google/wiki40b huggingface dataset:
Martti Rautanen

Lapsuus ja nuoruus

Rautanen syntyi köyhään perheeseen Inkerinmaalla, minne suku oli siirtynyt Savosta. Silti hän piti itseään venäläisenä. Vuoden 1863 kesäkuussa hän lähti äidin ja rippi-isän rohkaisemana Helsinkiin, vuotta aikaisemmin toimintansa aloittaneeseen Suomen lähetysseuran lähetyskouluun.

Lähetyssaarnaaja

Rautanen lähti  24. kesäkuuta vuonna 1868 neljän työtoverinsa kanssa lähetyssaarnaajaksi lounaiseen Afrikkaan Ambomaalle, (nykyiseen Namibiaan). Matka tehtiin Hereromaan kautta, jonne tultiin huhtikuussa 1869 ja jossa vietettiin vielä yli vuosi, Ambomaalle miehet pääsivät vasta heinäkuussa 1870. Siellä suomalaiset saivat vakiinnutettua toimintaansa erityisesti kaakkoisen Ondongan heimon alueella.
Ambomaalla Rautanen toimi yli viisikymmentä vuotta, 1880 Olukondaan perustamansa lähetysaseman johtajana, raamatunkääntäjänä sekä pitkäjännitteisessä opetus- ja kasvatustyössä: ensimmäiset ambomaalaiset papit vihittiin 1925. Rautasen käännöstyö käsitti erityisesti vuonna 1892 ilmestyneen ndongan-kielisen virsikirjan. Rautanen oli myös tunnustettu virsirunoilija ja kansatieteilijä, joka antoi arvoa ambomaalaisten omalle kulttuurille. Hän keräsi kasveja, teki säähavaintoja ja toimitti esineistöä mm. Kansallismuseoon.

Nakambale

Vähän ennen kuolemaansa Rautanen vihittiin Helsingin yliopistossa teologisen tiedekunnan kunniatohtoriksi. Rautanen sai paikallisilta lempinimen Nakambale, joka tarkoittaa "sitä joka pitää hattua". Hän piti usein kalottia, jonka ambomaalaiset käsittivät palmukoriksi. Nakambale-sana tulee okambale-sanasta, joka merkitsee pientä koria. Rautanen tunnettiin Nakambalena niin hyvin, että nimi kirjoitettiin jopa hänen hautakiveensä. Häntä kunnioitetaan Namibiassa erittäin paljon vielä nykyisinkin, vaikka hänen kuolemastaan on kulunut jo 90 vuotta. Rautanen meni vuonna 1872 naimisiin saksalaisen lähetyssaarnaajan Franz Kleinschmidt'in tyttären Friedan kanssa. Rautaset saivat yhdeksän lasta, mutta moni lapsista kuoli jo pienenä malariaan.
Iso Näätäjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Vehkajoen valuma-alueeseen (14.177) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,4 metriä mpy.
Hahmajärvi (Sastamala)

Maantiede

Järven pinta-ala on 68,3 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 750 metriä. Järveen laskee ympäröiviltä pelloilta ojia. Luoteesta laskee Valkijärven laskuoja, etelästä Iso-Hustun, Pikku-Hustun tai erään tekoaltaan yhteinen laskuoja. Hyynilänjoki virtaa Hahmajärven läpi, mutta tulojoki on Pukaranjoen niminen. Luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta joki jatkaa Tomulanjoen nimisenä.
Järven rantaviiva on 3,9 kilometriä pitkä ja ranta on kokonaan savista peltomaata. Järven ympärillä on Hahmajärven, Venetmäen ja Pukaran kylät tiloineen. Loma-asuntoja on vähän.

Historia

Vuonna 1844 hämeenkyröläinen Johan Michelsson Riukulasta ja hänen kumppaninsa haki oikeutta laskeakseen Hahmajärven vedenpintaa. Tällainen on ilmeisesti saatu, koska myöhemmin vuonna 1848 haettiin järvenlaskulle kustannusten jaolle vahvistusta. Arkistossa on myös merkinnät padon kieltämiseksi (vuonna 1849), järven katselmuksesta (vuonna 1913) ja tukinuittoon liittyvistä järjestelyistä (vuonna 1928).
San Francisco de Asis (1767)

