellä pohjalla. Läheiset harjut, joista osa järven vedestä on peräisin, on ensimmäisen luokan pohjavesialueita. Haja-asutuksen, mikä koostuu vain loma-asutuksesta, ei käsittele likavesiää ja siksi alueelle suunnitellaan viemäriverkostoa.
Vuonna 2012 suoritettiin järvellä koekalastus. Sen mukaan järven pieni kalakanta muodostuu tavallisista kalalajeista: ahven, särki, siika, hauki ja kiiski. Yleisimmät lajit lukumäärältään ja elopainoltaan olivat ahven ja särki. Osa hauista ovat varsin suuria. Järveen on istutettu vuosittain siikaa, joka menestyy siinä hyvin. Vahva rapukanta on tuhoutunut rapuruton takia.

Geologia

Järven itäpään alueita on vallattu geologisia tutkimuksia silmällä pitäen. Kalliossa on kultaa ja arseenia kohonneina pitoisuuksina.
Armas Tolonen

Armas Tolonen (30. heinäkuuta 1893 Kivennapa – 26. marraskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Tolonen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1949–1951 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Tolonen nousi eduskuntaan kesken vaalikauden kuolleen Jere Juutilaisen tilalle. Tolonen toimi myös Kivennavan kunnanvaltuuston jäsenenä. Tolonen kävi kansakoulun ja kauppakoulun ja työskenteli politiikan ulkopuolella puutavaraliikemiehenä Kivennavalla ja Helsingissä. Tolonen toimi myös Kivennavan kansanhuollon johtajana ja Kivennavan kunnan rahastonhoitajana sotien aikana. Tolosen vanhemmat olivat mökkiläinen Juho Tolonen ja Ristina Käkönen. Tolosen puoliso vuodesta 1927 oli Eeva Lempinen.