Gabon

Maantiede, luonto ja ilmasto

Suurin osa maata on kapeaa rannikkotasankoa lukuun ottamatta matalaa ylänköä. Tärkein joki on Ogooué. Maan korkein kohta on Mount Iboundji (1580 m). Maan pinta-alasta 85 % on trooppista, tiheää sademetsää, jota pyritään suojelemaan biodiversiteettiä ja ekoturismia ajatellen. Lopé-Okandan luonnonsuojelualue on Unescon maailmanperintökohde.
Gabonissa elää lähes 200 nisäkäslajia ja 600 lintulajia. Nisäkkäistä tunnetuimpia ovat gorillat ja simpanssit, metsänorsut, puhvelit, krokotiilit ja virtahevot. Loppukesästä rannikolla tavataan ryhävalaita ja merileopardeja eli leopardihylkeitä. Vuonna 2002 maahan perustettiin kolmetoista kansallispuistoa, joilla suojeltiin lähes 26 000 neliökilometriä maata. 
Gabonissa vallitsee tyypillinen päiväntasaajan ilmasto: kuuma ja kostea ympäri vuoden. Vuotuinen sademäärä on lähes koko maassa 1 250–2 000 mm vuodessa, mutta rannikolla ja ylängöllä sataa paikoin jopa 2 500 mm vuodessa.

Historia

Gabonin alue on ollut asuttuna jo 400 000 vuotta sitten. Réserve de la Lopén alueelta on löytynyt kalliomaalauksia. Gabonin varhaisimmat asukkaat olivat pygmejä. Pohjoisesta tulleet bantut paljolti syrjäyttivät tai sulauttivat heidät itseensä vaelluksissaan 1300-luvulle tultaessa. Maan etelärannikko oli osa Luangun ruhtinaskuntaa.  
1400-luvulla portugalilaiset purjehtijat olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka saapuivat Gaboniin ja muodostivat pysyviä kauppayhteyksiä. Hollantilaiset, englantilaiset ja ranskalaiset kauppiaat saapuivat 1500-luvulla. Vuonna 1849 ranskalaiset kaappasivat erään orjalaivan ja vapauttivat sen vangit Komo-joen suulla. Vapautetut orjat perustivat kaupungin Barakan lähetysaseman lähelle ja nimesivät sen Librevilleksi, joka tarkoittaa ranskaksi vapaata kaupunkia.
Ranska sai Gabonin haltuunsa vuonna 1885. Vuonna 1910 siitä tuli yksi Ranskan päiväntasaajan Afrikan neljästä territoriosta. Sen kaikki territoriot itsenäistyivät viikon kuluessa elokuussa 1960, Gabon 17. elokuuta.
Gabonin ensimmäinen presidentti oli vuonna 1961 valittu Léon Mba, jonka varapresidenttinä toimi Omar Bongo. Kun Mba kuoli 1967, Bongosta tuli presidentti ja hän toimi virassa siitä lähtien, kunnes kuoli kesäkuussa 2009.   
Omar Bongon kuoleman jälkeen maan presidentiksi valittiin hänen poikansa Ali Bongo Ondimba.

Politiikka

Itsenäistymisestä (1960) alkaen Gabonilla on ollut vain kaksi itsevaltaista presidenttiä; El Hadj Omar Bongo hallitsi maata vuodet (1967–2009), mikä teki hänestä pisimpään yhtäjaksoisesti vallassa olleen Afrikan valtionpäämiehen. Bongon kuoleman jälkeen väliaikaiseksi presidentiksi nousi senaatin puhemies Rose Francine Rogombe ja myöhemmin samana vuonna pidettyjen vaalien jälkeen Omar Bongon poika Ali Bongo Ondimba.
1990-luvun alussa Bongo esitteli uuden perustuslain, joka mahdollisti monipuoluejärjestelmän. Hallitsevana puolueena on pysynyt Gabonin demokraattinen puolue (ransk. Parti Démocratique Gabonais, PDG). Bongo valittiin uuden järjestelmän mukaisissa vaaleissa uudelleen presidentiksi vuosina 1993 ja 1998. Vuonna 2003 perustuslakia muutettiin siten, että hän saattoi jatkaa edelleen.
Gabonin kaksikamarinen parlamentti koostuu kansalliskokouksesta ja senaatista. Senaatin 102 jäsentä valitaan aluehallinnon parista kuusivuotiskaudelle, kansalliskokouksen 120 edustajaa valitaan yleisellä vaalilla viiden vuoden välein. Äänioikeus on 21 vuotta täyttäneillä. PDG on suurin puolue, sillä on 75 senaattoria ja 82 kansalliskokousedustajaa.

