google/wiki40b huggingface dataset:
Jay Ajayi

Ura

Ajayi syntyi Lontoossa nigerialaisille vanhemmille. Perhe muutti yhdysvaltoihin Ajayin ollessa noin 7-vuotias. Hän pelasi Boisen osavaltionyliopistossa ensimmäisen yliopistokautensa 2012. Ajayi pelasi kauden aikana yksitoista ottelua ja juoksi 548 jaardia 82 juoksusta ja onnistui tekemään neljä maalia.

Miami Dolphins

Ajayi oli Dolphinsin viidennen kierroksen varaus vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuudesta. Hän pelasi avauskaudellaan yhdeksän ottelua. Hän juoksi kauden aikana yhteensä 187 jaardia 49 juoksusta, joista yhdestä hän sai maalin. Maali syntyi joulukuussa 2015 San Diego Chargersia vastaan.
Kontiainen

Ulkonäkö ja koko

 
Kontiaisen vartalo on sylinterimäinen. Eläin on 12–16 cm pitkä ja painaa 70–130 grammaa, naaraat ovat tyypillisesti pienempiä kuin koiraat. Sen silmät ovat pienet ja korva vain pieni poimu nahassa. Turkki on musta ja kiiltävä, mutta eturaajat ovat karvattomat. Tunnelien kaivamiseen käytetyt eturaajat ja niiden kynnet ovat lapiomaiset.

Elintavat

Kontiaiset elävät maan alla käytävissä, joiden suulla on säännöllinen pyramidin muotoinen multakeko, kun taas vesimyyrä tekee epäsäännöllisen muotoisia multaläjiä. Kontiaiset elävät tavallista lyhyemmässä vuorokausisyklissä: ne nukkuvat neljä tuntia ja valvovat sitten neljä tuntia.

Ravinto

Kontiainen käyttää ravinnokseen selkärangattomia eläimiä, kuten kastematoja ja hyönteisiä. Toisinaan se syö myös liskoja ja pieniä käärmeitä. Se ei syö kasveja toisin kuin myyrät. Ravintoa tulee vastaan tunneleita kaivaessa. Kontiainen varastoi kastematoja puremalla niiltä pään poikki, jolloin madot eivät enää pääse pakoon.

Levinneisyys

Kontiainen on levinnyt suureen osaan Eurooppaa. Suomessa sitä tavataan maan eteläosissa. Venäjällä sen levinneisyysalue ulottuu aina Ob- ja Irtyš-joelle asti. Laji puuttuu muun muassa Irlannista, Kreikasta ja Portugalista sekä useimmilta Välimeren saarilta.

Kontiainen ja ihminen

Tuhohyönteisten toukkien syöjänä kontiaisesta on suoranaista hyötyä ihmisille. Sen kaivamista käytävistä on myös hyötyä sadevesien imeyttämisessä maahan ja maan kuohkeuttamisessa. Toisaalta pienten taimien juuret voivat kuivua jos sattuvat maanalaisen käytävän kohdalle. Varsinaiset myyrät voivat myös liikkua kontiaisen käytäviä pitkin ja jyrsiä kasvien juuria. 
Koska kontiainen on rauhoitettu Suomessa, sitä ei saa tappaa, pyydystää eikä muutoin tahallaan häiritä. Tapetun tai vahingoitetun yksilön ohjeellinen korvausarvo on 17 euroa.

Laji kulttuurissa

Tšekkiläisen Zdeněk Milerin luoma Myyrä (Krtek) on tunnettu lastenkirjojen ja piirroselokuvien sankari (Kun Myyrä sai housut, Myyrä eväsretkellä). Myös Kaislikossa suhisee -kirjan myyrä on itse asiassa kontiainen.
Ihmeneloset-sarjakuvan maanalaisen valtakunnan hallitsijan Myyrämiehen nimi juontuu myös kontiaisesta.
Injektio

Matematiikassa injektio on kuvaus, jossa jokainen lähtöjoukon alkio on täsmälleen yhden maalijoukon alkion alkukuva, toisin sanoen mitkään kaksi lähtöjoukon alkiota eivät kuvaudu samalle maalijoukon alkiolle.  Yleisemmin, jokaisella funktion parametrilla funktiosta saadaan eri arvo.

