google/wiki40b huggingface dataset:
Lietevaunu

Lietevaunu on lietelannan eli maataloudessa yleensä virtsaan sekoittuneen ja mahdollisesti veteen sekoittuneen sian- ja lehmänlannan siirtämistä varten valmistettu vaunu. Liete imetään siihen pumpulla lietesäiliöstä, ja traktorin hinaama lietevaunu levittää lietteen pellolle. Lietevaunun vetoisuus voi olla jopa 14 m³ - 18 m³.
Lietevaunut voidaan jakaa imu-painelietevaunuihin ja levityslietevaunuihin. Edellisissä säiliön täyttö tapahtuu lietevaunun oman kompressorin synnyttämällä alipaineella ja tyhjennys ylipaineella. Levityslietevaunuissa säiliö tyhjentyy pääasiassa painovoiman avulla, mutta sillä voi olla myös oma hydraulinen pumppu tai sitä voidaan käyttää erillisellä sähköisellä lietepumpulla tai traktorin voimansiirron ulosottoakseliin kytketyllä pumpulla.
Lietevaunun perään voidaan kytkeä multain eli laite, jolla liete ajetaan suoraan maan sisään. Multainta käytettäessä lietteen levityksessä ei peltoa enää tarvitse muokata uudelleen lietteen peittämiseksi.

Muuta

Esimerkiksi luomuviljelijät käyttävät lietettä lannoittaessaan maata, koska EU rajoittaa keinotekoisten lannoitteiden käyttöä. Lietteen ajo tapahtuu useimmiten kesällä tai syksyllä riippuen tilalla olevan lietesäiliön koosta; jos se on pieni niin se joudutaan tyhjentämään useammin kuin suurempi.
Ruuholampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,7 metriä mpy.
Promenadikeskus

Promenadikeskus on Porin kaupungin keskustassa, pää- ja kävelykatu Yrjönkadun varrella sijaitseva kulttuuri- ja tapahtumakeskus. Se on valmistunut vuonna 1999 arkkitehtitoimisto Küttner Ky:n suunnittelemana. Rakennus sisältää muun muassa konsertti- ja kokouskäyttöön soveltuvan monitoimisalin, joka on mitoitettu noin 700 hengelle, sekä viisi elokuvateatterisalia. Sen katutasossa sijaitsee myös kahvila, baari/ravintola ja Porin kaupungin yhteispalvelupiste Hööveli.
Finnkinon hallinnoimat 5 elokuvateatterisalia vetävät yhteensä noin 670 henkeä. Suurin yksittäinen sali on Promenadi 1, jossa on 244 asiakaspaikkaa sekä 79 neliömetrin suuruinen laajakangas. Kaikki salit on varustettu Dolby Digital- ja digitaalisella SDDS-tekniikalla.
Euroopan unioni tuki keskuksen rakentamista 11,5 miljoonalla Suomen markalla. Porin kaupungin nettokustannuksiksi tämän jälkeen jäi 15 miljoonaa markkaa.
Sattumia

Sattumia on neuvostokirjailija Daniil Harmsin teos, joka koostuu lyhyistä kertomuksista. Tarinat on koonnut ja suomentanut Katja Losowitch, ja kokoelma ilmestyi suomeksi 1988 WSOY:n kustantamana.
Teosta on pidetty kulttikirjana. Suomennoksessa on Pekka Pesosen alkusanat.
Segisaurus

Ulkonäkö ja koko

Segisaurus eli noin 183 miljoonaa vuotta sitten jurakaudella. Se oli arviolta noin metrin pituinen, 30 sentin korkuinen ja painoi noin viisi kiloa. Tunnettu yksilö ei kuitenkaan ollut täysikasvuinen, joten se on todellisuudessa voinut kasvaa hieman pidemmäksi. Ei tiedetä, oliko Segisauruksella päässään harja.

Ravinto

Segisaurus oli pienikokoinen lihansyöjä, joka saalisti enimmäkseen pieniä eläimiä, kuten hyönteisiä sekä liskoja ja muita pieniä selkärankaisia. Lisäksi se saattoi syödä pieniä prosauropodeja ja linnunlantioisia.

Fossiilit

Segisauruksen ainoan fossiilin (UCMP 32101) löysivät paleontologit Robert F. Thomas ja Max Littlesalt Arizonasta vuonna 1933.