Palvelus

Alus päällikkönään Alonso de Torres y Guerra kohtasi 25. tammikuuta 1797 Cádizinlahdella Britannian kuninkaallisen laivaston George Stewartin johtaman laivueen, johon kuului kolme viidennen luokan fregattia ja kuudennen luokan korvetti. Alus kuitenkin kykeni välttämään vauriot ja pääsemään Cádiziin.
Aluksen päällikkönä oli Ferrolissa vuonna 1805 Don Luis de Florès. Alus liitettiin Villeneuven ranskalais-espanjalaiseen vasta aluksen oltua Ferrolissa telakalla, missä korjattiin sen 22. heinäkuuta  taistelussa saamia vaurioita. Alus lähti 8. elokuuta yhdeksän muun espanjalaisaluksen kanssa Ferrolista Villeneuven laivastoon saapuen Cádiziin yksitoista päivää myöhemmin.
Alus lähti 19. lokakuuta yhdistetyn laivaston kanssa Välimerelle. Alus kuului kontra-amiraali Dumanoir Le Pelleyn etuosastoon, jossa se purjehti seitsemäntenä. Aluksen edellä purjehti Mont Blanc ja perässä San Agustín. Taistelun alkaessa alus vaihtoi laukauksia HMS Britannian kanssa. Alus jatkoi etuosaston mukana purjehdustaan pohjoiseen ja niiden oli vaikea kääntyä palatakseen taisteluun. Lopulta San Agustin ja San Francisco de Asis onnistuivat ja niiden vanavedessä tuli Rayo. Kolme espanjalaisalusta kohtasi HMS Leviathanin johtaman kuuden aluksen osaston. Välttääkseen taistelua espanjalaiset suuntasivat itään pois taistelun keskuksesta. Viideltä iltapäivällä Dumanoir käski osastonsa irtautua ja suunnata Cádiziin. Lopulta San Francisco de Asis, Argonauta, Montañés, Rayo, Héros ja Dumanoirin lippulaiva Indomptable saapuivat Cádiziin. Vaikka San Francisco de Asis selvisi taistelusta lähes vaurioitta sen miehistöstä sai surmansa viisi ja kaksitoista haavoittui.
Alus lähti taistelua seuranneesta myrskystä huolimatta merelle 23. lokakuuta yhdessä kommodori Cosmao-Kerjulien'n laivueen mukana. Laivueen tehtävänä oli vallata takaisin menetettyjä aluksia. Sataman ulkopuolella länsiluoteisen tuulen puhaltaessa laivue valtasi takaisin Santa Anan ja Neptunon. Myrsky pakotti kuitenkin San Francisco de Asisin laskemaan ankkurin. Raskaat myrskyaallot pieksivät jatkuvasti alusta ja aluksen ankkuri petti lopulta. Alus ajautui maihin Cádizinlahdella hajoten kappaleiksi.
Pietarin evankeliumi

Historia

1800-luvun loppupuolelle asti Pietarin evankeliumi tunnettiin ainoastaan kirkkoisien yksittäisistä maininnoista, jotka tuomitsivat teoksen harhaoppisena mutta eivät juurikaan kertoneet sen sisällöstä. Talvella 1886–1887 ryhmä ranskalaisia arkeologeja M. Bouriantin johdolla löysi Akhmimista Ylä-Egyptistä kirjan, joka sisälsi katkelmia Pietarin evankeliumista, Pietarin ilmestyksestä, Heenokin kirjasta sekä eräistä muista teksteistä. Kirja on ajoitettu 500-luvun lopulle, ja sen tekstit julkaistiin 1892. Myöhemmin Oksyrhynkhoksesta on löydetty kaksi lyhyttä papyruskäsikirjoitusta, jotka sisältävät katkelmia Pietarin evankeliumista (P.Oxy. 2949 ja P.Oxy 4009). Nämä katkelmat ovat peräisin 100-luvun lopulta tai 200-luvun alusta.  Nämä löydöt viittaavat siihen, että Pietarin evankeliumi on ollut aktiivisessa käytössä ainakin joissakin egyptiläisissä luostareissa.
Kirkkoisistä ainakin Serapion Antiokialainen (n. 200 jaa.) on tuntenut Pietarin evankeliumin, samoin Origenes, Eusebios Kesarealainen ja Theodoret Kyrroslainen.