Esimerkkejä injektiosta

Funktio f: R → R, f(x) = 2x + 1, 
on injektio.
Kun taas funktio g: R → R, g(x) = x², ei ole injektio, koska g(1) = 1 = g(−1).
Jos x rajoitetaan positiivisiin reaalilukuihin, myös g on injektio.
Jos joukko A on joukon B osajoukko, on olemassa kuvaus f: A → B, jossa f(x) = x kaikilla . Tätä sanotaan kanoniseksi injektioksi.
Norsunluu

Norsunluu on valkoinen, kova mutta joustava aine, jota saadaan norsujen syöksyhampaista. Ennen muovin yleistymistä siitä tehtiin muun muassa biljardipalloja, pianon koskettimia, nappeja ja taide-esineitä.
Norsunluu kellastuu lämpimässä vedessä ja toisaalta pimeässä säilytettäessä; siksi norsunluuesineet kannattaa pestä kylmällä ja pitää esillä tai muuten auringonvalolle alttiina. Kellastunutta norsunluuta voi valkaista liottamalla sitä pari tuntia 10-prosenttisessa kylmässä rikkihappoliuoksessa tai pyyhkimällä tärpätillä ja sitten kuivaamalla auringonvalossa.
Vuonna 1989 norsunluun myynti kiellettiin maailmanlaajuisesti, mutta vuonna 2002 YK salli norsunluun pienimuotoisen kaupan joillekin Afrikan maille.
Perinataalikuolema

Perinataalikuolema tarkoittaa sitä että yli 22-viikkoinen tai yli 500 grammaa painava sikiö syntyy kuolleena tai että vastasyntynyt kuolee ensimmäisen elinviikon aikana. Mikäli lapsi syntyy kuolleena puhutaan kohtukuolemasta tai prenataalikuolemasta. Kohtukuolleita lapsia syntyy vuosittain suomessa noin 500. Lisäksi noin kaksisataa lasta kuolee seitsemän ensimmäisen elinpäivänsä aikana.
Nakajima B6N Tenzan

Historia

Nakajima käynnisti B5N-mallin seuraajaksi suunnitellun B6N Tenzanin kehityksen vuonna 1939 asetettujen vaatimusten pohjalta. Uusi kone muistutti edeltäjäänsä monella osa-alueella, mutta tehokkaampi voimalaite nosti sen suorituskykyä merkittävästi edeltäjäänsä nähden. Tenzan oli esimerkiksi noin 100 km/h nopeampi edeltäjäänsä verrattuna.
Ensimmäinen tyypin kahdesta prototyypistä teki ensilentonsa keväällä 1941, mutta konetyyppiä vaivanneiden ongelmien ratkominen vei kauan aikaa. Mallitunnuksella B6N1 tunnettu ensimmäinen tuotantomalli saatiin palveluskäyttöön vasta loppuvuodesta 1943. B6N1:ssä käytettiin 1 870 hevosvoiman (1 394 kW) Nakajima NK7A Mamoru 11 -tähtimoottoria, ja niitä valmistettiin kaikkiaan 133 kappaletta. Moottorityypin jatkokehityksen peruuttaminen pakotti Nakajiman vaihtamaan Tenzanin voimalaitteen hieman heikompitehoiseen 1850 hevosvoiman Mitsubishi MK4T Kasei 25 -tähtimoottoriin B6N2-tuotantoversiossa, jota valmistettiin kaikkiaan 1 133 kappaletta kahtena alatyyppinä. Konetyypistä suunniteltiin myös B6N3-versio, josta kaavailtiin maatukikohdista toimivaksi kykenevää, mutta malli ei edennyt tuotantoon.
Konetyypin hyödyntäminen jäi heikolle tasolle Japanin ilma-asetta sodan lopulla vaivanneen lentäjäpulan seurauksena.
San Patricios

San Patricios -nimellä kutsutaan irlantilaisia sotilaita, jotka loikkasivat Meksikon–Yhdysvaltain sodassa Meksikon puolelle. He taistelivat sodassa hyvin ja heidän muistoaan kunnioitetaan edelleen Meksikossa.