Elinympäristö

Segisauruksen elinympäristö oli hyvin kuivaa ja hiekkaista aavikkoa, jossa oli dyynejä ja keitaita.
Fononi

Fononi on kiteen värähtelyenergian kvantti. Fononeihin liittyvät ilmiöt ovat tärkeä osa tiiviin aineen fysiikkaa, koska ne vaikuttavat materiaalien fysikaalisiin ominaisuuksiin kuten lämmönjohtavuuteen ja sähkönjohtavuuteen. Lämmön johtuminen eristeessä johtuu fononien etenemisestä, ja matalataajuiset fononit ovat äänen kvantittuneita värähtelyjä kiinteässä aineessa.
Klassisen mekaniikan mukaan kiteen värähtely voidaan hajottaa eri värähtelykomponenttien superpositioksi Fourier'n muunnoksen avulla. Kun näitä eri värähtelytiloja tarkastellaan kvanttimekaniikan mallein niissä ilmenee hiukkasominaisuuksia. Värähtelyn energiatilojen miehitys voidaan siksi kuvata kiteessä liikkuvilla hiukkasilla, joita kutsutaan fononeiksi. Fononilla ei kuitenkan ole varsinaista liikemäärää, sillä se ilmaisee atomien suhteellista liikettä eikä atomien massakeskipisteiden liikettä. Hiukkasina fononit käyttäytyvät kuten bosonit.
Jakson 8 alkuaine

Jakson 8 alkuaine on alkuaine, joka sijaitsee jaksollisen järjestelmän kahdeksannessa jaksossa. Yhtäkään tähään jaksoon kuuluvaa alkuainetta ei ole vielä löydetty. Jakson alkuaineiden järjestysluvut ovat väliltä 119-164. Jaksoon ennustetaan kuuluvaksi 46 alkuainetta, suurin osa ehkä kiinteitä. Koska ei tiedetä, kuinka pitkälle jaksollinen järjestelmä jatkuu, ei ole varmuutta onko kaikkia näistä alkuaineista olemassa.
Ensimmäinen tämän jakson alkuaine on alkuaine 119, ununennium, joka kuuluu jaksollisessa järjestelmässä ryhmään 1 frankiumin alapuolelle ja jonka oletetaan olevan ominaisuuksiltaan alkalimetalli. Sitä seuraava alkuaine 120, unbinilium, olisi maa-alkalimetalli. Alkuaineiden 119 ja 120 odotetaan esiintyvän hapetusluvuilla +I ja +II, vastaavasti, sekä muistuttavan kemiallisilta ominaisuuksiltaan lähinnä rubidiumia ja strontiumia (eikä niinkään ryhmissä niitä edeltäviä frankiumia ja radiumia). Näiden kahden alkuaineen elektronikonfiguraatiossa pitäisi 8s-orbitaalin olla täyttynyt. Näiden 8s-alkuaineiden jälkeen on ennustettu alkavaksi superaktinoidien sarja, jolla olisi säännöllisesti muuttuvia ominaisuuksia lantanoidien ja aktinoidien tapaan.
Alkuaineet järjestysluvusta 121 alkaen kuuluvat hyvin pitkään, erityislaatuiseen superaktinoidien sarjaan jonka elektronikonfiguraatioissa on täyttynyt paitsi 6f- mutta myös 5g-orbitaalit ja niillä on osittain täyttyneet 8p1/2-orbitaalit, mikä johtaa suhteellisuusteoreettisiin ilmiöihin. Glenn Seaborg nimesi nämä alkuaineet superaktinoideiksi jo vuonna 1968.
Superaktinoidien jälkeen ennustetaan alkavaksi uusi siirtymäalkuaineiden sarja. Alkuaineilla 155–164 täyttyy 7d-alikuori, eli ne olisivat 8. jakson d-siirtymäalkuaineita. Relativistiset ilmiöt tekevät näiden ominaisuuksien ennustamisesta vaikeaa, mutta esimerkiksi alkuaineen 164 on ennustettu olevan elohopean kaltaista pehmeää metallia.
Jakson 8 alkuaineiden joukossa voi olla stabiilisuuden saaria.
Pohjois-Lontoon derby

