google/wiki40b huggingface dataset:
Mark Thatcher

Sir Mark Thatcher, 2nd Baronet (s. 15. elokuuta 1953) on brittiläinen liikemies ja poliitikko, Sir Denis Thatcherin ja paronitar Margaret Thatcherin ainoa poika. Hänellä on myös kaksoisisar Carol Thatcher.
Thatcher meni naimisiin texasilaisen miljonääri Theodore C. Burgdorfin tyttären Diane Burgdorfin kanssa 1987. He tapasivat Thatcherin ollessa Lotus Carsin edustaja Yhdysvalloissa. Pariskunta muutti myöhemmin Etelä-Afrikkaan. Thatcher on myöhemmin ollut rakennusalalla Lähi-idässä ja tehnyt jalokivikauppaa.
Pelkän peruskoulun käyneen Thatcherin omaisuus on noin 60 miljoonaa puntaa.
Hänen sanotaan saaneen 12 miljoonan välityspalkkion 20 miljardin BAE:n asekaupoista Saudi-Arabiaan sekä välityspalkkion Cementation-yhtiön 300 miljoonan punnan kaupoista Omaniin, paronitar Thatcherin suositeltua rakennusyhtiötä sulttaanille.
Thatcher harrastaa moottoriurheilua ja perusti 1977 Mark Thatcher Racingin, joka ei menestynyt erityisen hyvin. Vuonna 1982 hän osallistui Pariisi–Dakar-ralliin, jossa eksyi kuudeksi päiväksi aavikolle.
Etelä-Afrikassa Thatcheria syytettiin vallankaappauksen suunnittelusta Päiväntasaajan Guinean presidentti Teodoro Obiang Nguema Mbasogoa vastaan ja palkkasotureiden rahoittamisesta. Hän sai 265 000 punnan sakot ja neljä vuotta ehdollista vankeutta.
Juankosken kanava

Juankosken kanava on Vuoksen vesistön Nilsiän reittiin kuuluva itsepalvelukanava, joka sijaitsee Kuopion Juankosken keskellä. Kanava valmistui vuonna 2002. Sulun pudotuskorkeus on noin 6 metriä. Kanavan ylittää kolme kiinteää siltaa, joiden alikulkukorkeudet ovat 8 metriä.
Hahkialan kartano

Hahkialan kartano sijaitsee Hauholla, Hämeenlinnassa. Kartanon kaksikerroksinen päärakennus rakennettiin 1915–1917.
Kartanon tyyli on hyvin ranskalainen empiretyyli. Charpentier-suku oli vuosina 1658–1960 Suomen arvostetuimpia sukuja ja rikkaimpia.
Charpentier-suku omisti kartanoita ympäri Eurooppaa mutta tunnetuin niistä on Pariisin lähellä Ranskassa. Charpentier-suku oli arvostettu aatellissuku.
Renaudot-palkinto

Renaudot-palkinto, virallisesti Prix Théophraste Renaudot, on yksi viidestä merkittävästä ranskalaisesta kirjallisuuspalkinnosta Se on perustettu 1926. Sen myöntäjinä on kymmenen ranskalaista kirjallisuuskriitikkoa. Se on nimetty nykyaikaisen ranskalaisen journalismin perustajan Théophraste Renaudot'n mukaan. Palkinto myönnetään samana päivänä kuin Goncourt-palkinto mutta on riippumaton siitä.
Ola Johansson (näyttelijä)

Aarne Olavi "Ola" Johansson (3. kesäkuuta 1922 Helsinki – 6. tammikuuta 2004 Lahti) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin erityisesti pitkäaikaisena Lahden kaupunginteatterin näyttelijänä, mutta Johansson teki myös useita elokuvarooleja.
Ola Johansson aloitti näyttelemisen Äänislinnan Teatterissa vuonna 1944 ja oli sodan jälkeen kiinnitettynä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin. Vuonna 1949 Johansson siirtyi Lahden kaupunginteatteriin, jossa hän esiintyi eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1985 saakka. 
Johanssonin merkittävin elokuvarooli oli pääosa Matti Kassilan vuonna 1979 ohjaamassa komediassa Natalia. Hänet muistetaan myös Havukka-ahon ajattelijan Mooses Pessinä sekä eläinkaupan myyjänä elokuvassa Täältä tullaan elämä!.
Feynmanin graafi

Feynmanin graafin avulla esitetään hiukkasten vuorovaikutuksia. Esitystavan kehitti Richard Feynman.
Vaikutusmatriisin määräämiseksi sen piirtämiseen liittyy tiettyjä sääntöjä, joita kutsutaan Feynmanin säännöiksi. Nämä ovat hieman erilaisia sähködynamiikalle, vahvalle vuorovaikutukselle ja sähkö-heikolle vuorovaikutukselle.

