google/wiki40b huggingface dataset:
Boris Parygin

Boris Dmitrijevitš Parygin (ven. Борис Дмитриевич Парыгин; 19. kesäkuuta 1930 Leningrad, Neuvostoliitto – 9. huhtikuuta 2012) oli neuvostoliittolainen filosofi ja sosiologi ja oli sosiaalipsykologian perustajia. Hän oli filosofian tohtori ja työskenteli professorina. Hänen asiantuntemuksensa ulottui monille sosiaalipsykologian erikoisaloille sen historiaan, metodologiaan, teoriaan ja prakseologiaan.
Parygin työskenteli vuodesta 1968 Herzenin yliopistossa filosofisen tiedekunnan johtajana. Vuonna 1972 hänet leimattiin marxismia koskevien tulkintojen vuoksi revisionistiksi.
Otar Tšiladze

Otar Tšiladze (georg. ოთარ ჭილაძე, 20. maaliskuuta 1933 – 1. lokakuuta 2009) oli georgialainen kirjailija, jolla oli merkittävä rooli georgiankielisen proosakirjallisuuden elvyttämisessä Stalinin valtakauden jälkeen. Luonteenomaista hänen romaaneilleen on sumerilaisen ja helleenisen mytologian yhdistyminen nykyajan georgialaisen intellektuellin ahdinkoon.

Elämäkerta

Tšiladze syntyi Sighnaghissa Kakhetin maakunnassa silloisen Georgian SNT:n itäosassa. Hän valmistui Tbilisin valtionyliopistosta journalistiksi vuonna 1956. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa, pääosin runoutta, 1950-luvulla. Samaan aikaan hän kirjoitti johtaville lehdille Tbilisissä. Tšiladzesta tuli suosittu useiden pitkien ja tunnelmallisten romaanien myötä, kuten Gzaze erti katsi midioda (georg. გზაზე ერთი კაცი მიდიოდა, "mies kulki tietä pitkin", 1972–1973), Qovelman tšemman mpovnelman (georg. ყოველმან ჩემმან მპოვნელმან, "kaikki jotka löytävät minut", 1976) ja Avelumi (georg. აველუმი, 1995). Hän toimi Mnatobi-kirjallisuuslehden päätoimittajana vuodesta 1997 lähtien ja julkaisi myös useita runo- ja näytelmäkokoelmia. Hänelle myönnettiin Šota Rustavelin valtionpalkinto vuonna 1983 ja Georgian valtionpalkinto vuonna 1993.
Tšiladze kuoli pitkään sairauteen lokakuussa 2009. Hänet haudattiin Mtatsmindan pantheoniin Tbilisissä. Hänen isoveljensä Tamaz Tšiladze on myös kirjailija.
HMS Imperieuse (1852)

Valmistus

Alus tilattiin 14. kesäkuuta 1850 Deptfordin telakalta. Sen köli laskettiin vielä saman vuoden marraskuussa ja alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1852. Alus valmistui 30. maaliskuuta 1853 Woolwichissa ja Chathamissa. Sen valmistuskustannukset olivat 91 833 puntaa, josta rungon osuus oli 49 918, propulsion 21 458 ja varustamisen 20 457 puntaa.

Palvelus

Alus palveli Krimin sodassa vuonna 1854 Itämerellä. Tammikuussa 1860 alus saapui Hongkongiin Itä-Intian ja Kiinan laivastoasemalle, missä se oli pari seuraavaa vuotta. Tuona aikana alus osallistui toiseen oopiumisotaan.
Alus myytiin maaliskuussa 1867 Castle & Beechille romutettavaksi Charltonissa.
Vaara-kirjastot

