google/wiki40b huggingface dataset:
Romanian parlamenttitalo

Rakentaminen

Rakennustyöt aloitettiin 1984. Rakennus sijoitettiin entisen kukkulan paikalle Centrul Civicin ja Unirii-bulevardin länsipäähän. Suurella koollaan se jakaa kaupungin keskustan käytännössä kahtia. Rakennuksesta oli alun perin tarkoitus tulla Ceaușescun uudistussuunnitelman kohokohta, palatsi, johon keskittyisivät kaikki sosialistisen valtion johtoelimet ja jossa hän suunnitteli myös asuvansa. Palatsi oli juuri valmistumassa 1989, kun Ceaușescut syrjäytettiin ja teloitettiin.

Mitat

Rakennus on kooltaan 270 × 240 m ja 86 m korkea, ja se ulottuu 92 m maan alle. Sen lattiapinta-ala on 330 000 neliömetriä, siellä on 1 100 huonetta, 12 maanpäällistä kerrosta ja kuusi kellarikerrosta.

Sisätilat

Parlamenttitalo on sisustettu ylellisesti. Rakennukseen käytettiin 3 500 tonnia kristallia muun muassa 480 kattokruunuun. Sisukseen on käytetty puuta, terästä ja pronssia. Romanian parlamentti muutti rakennukseen 1994 ja senaatti 2004 oltuaan aiemmin entisessä kommunistisen puolueen keskuskomitean rakennuksessa. Rakennuksessa on myös lukuisia eri tarkoituksiin käytettyjä luentosaleja ja näyttelytiloja.
Alabama Slammer

Alabama Slammer on drinkki, joka on tehty Amarettosta, Southern Comfort-likööristä, sloe ginistä ja appelsiinimehusta sekä koristeena appelsiinisiivu ja kirsikka. Tarjoillaan Collins-lasista. Kutsutaan myös nimellä Southern Slammer. Sanotaan, että amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja, Brett Favre, teki drinkistä kuuluisan. Kuitenkin drinkki oli suosittu jo yliopistoissa Yhdysvalloissa 1980-luvulla.
Antaudun (Reino Nordinin albumi)

Singlet

Antaudun-albumin ensimmäinen single, ”Puhu vaan”, julkaistiin hieman yli vuosi ennen itse albumia, 5. helmikuuta 2016. Kappale sijoittui kahdeksi viikoksi singlelistan 18:nneksi ja se oli parhaimmillaan 57:nneksi soitetuin radiokappale Suomessa. Single toi Nordinille hänen uransa ensimmäisen kultalevyn, kun kappaletta striimattiin yli kaksi miljoonaa kertaa.
Toinen single, ”Kato mua silmiin”, julkaistiin 29. huhtikuuta 2016. Jaakko "JS16" Salovaaran tuottama kappale nousi albumin suurimmaksi hitiksi sijoittuen 16 viikoksi latauslistalle sekä ollen heinäkuussa viikolla 28/2016 10:nneksi soitetuin radiokappale. ”Kato mua silmiin” -single toi Nordinille puolestaan Nordinin uran ensimmäisen platinalevyn.
Kolmantena singlenä elokuussa 2016 julkaistu ”Kosketa” saavutti puolestaan kultalevyrajan. Neljäs single ”Momentumii” julkaistiin tammikuussa 2017 ja samana päivänä itse albumin kanssa sen viides single ja nimikappale ”Antaudun”. ”Antaudun” oli touko–kesäkuussa 2017 viisi viikkoa putkeen Suomen soitetuin radiokappale. ”Antaudun”-kappale oli vuoden 2019 toukokuuhun mennessä saavuttanut nelinkertaista platinaa.
Huhtikuun alussa 2016 SoundCloud-palvelussa julkaistiin epävirallinen single ”Otan sut haltuun”. Kappale tuli saataville muihinkin suoratoistopalveluihin 22. kesäkuuta 2016.
András Adorján

András Adorján (s. András Jocha, 31. maaliskuuta 1950 Budapest) on unkarilainen shakinpelaaja. Hän sai suurmestarin arvonimen vuonna 1973. Nuorena Adorján pelasi nimellä Jocha. Adorján sijoittui toiseksi Anatoli Karpovin jälkeen nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Tukholmassa 1969 ja voitti tai sijoittui jaetulle ensimmäiselle sijalle Varnassa 1972, Luhacovicessa 1973, Osijekissa 1978 ja Budapestissa 1982.
Lentopallon maailmanliiga 2014

Lentopallon maailmanliigassa pelasi kaudella 2014 28 joukkuetta. Alkusarja pelattiin kolmessa ryhmässä, ja ryhmät jaettiin 2-3 lohkoon.

