google/wiki40b huggingface dataset:
Kulmamonninen

Koko ja ulkonäkö

Kulmamonninen kasvaa noin 5 cm pitkäksi. Silmän kohdalla sillä on musta raita ja musta raita kulkee myös sen pyrstöstä selkäevään saakka. Kala on muuten valkoinen. Kulmamonnisesta tunnetaan monia erilaisia toisistaan hieman poikkeavia värimuotoja.

Alkuperä

Kulmamonninen on kotosin Kolumbiasta, Meta- ja Ariarijoilta.

Käyttäytyminen

Kulmamonninen on aika rauhallinen parvikala, joka viihtyy akvaarion pohjalla.

Vesiolot ja ravinto

Kulmamonninen tarvitsee vähintään 63 litran akvaarion. Sille sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen sekä lämpötila 22-25 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Breakthrough

Säännöt

Aloitustilanteessa kaksi alinta riviä on täytetty valkeilla nappuloilla ja kaksi ylintä riviä mustilla. Toinen pelaajista pelaa valkeilla, toinen mustilla nappuloilla. Toinen pelaajista aloittaa siirtämällä jotakin nappuloistaan. Sen jälkeen pelaajat siirtävät omia nappuloitaan vuorotellen.
Valkeita napuloita on mahdollistaa siirtää ainoastaan ylöspäin ja mustia vain alaspäin. Vuoron aikana voidaan siirtää vain yhtä nappulaa, ja sitä voi siirtää eteenpäin yhden ruudun joko suoraan tai vinottain, jos kohderuudussa ei ennestään ole nappulaa. Siirto kuitenkin on mahdollinen myös, jos se tapahtuu vinottain ja kohderuudussa on vastustajan nappula. Tällöin kyseinen vastustajan nappula poistetaan pelilaudalta ja siirtyvä nappula asetetaan ruutuun sen tilalle.
Ensimmäinen pelaaja, jonka nappula saavuttaa pelaajasta katsoen kauimmaisen rivin tai jonka vastustajan kaikki nappulat joutuvat poistetuiksi laudalta, voittaa pelin.
Kreikkalainen antologia

Historia

Vaikka Egyptistä on löydetty papyruksia, jotka sisältävät katkelmia runokokoelmista, kreikkalaisen runouden varhaisin varsinainen antologia oli Meleagros Gadaralaisen Anthologia. Se sisälsi runoja sekä häneltä itseltään että 46 muulta runoilijalta, mukaan lukien Arkhilokhos, Alkaios, Anakreon ja Simonides. Johdannossaan Meleagros kuvaa järjestäneensä runot teoksen nimen mukaisesti ikään kuin kukkaseppeleeksi. Sanasta ”antologia” on sittemmin tullut synonyymi kirjoituskokoelmille.
Meleagroksen antologia oli niin suosittu, että siihen tehtiin myöhemmin lisäyksiä. Filippos Thessalonikalaisen ja Agathiaan versioiden esipuheet ovat säilyneet osana antologiaa. Konstantinos Kefalos toimitti standardilaitoksen teksteistä (Palatine MS) 900-luvulla. Hän lisäsi uusia kokoelmia: Straton Sardislaisen 100-luvulla kokoamia homoeroottisia säkeitä, kirkoista löydettyjä kristillisiä epigrammeja, kokoelman Diogenianoksen kokoamia satiirisia ja humoristisia epigrammeja, Khristodoroksen kuvauksen bysanttilaisen Zeuksippoksen gymnasionin patsaista sekä kokoelman piirtokirjoituksia kyzikoslaisesta temppelistä.
Maksimos Planudes toimitti myös laitoksen Kreikkalaisesta antologiasta. Hän sekä lisäsi joitakin runoja että poisti sopimattomina pitämiään kohtia. Hänen antologiansa oli pitkään ainoa, joka läntisessä Euroopassa tunnettiin. Ensimmäinen painettu laitos kokoelmasta ilmestyi vuonna 1494 Johannes Laskariksen toimittamana. Vuonna 1606 Claudius Salmasius löysi heidelbergiläisestä kirjastosta laajemman kokoelman, joka perustui Kefaloksen laitokseen. Tämä julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1776, kun R. F. P. Brunck sisällytti sen teokseensa Analecta veterum Poetarum Graecorum (1772–1776). 
Ensimmäinen kriittinen laitos oli Friedrich Jacobsin tekemä (13 osaa, 1794–1803; uudistettu 1813–17). J. F. Dübnerin Didotin Bibliothecassa julkaistu laitos (1864–1872) sisälsi Antologia Palatinan, siihen kuulumattomat Planudeen antologian epigrammit, muista lähteistä kerättyjä osia sisältävän liitteen, latinankielisen suorasanaisen käännöksen sekä Hugo Grotiuksen runomittaisen latinankielisen käännöksen.
Franzéninkatu

