google/wiki40b huggingface dataset:
Uuni

1400–1500-luku

Suomen ensimmäiset takat muurattiin linnoihin 1400-luvun lopussa tai 1500-luvun alussa. Sture- ja Tott -sukujen aikana rakennettiin takkoja Olavinlinnaan. Linnoista takat levisivät muualle Suomeen, missä niillä oli useita nimityksiä, kuten piisi ja totto. Takka soveltui kuitenkin lähinä vain huoneen valaisemiseen, keittämiseen ja jossain määrin lämmitykseen, muttei tietenkään leipomiseen eikä se varannut lämpöä. Tuonaikainen takka oli lähinnä savupiipun alapään avoin laajennus eli samantapainen kuin lapintakka tai nykyiset avotakat.

1500-luku

Hämeessä ja Varsinais-Suomessa leivonta tapahtui aluksi ulkona savupiiputtomissa tai savupiipullisissa ulkouuneissa eli mäkiuuneissa, joista on tietoja jo esihistorialliselta ajalta. 
Karjalassa leivinuuni oli siirretty sisätiloihin jo muinaisajalla. Samalla siihen oli yhdistetty liesi, joka sijaitsi uuninsuun edessä.

1600–1700-luku

1600-luvulla ruvettiin Suomessa aluksi viranomaisten määräyksestä muuraamaan uloslämpiäviä uuneja asuinrakennuksiin. Länsi-Suomessakin huonetiloihin alettiin muurata erillisiä leivinuuneja, jotka monien kehitysvaiheiden myötä yhdistyivät takkaan ja syntyivät yhdistelmät, joissa leivinuunin kulmaan on muurattu takka. 1700-luvulla tiilen käytön yleistyminen myös helpotti savukanavien rakentamista. Aluksi vain Länsi-Suomessa rakennettu uloslämpiävä uuni levisi pikkuhiljaa myös Keski- ja Pohjois-Suomeen. 
Idässä pitäydyttiin perinteisessä, puulavalle muuratussa, liedellisessä leivinuunissa, sillä se lämmitti huomattavasti paremmin ja vei vähemmän puita kuin alkeellinen, uloslämpiävä uuni. 
Leivinuuni on yleensä sijainnut ovensuunurkassa, ovesta tullessa oikealla puolella, niin että uunin suu on avautunut sivuseinään ja siinä olevaan ikkunaan päin.

1800-luku

Aluksi uloslämpiävissä (leivin)uuneissa oli suora ja leveä savupiippu, joka ainakin idässä oli muurattu lieden yläpuolelle. Tällaisessa yhdistelmässä veto jäi vielä huonoksi. Vedon parantamiseksi alettiin 1800-luvulla muurata suoran savupiipun alaosaan erityinen kavennus eli "nielu" tai "kynnys". Uunin omissa rakenteissa ei kuitenkaan vielä ollut savuhormeja ja maahan asti ulottuva perusmuuri sekä taivaalle kurottava, muurattu savupiippu aiheuttivat suurta lämmönhukkaa. Näistä  syistä valkeista huoneista tuli kylmiä ja uudet uunit vaativat enemmän polttopuuta kuin sisäänlämpiävät leivinuunit. Asuinhuoneen siisteys kuitenkin parani huomattavasti valkeisiin tupiin siirtymisen myötä. 
1800-luvun uloslämpiäviä uuneja on vielä säilynyt mm. Kuusamossa, Hyrynsalmella, Valtimolla, Juuassa, Savitaipaleella, Lemillä, Ristiinassa ja muualla Itä-Suomessa.

1900-luku

1800-1900-lukujen vaihteessa alettiin rakentaa nielulla ja pellillä varustettuja leivinuuneja, jonka savukanava eli hormi kiertää myös uunin perustuksessa lämmittäen sitä. Tällaisen uunin lämmitysteho oli jo parempi, muttei läheskään vielä savu-uunin tai nykyisen leivinuunin veroinen. Vasta 1900-luvun puolivälissä alkoi yleistyä nykyinen (leivin)uunityyppi, joka jo lämmitysteholtaan vastaa vanhoja savupirtin uuneja.
Korallisaari