Erityispiirteitä

Useimpien tutkijoiden mukaan Pietarin evankeliumi on kirjallisesti riippuvainen kanonisista evankeliumeista. Niihin verrattuna kärsimyshistorian ihmeenomaiset piirteet ovat kuitenkin kasvaneet selvästi. Lisäksi tietyissä yksityiskohdissa esiintyy juutalaisvastaisia sävyjä: esimerkiksi syy Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta vieritetään juutalaisten niskoille selvemmin kuin Uudessa testamentissa.
Tietyissä yksityiskohdissa kuvaus saa dokeettisia piirteitä, eli Jeesuksen ihmisyys ja hänen kärsimyksensä vaikuttaa vain näennäiseltä:
»He toivat paikalle kaksi pahantekijää ja ristiinnaulitsivat Herran heidän keskelleen. Mutta hän vaikeni ikään kuin ei olisi tuntenut lainkaan tuskaa.»
(Piet. ev. 10, käännös Matti Myllykoski)
Pietarin evankeliumi sisältää vanhimman tunnetun kuvauksen itse ylösnousemuksesta:
»…he näkivät vielä haudasta tulevan ulos kolme miestä, joista kaksi tuki kolmatta, sekä ristin tulevan näiden jäljessä. Kahden pään ulottuivat taivaaseen, mutta heidän taluttamansa (miehen pää) ulottui taivastenkin yli. He kuulivat taivaista äänen, joka sanoi: ”Oletko saarnannut poisnukkuneille?” Ja rististä kuului vastaus: ”Kyllä.”»
(Piet. ev. 39–41, käännös Matti Myllykoski)
Nzwaninpöllönen

Koko ja ulkonäkö

Nzwaninpöllönen jää noin 20 cm pitkäksi. Sitä tavataan kahta värimuotoa: tumman harmaanruskeaa ja toista, vaaleampaa.

Levinneisyys

Nzwaninpöllönen on endeeminen laji Komorien saarilla Madagaskarin ja Afrikan mantereen välillä, nykyisin sitä tavataan enää Anjouanin eli Nzwanin saarella.

Elinympäristö

Nzwaninpöllönen viihtyy tiheissä luonnontilaisissa metsissä. Se on vähentynyt dramaattisesti elinympäristön tuhoamisen myötä.
Little Italy

Little Italy (suom. Pikku-Italia) on etnisesti italialaisen väestön asuttama kaupunginosa ei-italialaisessa yhteisössä. Little Italy -termiä käytettiin ensimmäisen kerran New Yorkissa 1880-luvulla ja se levisi nopeasti median ja populaarikulttuurin kautta.
Neitsytlinna

Neitsytlinna on Lohjan 8. kaupunginosa, ja sijaitsee noin 1,5 kilometriä Lohjan keskustasta lounaaseen. Se on saanut nimensä maastonmuodoiltaan erikoiselta, moreenista muodostuneesta kumpareesta joka kohoaa selvästi ympäristöään korkeammalle. Kumpareen syntyyn ovat vaikuttaneet samat geologiset tapahtumat jääkauden aikana, jotka synnyttivät Lohjanharjun. Kukkulan laki on luonnonsuojelualue.
Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Neitsytlinnan koulu.
Sonni Nattestad

Seurajoukkueura

Nattestad aloitti uransa kotikaupunkinsa MB Miðvágurissa, jossa hän pelasi vuonna 2010. Vuodet 2011–2012 hän pelasi Färsaarten 1. Deildin 07 Vesturissa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden kaudella 2012. Tammikuussa 2013 Nattestad siirtyi Tanskan Superliigan FC Midtjyllandiin, jossa vietetyn jakson aikana hän pelasi vain neljä peliä. Suurimman osan Midtjylland-ajasta Nattestad vietti lainalla Tanskan 1. divisioonan AC Horsensissa ja Vejle Boldklubissa. Nattestadin Midtjylland-sopimus purettiin elokuussa 2015.