Franzéninkatu (ruots. Franzénsgatan) on asuntokatu Helsingissä Kallion kaupunginosassa. Itä–länsisuuntainen katu kulkee mutkitellen Torkkelinmäen osa-alueen halki Pengerkadulta Kaarlenkadulle. Katu sai nimensä runoilija Frans Mikael Franzénin mukaan vuonna 1901.
Käyrä

Topologinen määritelmä

Olkoon  topologinen avaruus ja  reaaliakselin jokin väli. Tällöin käyrä on jatkuva kuvaus . Käyrää sanotaan yksinkertaiseksi, jos  on injektiivinen. Jos I on suljettu ja rajoitettu väli, , sanotaan käyrää yksinkertaiseksi siinäkin tapauksessa, että  ja  on välin sisäpisteissä injektiivinen. 
Käyrä on suljettu käyrä, jos  ja . Suljettua yksinkertaista käyrää sanotaan Jordanin käyräksi.
Topologisessa tarkastelussa on huomattava, että käyrä ja sen kuvaaja ovat kaksi eri asiaa. Kahden eri käyrän kuvaajat voivat olla samat. Esimerkiksi fysikaalisesti tulkittuna käyrää pitkin voidaan kulkea eri nopeuksilla tai Jordan-käyrää voidaan kiertää useita kertoja.
Ulla-Kirsti Junttila

Ulla-Kirsti Junttila (s. 1950) on suomalainen teollinen muotoilija, joka on erikoistunut kaupunkiympäristöjen suunnitteluun ja tutkimiseen sekä kadunkalusteiden muotoiluun. Hänet palkittiin vuonna 1987 ensimmäisellä Vuoden muotoilija -palkinnolla.
Ulla-Kirsti Junttila valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1978 ja taiteen lisensiaatiksi 1994. Hän on työskennellyt omassa muotoilutoimistossaan, Helsingin kaupungin rakennusviraston tuote- ja ympäristösuunnittelijana sekä Sito Oy:n konsulttina. Hän on suunnitellut kävelykatuja, aukioita, toreja ja muita julkisia kaupunkitiloja sekä ollut toteuttamassa monia esteettömyyshankkeita. Rakennusvirastossa hän on vastannut Helsingin kaupungin katutaidehankkeista ja suunnitellut useita ympäristötaideteoksia.
Junttilan voitti vuonna 1981 Oy Lohja Ab:n järjestämän, Petter Forsströmin mukaan nimetyn suunnittelukilpailun betonisella kadunkalustesarjalla Elemento. Se tuli tuotantoon 1982 Lemminkäinen-yhtiön kiinnostuttua siitä. Sarjaa on sittemmin valmistanut Rudus. Junttilan suunnittelemia ulkokalusteita valmistaa myös Lappset. 
Suunnittelutyönsä lisäksi Junttila on toiminut tuntiopettajana Taideteollisessa korkeakoulussa ja Lahden ammattikorkeakoulussa sekä kirjoittanut useita alansa oppikirjoja.
Ranska Eurovision laulukilpailussa 2009

Eurovision laulukilpailussa

Ranska on automaattisesti loppukilpailussa, sillä maa kuuluu neljän suuren rahoittajamaan joukkoon. Esitetyn kappaleen nimi oli "Et s’il fallait le faire" ja Ranska sijoittui sillä finaalissa kahdeksanneksi.
Anton Koberger

