google/wiki40b huggingface dataset:
Pahalammi (Ruovesi, Pourunperä, pohjoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 147,5 metriä mpy.

Luontoarvoja

Lampi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon ja sijaitsee sen pohjoispuolella.
Minna Maijala

Minna Maijala (s. 18. toukokuuta 1975 Raahe) on suomalainen tietokirjailija ja kirjallisuushistorioitsija. Hän on opettanut Helsingin yliopistossa 1800-luvun realistista ja naturalistista kirjallisuutta.
Maijala valmistui ylioppilaaksi Vuolijoen lukiosta vuonna 1994 ja maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001 pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Vuonna 2008 Maijala väitteli Helsingin yliopistossa Minna Canthin tuotannon psykologisesta ihmiskuvauksesta tutkimuksella Passion vallassa. Hermostunut aika Minna Canthin teoksissa. Väitöskirjassaan hän pyrki eroon Canthin tuotantoa hallinneesta elämäkerrallisesta ja sukupuolittuneesta tulkinnasta.
Väitöksen jälkeen Maijala innostui vastaväittäjänsä professori Liisi Huhtalan esittämän toiveen mukaisesti tekemään Canthista elämäkerran. Vuonna 2014 ilmestynyt Herkkä, hellä, hehkuvainen luo Canthista uudenlaisen kuvan. Teos on vuoden 2014 Tieto-Finlandia-ehdokkaana.
Puuttuvan muuttujan harha

Esimerkki

Oletetaan, että todellinen malli on muotoa:
 
ja että muuttujaa  ei havaita tai muusta syystä oteta malliin. Jos kiinnostuksen kohteena on muuttujan  vaikutus muuttujaan , saatetaan estimoida malli
Tällöin estimaattori on muotoa
jossa jälkimmäinen termi on harhan suuruus. Harha poikkeaa nollasta, jos  ja  ovat korreloituneita. Harhan suunta riippuu korrelaatiosta sekä muuttujan  vaikutuksen suunnasta muuttujaan .
J. V. Ronimus

Johan Vilhelm Ronimus (3. syyskuuta 1865, Viipuri – 22. helmikuuta 1909, Joensuu) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä J. V. R.
Ronimuksen vanhemmat olivat lukkari Filip Ronimus ja Maria Pullinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Viipurin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1887, maisteriksi 1904 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1906.
Ronimus toimi vuodesta 1893 Joensuun lyseon historian, maantiedon ja suomen kielen lehtorina.
Ronimus oli naimisissa vuodesta 1896 ruotsalaissyntyisen Matilda Nicolayn kanssa.
Kettusirkku

Levinneisyys

Kettusirkkuja elää Pohjois-Amerikassa. Euroopassa laji on hyvin harvinainen harhailija. Se havaittiin Suomen Utössä joulukuussa 2012. Se on havaittu Euroopassa aikaisemmin kolmesti: Islannissa marraskuussa 1944, Irlannissa kesäkuussa 1961 ja Viron Haapsalussa joulukuussa 2012. Kuvien perusteella on päätelty, että juuri Haapsalun lintu olisi sama yksilö kuin Utössa tavattu.
Virtuaaliviivakoodi

Virtuaaliviivakoodi on kutsumanimi pankkiviivakoodistandardin mukaiselle laskun tietojen esitystavalle numeerisessa muodossa. 
Pankkiviivakoodi on Suomen Pankkiyhdistyksen (nykyisin Finanssialan keskusliitto - FK) hyväksymä maksutapahtumatietojen esitystapa. Pankit ovat yhdessä kehittäneet pankkiviivakoodin maksujen käsittelyn nopeuttamiseksi ja maksutietojen oikeellisuuden varmistamiseksi. 
Paperilaskuihin voidaan tulostaa viivakoodi optisesti luettavassa muodossa, joka helpottaa laskun maksamista koska tietoja ei tarvitse syöttää käsin. Virtuaaliviivakoodi on mahdollista luoda siihen tarkoitukseen tehdyllä palvelulla.
Virtuaaliviivakoodilla tarkoitetaan pankkiviivakoodin numeerista versiota jota voidaan käyttää tilanteessa, jossa lasku toimitetaan sähköisesti (esimerkiksi sähköposti, NetPosti)
Katherena Vermette