Korallisaari on saari, joka muodostuu pääasiassa korallieläinten kuorista syntyneestä korallihiekasta. Korallisaaria syntyy tulivuorisaaren vajotessa mereen, mikäli sen ympärille on kertynyt korallia. Tällöin syntyy atolli, jonka keskellä on laguuni. Korallisaaren kasvillisuus on karua, ja puista korallisaarella menestyvät vain kookospalmut.
Korallisaaria on vain tropiikissa päiväntasaajan molemmin puolin. Eniten niitä on Tyynellämerellä. Sellaisia ovat esimerkiksi Jarvis, Baker Island ja Howland Island sekä jotkin Kiribatin saaret.
Préparez vos mouchoirs

Juoni

Naimisissa oleva Raoul (Gérard Depardieu) yrittää tehdä kaikkensa tyydyttääkseen vaimonsa Solangen (Carole Laure) seksuaalisesti, ja päättää että paras tapa on hankkia tälle oma rakastaja Stéphane (Patrick Dewaere). Sekään ei auta, vaan lopulta vaimo keksii ratkaisuksi mennä sänkyyn 13-vuotiaan Christianin (Riton Liebman), kesäleirin kiusatun matematiikkaneron kanssa. Näin ratkeaa lopulta Solangen lapsettomuusongelmakin.

Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
HMS Charles (1668)

Valmistus

Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1666 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Christopher Pett maaliskuuhun 1668 ja sen jälkeen Jonas Shish. Se laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1668. Aluksen valmistuskustannukset olivat 18 435 puntaa.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 23. maaliskuuta 1668 päällikkönään John Cox, joka jätti aluksen 1. heinäkuuta. Aluksen päällikkönä oli 15. tammikuuta 1672 Sir John Harman, joka oli samalla kontra-amiraalina. Aluksella oli lippukapteenina William Holding. Alus osallistui 28. toukokuuta Solebayn taisteluun punaisen laivueen jälkiosastossa. Aluksen päälliköksi tuli 4. helmikuuta 1673 Sir John Chicheley, joka oli myös kontra-amiraalina lippukapteeninaan Richard Dickenson.
Alus osallistui punaisen laivueen jälkiosastossa Schooneveldin taisteluihin 28. toukokuuta ja 4. kesäkuuta. Se oli myös 11. elokuuta Texelin taistelussa punaisessa laivueessa. Aluksen päälliköksi tuli 15. toukokuuta Lawrence Wright, joka luopui tehtävästä 26. elokuuta. Se oli amiraali Sir John Holmesin lippulaivana Kanaalissa.
Alus nimettiin 21. lokakuuta 1687 HMS Saint Georgeksi, ja se luokiteltiin 90-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi vuonna 1691. Alus rakennettiin uudelleen vuosina 1699–1701 Portsmouthissa.
Rut Bryk

Linnea Rut Bryk (18. lokakuuta 1916 Tukholma – 14. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen keraamikko. Häntä pidetään yhtenä Suomen modernin keramiikkataiteen keskeisistä uudistajista.
Bryk opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa Helsingissä vuosina 1936–1939 ja aloitti vuonna 1942 työskentelyn Helsingissä Arabian tehtaiden taideosastolla, jossa hän sai oppia muun muassa Birger Kaipiaiselta. Brykin varhaistuotantoon kuuluu graafisia suunnitelmia, kuten kortteja ja kirjankansia, sekä keramiikkaesineitä, kuten värikkäitä astioita, tarjottimia ja koruja. Aiheet olivat esittäviä, usein naivistisen runollisia ja hehkuvan värikylläisiä. 1960-luvulta eteenpäin hän ryhtyi toteuttamaan teoksiaan yksittäisistä pienistä kaakeleista, lasitetuista keramiikkamoduuleista, joita hän sommitteli mosaiikinomaisesti suuriksi reliefeiksi. Lisäksi Brykin tuotantoon kuuluvat Vaasan Puuvilla Osakeyhtiölle ja Finlaysonille 1960-luvulla suunnitellut Seita-tekstiilit sekä pintakuvioinnit Tapio Wirkkalan suunnittelemiin astiastoihin Winterreise Polygon ja Cumulus Century.
Suomessa Brykin tunnetuimpia monumentaaliteoksia ovat ”Kaupunki auringossa” (1975) Helsingin kaupungintalon ala-aulan portaikossa sekä seitsemänpaneelinen reliefiseinä "Jäävirta" (1987–1991) tasavallan presidentin virka-asunnossa Mäntyniemessä.
Bryk oli naimisissa Tapio Wirkkalan kanssa. He saivat kaksi lasta: Sami Wirkkala (s. 1948) ja Maaria Wirkkala (s. 1954). Sami on sisustusarkkitehti ja Maaria nykytaiteilija. Taiteilijaparin perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö, joka talletti vuonna 2011 hallussaan olevan kokoelman Espoon modernin taiteen museo Emmaan. Kokoelmasta on pysyvä pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeessä.
Suomessa Rut Bryk on palkittu vuonna Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1962 ja Valtion taideteollisuuspalkinnolla vuonna 1974. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan Ritarimerkki vuonna 1982 ja filosofian tohtori h.c. -arvonimi Helsingin yliopistoon vuonna 1994.
Bryk kuoli Helsingissä vuonna 1999. Hän oli kuollessaan 83-vuotias. Bryk on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle samaan hautaan puolisonsa Tapio Wirkkalan kanssa.
Rut Brykin veli oli diplomi-insinööri ja Outokumpu Oy:n toimitusjohtaja, vuorineuvos Petri Bryk. Heidän isänsä oli kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija Felix Bryk ja äiti Aino o. s. Mäkinen.
Legend of the Red Dragon