Vaara-kirjastot on kirjastokimppa, jonka muodostavat Pohjois-Karjalan yleiset kirjastot. Vaara-kirjastoihin kuuluu Joensuun seutukirjaston lisäksi Ilomantsin, Kiteen, Lieksan, Nurmeksen, Rääkkylän, Tohmajärven ja Valtimon kirjastot. Alueen kirjastojen asiakkaat voivat lainata kaikkien kuntien kirjastoista samalla kirjastokortilla, varata lainoja muista kunnista ja palauttaa lainansa muiden kuntien kirjastoihin. 
Vaara-kirjastojen kirjastokimppa muodostettiin vuosien 2014-2015 aikana. Yhdistymisen aikaan Pohjois-Karjalan kirjastot ottivat ensimmäisenä Suomessa käyttöön avoimen lähdekoodin Koha-kirjastojärjestelmän. Vaara-kirjastojen yhteinen Finna-verkkokirjasto on osoitteessa vaara.finna.fi.
Walkman

Sony Walkman on Sonyn kehittämä kannettavien musiikkisoitinten brändi. Sana walkman on englanniksi myös yleisnimi, joka tarkoittaa korvalappustereoita.
Ensimmäinen C-kasettia käyttänyt Walkman-laite tuli myyntiin vuonna 1979. Se oli yksi ensimmäisistä niin sanotuista korvalappustereoista. Walkmanista tuli 1980-luvulla nopeasti erittäin suosittu, ja sitä voidaan pitää kaikkien nykyisten pienten kannettavien soitinten esikuvana. Walkman-brändiä on sittemmin käytetty mm. Sonyn MiniDisc-soittimissa ja Sony Ericssonin musiikkipuhelimissa. Walkman-laitteiden valtava menestys piti Japanin kaksi vuosikymmentä maailman johtavana kulutuselektroniikan tuottajana.
Sony ilmoitti marraskuussa 2010 lopettavansa Walkman-korvalappustereoiden valmistuksen Japanissa. Valmistusta saatetaan kuitenkin jatkaa Kiinassa.

Historia

Andreas Pavel (s. 1945) esitti vuonna 1972 ajatuksen kannettavasta kasettisoittimesta nimellä Stereobelt. Pavel ei kuitenkaan saanut isoja elektroniikkayhtiöitä kiinnostumaan, koska näiden mielestä kuluttajat eivät haluneet tulla nähdyiksi kuulokkeet korvilla. Pavel haki patenttia keksinnölleen vuonna 1978. Sony julkaisi ensimmäisen version Walkman-laitteesta, mallin TPS-L2, vuonna 1979 ennen kuin Pavelin patenttia oli myönnetty. Pavel kävi oikeutta Sonya vastaan 25 vuotta. Vuonna 2004 Sony maksoi Pavelille korvauksen, jonka suuruudeksi on arveltu noin 10 miljoonaa dollaria. Sony yritti 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa markkinoida laitetta Japanin ulkopuolella useilla eri nimillä, kuten Soundabout, Stowaway ja Freestyle. Nimi "Walkman" oli käytössä Japanissa, jossa laitteesta tuli hyvin suosittu, ja laite levisi maailmalle Japanista turistien matkamuistona.
Teknisesti korvalappusteroissa ei ollut mitään uutta, sillä Philips oli tuonnut pienen C-kasettinauhurin markkinoille jo vuonna 1963. Walkmanin menestyksen takana oli kyky ymmärtää markkinapotentiaali. Sonyn perustajat Masaru Ibuka (1908–1997) ja Akio Morita (1921–1991) olivat havainneet, että maailmassa oli paljon teini-ikäisiä, jotka halusivat kuunnella lempimusiikkiaan muulla kuin olohuoneessa. Sonyllä oli 1970-luvulla tuote nimeltä TCM-600 Pressman, joka oli lehtimiehille tarkoitettu pienikokoinen kannettava nauhuri haastattelujen tekemiseen. Nauhuriosaston johtajan Kozo Ohsonen (s. 1933) johdolla tästä mallista kehitettiin edullinen versio riisumalla siitä suuri osa sen toiminnoista. Walkmanin osia ei siis ollut alkujaan suunniteltu musiikkia varten, mutta silti laitteen äänenlaatua pidettiin hyvänä. Walkmanilla ei voinut äänittää, vaan ainoastaan kuunnella C-kasetteja.
Alinen Pahtajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 62 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0016 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja suurin syvyys on 6,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lohijärven alueella (67.92), jonka Ajankijoen valuma-alueeseen (67.924) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,9 metriä mpy.
Aleksandar Malenko