Ryhmä 1

Nelson Mandela Forum, Firenze, Italia
Ich hatt’ einen Kameraden

Ich hatt' einen Kameraden (Oli aseveikko mulla, virallinen, mutta harvoin käytetty nimi on Das Lied vom guten Kameraden, Laulu hyvästä toverista) on saksalainen sotilaslaulu, jota käytetään erityisesti sotilashautajaisissa. Sen on sanoittanut Ludwig Uhland vuonna 1809 Tübingenissä, sävellyksen on tehnyt Friedrich Silcher vuonna 1825. Laulun on kääntänyt suomeksi Reino Hirviseppä nimellä Oli aseveikko mulla.

Käyttö

Laulu ”Ich hatt’ einen Kameraden” kuuluu keskeisenä osa Saksan liittotasavallan armeijan, Bundeswehrin, suruseremonioihin. Se soitetaan poikkeuksetta sotilashautajaisissa tai sotilaallisissa surujuhlissa. Laulua käytettiin samassa tarkoituksessa ja Saksan keisarikunnan armeijoissa, Weimarin tasavallan Reichswehrissä ja Kolmannen valtakunnan Wehrmachtissa. Myös Itävallan armeija käyttää laulua vastaavalla tavalla. Kyseessä on siis eräänlainen saksalainen vastinen suomalaiselle laululle ”Oi kallis Suomenmaa”. Laulu kuuluu myös harvinaiseen, Der kleine Zapfenstreich -nimiseen katselmukseen, jossa muistetaan kaatuneita sotilaita. 
Laulua soitettaessa univormuun pukeutuneiden sotilaiden on tehtävä kunniaa, sama koskee myös univormupukuisia poliiseja ja muodollisesti jopa Saksan Punaisen ristin työntekijöitä, jos he käyttävät (nykyään harvinaista) univormua. Ainoastaan kansallislaululle annetaan samanlaiset kunnianosoitukset.
Laulu ”Ich hatt’ einen Kameraden” voidaan soittaa myös siviilihautajaisissa, jos vainaja on ollut armeijan palveluksessa, vuoristojääkäri tai sotaveteraani. Se on kuitenkin selvästi suomalaista käytäntöä harvinaisempaa. Laulu liittyy myös saksalaisen kaatuneiden muistopäivän, Volkstrauertagin, seremonioihin. Myös Saksan liittotasavallan parlamentissa Bundestagissa laulu soitetaan, kun muistetaan kaatuneita ja sodassa menehtyneitä.
Itävallassa laulu soitetaan myös palomiesten hautajaisissa ja palokuntien muistaessa kaatuneita tovereitaan pyhäinpäivänä. Saksassa se kuuluu myös joidenkin opiskelijayhdistysten jäsenten hautajaisrituaaleihin.
Espanjassa sitä soitettiin muun muassa sisällissodan muistomerkin Kaatuneiden laaksossa (Valle de los Caídos) vihkiäisissä 1972 Francon läsnä ollessa.
Tony Melville

Anthony "Tony" Robin Melville (16. toukokuuta 1952 Liverpool, Iso-Britannia) on suomalais-brittiläinen lehtori, joka tunnetaan myös televisio-ohjelmista Tonyn bistro, Tonyn matkaeväät - Irlanti, sekä Tarinoita Suomesta. Melville on asunut Suomessa vuodesta 1975 ja hän on Suomen kansalainen. Hän on toiminut englannin kielen lehtorina Jyväskylän yliopistossa vuodesta 1979. Melville on toiminut SDP:n edustajana Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 1997-2008, varavaltuutettuna 2009–2013 ja uudelleen valtuustossa vuodesta 2013 lähtien. Hän ollut mukana lukuisissa muissakin paikallisissa luottamustoimissa. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon myös vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Gérard Dionne