Katherena Vermette (s. 29. tammikuuta 1977 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen métiseihin kuuluva runoilija, prosaisti ja elokuvaohjaaja. Hän voitti vuonna 2013 Kenraalikuvernöörin palkinnon ensimmäisellä runokokoelmallaan (North End Love Songs). Hän on lisäksi muun muassa kirjoittanut romaanin The Break (2016). 
Ensimmäisen uransa Vermette loi lastentarhan henkilökunnassa. Hän debytoi elokuvantekijänä vuonna 2016 dokumentilla this river.
Sanok

Historia

Alue mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 981, kun Vladimir Suuri valloitti alueen Kiovan Venäjälle. Vuonna 1018 alue palautui takaisin Puolan hallintaan, kunnes vuonna 1031 Kiovan venäläiset valloittivat sen jälleen. Vuonna 1340 Kasimir III Suuri liitti sen jälleen Puolaan. Se sai Magdeburgin kaupunginoikeudet vuonna 1339.
Vuoden 1339 jälkeen Kasimir III Suuri pysäytti Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan etenemisen ja muodosti Sanokin kunta-alueen 25. huhtikuuta 1366. Kaupunki alkoi kehittyä voimakkaasti ja pian siinä toimi useita eri oikeusasteita.
1600-luvulla alueen läpi kulki tärkeä kauppareitti, joka mahdollisti kaupankäynnin Puolan ja Unkarin välillä. Ensimmäisessä maailmansodassa venäläiset ottivat kaupungin haltuunsa toukokuussa 1915 ja jättivät sen heinäkuussa pahoin tuhottuna. Puolan tasavallan 1918–1939 aikana kaupungista tuli Ukrainalaisten nationalistien keskus Galitsian alueella. Vuonna 1943 muodostettiin Galitsian SS-divisioona johon liittyi paljon ukrainalais-taustaisia kaupungin asukkaita, koska he pelkäsivät rajan molemmin puolin vaikuttavia vainoajia.

Talous

Kaupungissa vaikuttaa useita metalliteollisuuden yrityksiä. Kaupungin yksi merkittävimmistä yrityksistä on Autosan, joka valmistaa linja-autoja.

Urheilu

Kaupungin merkittävin urheiluseura on KH Sanok, joka voitti jääkiekkossa Puolan mestaruuden 2012. Kaupungissa on III liga Poland -tasolla pelaava jalkapallojoukkue Stal Sanok.
Arkesilaos

Arkesilaos (m.kreik. Ἀρκεσίλαος, 316–241 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli keskimmäisen Akatemian perustaja.
Arkesilaos oli kotoisin Pitanesta, Aioliksesta. Häntä opetti Pitanessa Autolykos, paikallinen matemaatikko ja tähtitieteilijä, sekä myöhemmin Ateenassa Theofrastos ja Krantor. Hänestä tuli Polemonin ja Krateen läheinen ystävä, ja jälkimmäisen seuraaja Akatemian johdossa. 
Diogenes Laertios kertoo, että Arkesilaos olisi kuollut seuraajansa Lakydeen tavoin runsaan juomisen seurauksena, mutta muiden (kuten Kleantheen) antama todistus asiasta sekä hänen omat ohjeensa kumoavat tarinan. Sen sijaan hänet tunnetaan ateenalaisten arvostamana. 
Arkesilaos käytti sokraattista opetusmetodia, eikä jättänyt jälkeensä teoksia. Hänen ajattelunsa täytyy selvittää muiden kirjoittamien teosten pohjalta. Niiden mukaan hänen ajattelussaan esiintyi skeptistä ajattelua ja vaikutteita tunnetuilta skeptikoilta, kuten Pyrrhonilta. Häntä voidaankin pitää akatemialaisena skeptikkona. Skeptinen ajattelu oli esiintynyt piilevänä myös Platonin myöhäisemmissä teoksissa. Niissä oli usein esitetty ristiriitaisia väittämiä, ja sokraattisen metodin käyttäminen oli usein johtanut vain loogisiin ristiriitoihin ja umpikujiin.
Näin Arkesilaoksenkin oli helppo lähestyä skeptikoiden ajatusta siitä, että mitään ei voida tietää varmasti. Kaiken järkevän tiedon epävarmuus pätee yhtä lailla järjellä tehtyihin päätelmiin, ja siksi filosofin tulee tyytyä todennäköisyyksiin, jotka ovat riittäviä käytännön elämän ohjeiksi. "Emme tiedä mitään, emme edes tietämättömyyttämme"; siksi viisaan ihmisen tulee olla tyytyväinen agnostiseen asenteeseen.
Winnipeg Beach

