google/wiki40b huggingface dataset:
Elisa Bartoli

Elisa Bartoli (s. 7. toukokuuta 1991 Rooma) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Bartoli on edustanut Italian naisten maajoukkuetta vuosien 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa. Hän kuului Italian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2019, joissa  hän pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle yhdessä ottelussa. MM-kisojen päättyessä hän on pelannut 61 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Bartoli on edustanut Serie A:ssa Romaa, Torresia, Mozzanicaa, Fiorentinaa ja vuodesta 2018 uudelleen Romaa.
Iberit

Iberit olivat yhdessä liguerien kanssa Iberian niemimaan eli nykyisten Portugalin ja Espanjan alueiden vanhimpia nimettyjä asukkaita. Iberit asuttivat Iberiaa pronssikaudella. On eri käsityksiä siitä, mistä he tulivat; yleisin käsitys on, että he olivat sukua berbereille ja tulivat Afrikasta. Toisen teorian mukaan he olivat Iberian niemimaan alkuperäisiä asukkaita, jo ennen ligureita, ja kolmannen mukaan he tulivat Välimeren itäosista.
Iberit aloittivat Iberian niemimaan valloituksensa Espanjan länsiosista ja levisivät koko niemimaan eteläiseen osaan. He osasivat jo Espanjaan tullessaan työstää metalleja kuten pronssia. He kävivät kauppaa foinikialaisten, kreikkalaisten ja Karthagon kanssa. Iberit oppivat foinikialaislta kirjoitustaidon ja alkoivat merkitä omaa kieltään muistiin. Myöhemmin he ottivat vaikutteita kreikkalaisesta kirjaimistosta.
Iberien valtakausi päättyi kun keltit saapuivat alueelle. Iberien kulttuuri sekaantui kelttien kulttuuriin ja katosi vähitellen.
Voimakone

Voimakone on moottori, joka tuottaa jonkin koneen käyttövoiman. Esimerkiksi auton polttomoottori on auton voimakone ja auton puhaltimen moottori on apulaite. Voimakone-termiä voidaan käyttää myös yleisemmässä merkityksessä. Voimakoneen vastapari on kuormakone. Sähkömoottori on sähköverkon kannalta kuormakone.
Historiallisesti voimakone-termiä on käytetty laivatekniikassa laivan pääkoneena käytetystä höyrykoneesta. "Moottori"-termiä on alkujaan käytetty erottamaan höyrykone polttomoottorista (vertaa englannin kielen termit "engine" ja "motor").
Kurtinvuoren kalliomaalaukset

Kallio ja sen sijainti

Maalauskallio sijaitsee Enonkosken kirkosta noin 6 kilometriä pohjoiseen tärkeän vesireitin varrella Enonveden ja Pyyveden yhdistävän Hanhivirran lähellä sen pohjoisrannassa. Matkaa Hanhivirran lossista on noin 4,2 kilometriä. Kallio laskee veteen Kurtinvuoren eteläpuolella ja kallion itäpuolella on kallioseinämän terassilla siirtolohkare, jossa maalaus sijaitsee. Maalaus on 7,2 metriä Enonveden pintaa ylempänä.
Siirtolohkareesta ylempänä sijaitsee kallioseinien suojaama tasaisempi alue, joka on saattanut olla sopiva oleskelupaikka. Maalausalueen muu ympäristö on louhikkoisena oleskelulle sopimatonta aluetta.

Maalaus

Maalaus on tehty louhikon päälle rojahtaneen suureen siirtolohkareeseen, jonka alle on muodostunut luolamainen tila. Suojaisan suuaukon ympärille on maalattu joitakin kuvioita ja on täysin mahdollista, että luolaa on käytetty pakanallisiin riitteihin.
Siirtolohkareen terävä lippa työntyy kauaksi eteenpäin tarjoten suojaisan ja viiston alapinnan punamaalilla tehdyille merkintöille ja muille jäljille. Myös luolan suuaukon reunaa on rajattu punavärillä, ellei se sitten ole valuvan kosteuden sinne kuljettamaa punaväriä. Rajaus on noin 2 metriä pitkä. Lipan oikealla puolella erottuu kaksi kuviota. Toinen on täyteisesti maalattu roikkuvavatsainen hirvimäinen eläinhahmo, jolla on pitkänomainen oikealle katsova pää. Pekka Kivikkään tulkinnan mukaan hirvi olisi ensin maalattu normaalin kokoisena, mutta jälkeenpäin siihen olisi lisätty mahdollisesti pieni venekuvio. Nykyään hirvi ja vene ovat sulautuneet yhteen ja saavat aikaan erikoisen vaikutelman. Hirven vasemmalla puolella on katkelmallinen kuvio, joka jää tunnistamattomaksi.
Suuaukon edessä on suurehko kivi, jossa on punaväriä. Suttaantuneen punavärin alapuolelta voi mahdollisesti erottaa noin 60 senttimetriä pitkän oikealle katsovan hirven. Kiven kärki on rapautunut rikki ja siitä kohtaa on punaväri hävinnyt.
Painted Desert