Gérard Dionne (s. 19. kesäkuuta 1919) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 1. toukokuuta 1948 Edmundstonin hiippakunnassa. 29. tammikuuta 1975 Dionne nimitettiin Sault Sainte Marien vihkipiispaksi ja Garban titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 8. huhtikuuta Alexander Carterin toimiessa pääkonsekraattorina ja Fernand Lacroix’n ja Louis Joseph Jean Marie Fortier’n avustaessa.
23. marraskuuta 1983 Dionne sai nimityksen Edmundstonin hiippakunnan piispaksi. Hänet asetettiin virkaan 23. tammikuuta 1984, ja hän erosi 20. lokakuuta 1993. Vuonna 2009 kanadalainen tuomari totesi, että Dionne oli vuonna 1983 estänyt viittä teinipoikaa seksuaalisesti hyväksikäyttäneen isä Bernard Cloutier’n rikoksia koskeneen poliisitutkinnan.
Taituripeukaloinen

Levinneisyys

Taituripeukaloista tavataan Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 780 000 km². Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Katolikos

Katolikos (m.kreik. καθολικός, katholikos 'yleinen', 'kaikkia koskeva') on korkea kirkollinen arvonimi, jota käyttävät muiden muassa Armenian ja Syyrian orientaaliortodoksiset kirkot korkeimmasta piispastaan.
Katolikos on käytössä myös eräiden ortodoksisten patriarkkojen toisena arvonimenä. Näin esimerkiksi Georgian patriarkalla.
Katolikos vastaa ortodoksisen ja katolisen kirkon käyttämää kirkon arvonimeä patriarkka.
Vaganttirunous

Vagantit eli goliardit olivat keskiajalla kierteleviä ylioppilaita, jotka kirjoittivat latinaksi runoja, vaganttirunoutta, joissa ylistettiin maallisia iloja ja luontoa ja tehtiin pilkkaa sekä maallisten että kirkollisten korkea-arvoisten henkilöiden tekopyhyydestä.
Vaganteista tunnetaan ainoastaan Archipoeta ("Arkkirunoilija"), jonka oikeaa nimeä ei tiedetä (hän eli Saksassa noin 1100-luvulla). Hän kirjoitti vaganttien uskontunnustuksen "Confession", juomalaulun "Mihi est propositum in taberna mori", ja hänen runojaan on myös vaganttirunouden kokoelmassa Carmina Burana.
Balıkesir

Balıkesir on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Länsi-Turkissa. Vuonna 2011 siellä oli 263 000 asukasta. Kaupungin työllistäjiä ovat matkailuelinkeinot ja oliivien jalostaminen. Sen nimi tulee persiankielen ilmauksesta, joka tarkoittaa "paljon hunajaa". Tämä viittaa lähialueiden runsaisiin hedelmä- ja vihannessatoihin sekä kuumiin lähteisiin.
Vuonna 2005 kaupunki nousi otsikoihin lähistöllä havaitun Turkin ensimmäisen lintuinfluenssatapauksen takia.
Raimo Tammilehto

Raimo Kauko Juhani Tammilehto (s. 5. helmikuuta 1943 Tuusula) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri) Paavo Lipposen II hallituksessa 1. helmikuuta 2002 – 31. toukokuuta 2002. Tammilehdon ministeriys kesti neljä kuukautta (120 päivää), jonka jälkeen maa- ja metsätalousministeriksi yleni kokoomuslainen Jari Koskinen.
Raimo Tammilehto valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1962 ja agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1969 pääaineenaan maatalouspolitiikka. Hän toimi tutkimussihteerinä MTK:n tutkimusosastolla vuosina 1969–1977 ja MTK:n talouspoliittisen osaston johtajana vuosina 1977–1985. Tämän jälkeen hän on toiminut johtajana Osuuspankkikeskuksessa vuosina 1985–2006 vastuualueinaan maaseuturahoituspalvelut ja niihin liittyvä poliittinen seuranta. Vuosina 1978–1986 hän toimi Markkinatuomioistuimen jäsenenä. Hän on ollut myös Pellervon Taloustutkimuksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1979. Hän on julkaissut lukuisia ammattiartikkeleita eri julkaisuissa vuodesta 1970 lähtien.
Tammilehto on toiminut myös Kuhmon Kamarimusiikin Kannatusyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2002.
Raimo Tammilehto sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 2005. Sotilasarvoltaan hän on reservin kapteeni.
Panu Hämäri