Historia

Asutus alueella sai alkunsa vuonna 1875, kun islantilaiset maahanmuuttajat perustivat New Iceland siirtokunnan Winnipegjärven länsirannalle. Alue käsitti noin 57,9 kilometriä pitkän kaistaleen Rivertonin lähellä sijaitsevalta Icelandic River -joelta aina Winnipeg Beachiin. Siirtokunta kuului tuolloin Luoteisterritorioihin, mutta jäi 12. maaliskuuta seuraavana vuonna perustetun Keewatinin piirin alueelle. Vuonna 1881 Manitoban provinssin aluetta laajennettiin, sisältäen siirtokunnan. Yhdyskunta oli täysin omavarainen aina vuoteen 1887 saakka ja alueelle muuttamista rajoitettiin. Ainoastaan islantilaista alkuperää olevien siirtolaisten oli mahdollista asettua siirtokunnan alueelle. Tämä rajoitus poistettiin vasta vuonna 1897.
Vuonna 1901 Canadian Pacific Railwayn johtaja Sir William Whyte hankki yhtiön omistukseen nykyisen Winnipeg Beachin alueen käsittäen noin 1,34 neliökilometrin ranta-alueen. yhtiö suunnitteli alueesta lomanviettopaikkaa Winnipegin asukkaille. Rautatie valmistui jo seuraavana vuonna ja 1904 turistikeskus oli valmis, mukaan lukien ranta-alueet, hotellit, ravintolat, läntisen Kanadan suurimman tanssilavan (noin 1 300 m²) ja läpsiperheiden tärkeimmän kohteen, huvipuiston vuoristoratoineen. Vuosina 1910–1912 kaupunkiin saapui 12–15 junaa ja yli 40 000 vierailijaa jokaisena viikonloppuna. Nykyisin kaupunkiin ei ole enää henkilöjunaliikennettä.
1950-luvulle tultaessa Winnipeg Beachin suosio lomakohteena oli pitkälti hiipunut. Tanssihalli purettiin 1967 ja pian tämän jälkeen vuoristorata suljettiin huonokuntoisena ja lopulta purettiin. Kaupunki vietti hiljaiseloa aina 1990-luvulle saakka jolloin siitä muodostui jälleen suosittu lomailualue manitoba asukkaille. Nykyisin alueella on runsaasti kesämökkejä ja ranta on suosittu kohde auringonpalvojien keskuudessa.
Tor Carpelan

Tor Harald Carpelan (18. joulukuuta 1867 Uskela — 9. maaliskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen aatelismies, joka kuului Carpelanin vapaaherralliseen sukuun. Hän oli tunnettu sukututkija, ja hän työskenteli pitkään Helsingin yliopiston sihteerinä (1902–1935).
Tor Carpelanin vanhemmat olivat kapteeni, vapaaherra Otto Maximilian Carpelan (1822–1891) ja Aurora Lovisa Wasenius (1836–1920).
Tor Carpelan suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1889 ja kameraalitutkinnon vuonna 1892. Hän aloitti uransa yliopistossa konsistorin amanuenssina ja toimi sihteerinä yli kolmekymmentä vuotta. Hän toimi Ritarihuoneen genealogina vuodet 1923–1952. Hän hoiti luottamustehtäviä mm. Ruumiinpolttoyhdistyksessä ja Suomen sukututkimusseurassa. Hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvo Helsingin yliopistosta vuonna 1936.
Tor Carpelan oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso (1902) Ester o.s. Kynberg kuoli lapsivuoteeseen vuonna 1904. Toinen puoliso oli Anna Emilia o.s. Edgren vuodesta 1909. Toisesta avioliitosta syntyi kolme lasta, joista Henrik Carpelan (1921–2000) oli psykiatri ja psykoanalyytikko.
Tor Carpelanin serkku oli Axel Carpelan. He järjestivät vuonna 1910 keräyksen, jolla oli tarkoitus vapauttaa Jean Sibelius veloistaan.
Ulompi vino vatsalihas