Pelin kulku

Pelaaja voi tavallisesti aloittaa vain yhden L.O.R.D.-pelin kirjauduttuaan BBS-systeemiin. Pelihahmon kuolema vähentää hahmon kokemusta ja nollaa varat, joten hahmon hengissä pysyminen on keskeistä. Peli alkaa hahmon nimen ja ammatin (soturi, velho, varas) valinnasta. Hahmolla on päivittäin mahdollisuus käyttää kylän palveluja rajattomasti, mutta vain tietty määrä aikaa samoilla metsässä.

Kylä

Pelin keskus on kylä, jossa pelaaja voi ostaa aseita ja panssareita, nostaa hahmon kokemustasoa tai viettää aikaa majatalossa. Kokemustaso nousee, jos voittaa kyseisen tason mestarin kaksintaistelussa. Mestarin haastamiseen tarvitaan tietty määrä kokemuspisteitä. Kylässä voi kohdata muutamia vakiohahmoja, joiden suhtautuminen pelaajahahmoon muuttuu kokemustason vaihtuessa.

Metsä

Päivää kohden pelaaja voi tehdä rajatun määrän siirtoja metsässä. Käyttämättömät siirrot eivät jää talteen, joten nopein tapa saada peli loppuun on käydä pelaamassa peliä päivittäin. Metsässä voi samoilla tai kohdata parantajan. Samoiluliike vähentää kokonaissiirtoja yhdellä. Samoilemalla kohtaa jonkin sattumanvaraisen tapahtuman, tavallisesti hirviön. Hirviötä voi iskeä tai sitä voi paeta. Iskun jälkeen hirviö lyö takaisin, kunnes joko hirviö tai pelaaja häviää tai pakenee. Voitetuista hirviöistä saa rahaa ja kokemuspisteitä. Lopulta, saavutettuaan kokemustason 19 tai 20, satunnainen tapahtuma voi olla punaisen lohikäärmeen kohtaaminen. Lohikäärmeen voittaminen päättää pelin ja lisää pelaajahahmon nimen majatalon kunniakirjaan.

Tekniset tiedot

Peli julkaistiin 1989. Sen kirjoitti Seth Robinson Pascal-kielellä. Peliin saattoi purkin ylläpitäjä liittää itsekirjoitettuja lisäosia, moduleita. Pelin virallinen jatko-osa oli nimeltään Legend of the Red Dragon II: New World. Jatko-osa oli myös suosittu, siinä käytettiin samaa peli-ideaa kuin edeltäjässään, mutta tekstipohjaisuus muuttui ANSI-grafiikaksi ja pelihahmoa pystyi ohjaamaan karttaa pitkin haluamaansa paikkaan.
Haas F1 Team

Historia

Alun perin talli suunnitteli osallistuvansa F1-sarjaan jo kaudella 2015, mutta päätti lopulta siirtää osallistumisensa vuodella eteenpäin. Talli suunnitteli ajavansa Dallaran valmistamalla rungolla. Syyskuussa 2014 talli vahvisti käyttävänsä Ferrarin voimayksikköä (moottori, vaihdelaatikko, ERS ym.). Toukokuussa 2015 talli ilmoitti julkistavansa syksyllä kauden 2016 kuljettajansa, joista yhtenä ehdokkaana oli GP2-sarjassa ajava Alexander Rossi. Syyskuussa 2015 talli julkisti, että Lotus-kuljettaja Romain Grosjean oli kirjoittanut kuljettajasopimuksen Haasin kanssa ja lokakuussa Meksikon GP:n aikana talli ilmoitti toiseksi kuljettajakseen silloisen Ferrarin testikuljettajan Esteban Gutiérrezin.