Feynmanin diagrammin rakenne

Feynmanin diagrammissa vaaka-akseli kuvastaa aikaa ja pystyakseli avaruutta.
Periaatteena graafissa toimii siten, että jokaiseen välittäjähiukkaseen liittyy oma terminsä, propagaattori, ja hiukkasten törmäyskohtia kutsutaan vertekseiksi, joihin liittyy myös oma terminsä. Laskemalla graafien perusteella vaikutusmatriisi, voidaan hiukkasreaktion vaikutusala laskea.
Musta hevonen

Musta hevonen (engl. Dark horse) on kielikuva, jolla tarkoitetaan esimerkiksi vaaleissa ennakolta arvaamatonta voittajaa. Sanonta on jo tuttu 1800-luvulta ja se mainitaan kirjailija Benjamin Disraelin teoksessa The Young Duke (1831)

Suomen presidentinvaaleissa

Suomessa nimitystä on käytetty ennen kaikkea presidentinvaalien yhteydessä. Sillä tarkoitettiin henkilöä, jota ei ennen vaaleja ollut asetettu presidenttiehdokkaaksi, mutta joka kuitenkin sai ääniä valitsijamiesten toimittamassa presidentinvaalissa.
Vuoden 1919 hallitusmuodon mukaan vaalin toimitti 300 yleisillä vaaleilla valittua valitsijamiestä. Alkujaan perustuslaissa ei ollut säädöksiä siitä, keitä valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi, ja niinpä joskus he saattoivatkin äänestää myös ”mustaa hevosta”, toisin sanoen muuta henkilöä kuin ennen vaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Vuonna 1925 valitsijamiehet valitsivatkin Lauri Kristian Relanderin presidentiksi, vaikka häntä ei ollut ennen valitsijamiesvaaleja asetettu ehdokkaaksi. Vuonna 1956 siihenastinen presidentti Juho Kusti Paasikivi pyydettiin ehdokkaaksi toiselle äänestyskierrokselle, vaikka hän ei enää ollut ehdolla vaaleissa. Paasikivi ei kuitenkaan päässyt kolmanteen äänestykseen.
Vuoden 1982 presidentinvaalien edellä Keskustapuolueen johto kannatti puolueen presidenttiehdokkaaksi Ahti Karjalaista, mutta puoluekokous valitsi ehdokkaaksi Johannes Virolaisen. Tällöin julkisuudessa esiintyi arveluja, että puoluekokouksen päätöksestä huolimatta Keskustapuolueen valitsijamiehet saattaisivat kuitenkin äänestää Karjalaisen ”mustana hevosena” presidentiksi. Kaikki valitsijamiesehdokkaat kuitenkin kiistivät aikovansa näin tehdä, eikä Karjalainen saanut enää presidentinvaaleissa yhtään ääntä.
Vuonna 1987 hallitusmuotoa muutettiin niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja ehdokkaita. Täten mustan hevosen mahdollisuus poistui.
Odibo

Historia

St Mary's Mission –niminen lähetysasema perustettiin elokuussa 1924. Perustajina olivat virallisesti piispat George Tobias ja Nelson Fogarty. Käytännön työn teki pastori R. White, Kapkaupungin arkkipiispan apulainen. Nämä kolme leiriytyivät aluksi erään puun alle. Tämä puu tunnetaan nyt nimellä Tobias' Tree. Lähetysasemalle tuli ajan myötä kirkko, sairaala ja koulu nimeltä St Mary Mission School, jossa oli myös lukio, sekä seminaari.
St Mary Mission School oli toiminnassa vuoteen 1979 saakka, jolloin Etelä-Afrikan hallitus sulki sen. Useat merkittävät henkilöt ovat käyneet tätä koulua, mm. ihmisoikeusaktivisti ja piispa James Kauluma, Namibian parlamentin ylähuoneen jäsen Michael Hishikushitja, Namibian kansan vapautusarmeijan komentaja Peter Mweshihange, Namibian parlamentti alahuoneen jäsen, Ambomaan piispa Peter Kalangula, ja Namibian ulkoministeri Netumbo Nandi-Ndaitwah.
Namibian itsenäisyyssodan aikana Etelä-Afrikan asevoimat räjäyttivät St Mary’sin seminaarin.