Ulompi vino vatsalihas (lat. musculus obliquus externus abdominis) on vatsalihaksiin kuuluva litteä lihas ja sen tehtävänä on tukea sisäelimiä ja avustaa ulostamisessa, synnytyksessä sekä uloshengityksessä. Ulompi vino vatsalihas jaetaan pars costalis ja pars lumbalis osaan. Pars costalis alkaa neljännestä sekä viidennestä kylkiluusta ja päättyy kalvojänteellä valkeaan jännesaumaan (lat. linea alba). Pars lumbalis alkaa lanneselkäkalvosta ja päättyy kalvojäänteellä nivussiteeseen. Pars lumbalis osa muodostaa yksinään ulomman nivusaukon.
Ulompaa vinoa vatsalihasta hermottaa kylkivälihermo.
Tapani Sopanen

Tapani Sopanen (s. 20. elokuuta 1950 Lauritsala) on suomalainen helluntaikristillinen kirjailija. Hän oli aikaisemmin kristillisen lastenlehden Hyvän paimenen päätoimittaja.
Sopasen 1970-luvulla kirjoittamissa Petrin porukka -nuortenkirjoissa heijastuvat hänen omat lapsuudenkokemuksensa. Silvottujen sinfoniassa (1981) hän kertoo vapaista suhteista ja abortista, Kyyneleet eivät puhdista -kirjassa (1976) kolmannen suhteen ongelmista. Kirjassaan Enkeliprinsessa (1983) hän kertoo kehitysvammaisen tyttärensä Helin lapsuudesta. Enkeliprinsessa julkaistiin myös Ruotsissa ja Norjassa. Kirjassa Taitaa olla torstai (1992) hän kuvaa Helin varttumista murrosikään. Taitaa olla torstai -kirjan runot ovat Sopasen vaimon Marja-Liisan kirjoittamia. Sopasen vuonna 1990 julkaisemassa kirjassa Isän syli teemoina ovat insesti ja HIV-tartunta ja hänen vuonna 1995 julkaisemassaan Onko totta? -teoksessa muun muassa itsetyydytys.
Sordiino

Sordiino eli soittimen äänenväriä muuntava tai hiljentävä lisäosa. Jousisoittimissa käytetään soittimen tallassa kiinnitettynä olevaa haarukan muotoista sordiinoa. Puhaltimissa sordiino on metallinen tai muusta materiaalista valmistettu kartio, jonka soittaja voi työntää soittimen kelloon. Patarumpujen sordiinona toimii sen kalvolle asetettu kangas.
Wieniläisklassisen kauden pianomusiikissa sordiino saattoi tarkoittaa myös kielten sammuttimia. Esimerkiksi Beethovenin kuutamosonaatissa ensimmäisessä osassa oleva esitysohje senza sordini tarkoittaa, että osa on soitettava kokonaisuudessaan pedaalin kera.
Ilkka Haka

Ilkka Haka (s. 10. syyskuuta 1930) on suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1990. Hän oli Valion johtotehtävissä vuodesta 1963 ja pääjohtaja 1985–1992.
Mitrofanin hautausmaa