Maajoukkueura

Nattestad on edustanut Färsaaria alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Färsaarten jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Maltaa vastaan.
Peter Sunde

Peter Sunde Kolmisoppi (alias brokep, s. 13. syyskuuta 1978 Uddevalla, Ruotsi) on suomalais-norjalainen tietokoneasiantuntija. Hän on parhaiten tunnettu BitTorrent-hakukone Pirate Bayn yhtenä perustajana ja ex-tiedottajana. Hänellä on sekä Suomen että Norjan kansalaisuus. Kesäkuussa 2016 Sunde määrättiin käräjäoikeuden päätöksellä korvaamaan 350 000 euroa suomalaisille levy-yhtiöille, mutta Helsingin käräjäoikeus kumosi päätöksen kesäkuussa 2018.
Sunde pyrki europarlamenttiin Suomen Piraattipuolueen ehdokkaana vuoden 2014 vaaleissa. Hän on tasa-arvon puolestapuhuja ja on ilmaissut blogissaan huolensa vallan keskittäytymisestä EU:ssa.
Sunde on viime aikoina (2016) keskittynyt kehittämään Flattr-palvelua.
Selkämaa

Selkämaa on Limingan kunnassa sijaitseva haja-asutusalue. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta. Aikaisemmin Selkämaa kuului Kempeleen kuntaan, mutta Valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1970 alue liitettiin Liminkaan. 
Alue on haja-asutteinen ja maatalousvaltainen. Tärkeimmät tieyhteydet ovat suurimmalta osin sorapäällysteisiä. Kylästä lähtee tieyhteydet Järvenpään haja-asutusalueelle, Tupoksen taajamaan sekä Oulun Lettoon ja Kylänpuolen kaupunginosaan.
Pyhä Telesforus

Pyhä Telesforus oli 8. paavi. Hän oli paavina vuodesta 126 vuoteen 136, tai vuoteen 137. Luotettavimmat lähteet kertovat hänen kuolleen noin vuonna 137. Syntyisin Telesforus oli Calabrian kreikkalainen, mutta muutti myöhemmin uskonopin vuoksi Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 5. tammikuuta.
Tanskalainen keittiö

Tanskalainen keittiö on Tanskan pienuudesta johtuen varsin yhtenäinen, eikä paikallisia erikoisuuksia juurikaan ole. Tanskalaiset tunnetaan erityisesti mieltymyksestään sianlihaan, mutta myös meren antimet ovat maassa suosittuja. Tanskan suosituin ruokalaji on kuitenkin tanskalainen voileipä eli smørrebrød.
Bornholmin saarella tuotetaan toukokuun ja lokakuun välillä tanskalaista savusilliä (røget sild). Savusilli syödään usein fileoituna sipulin, ruohosipulin, pienten retiisien ja raa'an munankeltuaisen kera. Ankerias oli ennen vanhaan tanskalaisten arkiruokaa, mutta nykyisin se on harvinainen ja kallis herkku. Tanskan kalansaaliit ovat hyvin runsaat, mutta suurin osa kalasta menee vientiin, vaikka kalaruoat ovatkin viime vuosina kasvattaneet Tanskassa suosiotaan.
Tanskalaiset kuuluvat Euroopan innokkaimpiin sianlihansyöjiin, ja karjankasvatus onkin Tanskan tärkeimpiä elinkeinoja. Tanskalaiset päällystävät maailmankuulut voileipänsä usein paksulti makkaralla, kalalla tai juustolla, mutta päällysteinä voidaan käyttää mitä tahansa muutakin ruoka-ainetta. Leipä on yleensä ruisleipää, ja se sivellään voilla tai laardilla.
Tanskalaiset juovat paljon olutta, vaikka maassa on korkea olutvero. Tanskalainen olut valmistetaan ohramaltaasta, riisi- tai maissitärkkelyksestä sekä humalasta, ja se on vaaleaa ja melko mietoa. Tanskan tunnetuin ja sikäläisiä markkinoita lähes täysin hallitseva olutmerkki on Carlsberg.
Tanskassa kertoman mukaan vuoden 1860 paikkeilla keksitty viineri on kansainvälisesti tunnettu tanskalainen herkku. Viineritaikinasta leivotaan pienten leivonnaisten lisäksi myös voikakkua (smørkage), joka täytetään voikreemillä ja mantelimassalla ja koristellaan rusinoilla, sukaatilla ja sokerikuorrutteella. Tanskalaiset nauttivat usein myös rinkeleitä (kringle), pormestarinpitkoja (borgmesterstang) ja rengaskakkuja (kransekage).
Iso Housujärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Tammijärven–Hauhajärven valuma-alueeseen (14.227) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144 metriä mpy.
Kailajärvi (Padasjoki, Auttoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,4 metriä mpy.
Frontside Ollie

Sanoitus

"Frontside Ollie" on Sana Mustosen sanoittama. Kappale kertoo rullalaudalla tehtävästä tempusta, frontside olliesta. Inspiraation Mustonen kertoo saaneensa pojaltaan.
Maria Bueno