Kausi 2016

Melbournen avauskilpailussa Esteban Gutiérrezin matka päättyi 18:lla kierroksella, kun Fernando Alonso törmäsi hänen peräänsä. Romain Grosjean sijoittui tallin debyyttikilpailussa pisteille tultuaan maaliin kuudentena. Viimeksi vastaavaan on pystynyt Toyota vuonna 2002. Toisessa kilpailussa Bahrainissa Gutiérrez joutui jälleen keskeyttämään kilpailun alkupuolella. Grosjean paransi edellisen kilpailun suoritustaan sijoittumalla viidenneksi. Kauden aikana Grosjean ajoi kaikki tallin tulokaskauden pisteet, joilla talli sijoittui lopputuloksissa kahdeksanneksi.

Kausi 2017

Kaudelle 2017 Haas vaihtoi toisen kuljettajansa, kun edellisenä kautena pisteittä jäänyt Gutierrez korvattiin Renault-tallissa ajaneella Kevin Magnussenilla. Kauden aikana talli keräsi enemmän pisteitä kuin tulokaskaudellaan, mutta sijoittui jälleen lopputuloksissa kahdeksannelle sijalle.

Kausi 2018

Talli jatkoi samoilla kuljettajilla myös kaudella 2018. Aikaisempiin kausiin verrattuna Grosjean otti kauden avauspisteensä vasta Itävallan GP:ssä, jossa hän ajoi myös tallin historian parhaan sijoituksen (4. sija). Grosjeanin 6. sija Italian GP:ssä hylättiin sääntöjenvastaisen autonlattian vuoksi. Magnussen puolestaan ajoi Bahrainin ja Itävallan osakilpailuissa kauden parhaimmat tuloksensa (5. sijat), sekä teki historiaa Singaporen osakilpailussa ajamalla ensimmäisen nopeimman kierroksen tallille.

Kausi 2019

Talli solmi lokakuussa 2018 monivuotisella sopimuksella päätukijakseen brittiläisen energiajuomayhtiö Rich Energyn ja vaihtaa nimekseen Rich Energy Haas F1 Team kaudesta 2019 alkaen, samalla autojen väritys muuttui sponsorin väreiksi, mustaksi ja kullaksi. Kilpakuljettajina jatkavat Romain Grosjean ja Kevin Magnussen. Tallin pääsponsori Rich Energy jätti tallin kesken kauden, vedoten tallin huonoon menestykseen.
Luciano Bacheta

Akshay Luciano Bacheta (s. 26. huhtikuuta 1990 Romford) on brittiläinen moottoriurheilija. Vuonna 2012 Bacheta voitti Formula 2 -sarjan mestaruuden.

Ura

Bacheta aloitti uransa karting-sarjoissa 13-vuotiaana vuonna 2004. Heti seuraavana vuonna hän siirtyi Ginetta Junior -mestaruussarjaan. Hän voitti kauden aikana kuusi kilpailua ja ajoi eniten paalupaikkoja ja nopeimpia kierroksia. 
Vuonna 2006 Bacheta voitti T Cars -sarjan mestaruuden. Hän tuli myös kolmanneksi FPA-sarjan Autumn Trophy -kisassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi FPA-sarjan kokonaiskilpailussa. 
Vuosina 2008 ja 2009 Bacheta kilpaili Eurocup Formula Renault ja Formula Renault 2.0 -sarjoissa ilman menestystä. Kolmannella Eurocup-kaudellaan vuonna 2010 Bacheta sijoittui toiseksi. Samana vuonna hän ajoi myös muutaman kilpailun Formula BMW -sarjassa. 
Vuonna 2011 Bacheta kilpaili GP3-sarjassa RSC Mücke Motorsport -tallissa. Bacheta ajoi Unkarissa harjoituksissa ulos. Hän lipesi reunavalliin, ja auto lähti hurjaan lentoon ja jäi katolleen kaidetta ja reunavallia vasten. Bacheta ei loukkaantunut. Bacheta keräsi kauden aikana neljä pistettä Britannian kilpailusta. Hänet korvasi Belgian kilpailusta lähtien italialainen Daniel Mancinelli.
Vuonna 2012 Bacheta ajoi Formula 2 -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Hän voitti kauden neljä ensimmäistä kilpailua, jonka jälkeen hän voitti yhden kilpailun Belgian Spassa. Vuonna 2013 Bacheta siirtyi kilpailemaan Auto GP World Series -sarjaan. Hän voitti kauden aikana yhden kilpailun, kunnes hän joutui jättämään loppukauden väliin budjettiongelmien takia.
7968 Elst–Pizarro

