google/wiki40b huggingface dataset:
Tulku

Tulku on tietoisesti jälleensyntynyt buddhalainen opettaja. Tulku on valaistunut ja jälleensyntyy tähän maailmaan auttaakseen muita saavuttamaan valaistumisen. Tulkuja esiintyy tiibetinbuddhalaisissa perinteissä.
Ensimmäinen tulku oli Karmapa, joka on tähän mennessä ehtinyt 17. jälleensyntymään. Tunnetuin tulku on 14. Dalai-lama. On arvioitu, että maailmassa olisi muutamia satoja tunnistettuja tulkuja.
Tulkujen tunnistamisessa käytetään erilaisia ennusmerkkejä. Usein edellinen (tai jokin varhaisempi) jälleensyntymä jättää jälkeensä kirjeen tai runon, jossa hän antaa ohjeet seuraajan etsimiseen. Jotkut tulkut ilmoittavat henkilöllisyytensä hyvin nuorina tai tunnistavat edellisen jälleensyntymän oppilaita, opettajia, palvelijoita tai niille kuuluneita esineitä.
Pilgrimage

Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Martin Turner, Steve Upton, Ted Turner ja Andy Powell ellei toisin mainita.
Otto Wellingk

Otto Wellingk (s. 1649 Jaama, Inkeri, k. 19. toukokuuta 1708 Tukholma) oli kreivi sekä ratsuväenkenraali, Jewen (nyk. Jõhvi), Kurtinan ja Viurilan vapaaherra.
Ylioppilas Uppsalasta 23. marraskuuta 1661, luutnantti Bremenin ruotsalaisessa rykmentissä 1664, ratsumestari Königsmarckin rykmentissä Ranskassa 1666, majuri siellä 1668, erosi palveluksesta Ranskassa 1670 everstinä, eversti Itä-Götanmaan värvätyssä ratsuväkirykmentissä 20. elokuuta 1676, vapaaherra 23. joulukuuta 1676 yhdessä veljensä Mauritz Wellingkin kanssa, eversti Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväki­rykmentissä 1678, kenraalimajuri ratsuväessä 21. helmikuuta 1687, maaherra Ruotsissa 1. heinäkuuta 1687, kenraaliluutnantti ja Skånen kenraalikuvernööri 23. joulukuuta 1693, Inkerinmaan ja Käkisalmen läänin kuvernööri 4. heinäkuuta 1698, ratsuväenkenraali 4. heinäkuuta 1698, Inkerinmaan ja Liivinmaan joukkojen ylipäällikkö 12. toukokuuta 1700, kuninkaallinen neuvos ja Turun hovioikeuden presidentti 27. joulukuuta 1705, kreivi 20. heinäkuuta 1706.
Otto Wellingkin isä oli Otto Wellingk (n. 1610 – 1656) ja äiti Christina Mannersköld (n. 1628 – 2. marraskuuta 1679).
Otto Wellingkin kunnostautumisen vuoksi kuningas Ludvig XIV tarjosi hänelle everstin (komentajan) virkaa ranskalaisessa ratsuväkirykmentissä. Wellingk Haavoittui vaikeasti Lundin taistelussa 4. joulukuuta 1676. 
Narvan taistelussa 20. marraskuuta 1700 hän komensi oikeaa sivustaa, Osallistui Klissovin taisteluun 1702, Lembergin piiritykseen 1704 ja Punitzin operaatioon 1704.
Daniel Kucera