Koulut

Odibossa on kaksi koulua, St. Mary's Odibo High School, jonka edeltäjä oli Saint Mary Mission School, sekä Odibo Combined School eli ‘Obibon yhteiskoulu’. Odibossa on myös Lutheran Centre for Arts and Crafts (‘Luterilainen taidekeskus’), jonka perusti kuuluisa paikallinen taiteilija John Muafangejo 1970-luvun alkupuolella.
3G-verkot Suomessa

3G-verkot Suomessa muodostuvat toimiluvan saaneiden kolmen teleoperaattorin TeliaSoneran, Elisan ja DNA:n ylläpitämistä kolmannen sukupolven UMTS-verkoista. Näiden lisäksi Ålands Mobiltelefon AB Ahvenanmaalla ylläpitää 3G-verkkoa maakunnan itsehallinnon periaatteiden mukaisesti.
UMTS-verkot otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2004. Ne kattoivat aluksi vain pääkaupunkiseudun ja suuret kaupungit.
Yleisimmin tunnetun 3G:n määritelmän on luonut ITU-T. Myös 3GPP on osallistunut standardisointityöhön määrittelemällä alkuperäisen 3G UMTS:in. Kolmannen sukupolven matkapuhelinverkoille on ominaista esimerkiksi mahdollisuus videopuheluihin ja vähintään 384 kbps tiedonsiirtonopeus verkosta päätelaitteeseen. 3G-verkko-operaattoreilla on myös WCDMA:ta nopeampi tiedonsiirtojärjestelmä, HSPA, jolla päästään teoriassa jo lähelle kiinteiden laajakaistayhteyksien nopeuksia. Todellinen siirtonopeus voi olla usein vain 70–80 % nimellisestä kaikilla operaattoreilla.
Suomessa UMTS-verkot käyttävät 900 MHz ja 2100 MHz taajuuksia. Alhaisempi taajuus mahdollistaa laajan peittoalueen harvemmilla tukiasemilla, korkeampi taajuus mahdollistaa suuremman kapasiteetin taajamissa.
Suomessa ei käyty 3G-toimilupien avointa huutokauppaa monien muiden maiden, kuten Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan.

Matkapuhelintekniikka

Suomessa matkapuhelinten penetraatio on 109 % väestöstä, mikä merkitsee kypsää markkinaa yleensä GSM-matkapuhelinten osalta. Keväällä 2007 oli kaikista matkapuhelimista 700 000 3G-puhelimia. Liikenne- ja viestintäministeriö salli kytkykaupan 3G-puhelinten osalta, jotta kalliina pidettyjen 3G-puhelinten myynti lisääntyisi ja jotta muodostuisi markkina 3G-matkapuhelinpalveluille. Keväällä ja kesällä 2007 halpenivat yksinkertaisimmat 3G-puhelimet 100–250 euron hintaisiksi, minkä vuoksi omistusleasingin kaltainen 12 kuukauden tai 24 kuukauden kytkykauppa menetti osittain merkitystään ja laitteiden hinnan sijasta ratkaisevaksi tekijäksi muodostui teleoperaattoreiden tukiasemien levinneisyys ja niiden verkkojen laajentaminen.
3G:tä tiedonsiirroltaan nopeampaa tekniikkaa, HSDPA-tekniikkaa kutsutaan kaupallisesti markkinoinnissa Super-3G:ksi tai 3,5G:ksi.