Painted Desert – Maalattu aavikko on Yhdysvalloissa Pohjois-Arizonassa sijaitseva vuoristoinen aavikko, jossa näkyy kallioissa värikkäitä kerrostumia, ikään kuin maalattuja. Ne ovat erityisen kauniita auringon laskiessa. Alue ulottuu Grand Canyonista Petrified Forestiin. Kerrostumat ovat triaskaudelta. Alue on navajo- ja hopi-intiaanien perinteistä aluetta.
Rajajärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,4 metriä mpy.
Maija Horsmaheimo

Maija Terttu Horsmaheimo o.s. Tuomi (s. 1938) on suomalainen lääkäri. Hän on toiminut Kuopion korkeakoulun, sittemmin Kuopion yliopiston ihotautien professorina vuodesta 1978. Hän on tutkinut kliinistä immunologiaa ja ihotauteja. Hän jäi eläkkeelle syyskuussa 2002.
Conrad Paumann

Conrad Paumann (n. 1410 – 24. tammikuuta 1473) oli saksalainen renessanssin urkuri, luutisti ja säveltäjä.
Paumann syntyi Nürnbergissä. Sokean pojan musikaalinen erityislahjakkuus kävi ilmi nuorella iällä, ja vuonna 1447 hän sai kotikaupungissaan toimen urkurina St. Sebald -kirkossa.
Paumann lähti vuonna 1450 Müncheniin, josta hän sai työn ja asunnon. München oli säveltäjän varsinainen kotikaupunki hänen loppuelämänsä ajan, vaikka hän teki monia matkoja varsinkin Italian hoveihin. Hänen tiedetään esiintyneen ainakin Landshutissa, Milanossa ja Napolissa. 
Suurin osa Paumannin sävellystuotannosta on soitinmusiikkia. Ainoa säilynyt lauluteos on Wiplich figur kolmelle äänelle.
René Hanriot

René Hanriot (1867 – 1925) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Hanriotin tehdas valmisti sotilaskoneita ensin Levallois'ssa ja myöhemmin Boulogne-Billancourtissa. Päätuote oli HD1-hävittäjäkone, jota rakennettiin 1 200 kappaletta. Hanriotin tehdas valmisti miltei 5 000 lentokonetta, joista osa oli omia (esimerkiksi HD1, HD2, HD3) ja osa lisenssivalmistusta. Maailmansotien välisenä aikana Hanriot sai hyvän maineen etenkin HD14-koulukoneen vuoksi, joita valmistettiin yli 2 000 kappaletta.
Hanriot oli kotoisin Burgundystä. Hänestä tuli nuorena kilpa-autoilija. Hän otti osaa muun muassa Pariisi-Madrid-ralliin ja vuonna 1904 hän saavutti nopeuden maailmanennätyksen, 128 km/h. Hänen 13-vuotias poikansa Marcel oli apukuljettajana.
René Hanriot kiinnostui pian myös lentämisestä. Hän kannatti yksitasoja aikana, jolloin pääosa koneista oli kaksitasoja. Vuonna 1910 René Hanriot perusti lentokoulun Reimsiin, jossa mm. hänen 16-vuotias poikansa sai lentolupakirjan. Kun René Hanriot kuoli vuonna 1925, hänen pojastaan Marcelista tuli yhtiön johtaja.
Nihriyan taistelu

