google/wiki40b huggingface dataset:
Anton Rubinštein

Anton Grigorjevitš Rubinštein (ven. Анто́н Григо́рьевич Рубинште́йн; 28. marraskuuta (J: 16. marraskuuta) 1829 – 20. marraskuuta (J: 8. marraskuuta) 1894) oli venäläinen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Rubinštein sävelsi muun muassa 17 oopperaa, neljä oratoriota, viisi pianokonserttoa, kuusi sinfoniaa, yksinlauluja ja pianokappaleita. Säveltäjänä Rubinštein edustaa Pjotr Tšaikovskin ohella venäläisen musiikin eurooppalaista suuntausta. Antonin nuorempi veli, Nikolai, oli myös pianisti ja Moskovan konservatorion perustaja. 
Rubinštein opetteli lapsena pianonsoittoa ja esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti 9-vuotiaana. Hän alkoi tehdä konserttikiertueita 1850-luvulla ja esiintyi muun muassa Ranskassa, Britanniassa, Saksassa, Itävallassa, Skandinavian maissa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1862 hän perusti Pietarin konservatorion, jota hän johti vuoteen 1867 ja uudelleen vuosina 1887–1890. Lisäksi Rubinštein esiintyi musiikkikirjailijana; hänen julkaisujaan olivat mm. Die Musik und ihre Meister ja Erinnerungen aus 50 Jahren (molemmat vuodelta 1892). Rubinštein kuoli sydänvikaan vuonna 1894. Suomalaisista pianisteista Rubinšteinin johdolla opiskeli Ina Forstén.
KNM Glaisdale

Palvelus

Glaisdale siirtyi kesäkuun puolessa välissä 1942 koeajojen ja varustamisen päätyttyä Scapa Flowhun Kotilaivastoon koulutettavaksi. Alus liittyi heinäkuussa Portsmouthissa 1. Hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se suojasi Kanaalin saattueita sekä valvoi alueen meriliikennettä.
Alus määrättiin lokakuussa erityistehtävään. Se osallistui HMS Cottesmoren, HMS Albrightonin ja KNM Eskdalen sekä rannikkojoukkojen moottoritorpedoveneiden kanssa Saksan laivaston kaapparin Kometin etsintään. Alus osallistui 13. lokakuuta Le Havren edustalla taisteluun Saksan laivaston osastoa vastaan.
Alus suojasi marraskuussa saattueita Gibraltarille valmistauduttaessa Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Se vapautetiin 26. marraskuuta operaatiosta, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa Portsmouthiin.
Glaisdale suojasi 14. huhtikuuta 1943 Lizard Pointin edustalla KNM Eskdalen kanssa rannikkosaattuetta PW232 E-veneiden S65, S90 ja S112 hyökkäykseltä, jolloin Eskdale upposi torpedon osuttua. Alus hyökkäsi 9. lokakuuta Ushantin edustalla HMS Wensleydalen ja HMS Melbreakin kanssa Saksan laivaston saattueen kimppuun upottaen saattueen suojana olleen miinanraivaaja M135:n. Alus itse vaurioitui E-veneiden pikatykkien tulessa.
Alus määrättiin toukokuussa 1944 Normandian maihinnousun Force J:n, jonka mukana se osallistui valmistaviin harjoituksiin. Kuukauden lopulla alus siirtyi Solentiin saamaan lisäohjeita. Kesäkuun alussa alus oli Spitheadissä, jossa se määrättiin tulitukiosastoon HMS Bleasdalen, HMCS Siouxin ja HMCS Algonquinin kanssa Nan, White ja Red rannoille.
Alus liittyi 5. kesäkuuta HMS Kempenfeltin ja HMS Bleasdalen kanssa saattueen J10 suojaksi matkalla Juno rannalle. Saattueen muodostivat HMS Waveney (esikuntalaiva J2), kahdeksan maihinnousualusta (LSI), kolme moottoritykkivenettä ja kolme Yhdusvaltain rannikkovartioston kutteria. Glaisdale tulitti seuraavana päivänä NAN rannan kohteita maihinnousun aikana.
7. kesäkuuta alus oli itäisen osaston alueella tulituki, partiointi ja suojaustehtävissä. Alus esti 10. kesäkuuta E-veneiden miinoitusmatkan sillanpäähän. Se laukaisi 23. kesäkuuta akustisen miinan, jolloin vasen moottori vaurioitui. Seuraavana päivänä alus siirtyi Portsmouthiin, jossa sen vauriot tutkittiin 25. kesäkuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 2. elokuuta, jolloin sen norjalainen miehistö poistui alukselta. Alus palautettiin Kuninkaallisen laivaston valvontaan, jonka jälkeen se sijoitettiin Hartlepoolin reserviin.
Alus myytiin elokuussa 1946 Norjan laivastolle, joka nimesi sen 23. lokakuuta KNM Narvikiksi. Alus kunnostettiin Chathamissa ja se aloitti palveluksensa saattuehävittäjänä helmikuussa 1947. Alus luokiteltiin 1956 uudelleen fregatiksi. Alus poistettiin palveluksesta 1962 ja se myytiin romutettavaksi.
Maa- ja metsätalousministeriön tietopalvelukeskus