Pohjois-Lontoon derby on jalkapallon derby-ottelu, jossa kohtaavat englantilaiset seurat Arsenal FC ja Tottenham Hotspur FC. Molemmat seurat ovat kotoisin maan pääkaupungista Lontoosta, ja kuuluvat Englannin menestyneimpiin seuroihin.
Arsenal ja Tottenham ovat toisiensa pahimpia vihollisia, ja joukkueiden väliset ottelut tunnetaan yhtenä Englannin kovimmista derby-otteluista.
Kalottihemppo

Levinneisyys

Kalottihemppoa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja eteläosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kuopparinta

Korjaus

Kuopparinta on hyvänlaatuinen eikä Kelan mukaan aiheuta toiminnallista haittaa, joten sen korjauttamista ei korvata. Rinnan painuminen sisään altistaa kuitenkin sydämen läppävialle. Epämuodostuma voidaan korjata useilla menetelmillä, joista Ravitch-menetelmä on morbidi ja yksinkertainen ja aiheuttaa vähiten komplikaatioita. Siinä iho leikataan kokonaan auki, rintalastan luu sekä kylkiluut murretaan luukalvon alta, luuta poistetaan ja näin rintalasta voidaan nostaa normaaliin asentoon ja tukea metallitangon varaan. Komplikaatiot ja uusiminen ovat harvinaisia.
Uudemmat, vähemmän morbidit Nuss- ja Leonard-menetelmät perustuvat pienten haavojen kautta tähystyksessä lisättäviin metallitankoihin. Huonona puolena on suurempi komplikaatioriski sekä se, etteivät ne välttämättä korjaa ongelmaa kokonaan, koska luuta ei muotoilla uudelleen niin perusteellisesti kuin Ravitch-menetelmässä. Suhteellisen uusi vaihtoehtoinen hoitomuoto on saksalaisen insinöörin Eckart Kloben kehittämä laite tyhjiökoppa (engl. vacuum bell), jolla rintalastaa nostetaan alipaineen avulla. Koska laite on suhteellisen uusi, näyttöä pitkäkestoisista vaikutuksista ei ole.
Basegin luonnonpuisto

Basegin luonnonpuisto (ven. Госуда́рственный приро́дный запове́дник «Ба́сеги», Gosudarstvennyi prirodnyi zapovednik ”Basegi”) on valtakunnallinen luonnonsuojelualue Venäjällä Permin aluepiirissä.
Vuonna 1982 perustettu luonnonpuisto sijaitsee Permin aluepiirin itäosassa Gornozavodskin ja Gremjatšinskin piireissä. Se käsittää Uralvuoristoon kuuluvan Basegin harjanteen, jonka korkein kohta on Sredni Baseg (994 metriä). Seudulla virtaavat Tšusovajan sivujoet Usva ja Vilva. Puiston pinta-ala on 379,6 neliökilometriä.
Basegin luonnonpuisto kuuluu taigan keskivyöhykkeeseen. Kasvillisuus jakautuu kolmeen korkeusvyöhykkeeseen. Alueella sijaitsee yksi harvoista Keski-Uralin koskemattomista pihta- ja kuusimetsistä. Luonnonpuistossa esiintyviä nisäkäslajeja on 50, lintulajeja 184 ja kalalajeja 17. Uhanalaisia lajeja ovat mm. huuhkaja, isokuovi, kalasääski, maakotka, mustahaikara, muuttohaukka, harjus, kivisimppu ja siperianjokilohi. Puiston matkailukäyttö on hyvin vähäistä.
Why Don’t We

Why Don't We (lyhennetään usein WDW) on yhdysvaltalainen popyhtye. Yhtyeeseen (perustettu 27. syyskuuta 2016) kuuluvat Jonah Marais, Corbyn Besson, Daniel Seavey, Jack Avery ja Zach Herron. Heistä kaikki tekivät soolouraa ennen bändin perustamista. Merkittävimmän läpimurron teki Daniel Seavey menestyessään American Idol -ohjelmassa vain 15 vuoden iässä. Bändi on ollut yhteisillä kiertueilla monien tunnettujen artistien kanssa, joista esimerkkejä ovat Ed Sheeran, Taylor Swift ja The Chainsmokers. Bändin faniryhmän nimi on "Limelights".

