google/wiki40b huggingface dataset:
Jimi Jalonen

Ura

Jalonen on Riihimäen Kiekko-Nikkareiden kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2011–2012. Kauden 2012–2013 päätteeksi Jalonen voitti seurassa B2-nuorten Suomenmestaruuden. Kesken kauden 2013–2014 hän siirtyi HPK:n B-nuorista kasvattajaseuransa Nikkareiden A-nuorten Suomi-sarjajoukkueeseen. Kaudella 2014–2015 Jalonen debytoi miesten peleissä Nikkareiden II-divisioonajoukkueessa, jonka toiseksi paras pistemies hän oli Teemu Mikkosen jälkeen tehoilla 13+20=33. Jalonen sijoittui sarjan puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Kaudeksi 2015–2016 Jalonen siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuoriin. Seuran SM-liigajoukkueessa hän esiintyi jo harjoituskaudella 2016–2017, mutta Jalonen teki liigadebyyttinsä kuitenkin 17. tammikuuta 2017 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin HPK:n seitsemänneksi puolustajaksi ja Jalonen sai ottelussa jääaikaa 1.29 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua. Jalonen pelasi miesten pelejä myös kaksi Mestis-ottelua lainalla Lempäälän Kisassa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan HPK:n A-nuorissa, joiden varakapteenina Jalonen toimi ja oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Jalonen siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella Mestis-sopimuksella Lempäälän Kisaan. Hän oli kauden loppuun asti pelanneista joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+16=22, joilla Jalonen jakoi koko sarjan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan KeuPa HT:n Joona Ervingin kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi SM-liigaottelua lainalla HPK:ssa.
Kaudeksi 2018–2019 Jalonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mikkelin Jukureiden SM-liigajoukkueeseen. Hän teki liigauransa avausmaalin 31. lokakuuta 2018 ylivoimalla Rauman Lukkoa vastaan. Kaikkiaan Jalosen varsinainen tulokaskausi SM-liigassa toi 49 runkosarjaottelussa tehot 2+6=8. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Imatran Ketterässä joulukuussa 2018, kun taas Ketterä lainasi samaan aikaan Jukureihin Marlo Koposen. Helmikuussa 2019 Jalonen teki Jukureiden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Muuta

Jalosen isoveli Jesper on entinen alempien sarjojen hyökkääjä, joka toimii nykyään Suomi-sarjajoukkue HC Giantsin päävalmentajana. Veljesten isä Jukka Jalonen on meritoitunut jääkiekkovalmentaja, jonka saavutuksiin kuuluvat mm. olympiapronssi (Vancouver 2010), kaksi maailmanmestaruutta (2011 ja 2019), alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus (2016) sekä Suomenmestaruus (HPK 2006). Hän sai myös pelaajaurallaan tililleen kaksi SM-liigaottelua JyP HT:ssä kaudella 1985–1986.
Kalevi Leppänen

Kalevi Leppänen (s. 27. joulukuuta 1940 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1960–1971.
Leppänen edusti SM-sarjaurallaan Turun Palloseuraa vuosina 1960–1962 ja 1963–1967 sekä Kiekko-67:ää kaudella 1970–1971. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 108 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 9 + 6 = 15 ja jäähymääränsä kuusi minuuttia.
Suomalainen (1846)

Suomalainen oli Helsingissä vuonna 1846 ilmestynyt sanomalehti.
Carl Axel Gottlundin toimittama Suomalainen oli ensimmäinen Helsingissä ilmestynyt suomenkielinen lehti. Kerran viikossa ilmestyneessä, muodoltaan aikakauslehteä muistuttaneessa lehdessä julkaistiin Suomen kieltä, historiaa ja kirjallisuutta käsitteleviä kirjoituksia. Viranomaiset lakkauttivat lehden ortodoksista kirkkoa koskeneen artikkelin takia.
Paul Carell