Daniel William Kucera (7. toukokuuta 1923 Chicago, Illinois – 30. toukokuuta 2017 Dubuque, Iowa) oli amerikkalainen katolinen piispa.
Kucera syntyi amerikantšekkiläiseen perheeseen saaden nimen William ja opiskeli  St. Procopius Collegessa (nyk. Benedictine University) Lislessa, Illinois'ssa. Hän otti käyttöön uskonnollisen nimen Daniel liittyessään benediktiineihin 1944. Hänet vihittiin papiksi 1949 ja hän sai tohtorinarvon kasvatustieteessä Amerikan katolisesta yliopistosta 1954. Kucera toimi St. Procopiuksen luostarin apottina 1964-1971. Jo aiemmin hän oli toiminut St. Procopius Collegen johdossa ja tähän tehtävään hän palasi 1971.  
Kucera vihittiin piispaksi sekä nimitettiin Natchesiumin titulaaripiispaksi ja Jolietin apulaispiispaksi 1977. Kucera toimi Salinan piispana Kansasissa 1980-1983 ja sen jälkeen Dubuquen arkkipiispana jääden eläkkeelle 1995.
Kirsikoti

Kirsikoti on kehitysvammaisten ihmisten taiteilija- ja asuinyhteisö, joka sijaitsee Lieksan Saarivaarassa. Kirsikoti on Lieksan Saarivaaran entisellä kansalaiskoululla. Kirsikodin taidetta on vuosien varrella ollut esillä mm. Kiasmassa, Joensuun taidemuseossa sekä taidemuseoissa Hyvinkäällä, Varkaudessa ja Kouvolassa, Joensuun taidekeskus Ahjossa, monissa kirjastoissa sekä ulkomailla mm. Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa ja Italiassa. Kirsikodin taiteilijat ovat myös vierailleet monta kertaa Toscanassa.
Kirsikodissa eletään yhteisöelämää, ja se on koti kehitysvammaisille ihmisille ja niille, jotka haluavat elää heidän kanssaan.
Greg Eagles

Ura

Eagles aloitti uransa vuonna 1993 ja varsinaisesti ääninäyttelemisen vuonna 1995 lyhytanimaatiossa Buy One, Get One Free. Seuraavana vuonna hän aloitti ääninäyttelemisen useissa videopeleissä, kuten Metal Gear Solid, Fallout 2 ja Tenchu 2. Samalla Eagles teki pieniä äänirooleja animaatioihin, kuten Dexterin laboratorio, Tehotytöt, Batman of the Future ja The Zeta Project. Vuonna 2001 hän tuli tunnetuksi Grimmin ääniroolista animaatiosarjassa The Grim Adventures of Billy & Mandy, jonka roolissa Eagles oli vuoteen 2007 asti. Hän toimi sarjan aikana myös sarjakuvasankari Luke Cagen äänenä videopelissä Marvel: Ultimate Alliance. Hän on toiminut myös Aku Akun äänenä Crash of the Titansista lähtien Crash Bandicoot-pelisarjassa.
Sampo Lehtola

Sampo Lehtola (s. 10. toukokuuta 1989) on suomalainen keihäänheittäjä. Lehtola edustaa Lapinlahden Vetoa, ja häntä valmentaa Juhani Nykänen.
Lehtola sijoittui kuudenneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Oulun Kalevan kisoissa 2016 hän voitti pronssia tuloksella 79,47.
Lehtola voitti Lappeenrannan Eliittikisoissa 2011 keihäskilpailun omalla ennätystuloksellaan 83,77 metriä. Tämän jälkeen Suomen Urheiluliitto valitsi Lehtolan edustamaan Suomea yleisurheilun MM-kilpailuihin Daeguun. Antti Ruuskanen teki kuitenkin keihäänheiton edustajien valinnasta valituksen Urheilun oikeusturvalautakunnalle, jonka mukaan Urheiluliiton päätös valita Lehtola kisajoukkueeseen Ruuskasen sijaan ei ollut ilmoitettujen valintakriteerien mukainen. Oikeusturvalautakunnan lausunnon vuoksi Urheiluliitto muutti valintojaan siten, että Antti Ruuskanen otettiin Daegun kisajoukkueeseen Lehtolan tilalle. 2013 Lehtola voitti Lapinlahden Eliittikisat tuloksella 81,67 metriä.
Lehtolan kyynärpää on leikattu vuosina 2007, 2013 ja 2014 sekä olkapää vuonna 2017. Hän on pitänyt kilpailutaukoa elokuusta 2013 elokuuhun 2015 sekä elokuusta 2017 alkaen.
Tanguutin kieli