Anton Koberger (n. 1440/1445 – 3. lokakuuta 1513) oli saksalainen kirjanpainaja ja kultaseppä. Hän julkaisi Nürnbergissä vuosina 1470–1500 noin 250 teosta, muun muassa puupiirroksin kuvitetun saksankielisen Raamatun vuonna 1483 ja merkittävän inkunaabelin Liber Chronicarumin (saksaksi Die Schedelsche Weltchronik) vuonna 1493.
Koberger oli Albrecht Dürerin kummisetä. Dürerin perhe asui samalla kadulla kuin Koberger.
Alankomaalainen keittiö

Alankomaalainen keittiö (eli hollantilainen keittiö) perustuu yksinkertaisiin ruokiin, joita ovat muun muassa erilaiset pataruoat, ohukaiset, meren antimet ja meijerituotteet. Yksi Alankomaiden tärkeimmistä peruselintarvikkeista on maailmankuulu hollantilainen juusto. Maan tunnetuin juusto on gouda, joka tulee Goudan kaupungista. Keskiajalla edam-juusto oli maan tärkeimpiä vientituotteita, kun Edamin kaupungilla vielä oli meriyhteys. Kolmas tunnettu hollantilainen juusto on Leerdammer.
Alankomaalainen pataruoka stamppot on tyypillinen paikallinen arkiruoka, jonka pääraaka-aine on peruna. Vanhin ja suosituin pataruoka on hutspot, joka tehdään naudanlihasta, sipulista, porkkanasta ja perunasta. Patoihin käytetään Alankomaissa muitakin kasviksia, kuten kaalia, sekä lisäksi sianlihaa ja makkaraa. Myös papuja ja herneitä käytetään maan keittiössä paljon; suosituin sentyyppinen ruokalaji on herneistä ja sianlihasta valmistettu keitto snert.
Kalastuksella on Alankomaille ollut aina suuri merkitys. Maan suosituimpiin kaloihin kuuluu matjessilli, vielä kutematon nuori silli, joka syödään perinteisesti kokonaisena ilman lisukkeita. Myös sinisimpukoita viljellään runsaasti, vaikka suurin osa sadosta viedäänkin naapurimaihin. Simpukankasvatuksen keskus on Yerseke Schelde -joen suulla.
Suosittu alankomaalainen kakku on rusinakakku poffert, jota syödään kahvin kanssa, jälkiruokana tai välipalana. Alankomaalaiset tarjoavat poffertin yleensä voin, sokerin ja siirapin kanssa. Suurikokoiset alankomaalaiset ohukkaat (pannekoeken) ovat tunnettu herkku, ja maassa on jopa niihin kokonaan erikoistuneita ravintoloita. Limburgin erikoisuus on vlaai, litteä pyöreä leipäkakku, joka on päällystetty hedelmillä tai riisipuurolla. Twentessä valmistetaan krenteweggeä, joka on litteä ja pitkulainen rusinapulla.
Alankomaalaiset ovat maailman ahkerimpia lakritsinsyöjiä. Jouluisin maassa nautitaan etenkin piparkakkua muistuttavaa speculaas-leivonnaista, joka on maustettu kanelilla, muskotilla, kardemummalla, mausteneilikalla ja inkiväärillä. Speculaas valetaan puisiin muotteihin, joiden kuviot esittävät yleensä perinteisiä hahmoja ja aiheita. Muita alankomaalaisia jouluherkkuja ovat hunajakakku ontbijtkoek ja mausteinen mantelipikkuleipä janhagel.
Alankomaiden kansallisjuoma on alun perin ohrasta, rukiista, maissista ja katajanmarjasta tehty genever-viina. Juomaan voidaan käyttää nykyisin myös muita marjoja ja hedelmiä. Myös liköörit ovat Alankomaissa suosittuja.
City on Fire