Paul Carell (syntyjään Paul Karl Schmidt; 2. marraskuuta 1911 Kelbra, Saksa – 20. kesäkuuta 1997 Rottach-Egern, Saksa) oli SS-upseeri ja Joachim von Ribbentropin lehdistösihteeri toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen hänestä tuli menestyksekäs kirjailija, jonka teoksia on myös suomennettu.
Paul Karl Schmidt syntyi marraskuussa 1911 Kelbran pikkukaupungissa silloisessa Saksin provinssissa, jonka alueet kuuluvat nykyään Saksi-Anhaltin osavaltioon. Hän kävi kansakoulun syntymäkaupungissaan, mutta lukioon hän joutui menemään läheiseen Elben rannalla sijaitsevaan Barbyn kaupunkiin.
20-vuotias Schmidt liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1931. Hänestä tuli natsipuolueen alaisen opiskelijaliiton NS-Studentenbundin aluejohtaja 1934. SS:n hän liittyi samana vuonna. 
Carell työskenteli ulkoministeri Joachim von Ribbentropin lehdistösihteerinä ollen vastuussa ulkoministeriön tiedottamisesta ja yksi merkittävistä propagandan luojista natsi-Saksassa. Otsakkeen ”Eurooppa eurooppalaisille” alla hänen teemojaan olivat muun muassa bolševismin eliminointi, juutalaisten eliminointi ja ”bolševismin sutenöörien” Englannin ja Rooseveltin poistaminen Euroopasta. Nykyään on selvää, että Carell oikeutti holokaustin käyttämässään propagandassa. Hän jopa neuvoi unkarinjuutalaisten karkotuksen ja joukkomurhan tiedotuksen hoitamisessa vuonna 1944.
»Suunniteltu toimenpide (Budapestin juutalaisia vastaan) tulee nostattamaan merkittävästi huomiota, ja herättämään voimakkaan reaktion laajuutensa vuoksi. Ne, jotka vastustavat meitä tulevat huutamaan ja puhumaan ihmismetsästyksestä, ja yrittävät käyttää terroripropagandaa nostattamaan meidän vastaisia tunteita sitoutumattomissa valtioissa. Näiden reaktioiden välttämiseksi haluaisin ehdottaa, että mikäli mahdollista luotaisiin syitä ja tapahtumia, jotka oikeuttaisivat toimenpiteen, kuten esim. juutalaisyhteisöiden rakennuksista ja synagogeista löydettäisiin räjähteitä, suunnitelmia sabotaasi-iskuista, vallankaappausta, hyökkäyksiä poliisia vastaan, merkittävien rahamäärien salakuljettamiseksi Unkarin valuutan tuhoamista varten. Viimeisen tapauksen tulisi olla todella törkeä, jota sitten voisi käyttää joukkopidätysten oikeuttamiseksi.» 
(Paul Karl Schmidt, 27. toukokuuta 1944 (Ote asiakirjasta Nürnberger Dokument NG-2424) )
Liittoutuneet pidättivät hänet 6. toukokuuta 1945 ja hän oli sotavankina kaksi ja puoli vuotta. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäyntejä valmisteltaessa Carellin rooli oli pitkään harkinnan alaisena: käytettäisiinkö häntä todistajana vai tultaisiinko häntä syyttämään. Lopulta Carell toimi syyttäjän todistajana, jolloin hän esiintyi ”demokraattisen vapaan lehdistön puolustajana”. 
1950-luvulla Carell rupesi kirjoittamaan lehtiin. Vuosikymmenen loppupuolella hän alkoi kirjoittaa sotahistoriallisia teoksiaan, joiden totuusarvo on raskaasti kyseenalaistettu. Vaikka hän kirjoitti useita kirjoja natsi-Saksasta ja sen asevoimista toisessa maailmansodassa, niissä ei mainittu sanallakaan holokaustista tai Saksan tekemistä sotarikoksista itärintamalla. Carell loi kuvan Wehrmachtista puhtaana, toverillisena ja kunniallisena asevoimina, vaikka totuus on pitkälle toinen.
João Inácio Müller

