google/wiki40b huggingface dataset:
Häntälä (Halikko)

Häntälä on kylä Halikossa Salossa. Kylän pääalue sijaitsee Ahtialan eteläpuolella Halikonjoen ja Kuninkaantien välissä.
Häntälä on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin, joten kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla. Ensimmäinen maininta Häntälästä on vuodelta 1429. Vuoden 1540 maakirjassa Häntälän koko on pienentynyt, sillä se on mainittu yksittäistilana. 1700-luvulle tultaessa kylä on jälleen kasvanut ja siellä on sijainnut yksi armeijan ratsutila. Häntälän tila toimi nimismiehentalona 1500-luvun lopusta lähtien joten kylä oli käräjäpaikka. Nimismiehentalon yhteydessä oli myös kestikievari, joka sai oman rakennuksensa 1800-luvulla.
Ahtialan puolella sijaitsevassa Häntälän koskessa sijaitsi Häntälän mylly, jonka rauniot ja pato on edelleen paikallaan. Myllyä käyttivät myös muiden kylien asukkaat. Kylän läpi kulki Rantarata ennen radan oikaisua ja kylässä oli oma Häntälän seisake.
Meri-Tuuli Väntsi

Meri-Tuuli Väntsi (o.s. Lindström, s. 8. elokuuta 1980 Lissabon) on suomalainen juontaja. MoonTV:llä hän juonsi kolmen vuoden ajan etupäässä konemusiikki-, festari-, ja ruokaohjelmia. Vuodesta 2003 hän juonsi YLElle Top40-ohjelmaa.
Scott McNeil

Elämäkerta

McNeil syntyi Brisbanessa, Australiassa, josta hän muutti kanadaan ollessaan noin 3-vuotias. McNeil kiinnostui ääninäyttelemisestä jo 12-vuotiaana vierailessaan Disneylandissä, jossa hän kuuli Paul Freesin äänen Haunted Mansionissa ja high schoolin jälkeen McNeil suuntasi opiskelemaan näyttelemistä neljäksi vuodeksi Vancouverin teatteri kouluun. Valmistumisensa jälkeen hän teki ensimmäisiä äänirooleja ystävänsä käsikirjoittamaan radio-ohjelmaan, sekä televisiomainoksiin.

Ääninäyttelijänä

Ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon hän teki vuonna 1990 Super He-Man -animaatiosarjaan, jossa McNeil oli neljän eri hahmon äänenä. Tämän jälkeen hän on tehnyt monipuolisen äänensä myötä usein yli kahta roolia animaatiosarjoissa, kuten Beast Machines, He-Man, Krypto the Superdog, Mucha Lucha ja Mosaic. Yksi McNeilin merkittävimmistä rooleista oli Wolverine vuoden 2000 X-Men: Evolution -animaatiossa.
Alkuperäisten ääniroolien lisäksi McNeil on tehnyt dubbauksia animesarjoihin, kuten Dragon Ball Z, Transformers: Armada, Mobile Suit Gundam Seed ja Fullmetal Alchemist.
McNeil on maininnut suosikki ääninäyttelijäkseen Jim Cummingsin ja sarjakseen Beast Warsin.
Vandaalit (yhtye)