Juoni

Elokuva kertoo Ko Chow -nimisestä poliisista, joka saa tehtäväkseen soluttautua jalokiviliikkeisiin erikoistuneeseen rikollisjärjestöön. Vaaralliseksi peitetehtävän tekee se, että viimeksi liigan ympyröissä pyörinyt poliisi menetti oitis henkensä jäätyään kiinni. Kotonakaan ei mene hyvin, sillä Chow ja hänen tyttöystävänsä ovat jatkuvasti riidoissa ja ero häämöttää jo. Chow ystävystyy liigan jäseneen, Fu’hun. Fu’n avulla Chow pääsee yhä syvemmälle liigan toimiin ja lopulta hänet otetaan mukaan viimeiseen, suureen jalokiviryöstöön.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 4 × 400 m viestijuoksu

Aikataulu

Karsintakierrokset kilpaillaan 7. elokuuta. Loppukilpailu käydään 8. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 8. elokuuta.
110393 Rammstein

110393 Rammstein on asteroidi, joka on nimetty saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin mukaan. Asteroidin löysi Jean-Claude Merlin vuonna 2001. Rammsteinin periheli on 370 miljoonaa kilometriä ja apheli 440,7 miljoonaa kilometriä. Sen halkaisijaksi on arvioitu 3–6 kilometriä. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 2001 TC8.
Kalevi Nyqvist

Kalevi Nyqvist (s. 6. huhtikuuta 1936 Asikkala) on suomalainen viihdemuusikko ja sovittaja, joka on ollut mukana ainakin 1966 musiikkikappaleen levytyksessä. Nyqvist on vaikuttanut monessa eri yhtyeessä harmonikansoittajana. Kuuluisin on ollut hänen oman yhtyeensä lisäksi yhtye Tulipunaruusut. Nyqvistin yhtyeen solisteina on ollut useita iskelmälaulajia.
Scary Kids Scaring Kids

Scary Kids Scaring Kids tai lyhenteenä SKSK oli post-hardcoreyhtye, joka perustettiin Arizonassa 2002. Sen musiikkityyleiksi luokiteltiin myös screamo, metalli ja punk.
Stratikles

Stratikles (muinaiskreikaksi Στρατικλῆς) oli antiikin kreikkalainen filosofi tai filosofian historioitsija, joka kirjoitti stoalaisen koulukunnan historiasta teoksen nimeltä Stoalaisista. Teos kuuluu samaan lajityyppiin kuin ajan monet Filosofien perimysjärjestykset -nimiset teokset, paitsi että se keskittyi yhden koulukunnan historiaan. Muutoin Stratikleen elämästä tai ajoituksesta ei tiedetä paljoakaan.
Viitasaaren Isänmaalliset Kansalaiset