Yrittäjyys ja liiketoiminta

Urheilu-uransa jälkeen Hämäri on toiminut varsin värikkäästi liike-elämässä ja konsulttina. Lisäksi Hämäri on kääntänyt internetiin amerikkalaisia ja englantilaisia itsensä valmentamisen oppikirjoja sekä omia kirjoituksiaan muun muassa myyntityön kehittämisestä ja osaamisen johtamisesta. Brian Tracy Internationalin kotisivujen mukaan hän toimi myös Tracyn perustaman iLearningGlobalin Suomen johtajana.
Ilmeisesti tätä osaamista ja Hämärin solmimia kontakteja liike-elämään hyödynnettiin Hämärin toimiessa Atlantis FC:n varainhankintayhtiöksi perustetun Atlantis Palvelut Oy:n toimitusjohtajana, joka teki ainakin osan toimeksiannoistaan yhtiön kautta. Yhtiön kotisivuilla mainostettiin toiminnan lisäksi joukkueen kotisivuja ja junioritoimintaa. Hämäri jatkoi urheilutoiminnassa Atlantis FC:n varainhankkijana ja markkinointivastaajana. Hän jätti tehtävän joukkueen sekavan tilanteen vuoksi kesällä 2009.
2012 keväästä 2013 loppuun Hämäri toimi Casa Business Servicen operatiivisena johtajana ja julkaisi muun muassa kirjan "52 tapaa kehittää itseään" sekä muita pienempiä teoksia. 2013 syksyllä Hämäri siirtyi QITS Finland Oy/ HRD Finlandin johtajaksi.

Politiikka

Hän on viime vuosina toiminut aktiivisesti myös kokoomuksen kampanjoissa, muun muassa vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ehdokas Marja Vuennon kampanjan PR-vastaavana ja vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Jorma Karlstedtin kampanjapäällikkönä. Vuoden 2009 eurovaaleissa Hämäri löytyy eurovaaliehdokas Nina Suomalaisen tukijoukoista. Vuoden 2012 presidentinvaalin aikana hän oli Sauli Niinistön kampanjassa aktiivisesti mukana.
Vuonna 2008 Hämäri valittiin Helsingin Kokoomusyrittäjien hallituksen jäseneksi ja yrittäjyysvaliokunnan puheenjohtajaksi. Vuonna 2013 Hämäri valittiin Helsingin Kokoomusyrittäjien puheenjohtajaksi. Hän on toiminut aktiivisena pienyrittäjien tukemisen lobbarina ja tuonut näyvästi esille yrittäjyyden haasteita.
Komi mu

Komi mu (komiksi Коми му, ”Kominmaa”) on Syktyvkarissa Komin tasavallassa ilmestyvä kominkielinen sanomalehti.
Komin lehdistön historia alkaa Zyrjanskaja žizn (”Syrjäänien elämä”) -lehdestä, joka alkoi ilmestyä Ust-Sysolskissa vuonna 1918. Keväällä 1919 sen nimenä oli V zyrjanskom kraju (”Syrjäänien seudulla”), vuoden 1921 alusta Udž (”Työ”) ja saman vuoden heinäkuusta lähtien Jugyd tui (”Valoisa tie”). Lehti ilmestyi aluksi venäjän kielellä, mutta siinä julkaistiin toisinaan myös kominkielisiä kaunokirjallisia teoksia.
Jugyd tuin toimittajana työskenteli Viktor Savin, joka tunnetaan yhtenä kominkielisen kirjallisuuden alullepainijoista. Vuonna 1925 Jugyd tuin yhteyteen perustettiin maalaisväestölle tarkoitettu kominkielinen lehti Komi śikt (”Komikylä”), joka myöhemmin ilmestyi nimellä Komi kolhoznik (”Komin kolhoositalonpoika”).
Jugyd tuista tuli kokonaan kominkielinen lokakuussa 1928. Seuraavana vuonna alettiin julkaista kominkielistä nuortenlehteä Komi komsomol (”Komin nuorisoliittolainen”). Kesäkuussa 1930 perustettiin venäjänkielinen sanomalehti Za novyi Sever (”Uuden pohjolan puolesta”). Samalla Jugyd tui sai uuden nimen Vörledzyś (”Metsuri”). Komi kolhoznik yhdistettiin siihen vuonna 1932. Vuonna 1935 Syktyvkariin rakennettiin nykyaikainen lehdistön toimitalo ja kirjapaino Dom petšati.
Vuonna 1955 tasavallan päivälehdet yhdistettiin Krasnoje znamja (”Punalippu”) -lehdeksi, jota julkaistiin samansisältöisinä komin- ja venäjänkielisinä versioina. Seuraavana vuonna se jaettiin jälleen kahdeksi lehdeksi. Kominkielinen lehti sai ensin nimekseen Komi kolhoznik ja vuodesta 1959 lähtien sitä julkaistiin jälleen nimellä Jugyd tui. Vuonna 1978 se ilmestyi kolme kertaa viikossa yli 12 000 kappaleen painoksena.
Vuodesta 1991 lähtien lehti ilmestyy nykyisellä nimellä. Vuonna 2004 perustettiin valtionyhtiö, johon Komi mun lisäksi kuului nuortenlehti Jölöga (”Kaiku”), lastenlehti Bi kiń (”Kipinä”) ja huumorilehti Čuškanzi (”Ampiainen”). Vuonna 2008 Komi mun toimituksesta tuli autonominen kulttuurilaitos. Lehden päätoimittajana toimii Jelena Plettser.
Nykyään lehti ilmestyy kolmesti viikossa noin 3 000 kappaleen painoksena. Sen aiheita ovat tasavallan politiikka, yhteiskunta, talous ja kulttuurielämä. Lehti kertoo myös tasavallan ulkopuolella asuvien komien elämästä.
Targa Florio