Taustaa

Yhdysvaltain vakinaisessa armeijassa yhdistyi kova kuri ja irlantilaisten sotilaiden syrjiminen. Upseerit ja aliupseerit tekivät usein pilaa katolisten irlantilaisten uskonnosta, kielestä ja olemuksesta. Irlantilaiset kokivat, että heitä rangaistiin pienistäkin rikkeistä ankarasti. Kun Yhdysvaltain armeijan päävoimat olivat Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana leiriytyneinä Rio Granden rannalla, useat irlantilaiset kokivat että heitä oli muun muassa ruoskittu epäoikeudenmukaisesti. Lopulta irlantilainen kersantti John Riley sai tarpeekseen huonosta kohtelusta ja ui Rio Granden yli meksikolaisten leiriin, jossa hänet toivotettiin tervetulleeksi. Riley palasi takaisin joen toiselle puolelle ja houkutteli mahdollisia loikkareita viskillä, naisilla ja lupauksella 130 hehtaarista hyvää viljelysmaata. Riley sai houkuteltua yli 200 irlantilaista ja muutaman katolilaisen saksalaisen loikkaamaan meksikolaisten puolelle.

Taistelut

Loikkareista harjoitettiin tykkimiehiä ja heistä perustettiin pataljoona. Pataljoona sai nimen Batallón de San Patricio, Irlannin suojeluspyhimyksen, Pyhän Patrickin mukaan. Joukon tunnuksena oli vihreä silkkilippu, jossa oli toisella puolella kultaisen harpun kuva ja teksti Erin go Bragh – ikuisesti Irlanti. Toisella puolella oli Pyhän Patrickin kuva ja teksti San Patricio. Riley sai Meksikon armeijan luutnantin arvon ja myöhemmin kun yksikkö menestyi taistelussa hänet ylennettiin everstiksi.
Pataljoona osallistui taisteluihin ensi kertaa Monterreyn taistelussa. Pataljoona taisteli hyvin Buena Vistan, Cerro Gordon ja Churubuscon taistelussa ja pataljoonaa pidettiin Meksikon armeijan parhaana tykkiväkenä. Irlantilaiset taistelivat rohkeasti, koska heitä uhkasi hirttotuomio, jos he jäisivät vangeiksi. Buena Vistan taistelussa pataljoona kärsi kolmasosan vahvuudestaan tappioina. Chrubuscon taistelussa pataljoona menetti 60 % vahvuudestaan tappioina ja 70 irlantilaista jäi yhdysvaltalaisten vangeiksi. Sotaoikeudessa kaksikymmentä vankia sai viisikymmentä ruoskan iskua ja heille poltettiin D-kirjain poskeen kuumalla raudalla. Tämän jälkeen heidät vapautettiin. Myös Riley sai tämän tuomion. Kaksikymmentä vankia hirtettiin lähes välittömästi. Loput kolmekymmentä hirtettiin 13. syyskuuta 1847 joukkohirttäjäisissä Chapultepecin linnan edustalla.

Vaikutus

Meksikolaiset kunnioittavat nykyään San Patricios -miehiä kansallissankareina. Méxicossa on muistomerkki, jonka luona irlantilaiset ja meksikolaiset kunnioittavat Batallón de San Patricion kaatuneiden muistoa kahdesti vuodessa, Pyhän Patrickin päivänä ja Churubuscon taistelun vuosipäivänä.
Erna Aaltonen

Erna Kaarina Aaltonen (s. 29. huhtikuuta 1951 Loimaa) on suomalainen keramiikkataiteilija, joka työskentelee Fiskarsissa. Hän on naimisissa kuvataiteilija Howard Smithin kanssa.

Opiskelu

Aaltonen valmistui keraamikoksi Kuopion Muotoiluakatemiasta vuonna 1987. Vuonna 1986 hän oli harjoittelijana Arabian tehtaiden värilaboratoriossa.