Viitasaaren Isänmaalliset Kansalaiset (käytti myös nimeä Viitasaaren Isänmaallinen Kerho) oli Viitasaarella Keski-Suomessa toiminut ryhmä. Yhdistys oli yksi ensimmäisistä avoimesti juutalais- ja vapaamuurarivastaisista järjestöistä Suomessa. Vuosina 1928–1930 kerhoa veti kunnanlääkäri Gunnar von Hertzen.
Vuosina 1930–1939 viitasaarelaiset julkaisivat seitsemän lentokirjasta, joissa varoitettiin kommunismin, juutalaisten ja vapaamuurarien aiheuttamista vaaroista. Viitasaarelaisten julkaisuille oli ominaista voimakas antisemitismi.
Ryhmään kuului useita Viitasaarella asuneita mielipiteiltään äärioikeistolaisia henkilöitä. Ryhmän perustajia olivat Viitasaaren kirkkoherra, rovasti Matti Jaakkola (1879–1955), kappalainen Heikki Halmesmäki (1891–1959), kunnanlääkäri, jääkärimajuri Gunnar von Hertzen, maanviljelijät Einar Sarlin ja Kalle Varis sekä pankinjohtaja Aapeli Tikkanen. Perustajista ainakin Jaakkola ja Halmesmäki olivat olleet mukana Lapuan liikkeen kyyditystoiminnassa. Halmesmäki toimi myös sanomalehti Sisä-Suomen päätoimittajana 1929–1930 sekä kustansi ja toimitti Viitasaaren Seutu -lehteä 1933–1944 pakinoiden lehdessä nimimerkillä Pihkurin Pekka.
Ryhmän julkaisemissa kirjasissa oli käytetty lähteinä etupäässä saksalaista vastaavaa kirjallisuutta, mutta tekstiä oli kuitenkin muokattu Suomen oloja varten. Kirjasten toimitustyöstä vastasi pääasiassa kirkkoherra Jaakkola. Ensimmäinen kirjanen nimeltä Juutalaisten osuus maailmantapahtumiin julkaistiin 1930 ja sen painosmäärä oli 10 000 kappaletta. 
Viitasaarelaisten mukaan juutalaiset olivat kommunismin, sosialismin, vapaamuurariuden ja liberalismin takana ja he käyttivät näitä liikkeitä hyväkseen päästäkseen valtaan. Juutalaiset muka hallitsivat jo Neuvostoliittoa ja rahoittivat sieltä käsin kommunistien toimintaa ympäri maailmaa. Sekä kommunismi että kansainvälinen suurkapitalismi olivat juutalaisten johtamia ja ne edistivät juutalaisen maailmanvallan syntymistä. Juutalaiset olivat viitasaarelaisten mukaan jo aikaansaaneet ensimmäisen maailmansodan ja he suunnittelivat jo uuden sodan aloittamista. Jos juutalaiset voittaisivat tämän sodan, he hallitsisivat koko maailmaa, mutta jos he häviäisivät sen, vaipuisivat he "nykyisten mustalaisten tasolle". 
Viitasaarelaisten kirjaset saivat vastakaikua lähinnä äärioikeistolaisissa piireissä, eikä niillä ollut paljonkaan vaikutusta näiden piirien ulkopuolella. Viitasaarelaisista kirkkoherra Jaakkola kirjoitti myös aktiivisesti samasta aihepiiristä muun muassa lehtiin Sinimusta, Aktivisti, Tapparamies, Siniristi ja  Kustaa Vaasa .
Animaniacs: The Great Edgar Hunt

Juoni

On Edgar-palkintojen aika ja koko Hollywood on jännittynyt. Kuitenkin, tumma pilvi laskeutuu kaupungin ylle kun kaikki Edgar-palkinnot on varastettu. Warner-yhtiön toimitusjohtaja Thaddeus J. Plotz on hermoromahduksen partaalla; palkintojuhlaa ei voida peruuttaa - se olisi ennenkuulumatonta.
Kaikkia keinoja kokeillaan, mutta tuloksetta: FBI, CIA, Interpol ja Scotland Yard ovat hämillään, jopa Columbo tunnustaa, että ei voi ratkaista tätä pulmaa. Niinpä Yakko, Dot ja Wakko lähtevät hankkimaan Edgar-pystejä takaisin.
Jouko Suomalainen

Jouko Suomalainen (s. 8. huhtikuuta 1949) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaajana jalkapalloa pelannut Suomalainen edusti Suomen maajoukkuetta 54 A-maaottelussa ja teki niissä kaksi maalia.
Kotimaassaan Suomalainen edusti kaikkia kolmea aikansa merkittävää kuopiolaisseuraa: Palloseuraa vuosina 1967–1970, Pallotovereita vuosina 1971–1980 ja 1984 sekä Eloa vuosina 1982–1983. SM-sarjassa hän pelasi yhteensä 233 ottelua ja teki niissä 35 maalia. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1967, 1969 ja 1978 sekä voitti Suomen Cupin vuonna 1968.
Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat Suomalaisen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1973.
Naistentalo

Naistentalo, viralliselta nimeltään Asuntoyhteistalo, on Helsingin Laaksossa sijaitseva asuinkiinteistö. Se rakennettiin 1950-luvun alussa Suomen ensimmäiseksi kollektiivitaloksi, ja se oli tarkoitettu entisille lotille. Asunnot olivat enimmäkseen pieniä, ja asukkaiden yhteiskäyttöön tehtiin mm. keskuskeittiö, aamiaissali, pesutupa, päiväkoti sekä sauna ja uima-allas. Talossa on alusta asti toiminut lottajärjestön omistaman Työmaahuolto Oy:n perustama ravintola White Lady (välillä muilla nimillä). White Lady oli tiettävästi ensimmäinen laaturavintola, johon naiset pääsivät ilman miesseuraa.