Grand Slam -finaalit (35)

Bueno voitti 19 ja hävisi 16 Grand Slam -finaaleistaan.
Michael Arndt

Michael Arndt (taiteilijanimi Michael DeBruyn) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut muun muassa elokuvat Little Miss Sunshine (2006) ja Toy Story 3 (2010).
Boris Lisunov

Boris Pavlovitš Lisunov (ven. Борис Павлович Лисунов, 1898–1946) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija.
Lisunovin kuuluisin työ on eurooppalainen, metrisissä mitoissa valmistettu, versio Douglas DC-3:sta, joka tunnetaan nimellä Lisunov Li-2. Neuvostoliitto hankki siihen lisenssin, jonka puitteissa Lisunov työskenteli 1936 alkaen Douglasin Santa Monican tehtailla vuoden ajan. Li-2:n metrisen mitoituksen Lisunov teki yhdessä Vladimir Mjasištševin kanssa.
Kamppailu elämästä

Kamppailu elämästä (engl. ...First Do No Harm) on yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 1997. Sen on ohjannut Jim Abrahams ja pääosia näyttelevät Fred Ward ja Meryl Streep. Elokuva pohjautuu tositarinaan vaihtoehtoisesta lääketieteestä hoitokeinona epilepsiaan.
Joey Mawson

Joseph "Joey" Mawson (s. 27. maaliskuuta 1996 Sydney) on australialainen moottoriurheilija.

Ura

Mawson aloitti Karting-uransa 7-vuotiaana. Vuonna 2010 hän voitti Australian Junior National Light ja Junior Clubman -luokkien mestaruudet. Vuonna 2012 hän sijoittui Australian Rotax Nationals -luokassa toiseksi. 
Vuonna 2014 Mawson aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa saavuttaen kolme voittoa, kolme paalupaikkaa ja kahdeksan palkintosijaa ollen sarjan loppupisteissä neljäs. Vuonna 2015 Mawson siirtyi Saksan ADAC Formula 4 -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana viisi voittoa, yhden paalupaikan ja 11 palkintosijaa sijoittuen sarjassa kolmanneksi. Vuonna 2016 Mawson jatkoi ADAC F4 -sarjassa kilpailemista saavuttaen kymmenen voittoa, seitsemän paalupaikkaa ja 16 palkintosijaa onnistuen voittamaan sarjan mestaruuden.
Vuoksen vesistö

Vuoksen vesistö (vesistöaluetunnus 04) on Suomen suurin vesistöalue, joka sijaitsee pääosin Kymenlaakson, Etelä- ja Pohjois-Savon sekä Etelä- ja Pohjois-Karjalan maakuntien alueilla Itä-Suomessa. Vesistön latva-alueita on myös Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Venäjän Karjalassa. Sen laskujoki on Vuoksi, joka laskee Laatokkaan. Sen valuma-alueen pinta-ala on 61 560 neliökilometriä, josta Suomen puolella 52 400 neliökilometriä. Vesistön pääjärvi on Suur-Saimaa, johon kuuluvia järvenselkiä ovat muun muassa Etelä-Saimaa, Pihlajavesi, Haukivesi, Puruvesi, Orivesi ja Pyhäselkä. Vuoksen vesistöön kuuluvat lisäksi muun muassa Unnukka, Kallavesi, Pielinen, Kermajärvi, Juojärvi ja Suvasvesi, joiden veden pinnan taso on Saimaata korkeammalla. Vesitön järvisyys on 19,78 %.
Vuoksen vesistö alkaa Pohjois-Savon ja Kainuun rajamailta, josta lähtevät Kallaveden reitin lähdereitit Iisalmen reitti ja Nilsiän reitti. Kallavedestä vedet purkautuvat Soisalon saaren kahta puolta Haukiveteen läntisenä Leppävirran reittinä ja itäisenä Heinäveden reittinä. Heinäveden reittiin yhtyy idästä tuleva Juojärven reitti. Haukiveteen päätyy myös Vuoksen vesistön toinen pääreitti, Pielisen reitti. Reitit ovat samalla vesiteinä rahtiliikenteelle ja matkailulle muun muassa Kuopioon ja Joensuuhun. Näiden vesireittien korkeuseroja hyödynnetään vesivoimaloiden avulla sähköntuotannossa. Suurimmat voimalat ovat Pielisjoessa olevat Kaltimon ja Kuurnan voimalat sekä Huruskosken voimala Varkaudessa.
Vuoksen vesistö laskee Vuoksea pitkin (156 km) Venäjän puolelle Laatokkaan. Vuoksen alkuun on rakennettu Imatrankoskelle (1929) ja Tainionkoskelle (1947–1951) koko vesistön suurimmat vesivoimalaitokset. Laitokset omistaa nykyisin Fortum Oyj.
Puuta uitetaan Vuoksen vesistössä runsaasti, johtuen monien puunjalostusteollisuuden laitosten sijainnista sen ympäristössä. Tärkeitä teollisuuslaitoksia on Imatralla, Joutsenossa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Ristiinassa ja Varkaudessa. Uittomäärät vaihtelevat vuosittain 700 000 ja 1,4 miljoonan kuutiometrin välillä.
Vuoksen vesistön vesiliikenne merelle kulkee Saimaan kanavaa pitkin Lappeenrannasta Venäjän puolelle Viipuriin.
Campobasso