Aleksandar Malenko (makedoniaksi Александар Маленко; s. 20. tammikuuta 1979 Ohrid) on pohjoismakedonialainen entinen uimari. Hän jäi vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa 23. sijalle miesten 200 metrin perhosuinnissa ja 24. sijalle 400 metrin sekauinnissa. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Malenko jäi 200 metrin vapaauinnissa Algerian Mahrez Mebarekin kanssa jakamalleen 35. sijalle.
Vaišyo

Vaišyo (sanskriitiksi वैश्य Vaiśya - «antaumuksellisuus, riippuvuus") on kolmanneksi korkein kasti intialaisessa kastijärjestelmässä , johon kuuluvat maanviljelijät, kauppiaat ja rahanlainaajat.
kastiin kuuluvat tunnustavat Bramiini kastin ylemmyyden, mutta eivät välttämättä osoita samanlaista asennetta Kshatriya kastia kohtaan. Vaišyot noudattavat yleensä tiukasti säännöksiä, jotka koskevat elintarvikkeita ja vielä tarkemmin yrittävät välttää rituaalista saastumista. Vaišyoiden perinteisen elinkeinot liittyvät kauppaan ja pankkitoimintaan. He yrittävät olla tekemättä fyysistä työtä, mutta joskus he ovat mukana vuokratilallistensa maatöissä.
Mittelland

Mittelland eli Sveitsin Mittelland (saks. Mittelland, ransk. Plateau suisse, ital. Altipiano svizzero) on tasankoalue Sveitsissä Juravuorten ja Alppien välissä. Se ulottuu Genevejärveltä Bodenjärvelle. Tasangon keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 580 m. Se kattaa noin 30 % maan pinta-alasta, mutta sillä asuu kaksi kolmasosaa maan väestöstä. Väestöntiheys (noin 450 henkeä / km²) on Euroopan suurimpia.
Suurin osa Sveitsin isoista kaupungeista on Mittellandin alueella, muun muassa Geneve, Lausanne, Biel/Bienne, Bern, Olten, Aarau, Baden (Sveitsi), Zürich, Winterthur ja St. Gallen. Tasanko on myös perinteinen Sveitsin maatalouden keskus. Kaupunkien laajeneminen syö kuitenkin viljelymaata kiihtyvällä tahdilla.
Mittellandissa on talvisin kylmää, usein sumuista ja varsin lumista. Kesällä on lämmintä mutta melko sateista.
Jens Johansson