Vandaalien historiaa

Vandaalien esiaste oli 1970-luvun puolivälissä vaikuttanut Hard-Boiled, jonka rumpalina oli Ari. Yhtye teki alusta alkaen omia kappaleitaan. Aluksi laulukielenä oli englanti, mutta joitakin alkuaikojen kappaleita on sittemmin levytetty myös suomeksi. Yhtye soitti alkutaipaleellaan paljon muun muassa Hurriganesin kappaleita. Radiosta kuultu Ramonesin toinen LP Leave Home innosti kuitenkin yhtyeen siirtymään punkrockiin. Ennen laulukielen vaihtamista suomeksi ehti hetken käyttää nimeä Schlachthof Fünf. 
Vandaalit aloitti toimintansa nelimiehisenä, ja yhtyeen ensimmäinen levytys "Älä pilaa nuoruuttasi" Hilselp-kokoelmalle tehtiinkin tällä vahvuudella. Sepi, Ari, Häkli ja Piitsi kutsuivat kuitenkin viidenneksi jäseneksi Hermones-nimisessä hyvinkääläisessä punk-yhtyeessä vaikuttaneen kitaristi Kliden. Klide oli mukana äänittämässä neljää Vandaalit-kappaletta Hilse II -kokoelmalle. 1979 Poko Rekords julkaisi Vandaalien ensimmäisen albumin Namuja lapsille.
Vandaalit hajosi kesällä 1981 kitaristien lähdettyä armeijaan. Häkli oli jättänyt yhtyeen musiikillisten erimielisyyksien takia jo reilut puoli vuotta aiemmin. Vandaalien vuonna 1981 julkaistulla toisella albumilla Raaputtamalla rokkia laulajana oli Häklin sijaan Klide. Yhtyeen viimeiseksi singleksi jäi vuoden 1982 puolella julkaistu "Heikot sortuu elontiellä".
Yhtye teki 1980-luvun puolivälissä pari keikkaa, mutta paluu onnistui kunnolla vasta 1991. Samana vuonna yhtye levytti Apinoiden platta -albumin ja runsas vuosi myöhemmin Psykoakatemian. 1993 toiminta lopetettiin jälleen. Seuraavien viidentoista vuoden aikana yhtyettä kuitenkin kysyttiin muutamia kertoja palaamaan lavoille. Yhtye kieltäytyi kutsuista, kunnes vuoden 2008 syksyllä rockvaikuttaja Miettinen halusi uudelleenjulkaista Hilse-lehdet yksien kansien sisällä. Hän halusi järjestää julkaisun yhteyteen Hilse-konsertin, johon hän kysyi Vandaaleita esiintymään. Yhtye suostui ja aloitti harjoittelun tapahtumaa varten.
Hilse-konsertti jäi lopulta järjestämättä, mutta koska yhtye oli jo harjoitellut, päätti se palata taas lavoille. Vandaalien ensimmäinen keikka paluun jälkeen oli tammikuussa 2009. Sen jälkeen yhtye on tehnyt jonkin verran keikkoja sekä äänittänyt livelevyn, joka julkaistiin syksyllä 2009. Vandaalien kuudes levy, Kaupallista paskaa, ilmestyi 7. syyskuuta 2011. Levyn julkaisi Hyena Records ja levyn tuottajana toimi muusikko Jukka Orma. Albumin julkaisun myötä Vandaalit liittyi niiden yhtyeiden joukkoon, jotka ovat julkaisseet materiaalia viidellä eri vuosikymmenellä. Vandaalien taru päättyi kuitenkin ainakin toistaiseksi vuonna 2014.
Pohjoismainen matkakortti

Pohjoismainen matkakortti oli aiemmin Suomessa käytössä ollut asiakirja, jolla Suomen kansalainen pääsi matkustamaan Pohjoismaihin.

Säännökset matkakortista

Pohjoismaisesta matkakortista säädettiin asetuksella vuonna 1930. Samana päivänä annettiin asetus myös Suomen–Viron matkakortista.
Suomen kansalainen oli oikeutettu matkustamaan 1930-luvulla Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan ja Islantiin sekä ulkomaanpassilla että pohjoismaisella matkakortilla.

Matkakortin hakeminen ja saaminen

Pohjoismaisen matkakortin antoi Suomen kansalaiselle sen paikkakunnan poliisiviranomainen, jossa asianomainen henkilö vakinaisesti asui. Matkakortti annettiin pyynnöstä vain henkilölle, joka oli tunnettu tai joka pystyi tyydyttävästi selvittämään henkilöllisyytensä. Matkakorttia oli henkilökohtaisesti pyydettävä. Matkakorttia ei annettu henkilölle, jolle vuoden 1927 passiasetuksen mukaan ei ollut lupa antaa esteettömyystodistusta ulkomaanpassin saamista varten.

Matkakortin voimassaolo

Pohjoismainen matkakortti oli voimassa kuusi kuukautta kortin antamispäivästä lukien, eikä sen voimassaoloaikaa saanut pidentää. Jos pohjoismaisen matkakortin haltijan vaimo ja viittätoista vuotta nuoremmat lapset halusivat matkustaa matkakortin haltijan mukana, heidän nimensä oli merkittävä matkakorttiin.