Mitrofanin hautausmaa (ven. Митрофа́ньевское кла́дбище, Mitrofanjevskoje kladbištše) on entinen ortodoksinen ja suomalainen luterilainen hautausmaa Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsi kaupungin eteläosassa nykyisten Mitrofanjevskoje-maantien, Malaja Mitrofanjevskaja -kadun ja Taškentskaja-kadun rajaamalla alueella.
Vuosina 1830–1831 alueelle syntyi koleraepidemian uhrien hautausmaa. Vuonna 1835 sen lähelle perustettiin Mitrofanin ortodoksinen hautausmaa. 1800–1900-lukujen vaihteessa se oli Pietarin suurimpia hautapaikkoja. Vuosina 1839–1847 sinne rakennettiin Konstantin Tonin suunnittelema Mitrofan Voronežilaisen kirkko.
Vuonna 1845 ortodoksisen hautausmaan yhteyteen perustettiin Pietarin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan hautausmaa. Uutta hautausmaata tarvittiin, koska vainajien hautaaminen Volkovon ja Smolenskin luterilaisille hautausmaille oli vähävaraisille suomalaisille liian kallista. Lähellä sijainnut Tönttölän kylän hautausmaa oli puolestaan liian pieni ja joutui vuosittain kevättulvien alle. Mitrofanin suomalaiselle hautausmaalle haudattiin 1850-luvulta lähtien myös ruotsalaisia ja latvialaisia. Vuosina 1870–1871 sinne rakennettiin kivinen kappeli. Tunnetuin alueelle haudattu henkilö lienee kielentutkija Anders Sjögren. Suomalainen hautausmaa sijaitsi Malaja Mitrofanjevskaja -kadun kulmassa nykyisen numero 10:n kohdalla.
Ortodoksinen ja luterilainen hautausmaa suljettiin vuonna 1927, mutta sinne tehtiin uusia hautoja vielä 1930-luvulla ja varsinkin Leningradin piirityksen aikana. Mitrofan Voronežilaisen kirkko purettiin vuonna 1929. Hautamuistomerkit hävitettiin sodan jälkeen, ja myöhemmin paikkaa on käytetty varastoalueena ja kaatopaikkana. Mitään merkkejä Mitrofanin hautausmaasta ei enää ole näkyvissä. Sen eteläpuolella on kuitenkin säilynyt vanhauskoisten Gromovskojen hautausmaa.
Entinen hautausmaa kuuluu alueeseen, jolle suunnitellaan Izmailovskaja perspektiva -nimisen liike- ja asuinalueen rakentamista. Suunnitelmaa ovat vastustaneet mm. Pietarissa asuvat inkerinsuomalaiset, jotka ovat ehdottaneet alueen muuttamista puistoksi. Pietarin kaupunkirakentamisen neuvosto hyväksyi rakennussuunnitelman maaliskuussa 2009. Viranomaiset ovat ehdottaneet ratkaisua, johon sisältyy rakennustöiden yhteydessä löytyvien jäännösten kerääminen entistä Mitrofanin kirkkoa ympäröivälle hehtaarin suuruiselle alueelle. Kirkon paikalle aiotaan rakentaa tsasouna.
Alfredo Le Pera

Alfredo Le Pera (4. kesäkuuta 1900 – 24. kesäkuuta 1935) oli argentiinalainen toimittaja, näytelmäkirjailija, ja sanoittaja, joka parhaiten tunnetaan hedelmällisestä yhteistyöstä argentiinalaisen tangolaulajan Carlos Gardelin kanssa.  Heidän tunnetuimpia tangojaan ovat Mi Buenos Aires Querido, Amores de estudiante, Soledad, Volver, Por Una Cabeza sekä El día que me quieras. 
Le Pera syntyi São Paulossa, Brasiliassa. Uransa alkuvaiheessa hän toimi teatterikriitikkona useissa argentiinalaisessa aikakauslehdessä. Matkallaan Pariisissa 1931 hän tapasi hän tapasi Gardelin, ja pian tämän jälkeen rupesi sanoittamaan Gardelin säveltämiä tangoa ja teki käsikirjoituksia hänen elokuviinsa.
Le Peraa on kiitetty tangosanoituksien laadun kohottamisesta.
Hän menehtyi lentokoneonnettomuudessa Medellínissä, Kolumbiassa yhdessä Carlos Gardelin ja muiden kiertueella olleiden muusikkojen kanssa.
Aili Sirola

Aili Ilmi Lemmitty Sirola (15. marraskuuta 1905 Kuru – 1994) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Sirola toimi opettajana Parkanossa. Hän aloitti runojen krjoittamisen jo lapsena mutta alkoi julkaista niitä vasta jäätyään eläkkeelle. Sirola julkaisi 13 runokokoelmaa ja hän kirjoitti myös lehtiin muun muassa nimimerkillä Assi.
Askanios

