google/wiki40b huggingface dataset:
Tanskan jääkiekkomaajoukkue

Historia

Tanska otti osaa ylimmän tason maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1949. Se hävisi kolme ottelua ennen kuin vetäytyi kisoista.
Vuonna 1991 joukkue osallistui ensimmäistä kertaa olympiakarsintoihin, mutta hävisi karsinnat Puolalle. Joukkueen nykyisen menestyksen voidaan katsoa alkaneen 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuista vuonna 2002, jolloin Tanska voitti ryhmänsä ja nousi maailmanmestaruuskilpailuihin vuodeksi 2003. Suomessa pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa Tanska pelasi alkulohkossa tasapelin Kanadan kanssa, joka sittemmin voitti samoissa kisoissa maailmanmestaruuden, ja aiheutti Yhdysvaltain joukkueen jäämisen putoamissarjaan. Seuraavina vuosina Tanska on pääosin sijoittunut pudotuspelien ulkopuolelle, mutta on kuitenkin toistaiseksi pystynyt pitämään paikkansa maailmanmestaruuskilpailujen ylimmällä tasolla.
Tanskan jääkiekkomaajoukkue on kuitenkin pystynyt voittamaan myös jääkiekon suurmaita. Vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailujen avausottelussaan se voitti Suomen 1–4 ja seuraavassa ottelussaan Yhdysvallat jatkoajan jälkeen 1–2. Samojen kisojen välisarjassa Tanska voitti Slovakian lukemin 6–0 tehden kaikki ottelun maalit avauserässä. Näin joukkue eteni ensimmäistä kertaa kisojen jatkopeleihin.
Vastaavasti vuoden 2016 kisoissa Tanska voitti omassa lohkossaan pelanneista suurmaista Tšekin voittolaukauskilpailun jälkeen 2–1. Tanska pääsi jatkopeleihin, mutta tippui ensimmäisellä kierroksella ottelussa Suomea vastaan. Kuitenkin vuoden 2018 kotikisoissaan Tanska kukisti Suomen alkusarjan ottelussa 2–3.
Maajoukkueen päävalmentajana toimii kesästä 2018 alkaen Heinz Ehlers. Hänen edeltäjänsä, ruotsalainen Jan Karlsson oli tehtävässä viiden vuoden ajan.
Miinoite

Miinoite on tietyn- tai useantyyppisistä miinoista koostuva alueellisesti tarkkaan määrätty kokonaisuus. Miinoitteella pyritään ohjaamaan hyökkääjän liikettä puolustajan tehokkaalle tulietäisyydelle tai estämään hyökkääjältä tietyn alueen käyttö.
Miinoitetta suunniteltaessa huomioidaan maaston luonnollinen estearvo. Miinoitteet rakennetaan taistelusuunnitelman mukaisesti hyökkääjän todennäköisille kulku-urille. Miinoite tulee pystyä myöhemmin paikantamaan.
Marie-José Nat

Marie-José Nat (22. huhtikuuta 1940 – 10. lokakuuta 2019) oli ranskalainen näyttelijä. Hän voitti Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon roolistaan elokuvassa Katkerat vuodet (1974). 
Nat oli kotoisin Korsikan saarelta.
Antanas Merkys

Antanas Merkys (1. helmikuuta 1887 Bajorai – 5. maaliskuuta 1955 Vladimirin alue) oli Liettuan viimeinen pääministeri vuosina 1939–1940. Presidentti Antanas Smetonan paettua maasta Merkysistä tuli maan de facto presidentti vuonna 1940. Merkys teki yhteistyötä Neuvostoliiton kanssa ja luovutti presidenttiyden Liettuan kansanhallituksen perustaneelle Justas Paleckisille. Merkysin yrittäessä paeta maasta hänet vangittiin ja karkotettiin Venäjän sisäosiin. Hän kuoli karkotettuna vuonna 1955.