Ura

Johansson on ruotsalaisen pianisti Jan Johanssonin poika. Hän sai klassisen koulutuksen pianoon ja tutustui myöhemmin kosketinsoittimiin. Vuonna 1982 Johansson liittyi ruotsalaiseen metalliyhtyeeseen nimeltä Silver Mountain. Seuraavana vuonna hän muutti kitaristi Yngwie Malmsteenin mukana Yhdysvaltoihin. Johansson levytti ja konsertoi Malmsteenin kanssa vuoteen 1989 asti, jonka jälkeen tiet Malmsteenin kanssa erosivat ja Johansson liittyi yhtyeeseen Dio. Vuonna 1994 Johansson haki Dream Theaterin kosketinsoittajaksi yhtyeen etsiessä korvaajaa Kevin Moorelle, mutta häntä ei valittu. Vuodesta 1995 asti hän on ollut suomalaisen metalliyhtye Stratovariuksen jäsen.
Pääyhtyeidensä ohessa Johansson on levyttänyt myös lukuisia fuusiojazz-levyjä, joista useimmilla on mukana myös hänen veljensä, muun muassa HammerFall-yhtyeessä soittanut rumpali Anders Johansson. Projekteja ovat olleet muun muassa Heavy Machinery, jossa oli mukana englantilainen kitaristi Allan Holdsworth, ja basisti Jonas Hellborgin kanssa tehty materiaali. Lisäksi veljekset ovat äänittäneet Johansson- tai The Johansson Brothers -nimillä useita eri tyylisiä albumeja.
Lisäksi Johansson on äänittänyt yhden pianosoololevyn, Ten Seasonsin. Hän on usein myös vieraillut muiden yhtyeiden albumeilla; hän esimerkiksi soitti kosketinsoitinsoolot Sonata Arctican Winterheart’s Guild -albumille, kun yhtye oli ilman kosketinsoittajaa tehdessään kyseistä albumia.
Johanssonin soitossa tunnistettavin piirre on pehmeä analogisyntetisaattori-soolosoitin, joka on rakennettu päällekkäisistä eri oktaaveissa ja hieman eri vireessä soivista saha-aalloista ja ohjattu säröefektin läpi. Monet nykyiset metallimusiikin kosketinsoittajat jäljittelevät soolosoittimissaan tätä ääntä.
Johanssonin soololinjoissa kuuluu läpi heavy-perinteen lisäksi sekä klassinen barokkimusiikkiperinne että jazz-perinne. Erityyppisten asteikkojen ja soinnun sisäisten kadenssien käyttäminen soololinjan materiaalina on harvinaisempaa puhtaasti heavy-perinteeseen pohjaavien muusikoiden soitossa. Johanssonia pidetään laajalti yhtenä kosketinsoitinmaailman kärkinimistä ja lukuisat muusikot jäljittelevät hänen soittoaan.
Tuukka Tiensuu

TV-ohjelmat

Tiensuu työskenteli kaapelikanava MoonTV:lla vuosina 1999–2003. Hän ohjasi kanavalle lukuisia sarjoja, kuten mm. Dresscode, Never Trust a Hippie, Overdose, Pornostara, Play ja Kirjarovio. MoonTV:n mentyä konkurssiin heinäkuussa 2003, Tiensuu siirtyi Rabbit Films -tuotantoyhtiön palvelukseen. Siellä hän loi yhdessä Duudsonit-temppuryhmän kanssa englanninkielisen The Dudesons -televisiosarjan, josta tuli vuosina 2006–2010 kaikkien aikojen kansainvälisesti menestynein suomalainen TV-ohjelma. Jatkoa seurasi vuonna 2010, kun Duudsonit Amerikassa valmistui yhteistyössä Yhdysvaltojen MusicTV:n kanssa, ja sarja levisi yli 190 maahan. Tiensuu on tehnyt Rabbit Filmsin palveluksessa myös televisiosarjat Duudsoni-Elämää (2004) ja Piilokamerapäälliköt (2008). Hän oli myös käsikirjoittaja ja segment-ohjaaja Duudsonit-elokuvassa (2006).
Vuonna 2008 Tiensuu loi Kill Arman -televisiosarjan yhdessä Arman Alizadin kanssa. Tiensuu on ohjannut sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta, ja ohjelman englanninkielinen versio näkyy yli 130 maassa ympäri maailman.
Vuonna 2013 Tiensuu loi yhdessä Arman Alizadin kanssa Arman ja viimeinen ristiretki TV-konseptin. Alizad juonsi ja toimitti, Tiensuu ohjasi ja kuvasi ohjelmaa. Ristiretki voitti 2 kultaista Venlaa: Parhaan reality-ohjelman ja parhaan esiintyjän palkinnot. Vuoden 2015 gaalassa ohjelma palkittiin jälleen parhaan esiintyjän palkinnolla. Vuonna 2014 Alizad ja Tiensuu voittivat "vuoden valopilkku" Venlan dokumentillaan Kamerunin kummilapsista.