Askanios (m.kreik. Ασκάνιο) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinssi Aineiaan ja Priamoksen tyttären Kreusan tai Lavinian poika. Liviuksen tekstistä voi ymmärtää näiden olleen eri perinteiden mukaisesti kaksi toisistaan erotettavaa hahmoa, joista aiempi olisi syntynyt Troijassa ja jäljempi vasta Latiumissa.
Hänen kohtalostaan Troijan tuhon jälkeen on useita erilaisia tarinoita. Erään mukaan hän pakeni isänsä kanssa Latiumiin Italiaan ja seurasi tätä latinalaisten kuninkaana. Liviuksen mukaan Askanios oli kuitenkin liian nuori hallitsemaan isänsä kuoleman jälkeen, ja kun hän saavutti miehen iän, hän jätti Laviniumin äitinsä hallittavaksi ja siirtyi Alba Longaan.
Pyry Niskala

Pyry Pauli Petteri Niskala (s. 6. marraskuuta 1990 Isojoki) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Seinäjoen Seudun Urheilijoita ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2010 lähtien toiminut Jorma Haaranen. Aiemmin häntä valmensi myös Ari Niskala ja Antti Vierula. 
Niskala sijoittui kuudenneksi Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän karsiutui loppukilpailusta Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008, mutta sijoittui seuraavana vuonna kahdeksanneksi saman ikäluokan EM-kilpailuissa Novi Sadissa. Hän karsiutui loppukilpailusta  Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011.
Kalevan kisoista Niskala on voittanut kiekonheiton kultaa vuosina 2014, 2015 ja 2016, hopeaa vuonna 2018 sekä pronssia vuosina 2013 ja 2017. Kiekonheiton talvimestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa vuosina 2015, 2016 ja 2017 ja hopeaa vuosina 2013 ja 2014.
Niskalan ennätys kiekonheitossa on 61,66 metriä vuodelta 2017. Hallissa hän on heittänyt 61,43 metriä vuonna 2017.
Merineula

Koko

Merineulaurokset kasvavat tavallisesti noin 32 senttimetrin mittaiseksi, kun taas naaraat ovat yleensä 40 senttimetrin mittaisia. Urosten suurin tavattu pituus on 40 senttimetriä ja naaraiden 60 senttimetriä.

Elinympäristö ja levinneisyys

Aikuiset merineulat elävät rantavesissä levien seassa. Lajia tavataan itäisellä Atlantilla.

Ravinto ja elintavat

Merineulat syövät äyriäisiä ja kalanpoikasia. Merineula on ovovivipaarinen. Urosmerineula hautoo munat vatsapussissaan.
Fabrice Olinga

Seurajoukkueura

Olinga siirtyi Espanjaan Mallorcan junioriakatemiaan vuonna 2009 kamerunilaisjalkapallotähti Samuel Eto'on perustamasta jalkapallosäätiöstä Kamerunista. Oltuaan kaksi vuotta Mallorcalla Olinga siirtyi Málagan junioreihin.
Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 18. elokuuta 2012 vierasottelussa Celta Vigoa vastaan. Ottelu päättyi Olingan tekemällä maalilla Málagan 0–1-vierasvoittoon ja näin hänestä tuli Espanjan pääsarjahistorian nuorin maalintekijä 16 vuoden ja 98 päivän iässä. Aiemmin ennätys oli hallussa Iker Muniainilla, jonka Olinga rikkoi 191 päivällä.

Maajoukkueura

2. lokakuuta 2012 Olinga valittiin ensimmäistä kertaa edustamaan maataan 12. lokakuuta 2012 pelattavaan vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaotteluun, jossa Kamerun kohtasi Kap Verden. Hän teki samaisessa ottelussa ensiesiintymisensä maajoukkueessa ja myös ensimmäisen maalinsa.
Saya San