Tike, Maa- ja metsätalousministeriön tietopalvelukeskus,  oli yksi Suomen neljästä tilastoviranomaisesta. Tike tuotti tilastoja maataloudesta ja elintarvikeketjusta. Tike oli myös maa- ja metsätalousministeriön hallinnonalan ICT-palvelukeskus.
Tiken toiminta itsenäisenä virastona päättyi 31.12.2014. Tiken tilastopalvelut ovat 1.1.2015 alkaen osa Luonnonvarakeskusta www.luke.fi. Tietotekniikkapalvelut jatkuvat Maanmittauslaitoksessa www.maanmittauslaitos.fi.

Tietopalvelut

Tiken tietopalvelu tuotti raportteja ja muita tietotuotteita hallinnollisista ja tilastollisista rekistereistä sekä muista tietolähteistä. Pienet tietopalvelut olivat ilmaisia, mutta muut maksullisia.

Tietotekniikkapalvelut

Tiken tietotekniikkapalvelut olivat yhteentoimivuus, projektit, jatkuva kehittäminen, ylläpito ja teknologia-alustat.

Tietohallintopalvelut

Tiken tietohallintopalveluja olivat ICT-arkkitehtuurit, menetelmät, hankehallinta ja -arviointi, hankinnat ja toimittajahallinta.
Jeep Commander

Yleistä

Commander on seitsemänpaikkainen ja se on vain 5 cm pidempi kuin Jeep Grand Cherokee mk3. Muotoilu on huomattavasti Cherokeeta kulmikkaampaa ja katossa on porras toisen penkkirivin kohdalla, koska taemmat penkkirivit ovat korkeammalla kuin etupenkit. Autossa on kolme kattoikkunaa ja se täytti Jeepin mallistossa ison maastoauton paikan, joka oli jäänyt kun Jeep Grand Wagoneerin valmistus lopetettiin vuonna 1992.
Ilmeisesti Jeep Wagoneeria on käytetty muotoilussa vaikuttajana, koska autossa voidaan nähdä jonkin verran samoja muotoilupiirteitä. Vaikka muotoilu on kulmikasta, auton perusrakenne perustuu Jeep Grand Cherokee mk3:seen.
Autoja valmistetaan Yhdysvaltojen lisäksi Grazissa sijaitsevassa Magna Steyrin tehtaassa.
Keväällä 2007 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä Jeep Commander Overland. Autossa on normaalia ylellisempi varustelu ja ulkonäköäkin on paranneltu. Overland on tarjolla samalla 5,7-litraisella HEMI-moottorilla (V8) ja 3-litraisella turbodieselillä (V6) kuin Commander Limited -mallikin. Auto tuli Euroopassa saataville kesän 2007 alussa. V8-moottorin yhteydessä on 5-portainen 5-45-RFE-automaattivaihteisto ja dieselin yhteydessä myös 5-portainen W5A580-automaattivaihteisto.
Gliasolu