Saatavuus

Vaikka matkapuhelinoperaattorit ovat laajentaneet 3G-verkkojaan viime vuosina voimakkaasti, niiden peitossa on edelleen huomattavia aukkoja. Etenkin Pohjois-Suomen alueella on laajoja alueita vailla minkäänlaista 3G-kuuluvuutta. Tällöin esimerkiksi tiedonsiirrossa joudutaan turvautumaan hitaampiin toisen sukupolven GPRS- ja EDGE-yhteyksiin.
Looking for Eric

Juoni

Eric Bishop (Evets) on keski-ikäinen, elämäänsä pettynyt postimies Manchesterissa. Hänen suhteensa ex-vaimoon ja teini-ikäisiin poikiin ei ole kunnossa, ja työkin sujuu huonosti. Lohtua Eric saa lähinnä pilven polttelusta ja Manchester Unitedin kannattamisesta, tai oikeastaan sen loistoaikojen ja ranskalaistähti Eric Cantonan pelin muistelusta.
Erään kerran, kun Eric polttaa kannabista kotonaan, Eric Cantona ilmestyy hänen luokseen ja alkaa auttaa tätä eteenpäin elämässä.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Looking for Eric risteyttää hyväntuulista viihdefantasiaa, nostalgisia takautumia ja englantilaisen teollisuuskaupungin väkivaltaista todellisuutta jotenkin töksähtävästi. Toisaalta Loach ei onneksi kerjää roolihahmolleen sympatiaa eikä kätke hänen typeryyttään tai vastuuttomuuttaan.
Bulma

Bulma Briefs on Akira Toriyaman luoma manga- ja animehahmo, joka esiintyy Dragon Ball -, Dragon Ball Z - ja Dragon Ball GT -sarjoissa. Hän on sarjan kuuluisan Capsule Corporation-yhtiön johtajan, Tohtori Briefsin tytär.
Ilmari Soikkanen

Armas Ilmari Soikkanen (29. maaliskuuta 1890 Heinola – 5. helmikuuta 1963) oli suomalainen taidemaalari.
Soikkanen opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1907–1908 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1908–1911. Hän opiskeli vielä vuonna 1913 Pariisissa Académie Colarossissa ja Académie Modernessa. Soikkanen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1916, 1917 ja 1918. Hänen töitään oli näytteillä Kööpenhaminassa 1919.
Soikkanen maalasi muun muassa kaupunki-, järvi- ja satamanäkymiä sekä asetelmia.
Sisäpiirikauppa

Tuomioita sisäpiirikaupoista Suomessa

Sammon entinen pääjohtaja Jouko K Leskinen tuomittiin korkeimman oikeuden päätöksellä sisäpiirikaupoista joulukuussa 2006. Korkeimman oikeuden mukaan sisäpiiritietoa voi olla sellainenkin tieto, jonka toteutuminen voi olla epävarmaa.
Heinäkuussa 2007 TJ Groupin pääomistajat Tuomo Tilman ja Jyrki Salminen tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeuteen tiedottamisrikoksesta ja törkeästä sisäpiiritiedon väärinkäytöksestä. Hyöty oli 8 miljoonaa euroa. 
Sijoittaja Timo Jouhki tuomittiin joulukuussa 2007 6 kuukauden ehdolliseen vankeuteen Conventumin ja Pohjolan yhdistymisen sisäpiiritiedoista. Hovioikeus kiristi käräjäoikeuden tuomiota. Hovioikeuden mukaan Jouhkin Thominvest- ja Inter Masters -yhtiöt hyötyivät kaupoista 140 000 euroa.
Elokuussa 2008 käräjäoikeus tuomitsi jyväskyläläisen pörssiyhtiö Liinoksen (nyt norjalainen Visma) toimitusjohtajan ja pääomistajan, miljonääri Matti Hällin 7 kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja 184 000 euron palautukseen törkeästä sisäpiirikaupasta.
Mika Kilpeläinen

Mika Kilpeläinen (s. 22. toukokuuta 1974) on Sotkamon kunnanjohtaja ja entinen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. 
Kilpeläinen on pelannut pelaajaurallaan yhteensä 105 pääsarjan ottelua IPV:n, Sotkamon Jymyn, Oulun Lipon ja Joensuun Mailan joukkueissa. Viimeisen  kautensa pelaajana Kilpeläinen pelasi vuonna 2005, jonka jälkeen Kilpeläinen siirtyi valmennus- ja pelinjohtajatöihin. Kaudella 2006 Kilpeläinen toimi Sotkamon Jymyn 2. pelinjohtajana ja valmentajana.
Kilpeläinen siirtyi Mailaan pelinjohtajaksi kaudeksi 2010 Mikko Hylkilän paikalle. Kilpeläinen on aiemmin toiminut myös Sotkamon Jymyn A- ja B-poikien pelinjohtajana.
Kilpeläinen valittiin Sotkamon kunnanjohtajaksi huhtikuussa 2016.
Ramipriili

Kemialliset ominaisuudet

Ramipriili on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky happamaksi tehdyssä etanoliliuoksessa on +33,2°.

Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet

Ramipriili on helposti imeytyvä aihiolääke ja metaboloituu ihmisen maksassa esteraasientsyymien vaikutuksesta aktiiviseksi dikarboksyylihapoksi ramiprilaatiksi. Ramiprilaatti on angiotensiinikonvertaasin inhibiittori ja verenpainetta alentava vaikutus perustuu tämän entsyymin toiminnan estämiseen. Angiotensiinikonvertaasin toiminnan estyessä angiotensiinin pilkkoutuminen verisuonia supistaviksi ja siten verenpainetta kohottaviksi lyhyemmiksi peptideiksi vähenee. Myös verenpainetta laskevan peptidin bradykiniinin hajoaminen vähenee angiotensiivikonvertaasin inaktivoituessa.
Ramipriilia käytetään korkean verenpaineen alentamiseen esimerkiksi sepelvaltimotautia tai diabetestä sairastavilla, sydämen vajaatoiminnan hoitamiseen ja sydäninfarktista toipuvilla potilailla. Ramipriili ehkäisee myös sydämen paksuuntumista ja sydäntapahtumia kuten infarktin riskiä.

Haittavaikutukset

Ramipriili voi aiheuttaa väsymystä, huimausta, huonovointisuutta, mahakipuja, ripulia, pääkipua, kuivaa yskää ja myös allergisia oireita kuten ihottumaa on raportoitu.
Anna-Maija Tanttu

Anna-Maija Tanttu, o.s. Karvonen (s. 23. kesäkuuta 1938 Helsinki) on suomalainen ruokatoimittaja ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria ja ura

Tanttu syntyi diplomi-insinööri Kauko Heikki Karvosen ja apulaiskamreeri Maija Liisa Liuksialan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1964 oli toimittaja Juha Tanttu (k. 1998) ja toinen vuodesta 2003 on ekonomi Jyri Kalervo Muttonen. Tanttu tuli ylioppilaaksi 1956 ja valmistui kotitalousopettajaksi 1960, minkä jälkeen hän opiskeli vuoden Wisconsinin yliopistossa. Mainos-TV:n kotitaloustoimittajana Tanttu työskenteli 1961–1964 ja Karjalan yhteiskoulun lehtorina 1965–1974.  Hän oli Me Naiset -lehden toimittaja 1975–1982,  Jaanan toimituspäällikkö 1983–1984, Uuden Suomen freelancer-toimittaja 1985–1986, Glorian 1987–2003 ja Glorian ruoka & viinin vuodesta 2003. Aikakauslehtien päätoimittajien yhdistyksen Julius-palkinto hänelle myönnettiin 1991, Ruoka-Glorian palkinto 1999, Heinon Tukku Oy:n tunnustuspalkinto 2003 ja Kalakauppiasliiton sekä Porin silakkamarkkinoiden Vuoden silakka -palkinto 2004. Vuonna 2007 Tantulle myönnettiin Suomen Gastronomien Seuran kunniapuheenjohtajan arvonimi. Suomalainen Ruokakulttuurirahasto palkitsi hänet ruuan parissa tehdystä elämäntyöstä vuonna 2014.
Paljastavat merkinnät

Juoni

Barbara Covett on eläkeikää lähestyvä, yksinäisyydestä kärsivä opettaja peruskoulussa. Hän pitää päiväkirjaa, johon hän kirjoittaa kaikki intiimit toiveensa, tapahtumat ja näkemyksensä muista. Bathsheba 'Sheba' Hart on uusi kuvaamataidon opettaja. Covett ihastuu nuoreen Hartiin ja auttaa tätä sopeutumaan rauhattomaan koulumaailmaan, minkä myötä he ystävystyvät. Covettille paljastuu Hartin suhde nuoreen 15-vuotiaaseen oppilaaseen. Tämä kuitenkin lupaa olla paljastamatta asiaa vastapalveluksi ystävyydestä ja jos Hart lupaa lopettaa suhteen. Suhde kuitenkin jatkuu ja Covett saa tämän selville. Kun Hart ei anna Covettille tämän kaipaamaa huomiota, hän paljastaa lopulta suhteen, kuitenkin siten, että Hart ei tiedä hänen paljastaneen sen. Seuranneen kohun myötä sekä Hart että Covett joutuvat eroamaan työstään ja Hart joutuu muuttamaan Covettin luo. Hart löytää Covettin päiväkirjan, josta selviää tämän paljastaneen Hartin suhteen sekä tämän pakkomielteinen ja sairaalloinen yksinäisyys ja läheisyyden kaipuu. Hart saa 10 kuukauden tuomion mutta saa lopulta perheeltään anteeksi. Covett pyrkii löytämään uuden ystävän ja vaikuttaa saavan sellaisen Annabelistä.