João Inácio Müller (s. 15. kesäkuuta 1960 Santa Clara do Sol) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaanien jäsen 14. huhtikuuta 1985, ja hänet vihittiin papiksi 3. joulukuuta 1988. Hänet nimitettiin Lorenan hiippakunnan johtoon 25. syyskuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cláudio Aury Affonso Hummes, jota avustivat Benedito Beni dos Santos ja Jaime Spengler.
Luonnontieteellinen menetelmä

Luonnontieteellinen menetelmä on tieteellinen menetelmä, joka on luonnontutkimuksessa hyväksytty raakatiedon keräämisen, selitysjärjestelmien koettelemisen ja luotettavan tiedon pohja.
Luonnontieteellinen menetelmä edellyttää, että kuvattavat ilmiöt pyritään mahdollisuuksien mukaan esittämään eksaktissa muodossa eli numeroiden, kaavojen ynnä muiden avulla. Tämä tekee mahdolliseksi ilmiöiden mittaamisen, ja oletuksen seurausten johtamisen laskemalla.
Tutkimusongelmien lähestymistapaa kutsutaan hypoteettis-deduktiiviseksi menetelmäksi. Ensimmäisten havaintojen perusteella muodotetaan alustava malli ilmiössä olevista säännönmukaisuuksista. Tämä hypoteesi testataan uusien havaintojen avulla, ja jos se selittää ilmiötä hyvin, se hyväksytään todennetuksi teoriaksi. Jos hypoteesi hylätään, havaintoja käytetään uuden hypoteesin luomiseen.
Puštšino

Puštšino (ven. Пу́щино) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen rannalla 119 kilometriä Moskovasta etelään ja 13 kilometriä Serpuhovista kaakkoon. Asukkaita on 20 100 henkeä (vuonna 2005).
Puštšinon kylä tunnetaan 1500-luvulta lähtien. Vuonna 1956 paikkakunnalle perustettiin Neuvostoliiton, nykyään Venäjän tiedeakatemian tutkimuskeskus, ja vuonna 1966 siitä tuli kaupunki. Puštšinossa toimii useita biologian tutkimuslaitoksia ja Moskovan valtionyliopiston haaraosasto. Vuonna 2005 se sai tiedekaupungin statuksen.
Nähtävyyksiä ovat 1800-luvun alussa rakennettu klassistinen Puštšinon kartano ja Okan vastarannalla sijaitseva biosfäärialue. Puštšinon lähellä nykyisen Spas-Tešilovon kylän paikalla on sijainnut keskiaikainen Tešilovin kaupunki.
Merja Kiviranta

Merja Kiviranta (s. 1. lokakuuta 1977, Oulainen) on suomalainen triathlonisti. Hän on ammatiltaan ravitsemusterapeutti, TtM.
Kaarlo Lepistö

Karl Evert Jeremiaksenpoika Lepistö (k. 22. toukokuuta 1918) oli Tikkurilan punakaartin johtajia Suomen sisällissodassa 1918. Ammatiltaan hän oli kirvesmies. Hän taisteli Kavantsaarella, josta vetäytyi joukkoineen Viipuriin. Lepistö vangittiin Viipurin taistelussa ja teloitettiin vankileirillä.
West Baden Springs

Historia

West Baden Springs sijaitsee useiden mineraalilähteiden läheisyydessä.  Kaupunki löydettiin vuonna 1850, ja nimettiin kylpyläkaupungiksi Wiesbadenissa tai Baden-Badenissa Saksassa.  Postitoimisto on ollut käytössä vuodesta 1861 alkaen. 
Dixie Garage, First Babtist Chruch, Homestead Hotel, Oxford Hotel, West Baden National Bank ja West Baden Springs Hotel on lueteltu kansainvälisessä rekisterissä historiallisiksi paikoiksi.
Flesh Roxon