Pohjoismaalaiset Suomessa

Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin kansalaiset olivat oikeutettuja saapumaan Suomeen pohjoismaisella matkakortilla ulkomaanpassin lisäksi. Tällainen matkakortti oikeutti enintään kolmen kuukauden yhtämittaiseen oleskeluun Suomessa. Jos matkakortin haltija halusi oleskella maassa pidemmän ajan, hänen oli hankittava itselleen oleskelukirja.
Tanja-Lotta Räikkä

Tanja-Lotta tai Tanjalotta Räikkä (s. 16. marraskuuta 1962 Rauma) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Näyttelijänä hän on muun muassa esittänyt pääosaa, oikeushammaslääkäri Oili Lyyraa, elokuvassa Pelon maantiede (2000). Hän on Ossi ja Laila Räikän tytär.
Räikkä osallistui Suomen Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintaan vuonna 1989 Gösta Sundqvistin säveltämällä ja sanoittamalla kappaleella ”Huominen Eurooppa”.
Risto Kuusava

Risto Iisakki Kuusava (1. tammikuuta 1916 Uusikaupunki – 29. kesäkuuta 1942 Peninsaari, Suomenlahti) oli suomalainen jatkosodan aikana kaatunut lentäjä ja runoilija.
Raumalla asunut Kuusava palveli jatkosodan aikana luutnanttina Lentolaivue 42:ssa. Hänen ohjaamansa Bristol Blenheim-pommikone BL-132 sai kesäkuun lopulla 1942 osuman Suomenlahdella Peninsaaren lähellä ja syöksyi mereen miehistöineen.  
Matti Hämäläinen toimitti vuonna 2001 Risto Kuusavan kirjeistä ja päiväkirjasta sekä aikalaisten muistitiedoista teoksen Risto Kuusava : Meren ja taivaan runoilija. Kirjaan valittiin Kuusavan runotuotannosta 34 runoa. Kuusavan runoja on esitetty myös radiossa Tämän runon haluaisin kuulla-ohjelmassa.  Vuonna 2014 Kauhava Big Band toteutti Kauhavan Lentosotakoulun ykköshallissa esitetyn Lentäjän tie -konsertin jonka juonnot pohjautuivat Kuusavan päiväkirjamerkintöihin ja kirjeisiin.
Brent Reiber

Brent Reiber (s. 31. joulukuuta 1966 Lloydminster, Saskatchewan, Kanada) on sveitsiläinen jääkiekkotuomari. Hän on tuomarina NLA-liigassa.

Ura

Hän oli tuomarina Vancouverin olympialaisissa ja MM-kisoissa 2012.
Tulenjohto

Tulenjohto on tykistön ammunnan organisoimiseksi tapahtuvaa käskytystoimintaa, jolla määrätään tykkiyksiköiden ammunnan kohteet ja se kuinka paljon tulivoimaa kukin tykki käyttää.
Tyypillisesti jalkaväkiyksiköllä on alistettuna tai orgaanisesti osanaan tulenjohtovoimaa. Suurvalta-armeijoissa tulenjohto on melko korkealla organisaatiotasolla.
Tykistön tulta voidaan johtaa suoraan käskemällä kohde, ampuvat tuliyksiköt ja haluttu määrä tulta. On kuitenkin tehokkaampaa, mikäli ammunta on etukäteen valmisteltua. Ylemmät johtoportaat antavat kullekin jalkaväkijoukolle tietyn määrän tulenkäyttöoikeutta, jonka ne saavat käyttää harkintansa mukaan. Yleensä näiden oikeuksien perusteella määritellään omalta puolustusalueelta joukko erityyppisiä maaleja, joiden koordinaatit tiedotetaan tuliyksiköille.

Suomalainen tulenjohtojärjestely

Suomessa tulenjohto on tyypillisesti alistettu joukkuetasolle. Tulenjohtaja on joukkueenjohtajan taistelijapari ja lähin yhteistyökumppani. Apunaan tulenjohtajalla on tulenjohtoryhmä tai -partio. Korkeammilla organisaatiotasoilla on myös omat tulenjohto-osansa: komppaniassa on tulenjohtopäällikkö ja pataljoonassa tulenjohtokomentaja. Nämä vastaavat epäsuoran tulen käytöstä omassa joukossaan.
Runosmäen koulu

Runosmäen koulu oli Turun Runosmäessä vuodesta 1975 vuoteen 2015 toiminut peruskoulu. Koulurakennus suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi joulukuussa 2014, jolloin lapset ja henkilökunta siirtyivät Lyseon ja Pallivahan koulurakennuksiin sekä Kaerlantiellä ja Paltankadulla oleviin päiväkoteihin. Jo 2013 oli tehty päätös Runosmäen koulun lakkauttamisesta 2016, mutta koulun sulkeminen aikaisti lakkautuspäätöstä vuodella niin, että koulun viimeiseksi lukuvuodeksi jäi 2014–2015.