Vastaanotto

Elokuva sai yleisesti myönteisen vastaanoton. Erityisesti Denchin roolisuoritus epätoivoisen yksinäisenä Covettina sai tunnustusta. Dench oli ehdokkaana naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Blanchett neuroottisen epävarmana Hartina oli myös Oscar-ehdokkaana, tosin sivuosasta.
Hiroyoshi Nishizawa

Hiroyoshi Nishizawa (27. tammikuuta, 1920 – 26. lokakuuta, 1944) oli keisarillisen Japanin laivaston taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Nishizawa syntyi 27. tammikuuta 1920, sakea valmistavan yhtiön johtajan poikana Naganon prefektuurissa. Hiroyoshi liittyi laivastoon vuonna 1936, työskenneltyään lankatehtaalla. Nishizawa valmistui 1939 laivastopilotiksi. Hän lensi Mitsubishi A6M Reisen- eli Zero-konetyypillä, jota ennen A5M Claudella.
Myöhemmin Hiroyoshi Nishizawasta tuli eräs Japanin eniten ilmavoittoja keränneistä hävittäjälentäjistä, sekä yksi "Rabaulin Siivouskolmikon" kolmesta jäsenestä. Nishizawaa koulutti Saburō Sakai. Hänen arvonsa oli sotilasmestari ja hän keräsi 36 pudotusta Sakaidan mukaan. Muut tämän lentokolmikon jäsenestä ja ässistä, olivat Saburō Sakai ja Toshio Ōta. Sakain muistelmateos nimeltä Samurai! nosti Nishizawan kuuluisuuteen. Nishizawan lempinimi oli Paholainen, hän pudotti yhdessä yksittäisessä ilmataistelussa 6 kappaletta Grumman F4F Wildcateja, mikä tapahtui 7. elokuuta 1942. 
Osana Nishizawan nimeen liittynyttä legendaa, oli tämän lentäminen ilman laskuvarjoa. Hän vastusti Japanin lentojoukkojen pysyväistä määräystä laskuvarjon käyttämisestä lentotehtävillä, koska koki hallitsevansa paremmin lentokonettaan ilman sitä. Vaikka Hiroyoshi Nishizawa oli etenkin kaartotaisteluitten asiantuntija, hän ei onnistunut kouluttajan ominaisuudessa niinkään hyvin. Häneltä puuttui Sakaidan mukaan tarvittava motivaatio tehtävässä, johon oli turhautunut. Monen muun johtavan huippuässän tavoin, Nishizawa oli yksilötaistelija. Hän oli myös eräänä keskeisenä avainhenkilönä, suojaamassa ensimmäistä menestyksellistä kamikaze-itsemurhalentotehtävää Leytenlahden taistelussa 25. lokakuuta 1944. Nishizawa menehtyi kuitenkin itse jo seuraavana päivänä.
Nishizawa pyysi siirtoa kamikaze-lentäjäksi, mutta tähän pyyntöön ei suostuttu - koska tämä oli liian arvokas hävittäjälentäjänä. Hän kuoli ollessaan matkustajana, armeijan lentojoukkojen Ki-49 Donryu "Helen" -tyyppisessä pommikoneessa 26. lokakuuta 1944. Hän oli matkalla hakemaan taistelukoneita täydennyksenä lentorykmenttiinsä. Armeijan ilmavoimien Ki-49 Donryu Helen -sotilaslentokone ammuttiin alas lentomatkan aikana, Grumman F6F Hellcat-hävittäjien toimesta. Nishizawaa kuljettaneen koneen on oletettu myös olleen DC-3 -tyyppiä. Hiroyoshi Nishizawa ylennettiin postuumisti luutnantiksi.
Wallininkatu

Wallininkatu (ruots. Wallinsgatan) on katu Helsingissä Kallion kaupunginosassa. Se on nimetty suomalaisen tutkimusmatkailijan Georg August Wallinin mukaan. Avarailmeisen kadun varrella sijaitsee muun muassa Tauno Palon puisto ja eräät Kallion viimeisistä puutaloista.