Rata

Elst-Pizarro kiertää Aurinkoa asteroidivyöhykkeellä pyöreähköllä radalla, jonka kaltevuus eli inklinaatio on pieni. Tällaiset radat ovat tyypillisiä päävyöhykkeen asteroideille, mutta komeettojen keskuudessa ne eivät ole yleisiä. Elst-Pizarro ei ole ainoa tällaisella radalla kiertävä kappale, sillä myös 118401 LINEAR (176P/LINEAR) kiertää vastaavanlaisella radalla. Elst-Pizarron ja muiden päävyöhykkeen komeettojen uskotaan olevan jäisiä asteroideja, jotka ovat syntyneet asteroidivyöhykkeellä eivätkä ole päätyneet radoillensa Aurinkokunnan ulko-osista. Elst-Pizarro kuuluu Themis-ryhmään.

Ominaisuudet

Elst-Pizarro on jäätä sisältävä pieni asteroidi, jonka on havaittu osoittavan komeettamaista aktiivisuutta. Pizarro ja Elst havaitsivat kappaleesta lähtevän pölysuihkun vuonna 1996. Vuonna 2002 David Jewitt ja Henry Hsieh havaitsivat pölysuihkun uudestaan. Tämä varmisti kohteen olevan tosiaankin aktiivinen komeetta, sillä aktiivisuus toistui eikä voinut johtua vain satunnaisesta asteroidiin osuneen kappaleen törmäyksestä. Elst-Pizarro on todennäköisesti asteroidi, joka on säilyttänyt jäätä suojassa pintansa alla, mutta törmäys toisen kappaleen kanssa on paljastanut osan jäästä ja pikkuplaneetta on tullut aktiiviseksi. Elst-Pizarron lisäksi myös Themis-ryhmän nimikkopikkuplaneetan, Themiksen, pinnalta on löydetty jäätä. Koska Elst-Pizarron absoluuttinen magnitudi (H) on 15,6, sen läpimitta on todennäköisesti kahden ja viiden kilometrin välillä.
The Eternal Sapho

Juoni

The Eternal Sapho kertoo vampista, Laura Bruffinsista, jonka avioliittosuunnitelmat varakkaan nuoren miehen kanssa kariutuvat. Laura palaa entisen kuvanveistäjänä työskentelevän rakastajansa luokse, mutta löytää hänet kuolleena. Entinen rakastaja on tehnyt itsemurhan, mikä järkyttää Lauraa pahoin. Tragedia vie Lauran mielenterveyden.
Reaktiivipanssari

Reaktiivipanssari on lähinnä panssarivaunuissa käytetty passiivinen omasuojajärjestelmä, jonka tarkoitus on estää vaunuun osuvan onteloammuksen tai nuoliammuksen läpäisy.

Toimintaperiaate

Reaktiivipanssarointi koostuu lukuisista erillisistä räjähdysainetta sisältävistä elementeistä, jotka on sijoitettu vaunun varsinaisten panssarilevyjen päälle. Reaktiivipanssarielementti on suunniteltu siten, että se ei räjähdä vielä pienempien, kiväärikaliiperisten ammusten osumista. Esimerkiksi singon ontelokranaatin osuessa reaktiivipanssariin osuman saanut reaktiivipanssarielementti räjähtää ulospäin. Räjähdysvaikutuksen tarkoituksena on estää kranaatin ontelosuihkun kunnollinen muodostuminen ja panssarinläpäisy.
Reaktiivipanssareiden yleistyttyä on otettu käyttöön niin sanottuja kaksoisonteloammuksia, joissa on kaksi ontelopanosta peräkkäin. Ensimmäisen on tarkoitus räjäyttää reaktiivipanssarielementti osumakohdassa. Jälkimmäinen ontelopanos puolestaan läpäisee varsinaisen panssarin. Reaktiivipanssarit eivät sovellu kevyimpiin vaunuihin, koska räjähdyspanos saattaa vaurioittaa itse panssarivaunua. Räjähdys voi olla myös vaaraksi kulkuneuvon lähistöllä olijoille. Tästä poikkeuksena on kuitenkin Rafaelin kehittämä LBR-reaktiivipanssari, jota on käytetty muun muassa Bradley-rynnäkköpanssarivaunuissa.
Sampeyre