Assyrialaisten ja Heettiläisten välinen taistelu. Assyrian laajentuminen Syyriaan jatkui kuningas Salmanassar I:n ja Tukulti-Ninurta I:n komennossa, se laukaisi kriisin Assyrian ja Hettiläisten välillä, joka kontrolloi Nairin alueita joita Assyria himoitsi. Heettiläiset katsoivat Assyrian tehneen selvästi hyökkäyksen heidän valtakuntansa rajoille ja meni taisteluun kuningas Tudhaliya IV:n johdolla. Tämä johti suureen taisteluun, joka tunnetaan nykyään Nihriyan taisteluna. Konfliktin tarkasta päivämäärästä ei ole varmuutta. Viime aikoina hajanaista ​​Ugaritin kirjettä RS 34,165 on tulkittu siten, että se saattaa osoittaa Nihriyan taistelun osapuolten olleen Salmanassar I ja Tudhaliya IV. Nihriya sijaitsi Balih joen yläjuoksulla Syyriassa.
Satyyri

Satyyrit (m.kreik. Σάτυροι, Sátyroi) ovat kreikkalaisessa mytologiassa miespuolisia luonnonhenkiä, jotka vaeltavat metsissä ja vuoristossa. Heidät kuvattiin puolittain eläimiksi, joilla on pukin sarvet sekä vuohen jalat ja häntä. Siten niillä on paimenjumala Panin piirteitä.
Sanan satyros alkuperäksi arvellaan sanaa tityros, joka tarkoittaa oinasta. Vanhempia satyyrejä kutsuttiin yleensä sileeneiksi, kun taas nuoremmat tunnettiin nimellä satyriskoi. Satyyrien suvun kantaisänä pidetään Silenosta, ja heidän sanotaan olevan Hermeen poikia.
Satyyrit ovat toisaalta ihmisen vihollisia, toisaalta halukkaita etsimään seksuaalisia nautintoja nymfien ja najadien kanssa. Yliaktiivisesta sukupuolivietistä on käytetty nimeä satyriasis.
Homeros ei mainitse satyyreita lainkaan, mutta Hesiodos viittaa heihin monikossa ja kuvaa heitä kelvottomiksi ja hyödyttömiksi.

Satyyrit taiteessa

Alun perin satyyrit kuvailtiin antiikin kreikkalaisessa taiteessa ja kirjallisuudessa karkeamuotoisiksi ihmishahmoiksi, joskin heillä oli pienet sarvet ja pukin tai hevosen häntä. Satyyrit esitettiin usein päihtymyksen jumala Dionysoksen seuralaisiksi, jotka kantoivat viinimaljoja ja thyrsos-sauvoja. Kreikkalaisissa Dionysioksen juhlissa esitettiin karkeita ilveilyjä eli satyyrinäytelmiä. Viimeistään Rooman valtakunnan aikana satyyreihin sekoittui vaikutteita fauneista, jolloin satyyreille ilmestyivät myös pukinjalat ja päähän ajoittain jopa täysikokoiset oinaansarvet. Samalla satyyrien muodot kuitenkin pyöristyivät ja inhimillistyivät.
Antiikin satyyrikertomuksiin sisältyvät usein lemmenseikkailut tai niiden yritykset nymfien kanssa villeine tansseineen ja takaa-ajoineen. Taiteessa satyyrit esitetään usein korostetusti irstailijoina ja seksuaalisesti kiihottuneina, mutta kun barokki ja klassismi ottivat satyyrit uudelleen aiheena mukaan taiteeseen, tällaiset piirteet olivat jo tyystin hävinneet.
Kivi

Kivi on seosmateriaali, joka muodostuu mineraaleista. Kivet luokitellaan eri kivilajeihin niiden mineraalisisällön mukaan. Useimmiten mineraalit ovat tiiviisti toisiinsa liittyneitä, ja ne saattavat muodostaa kiviin kerroksia tai erilaisia kuvioita. Joskus mineraalit erottuvat silmämääräisesti, mutta joskus ne ovat erotettavissa vasta mikroskoopilla.
Kivilajit jaotellaan syntyperänsä mukaan magmakivilajeihin, sedimenttikivilajeihin ja metamorfisiin kivilajeihin. Magmakivet ovat muodostuneet kiteytyneestä magmasta, sedimenttikivet vanhempien kivilajien rapautuessa ja muodostaessa iskostuneita yhdisteitä, metamorfiset kivet taas kun magma- ja sedimenttikivet joutuvat syvällä maan kuoressa lämpötilan ja kovan paineen alaiseksi. Maankuoren kivilajeista 95 % on syntynyt sulasta kiviaineksesta ja vain 5 % on kerrostumalla syntyneitä tai niistä muuttuneita.
Kivi on epäorgaaninen eli elottoman luonnon aine. Joskus kivissä voi olla kasvien tai eläinten esihistoriallisia jäänteitä eli fossiileja.
Kiveä käytetään teollisuudessa moniin eri tarkoituksiin kuten keittiötasoihin. Kivi on materiaalina kalliimpaa mutta kestävämpää kuin esimerkiksi puu.