Tanguutin kieli tunnetaan n. 900–1200-luvulta peräisin olevista kirjallisista lähteistä, ja sillä oli oma kirjoitusjärjestelmä, jonka merkit muistuttavat kiinan merkkejä. Tanguuteilla oli mainittuna aikana valtakunta nykyisessä Luoteis-Kiinassa, ja sen kukistivat mongolit verisesti 1227. Tähän loppui kielen kirjallinen käyttö; vaikka mongolit tuskin sentään, kuten on väitetty, saivat koko kansaa hävitetyksi, kieli sammui vähitellen puhuttunakin. Kieltä on yleensä oletettu tiibetin sukukieleksi, mutta jotkut arvelevat sitä turkinsukuiseksi. Kirjoitusta ei ole onnistuttu kiistattomasti selvittämään.
Toy Story – leluelämää

Juoni

Elokuvan päähenkilö on cowboylelu Woody, jonka omistajalla Andyllä on syntymäpäivät. Andy saakin syntymäpäivälahjaksi sen hetkisen mahtavimman uutuuslelun, avaruusrangeri Buzz Lightyearin. Buzz itse ei usko olevansa lelu vaan oikea avaruusrangeri, jonka tehtävänä on pelastaa maapallo ilkeältä keisari Zurgilta. Muut lelut, Woodya lukuun ottamatta, ihastelevat tulokasta, ja Buzzista tulee Andyn uusi suosikkilelu.
Kateellisena Woody toteuttaa suunnitelmansa, jonka seurauksena Buzz putoaa talon ikkunasta pensaaseen. Muut lelut suuttuvat tästä Woodylle luullen häntä tappajaksi ja aikovat hyökätä tämän kimppuun. Paikalle saapuu kuitenkin Andy, joka vie Woodyn autoon. 
Woody ymmärtää, ettei voi palata takaisin taloon, ennen kuin Buzz on hänen mukanaan.
Tällä välin Buzz onnistuu pääsemään autoon, ja hänen ja Woodyn välille syntyy tappelu, jonka seurauksena he putoavat autosta. Kaksikko jää huoltoasemalle ja heidän on tehtävä yhteistyötä päästäkseen kotiin. Aikanaan Buzzkin huomaa, että hän on vain lelu.
Woody ja Buzz joutuvat pahan Sidin kotiin. Hän on tunnettu lelujen tuhoajapoika, ja hänen taloon joutuessaan, on Woodyn ja Buzzin pakko käyttää yhteistyötä, päästäkseen takaisin kotiin. Sid meinaa räjäyttää Buzzin raketilla ilmaan, samaan aikaan kun Andy on juuri lähtemässä uuteen kotiinsa. Woody kuitenkin pelastaa Buzzin Sidin lelujen avulla, ja yhdessä he lähtevät jahtaamaan muuttorekkaa. Woody ei pääse kyytiin, joten Buzz hyppää pois kyydistä. He jäävät jälkeen autosta ja päättävät lähteä raketilla rekan perään. He kiitävät taivaalle ja laskeutuvat turvallisesti Andyn autoon. Hän riemuitsee lelujen löytymistä, ja ottaa molemmat, Buzzin ja Woodyn lempilelukseen.
Arkala

Arkala on noin 20 taloutta käsittävä kylä Oulussa Joloksen kaupunginosassa, entisen Ylikiimingin kunnan alueella valtatien 20 varrella. Kylä sijaitsee noin 40 kilometriä Oulusta itään ja noin 25 kilometriä pohjoiseen Ylikiimingin taajamasta. 
Kylässä toiminut Pohjoiskulman koulu lakkautettiin vuonna 2009. Arkala kuuluu Jokirannan koulun koulupiiriin.
Kylällä toiminut kyläkauppa lakkautettiin vuonna 2005. 40 vuotta toiminut Teboilin huoltoasema, myöhemmin kylmäasema, lopetti toimintansa vuoden 2008 lopussa. Nykyään ainoa toimiva yritys kylällä on Arkalan Puuperinne Oy.