Historia

Yhtye sai alkunsa, kun tamperelainen kontrabasson soittaja Ville Mäkinen ("Mr. Willy") tapasi kaksi kemiläistä punk rock muusikkoa: Nicky Rothenin ja Petri Torkellin ("Peter Cordell") vuonna 2010 Tampereella. Yhdessä he päättivät perustaa psychobilly yhtyeen ja niin Flesh Roxon sai alkunsa tammikuussa 2012. Ensimmäisen vuoden aikana yhtye hioi live-esiintymmistään ja soitti studiossa.
Kesällä 2014 Flesh Roxon jätti Live Nationin ja solmi uuden sopimuksen suomalaisen Stupido Recordsin kanssa. Yhtyeen toinen pitkäsoitto Darker Side of Life äänitettiin tammikuussa 2015 Studio Viren tiloissa Tampereella The Brainsin laulaja–kitaristi Rene D La Muerten kanssa, joka myös tuotti levyn yhdessä Flesh Roxonin kanssa. Helmikuussa 2015 uudelta levyltä julkaistiin digitaalisingle God Sent Me to Hell, jonka soolokitaroinnista vastasi levyllä kolmessa kappaleessa vieraillut Andy McCoy.
Peter Cordell (Petri Torkell) lähti yhtyeesä vuonna 2015. Rumpaliksi valittiin Hyvinkäältä kotoisin oleva Antero Malinen. Peter Cordell liittyi yhtyeeseen takaisin vuonna 2016, jolloin Malinen poistui yhtyeen rumpalin pallilta. Cordell soitti Flesh Roxonin riveissä aina vuoteen 2019 asti, jolloin jätti yhtyeen rumpalin pestin. Uudeksi rumpaliksi valittiin Turusta kotoisin oleva Tuomas Vuorio (Thomas Killjoy). Vuorio on tunnettu kasvo Suomen rumpalipiireissä ja on niittänyt mainetta mm. Death Metal -yhtye Mysoressa.

Tyyli

Flesh Roxonin tyyli yhdistelee psychobillyä, metallia ja perinteistä horror punkia. Sanoitukset ovat mielikuvituksellisia ja niihin on otettu vaikutteita kauhuelokuvista tai sci-fi B-elokuvista.
Yhtye on itse kuvaillut musiikkiaan "zombie rockiksi".
"Back From Your Grave" kappaleen musiikkivideo yhtyeen Flesh to the Bone -albumilta on saanut inspiraation mustavalkoelokuvista sotien välisestä ajasta.
Lupe Fiasco

Nuoruus

Lupe kasvoi Chicagossa ja hän oli nuorin yhdeksänlapsisen perheensä lapsista. Hän aloitti rapmusiikin tekemisen ollessaan kahdeksannella luokalla, jolloin hän oli 17-vuotias. Kasvaessaan hän sai lempinimen Lu, joka on viimeinen tavu hänen ensimmäisestä etunimestään. Lupe-lempinimen hän otti high school -aikaisen ystävänsä nimestä.

Uran alku

Epic Records hankki Lupe Fiascon ryhmään Da Pak. Soolouralleen hänet hankki Artista Records. Vähän ajan päästä Lupe vieraili Tha Raynen singleillä "Kiss Me" ja "Didn't You Know". Lupe julkaisi myös monia mixtapeja. Vuonna 2004 Atlantic Records hankki Lupe Fiascon Artista Recordsin tehtyä konkurssin.