Ura

Yhtye perustettiin virallisesti 27. syyskuuta 2016 Los Angelesissa. Tämän jälkeen yhtye on julkaissut yhteensä viisi EP:tä ja viisi singleä, yhden albumin nimeltään ”8 letters”. Vuonna 2019 Why Don’t We on julkaissut kahdeksan kappeletta: tammikuussa ”Big Plans”, helmikuussa "Cold in LA", maaliskuussa "I Don't Belong In This Club", huhtikuussa "Don't change", toukokuussa "Unbelievable", kesäkuussa "Come To Brazil", heinäkuussa "I Still Do", sekä elokuussa "What am I"
Bändi julkaisi 7. lokakuuta 2016 ensimmäisen kappaleensa Taking You, ja pian tämän jälkeen, 25 lokakuuta julkaistiin bändin ensimmäinen EP Only The Beginning. Why Don't We:n toinen EP, Something Different julkaistiin 21. huhtikuuta 2017. Kolmas EP Why Don't We Just julkaistiin 2. heinäkuuta 2017. These Girls julkaistiin 29. elokuuta 2017.
Bändi on esiintynyt tunnetun YouTube-persoonan Logan Paulin videoilla, muun muassa monissa vlogeissa. Logan Paul on tuottanut bändin kanssa kolme musikkivideota, ja yhdessä kappaleessa Help me help you he esiintyivät Logan Paulin kanssa. Bändi oli myös mukana Logan Paulin "diss trackilla", joka kohdistui Loganin veljeen Jake Pauliin. Kappale tunnetaan nimellä The Fall of Jake Paul. 23. marraskuuta 2017 bändi julkaisi joulu-EP:n A Why Don't We Christmas. 1. helmikuuta bändi julkaisi singlen Trust Fund Baby, jonka Ed Sheeran kirjoitti heille.  
31. elokuuta bändi julkaisi ensimmäisen albuminsa 8 letters, joka sisältää 8 kappaletta. Albumin singlejä ovat kappaleet Hooked ja Talk. Kappale 8 letters on ollut tähän mennessä bändin suosituin, ja se onkin ollut yksi Yhdysvaltojen soitetuimpia kappaleita vuonna 2018. 
Vuonna 2019 WDW:n suunnitelmissa on julkaista uusi kappale jokaisen kuukauden aikana. Tammikuussa bändi julkaisi kappaleen Big Plans ja  helmikuussa Cold in LA. Maaliskuussa tuli julki kappale I Don't Belong In This Club, jossa on mukana feattaamassa Macklemore. Huhtikuussa yhtye julkaisi kappaleen Don't Change, toukokuussa kappaleen Unbelievable, kesäkuussa kappaleen Come To Brazil ja heinäkuussa kappaleen I Still Do.
Why Don't We on vieraillut Suomessa kaksi kertaa, ja he esiintyivät Suomessa 8. toukokuuta 2018.
Tyyne Salokannel

Tyyne Maria Salokannel (23. marraskuuta 1893 Laihia – 10. joulukuuta 1946) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Michael Gruber (kirjailija)

Michael Gruber (s. 1. lokakuuta 1940 Brooklyn) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän asuu Seattlessa Washingtonissa. Hän opiskeli Columbian yliopistossa ja väitteli tohtoriksi biologiasta Miamin yliopistossa. Hän on työskennellyt kokkina, meribiologina, puheenkirjoittajana, neuvonantajana ja virkamiehenä ennen ryhtymistään kirjailijaksi.
Lantasalpietari

Lantasalpietaria valmistettiin ennen kaliumnitraatin teollista valmistamista silloin kun kaliumnitraatin louhinta ei tullut kyseeseen. Laidunkarjan tuottamat lantakasat olivat huomattava lantasalpietarin raaka-ainelähde. Bakteerit hapettavat hajoavan eläinlannan urean, ammoniakin ja muut typpipitoiset aineet, minkä seurauksena muodostuu nitraatteja. Esimerkiksi Suomen Pohjanmaalla on ainakin jo 1500-luvulla valmistettu kruunun määräyksestä lantasalpietaria.  Lantasalpietaria tarvittiin sodankäynnissä mustaruudin välttämättömänä ainesosana.
Lantasalpietari valmistettiin maatuneesta voimakkaasta eläinlannasta kiehuvalla vedellä uuttamalla, puhdistamalla ja väkevöimällä. 1500-luvulla Ruotsi pyrki saamaan sodankäyntiin omavaraisuutta. Ruudin ainesosista omavaraisia oltiin puuhiilen ja rikin osalta mutta salpietari oli ostotavaraa. Salpietarikeittämöitä perustettiinkin runsaasti Ruotsi-Suomen alueelle jopa Suomeen painottuen. Lantasalpietarinkeitosta tehtiin myös alamaisille veronomainen rasite.