Liikenne

Valtatiellä 20 liikennöi Arkalan kohdalla noin 8 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Kaupunginosan sisäinen liikenne on pääasiallisesti sidottu koululaisvuoroihin. Ajomatka Oulun keskustaan kestää noin 40–50 minuuttia liikennetilanteesta riippuen.

Historia

Kuten usein on tapana, myös Arkalan kylän kerrotaan saaneen nimensä sen ensimmäisen asukkaan mukaan. Aikoinaan paikalle on perimätiedon mukaan asettunut asumaan Arka-Jussi.
Hännystakki

Hännystakki on frakin tai saketin takki, jossa on pitkät liepeet eli hännykset takana. Takin väri on yleensä musta, mutta saketin takki voi olla myös harmaa. Saketin takki on edestä kaarrettu ja siten pyöreälinjaisempi kuin frakin.
Frakkiin kuuluvan hännystakin kauluskäänteet ovat silkkiset. Jos takin kanssa käytetään valkoista liiviä, takin rintataskuun taitetaan valkoinen nenäliina, mikäli kunniamerkkejä ei ole. Mustan liivin kanssa taskuliinaa ei kuitenkaan käytetä. Häissä sulhasella voi olla hännystakkinsa rintapielessä taskukukka, ja myös tällöin liina jää pois. Frakin kanssa käytetään yleensä taskukelloa, mutta sen voi jättää nykyisin myös pois. Pukeutumisetikettien mukaan rannekellon käyttö ei silti ole sopivaa taskukellon sijasta.
Thomas J. Watson

Tausta

Thomas oli perheensä ainoa poika. Hänen isänsä oli maanviljelijä ja hoiti samalla pientä sahayritystä lähellä Elmiraa New Yorkin osavaltiossa. Käytyään koulut Watson jatkoi opiskelua liikeopistossa. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kirjanpitäjän työ kaupassa. Ensimmäinen myyntityö oli myydä pianoja ja harmonikkoja kiertämällä asiakkaiden luona. Muutaman vuoden jälkeen hän ymmärsi, että voisi ansaita 70 dollaria viikossa komissiopalkalla, kun hän palkkansa oli vain kymmenen dollaria. Tämän seurauksena hän irtisanoitui työstä. Hän muutti Buffaloon ja avasi jonkin ajan päästä lihakaupan. Tämä kuitenkin epäonnistui ja Watsonin jäi rahattomaksi ja työttömäksi.

NCR

Watson oli hankkinut lihakauppaansa NCR:n kassakoneen, jonka asentamisen maksut piti siirtää lihakaupan uudelle omistajalle. Käydessään NCR:llä Watson tapasi John J. Rangen, jolta kysyi työtä. Watson oli päättänyt päästä NCR:lle töihin ja oli usein yhteydessä Rangeen, kunnes tämä lopulta vuonna 1896 palkkasi hänet myyntiapulaisekseen. NCR oli aikansa myyntiorganisaatio. Watson oli aluksi huono myyntimies, mutta Rangen henkilökohtaisella opetuksella hänestä tuli paras ja hän ansaitsi sata dollaria viikossa. Neljä vuotta myöhemmin Watson siirtyi NCR:n Rochesterin konttoriin, joka oli vaikeuksissa. Edustajana hän sai 35 prosentin komission ja raportoi suoraan NCR:n toiseksi korkeimmalle johtajalle. Neljässä vuodessa Watson teki Rochesterista käytännössä NCR:n monopolialueen työntämällä yhtiön pahimman kilpailijan Hallwoodin pois jopa joskus sabotoimalla kilpailijan koneita. Palkinnoksi Watson kutsuttiin NCR:n pääkonttoriin Daytoniin Ohiossa.