Talous

Gabonin pieni asukasmäärä ja suuret luonnonrikkaudet ovat tehneet siitä yhden Afrikan rikkaimmista valtioista. 1970-luvun alussa löydetyt öljyesiintymät tuottavat nykyisin noin puolet bruttokansantuotteesta ja 75 % viennistä. Maa tuottaa vientiin myös mangaania, uraania ja puutavaraa. Suurin osa (98 %) väestöstä työskentelee silti yhä maanviljelyn parissa ja maa on velkaantunut.
Vuonna 2009 ostovoimalla painotettu (PPP) bruttokansantuote asukasta kohti oli 14 000 dollaria. YK:n kehitysohjelma UNDP:n laskeman Inhimillisen kehityksen indeksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Gabon oli vuonna 2007 sijalla 103 yhteensä 185 arvioidusta maasta.  
Gabon on Saharan eteläpuolisen Afrikan neljänneksi suurin öljyntuottaja, Afrikan toiseksi suurin puutavaran viejä ja sillä on suuret mangaani- ja uraanivarat, mutta silti suuri osa sen väestöstä elää edelleen köyhyydessä. Taloudellinen epätasa-arvo aiheuttaa poliittisia paineita. Maailmanpankin ja IMF:n vaatimuksesta maa aloitti 1990-luvulla talouden tervehdyttämisohjelman ja hallinnonuudistuksen, jossa yksityistetään valtionyrityksiä, vähennetään virkamiesten määrää ja nostetaan palkkatasoa, mutta eteneminen on ollut hidasta.
Gabonissa on 44 lentokenttää, joista 13:lla on päällystetty kiitotie. Rautatietä on 814 kilometriä ja päällystettyä maantietä 937 kilometriä. Satamakaupunkeja ovat Gamba, Libreville, Lucinda, Owendo ja Port-Gentil. Maassa on käynnissä tieverkon kehittämisohjelma, jonka tavoitteena on, että vuonna 2016 päällystettyä maantietä olisi yli 3 600 kilometriä.

Väestö

Marraskuussa 2009 Gabonissa arvioitiin asuvan 1 515 000 henkeä. Väkiluvusta on kuitenkin ollut kiistoja: vuoden 2003 väestönlaskennassa todettiin väkiluvun kasvaneen kymmenessä vuodessa puolitoistakertaiseksi, mutta oppositio ja eräät riippumattomat tarkkailijat ovat syyttäneet hallitusta lukemien suurentelemisesta sekä vaalirekisterien väärentämisestä suurempien avustusten saamiseksi.
Gabonin väestö jakautuu lähes 40 eri etniseen ryhmään, joiden rajat tosin ovat epämääräisempiä kuin Afrikassa yleensä. Kolme suurinta ryhmää ovat fangit, teket ja kongot, joihin kuuluvat sirat ja punut. Maassa asuu myös noin 150 000 siirtolaista, pääasiassa muista Afrikan maista muuttaneita.  
Noin 55–75 % gabonilaisista on uskonnoltaan kristittyjä (pääosin katolisia), mutta osa harjoittaa kristinuskon rinnalla perinteisiä animistisia uskomuksia. Pelkästään animismia harjoittavia on noin 10 % väestöstä. Muslimeita on alle prosentti.
Aikuisista oli vuonna 2005 lukutaitoisia 84 prosenttia.

Kulttuuri

Gabonin sademetsissä elää Baka-pygmejä, joiden kulttuuri perustuu edelleen ennen kaikkea metsästämiseen, kalastamiseen ja keräilyyn. Pygmeillä on monipuolinen musiikki- ja tanssiperinne. Heidän kansantaiteeseensa kuuluvat myös erilaisista kasvikuiduista punotut korit.
Gabonilaisten ruokavaliossa pääasiallinen hiilihydraattien lähde on maniokki. Juuren lisäksi sen nuoria lehtiä käytetään vihanneksina. Muita vihanneksia ja hedelmiä kasvatetaan paljon: munakoisoja, tomaatteja, sokeriruokoa, banaaneita, papaijoita, ananasta, mangoja, avokadoja ja kookosta. Proteiinia saadaan joesta tai merestä ja jonkun verran metsästämällä.
Gabonin jalkapallomaajoukkueen suurin saavutus on puolivälieriin pääsy Afrikan mestaruuskilpailuissa vuosina 1996 ja 2012. 
Gabon on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1972. Sen joukkueessa on ollut 1–7 urheilijaa sekä Lontoossa 2012 jalkapallojoukkueen mukanaolon myötä 28 urheilijaa. Maan ainoa mitalisti on Lontoossa hopeaa saavuttanut taekwondoin Anthony Obame.