Rakennus

Arkkitehti Pekka Pitkäsen suunnittelemassa, vuosina 1977–1979 valmistuneessa koulurakennuksessa toimi myös päiväkoti. Siinä toimii yhä Turun kaupunginkirjaston sivukirjasto. Betonielementeistä tehtyä harmaata rakennusta piristävät kirkkaan väriset puuosat ikkunoiden alapuolella.
Syksyllä 2015 koulun tiloihin kaavailtiin tilapäisiä hätämajoitustiloja turvapaikanhakijoille, mutta hanke herätti vihamielistä vastarintaa. Joulupäivänä 2015 koulu yritettiin polttaa.
Kangaspelto

Kyläkuva

Kangaspelto sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan pohjoisosassa ja se oli pohjoisin lakkautetun Kyyrölän kylistä. Kylästä oli matkaa Kyyrölän kirkonkylään noin kahdeksan kilometriä ja Muolaan kirkonkylään noin 11 kilometriä. Kangaspellon naapurikyliä olivat idässä Ylä-Kuusaa, etelässä Sudenoja, Kyyrölä ja Tervola sekä lännessä Muolaankylä. Lisäksi kylän pohjoiskärki ulottui Heinjoen Kopralan kylän rajalle. Kangaspellon halki kulki kantatie 63 Viipurista Kivennavalle. Tästä päätiestä erkani Kangaspellon kohdalla kylätie etelään Lavolaan. Vuonna 1936 Kangaspellon pinta-ala oli 10,69 neliökilometriä, josta oli peltoa 182 hehtaaria, niittyä 50 hehtaaria ja metsää 835 hehtaaria.
Kangaspellon väestö oli lähes kokonaan venäläisiä, joiden esi-isät oli siirretty alueelle 1700-luvulla. Suomalaisia kylässä oli vain muutamia. Kylä oli rakennettu perinteisen venäläisen maalaiskylän tavoin: talot sijaitsivat vierivieressä maantien molemmin puolin, päädyt tielle päin. Pellot, jotka sijaitsivat talojen takana kauempana maantiestä, olivat pieniä, mutta niiden lisäksi kylän taloille kuuluu myös Äyräpäänjärven laskun myötä muodostonutta lietemaata kylän pohjoisosassa. Pienten tilojen vuoksi kyläläiset joutuivat hankkimaan lisäansioita muun muassa kalastuksesta, jota harjoitettiin Muolaan- ja Äyräpäänjärvillä. Kangaspellon venäläiset asukkaat olivat ortodokseja ja kuuluivat Kyyrölän seurakuntaan. Kylässä oli kirkko, koulu ja kaksi kauppaa. Kangaspellon ortodoksinen kirkko oli entinen Kanneljärven ortodoksinen kirkko, jonka kyläläiset olivat ostaneet vuonna 1921 ja pystyttäneet kotikyläänsä.
Kangaspellon koulupiiriin kuului Kangaspellon lisäksi suurin osa Sudenojan kylää ja Kyyrölän kunnan Muolaaseen liittämisen jälkeen vuonna 1934 koulupiirin rajoja muutettiin siten, että myös osaa Muolaankylää kuului piiriin. Koulurakennus oli rakennettu vuonna 1885 ja se peruskorjattiin vuonna 1935. Kangaspellon koulu tuhoutui talvisodassa. Opetus Kangaspellon koulussa tapahtui vuoteen 1920 asti venäjäksi ja sen jälkeen piti antaa myös suomenkielistä opetusta.

Sota-aika

Kangaspellon väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Kylän rakennuskanta muun muassa koulu ja kirkko tuhoutuivat talvisodan aikana. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennuksen lisäksi päätettiin Kyyrölän jakokunnan kylissä, joihin Kangaspeltokin kuului, aloittaa tilusjärjestely, jonka avulla useisiin osiin ja palstoihin jakautuneet tilat saataisiin toimivimmiksi kokonaisuuksiksi. Tilusjärjestelyn yhteydessä Kangaspellon, Sudenojan ja Parkkilan kylät lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölän kylään. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, Etelä-Pirkanmaalle ja Hämeenlinnan seudulle, jossa Kyyrölän alueen kylien asukkaat asutettiin Hämeenlinnan kaupunkiin, Hämeenlinnan maalaiskuntaan ja Vanajan kuntaan.
John Jobst