Nousu kuuluisaksi

Rap-muusikko ja Def Jam Recordingsin omistaja Jay-Z ehdotti Lupelle, että hän tulisi levy-yhtiö Roc-A-Fellaan kahden albumin ajaksi (The Blueprint ja The Black Album), mutta Lupe kieltäytyi, koska hän oli juuri aloittanut 1st & 15th -levy-yhtiön alaisena. Vuonna 2006 hän julkaisi singlen "Kick, Push". 19. syyskuuta 2006 hän julkaisi ensimmäisen kaupallisen albuminsa Lupe Fiasco's Food & Liquor. Samana vuonna Lupe äänestettiin CQ-lehdessä "Break Out Man of the Yeariksi". Hän kuuluu myös Childs Rebel Soldier (CRS) -nimiseen yhtyeeseen. CRS:ään kuuluu Lupen lisäksi rap-muusikot Kanye West ja Pharrell Williams. 
Lupe Fiasco julkaisi toisen studioalbuminsa Lupe Fiasco's The Cool 18. joulukuuta 2007. Se sijoittui ilmestymisviikollaan sijalle 15 Billboard 200 -listalla ja myi 143 407 kappaletta. Seuraavalla viikolla albumi nousi sijalle 14. Albumin hitiksi muodostui singlenä julkaistu "Superstar". Se muun muassa sijoittui Billboard Hot 100 -listalla kymmenenneksi. Singlellä vierailee folkmuusikko Matthew Santos. Albumin muut singlet olivat "Hip Hop Saved My Life" ja "Paris, Tokyo".
8. maaliskuuta 2011 julkaistiin Lupe Fiascon kolmas studioalbumi Lasers. Albumilta on julkaistu tähän asti singlet "The Show Goes On" ja "Words I Never Said".

Hankkeet

Tammikuussa 2006 Reebok pyysi Lupea mainostamaan O.G kenkää.
Kelpo Vohlonen

Kelpo Hyvä Vohlonen (myös muodossa Wohlonen; 16. lokakuuta 1879 Orimattila – 18. tammikuuta 1965) oli suomalainen painija ja maanmittausinsinööri. Hän lukeutui 1900-luvun alussa Suomen ensimmäisiin huippupainijoihin, saavuttaen urallaan yhden Suomen mestaruuden, yhden SM-hopean sekä kaksi SM-pronssia.

Elämä

Vohlonen syntyi Orimattilan Kuivannon kylässä viisilapsiseen perheeseen. Hänen sisaruksistaan tunnettuja ovat keksijä Tuomas Vohlonen sekä Oma Eeva Vohlonen, joka oli ensimmäinen agrologin tutkinnon suorittanut suomalainen nainen. Vohlosen perhe joutui pian muuttamaan Ruokolahdelle, josta käsin lapset kävivät keskikoulun Lappeenrannassa ja myöhemmin suorittivat ylioppilastutkintonsa Viipurissa. Kelpo ja Tuomas Vohlonen opiskelivat tämän jälkeen maanmittausinsinööriksi Helsingin Polyteknillisessä opistossa. Kelpo Vohlonen työskenteli valmistuttuaan pitkään maanmittarina Porissa, jossa hän muiden töidensä ohessa suunnitteli muun muassa Tiilimäen urheilukentän. Vohlosen tytär avioitui vuonna 1935 maantieteilijä Auvo Säntin kanssa.

Painisaavutukset

Painiurallaan Kelpo Vohlonen edusti Helsingin Atleettiklubia sekä myöhemmin Porin Voimailun Ystäviä. Helsingissä hän oli olympiavoittaja Verner Weckmanin valmennettavana ja voitti kreikkalais-roomalaisen painin raskaan sarjan Suomen mestaruuden vuonna 1903, avoimen sarjan SM-pronssia 1902 sekä raskaan sarjan pronssia 1906. Porin vuosinaan Vohlonen saavutti vielä 1910 raskaan keskisarjan SM-hopeaa tulevan olympiamitalistin Alppo Asikaisen jälkeen.
Vuonna 1939 ilmestyi Eino ”M-o-n-i” Soinion teos Suomalaisia mestaripainijoita – Carl Allénista Väinö Kokkiseen, jonka kymmenestä artikkelista yksi käsittelee Kelpo Vohlosen uraa.
Micmacs