Magmakivilajit

Magmakivilajit ovat syntyneet jähmettymällä magmasta, maankuoressa tai sen alla sijaitsevasta pääasiassa sulasta kiviaineksesta. Ne jakautuvat plutonisiin eli syväkivilajeihin, jotka ovat jähmettyneet jo syvällä maankuoressa, sekä tulivuorista maan pinnalle purkautuneesta laavasta syntyneisiin vulkaanisiin eli pintakivilajeihin. Tavallisimpia syväkivilajeja ovat graniitti, dioriitti, gabro ja peridotiitti sekä pintakivilajeja puolestaan kvartsiporfyyri, andesiitti ja basaltti. Joskus erotetaan omaksi ryhmäkseen kallioperän raoissa jähmettyneet juonikivilajit, joita ovat muun muassa graniitti- ja dioriittiporfyyri sekä diabaasi.

Sedimenttikivilajit

Sedimentti- eli kerrostuneet kivilajit ovat syntyneet, kun kerrostumalla muodostuneet maalajit ovat iskostuneet tai kun vesiliuoksista on saostunut aineksia kiinteäksi kiveksi. Ne jakautuvat kolmeen tyyppiin: klastisia eli mekaanisia sedimenttikivilajeja ovat muun muassa sorasta iskostunut konglomeraatti, hiekasta iskostunut hiekkakivi ja savesta kovettunut savikivi. Kemiallisia sedimenttikivilajeja ovat vesiliuoksista saostumalla syntyneet suola- ja kalkkikivet, joista mainittakoon sintteri ja merkelikivi. Organogeeniset sedimenttikivilajit ovat syntyneet eloperäisen toiminnan seurauksena: kivihiilikauden kasvijäänteistä syntyi kivihiili, ja liitukauden aikana eläneiden eliöiden kalkkikuorista syntyi eloperäinen kalkkikivi, kuten liitu merten planktoneliöiden kuorista.

Metamorfiset kivilajit

Metamorfiset eli muuttuneet kivilajit ovat kivilajeja, jotka ovat syntyneet metamorfoosin seurauksena magma- tai sedimenttikivilajeista. Metamorfoosissa kivilajien kiderakenne ja mineraalikoostumus muuttuu paineen ja lämpötilan kasvun seurauksena. Ilmiötä esiintyy varsinkin vuorijonopoimutuksissa. Yleisimpiä metamorfisia kivilajeja ovat gneissi, kiilleliuske, amfiboliitti, kiteinen kalkkikivi, serpentiinikivi ja vuolukivi. Suomen kallioperästä suurin osa koostuu metamorfisista kivilajeista, lähinnä syväkivistä ja kiilteisistä liuskeista.
Altor Funds

Altor Funds on pääomasijoitusrahasto joka on erikoistunut pohjoismaisiin yrityksiin. 
Toimintaan kuuluu ostaa keskisuuria pohjoismaalaisia yrityksiä joita kehitetään joitakin vuosia ja myydään sitten eteenpäin. Sen omistuksiin kuuluu lähes 30 yritystä, joissa on töissä noin 30 000 työntekijää.
Altorin rahastoilla ja neuvontayhtiöillä (konsulttitoimistoilla) on toimipaikat Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Suomessa.
Lisäksi Jerseyn veroparatiisissa toimii Altor Fund II GP Limited.
Altor rahoittaa juuri toimintansa aloittaneita tai taloudellisissa vaikeuksissa olevia yrityksiä, joilla se katsoo olevan mahdollisuuksia menestymiseen.
Kohdeyrityksiin tuodaan liikkeenjohdon osaamista sekä erityisosaamista, asetetaan taloudelliset tavoitteet ja pyritään lisäämään yrityksen kannattavuutta.
Kristian Reichel