John Jobst (4. helmikuuta 1920 – 5. heinäkuuta 2014 Innsbruck, Itävalta) oli saksalaissyntyinen, Australiassa työskennellyt roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului pallottiineihin. Hänet vihki papiksi Wilhelm Kempf 9. heinäkuuta 1950. Hänet nimitettiin 13. tammikuuta 1959 Kimberleyn Länsi-Australiassa apostoliseksi vikaariksi ja Pitanaen titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta; pääkonsekraattorina toimi Romolo Carboni, jota avustivat Ottone Raible ja James Patrick Carroll.
13. marraskuuta 1959 apostolisen vikariaatin nimi muuttui Kimberleysiksi, ja 7. kesäkuuta 1966 siitä tehtiin Broomen hiippakunta. Jobst toimi sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 3. marraskuuta 1995. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
FS Monge (A601)

Valmistus

Alus tilattiin St. Nazairesta Chantiers de l'Atlantiquelta korvaamaan palveluksesta poistuva 1968 palvelukseen otettu Henri Poincare. Sen köli laskettiin 26. maaliskuuta 1990 ja alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 6. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 5. marraskuuta 1992.
Alukselle on asennettu kaksi Racal Deccan DRBN-34 navigaatiotutkaa ja DRBV 15C ilmavalvontatutka. Ohjusten radan seurantaan alukselle on asennettu neljä C-alueen järjestelmää: Stratus Gascogne, kaksi Armorin tutkajärjestelmää ja Savoie-järjestelmä. L-alueella aluksella on Stratuksen järjestelmä, johon on liitetty kaksi erillistä antennia. Telemetriaan aluksella on kuuden antennin laitteisto ja seitsemän optroninen telemetria laitteisto. Alukselle on asennettu LIDAR-lasertutka.
Navigaatiojärjestelmä koostuu Navstar-satelliittijärjestelmästä ja satelliittikommunikointi hoidetaan Syracuse ja Inmarsat-järjestelmin.

Palvelus

Alus on osallistunut M45 ja M51 ohjusten laukaisuiden valvontaan.
Wakizashi

Wakizashi (jap. 脇差) eli toverimiekka on japanilainen lyhyt pisto- ja lyömämiekka. Se on yksiteräinen ja lievästi kaareva. Pituudeltaan wakizashi on 30–60 cm, keskimäärin 50 cm. Wakizashin terä voidaan lyhyytensä ansiosta takoa katanan terää ohuemmaksi ja siksi se kahlaa pehmeässä kohteessa huomattavasti katanan terää paremmin.
Samurailuokkaan kuuluneet miehet kantoivat aina wakizashia vyöllään, jopa sisätiloissa, joihin katanaa (pidempi samuraimiekka) ei ollut lupa tuoda. Wakizashi kannettuna yhdessä daitōn eli japanilaisen pitkänmiekan kanssa muodosti daishōn. Näiden kahden miekan kantaminen yhdessä oli Edo-kaudella laissa sallittu ainoastaan samuraille ja joillekin sumopainijoille.
Toisin kuin katanaa, joka suuren osan Japanin historiasta on ollut tunnusmerkillisesti samuraiden ase, alle kahden shakun mittaista wakizashia saivat kantaa myös naiset ja samurailuokan alapuolella olevat miehet. Usein wakizashi ja tantō (japanilainen tikari, joka muodoltaan muistuttaa katanaa ja wakizashia) olivat kiertelevien kauppiaiden ainoa puolustuskeino ryösteleviä kapinallisia ja rosvojoukkoja vastaan. Wakizashi oli tantōn lisäksi ainoa ase, jota käytettiin seppukussa.
Hafnarfjörður

Urheilu

Jalkapallojoukkue FH Hafnarfjördur on voittanut Islannin mestaruuden vuosina 2004, 2005 ja 2006.
Koron kieli

Löytyminen

Koron löysi kielitieteilijöiden ryhmä, johon kuuluivat David Harrison, Gregory Anderson ja Ganesh Murmu heidän dokumentoidessaan kahta hruso-kieltä (Aka ja Miji) National Geographicin "Enduring Voices" -hankkeen puitteissa. Heille oli sanottu, että se on aka-kielen murre, mutta ilmeni, että se poikkesi siitä hyvin paljon.
Benny Davis