Lantasalpietarin valmistuksen historia

1500-luvulla Ruotsin kruunu pyrki turvaamaan sodankäynnissä tarvittavan ruudin saannin. Ruudin ainesosista puuhiiltä oli runsaasti saatavilla ja rikkiä kruunu sai Taalainmaan rikkikiisukaivoksista. 
Ensimmäisistä Suomalaisista lantasalpietarin keittolaitoksista on merkintää 1530-luvulta Turusta  ja Ahvenanmaalta. Kustaa Vaasa määräsi vuonna 1539 lisää salpietarikettämöitä perustettavaksi Viipuriin, Savonlinnaan, Hämeenlinnaan ja Kyminkartanoon.
Vuonna 1546 Mikael Agricola kuvasi kirjoituksissaan salpietarin valmistusta kuivasta ja lihavasta maasta, poltetun kalkin ja tuhkan kanssa vedellä uuttamalla ja uutos haihduttamalla kuiviin. 
Kruunu luopui Suomessa salpietarin keitosta vuonna 1801. Tällööin salpietarin valmistusvastuu sälytettiin tilallisille. Verosuoritus oli puoli leiviskää manttaalia kohden.

Lantasalpietarin keitto

Lantasalpietari valmistettiin maatuneesta voimakkaasta eläinlannasta kiehuvalla vedellä uuttamalla. Uutos suodatettiin ja väkevöitettiin useita kertoja. Tämän jälkeen kerätty ruskea liuos haihdutettiin keittämällä vesi pois isoissa padoissa. Yhden erän uuttaminen kesti noin 10-12 tuntia ja useiden uutoserien keittäminen useita päiviä, jopa viikkoja. Keitolla aikaansaatu raakasalpietari vielä puhdistettiin ruokasuolasta ja humuksesta liuottamalla raakatavara kuumaan veteen, suodattamalla ja suodos kiteyttämällä. Näin saatu puhdistettu lantasalpietari vielä sulatettiin ja valettiin tarpeiden mukaisiksi levyiksi käyttöä ja varastointia varten. 
Ruudinvalmistuksen välituotteeksi valmistuneet salpietarilevyt toimitettiin ruutimyllyihin joissa varsinainen ruuti valmistettiin.   
Salpietarin keitto ruudinvalmistukseen päättyi 1850-luvulla. Tällöin valtio lopetti kotimaisen salpietarinkeiton tukemisen ja poisti tuontisalpietarilta tullimaksun. Näin Itä-Intian ja Chilen tuontisalpietari syrjäytti kotimaisen tuotannon.
E-100

Kehitystyö

Waffenamt tilasi suunnitelman vaunusta kesäkuussa 1943. Se oli raskain Entwicklung-sarjan (E) panssarivaunu. Tarkoituksena oli standardisoida, (eli saada mahdollisimman moni komponentti sopimaan muihin E-sarjan vaunuihin). Projekti oli rinnakkainen Porschen Maus-panssarivaunulle. Adlerwerke esitteli E-100-suunnitelman maaliskuussa 1944. Heinäkuussa 1944 Hitler määräsi superraskaiden vaunujen projektit lakkautettavaksi. Työtä jatkettiin kuitenkin hitaalla vauhdilla kolmen työntekijän kootessa vaunua.
Suunnitelmissa oli käyttää vaunussa HL230-moottoria tai uutta 1200 hevosvoiman moottoria, jota ei vielä ollut olemassa. HL230 oli sama moottori jota käytettiin Panther- ja Tiger II -tankeissa. Sen teho oli riittävä 45-tonniselle Panther-tankille ja alitehoinen jo 70-tonniselle Tiger II:elle.
Rungossa oli viisto panssari, tyypillinen vuoden 1943 loppupuolen ratkaisu, jolla saatiin panssariin lisää suojavaikutusta lisäämättä kuitenkaan painoa. Telapyörät olivat limittäiset, niin kuin Tiger II:sessa ja Pantherissa.
Ensimmäinen prototyyppi ei koskaan valmistunut ja liittoutuneet löysivät sen tehtaalta vuonna 1945. Britit siirsivät vielä keskentekoisen panssarivaunun, ja sen jälkeen se romutettiin.
Radola Gajda