Historia

Aluetta asuttivat alkujaan liguurit ja gallialaiset. Ensimmäisellä vuosituhannella Sampeyre joutui goottien, frankkien ja lopulta 900-luvulla saraseenien valloituksien kohteeksi. Saraseenien karkotusta juhlitaan kaupungissa edelleen joka viides vuosi järjestettävässä Baìo-festivaalissa.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2020 – naisten kaksinpeli

Karsinnat

Olympiaturnaukseen pääsee monia eri karsintareittejä pitkin. 32 urheilijaa valitaan nelinpelijoukkueiden kautta siten, että jokainen nelinpeliin päässyt maa saa nimetä kaksi urheilijaa myös kaksinpeliin. Näiden lisäksi 22 urheilijaa pääsee maanosakohtaisten karsintojen kautta olympiaturnaukseen. Erillisen maailmanlaajuisen karsintaturnauksen kautta turnaukseen pääsee 2–8 urheilijaa. ITTF:n rankingin perusteella kilpailuihin pääsee 1–13 urheilijaa. Näiden lisäksi turnaukseen voidaan kutsua yksi urheilija. Yhdestä maasta ei saa osallistua kuin korkeintaan kaksi urheilijaa turnaukseen.
Limpopo (1890)

Valmistus

Alus laskettiin vesille 1890.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1943.
Oleksandr Dovženko

Oleksandr Petrovytš Dovženko (ukr. Олександр Петрович Довженко, ven. Александр Петрович Довженко, Aleksandr Petrovitš Dovženko, 10. syyskuuta (J: 29. elokuuta) 1894 Sosnytsja – 25. marraskuuta 1956 Moskova) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Dovženko luetaan Sergei Eisensteinin ja Vsevolod Pudovkinin ohella Neuvostoliiton tärkeimpien elokuvaohjaajien joukkoon. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä on Maa vuodelta 1930.
Dovženko oli poikkeuksellinen klassisten neuvosto-ohjaajien joukossa. Sergei Eisensteinin, Vsevolod Pudovkinin ja Lev Kulešovin ohjaustyöt olivat korostuneesti neuvostoliittolaisia ja heidän elokuvansa tapahtumat sijoittuivat usein kaupunkiympäristöön. Dovženko puolestaan rakasti syvästi kotimaatansa Ukrainaa ja hänen elokuvansa sijoittuivat usein ukrainalaiselle maaseudulle.

Ura

Dovženko ohjasi kolme elokuvaa ennen Zvenigoraa, joka valmistui vuonna 1928. Dovženko yhdisteli elokuvassa myyttejä, kansanperinteitä ja historiaa. Zvenigorassa kaksi veljestä asettuvat toisiaan vastaan bolševikkivallankumouksen aikana. Veljeksistä Tymiš asettuu bolševikkien ja Pavlo puolestaan kansallismielisten ukrainalaisten rinnalle.
Keskeiset ohjaajat kunnioittivat vallankumouksen kymmenvuotisjuhlaa elokuvissaan vuonna 1928. Dovženko ohjasi Arsenalin, joka on eräänlainen jatko-osa Zvenigoralle. Elokuva kertoo Kiovan kansallismielisten ja kaupungin asevarastoa päämajanaan pitävien bolševikkien kahakoista ensimmäisen maailmansodan aikana. Dovženkon seuraava elokuva Maa käsitteli ajankohtaista maatalouden kollektivisointia. Talonpojat ja kulakit taistelevat toisiaan vastaan, mutta maatalouden edistys saapuu traktorin muodossa.
Dovženkon seuraava ohjaustyö Aerograd sijoittui kaukoitään ja elokuvan sankari on sisällissodan veteraani, jonka tehtävänä on jäljittää japanilaisia soluttautujia. Kun Dovženko sai Lenin-palkinnon vuonna 1935, Stalin kehotti häntä tekemään elokuvan Ukrainan sisällissodan myyttisestä sankarista, puna-armeijan komentajasta Nikolai Štšorsista. Punaisen lipun alla valmistui vuonna 1939.
Dovženko aloitti viimeisen elokuvansa käsikirjoituksen vuonna 1951. Runoelma merestä kertoo ihmisitä, joiden kodin tuhoaa Dnepr-joen varrelle rakennettu vesivoimalalaitos. Dovženko kuoli kesken elokuvan teon ja hänen vaimonsa Julija Solntseva saattoi elokuvan loppuun. Solntseva ohjasi myös Liekehtivän taivaan alla, joka perustuu Dovženkon kansallismieliseen käsikirjoitukseen, joka kiellettiin.
Perunluuranen