IBM:n johtaja

Charles Ranlett Flint oli luonnut Computing Tabulating Recording Companyn (CTR) yhdistämällä neljä yritystä, joista yksi oli Herman Hollerithin perustama Tabulating Machines Company. Flint piti tämän yrityksen johtamista vaikeana ja palkkasi Watsonin johtajaksi vuonna 1914. Silloin yrityksessä oli töissä 1 300 henkeä. Yksitoista kuukautta myöhemmin Watson nimitettiin yrityksen pääjohtajaksi. Neljässä vuodessa CTR kaksinkertaisti liikevaihtonsa. Vuonna 1924 Watson muutti yrityksen nimeksi International Business Machines (IBM). Watsonin johdolla IBM saavutti reikäkorttikonemarkkinoilla niin määrävän aseman, että Yhdysvaltain hallitus nosti sitä vastaan syytteen kilpailuoikeudessa vuonna 1952. Watsonin kuollessa vuonna 1956 IBM:n liikevaihto oli 897 miljoonaa dollaria ja työntekijöitä oli 72 500.
Watsonin päätöksellä IBM rahoitti Howard H. Aikenin mekaanisten tietokoneiden kehitystyötä 1940-luvulla ja Aikenin ensimmäinen tietokone Harvard Mark I asennettin vuonna 1944. Watsonin poika Thomas J Watson Jr. jatkoi IBM:n pääjohtajana isänsä kuoleman jälkeen.
Trifenyylitina-asetaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trifenyylitina-asetaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta ja reagoi veden kanssa muodostaen trifenyylitinahydroksidia. Trifenyylitina-asetaatti liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, etyyliasetaattiin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää ATP-syntaasientsyymin toiminnan ja siten solujen tarvitseman ATP:n biosynteesin.

Valmistus ja käyttö

Trifenyylitina-asetaattia valmistetaan trifenyylitinakloridin ja natriumasetaatin välisellä reaktiolla tai neutraloimalla trifenyylitinahydroksidia etikkahapolla.Trifenyylitina-asetaatti tuli fungisidina markkinoille 1960-luvun alussa muun muassa perunoiden, maapähkinöiden ja sokerijuurikkaiden sienitautien torjuntaan ja hoitoon. Lisäksi sitä on käytetty levien torjuntaan ja nilviäisten torjuntaan riisiviljelmiltä ja kalalammikoista. Euroopan unionin alueella trifenyylitina-asetaatin käyttö kiellettiin vuonna 2002. Yhdisteellä ei ole kauppalupaa myöskään Yhdysvalloissa, mutta se on edelleen käytössä esimerkiksi Etelä-Afrikassa.
Dorothy L. Sayers

Dorothy Leigh Sayers (13. kesäkuuta 1893 Oxford – 17. joulukuuta 1957 Witham) oli englantilainen rikoskirjailija, kääntäjä ja kristitty humanisti. Parhaiten hänet tunnetaan Peter Wimsey -dekkareistaan, joissa englantilainen aristokraatti toimii harrastelijasalapoliisina. Niitä pidetään niin sanottujen arvoitusdekkareiden (esimerkiksi Agatha Christie, Ruth Rendell) parhaimmistona.
Ensimmäiset Wimsey-kirjat olivat kevyitä, päähenkilönsä omalaatuisuudella leikitteleviä teoksia. Kun Wimsey kohtaa Harriet Vanen, jonka kanssa hän myöhemmin menee naimisiin, teemat vakavoituvat. Arvostetuin Wimsey-kirjoista on toiseksi viimeinen, Juhlailta, jota on sanottu yhdeksi parhaista Oxfordin yliopistomaailman kuvauksista.
Sayers itse piti tärkeimpinä töinään käännöksiä, etenkin Danten Jumalaisen näytelmän englanninnosta.
Kirkollisiin piireihin syntyneellä Sayersillä oli rankka elämä; hänellä oli muun muassa salainen avioton lapsi. Myöhemmin hän liikkui kirjallisissa piireissä, joihin kuuluivat muun muassa C. S. Lewis ja J. R. R. Tolkien.
Sayers kuoli 64-vuotiaana aivohalvaukseen.
Jääpallon SM-kilpailu 1927

