Minkälainen Suomi meidän on luotava?

Suomen maantieteellinen asema ja suhteet ulkovaltoihin

Itsenäisen Suomen pinta-alaksi Pihkala määritteli noin 600 000 neliökilometriä, kun se maan itsenäistyessä oli vain hieman yli puolet siitä. Neuvosto-Venäjän haltuun jääneitä alueita pyrittiinkin myöhemmin liittämään osaksi Suomea vuosina 1918–1922 käydyissä heimosodissa. Pihkalan hahmotelmissa korostuivat erityisesti Petsamon, Kuolan ja Vienan alueiden elikeinojen hyödyntäminen. Uusia rautatietä Pihkala kaavaili muun muassa Rovaniemen ja Kantalahden välille. Rakentamisen tekisivät pakkotyönä sisällissodan jälkeen vangitut punaiset. Viipuria hän haaveili yhdistettäväksi kanavalla Laatokan ja Äänisen kautta Volgaan ja sitä myöden edelleen Kaspianmereen saakka. Näin kaupungista tulisi Koillis-Euroopan uusi keskus keinotekoisesti rakennetun Pietarin tilalle, josta ei jäisi jäljelle raunioitakaan.
Pihkalan mukaan Suomen piti liittoutua voimakkaana ja oikeamielisenä pidetyn Saksan keisarikunnan kanssa, jonka hän vielä tuolloin uskoi voittavan ensimmäisen maailmansodan ja luovan sen myötä aivan uuden maailmanjärjestyksen. Saksan liittolaisena Suomi auttaisi maata lyömään ympärysvallat taistelussa, jonka brittiläisen maailmanvallan murtava loppunäytös käytäisiin Egyptin pyramiden juurella ja Jerusalemin porteilla. Saksan voiton ja bolševikkien kukistumisen myötä Suomen piti myös luoda läheiset suhteet Venäjällä eläviin suomensukuisiin kansoihin. Niitä hän kutsui sivistyksellisesti alhaisiksi, mutta arvosti kuitenkin suomensukuisten rotupuhtautta, joka hänen mukaansa saattaa olla jopa eräs ”jumalallisen eugeniikan vaihe”.

Moraali ja yhteiskunta

Pihkalan yhteiskuntakäsitys perustui korkealle moraalille ja etiikalle, joka estää ongelmakäyttäytymisen. Hän painotti myös siveellistä kuria ja piti kansakunnan pahimpina uhkina tapainturmelusta ja nautinnonhalua. Rodullista puhtautta vaalittiin lisääntymisoikeutta rajoittamalla, lisäksi Pihkala halusi pakkolaitoksia prostituoiduille, joita hän piti sosialistien ohella moraalisesti kaikkein alhaisimpina kansalaisina. Pihkalan mukaan kansakunnalla oli tehtävä, jota varten sen piti jalostaa jäseniään. Tämän seurauksena kehittyisi ”uusi väkevä ihminen” ja ”uusi ylimystö”, jonka alhaisemmista ihmisistä erottaisi terävä äly, korkea ja puhdas sivistys, voimakas tahto sekä terve ruumis ja sielu. Hän pohti myös, tulisiko suomalaisista kansa, joka ”puhdistuneena, jalona ja väkevänä saa nähdä Jumalan”.
Pihkala laajensi ajatuksensa koskemaan Suomen lisäksi myös koko muuta maailmaa. Hän uskoi käynnissä olevan maailmansodan päättyvän Saksan voittoon, jonka maailmanherruus sitten muokkaisi väkivalloin oikeutta loukkavista ja niskoittelevista kansoista lainkuuliaisia, ahkeria ja rauhallisia ihmisiä. Eurooppalaisen kulttuurin Pihkala näki ylivertaisena kaikkeen muuhun nähden ja koki sillä olevan erityisen tehtävän ensimmäisenä globaalina kulttuurina. Hänen mukaansa myös tulevaisuudessa tulee olemaan ylhäisempiä ja alhaisempia kansoja, kuten myös niiden sisällä ylä- ja alaluokka, joista toinen on heikommassa taloudellisessa asemassa. Pihkala myönsi yhteiskunnallisen epätasa-arvon olemassaolon, mutta oli valmis korjaamaan sitä vain niin paljon, kuin sosialismin pysäyttämiseksi ja ”kansanruumiin tervehdyttämiseksi” on pakko. Oikeuksiaan vaativia maattomia hän piti ainoastaan yksinkertaisina propagandan uhreina ja heidän ongelmansa ratkaistaan sijoittamalla tilaton väestö Vienan Karjalaan. Rikkaiden tulonjakoa Pihkala kuvaili ryöstämiseksi ja riistämiseksi.
Pihkalan ajatusmallin mukaan valtion piti armeijan ja ammattikoulutuksen kautta ryhtyä järjestelmällisesti kasvattamaan ”oikeaa suomalaista isänmaallista työmiestä”. Seksiä ei hänen tavoittelemassaan yhteiskunnassa harrastettu kuin lisääntymistarkoituksessa, vaan ainoaksi nautinnoksi sai riittää työnteko. Myös alkoholin käyttö olisi rajoitettua. Ehkäisy oli Pihkalan mukaan luonnonvastaista ja hän kutsuikin vain kaksi lasta synnyttäneitä naisia itsekkäiksi. Naisten tarkoitus on synnyttää mahdollisimman paljon lapsia miehille, jotka kelvottoman aineksen sijaan ansaitsevat lisääntyä. Myös tytöt pitää kasvattaa äitiyteen, joka on Pihkalan mielestä naisen suurin oikeus ja velvollisuus. Riippumaton ja valistunut nainen on hänen mukaansa ”sukupuoleton” kauhistus. Naisten äänioikeus ja mahdollinen tasa-arvo olivat Pihkalalle vain välikappale, jota he eivät tarvinneet omaksi, vaan ainoastaan jälkeläistensä ja tulevien sukupolvien eduiksi.

Eugeniikka

Kirjansa luvussa Puhdistusta ja jalostusta hänen arvostelunsa kohteeksi joutuvat erityisesti kaupunkien ja teollisuusyhteisöjen työväenluokkaiset naiset. Hän varoitti lyhyttukkaisista, miestä jäljittelevistä naisista ja vaati prostituoituja pakkosteriloitavaksi. Eri asteella olevia naisia varten piti perustaa erilaatuisia laitoksia, joissa he sitten olisivat pakkotyössä ja mahdollisesti osa voisi saavuttaa yhteiskuntakelpoisuuden. Saastan ja turmeluksen levittäjät piti hänen mukaansa ”upottaa myllynkivi kaulassa meren syvyyteen”. Myös suvunjatkamiseen epäkelvot miehet piti sterilisoida. Pihkalan mielestä sellainen ihmistyyppi oli ”törkeäsanainen ja pitkätukkainen jätkä”, joita hän piti eläimiä alemmaksi vajonneena ihmislajina ja joka oli poistettava säälimättömästi. Lisäksi Pihkala arvosteli runsaasti alkoholia käyttäviä ja yleisten naisten parissa viihtyviä ”keikareita”. Rotujen sekoittamista Pihkala piti vastenmielisenä ajatuksena, ja hänen mukaansa ”kiinalais-ryssäläiset”, joilla suomalaiset ovat tulleet saastutetuiksi, on toimitettava pois maasta.