Talo lotille

Asuntoyhteistalon rakennutti Suomen Naisten Huoltosäätiö, lakkautetun Lotta Svärd -järjestön työn jatkaja. Ajatuksena oli helpottaa sodanjälkeistä asuntopulaa ja tarjota edullinen koti sodassa kärsineille naiselle. Erityisesti talo oli tarkoitettu "itsensä elättäville" yksinäisille tai perheellisille naisille sekä nuorille aviopareille, joilla oli enintään kaksi lasta. Talo rakennittiin 110 miljoonan markan Arava-lainalla.
Rakennuksen suunnitteli vuonna 1946 järjestetyn kilpailun pohjalta Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaa. Se valmistui kahdessa erässä vuosina 1951 ja 1953. Talossa on 279 asuntoa, joista valtaosa on yksiöitä. Suuremmat perheasunnot ovat kolmen huoneen ja keittiön kokoisia. Lisäksi rakennuksessa on muutamia ateljeehuoneistoja. Talosta tuli Helsingin väkirikkain, ja enimmillään siinä oli lähes 700 asukasta. Vuonna 1972 palvelutalo muutettiin asunto-osakeyhtiöksi.

Kollektiivitalo

Naistentalon suunnitelmat noudattivat kollektiivitalon mallia, joka omaksuttiin Suomeen Ruotsista. Siellä kehiteltiin ja rakennettiin jo 1930-luvulla taloja, jotka tarjosivat asukkailleen yhteisiä tiloja ja palveluja. Kollektiivitalon idea liittyi keskiluokan elämäntilanteeseen, jossa perheenäidit kävivät entistä enemmän työssä kodin ulkopuolella, ja palvelijoita oli kodeissa yhä vähemmän. Koti haluttiin pyhittää yksityiseksi lepopaikaksi ja esimerkiksi ruoanlaitto ja lastenhoito siirtää muualle.

Talon rakenne ja palvelut

Naistentalo muodostuu kolmesta peräkkäisestä asuntosiivestä, joiden keskelle jää piha-alue. Asunnot on sijoitettu pitkien käytävien varsille kuten sairaalan tai vankilan huoneet tai sellit. Niihin kuljetaan yhteisen eteishallin kautta, jota alun perin valvoi ovenvartija. Asunnoissa oli alusta asti omat pienet keittokomerot tai keittiöt, mutta ruoan saattoi tuoda huoneeseen myös alakerran keskuskeittiöstä. Kerroksissa oli asuntojen yhteiskäytössä keittiöitä, kylpyhuoneita, pyykinpesuhuoneita sekä tuuletus- ja aurinkoparvekkeita.
Monille palveluille, jotka alkuaan oli tarkoitettu vain talon asukkaille, ei löytynyt riittävästi käyttöä. Niinpä esimerkiksi päiväkoti, pesula ja sauna muutettiin liikeyrityksiksi, jotka olivat myös muiden käytettävissä. Lounashuone yhdistettiin ravintola White Ladyyn.
Talossa on toiminut myös muusikko Remu Aaltosen ateljee.
Martti Huhtala