Radola Gajda (synt. Rudolf Geidl; 14. helmikuuta 1892 Kotor, Itävalta-Unkari (nyk. Montenegro) – 15. huhtikuuta 1948 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen sotilas ja poliitikko. Hän oli vuosina 1918–1919 Venäjän sisällissotaan osallistuneen Tšekkoslovakian legioonan tärkein komentaja. Gajda oli 1920–1930-luvuilla Tšekkoslovakian merkittävin fasistinen poliitikko.
Gajdan isä oli Geidl-niminen upseeri Itävalta-Unkarin armeijassa. Hän kävi koulunsa Kyjovissa Määrissä ja liittyi vapaaehtoisena armeijaan vuonna 1910. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan aluksi Itävallan armeijassa ja sai luutnantin arvon. Jäätyään syksyllä 1915 sotavangiksi hän liittyi Montenegron armeijaan ja alkoi käyttää nimeä Radola Gajda. Montenegron kukistumisen jälkeen hän siirtyi Venäjälle, jossa soti serbialaisten vapaaehtoisten osastossa. Tšekkiläisistä ja slovakialaisista vapaaehtoisista koottuun Tšekkoslovakian legioonaan Gajda liittyi tammikuussa 1917 kapteenina. Hän kohosi yhdeksi tärkeimmistä johtajista, kun kotiuttamista odotellut Tšekkoslovakian legioona toukokuussa 1918 nousi kapinaan Venäjän bolševikkihallintoa vastaan ja valtasi kaikki Siperian radan varrella olleet paikkakunnat. Gajda johti muun muassa Irkutskin valtausta 11. kesäkuuta 1918. Hänestä tuli Venäjän valkoisten tärkeä liittolainen ja hänet ylennettiin vain 26-vuotiaana kenraalimajuriksi. Siperian valkoisia komentanut amiraali Aleksandr Koltšak nimitti hänet luoteisrintamansa komentajaksi. Sotilaallisten vastoinkäymisten jälkeen Gajda erosi Koltšakin armeijasta 6. heinäkuuta 1919 kenraaliluutnanttina ja palasi itsenäistyneeseen kotimaahansa.
Gajda opiskeli vuosina 1920–1922 Pariisin École supérieure de guerre -sotakoulussa. Ranskasta palattuaan hänestä tuli jalkaväkidivisioonan komentaja ja IV luokan kenraali Tšekkoslovakian armeijassa. Gajda nimitettiin joulukuussa 1924 pääesikunnan apulaispäälliköksi ja maaliskuussa 1926 sen päälliköksi. Hän joutui eroamaan elokuussa 1926 kun häntä syytettiin vakoilusta ja sotilasvallankaappauksen juonimisesta tasavaltaa vastaan. Tämän jälkeen Gajda siirtyi politiikkaan ja ryhtyi samana vuonna perustetun Národní obec fašistická (Kansallinen fasistinen yhteisö) -nimisen puolueen johtajaksi. Gajda yhdistettiin Ladislav Kobsinekin tammikuussa 1933 johtamaan epäonnistuneeseen vallankaappausyritykseen, jossa hän ilmeisesti ei ollut osallisena. Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian maaliskuussa 1939 Gajda lakkautti puolueensa ja vetäytyi julkisesta elämästä. Toisen maailmansodan jälkeen perustettu Kansallisoikeus (Národní soud) asetti hänet syytteeseen erilaisista poliittisista rikoksista. Hänet tuomittiin lopulta vain kahdeksi vuodeksi vankeuteen, joten pidätysaika kattoi lähes koko tuomion. Gajda kuoli leukemiaan pian vapautumisensa jälkeen huhtikuussa 1948.
Sirokeijukorento