Historia

Longobardit perustivat Campobasson kaupungin noin 900-luvulla. Ennen sitä alue oli tunnettu mäkilinnana, jonka avulla samnilaiset hallitsivat kauppareittejään.
Janne Jalasvaara

Seuraura

Jalasvaara on Oulun Kärppien kasvatti, mutta hän siirtyi jo B-juniori-ikäisenä Bluesiin, jonka SM-liigarinkiin hän nousi kaudella 2002–2003. Jalasvaara teki SM-liigadebyyttinsä 28. marraskuuta 2002 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Hän pelasi SM-liigassa 14 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Jalasvaara edusti kaudella myös Bluesin A-nuoria, joissa voitti SM-hopeaa ja oli pudotuspelien tehokkain puolustaja. Kaudella 2003–2004 hän pelasi SM-liigassa 39 runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Miesten pelit tulivat tutuksi myös kolmen Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueesta.
Kaudella 2004–2005 Jalasvaara teki Bluesissa 49 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 1. maaliskuuta 2004 kotona Porin Ässiä vastaan. Kaudella 2005–2006 Jalasvaaran vastuu Bluesissa pieneni entisestään. Hän pelasi vain 17 runkosarjaottelua ja yhden playoff-ottelun. Jalasvaara pelasi kauden aikana Mestiksessä lainalla Järvenpään Haukoissa, Kirkkonummen Salamoissa ja Kiekko-Vantaassa 13 ottelua tehoilla 2+4=6.
Seuraavat kaudet Jalasvaara edusti Kalevan Palloa, josta hän siirtyi kesken kauden 2010–2011 KHL-joukkue OHK Dinamo Moskovaan. Moskovassa Jalasvaara pelasi viisi täyttä kautta ja siirtyi sitten kaudeksi 2015–2016 HK Sotšin riveihin. Siellä Jalasvaara pelasi vain yhden kauden ennen siirtoa kiinalaisjoukkue Kunluniin. Jalasvaara toimi Kunlunin joukkueen kapteenina siellä pelaamansa kauden.
Kaudella 2017–18 Jalasvaara aloitti Ruotsin pääsarjassa SHL:ssä ja Röglessä.

Maajoukkueura

Jalasvaara teki maajoukkuedebyyttinsä kauden 2010–2011 Euro Hockey Tourilla.
Suurenmoinen huviretki

Elokuvan synty

Nick Park opiskeli elokuva-alaa National Film and Television Schoolissa. Kun valmistuminen alkoi lähestyä, Park mietti mitä tehdä lopputyöksi. Hän aikoi alun perin tehdä elokuvan miehestä ja hänen kissastaan. Park kuitenkin korvasi kissan koiralla ja poisti mieshahmolta viikset. Myöhemmin koirahahmon puheosuus jätettiin pois, ja se viesti elekielen avulla.
Oltuaan kolme viikkoa töissä Elstree Film Studios -yhtiössä Park alkoi suunnitella tarinaa miehestä, joka rakentaa raketin ja lentää Kuuhun tyydyttääkseen juustonhalunsa. Kun Park kehitteli lyhytelokuvaansa, Aardman Animations -studion perustajat Peter Lord ja David Sproxton tulivat esitelmöimään National Film Schooliin, jolloin Park sai esitellä heille hankettaan. Lord ja Sproxton tarjosivat Parkille mahdollisuuden työskennellä Aardmanin Studioilla ja tehdä samalla oman elokuvahankkeensa valmiiksi. Kuusi vuotta projetkin aloittamisen jälkeen, vuoden 1990 jouluaattona, Channel 4 esitti elokuvan Ison-Britannian televisiossa.