Toiminta taiteilijana

Koulun jälkeen Arabian laboratorioita hoitanut insinööri Hilkka Hiltunen kutsui Aaltosen työskentelemään uuteen tuotekehityslaboratorioon. Siellä hän teki lasituksia muun muassa japanilaiselle taiteilijalle Jun Kanekolle. Hän toimi jäsenenä siinä kolmen keraamikon ryhmässä, joka käynnisti Arabian uuden Pro Arte -tuotannon työskennellen läheisessä yhteistyössä Arabian taiteilijoiden Inkeri Leivon, Heljä Liukko-Sundströmin, Heikki Orvolan ja Kati Tuominen-Niittylän kanssa. Vuosina 1988–1995 Erna Aaltonen ja Howard Smith valmistivat studio-keramiikkaa Tervakoskella Arteos-nimen alla. Ura uniikin keramiikkataiteen parissa alkoi vuonna 1995, kun hän muutti Fiskarsiin ja sai oman työpajan. 
Aaltonen tunnetaan nauhatekniikalla käsirakennetuista pyöreistä ja plastisista ruukuista. Pelkistetyn muodon vastakohtana on rikas pinnan käsittely, joka syntyi aluksi käsin raaputtamalla. Vuonna 2001 Aaltonen kehitti oman engobe-tekniikan, jossa kerroksellinen saviliete yhdessä lasitteen kanssa muodostaa pintastruktuurin. Yksinkertaisen muodon ja epätasaisen pinnan ohella värillä on suuri rooli Aaltosen keramiikkataiteessa. Kuparioksideilla aikaansaadut erilaiset sinisen ja vihreän värit yhdessä muiden metallioksidien kanssa saavat niin valkoiset kuin mustatkin ruukut sädehtimään.
Aaltosella on ollut vuodesta 1997 tasaisesti sekä yksityis- että ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Nykyisin hän on Helsinki Fat Clay -ryhmän jäsen, jonka kansainvälinen näyttelytoiminta käynnistyi vuonna 2010. Tuolloin se oli kutsuttuna Museo Internazionale delle Ceramicha -museoon (MIC) Italian Faenzassa.
Aaltonen kuuluu myös jäsenenä arvostettuun IAC:hen (International Academy of Ceramics, Geneva)
Molybdeenitrioksidi

Rakenne ja ominaisuudet

Molybdeenitrioksidilla on kaksi rakenteellista muunnosta. α-MoO₃:lla on monimutkainen kerrosmainen rakenne, joka koostuu vääristyneistä MoO₆-oktaedreista. Molybdeeniatomi sijaitsee oktaedrin keskellä ja jokainen oktaedri jakaa yhden sivun toisen MoO₆-oktaedrin kanssa. Näin muodostuu siksakmainen rakenne. Tämän lisäksi tunnetaan keltainen β-MoO₃, jonka rakenne muistuttaa reniumtrioksidin rakennetta.
Huoneenlämpötilassa molybdeenitrioksidi on vaaleansinertävää kiteistä jauhetta, joka kuumennettaessa muuttuu väriltään keltaiseksi. Molybdeenitrioksidi sublimoituu osittain ennen sulamispistettään. Se ei liukene veteen, mutta liukenee emäksisiin liuoksiin muodostaen molybdaatti-ioneja (MoO₄²⁻). Myös polyolit, kuten glyseroli ja glykoli liuottavat molybdeenitrioksidia muodostaen kompleksiyhdisteitä. Yhdiste on n-tyypin puolijohde ja heikosti paramagneettinen. Vety pelkistää yhdisteen molybdeenidioksidiksi 500–600 °C:n lämpötilassa ja korkeammassa 900–1 000 °C:n lämpötilassa muodostuu metallista molybdeeniä.
Hämähäkkimies (vuoden 1994 animaatiosarja)

Vastaanotto ja arvostelu

Sarja on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan kahdeksanneksi parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Hämähäkkimiehen sijalle 27 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Hämähäkkimies oli sijalla 84. Samaisella listalla kaksi muuta Hämähäkkimieheen perustuvaa sarjaa oli listattu 1990-luvun sarjan edelle. Spider-Man and His Amazing Friends oli sijalla 59 ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies sijalla 30.
Bézout’n lemma

Esimerkki

Lasketaan lukujen 33 ja 21 suurin yhteinen tekijä Eukleideen algoritmilla:
Kolme on suurin yhteinen tekijä, koska se oli jakajana viimeisessä jakolaskussa. Kun suurin yhteinen tekijä
halutaan esittää Bézout’n identiteetin mukaisessa muodossa , lähdetään sijoittamalle Eukleideen algoritmin
tuloksesta (yhtälöt alhaalta ylöspäin)
.
Eli  On huomionarvoista, että esitys ei ole uniikki; jos luvut  ja  ovat Bézout’n lukuja, myös luvut:
ovat Bézout’n lukuja.
Håkan Tollet