Arvioita

Suomessa Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtikeskiarvon 2,3. Muutamaa viikkoa myöhemmin kokoonpanoltaan hieman uudistunut kriitikkoraati antoi samassa liitteessä keskiarvon 2,0.
HMS Chamois

Palvelus

HMS Chamois siirrettiin 1901 Välimerelle. Alus tuhoutui 26. syyskuuta 1904 potkurinlavan irrottua kovassa vauhdissa Patrasinlahdella Kreikan rannikolla. Akseli murtui epäkeskon pyörimisen vuoksi murtaen samalla rungon. Saamansa vuodon seurauksena alus upposi perä edellä.
Partir – lähtö

Juoni

40-vuotias Suzanne (Kristin Scott Thomas) on varakas eteläisessä Ranskassa asuva hienostorouva, lääkärin vaimo ja kahden melkein aikuisen lapsen äiti, jota tylsä ja rutiininomainen yläluokkainen elämä ahdistaa. Hän päättää aloittaa jälleen fysioterapeutin työt ja saa aviomiehensä Samuelin (Yvan Attal) suostuteltua rakennuttamaan hänelle vastaanottotilat heidän kotinsa takapihalle. Vastaanottotiloja tulee rakentamaan juuri vankilasta vapautunut rakennusmies Ivan (Sergi López), johon Suzanne huomaa tuntevansa vastustamatonta vetoa – ja samoin Ivan häneen. Suzanne ei enää rakasta 20 vuoden aikaista aviomiestään eikä myöskään mies tätä, vaikka niin luuleekin, joten Suzanne ei kauankaan epäröi tarttua tilaisuuteen ja aloittaa intohimoisen suhteen Ivanin kanssa. Ivan ei voi tarjota hänelle kallista elämäntyyliä vaan ainoastaan rakkautta, mutta Suzanne päättää jättää kaiken intohimon vuoksi. Uuden elämän aloittaminen ei kuitenkaan onnistu, vaan se koituu kohtalokkaaksi.

Tuotanto

Kristin Scott Thomas oli Catherine Corsinin ensimmäinen vaihtoehto Suzannen rooliin. Partir – lähtö kuvattiin Ranskassa ja Espanjassa elokuussa 2008. Ranskassa elokuvaa kuvattiin Nîmesin kaupungissa Gardin departementissa. 3,7 miljoonan euron budjetilla tuotetun elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Pyramide Productions, Caméra One, VMP ja Solaire Production.

Julkaisu ja vastaanotto

Partir – lähtö sai ensi-iltansa Ranskassa 12. elokuuta 2009 ja oli Pyramide Distributionin teatterilevittämä. Elokuva oli Ranskassa vuoden 2009 88. katsotuin elokuva 584 038 hengen katsojamäärällään. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 6,4 miljoonan dollarin lipputulot.
Partir – lähtö on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 68 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 63 arviointiin. 13 750 käyttäjästä 48 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 15 arvostelun perusteella elokuva on saanut 56 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin viisi käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,6/10. Internet Movie Databasen 3 657 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,3/10.
Partir – lähtö julkaistiin DVD:lle Ranskassa 3. helmikuuta 2010. Sandrew Metronome Distribution Finland Oy julkaisi elokuvan DVD:lle Suomessa vuonna 2010.
Tapaseura

Tapaseura on vuonna 1996 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on vahvistaa hyvien tapojen tuntemusta ja herättää kiinnostusta käytöskulttuurin alalla tapahtuvaan kehitykseen. Tapaseura haluaa koota yhteen ihmisiä, jotka arvostavat hyvätapaisuutta niin arkena kuin juhlatilanteissakin. Tapaseura valitsee vuosittain Hyvien tapojen lähettiläät sekä Vuoden käyttäytyjän.
Orange Mali