Mainokset ja musiikkivideot

Tiensuu on myös ohjannut lukuisia mainoselokuvia sekä musiikkivideoita eri artistelle, mm. Indicalle, Palefacelle, Petri Nygårdille ja King Starille.
Pietà

Pietà (ital. Pietà - hurskaus, laupeus) on Neitsyt Marian kuvatyyppi, jossa Maria pitää sylissään kuollutta Jeesusta. Tämä kristillisen taiteen hartauskuvatyyppi kehittyi 1300-luvun alkupuolella, ja sitä sovellettiin etenkin veistoksissa.
Pietàn taustalla oli Jeesuksen ristiltäottoa ja Jeesuksen suremista esittävät kuvatyypit, joissa surevan Marian ja Jeesuksen ympärillä on muitakin henkilöitä.
Pietà on yksi kolmesta tavallisesta surevan Neitsyt Marian kuvatyypeistä. Kahta muuta sovelletaan useimmiten maalauksissa. Toinen niistä on Mater Dolorosa (Surujen äiti) ja toinen Stabat Mater.

Kuvatyypin synty ja sen sovellutuksia

Saksassa 1300-luvulla syntynyt Pietà-hartauskuva levisi Italiaan vuoden 1400 tienoilla. Se oli erityisen suosittu Keski-Euroopassa. Monet saksalaiset ja puolalaiset 1400-luvun Pietà-kuvat korostavat näkyvästi Kristuksen haavoja.
Tavallisimmin Pietà-kuvissa Jeesus on Neitsyt Marian sylissä, mutta joissakin tapauksissa Jumala osallistuu Jeesuksen kannattelemiseen. Espanjalaisissa kuvissa Marian toinen tai molemmat kädet on kohotettu ylös, ja joskus Jeesuksen ruumis on maassa Marian edessä.
Tunnetuimman Pietà-kuvan on veistänyt Michelangelo. Hänen veistoksessaan Jeesuksen ruumis on suurikokoisempi kuin aiemmissa, usein puisissa Pietà-veistoksissa. Myös Neitsyt Maria on tavallista nuorempi. Michelangelo teki myöhemmin myös toisen Pietà-veistoksen, jossa Jeesusta kannattelee enemmänkin Joosef Arimatialainen, jota oletetaan Michelangelon omakuvaksi.
Espanjalainen Luis de Morales on myös maalannut joukon tunnevoimaisia Pietà-maalauksia.
Anysee

Anysee on eteläkorealainen tietokoneiden digi-tv-sovittimien valmistaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Soulissa. Anysee valmistaa ulkoisia USB-väylään liitettäviä DVB-T (antenniverkko), DVB-C (kaapeliverkko) ja DVB-S (satelliitti) -virittimiä.
Kaipola (Viipurin mlk)

Asutus

Kaipolassa oli 233 asukasta vuonna 1937. Kaipolan läpi kulki kantatie 61, jonka varteen kylän keskusta oli muodostunut. Vuonna 1937 Kaipolassa oli 962 ha metsää, 265 ha peltoa ja 5 ha niittyä. Kaipolan kylä muodosti oman kansakoulupiirinsä. Vuonna 1939 koulussa oli kaksi opettajaa ja 41 oppilasta.

Historia

Neuvostoliitto ei valloittanut Kaipolan aluetta talvisodan aikana, mutta Moskovan rauhassa alue oli luovutettava. Kaipolan väestö oli evakuoitu muualle Suomeen jo sodan alkuvaiheessa. Jatkosodassa Suomi valtasi luovutetut alueet takaisin. Takaisinvaltauksen jälkeen kaipolalaiset pääsivät palaamaan koteihinsa ja aloittamaan jälleenrakennuksen. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä vuonna 1944 ja alue luovutettiin uudelleen.
Neuvostoliitossa Kaipolan tuli kuulumaan Kavantsaaren kyläneuvostoalueeseen. Venäjän kunnallishallintouudistuksessa alue tuli osaksi Antrean kunnallishallintoaluetta.
Magnus Stiernstråle