Mestarijoukkue

Susien mestarijoukkue: Heikki Anttonen, Yrjö Leppänen, Heikki Lund, Tuovi Koskinen, Mauno Sirén, Armas Ahnger, Arvo Närvänen, Lauri Mäkinen, Jussi Pelli, Eero Sorvali, Niilo Jantunen, Kaarlo Ahlgren.
Pääjärvi (Karjalan tasavalta)

1960-luvulta lähtien vesivoiman vesivarasto

Monissa lähteissä kuten useissa venäläiskartoissa järvi esitetään osana Koutajoen tekojärveä (ven. Кумское водохранилище, Kumskoje vodohranilištše, suom. Kuman eli Kovdan eli Koutajoen tekojärvi). Tämä synnytettiin palvelemaan vuosina 1962–1966 rakennettua vesivoimalaa. Tämän tekojärven alue kattaa myös yläjuoksun Tuoppajärven ja kattaa yhteensä 1 910 neliökilometrin pinta-alan ja voi varastoida 5,63 km³ voimantuotantoon tarkoitettua vettä. Tekojärven rakentamisen yhteydessä Pääjärven vedenpintaa nostettiin 7–9 metriä aiemmasta tasostaan, ja järven pinta-ala kasvoi 35–40 %. Tällöin monet saaret ja rannat rakennuksineen jäivät veden alle. Nykyään Pääjärven vedenpinta vaihtelee jopa 4,5 metriä säännöstelytason mukaan.

Järven rannoilla sijainneet kylät

Aikoinaan Pääjärven rannoilla oli muutamia huomattavia vienankarjalaisia kyliä, kuten Oulanka järven länsirannalla, Niska koillisrannalla ja Sohjanansuu eteläpäässä. Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan ajan päättymisen jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla seurasi venäläistämistoimenpiteiden aikakausi, jolloin pieniä kyliä hävitettiin "perspektiivittömiä kyliä likvidoimalla" ja väestö määrättiin muuttamaan suurempiin keskuskyliin ja taajamiin. Nykyisin asutusta on vain Niskan kylässä. Huomattavin Pääjärven läheisyydessä olevista asutuskeskuksista on 1970-luvulla rakennettu Pääjärven taajama.
De Havilland Canada Sparrow

Historia

Kanadan purjelentotoiminta oli toisen maailamansodan alkuvuosina varsin pienimuotoista. Pieni joukko paikallisen lentokonevalmistaja de Havilland Canadan (DHC) työntekijöitä päätti perustaa yhtiön hyväksynnällä perustaa oman purjelentokerhon. Ryhmä arveli maan asevoimien näkevän purjelentotoiminnan edistämisen hyvässä valossa. Kerhon perustamista johti sodan alla Puolasta Kanadaan muuttanut lentokonesuunnittelija Wacław Czerwiński, joka suunnitteli ulkomuistista kerhon ensimmäisen Sparrow-purjelentokoneen, joka oli klooni Czerwińskin Puolassa ennen sotaa suunnittelemasta WWS.1 Salamandra -harjoituspurjelentokoneesta. Koneen rakennepiirustukset piirrettiin DHC:n piirustuskonttorin työntekijöiden vapaa-ajalla, joskin DHC ja joukko muita yrityksiä avusti koneprojektia lahjoittamalla tarvittavia mittareita ja laskutelineen.
Sparrow’n ensilento tehtiin elo-syyskuun vaihteessa vuonna 1942. Lentoonlähtö tapahtui lentokonehinauksella, ja kone vapautettiin 420 metrissä. Sparrow saavutti kaksituntisen ensilentonsa aikana 1 770 metrin lakikorkeuden.