Gliasolut (gliosyytit, lat. gliocytus) eli hermotukisolut ovat hermotukikudoksen (neuroglia) muodostavia soluja, ja niitä on hermokudoksessa paljon enemmän kuin hermosoluja eli neuroneja. Nimitys ”gliasolu” juontuu kreikan sanasta glia ’liima’, koska 1800-luvulla oletettiin, että gliasolujen tehtävä olisi jotenkin pitää hermokudos koossa. Tällaista tehtävää niillä ei kuitenkaan ole osoitettu olevan. Niiden katsotaan silti antavan hermosoluille mekaanista tukea.

Keskushermoston hermotukisolut

Aivoissa on gliasoluja ehkä noin kolme kertaa niin paljon kuin hermosoluja.
Oligodendrosyytit muodostavat myeliinituppea aksonien ympärille.
Alan Peters ehdottaa (2004) histologisten tutkimusten perusteella, että NG2-proteiinia ekspressoivat solut, jotka (tai joista osa) ilmeisesti ovat oligodendrosyyttien prekursorisoluja, tulisi lukea omaksi gliasolutyypikseen. Hänen mukaansa ne eroavat antigeenisesti ja mikroskooppiselta rakenteeltaan muista gliasoluista ja niillä on ilmeisesti muitakin tehtäviä kuin oligodendrosyyttien muodostus. Hän ehdottaa näiden NG2-positiivisten solujen nimitykseksi ”β-neurogliasolu”, koska Reyners ym. löysivät solutyypin tutkimuksissaan 1980-luvulla ja käyttivät nimitystä ”β-astrosyytti”, kun luulivat niitä astrosyyttien alatyypiksi. 
Astrosyyttien tärkein tehtävä on pitää huolta hermosolujen kemiallisesta tasapainosta. Niiden perivaskulaariset ulokkeet ovat kosketuksissa keskushermoston hiussuonien endoteelisolujen kanssa, ja niin astrosyytit osallistuvat veri-aivoesteen muodostamiseen. Astrosyytin ulokkeista osa on siis kosketuksissa hiussuoniin, osa hermosoluihin, ja näin ne huolehtivat hermosolujen ravinto- ja kuona-aineiden siirtämisestä. Astrosyyttejä on muodoltaan kahdenlaisia: säikeisiä (etenkin valkeassa aineessa) ja protoplasmisia (etenkin harmaassa aineessa).  Jotkin astrosyyteistä saattavat olla luonteeltaan hermokudoksen kantasoluja.
Mikrogliasolut poistavat hermokudoksesta solujätettä eli toimivat kuin makrofagit; jotkut neurobiologit katsovatkin niiden olevan makrofagien alatyyppi. Mikrogliasolut myös erittävät viestiaineita, etenkin sytokiineja, jotka liittyvät paikalliseen tulehdusreaktioon. 
Ependyymi on neuroepiteeliä, joka verhoaa aivokammioiden pintaa. Ependyymisoluilla on mikrovilluksia ja värekarvoja, jotka vaikuttavat aivo-selkäydinnesteen kiertoon.

Ääreishermoston hermotukisolut

Schwannin solut (neurolemnosyytit) tukevat sekä myelinisoituneita että myeliinitupettomia aksoneita. Ne auttavat solujätteen poistossa ja ohjaavat vahingoittuneen aksonin uudelleen kasvamista. Myeliinitupen muodostus tapahtuu niin, että Schwannin solu kiertyy moninkertaisesti tiukasti aksonin ympärille. Solukalvokerrokset tiivistyvät niin, ettei niiden väliin jää juuri lainkaan solulimaa, ja muodostavat myeliinitupen. Yksi Schwannin solu muodostaa myeliinitupen 0,08–0,1 millimetrin matkalle aksonia. 
Satelliittisolut ympäröivät hermosolujen soomia hermosolmuissa. Ne luovat mikroympäristön hermosoluille: eristävät soomat ja toimivat aineiden kulkureittinä hermosolun ja solunulkoisen tilan välillä. Niiden tehtävä on siis samanlainen kuin Schwannin solujen lukuun ottamatta sitä, etteivät ne muodosta myeliiniä.
Kangasjärvi (Keuruu, Kaleton)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 57 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 5 saarta. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Kangaspuron valuma-alueeseen (35.684) se kuuluu.
Erkka Railo