Magnus Stiernstråle (noin 1660 – 18. joulukuuta 1734) oli ruotsalainen sotilas, joka suuressa Pohjan sodassa sai Iivananlinnassa päällikkyyden mutta joutui poistumaan sieltä 1704 ja jättämään sen venäläisille. Hän osallistui 1708 Georg Lybeckerin huono-onniseen sotaretkeen Inkerinmaalle. Venäläisten piirittäessä Viipuria vuonna 1710 Stiernstråle nimitettiin Viipurin kaksinnuspäällikkönä Viipurin linnanpäälliköksi. 13 viikon piirityksen jälkeen hän teki antautumissopimuksen, jonka mukaan hänen ja väen piti päästä vapaasti poistumaan, mutta heidät vietiin vangiksi Venäjälle. Hän palasi vasta vuonna 1721. Vuodesta 1724 hän oli Savon rykmentin päällikkö.
Heini Wathén

Heini Wathén (s. 24. helmikuuta 1955) on entinen suomalainen missi, joka on egyptiläissyntyisen liikemiehen Mohamed Al-Fayedin puoliso.
Wathén on Apu-lehden Viikinkityttö 1972 ja Itämeren tyttö 1972. Hän osallistui Armi Aavikon voittamaan Miss Suomi -kilpailuun vuonna 1977. Wathén osallistui myös La Maja -kauneuskisoihin ilman menestystä. 
Wathénilla ja Al-Fayedilla on neljä yhteistä lasta: Jasmine, Karim, Camilla ja Omar. Wathén esiintyy harvoin julkisuudessa.
Richard Owen

Elämäkerta

Owen syntyi Lancesterin kaupungissa vuonna 1804 ja jo 16-vuotiaana hän pääsi syntymäpaikkansa lääkärin oppipojaksi. Hän valmistui Edinburgh’n yliopistosta vuonna 1824, mutta jatkoi anatomian opintoja yliopistossa vielä vuoteen 1825 saakka, jolloin hän pääsi töihin Saint Bartholomew’s Hospitaliin Lontooseen. Siellä hän opetti vuoteen 1836 saakka, jolloin hän sai hunterilaisprofessorin (engl. Hunterian professor) paikan Royal College of Surgeonsissa. Virassaan Owen sai mahdollisuuden analysoida Regent’s Parkin eläintieteellisessä puistossa kuolleiden eläinten ruumiita. Saamansa kokemuksen siivittämänä Owen kykeni tutkimaan fossiloituneita luita, joita tuohon aikaan löydettiin kasvavaa tahtia Etelä-Englannista ja Manner-Euroopasta. Owen kuvasi vuonna 1841 ensimmäisen suuren liskonsa Cetiosaurukseksi, jonka luut brittitutkija William Buckland oli kerännyt. Samana vuonna hän loi eläinkunnan luokitukseen Dinosauria-taksonin.
Owen kuvasi ensimmäisen kunnollisen fossiilin pohjalta liskoa ja lintua muistuttavan Archaeopteryx-lajin. Vaikka fossiililöytö tuki vahvasti Darwinin väitteitä ei Owen halunnut uskoa evoluutioon tai luonnonvalintaan. Luomisoppiin perustuvan teoriansa ansiosta Owen nautti konservatiivien luottamusta, minkä avulla hän nousi yhdeksi viktoriaanisen ajan vaikutusvaltaisimmaksi tieteilijäksi. Owen sai ritarinarvon vuonna 1884 ja hänelle lahjoitettiin kuninkaallinen asunto Richmond Parkista vuonna 1854.
Hero Dishonest

Hero Dishonest on suomalainen hardcore punk -yhtye. Se on julkaissut viisi albumia sekä joukon lyhyempiä levyjä ja kiertänyt keikkailemassa mm. Yhdysvalloissa ja Venäjällä. Yhtyeen levyjä julkaisee pääasiallisesti kitaristi Mikko Heikkosen yhdessä Tommi Forsströmin kanssa pyörittämä If Society -levy-yhtiö. Yhtyeen nykyisistä jäsenistä Mikko vaikuttaa myös Echo Is Your Lovessa, Jussi I Walk The Linessa ja Lasse mm. The Heartburnsissa.
Yhtyettä on kuvailtu yhdeksi Suomen parhaimmista livebändeistä sekä eniten ulkomaita kiertäneeksi tyylilajinsa edustajaksi.
Dajakit