Historia

Wallininkadun puutalokausi kesti 1900-luvun alkupuoliskon. Puutalot olivat pääosin kaksikerroksisia ja niissä asuttiin ahtaasti pienissä asunnoissa. Kadun ilme muuttui täysin 1950-luvun lopulta 1970-luvun alkuun kestäneenä ajanjaksona, jolloin puutalot purettiin nykyisten kerrostalojen tieltä.
Suomen tasavallan 11. presidentti Tarja Halonen asui 1900-luvun lopulla Wallininkatu 10:ssä. Vuonna 1962 valmistuneen valkoisen kerrostalon ovat piirtäneet Aili ja Niilo Pulkka.
Sheldon Adelson

Politiikka

Adelson tunnetaan aktiivisena osallistujana politiikassa. Hän on republikaanipuolueen jäsen. Vuoden 2012 Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa Adelson asettui Mitt Romneyn puolelle. Suomen Kuvalehden mukaan kasinomiljardööri sijoitti omien sanojensa jopa kymmeniä miljoonia euroja ehdokkaan vaalikampanjaan.
Miljardeja dollareita ihmisten uhkapelaamisella tehnyt Adelson kampanjoi nettipelaamista, erityisesti nettipokeria vastaan.
Superpahisten liiga

Superpahisten liiga (League of Super Evil) on kanadalainen humoristinen animaatiosarja joukosta hieman pöhköjä pahiksia, jotka haluaisivat hallita naapurustoaan ja lopulta koko maailmaa. Joukon johtajana on pieni sisupussi Voltar. Kavalat juonet tyssäävät kerta toisensa jälkeen, koska kaikki jäsenet ovat toivottomia tapauksia, jokainen omalla persoonallisella tavallaan. Samoissa ympyröissä pyörii myös ihan oikeita pahiksia, joiden touhut tuovat elämään oman jännityksensä.
Mike Marsh

Ura

Marsh aloitti yleisurheilun lukiossa ja hän menestyi Yhdysvaltain kansallisen tason kilpailuissa, mutta häntä ei kuitenkaan valittu kansainvälisiin kilpailuihin kuin vasta vuonna 1991, jolloin hän oli mukana Yhdysvaltain pikaviestijoukkueessa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän juoksi alkuerissä, mutta ei ollut mukana finaalissa, jonka Yhdysvallat voitti. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa Marsh juoksi sadalla metrillä ajan 9,93 s 0,6 metrin vastatuuleen, mutta oli vasta neljäs, eikä häntä valittu joukkueeseen. 200 metrillä hän sen sijaan sijoittui toiseksi Michael Johnsonin jälkeen ja sai olympiapaikan.
Barcelonassa Marsh yllätti 200 metrin välieräjuoksussa, jonka hän voitti ylivoimaisesti ajalla 19,73 s jääden vain sadaosan maailmanennätyksestä. Juoksun tekee erityisen merkittäväksi se, että Marsh löysäsi 10 metriä ennen maalia. Odotukset finaaliin olivat kovat, mutta Marsh ei pystynyt rikkomaan maailmanennätystä. Kuitenkin hän voitti kilpailun ja oli mukana YYhdysvaltain joukkueessa, joka teki 4 × 100 m maailmanennätyksen sjalla 37,40 s.
Hallitsevana olympiavoittajana Marsh oli ennakkosuosikki vuoden 1993 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta hän jäi 200 metrillä neljänneksi. Kausi 1994 sujui ilman merkittäviä voittoja, mutta Marsh teki paluun kaudella 1995 ja voitti Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrillä ja edusti maataan maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi ja pettymystä lisäsi Yhdysvaltain hylkäys pikaviestissä vaihtorikon vuoksi.
Vuonna 1996 Marsh saavutti olympiapaikan kaikissa kolmessa pikajuoksussa ja selviytyi myös finaaliin. 100 metrillä hän oli viides, 200  m 8. ja voitti hopeaa 4 × 100 m viestissä.
Marsh lopetti urheilu-uransa vuonna 1997.