Benny Davis (21. elokuuta 1895 New York – 20. joulukuuta 1979 Miami) oli yhdysvaltalainen vaudeville-esiintyjä ja populaarimusiikin sanoittaja.
Davis esiintyi vaudevillessa teini-ikäisestä lähtien ja aloitti uransa laulunkirjoittajana soittaessaan vaudeville-laulaja Blossom Seeleyn taustamuusikkona. Hänen ensimmäinen hittinsä oli Con Conradin ja J. Russel Robinsonin säveltämä ”Margie” vuonna 1920. Davisin uran menestynein sanoitus oli vuoden 1926 ”Baby Face”, jonka sävelsi Harry Akst. Davis kirjoitti musiikkia Broadway-näytelmiin Artists and Models of 1927 ja Sons o' Guns (1929). Hänen uransa jatkui 1930-luvun puoliväliin asti.
Davis valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1975. Hän kuoli Miamissa vuonna 1979.
Alain Tanner

Alain Tanner (s. 6. joulukuuta 1929 Geneve) on sveitsiläinen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ollut 1960 -luvulta lähtien maansa elokuvan johtava ohjaaja. Tanner kuvaa hyvinvointiyhteiskunnan turhautuneita, kapinallisia ja vaihtoehtoa etsiviä ihmisiä ja toteuttaa kerronnassaan usein brechtiläisiä vieraannuttamisefektejä.
Elokuvakriitikko Sakari Toiviainen näki 1980-luvun alussa Tannerin tyylissä pohdintaa 1960-luvun aatteiden ja Pariisin vuoden 1968 opiskelijamellakoiden teemoista: ”Ahdistuneiden ja turhautuneiden henkilöidensä lailla Tanner kyselee, mikä meni vikaan ennen sitä ja sen jälkeen, mitä me nyt teemme ja voimme tehdä, mitä älymystö ja työläiset voivat tehdä yhdessä ja erikseen.” Elokuvassaan Jonas täyttää 25 vuonna 2000 Alain Tanner lähestyy Toiviaisen mukaan myös ekologian ja henkilökohtaisen moraalin ja vastuun kysymyksiä: miten kasvattaa lapsia, miten säilyttää elinympäristö puhtaana, miten rakentaa maailmankatsomuksensa ja elää sen mukaan?
Tanner teki käsikirjoitusyhteistyötä brittiläisen kirjailija-kuvataidekriitikko John Bergerin kanssa elokuvissaan Salamanteri (1971), Hetki naisen elämässä (1974) ja Jonas täyttää 25 vuonna 2000 (1976).
Tampereen teknillinen museo

Tampereen teknillinen museo oli tekniikan museo Tampereella. Museo perustettiin vuonna 1949. Nykyään toimintaa jatkaa Museokeskus Vapriikki, jonka hallussa museon tulipalolta säilynyt esineistö on.

Museon historia

Tampereen teknillisen museon taustalla oli keräilijän, kelloseppämestarisähköteknikko Juho Holmstén-Heiniön yksityinen tekninen kokoelma. Hän laittoi kokoelmansa esille liikkeensä yhteyteen vuonna 1883. Vuodesta 1915 lähtien Holmstén-Heiniön Tampereen Käsityö- ja tehdasyhdistykselle lahjoittama kokoelma oli esillä yhdistyksen toimitiloissa. Vuonna 1949 perustetun museon alkuvuosina kokoelmien keruussa painottuivat tekniset keksinnöt sekä teollisuuden voima- ja työstökoneet. Teknillinen museo toimi Frenckellin pannuhuoneessa vuodesta 1958 lähtien. 
Tampereen kunnallinen museotoimi perustettiin vuonna 1969, Teknillinen museo tuli sen alaisuuteen. Toiminnan pääpaino siirtyi koneistuksesta ja tuotantoprosessin kuvaamisesta tuotteeseen. Museo oli vuodesta 1971 lähtien Itsenäisyydenkadulla. Museo paloi vuonna 1989, ja palossa tuhoutui paljon esineistöä.
Pikku Harjulampi (Parkano)

Maantietoa

Soikean muotoinen lampi on halkaisijaltaan 100 metriä. Se sijaitsee Niininevan suolla harjun kupeessa, mutta ympäröivä suo on tavallisuudesta poiketen lähes ojittamaton. Lammella ei ole tulo-ojia, mutta laskuoja on kaivettu turvetuotantoalueen ojituksen yhteyteen. Harjun toisella puolella sijaitsee Lapinkylän peltoaukea, mutta sillä ei ole vaikutuksia lammen ekologiaan. Noin 100 metriä koilliseen sijaitsee Harjulampi, jonka vedenpinta on hieman alempana.
Sosiatiivi