Historia

Ensimmäinen Targa Florio järjestettiin vuonna 1906. Ajatuksen isä oli Vincenzo Florio, rikas kilpa-autoilija ja moottoriurheilufanaatikko, joka oli jo vuonna 1900 järjestänyt Lombardian Bresciassa Coppa Florio -ajot. Ensimmäinen Targa Florio oli 446 kilometrin mittainen kilpailu mutkaisilla vuoristoteillä. Kilpailun voitti Alessandro Cagno keskinopeuden ollessa 50 kilometriä tunnissa. 1920-luvulle tultaessa Targa Florio oli lunastanut paikkansa yhtenä Euroopan merkittävimmistä autokilpailuista Mille Miglian ja Le Mansin 24 tunnin ajon rinnalla, kun vielä varsinaista Grand Prix -sarjaa ei ollut.
Muun muassa Mercedeksen, joka tuolloin ei vielä ollut yhdistynyt Benzin kanssa, saavuttamat voitot 1920-luvulla toivat automerkille huomattavaa mainetta Saksassa, erityisesti Christian Wernerin voitto vuoden 1924 kilpailusta. Ensimmäinen nainen joka osallistui Targa Florioon oli Eliška Junková vuonna 1926. Vuonna 1953 kansainvälinen autoliitto FIA järjesti ensi kertaa urheiluautojen maailmanmestaruussarjan, ja Targa otettiin sen osakilpailuksi vuonna 1955. Vuosien varrella kilpailuun osallistui lukuisia ulkomaalaisia legendaarisia GP-tähtia kuten Juan Manuel Fangio, Olivier Gendebien ja Stirling Moss sekä italialaisia mestareita kuten Tazio Nuvolari, Alfieri Maserati, Achille Varzi sekä paikallinen suuruus Nino Vaccarella.
Historian varrella kilpailu käytiin hyvin monenlaisilla radoilla. Alkuaikoina käytettiin 148 kilometrin mittaista kierrosta, joka myöhäisempinä vuosina lyhennettiin 72 kilometriin ja kierrosmäärä lisättiin kymmeneen. Lähtö- ja maaliviiva sijaitsivat Cerdassa ja vastapäivään kierretty rata kulki Caltavuturon ja Collessanon kautta yli 600 metrin korkeuteen merenpinnasta, mistä matka jatkui Campofelice di Roccellan kautta rannikolle Buonfornelloon. Autot lähtivät liikkellee väliaikalähdöllä, koska yhteislähtö ei ollut kapeilla teillä mahdollinen. Rataennätys on Helmut Markon nimissä vuodelta 1972, kun hän kiersi Alfa Romeolla radan ajassa 33 minuuttia ja 41 sekuntia keskinopeudella 128,23 kilometriä tunnissa, tosin vuonna 1970 Leo Kinnunen kiersi radan vieläkin nopeammin hänen kierrettyä radan Porsche 908:llaan 33 minuuttiin ja 36 sekuntiin keskinopeudella 128,571 km/h. Kuljettajilla oli usein tapana harjoitella pitkällä radalla jo viikkoja ennen kilpailua yleisen liikenteen seassa. Viimeisen kerran Targa oli mukana MM-sarjassa vuonna 1973. Se jatkui vielä muutaman vuoden ajan kansallisena kilpailuna, mutta lopulta lopetettiin kokonaan vuonna 1977 tapahtuneen kuolemantapauksen seurauksena.
Korean demokraattisen kansantasavallan vaakuna