Tarina

Wallace yrittää epätoivoisesti keksiä, minne lähteä lomalle. Hän etsii erityisesti paikkoja, jotka ovat tunnettuja juustomaita tai -alueita. Wallacen lempiruoka on näet juusto. Lopulta hän keksii, että matkustaa Gromitin kanssa kuuhun, koska sehän on juustoa. Kaksikko rakentaa oman raketin ja matkustaa etsimään kuujuustoa. Kuussa parivaljakko tapaa mekaanisilla käsivarsilla ja pyörillä varustetun uunin, josta koituu harmia.
Alan Lomax

Alan Lomax (15. tammikuuta 1915 Austin, Texas – 19. heinäkuuta 2002 Safety Harbor, Florida) oli yhdysvaltalainen folkloristi ja musiikkitieteilijä. Lomax tunnetaan erityisesti kansanmusiikin kenttätutkimuksestaan, hän äänitti tuhansia lauluja Yhdysvalloissa, Britanniassa, Irlannissa, Karibialla, Italiassa ja Espanjassa.
Alan Lomax oli musiikki- ja kansatieteen uranuurtajan John Lomaxin poika. Alan aloitti uransa 1933 isänsä kanssa äänittämällä maatyöläisten ja vankien esittämiä lauluja Texasissa, Louisianassa ja Mississippissä. Hän opiskeli filosofiaa University of Texas at Austinissa. Vuosina 1936–1942 Lomax työskenteli Yhdysvaltain kongressin kirjaston kansanmusiikin arkistossa. Tuhansien laulujen lisäksi Lomax äänitti monien tunnettujen kansanmuusikoiden haastatteluja. Näitä olivat muun muassa Woody Guthrie, Lead Belly, Muddy Waters, Jelly Roll Morton, irlantilainen laulaja Margaret Barry, skotlantilainen balladilaulaja Jeannie Robertson ja Harry Cox Norfolkista Englannista. Hänen Kongressin kirjastolle jättämässään aineistossa on 5 000 tuntia musiikkiäänitteitä, 120 000 metriä filmiä, 2 500 videonauhaa ja runsaasti muistiinpanoja.
Jouduttuaan kommunistivainojen takia FBI:n tarkkailuun Lomax muutti 1950-luvulla Lontooseen, jossa hän toimitti 18-osaisen levyantologian Columbia World Library of Folk and Primitive Music. Palattuaan New Yorkiin vuonna 1959 hän järjesti konsertin, jossa ensi kertaa Carnegie Hallissa rock'n'rollia ja bluegrassia. Samana vuonna hän teki musiikinkeräysmatkan Yhdysvaltain etelävaltioihin yhdessä silloisen naisystävänsä folklaulaja Shirley Collinsin kanssa ja äänitti useita tunteja musiikkia esittäjinä muun muassa Almeda Riddle, Hobart Smith ja Bessie Jones. Matka huipentui Mississippi Fred McDowellin löytämiseen. Hänen löytöihinsä kuuluvat myös Muddy Waters, Jelly Roll Morton ja Lead Belly. Matkan tuloksena syntyi levykokoelma Sounds of the South.
Lomax avusti Carl Sagania Voyagerin kultaisen levyn kokoamisessa. Kahden Voyager-luotaimen mukana vuonna 1977 lähetetty levy sisältää näytteitä Maan musiikista.
Lomax sai National Medal of Arts -palkinnon presidentti Reaganilta vuonna 1986, ja vuonna 2000 Kongressin kirjasto valitsi hänet eläväksi legendaksi (Living Legend). Tulanen yliopisto myönsi Lomaxille vuonna 2001 filosofian kunniatohtorin arvon.
Lomax äänitti matkoillaan myös suomensukuisia laulajia ja muusikkoja, kertoo J. Karjalainen, jolle tieto tuli hänen esiintyessään 2006 Yhdysvalloissa Lännen-Jukkana.
John Szwed on kirjoittanut ensimmäisen Lomaxin elämäkerran, The Man Who Recorded the World, jota kriitikko luonnehtii perusteelliseksi, tasapainoiseksi ja peittelemättömäksi.