Håkan Conrad Constantin Tollet [to'let] (20. lokakuuta 1904 Viipuri – 24. marraskuuta 1980 Nacka) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Tolletin vanhemmat olivat toimittaja Jussi Tollet ja  Ella Leeping. Hän pääsi ylioppilaaksi 1925 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1925–1928. Tollet oli Hufvudstadsbladetin toimittajana vuodesta 1928 alkaen.
Håkan Tollet käänsi myös ruotsin kielelle englanninkielistä kaunokirjallisuutta yhdessä Elsie Tolletin kanssa.
Monastiráki (Réthymno)

Historia

Monastirákin paikka on asutettu varhaisminolaisella kaudella (EM). Sen palatsi ja muut suuremmat rauniot on ajoitettu keskiminolaiselle kaudelle (MM) eli niin kutsutulle vanhalle palatsikaudelle noin ajalle 2100–1700 eaa. Se tuhoutui maajäristyksessä ja tulipalossa MM IB -kauden lopulla noin vuonna 1700 eaa. muiden minolaisten keskusten tavoin, minkä jälkeen paikka hylättiin. Myöhäisminolaisella kaudella LM IIIC eli noin 1200–1100 eaa. paikalla oli jonkinlaista pienimuotoista asutusta.
Saksalaiset suorittivat paikalla tutkimuksia toisen maailmansodan aikaan vuonna 1942. Paikan järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1980.

Löydökset

Monastirákin arkeologinen kohde sijaitsee kukkulalla Amárin laakson laidalla. Paikka on Kreetan pohjoisrannikolta Messarán tasangolle johtavan luonnollisen kulkureitin varrella. Koko asutuksen pinta-ala on arviolta noin 300 aaria, ja vain pieni osa siitä on kaivettu.
Paikalta on löydetty palatsi tai palatsinkaltainen rakennus, jossa on ollut ainakin kaksi kerrosta. Siihen on kuulunut asuintiloja, varastotiloja ja työpajoja. Lisäksi asutukseen on kuulunut lukuisia muita taloja. Esinelöytöihin lukeutuu keramiikkaa ja sinettejä, jotka kertovat maataloustuotannosta ja kaupankäynnistä.
Valkopärskäjuuri

Ulkonäkö ja koko

Monivuotisen valkopärskäjuuren jämäkkä varsi kasvaa 60–120 cm korkeaksi ja 1,5–2 cm paksuksi. Leveänsoikeita, kielomaisia ja voimakassuonisia lehtiä on runsaasti. Lehdet ovat alapuoleltaan hienokarvaisia. Lehtilapa on 10–20 cm pitkä ja 5–10 cm leveä. Kukinto on runsaskukkainen, kerrannainen latvaterttu, joka muodostuu vihertävän- tai kellanvalkeista noin 2 cm leveistä kukista. Valkopärskäjuuri kukkii kesäkuun lopusta elokuuhun.
Valkopärskäjuuri on runsaasti muunteleva kasvi, minkä takia toisistaan poikkeavien kantojen taksonominen asema on epäselvä. Pohjoismaissa esiintyvä kanta luokitellaan kuuluvaksi alalajiin ssp. lobelianum.
Koko valkopärskäjuuri on vahvasti myrkyllinen, sillä sen kaikki osat, erityisesti maavarsi ja mukulat, sisältävät steroidialkaloideja (mm. protovertriiniä, gemeriiniä ja glykoalkaloideja).

Levinneisyys

Valkopärskäjuurta esiintyy laajalla mutta laikukkaalla alueella Euraasiassa Etelä- ja Keski-Euroopasta Pohjois-Norjaan ja Kuolan niemimaalle sekä Pohjois-Venäjälle. Norjassa lajia tavataan pääasiassa Ruijan alueella. Suomessa valkopärskäjuurta on tavattu vain yhdeltä kasvupaikalta Utsjoella syrjäiseltä erämaa-alueelta Vaisjoen varrelta läheltä Norjan rajaa, josta laji löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1971.

Elinympäristö

Valkopärskäjuurta tavataan hyvin monenlaisissa ympäristöissä. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on vuoristoseutujen kasvi, pohjoisessa sitä tavataan yleensä merenrannikoiden läheisyydestä. Kasvupaikat ovat tyypillisesti kosteita niittyjä ja joenrantoja. Suomen ainoa kasvupaikka on jokivarsipensaikossa.