Erkka Railo (s. 1973) on suomalainen politiikan tutkija. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. 
Tammikuussa 2018 Erkka Railo siirtyi johtavaksi politiikan tutkijaksi yhteiskunnalliseen MustRead-mediaan.
Ennen siirtymistään MustReadiin Erkka Railo teki akateemisen uran erikoistutkijana Turun yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksen yhteydessä toimivassa Eduskuntatutkimuksen keskuksessa.
Railon erityisenä mielenkiinnon kohteenaan ovat olleet poliitikkojen julkisuuskuvat sekä kansalaisten, median ja politiikan vuorovaikutus. Väitöskirjassaan Railo tutki naistenlehti Annan julkaisemia poliitikkojen henkilökuvia vuosina 1975–2005 ja lisensiaatintutkimuksessaan Helsingin Sanomien julkaisemia poliitikkojen henkilökuvia ja niiden muutosta vuodesta 1978 vuoteen 2003.
Railo on tarkastellut kirjoituksissaan myös vaaliviestintää ja -julkisuutta sekä niiden vaikutusta vaalitulokseen. Tätä aihepiiriä käsitteli esimerkiksi hänen yhdessä Ville Pernaan kanssa toimittama vuoden 2011 vaalien julkisuuden analyysi Jytky. Eduskuntavaalien 2011 mediajulkisuus, vuoden 2012 kuntavaaleja tarkastellut Kuntavaalit 2012 mediassa (yhdessä Sini Ruohosen ja Niko Hatakan kanssa) sekä Pekka Haaviston menestyksen monet tekijät -artikkeli teoksessa Presidentin vaalit ja poliittinen mobilisaatio. Vuosina 2014–2015 Railo on ollut mukana dosentti Iiris Ruohon johtamassa hankkeessa "Demokratia, edustus ja tasa-arvo politiikan uusissa verkkojulkaisuissa", jossa Railo analysoi Twitterin käyttöä vaalikampanjan välineenä vuoden 2014 Euroopan parlamentin vaaleissa. Hankkeen rahoittaa Helsingin Sanomain säätiö.
Vaalijulkisuuden rinnalla Erkka Railo on myös tutkinut populismia suomalaisena ja kansainvälisenä ilmiönä. Vuonna 2014 Railo työskenteli kansainvälisessä brittiläisen Counterpoint-ajatuspajan koordinoimassa tutkimushankkeessa, jossa tarkasteltiin median vaikutusta populististen puolueiden kannatukseen Suomessa, Alankomaissa ja Ranskassa. Keväällä 2015 Railo ryhtyy johtamaan Emil Aaltosen säätiön rahoittamaa monivuotista Suomen sodanjälkeisten vaalikampanjoiden historiaa kartoittavaa tutkimushanketta. Siinä tarkastellaan, millä tavoin vaalikampanjojen olosuhteet ovat Suomessa sodanjälkeisellä ajalla muuttuneet ja miten puolueet ovat muutokseen sopeutuneet. Hankkeen muita tutkijoita ovat Mari K. Niemi, Ville Pitkänen ja Niko Hatakka.
Isolahti (Muurame)