Rakenne

Sparrowin suunniteltiin Salamandran tapaan koulutuskäyttöä silmällä pitäen. Kone oli siipikonfiguraatioltaan ylätaso ja siipi oli yksisalkoinen, ja sen uloin kolmannes kapeni tasaisesti kärkeä kohti. Kärki oli muodoltaan pyöristetty. Siipi oli pinnoitettu johtoreunasta pääsalkoon vanerilla ja siitä jättöreunaan kankaalla. Kangaspinnoitteiset siivekkeet kattoivat merkittävän osan siiven tasaisesti kapenevasta osasta ja toimivat pienellä differentiaalilla. Siipi oli asennettu vaneripintaisenohjaamon takaiselle korokkeelle. Siipi oli tuettu kahdella puomilla rungon alaosaan.
Peräsin liittyi runkoon ja siipeen Salamandran tapaan kahdella puupuomilla. Vaneripintainen sivuvakaaja ja kangaspintainen korkeusvakaaja kiinnittyivät ylempään puomiin. Sivuvakaimen evä jatkui korkeusperäsimen alle aina alempaan puomiin. Korkeusperäsin oli siiven tapaan tuettu perärungon alaosaan kiinnittyvillä puomeilla, minkä lisäksi koneessa käytettiin vaijereita sivuttaisvärähtelyjen poistoon. Päälaskuteline koostui runkoon kiinnittyneestä laskeutumissuksesta ja sen päähän runkoon asennetusta pyörästä. Koneen perässä oli lisäksi oma pienempi suksensa, ja siipiin oli asennettu metallilankasilmukat, jotka suojasivat niitä laskeutumisen yhteydessä.
Kappin vallankaappaus

Kappin vallankaappaus (saks. Kapp-Putsch) oli äärioikeiston yritys kaataa Weimarin tasavallan hallitus vuonna 1920. Se oli suora seuraus Versailles’n rauhansopimuksen hyväksymisestä.
Varhain vuonna 1919 Saksan armeijan vahvuudeksi arvioitiin 350 000 miestä. Sen lisäksi maassa oli ylimääräiset 250 000 miestä jäsenenä eri Freikorps-joukoissa, vapaaehtoisissa puolisotilaallisissa oikeistoryhmissä. Versailles’n rauhansopimuksen mukaan Saksan piti pienentää asevoimiensa kokoa 100 000 mieheen. Tämän takia odotettiin, että Freikorps lakkautettaisiin.
Maaliskuussa 1920 annettiin määräys, että merijalkaväkiprikaati Ehrhardt tuli lakkauttaa. Sen johtajat olivat kuitenkin vakaasti päättäneet vastustaa määräystä ja vetosivat kenraali Walther von Lüttwitziin, Berliinin Reichswehrin komentajaan. Von Lüttwitz, joka oli aikaisemmin organisoinut Freikorps-joukkoja 1918–1919 ja oli vakaumuksellinen monarkisti, vastasi kehottamalla Friedrich Ebertiä ja puolustusministeri Gustav Noskea luopumaan koko joukkojenvähennysohjelmasta. Kun Ebert kieltäytyi, von Lüttwitz määräsi merijalkaväkiprikaatin marssimaan Berliiniin. Se valloitti pääkaupungin 13. maaliskuuta. Von Lüttwitz oli siis kantava voima vuoden 1920 vallankaappauksen taustalla. Sen nimellinen johtaja oli Wolfgang Kapp, 62-vuotias virkamies ja intomielinen nationalisti.
Tässä vaiheessa puolustusministeri Noske kutsui armeijaa kukistamaan vallankaappausta. Hän sai vastaukseksi kuitenkin kieltäytymisen. Chef des Heeresleitung kenraali Hans von Seeckt, yksi Reichswehrin vanhemmista komentajista, totesi hänelle: ”Reichswehr ei ammu Reichswehriä kohti.” Hallitus, jonka oli pakko jättää Berliini, siirtyi Stuttgartiin. Samalla se antoi työläisiä yleislakkoon kehottavan julistuksen. Lakkokutsu sai massiivisen tuen ja koko maan lamaantuessa vallankaappausyritys romahti. Kapp ja von Lüttwitz, jotka olivat näin ollen kyvyttömiä hallitsemaan, joutuivat pakenemaan Ruotsiin.
Weimarin tasavalta pelastui vuodesta 1920 kahden syyn takia. Ensinnäkin työläiset yhdistivät voimansa puolustaakseen sitä. Toisekseen Kappilla ja von Lüttwitzillä oli puolellaan vain vähemmistö äärioikeistosta. Monet potentiaaliset kannattajat, mukaan lukien suurin osa Freikorpsien johtajista, katsoivat, että vallankaappausyritys oli huonosti ajoitettu ja siten kieltäytyivät liittymästä siihen.