Pohjois-Korean vaakunan (kor. 조선민주주의인민공화국문장) kuva-aiheena on vesivoimala, jonka takana näkyy vuorenhuippuja. 
Vaakunan ylälaidassa on punainen tähti, josta loistaa valoa viiteen eri suuntaan.
Hangeuleilla kirjoitettu teksti tarkoittaa "Korean demokraattista kansantasavaltaa".
Korean demokraattisen kansantasavallan perustuslain 163. pykälän mukaan vaakunan taustalla kuvattu vuori on Baekdu-vuori, jota luonnehditaan vallankumouksen pyhäksi vuoreksi. Baekdulla on keskeinen asema korealaisessa mytologiassa. Pohjois-Korean virallisen historiankirjoituksen mukaan presidentti Kim Il-Sung organisoi Baekdu-vuorella vastarintaa japanilaisia miehittäjiä vastaan II maailmansodan aikana, ja maan nykyisen johtajan Kim Jong-unin isän Kim Jong-Ilin on kerrottu syntyneen siellä.
Vaakunassa kuvattu vesivoimalaitos kuvastaa Korean demokraattisen kansantasavallan teollisuutta ja maisemaa ympäröivät tähkät maan maataloutta. Se, että osa vedestä virtaa voimalan ohi, kuvastaa sitä, että osa maan luonnonvaroista on vielä valjastamatta käyttöön. Näin ollen vaakunan sanotaan kehottavan uutteraan työhön maan ja kansan hyväksi. Viljantähkiä yhteen sitova punainen nauha kuvastaa sosialismia, joka sitoo kansan eri kerrokset ja ryhmät yhteen työhön kansan ja vallankumouksen hyväksi.
Pohjois-Korean vaakuna on saanut hyvin paljon vaikutteita Neuvostoliiton vaakunasta. Punainen väri on kommunismin symboli. Pohjois-Korean vaakuna otettiin käyttöön niihin aikoihin kun kylmä sota alkoi maassa.
Derbi

Historia

Derbin historia alkaa pienestä polkupyöräpajasta Molletin kylästä Barcelonan läheltä, ja sen perusti Simón Rabasa i Singla vuonna 1922. Yritys keskittyi polkupyörien korjaamiseen ja vuokraamiseen kunnes toukokuussa 1944 Singla perusti Bicicletas Rabas nimisen osakeyhtiön, joka alkoi tuottaa polkupyöriä teollisesti. Yritys oli menestyksekäs ja vuonna 1946, tukien sen voittoja, alettiin toteuttaa ensimmäistä moottoroitua pyörää.
Ensimmäinen pyörä oli 48-kuutioinen SRS niminen mopo, joka osoittautui menestykseksi saaden yrityksen muuttamaan päätoimialaansa. Yhtiö muutti 7. marraskuuta 1950 nimensä Nacional Motor SA:ksi.

Derbi nykyään

Toisin kuin Ossa, Bultaco ja Montesa, Derbi on selviytynyt haasteista joita ovat tuoneet Espanjan siirtyminen demokratiaan ja  liittyminen Euroopan Yhteisöön. Simón Rabasa i Signla kuoli vuonna 1988, mutta yritys pysyi itsenäisenä vuoteen 2001 asti, kun  italialainen Piaggio osti sen.
Derbin nimi on lyhennys sanoista "Derivados  de Bicicletas, joka viittaa Derbin moponvalmistusperinteisiin.

Derbi moottoriurheilussa

Moottoripyörien maailmanmestaruuskilpailuissa Derbi on voittanut yhteensä kymmenen kuljettajien ja kahdeksan valmistajien mestaruutta.
Ensimmäinen maailmanmestaruus on Ángel Nieton vuonna 1969 50 cm³-luokassa. Kaudella 2006 Lukáš Pešek ajoi Derbin tehdastallissa 125 cm³-luokassa, sijoittuen lopputuloksissa kuudenneksi. Kaudella 2008 Mike di Meglio voitti Derbillään kuljettajien mestaruuden 125 cm³-luokassa. Kaudella 2018 Oula Harju voitti Derbillä kuljettajamestaruuden 50 cm³-luokassa.
Romaine Brooks