Isolahti on noin 450 asukkaan kylä Muuramessa. Kylä on 15 kilometrin päässä Jyväskylästä ja Muuramen keskustasta. Isolahdella on koulu vuosiluokille 1-6, jossa on yhteensä noin 40 oppilasta, minkä ympärille kylä on kehittynyt. Kylässä on ollut palveluina muun muassa kyläkauppa, joka lopetti toimintansa vuonna 2007, mutta koulun pihapiirissä käy yhä edelleen kirjastoauto kahdesti viikossa. Isolahden läheisyydessä sijaitsee Rannankylän omakotitaloalue. Jyväskylän Liikenteen vuoro 13 kulkee Jyväskylä–Isolahti–Tikkala-väliä sekä Jyväskylä–Isolahti–Muurame-väliä.
Grigori Ugrjumov

Grigori Ivanovitš Ugrjumov (ven. Григо́рий Ива́нович Угрю́мов; 11. toukokuuta (J: 30. huhtikuuta) 1764 Moskova – 28. maaliskuuta (J: 16. maaliskuuta) 1823 Pietari) oli venäläinen klassismin aikakauden taidemaalari.
Grigori Ugrjumov opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1770–1785 ja Roomassa vuosina 1785–1790. Hän maalasi etupäässä historiallisia sankariaiheita (muun muassa Aleksanteri Nevskin juhlallinen saapuminen Pihkovaan, Iivana Julman Kazanin valloitus ja Jan Usmarin voimainkoetus Venäläisen taiteen museossa). Ugrjumov tunnetaan myös muotokuvamaalarina. Hän toimi taideakatemian opettajana vuodesta 1791. Vuonna 1797 hänet valittiin taideakatemian akateemikoksi, vuonna 1800 professoriksi ja vuonna 1820 rehtoriksi.
Jyskän tehtaat

Jyskän tehtaat oli Valmetin tuotantolaitosryhmä, joka sijaitsi nykyisen Väinölän kaupunginosan alueella Jyväskylässä. Tehtaisiin kuuluivat muun muassa Valmetin mittaritehdas sekä Valmetin ammustehdas, joka perustettiin 1930-luvun lopulla. Tehdasta pommitettiin paljon sotavuosina 1939-1944.
Tehdasaluetta kutsutaan nykyään Jyskänlaakson yritysalueeksi. Tehdasrakennukset ovat yhä käytössä, esimerkiksi mittaritehdas on nykyään Sampo Hydraulics:n omistuksessa ja tiloissa valmistetaan Black Bruin tuotemerkillä hydraulisia radiaalimäntämoottoreita, jotka alun perin tunnettiin nimellä Sisu-nestemoottorit.
Viirukardinaali

Levinneisyys

Viirukardinaalia tavataan Dominicalla, Guadeloupella, Martiniquella ja Saint Lucialla. Lajia on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
William Holden

Ura

Holden aloitti uransa 1930-luvun lopussa, ja elokuva Kultapoika (1939), jossa hän näytteli Barbara Stanwyckin kanssa, teki hänestä tähden. Hän ehti näytellä useissa elokuvissa ennen liittymistään Yhdysvaltain armeijaan ja toiseen maailmansotaan. Sodan jälkeen hänen uransa ei kuitenkaan ottanut tulta, ja hän oli jo jäämässä unohduksiin, kun hän teki comebackin elokuvassa Auringonlaskun katu (1950). Hän sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa tästä elokuvasta. Elokuvan jälkeen hän teki 1950-luvulla lukuisia klassikoksi muuttuneita elokuvia, kuten Eilen syntynyt (1950), Päivien kimallus (1955) ja Vankileiri 17 (1953), josta hän sai parhaan miespääosan Oscarin.
Menestyksestään huolimatta Holden alkoi kuitenkin vakavasti alkoholisoitua. Hän teki vielä paljon suosittuja elokuvia myös uransa loppupuolella. Näitä olivat muun muassa Poreilua Pariisissa (1964), Casino Royale (1967), Hurja joukko (1969) ja Kasvot kuvaruudussa (1976), josta hän sai viimeisen Oscar-ehdokkuutensa.
Holdenin viimeiseksi elokuvaksi jäi Blake Edwardsin ohjaama komedia S.O.B.