Orange Mali on vuonna 2003 perustettu malilainen tietoliikenneyhtiö. Se on ranskalaisen Orangen hallitseman senegalilaisen Sonatelin tytäryhtiö. Vuoteen 2006 saakka yhtiön nimi oli Ikatel.
Orange Mali tarjoaa matkapuhelin-, Internet- ja mobiilimaksupalveluita. Vuoden 2016 lopussa sen verkko kattoi noin 95 % maan väestöstä ja 46 % pinta-alasta. Yhtiöllä oli 11,3 miljoonaa asiakasta, joista yli 99 prosentilla on prepaid-liittymä. Vuonna 2010 alkaneella Orange Money -maksupalvelulla oli 3,5 miljoonaa ja Internet-laajakaistapalvelulla lähes 191 000 asiakasta.
Yhtiön osuus Malin mobiilimarkkinoista oli 64,8 % vuonna 2016. Sen kilpailijoita ovat Maroc Télécom -ryhmään kuuluva Sotelma/Malitel ja Planor-Monaco Télécom International -konsernin Alpha Télécommunication Mali. Orange on ainoa operaattori Malissa, jolla on 4G-verkko.
Berijev MBR-2

Berijev MBR-2 (ven. Бериев Морской Ближний Разведчик 2) oli neuvostoliittolainen lentovene.

Tausta

Georgi Berijev alkoi vuonna 1931 suunnitella vesikonetta, josta tuli sarjatuotannossa tyyppi MBR-2. Ensilento tapahtui 3. toukokuuta 1932. Kone oli ylätasoinen yksimoottorinen (BMW VI -moottorista kehitetty M-17-rivimoottori, jonka teho 500 hv, vuodesta 1935 lähtien 830 hv:n M-34-moottori) lentovene. Koneessa oli ohjaajan lisäksi etu- ja taka-ampujat. Kaikkiaan konetta valmistettiin 1 365 kappaletta vuoden 1941 loppuun mennessä.

Käyttö Suomessa

24. kesäkuuta 1941 (ts. ennen sodan alkua) saatiin ensimmäinen MBR-2-sotasaaliskone. Se teki pakkolaskun Pellinkiin moottorivian vuoksi ja Moottoritorpedoveneosaston 1. puolilaivue (kapteeniluutnantti Holger Carring) eli moottoritorpedovene Isku sekä VMV 11 ja VMV 15, pakottivat miehistön eli ohjaajaupseerin ja kaksi ampuja-aliupseeria antautumaan. Nämä olivat konekiväärien takana valmiina mutta luovuttivat taistelutta kun alukset tulivat viereen, vaikka suomalaisilla oli vielä jopa suojapeitteet kansiaseiden päällä ja esillä vain kivääreitä ja pistooleita. Kone hinattiin pois ja pari venäläiskonetta seuraili toimitusta kauempaa; koneen mukana saatiin kolme vankia sekä runsaasti asiakirjoja.
Tässä kaapattu kone otti osaa yhteen operaatioon, mutta sen jälkeen todettiin, ettei sen moottoria enää saanut käyntiin, joten kone romutettiin. Kaikkiaan talveen 1942 mennessä saatiin viisi MBR-2:ta sotasaaliiksi. Suomen ilmavoimissa koneiden tunnukset olivat VV-181–VV-185. Koneilla lennettiin yhdestä kymmeneen tiedustelu- ja tyyppilentoa. Kaikki koneet oli poistettu käytöstä jo lokakuussa 1942. Sotasaaliskoneet olivat olleet hyvin huonossa kunnossa.
Valvontakomissio ei ollut vähääkään kiinnostunut edes ensimmäisestä koneesta, vaikka se oli joutunut suomalaisten haltuun jo ennen sotatoimien virallista alkua.
Saimi Lindroth