Historia

Dajakien esi-isien uskotaan tulleen Borneoon osana suurempaa austroneesialaisten kansojen vaellusta 3000 vuotta sitten. Dajakit harjoittavat perinteisesti kaskiviljelyä, mikä vaatii laajoja maa-alueita ollakseen ekologisesti kestävää, sillä metsän on annettava välillä kasvaa kesannolla oleville kaskimaille. Tämä on johtanut verisiin yhteenottoihin, kun hallitus on määrännyt muita kansoja muutamaan dajakkien perinteisille maille.

Kulttuuri

Dajakien pääkallonmetsästys on tunnetuin osa heidän kulttuuriperintöään  Dajakit uskovat perinteisesti henkiin, ja heidän animisminsa luokitellaan osaksi hindulaisuutta. Siihen kuuluu esi-isien ja jumalhahmojen palvontaa. 1900-luvulla kristinusko ja islam ovat vallanneet alaa erityisesti Borneon rannikkoseuduilla.
Pyhän Marian seurakunta (Pietari)

Pyhän Marian seurakunta on inkeriläinen luterilainen seurakunta Pietarissa. Nykyinen Pietarin Pyhän Marian kirkko valmistui 1805, ja siitä tuli vallankumouksen jälkeen Inkerin hiippakunnan tuomiokirkko.

Historia

Ruotsin vallan aikana Nevanlinnassa oli ruotsalais-suomalainen seurakunta 1630-luvulta lähtien. Kirkko sijaitsi Ohtajoen läheisyydessä. Seurakuntaan kuului linnan väestö ja lähiseudun suomalaisten kylien asukkaita. Pietarin Pyhän Marian seurakunta perustettiin vuonna 1703. Se jakaantui vuonna 1769 ruotsalaiseen Pyhän Katariinan ja suomalaiseen Pyhän Marian seurakuntaan. Kirkossa pidettiin jumalanpalveluksia vuoteen 1937 asti. Neuvostoaikana kirkossa toimi muun muassa luutavarasto ja eläinnäyttely.
Pyhän Marian seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990, ensin osaksi Viron evankelis-luterilaisen kirkon alaisuuteen. Kun Inkerin kirkko perustettiin 1992, Pyhä Maria siirtyi siihen. Kirkkonsa seurakunta sai kokonaisuudessaan takaisin vuonna 1995. Nykyisin seurakunnassa on noin 300 jäsentä ja kirkossa pidetään jumalanpalveluksia sekä suomeksi että venäjäksi.

Kylät

Pyhän Marian seurakuntaan kuuluivat 1900-luvun alussa seuraavat suomalaisten asuttamat kylät: Autuansaari, Kaljula, Kivinenä, Kolomäki, Lahti, Lahdenkontu (Konnaja Lahta), Liiha, Mantere, Muurola, Vanha-Paanova (Staropanovo), Uusi- eli Suomen-Paanova, Parkala, Rasvala, Ripatsu (Rybatskaja), Ristisaari, Sorsanjoki (Utkina Zavod), Sutela, Tönttölä, Vahviaisi (Sosnovaja Poljana), Vallinginkylä, Uusikylä (Muurolassa) ja Uusikylä eli Malnova.
Ortodoksisia inkerikkoja asui Lahdessa, Lahdenkonnussa, Liihassa, Vanhassa-Paanovassa, Parkalassa, Ripatsussa ja Muurolan Uudessakylässä. Melkein kaikissa kylissä oli myös venäläisiä asukkaita.
Kroatianpaimenkoira

Alkuperä

Kroatianpaimenkoira on hyvin vanha rotu, mainittu kirjallisuudessa jo ainakin 1300-luvulla, ja samaa alkuperää mudin kanssa. Nykyisten Unkarin, Kroatian, Romanian ja Slovakian alueella on muodostunut hyvin yhtenäinen paimenkoiratyyppi, josta on erillisiksi roduiksi erotettu Unkarissa mudi ja Kroatiassa kroatianpaimenkoira. Kroatianpaimenkoira on kotimaansa ulkopuolella hyvin harvinainen.