Yksityiselämä

Holden meni naimisiin Brenda Marshallin kanssa vuonna 1941. Pariskunta sai kolme lasta. He erosivat vuonna 1971 myrskyisän avioliiton jälkeen. Holden oli tulevan Yhdysvaltain presidentin Ronald Reaganin bestman tämän mennessä naimisiin Nancy Davisin kanssa vuonna 1952. 12. marraskuuta 1981 vahvasti humaltunut Holden liukastui ryijyyn, löi päänsä pöytään ja kuoli verenhukkaan. Hänen ruumiinsa löytyi neljä päivää myöhemmin. Hän oli kuollessaan 63-vuotias. Hänet tuhkattiin, ja tuhka siroteltiin Tyyneen valtamereen.
Crash Twinsanity

Pelaaminen

Twinsanityssa pelaaja voi käyttää kolmea hahmoa: Crash Bandicootia, Crashin arkkivihollista tohtori Neo Cortexia ja Cortexin siskontytärtä Nina Cortexia, sekä liikkumaan kolmiulotteisessa ympäristössä. Lohikäärme Spyrolla on lyhyt cameorooli kentässä ”Ant Agony”. Hän saa varastetun aarteensa (jota jahtasivat myös Crashin vanhat tutut N. Gin, N. Tropy ja Nitrus Brio) takaisin pahiskaksosilta.
Hahmon liikuttavuus on lähes vapaamuotoista, eli tasot eivät enää ole ns. putkimaisia. Pelissä ei ole Warp Room -huonetta eikä tason valintaa. Pelissä voi kerätä erivärisiä timantteja, joilla voi avata extroja. Timantteja on piilotettu jokaiseen tasoon.

Juoni

Crash Bandicootin arkkivihollinen, tohtori Neo Cortex, tainnuttaa Crashin siskon Cocon sädeaseellaan. Cortex esiintyy Crashille Cocona ja houkuttelee tämän syvälle viidakkoon. Crashia odottaa Cortexin väijytys. Cortex kertoo palanneensa kolmen vuoden jälkeen Antarktikselta, jonne hän oli päätynyt The Wrath of Cortexin lopussa Uka Ukan kanssa.
Cortexin koston mennessä pieleen hän hyökkää Crashin kimppuun. He päätyvät hiekkarannalle, jossa he saavat tietää uudesta uhasta, 
”pahiskaksosista” (engl. Evil Twins) Victorista ja Moritzista, jotka ovat kaksi mutaatiopapukaijaa kymmenennestä ulottuvuudesta. Crash ja Cortex tekevät väliaikaista yhteistyötä kaksosia vastaan. Myöhemmin Coco, joka luulee Cortexin vahingoittaneen Crashia saapuu Cortexin labraan ja hyökkää Cortexin kimppuun, jonka seurauksena Cortex törmää Psychetroniin ja sieltä tuleva säde osuu suoraan Cocoon. Sen jälkeen Psychetron menee rikki ja Cortex sanoo, että ainoa joka voi korjata sen on Nina Cortex. Cocon ollessa tainnoksissa taas he hakevat mukaansa Cortexin sisarentyttären, Ninan. Kun he palaavat takaisin Cortexin lentoalukseen Academy of Evilistä Cortex muistelee nuoruuttaan. Hän kertoo tehneensä kahdeksanvuotiaana ensimmäisen luonnonkokeensa, käyttäen Victor- ja Moritz-nimisiä papukaijoja. Crash, Cortex ja Nina saapuvat Cortexin keksimän ulottuvuusportin, Psychetronin, avulla kaksosten tukikohtaan Twinsanity -saarelle, jossa he kukistavat kaksoset. 
Pelissä esiintyy myös Crashin ilkeä kaksoisolento Evil Crash, joka asuu kymmenennessä ulottuvuudessa. Twinsanity-saarella Evil Crash kaappaa Ninan ja Crash lähtee Cortexin kanssa takaa-ajoon. He saavat Evil Crashin kiinni, mutta tämä lähtee jahtaamaan Cortexia. He kuitenkin karistavat tämän kannoiltaan. Evil Crash esiintyy vielä pelin lopussa kaksosten kukistamisen jälkeen. Evil Crash syö kaksoset, jotka eksyivät tämän taloon.
Crash Twinsanitysta on jätetty monet juonenkäänteet, hahmot ja kentät pois vähäisen kehitysajan takia. Tunnetuin poisjätetty kenttä on Gone a bit Coco, joka poistettiin viime hetkellä ennen lopullista julkaisua, syynä kehittäjien mukaan bugit ja pelikelvottomuus.
Cirius