Ulkonäkö ja koko

Takaruumiin yläpinta on enimmäkseen tummanvihreä. Koiraan keskiruumiin sivut ja takaruumiin kärki ovat paljolti sinihärmäiset, naaraan ruskeankeltaiset.
Sirokeijukorento näyttää hyvin paljon isokeijukorennolta. Se muistuttaa myös isotytönkorentoa ja kääpiötytönkorentoa. Sirokeijukorentokoiras eroaa isokeijukorentokoiraasta alempien perälisäkkeiden ja takaruumiin toisen jaokkeen selkäpuolen sinihärmäisyyden perusteella. Sirokeijukorennolla on suorat alemmat perälisäkkeet, eikä toisiaan kohti kärjestä kaartuvat, kuten isokeijukorennolla. Sirokeijukorentokoiraan 2. jaokkeen selkäpuoli on kokonaan sinihärmäinen. Nuorilta yksilöiltä sininen väri tosin puuttuu, ja kehittyvillä yksilöillä sitä on vain osassa jaoketta.
Naaraalla on keskiruumiin sivulla vaalea hartiasaumajuova ja yksittäinen vihreä piste. Munanasetin on lyhyempi kuin isokeijukorennolla eikä jatku takaruumiin kärjen ohi. Naaraat voivat olla satunnaisesti väritykseltään koiraan kaltaisia.
Sirokeijukorennolla on muiden keijukorentojen lailla tapana pitää paikoillaan ollessaan siipiä auki levitettyinä, eikä hentosudenkorennoille tyypillisesti yhteen taitettuina.
Sirokeijukorennon takaruumiin pituus on 25–32 mm ja takasiiven pituus 19–24 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia esiintyy enimmäkseen yleisenä Länsi-Euroopasta Japaniin ulottuvalla alueella, jolla se kuuluu monin paikoin yleisimpiin sudenkorentolajeihin. Suomessa se on yleisimpiä loppukesällä tavattavia korentolajeja.
Sirokeijukorento elää erittäin monenlaisten vesialueiden äärellä. Yksilömäärä on suurin pienillä lammilla ja järvenlahdilla.
Niujien moskeija

Niujien moskeija on moskeija Pekingissä Kiinassa. Moskeija rakennettiin vuonna 996 Liao-dynastian aikaan ja on kaupungin vanhin.
Leppäyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen leppäyökkönen on väritykseltään tummakuvioinen ja harmaa. Etusiiven pohjaväri on vaaleanharmaa, mutta siiven takaosa sekä rengas- ja munuaistäplän ympäristö ovat jokseenkin mustat. Takasiivet ovat valkoiset, ulkoreunastaan vaihtelevasti harmaat. Siipiväli on 33–38 mm.
Leppäyökkösen toukka muistuttaa nuorena linnun ulostetta. Viimeisen nahanluonnin jälkeen täysikasvuinen toukka on kuitenkin musta ja siinä on selvät keltaiset poikkiraidat. Toukan jaokkeissa on mustia, airomaisia karvoja.

Levinneisyys ja lentoaika

Leppäyökköstä tavataan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta koko Euroopassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Japaniin saakka. Suomessa sitä tavataan etelässä ja keskiosassa. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Leppäyökkönen elää rehevissä lehti- ja sekametsissä, mutta sitä tavataan myös pensaikoissa, puistoissa ja puutarhoissa. Perhosia tavataan yleensä vain yksitellen. Ne lentävät öisin ja tulevat sekä valolle että syötille. Kotelo talvehtii lahon puun sisällä.

Ravintokasvi

Toukka syö lehtipuita, erityisesti tervaleppää ja koivuja.
Keltalampi (Kouvola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,1 metriä mpy.
Erik Salin

Erik Salin (s. 4. kesäkuuta 1904) oli suomalainen pesäpalloilija.
Ammatiltaan Salkkari oli kirjanpitäjä. Salin pelasi Helsingin Pallonlyöjäin edustusjoukkueessa 1925–1933, jossa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta 1926–1927 sekä suojeluskuntajärjestön mestaruuden Helsingin joukkueessa 1926. Salin pelasi takakentällä. HPL:n johtokunnassa Erik Salin istui 1927–1928, 1935–1940, 1945, 1956 ja puheenjohtajana 1938 sekä sihteerinä 1935–1936. Salin oli myös pääsarjatason tuomari ja tuomitsi muun muassa Itä–Länsi-ottelun 1946 ja oli vuoden 1952 olympiakisojen näytösottelun syöttötuomarina. Salinille on myönnetty Pesäpalloliiton hopeinen ansiomerkki ja HPL:n kultainen ansiomerkki. Salin toimi mailatoimikunnan jäsenenä 1931–1934 ja Itä–Länsi-valitsijatoimikunnan jäsenenä 1949.