Romaine Brooks (oik. Beatrice Romaine Goddard, 1. toukokuuta 1874 Rooma, Italia – 7. joulukuuta 1970 Nizza, Ranska) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka oli erikoistunut muotokuvamaalaukseen ja käytti hyvin hillittyä palettia, jota hallitsee harmaa. Hän ei omaksunut aikansa taidetyylejä, kuten  kubismia and fauvismia, vaan sai pikemminkin vaikutteita 1800-luvun symbolismista ja fin de sièclestä, etenkin James McNeill Whistlerin teoksista. Hänen aiheensa liikkuivat nimettömistä malleista ylhäisön edustajiin, mutta parhaiten hänet tunnetaan naiskuvista, joissa malli on pukeutunut androgyynisesti tai miesten vaatteisiin, mistä esimerkki on hänen omakuvansa vuodelta 1923, joka on hänen yleisimmin kopioitu teoksensa.
Kinometionaatti

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kinometionaatti on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta. Etanoliin ja asetoniin kinometionaatti liukenee niukasti, mutta hyvin esimerkiksi dimetyyliformamidiin, tolueeniin ja dikloorimetaaniin.
Kinometionaattia voidaan valmistaa fosgeenin ja 6-metyyli-2,3-kinoksaliiniditiolin välisellä reaktiolla emäksisissä olosuhteissa. Kinometionaattia käytetään punkkien ja kirvojen torjumiseen sekä fungisidina muun muassa omena-, päärynä-, mustaherukka-, vihannes- ja koristekasviviljelmillä. Sitä käytetään joko jauheena tai kasvihuoneissa savua tuottavissa laitteissa. Euroopan Unionin alueella kinometionaatin käyttö kiellettiin vuonna 2002.
Moision koulu (Turku)

Moision koulu on Turun Moision kaupunginosassa toimiva alakoulu. Koulussa oli lukuvuonna 2015–2016 oppilaita 357.

Historia

Koulu perustettiin vuonna 1954, jolloin koulussa oli vain yksi luokka.
Vuonna 1955 rakennettiin Moision koululle yhä käytössä oleva kivirakennus. Sen on suunnitellut Poku Salo Maaseudun rakennustoimisto Oy:ssä. Sittemmin koulu on saanut lisäsiiven 1961, puisen lisärakennuksen opetuskäyttöön 1997, sen laajennuksen 2005 ja vuonna 2003 liikuntasalin, joka toimii myös juhlasalina. Vanhin koulurakennus peruskorjattiin vuonna 2007.

Koululehti

Koululla on oma lehtensä, suunnilleen kerran vuodessa julkaistava Mosari. Mosarin toimittamiseen on osallistunut koko koulu.
METOP

Valmistus

Satelliitit rakensi EADS Astriumin tehtaat Ranskassa, Saksassa ja Englannissa. Astrium SAS Ranskassa johti satelliitin suunnittelua ja valmistusta. Astrium GmbH Saksassa johti hyötykuormamoduulin (Payload Module) kehitystyötä ja asensi tiedelaitteet siihen. Se suunnitteli ja rakensi ASCAT ja GRAS-instrumentit. ASTRIUM Ltd, Englannissa, johti huoltomoduulin (Service Module Mechanical Subsystems) suunnittelua ja valmistusta. 
Tamperelainen Patria valmisti satelliittien GOME-instrumentin elektroniikkayksikön. Espoolainen Space Systems Finland (SSF) teki satelliittisarjan telemetrian ja telekomentojen käsittelyohjelmistot, jotka ovat keskeinen osa satelliitin toiminnan ohjausta. SSF toteutti otsonidatan myös analysoinnin ohjelmistoja EUMETSATin (ja Ilmatieteen laitoksen) EUMETSATin nk. otsoni-SAF-keskukselle, joka sijaitsee Tähtelässä Sodankylässä.

Seuraaja

EUMETSAT, ESA ja Euroopan komissio valmistelevat METOP Second Generation-sääsatelliitteja, joita kutsutaan myös Post-EPS-satelliitiksi (EPS=EUMETSAT Polar System). Euroopan komissio rahoittaa 7. puiteohjelman kautta siihen yhden instrumentin, Sentinel-5:n, jota puolestaan valmistelee ESAn Sentinel 5 Precursor-missio.