Muuta

Reichelin isä, Robert Reichel on kolminkertainen maailmanmestari sekä olympiavoittaja, joka pelasi omalla ammattilaisurallaan 830 NHL-ottelua. Hän on myös valmentanut poikaansa eri juniorijoukkueissa sekä ikäkausimaajoukkueissa.
Puikkomonni

Koko ja ulkonäkö

Puikkomonni voi suurimmillaan kasvaa noin 41 cm:n pituiseksi. Puikkomonni on ruumiinrakenteeltaan pitkulainen ja tyypillisiä piirteitä ovat kuonon 3 lyhyehköä viiksisäieparia, puuttuva rasvaevä, piikitön selkäevä, joka sijitsee kalan keskiruumiissa, pyöreähkö pyrstöevä ja pienikokoiset silmät. Puikkomonnin ruumis on suomuton ja pohjaväriltään vaalean ruskea ja siinä on tummempia pilkkuja.
Puikkomonni on läheisintä sukua loismonneille (Trichomycteridae), ja katsottiin aikaisemmin kuuluvaksi siihen heimoon alaheimona Nematogenyinae.

Levinneisyys

Aikaisemmin puikkomonnia tavattiin laajahkolta alueelta Chilen keski- ja eteläosista. Nykyisin sitä tavataan laikuttaisesti Concepciónin, Rancaguan ja Angolin läheisyydestä.
Peter Pan (vuoden 2003 elokuva)

Juoni

Peter Pan maleksii salaa Wendyn kodin lastenhuoneen ikkunalla katselemassa ja kuuntelemassa kuinka Wendy kertoo seikkailutarinaa veljilleen, mutta perheen lapsenvahtina toimiva koira ajaa Peterin pois. Millicent-täti ei tahdo Wendyn ryhtyvän kirjailijaksi, jollaiseksi tyttö itse tahtoo. Täti haluaisi Wendyn menevän hyviin naimisiin ja viettävän vähemmän aikaa veljiensä kanssa.
Peterin seuraavalla matkalla, jolla hän tarinoiden kuuntelemisen sijaan on tullut keskellä yötä ihastelemaan nukkuvaa Wendyä, hän onnistuu hukkaamaan varjonsa lastenhuoneeseen. Seuraavana iltana hän palaa etsimään varjoaan Helinä-keijun kanssa. Wendy herää meteliin, ja Peter ja Wendy ihastuvat heti toisiinsa. Myös Helina-keiju rakastaa Peteriä. Peter houkuttelee Wendyn veljineen mukaansa Mikä-Mikä-Maahan, ja Wendystä tulee Kadonneiden Poikien ”äiti”. 
Suuren seikkailun jälkeen kadonneet pojat – Peteriä ja Sinttiä lukuun ottamatta – saavat lopulta kodin Darlingin perheen luota. Sintti saa kodin Wendyn Millicent-tädin luota, mutta Peter jää Mikä-Mikä-Maahan.

Vastaanotto

Ilta-Sanomien Harri-Ilmari Moilanen arvioi, että parhaiten seikkailussa toimivat digitekniikalla ja tehosteilla luodut kommellukset. Visuaalisesta loistokkuudesta huolimatta ”pikku pottereille” suunnatussa elokuvassa ei hänestä ole erityistä fantasian lumoa. 
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä uusimman Peter Panin monitahoisuudessa on hyvää yritystä, mutta kokonaisuus jää kummalliseksi muotopuoleksi koettaessaan kalastella mahdollisimman suurta yleisöä. Suomenkielinen jälkiäänitys on Valotiestä täysin käsittämätön ratkaisu ihmisten näyttelemässä eikä aivan pikkulapsille sopivassa elokuvassa.
Vaasan marssi

Vaasan marssi (ruots. Vasa marsch) on kahden nykymaakunnan eli Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnan maakuntalaulu. Sen ruotsinkieliset sanat on kirjoittanut Zacharias Topelius ja laulun säveltänyt Karl Collan. Suomenkieliset sanat on tehnyt Alpo Noponen.