Levinneisyys

Perunluurasta tavataan pienellä alueella Ecuadorissa ja Perussa. Lajin arvellaan olevan vähenemässä suhteellisen nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Angband (Keski-Maa)

Angband on kuvitteellinen linnoitus J. R. R. Tolkienin kirjassa Silmarillion. Angband (Sindariksi ”rautavankila”) oli Melkorin linnoitus, joka rakennettiin ennen Auringon Ensimmäistä Aikaa Beleriandista pohjoiseen, Rautavuorille. Melkor rakensi sen, koska pelkäsi Valarin hyökkäystä, ja jätti sen Sauronin komentoon. Valar onnistuivat kuitenkin kaappaamaan Melkorin (silloin kutsuttu nimellä Morgoth) ja tuhosivat tämän toisen linnoituksen, Utumnon. Oltuaan kolme Aikaa vankina hän palasi vapauduttuaan Keski-maahan ja otti Angbandin komentoonsa nostaen Thangorodrimin tulivuoren linnoituksen suojaksi. Hän asui siellä ennen Ensimmäistä Aikaa, ja hänet heitettiin Tyhjyyteen Vihan Sodan lopuksi.
Kirjoissa taistelua kutsutaan "Thangorodrimin murtamiseksi".
Tournay

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on Tournayssa syntyneen runoilijan Francis Jammesin syntymäkoti.
HMS Basilisk (H11)

Palvelus

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 4. hävittäjälaivueeseen, missä se oli aina vuoteen 1936. Laivue liitettiin syyskuussa 1936 Kotilaivastoon. Espanjan sisällissodan alussa 6. elokuuta 1936 alus osallistui niin kutsuttuun Convoy de la victoriaan, kun se Gibraltarille saapuessaan tulitti ja pakotti maihin vanhentuneen Espanjan kansallisen laivaston tykkiveneen Daton. Tykkivene oli luullut Basiliskia tasavallan laivaston Churruca-luokan hävittäjälsi. Helmikuussa 1937 alus saapui Malagan satamaan, jonka Francon joukot olivat vallanneet hieman aiemmin.
Toisen maailmansodan alkaessa Basilisk palveli Plymouthissa, mistä se siirrettiin syyskuussa  sodanajan sijoituspaikkaansa 19. hävittäjälaivueeseen Doveriin suojaamaan saattueita sekä valvomaan Kanaalin meriliikennettä. Monet saattueista kuljettivat Ranskaan ja takaisin mannermaalle sijoitettujen Britannian siirtoarmeijan joukkoja ja materiaalia. Alus jatkoi samassa tehtävässä lokakuun.
Alus suojasi 12. marraskuuta yhdessä HMS Blanchen kanssa HMS Adventurea Humberista Portsmouthiin. Seuraavana päivänä alus pelasti Blanchen eloonjääneet aluksen tuhoutuessa osuttuaan miinaan sekä siirsi maihin samoin miinaan ajaneen Adventuren haavoittuneet.
Basilisk suojasi 15. joulukuuta yhdessä HMS Expressin ja HMS Eskin kanssa apumiinalaiva HMS Princess Victoriaa operaatiossa EF.
Tammikuussa 1940 alus oli jälleen suojaamassa Kanaalin ja Pohjanmeren saattueita sekä valvomassa alueen meriliikennettä. Alus kuljetti 1. helmikuuta lordi Gortin Doverista Boulogneen ja se kuljetti paluumatkalla korkeita laivastoupseereita takaisin Englantiin. Alus suojasi 4. helmikuuta pääministeri Winston Churchilliä, sotakabinettia ja esikuntapäällikköä  kuljettavaa hävittäjä HMS Brilliantia matkalla Doverista Boulogneen.