Käyttö

Euroopassa valkopärskäjuuresta on aikoinaan tehty aivastuspulveria, mikä lieneekin syynä kasvin erikoiselle nimelle. 
Lajin vaaleampikukkaista muotoa etelänpärskäjuurta (ssp. album) kasvatetaan myös puutarhakasvina.
Kumanomaru

Valmistus

Alus tilattiin Hitachi Shipbuildingilta Innoshimasta tyypin M rahtialuksena. Sen köli laskettiin 15. elokuuta 1944. Keisarillisen Japanin armeija lunasti aluksen muutettavaksi maihinnousutukialukseksi luokiteltuna tyypin B maihinnousualukseksi. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1945 nimellä Kumanomaru ja se valmistui 31. maaliskuuta.
Muutostöiden jälkeen alus kykeni kuljettamaan jopa kaksitoista 17,1 metrin (56 jalan) tai kolmetoista 14 metrin maihinnousualusta. Ne laskettiin veteen kiskoja pitkin perästä kahden suuren oven kautta. Alus kykeni myös kuljettamaan kahdeksasta 37:ään lentokonetta sen mukaan kuinka monta maihinnousualusta aluksella oli. Alukselle oli rakennettu 110 metriä pitkä ja 21,3 metriä leveä lentokansi, jolle lentokoneet voitiin siirtää ruumasta takaosaan sijoitetun hissin avulla. Lentokoneet kykenivät nousemaan alukselta, mutta lasketutuminen ei ollut lyhyyden vuoksi mahdollista.

Palvelus

Toisen maailmansodan päättyessä 15. elokuuta alus antautui liittoutuneille. Syyskuusta 1945 alkaen aina vuoteen 1947 saakka alus kuljetti kotiutettuja joukkoja Tyynenmeren alueelta Japaniin. Alus myytiin 1947 Kawasaki Kisen K. K. Linelle, joka muunsi sen kauppalaivaksi. Alus romutettiin vuonna 1948.
Kamomillatee

Kamomillatee on uutetta, jota valmistetaan vedessä keittämällä tai hauduttamalla kamomillasaunion kuivatuista mykeröistä. Sitä käytetään juomana sekä kosmetologiassa kasvo- ja silmähauteena sekä hiusten huuhteluun. Aiemmin kamomillateetä käytettiin myös suolistotautien hoitoon.
Kamomillatee tunnetaan sarjakuvasankari Cocco Billin mielijuomana.

Lähde

”kamomillatee”, Otavan Iso Fokus, 3. osa, s. 1598. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1975. ISBN 951-1-00051-9.
Sascha Riether

Sascha Riether (s. 23. maaliskuuta 1983 Lahr, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia Riethter on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hänen pelinumeronsa on 27, pituutensa 174 senttimetriä ja painonsa 70 kiloa. Ennen siirtymistään Fulhamiin Riether on pelannut Bundesliigassa Wolfsburgin ja Freiburgin joukkueissa.
Pessi ja Illusia (vuoden 1984 elokuva)

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa hieman kömpelöksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
The Magnet

Juoni

Johnny toipuu tulirokosta ja on poissa koulusta tartuntavaaran takia. Hän narraa rannalla tapaamaansa pikkupoikaa vaihtamaan tämän omistaman ison magneetin ”näkymättömään kelloonsa”.  Pojan hoitaja alkaa syyttää Johnnya varkaaksi, mikä saa Johnnyn karkaamaan kotoa ja yrittämään hankkiutua eroon magneetista. Muuan isompi poika lainaa magneettia huijatakseen flipperipeliä. Johnny tapaa eksentrisen miehen, joka kerää varoja paikalliselle sairaalalle hengityskoneen hankkimiseksi. Johnny lahjoittaa rahan sijasta magneettinsa, minkä jälkeen mies alkaa kertoa Johnnystä esimerkkinä ihmisestä, joka antaa vähästään.
Palatessaan kouluun Johnny näkee taas naapurin pojan hoitajan ja kuulee tämän sanovan jonkun kuolleen murheeseen. Lastenhoitaja puhuu lemmikkieläimestä, mutta Johnny luulee tämän tarkoittavan magneetin omistanutta pikkupoikaa ja uskoo aiheuttaneensa kuoleman. Johnny pakenee pakettiauton tavaratilassa Liverpooliin, jossa pelastaa erään pojan kuolemalta satamassa. Johnny menee tapaamaan poikaa sairaalaan, jossa tämä on kytkettynä juuri siihen hengityskoneeseen jota varten rahaa kerättiin. Johnny näkee magneettinsa kiinnitettynä koneeseen lahjoitusten symbolina. Johnny tapaa uudelleen myös rahaa keränneen miehen, joka sanoo etsineensä sankaripoikaansa kaikkialta. Johnny palkitaan hengenpelastuspalkinnolla, jonka hän lahjoittaa magneetin alkuperäiselle omistajalle.