Alkuperä

Vaasan marssi kirjoitettiin ja sävellettiin tilaus­työnä Vaasan ruotsin­kielisen lukion, Wasa Gymnasietin oppilaiden pyynnöstä, ja sen nimikin oli alun perin Wasa Gymnasisters Sång. Kun vanha koulurakennus paloi Vaasan palossa vuonna 1852, koulu joutui toimimaan useita vuosia kaupungin ulko­puolella, kunnes uusi koulutalo valmistui vuonna 1863. Uuden koulutalon avajaisiin oppilaat aikoivat tilata juhlarunon ensin Runebergiltä, joka kuitenkaan hän ei mielellään kirjoittanut runoja tilaus­töinä, ja niinpä hänen ehdotuksestaan runo tilattiin Topeliukselta. Samana vuonna lukiolaiset pyysivät Karl Collania säveltämään laulun. Laulun sanat julkaistiin Pohjalaisen Osakunnan Joukahainen -julkaisussa vuonna 1864, ja myös sävelmä julkaistiin samana vuonna nimellä Wasa Marcsh. Seuraavina vuosina marssi tuli varsin suosituksi, ja se esiintyi muun muassa monissa kvartettilaulukokoelmissa. Sitä laulettiin vain ruotsiksi, kunnes Alpo Noponen suomensi sen vuonna 1898. Tämän jälkeen sitä alettiin laulaa myös suomen­kielisissä kouluissa, ja vähitellen se vakiintui Etelä-Pohjanmaan maakunta­lauluksi.

Sanat

1. Miss' laaja aukee Pohjanmaa, 

veet merten virtain vaahtoaa, 

me siellä maassa hallojen 

niin kasvoimme kuin kuuset sen: 

Ei niitä sää voi säikyttää, 

ei kuihtumaan saa talvetkaan

|: ei puute, kurjuus korpimaan, :|

ei kuihtumaan saa talvetkaan 

ei puute kurjuus korpimaan. 
2. Kuin aallot järvein tuhanten 

käy rannoillamme yhtehen, 

niin liittohon myös meidät saa 

sun nimes', kallis synnyinmaa. 

Jos vainomies sun sulkis ties, 

niin kuolemaan me taistellaan

|: kuin Vaasan urhot ainiaan, :|

niin kuolemaan me taistellaan 

kuin Vaasan urhot ainiaan. 
3. Et turvatta, sa Suomi jää,

on vankka pohjas ranta tää,

ja muuris meidän olla suo,

jot' eivät myrskyt maahan luo.

Pois unteluus ja hervakkuus!

Niin onnehen maan pohjoisen

|: vie kunto, työ sen poikien, :|

niin onnehen maan pohjoisen

vie kunto työ sen poikien.
Rakokivi

Rakokivi on Lahdessa entisen Nastolan kunnan keskustassa sijaitseva alue, jolla sijaitsee suuri osa Nastolan palveluista. Rakokivessä on myös Nastolan liikekeskus, joka sisältää useita kauppoja sekä baareja. Rakokivessä sijaitsee myös Nastolan oma lukio sekä useita asuinalueita.
The B-52’s

The B-52’s on Athensissa, Georgian osavaltiossa vuonna 1976 perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye. Tunnettuja yhtyeestä ovat eritoten solistit Kate Pierson ja Cindy Wilson.
The B-52’sin ensimmäinen single ”Rock Lobster” levytettiin DB Recordsille vuonna 1978. Ensimmäinen albumi oli The B-52's (1979), joka myi Yhdysvalloissa platinaa 13. toukokuuta 1986. Albumi ja siltä julkaistut singlet menestyivät myös kansainvälisesti.
Yhtyeen kitaristi Ricky Wilson kuoli aidsin komplikaatioihin Bouncing off the Satellites -albumin äänitysten aikana vuonna 1985. Yhtye jatkoi tästä huolimatta uraansa ja pääsi listoille vielä viidennellä albumillaan Cosmic Thing (1989). Vuonna 1992 julkaistiin kuudes studioalbumi Good Stuff, ja sen jälkeen ovat ilmestyneet kokoelmat Time Capsule: Songs for a Future Generation (1998) sekä Nude on the Moon: The B-52’s Anthology (2002).
The B-52’s -yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Fred Schneider (s. 1951), Kate Pierson (s. 1948), Cindy Wilson (s. 1957) ja Keith Strickland (s. 1953). Schneider ja Strickland ovat edesmenneen Ricky Wilsonin tavoin avoimesti homoja.
Supersankari