Cirius oli suomalainen pop rock -yhtye, joka teki kaksi albumia PSO:n Blue Master -levymerkille. Yhtye perustettiin Pietarsaaressa vuoden 1972 alussa nimellä 'Blommor och Bin', mutta yhtyeen saatua levytyssopimuksen vuonna 1973 nimeksi vaihdettiin Cirius.
Moniääninen harmonialaulu oli yhtyeen tavaramerkki ja laulustemmoja sekä kuoro-osuuksia harjoiteltiinkin päivittäin. Yhtye esiintyi tanssipaikoilla kautta koko Pohjanmaan. Yhtye lopetti toimintansa syksyllä 1974 ja kaikki ajatukset mahdollisesta come-back’stä kariutuivat 1978 rumpali Ollen kuoltua.
Skanlaatio

Skanlaatio (engl. scanlation, scanslation) tarkoittaa sarjakuvan muuntamista paperilta sähköiseen muotoon. Termiin törmää useimmiten japanilaisen sarjakuvan mangan yhteydessä, mutta käytännössä sillä voidaan tarkoittaa mitä tahansa (ulkolaista) julkaisua. Termi skanlaatio voidaan purkaa osiin "skannaus" (jäljennös) ja "translaatio" (käännös).
Skanlaatioita levitetään verkon välityksellä yleensä ilmaiseksi suorina latauslähteinä tai IRC:n, Bittorrentin tai muiden vertaisverkko- tai tiedostonsiirto-ohjelmien välityksellä. Lisäksi on olemassa tiettyjä verkkosivuja (kuten Onemanga), jotka ovat erikoistuneet skanlaatioiden levittämiseen.
Skanlaation vaiheita ovat muun muassa skannaaminen, käännöstyö, editoiminen ja julkaisu sähköisessä muodossa. Koska skanlaatioiden julkaisijat eivät pyydä lupaa toimilleen, kyseessä on rikkomus tekijänoikeuslakia vastaan.
Piter FM

Juoni

Elokuva kertoo joukosta sattumia Pietarin kaupungissa. Maša (Jekaterina Fedulova) on nuori venäläinen radiojuontaja, joka työskentelee pietarilaisella Piter FM -nimisellä radiokanavalla. Hän on menossa naimisiin vanhan luokkakaverinsa Kostjan kanssa, mutta ei kuitenkaan vaikuta onnelliselta. Elokuvan toinen päähenkilö on arkkitehti Maksim (Jevgeni Tšyganov), joka on muuttanut Pietariin Nižni Novgorodista ja on eronnut tyttöystävästään. Hänen suunnitelmissaan on ottaa etäisyyttä Venäjään ja lähteä voittamansa arkkitehtikilpailun ansiosta töihin Saksaan. Sattuma puuttuu kuitenkin peliin, kun Masha hävittää kännykkänsä liikennevaloissa. Maksim löytää kännykän, mutta sen palauttaminen Mashalle on monen mutkan takana.