Kuvaus ja luonne

Kroatianpaimenkoira on pystykorvatyyppinen paimenkoira. Pää ja raajojen etuosa ovat lyhyen, suoran ja sileän karvan peittämät, ja muissa osissa runkoa karva on kauttaaltaan laineikasta tai kiharaa. Korvien takana ja raajojen takaosissa on pidemmän karvan muodostamat koristehapsut. Kroatianpaimenkoiran rotumääritelmä sallii vain mustat kroatianpaimenkoirat, mutta myös valkoisia, vaaleankeltaisia sekä merkkivärisiä tiedetään syntyvän. Kroatianpaimenkoira on keskikokoinen, rotumääritelmän mukaan 40–50 cm korkea. Kroatianpaimenkoiran häntä kiertyy yleensä selän päälle, mutta rodussa esiintyy myös luonnostaan töpöhäntäisiä yksilöitä, joiden hännän pituus voi vaihdella.
Kroatianpaimenkoira on alkukantainen, sitkeä, vastustuskykyinen ja pitkäikäinen rotu, jolla ei toistaiseksi ole havaittu juurikaan perinnöllisiä sairauksia. Kroatianpaimenkoiran läheisin sukulaisrotu lienee unkarilainen mudi, ja usein vaaditaankin todellinen asiantuntija erottamaan rodut toisistaan.

Käyttö

Alkuperältään rotu on lammas- ja karjakoira. Kroatianpaimenkoirat ovat viime vuosina tulleet tunnetuiksi mm. agilityssa, pelastuskoirina ja palveluskoirakokeissa. Kroatialainen kroatianpaimenkoira narttu Drava Certisa on edustanut Kroatian agility-maajoukkueessa kuutena vuonna ja tehnyt rotua tunnetuksi ulkomaillakin.
Dolikolit

Dolikolit ovat ryhmä pitkäketjuisia tyydyttymättömiä alkoholeja. Dolikolien rakenne koostuu toistuvista isopreeniyksiköistä, joita on peräkkäin tyypillisesti noin 14–24 kappaletta. Tyydyttymättömän hiilivetyketjun päässä on primäärinen alkoholiryhmä. Dolikolit osallistuvat muun muassa proteiinien glykosylaatioprosesseihin.

Biologinen rooli

Dolikoleja muodostuu eliöissä niin kutsutun mevalonaattireitin kautta muodostuvasta farnesyylipyrofosfaatista ja sitä esiintyy kaikissa kudoksissa. Suurin osa dolikolista esiintyy vapaana lipidialkoholina ja pienempi osa esteröityneenä rasvahappojen kanssa tai fosforihapon kanssa muodostaen dolikolifosfaattia tai dolikolipyrofosfaattia. Dolikolin fosforylaatiota katalysoi dolikolikinaasientsyymi. Dolikolia kertyy kudoksiin ihmisen ikääntyessä, ja dolikolipitoisuutta on ehdotettu käytettäväksi eräänä ikääntymisen biomarkkerina.
Dolikoli osallistuu fosforyloituneessa muodossaan proteiinien aminohappojen glykosylaatioon. Sen rooli on toimia hiilihydraattiryhmien kantajana glykosylaatioprosesseissa ja lipidien pakkautumisessa soluissa. Tämän lisäksi sillä voi olla rooli solujen suojaamisessa oksidatiivista stressiä ja hapettavia olosuhteita, esimerkiksi happiradikaaleja, vastaan.