Sosiatiivi on harvinainen kielen sijamuoto, joka tarkoittaa sitä, kenen kanssa jokin toiminto tapahtuu. Unkarin kielessä tällainen on käytössä, samoin ilmeisesti kašmirin kielessä. Suomalaisessa puhekielessä kuulee toisinaan käytettävän samantapaista ilmaisua (iskänkaa).
Sosiatiivi on runsaan sijamuotojen käytön ohella tyypillinen piirre agglutinatiivisille kielille.
Joe Alves

Joseph M. Alves Jr. (s. 21. toukokuuta 1936 San Leandro, Kalifornia Yhdysvallat) on työskennellyt elokuva-alalla lavastajana, tuotantosuunnittelijana, second unit -ohjaajana, tuottajana, tehostemiehenä sekä ohjaajana. Hän oli ehdolla parhaasta lavastuksesta Steven Spielbergin elokuvasta Kolmannen asteen yhteys (1977).
Alves työskenteli second unit -ohjaajana kahdessa ensimmäisessä Tappajahai-elokuvassa ja Tappajahai 2 -elokuvan yhteistyötuottajana. Vuonna 1982 hänet palkattiin ohjaamaan elokuvasarjan kolmatta eli viimeistä edellistä osaa, Tappajahai 3 (1983). Elokuva kuvattiin kolmiulotteisena, ja sen oli tarkoitus alun perin parodioida Tappajahai-elokuvia, kun Joe Dante oli vielä ehdolla ohjaajaksi. Lopulta Alves palkattiin tehtävään. 20,5 miljoonaa dollaria maksanut elokuva tuotti teattereissa yli 87 miljoonaa dollaria. Tappajahai 3 on jäänyt Alvesin ainoaksi ohjaustyöksi.
Lihavainen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,9 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 5 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,1 metriä mpy.
Marduk (yhtye)

Historia

Morgan Steinmeyer Håkansson perusti Mardukin vuonna 1990 Norrköpingissä, Ruotsissa. Vuonna 1991 Marduk julkaisi kolme kappaletta sisältäneen demon nimeltä Fuck Me Jesus. Vuonna 1992 ilmestyi Mardukin ensimmäinen täysipainoinen albumi, Dark Endless, ja yhtye aloitti keikkailun Ruotsissa saatuaan vahvan fanipohjan. Vuonna 1994 Marduk aloitti keikkailun muualla Euroopassa ja 1995 yhtyeellä oli ensimmäinen keikka Atlantin toisella puolella Méxicossa. Vuonna 2000 Marduk löysi lopulta tämänhetkisen levy-yhtiönsä, Blooddawn Productionsin. Vuonna 2004 Marduk julkaisi yhdeksännen studioalbuminsa Plague Angel, joka teki läpimurron Euroopassa ja myöhemmin Yhdysvalloissa. Marduk juhlisti 15-vuotistaivaltaan julkaisemalla live-albumin nimeltä Warschau, jossa on 17 live-raitaa Piolen keikalta 2005. Marduk on esiintynyt Suomessa muun muassa Lepakossa pääsiäisenä 1999, Tuska Open Air -festivaalilla 2002 sekä vuoden 2006 Nummirock-festivaaleilla. Mardukin piti esiintyä Firebox Metal Festissä Seinäjoella vuonna 2010, mutta yhtye ei päässyt paikalle Islannin tuhkapilvien vuoksi.
Kiên Giang

Kiên Giang on maakunta Vietnamin eteläosassa, Đồng Bằng Sông Cửu Longin alueella. Sen pääkaupunki on Rạch Giá. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 1,68 miljoonaa asukasta. Maakunnan pinta-ala on 6 348 km².
The Brides of Dracula

Juoni

Transilvaniassa 1800-luvun lopulla vampyyrinmetsästäjä Van Helsing (Peter Cushing) ottaa mittaa paroni Meinsterista (David Peel), joka on transilvanialaista kylää ja paikallista tyttökoulua terrorisoiva vampyyri.

Vastaanotto

Elokuvalla on Rotten Tomatoes-sivustolla tuore 73% arvosana. Valtion elokuvaministeriö asetti ennakkotarkastuksessa 1960 elokuvalle ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa näyttää eikä levittää.