Kiinnostavia yksityiskohtia

Vuonna 2009 Pietarissa avattiin uusi Piter FM -niminen radiokanava.
Eräs useassa kohtauksessa taustalla ollut rakennus, Kapustinin talo, restauroitiin elokuvan ilmestymisen jälkeen sen muodostuttua pienimuotoiseksi nähtävyydeksi.
Reaalipolitiikka

Reaalipolitiikka (saks. Realpolitik) on ulkopolitiikkaa, joka pyrkii sopeutumaan vallitseviin oloihin ja sivuuttamaan periaatteelliset, ideologiset tai moraaliset seikat. Se on mahdollisen politiikkaa, jossa periaatteet jäävät toisarvoisiksi.

Sanan historia

Sanan alkuperä on 1800-luvulla, jolloin vastayhdistyneen Saksan kansleri Otto von Bismarck viittasi sillä Euroopan mahtivaltioiden kuningashuoneiden keskinäiseen valtapeliin. Muilla kielillä käytetään yleensä alkuperäistä saksankielistä muotoa Realpolitik, joka juontuu sanoista real (todellinen, aktuaalinen) ja Politik (politiikka).

Esimerkkejä

Reaalipolitiikan tärkeimpänä sisältönä on mukautuminen vallitseviin tosiasioihin ilman ideologista sitoutumista. Kuitenkin 1800-luvulla "kansallinen ylpeys" saneli sen, miten pitkälle käytännössä voitiin joustavaa ulkopolitiikkaa toteuttaa. Realpolitikin alkuunpanneen järjestelmän romahdus tapahtuikin ensimmäisen maailmansodan myötä.
Euroopan kuningashuoneiden hegemonian murruttua reaalipolitiikka alkoi tarkoittaa yhä enemmän myös uusien valtiomahtien, kuten Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton, harjoittamaa politiikkaa. Näiden valtioiden ympärille muodostuneet blokit ajautuivat kylmän sodan aikana ydinasevarustelun takia kauhun tasapainoon, joka pakotti molemmat osapuolet noudattamaan reaalipolitiikkaa.
Reaalipolitiikkaa on arvosteltu periaatteettomaksi opportunismiksi. Esimerkiksi Länsi-Saksan liittokansleri Willy Brandtin aloittama lähentyminen Neuvostoliittoa kohtaan oli hänen vastustajiensa mielestä opportunismia.
Oliver Sorg

Seurajoukkueura

Sorgin kasvattajaseura on SC Freiburg. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueen paidassa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla vuosina 2009-2012 68 ottelua onnistuen maalinteossa kerran.
Tammikuussa 2012 Sorg debytoi Bundesliigassa FC Augsburgia vastaan. Hän pelasi loppukauden otteluissa täydet minuutit. Ensimmäisen maalinsa Bundesliigassa Sorg teki vasta kaudella 2013-2014, elokuussa 2013 pelatussa ottelussa TSG Hoffenheimiä vastaan. Huhtikuussa 2014 Sorg teki upean maalin noin 30 metristä Borussia Mönchengladbachia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 31 ottelua tehden kaksi maalia. Kaudella 2014-2015 Sorg pelasi Bundesliigassa 25 ottelua tehden yhden maalin.
Heinäkuussa 2015 Sorg siirtyi Bundesliigan Hannover 96:een. Hän debytoi seuran paidassa seuraavassa kuussa SV Darmstadtia vastaan.

Maajoukkueura

Sorg pelasi vuosina 2012-2013 Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa viisi ottelua. Debyytti Saksan jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2013 ystävyysottelussa Puolaa vastaan.
House (tanssi)

Historia

House itsessään on paljon vanhempi kuin housemusiikki, joka nousi pintaan 1970-luvun lopussa.
Michel Mohrt

Michel Mohrt (28. huhtikuuta 1914 – 17. elokuuta 2011) oli ranskalainen kirjailija ja kirjallisuushistorioitsija. Hän täytti Ranskan akatemian 33. paikan vuodesta 1985. 
Morlaix'ssa syntyneelle Michel Mohrtille myönnettiin vuonna 1962 Akatemian Grand Prix romaanista La Prison maritime. Hänen myöhempien teostensa joukkoon lukeutuvat La Guerre civile (1986) ja Jessica ou l'amour affranchi (2002).