Supersankari on sarjakuvien, television, elokuvien ja tietokonepelien fiktiivisissä maailoissa seikkaileva henkilöhahmo, jolla on yli-inhimillisiä tai jopa yliluonnollisia kykyjä. Supersankari taistelee pahuutta ja erilaisia konnia tai yli-inhimillisä kykyjä omaavia superroistoja vastaan. 
Supersankarit ovat erityisesti yhdysvaltalaiselle sarjakuvalle tyypillinen ilmiö, ja ovat äärimmäisen suosittuja Yhdysvalloissa. Supersankarit ovat hyvin suosittuja myös Japanissa. Supersankareista on tehty lukemattomia elokuvia ja televisiosarjoja. 
Supersankarisarjakuvien pääteema on klassinen hyvän ja pahan taistelu, jossa supersankari edustaa ehdotonta hyvyyttä. Supersankarilla on yleensä vertaisensa arkkivihollinen, superroisto, joka pyrkii tavallisesti alistamaan koko maailman valtansa alle.

Historia

Supersankarien edeltäjiä esiintyi jo 1800-luvun kirjallisuudessa. Näihin kuuluivat esimerkiksi Sherlock Holmes, Zorro ja Tarzan sekä myöhemmin radion Green Hornet. Vuonna 1938 DC Comics -sarjakuvayhtiö esitteli Action Comics No. 1 -lehdessä Jerry Siegelin ja Joe Shusterin luoman Teräsmiehen, supersankareista ensimmäisen ja tunnetuimman. Teräsmiehen myötä supersankarisarjakuvista kehittyi kokonaan oma lajityyppinsä. Teräsmies loi pohjan supersankarin tunnusmerkeille, joihin kuuluivat kaksoiselämä, yli-inhimilliset voimat, pyyteetön hyvyys sekä värikäs asu, jota täydensivät viitta ja helposti tunnistettava symboli.
Teräsmiehen saaman suosion myötä DC Comics alkoi julkaista uusia supersankareita, joista merkittävimpiin kuuluivat Batman ja hänen apurinsa Robin, Salama, Ihmenainen, Haukkamies, Vihreä Lyhty ja Vesimies. DC:n ensimmäinen supersankariryhmä oli Oikeuden Puolustajat (The Justice Society of America), joka oli myös maailman ensimmäinen supersankariryhmä. 1940-luvulla ilmestyneestä Kapteeni Marvelista tuli aikoinaan jopa Teräsmiestäkin suositumpi. 
Toisen maailmansodan jälkeen supersankarisarjakuvat alkoi menettää suosiotaan. Syihin kuuluivat silloisten supersankarien liiallinen hyveellisyys. He olivat niin voimakkaita, etteivät heidän vihollisensa tarjonneet heille haastetta, eikä heillä ollut minkäänlaisia ongelmia. 1950-luvulla ainoastaan Teräsmies, Batman ja Ihmenainen kykenivät säilyttämään suosionsa. Samaan aikaan Timely Comics muutti nimensä Marveliksi ja ryhtyi kilpailemaan DC Comicsin kanssa. 
1960-luvulla Marvelille työskentelevät sarjakuvien piirtäjät ja käsikirjoittajat, joista merkittävimmät olivat Stan Lee, Jack Kirby ja Steve Ditko, alkoivat kehittää supersankareita joilla oli henkilökohtaisia ongelmia, ihmissuhteita ja kaappiluurankoja, ja jotka eivät siis kärsineet edeltäjiensä ongelmista. Näihin kuuluivat Hulk, Thor, Rautamies, Daredevil, Tohtori Outo ja sekä Marvelin tunnetuin supersankari Hämähäkkimies. Marvelin piirtäjät ja käsikirjoittajat kehittivät myös supersankariryhmiä, kuten Ihmeneloset ja Ryhmä-X:n. 
1970-luvulla supersankarisarjakuvat olivat jälleen suosittuja. DC Comics ja Marvel kehittivät silti uusia supersankareita, kuten Wolverinen. Nykyisin supersankarisarjakuvat ovat suosituimpia amerikkalaisia sarjakuvia.
David Lloyd

David Lloyd (s. 5. toukokuuta 1950) on brittiläinen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Alan Mooren käsikirjoittaman V niin kuin verikosto -sarjakuvan kuvittajana. Lloyd on kuvittanut myös muita Alan Mooren käsikirjoittamia sarjakuvia.