Yksityiselämä ja sotilasura

Martti Huhtala syntyi Rovaniemellä marraskuussa 1918 satulaseppä Elias Huhtalan ja Hilja Huhtalan (o.s. Alaruokanen) perheeseen, johon syntyi yhteensä kuusi poikaa ja kaksi tyttöä. Perheen äiti kuoli lapsivuoteeseen Huhtalan ollessa viisivuotias. Huhtalan isä oli lestadiolainen maallikkosaarnaaja. Huhtalan veli Paavo Huhtala (1910–1948) oli yleisurheilija, joka voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden vuonna 1934.
Huhtala valittiin kadettikurssille 23. Kurssi kuitenkin keskeytyi talvisodan sytyttyä, ja Huhtala toimi talvisodan aikana kouluttajana. Jatkosodassa Huhtala palveli etulinjassa lähettiupseerina, adjutanttina ja komppanian päällikkönä.
Sotien jälkeen Huhtala osallistui asekätkentään majuri Aito Keravuoren apulaisena eri puolilla Pohjois-Suomea. Hän onnistui välttämään kiinnijäämisen ja piti osallisuutensa asekätkentään salassa kuolemaansa saakka. Asia tuli julkisuuteen vasta marraskuussa 2018 sanomalehti Kalevan kirjoitettua siitä Huhtalaa käsittelevässä artikkelissa.
Huhtala työskenteli ammattiupseerina vuoteen 1965 saakka yleten everstiluutnantiksi. Tämän jälkeen hän työskenteli Pohjoismaiden Yhdyspankin konttorinjohtajana Muoniossa ja Rovaniemiellä ja jäi eläkkeelle vuonna 1975.
Huhtala oli naimisissa kaksi kertaa, ja hänellä oli kuusi lasta.
Peltosauramo

Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen peltosauramo kasvaa yleensä 20–50 cm korkeaksi. Koko kasvi on lyhyt- ja pehmeäkarvainen sekä tyvestä lähtien haarova. Lehdet ovat varressa kierteisesti. Lehtilapa on kapealiuskainen ja tavallisesti kaksi kertaa pariliuskainen. Liuskat ovat kapeita ja otakärkisiä. Isohkot kukkamykeröt ovat yksittäin haarojen kärjessä, ja ne ovat pitkäperäisiä ja noin 2–4 cm leveitä. Mykerön kehto on puolipallomainen. Useammassa rivissä olevat kehtosuomut ovat kapeita, kalvolaitaisia, pyöreäkärkisiä ja karvaisia. Kekomainen mykeröpohjus on kokonaan suomuinen. Pohjussuomut ovat suikeita, vähitellen odaksi kapenevia ja lähes ehytlaitaisia. Valkoisten, emikukkia olevien laitakukkien kielen leveys on 2,5–5 mm. Keltaiset kehräkukat ovat kaksineuvoisia ja torvimaisia. Suomessa peltosauramo kukkii kesä-syyskuussa. Pähkylä on liereä, ja siinä on tavallisesti 10 sileää harjua. Pähkylä on haiveneton.
Peltosauramo muistuttaa suuresti toista sauramolajia, haisusauramoa (A. cotula). Se on kuitenkin tätä karvaisempi ja lehtien liuskat ovat leveämpiä. Myös lajien kukat eroavat hieman toisistaan.

Levinneisyys

Peltosauramon levinneisyysalue kattaa koko Euroopan, mutta on satunnainen Irlannissa, Skotlannissa, Islannissa, Fennoskandian keski- ja pohjoisosissa ja Ukrainan itäosissa. Venäjällä lajia tavataan vain maan länsiosissa. Euroopan ulkopuolella peltosauramo on varsin satunnainen laji. Sitä tavataan paikoitellen Turkissa, Lähi-idässä, Koillis-Kiinassa, Pohjois-Afrikassa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Pohjois-Amerikassa se on tulokaslaji, jota tavataan mantereen itä- ja länsirannikoilta.
Suomessa peltosauramo on maan etelä- ja keskiosissa muinaistulokas, pohjoisempana uustulokas. Lajia on tavattu erityisesti Pori–Jyväskylä–Lappeenranta-linjan eteläpuolelta. Pohjoisempaa havainnot lajista ovat harvinaisempia, mutta sitä on tavattu aina Keski-Lapista saakka. Peltosauramo on Suomessa suuresti harvinaistunut. Suuri osa lajista tehdyistä havainnoista onkin 1900-luvun keskivaiheilta tai vanhempia.

Elinympäristö

Peltosauramolle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat pellot, heinänurmet ja kesannot. Toisinaan sitä saattaa kasvaa myös ratapihoilla ja muilla joutomailla.