Elämäkerta

Saya San syntyi 24. lokakuuta 1876 Shwebossa maan keskiosassa. Hänen alkuperäinen nimensä oli Ya Gyaw. Saya Sanin kotiseutu tunnettiin Burmaa ennen brittejä hallinneen Konbaungin dynastian syntypaikkana ja alueella oli vahva kansallismielinen liike. Saya San vietti nuoruutensa buddhalaisessa luostarissa ja toimi myös lääkärinä ja astrologina Burmassa ja Thaimaassa (silloinen Siam). 1920-luvulla Saya San toimi kansallismielisessä Burmalaisten seurojen yleisneuvostossa (General Council of Burmese Associations eli GCBA), jota johti U Soe Thein. GCBA:n toiminnassa Saya San oli mukana esimerkiksi keräämässä tietoja viranomaisten väärinkäytöksistä. Saya San oli ilmeisesti pettynyt järjestön toimintaan ja joulukuussa 1930 hänestä tuli Rangoonin lähistöllä syttyneen brittiläisvastaisen talonpoikaiskapinan johtaja. Kapinan alkamiseen vaikuttivat esimerkiksi riisin alhaiset hinnat, josta kärsivät maataloudesta riippuvaiset burmalaiset. Monet olivat myös menettäneet taloudellisessa ahdingossa maitaan intialaisille rahanlainaajille. Kapinalliset tekivät iskuja paikallisille poliisiasemille ja surmasivat brittien kätyreinä pidettyjä kylänpäälliköitä. Kapina levisi syttymisensä jälkeen nopeasti myös muille alueille.
Kapina oli yllättänyt Burman brittiviranomaiset ja alueelle jouduttiin lähettämään vahvistuksia Intiasta. Joukkoihin värvättiin myös kareneita ja chinejä. Lopulta britit olivat koonneet 23 000:n miehen joukon ja Burmaan julistettiin poikkeustila. Galon-armeijana tunnetut kapinalliset olivat aseistautuneet kehnosti ja esimerkiksi tuliaseita oli vain vähän. Sen sijaan kapinalliset luottivat esimerkiksi tatuointien ja amulettien taikavoimiin. Saya San esiintyi Buddhan uudelleensyntymänä ja hän julistautui myös Burman kuninkaaksi tittelillä Thupannaka Galuna Yaza eli Galon-kuningas. Brittijoukkojen onnistui lopulta vallata Saya Sanin alkuperäinen tukikohta ja hän joutui pakenemaan ensin Ylä-Burmaan ja edelleen shan-valtioiden alueelle. Hänen joukkonsa kärsivät tappion brittejä vastaan käydyssä taistelussa Nawngkiossa, jolloin Saya San yritti paeta kotikaupunkiinsa Shweboon. Hänet saatiin kuitenkin kiinni ja vangittiin elokuussa 1931. Saya Sania vastaan aloitettiin oikeudenkäynti, jonka yhteydessä hänen puolustusasianajajastaan Ba Mawista tuli tunnettu hahmo Burmassa. Saya San tuomittiin kuolemaan 28. elokuuta ja hänet teloitettiin hirttämällä vankilassa Tharrawaddyssä 28. marraskuuta 1931. Saya Sanin seuraajat tekivät vastarintaa aina vuoden 1932 keskivaiheille saakka. Kapinaa kukistettaessa surmansa oli saanut noin 1 500 kapinallista, minkä lisäksi noin 9 000 henkilöä pidätettiin.
Saya Sanin kapina oli burmalaisista kapinoista ensimmäinen, joka alkoi saada kannatusta myös burmalaisen usein länsimaalaisen koulutuksen saaneen kaupungistuneen yläluokan keskuudessa.
Hugo Schulman

Carl Magnus Hugo Schulman (31. joulukuuta 1850 Hamina – 16. helmikuuta 1919 Kauniainen) oli suomalainen kenraali ja sotahistorioitsija. 
Schulmanin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Alexander Leonhard Karl Schulman ja Pauline Glansenstjerna. Hän kävi Pavlovin kadettikoulun ja tuli 1869 Venäjällä kaartin vänrikiksi. Schulman kunnostautui Turkin sodassa, minkä jälkeen hänet määrättiin alikapteenina Haminan kadettikomppanian päälliköksi vuonna 1881. Everstiksi Schulman ylennettiin 1889. Kadettikoulun lakkauttamisen yhteydessä hän erosi palveluksesta 1902 kenraalimajurina. Sen jälkeen hän hoiti Porvoon historiallista museota 1903–1910.
Schulman julkaisi sotahistorialliset teokset Händelserna i Finland under Krimkriget (1905, suomennettiin) ja Striden om Finland 1808-09 (1909, suomennettiin), samoin kuin Sigurd Nordenstrengin kanssa matrikkelin Finska kadettkårens elever och tjänstemän 1812-1912.
Schulmanin puoliso vuodesta 1886 oli vapaaherratar Augusta Helena Wrede af Elimä (k. 1923).