Tuotanto

Mustavalkoisen The Magnetin ulkokohtaukset kuvattiin Liverpoolin lähellä ja sisäkuvia Ealing-studioilla Lontoossa.

Vastaanotto

Elokuvaa pidetään tunnetumpiin Ealing-komedioihin verrattuna ”mietona” ja hieman turhan moralisoivana.
Astro City

Kaupungin historia

Astro Cityn kaupunkia kutsuttiin alun perin Romeyn putoukseksi kunnes se nimettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen Astro Cityksi siellä olleen sankarin Astro-Nautin mukaan. Hän uhrautui pelastaakseen kaupungin tuholta.
Kolumbian lippu

Kolumbian lippu on Kolumbian kansallistunnus vaakunan moton ja kansallishymnin ohella. Se otettiin käyttöön 26. marraskuuta 1861. Lipun värit kuvaavat nykyisen tulkinnan mukaan rikkauksia (keltainen), meriä (sininen) ja itsenäisyystaistelijoiden verta (punainen). Toisen tulkinnan mukaan värit kuvaavat Amerikkaa (keltainen) ja Espanjaa (punainen) sekä niitä erottavaa Atlantin valtamerta (sininen). Kolumbian lipun värit ovat samat kuin Venezuelan ja Ecuadorin lipussa.
Tokot

Ulkonäkö ja koko

Tokot ovat pienikokoisia kaloja. Suurin tokko, Karibialla elävä Gobioides broussenetii voi kasvaa puolimetriseksi. Useimmat ovat kuitenkin alle kymmensenttisiä, ja Filippiineillä elävä kääpiötokko Pandaka pygmaea jää alle 13 mm pitkäksi ja kuuluu maailman pienimpiin selkärankaisiin. Tokkojen vartalo on pitkulainen, niiden selkä- ja rasvaevät muodostavat yhden evän selkäpuolelle ja niiltä puuttuu kylkiviiva. Monet ovat kirkasvärisiä, jotkut lähes läpinäkyviä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Tokkoja tavataan sekä merivedessä, murtovedessä että makeassa vedessä. Suurin osa lajeista elää Indopasifisella merialueella. Niitä on paljon koralliriutoilla sekä valtamerten saarien makeavetisissä lammikoissa. Jotkut lajit leviävät laivojen vesijärjestelmissä tai painolastin mukana.
Suomessa tokkoja esiintyy viittä lajia: hietatokko (Pomatoschistus minutus), liejutokko (Pomatoschistus microps), mustatokko (Gobius niger), seitsenruototokko (Gobiusculus flavescens) sekä tulokaslaji mustatäplätokko (Neogobius melanostomus).

Käyttäytyminen

Useat lajit asuvat pehmeään merenpohjaan tekemissään koloissa. Jotkut toimivat puhdistajakaloina, ja nyppivät loisia isompien kalojen iholta.
Vincenzo Consolo

Vincenzo Consolo (18. helmikuuta 1933 Sant'Agata di Militello, Italia – 21. tammikuuta 2012) oli italialainen kirjailija.
Consolo asui Milanossa vuodesta 1969 kuolemaansa saakka. Hänen kirjallinen uransa alkoi 1963, mutta laajempaa huomiota hän sai 1976 teoksella Il sorriso dell’ignoto marinaio ja hän sai uransa aikana useita palkintoja.
Ranskan ympäriajo 2007 – Prologista 10. etappiin

Tämä on luettelo ja selostus vuoden 2007 Ranskan ympäriajon prologista sekä etapeista 1–10.