Reaktiot ulkomailla

Neuvosto-Venäjän diktaattori Vladimir Lenin neuvoi maaliskuussa 1920 Saksan kommunistisen puolueen johtajaa Paul Leviä, että Saksan kommunistien tulisi yhdistää voimansa Kappin vallankaappauksen oikeistolaisten elementtien kanssa – Lenin kutsui Kappia ja tämän oikeistolaisia tukijoita ”Saksan korniloviiteiksi”, viitaten venäläiseen vastavallankumoukselliseen kenraaliin Lavr Korniloviin. Leninin mukaan näin toimimalla olisi Versailles’n rauhansopimus kenties mahdollista tehdä tyhjäksi, minkä jälkeen taistelu Saksan porvarillisia elementtejä vastaan voisi jatkua esteettä ja kommunismin olisi kenties mahdollista levitä suureen osaan Eurooppaa.
Physenaceae

Tuntomerkit

Kasvit ovat melko vaatimattoman oloisia puita tai pensaita, joiden lehtiasento on kaksirivinen. Lehdet ovat yksinkertaisia, korvakkeettomia ja nahkeita. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia. Kukinto sijaitsee lehtihangassa ja on terttumainen. Kukat ovat pitkäperäisiä ja niissä on viidestä yhdeksään kehälehteä. Hedekasvin kukissa on 8–25, tavallisesti 10–14 hedettä, joiden ponnet ovat palhoja selvästi pidempiä ja palhot lankamaisia. Emikukissa on kahden yhteenkasvaneen emilehden muodostama kehänalainen sikiäin, jonka väliseinät ovat epätäydellisiä, ja jossa on neljä luokkimaisesti taipunutta ja pitkävartista siemenaihetta; vartalot ovat pitkiä. Hedelmä on rakkomainen; siinä on kookas ja endospermitön siemen, jonka alkion lehdet ovat erikokoiset.

Levinneisyys

Heimo kasvaa Madagaskarissa.
Valtakunnalliset lääkäripäivät

Valtakunnalliset lääkäripäivät on Suomen johtava lääkärien jatko- ja täydennyskoulutustapahtuma, jonka yhteydessä järjestetään vuosittain maan suurin terveydenhuollon jatkokoulutustapahtuma ja näyttely. Tapahtumaa on järjestetty lääkäripäivien nimellä vuodesta 1951 lähtien . Tapahtuman järjestää vuosittain Suomen Lääkäriliitto yhteistyössä Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin ja Finska Läkaresällskapetin kanssa Helsingin Messukeskuksessa. Näyttelyn järjestelyistä vastaa Suomen Messut.
Tapahtuma on tarkoitettu eri tehtävissä toimiville lääkäreille, lääketieteen opiskelijoille, proviisoreille sekä farmaseuteille. Tapahtumassa järjestetään niin maksullisia kursseja luentosaleissa kuin tietoiskuja näyttelyalueella näyttelyn ohella. Lääkäripäivien yhteydessä jaetaan lisäksi Matti Äyräpään palkinto ja Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinto. Vuonna 2011 tapahtumassa vieraili 8673 kävijää ja näytteilleasettajia oli 137.