Saimi Elina Lindroth (23. huhtikuuta 1903 Hollola – 30. kesäkuuta 1977 Mäntsälä) oli suomalainen terveyssisar ja kirjailija.
Lindroth toimi 1935–1939 terveyssisarena Utsjoella Lapissa. Hän lähetti Gummeruksen tammikuussa 1946 julistamaan romaanikilpailuun Se paikka ei ihmistä kestä nimisen käsikirjoituksen nimimerkillä Taamottu. Käsikirjoitus ei saanut palkintoa mutta se lunastettiin syksyllä 1947 ja julkaistiin seuraavana vuonna nimellä Taamottu.
Lindroth julkaisi 1970-luvulla kaksi muistelmateosta, joista toinen kertoi hänen Lapissa viettämistään vuosista ja toinen taas kertoi jatkosodan aikaisesta Vienan Karjalasta.
Airi Suzuki

Airi Suzuki (jap. 鈴木 愛理, Suzuki Airi, s. 12. huhtikuuta 1994) on japanilainen poplaulaja ja näyttelijä. Hänet valittiin Hello! Projectiin kuuluvaan Hello! Project Kids -yhtyeeseen kahdeksanvuotiaana vuonna 2002; myöhemmin hän liittyi vuonna 2005 perustettuun Cute-yhtyeeseen ja Buono!-yhtyeeseen. Valmistuttuaan Hello! Projectista hän julkaisi vuonna 2018 sooloalbumin Do Me a Favor.
Suzuki on toiminut mallina Ray-muotilehdelle.
Ryan O’Byrne

Ura

Ryan O’Byrne opiskeli St. Michaelsin yliopistossa ja pelasi kaksi vuotta kahdessa eri seurassa Brittiläisessä Kolumbiassa. Näiden vuosien jälkeen O’Byrne keskeytti opintonsa St. Michaelsissa ja muutti New Yorkiin. Siellä hän pääsi opiskelemaan Cornellin yliopistoon ja jatkoi jääkiekon pelaamista koulun edustusjoukkueessa. Kesällä 2003 NHL-seura Montreal Canadiens osoitti kiinnostuksensa 18-vuotiasta nuorukaista kohtaan varaamalla hänet riveihinsä varaustilaisuuden kolmannella kierroksella.
Niitettyään menestystä yliopistoseurassaan muutaman vuoden, O’Byrne kieltäytyi valmentajansa tarjoamasta varakapteenin paikasta tekemällä kaksivuotisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa 9. elokuuta 2006. Kausi 2006–2007 puolustajalta kului AHL:ssä pelaavan farmiseura Hamilton Bulldogsin riveissä. Kauden aikana hänelle kertyi kaiken kaikkiaan 102 ottelua pudotuspelit mukaan lukien, ja tehot näissä otteluissa olivat 2+17. Keväällä 2007 O’Byrne pääsi seuransa mukana juhlimaan Calder Cupin voittoa.
Myös kauden 2007–2008 alun kanadalainen pidettiin farmissa, kunnes hän joulukuussa pääsi Canadiensin kokoonpanoon ottelussa Boston Bruinsia vastaan. O’Byrne kiitti luottamuksesta antamalla kaksi maaliin johtanutta syöttöä. Talvella hän joutui olemaan peukalovamman vuoksi poissa useista otteluista. Loppukausikin jäi rikkonaiseksi, kun O’Byrne pelasi montrealilaisseurassa vain epäsäännöllisesti. Otteluita oli kuitenkin jo kertynyt NHL:ssä yli 30, joissa tehot 1+6.
Kesällä 2008 O’Byrne allekirjoitti Canadiensin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen ja alkoi sitä myöten saada säännöllisemmin peliaikaa edustusjoukkueessa. 2008–2009 hän edelleen pelasi osittain myös Bulldogseissa, mutta tuleva kausi toi puolustajalle vakituisen paikan liigassa. Kuitenkin polvivamman seurauksena otteluita ehti kertyä vain 55.
Kauden 2010–2011 alussa O’Byrne siirtyi nykyiseen seuraansa Colorado Avalancheen vaihdossa hyökkääjä Michaël Bournivaliin. Heti avauspelissään hän teki uransa ennätyksen jääajan määrässä.
Huhtikuussa 2013 O’Byrne siirtyi Toronto Maple Leafsiin.