Elämäkerta

Merkys opiskeli lakia ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän armeijassa. Liettuan itsenäistyessä hänestä tuli itsenäistyneen maan puolustusministeri ja myöhemmin hän toimi Liettuan armeijassa. Myöhemmin hän toimi lakimiehenä.
Klaipėdan vallankaappauksen jälkeen Merkysistä tuli Memelin mandaattihallintoalueen komission sihteeri. Vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen hänestä tuli uudelleen puolustusministeri ja vuonna 1927 hänestä tuli Klaipėdan alueen kuvernööri. Saksan vaatimuksesta Merkys luopui kuvernöörin virasta vuonna 1932, jolloin hän palasi uudelleen lakimiehen virkaan. Hän toimi Kaunasin kaupunginjohtajana vuosina 1933–1939. 1936 hänet valittiin Seimasiin ja pääministeri hänestä tuli 17. marraskuuta 1939.

Neuvostoliiton uhkavaatimus ja miehitys

14. kesäkuuta 1940 Neuvostoliiton annettua uhkavaatimuksen Liettualle presidentti Antanas Smetona ehdotti aseellista vastarintaa. Merkys ehdotti uhkavaatimuksen hyväksymistä ja halusi luopua pääministerin tehtävistä, mutta päättikin Neuvostoliiton uhan takia pysyä virassaan. Smetona antoi Merkysille presidentin valtuudet paettuaan Saksaan. Päivää Smetonan poistumisen jälkeen Merkys ilmoitti radiossa ottavansa presidentin valtuudet, vaikka se olikin perustuslain vastaista.
17. kesäkuuta 1940 Merkys hyväksyi Neuvostoliiton vaatimukset ja antoi presidentin ja pääministerin valtuudet Justas Paleckisille. 17. heinäkuuta hän yritti perheensä kanssa paeta Ruotsiin, mutta hänet pidätettiin Riiassa. Hän ja hänen perheensä karkotettiin Saratoviin. Vuonna 1954 Merkys vapautettiin, mutta häneltä kiellettiin paluu Liettuaan. Hän eli Vladimirissa kuolemaansa saakka. Merkys kuoli vuonna 1955 67-vuotiaana. Hänen hautaansa ei ole koskaan löydetty ja näin ollen Kaunasissa on ainoastaan muistomerkki hänestä.
Ruotsinpihlaja

Levinneisyys ja kasvupaikat

Ruotsinpihlaja kasvaa luonnonvaraisena pääasiassa Ruotsissa, suunnilleen Uppsalasta Göteborgiin ulottuvan linjan eteläpuolella sekä Suomessa Ahvenanmaalla ja lounaissaaristossa. Hajanaisia esiintymiä on Lounais-Suomessa, Baltian maissa ja Etelä-Norjassa. Istutettuna puisto- ja pihapuuna sitä kasvatetaan Etelä-Suomessa.
Se viihtyy avoimilla ja kuivilla kalkkipitoisilla kasvupaikoilla, kalliolehdoissa ja kivikkoisilla avoimilla rinteillä.

Ulkonäkö

Ruotsinpihlaja kasvaa enintään 10–15 metriä korkeaksi. Se eroaa kotipihlajasta etenkin lehtien muodon perusteella: kotipihlajanlehdissä on 5–6 paria ja lehdykät ovat parittain, ruotsinpihlajan lehdet ovat parihalkoisia tai parijakoisia, joskus harvoin voi lehden tyvessä olla lehdykkäpari. Samannäköisen suomenpihlajan lehden tyvessä on yksi tai kaksi lehdykkäparia. Ruotsinpihlajan lehden alapinta on harmaakarvainen. Marja on soikea ja punaruskea.

Käyttö

Marja on syötävä, ja siitä voi valmistaa mehua. Puuaines on vaaleaa ilman sydänpuun tummuutta, ja se on hyvin kovaa, sitkeää ja vaikeasti halottavaa. Puusepänteollisuudessa se on kysytty ainespuu. Puistopuuna laji on siitä erinomainen, että se kestää hyvin leikkaamista ja pakkasia.
Maria Anna Schicklgruber

Maria Anna Schicklgruber (15. huhtikuuta 1795, Strones, Itävalta – 7. tammikuuta 1847, Klein-Motten, Itävalta) oli Adolf Hitlerin isoäiti. 
Maria Anna syntyi 11-lapsiseen katolilaiseen perheeseen pienessä maalaiskylässä Stronesissa, Itävallan Waldviertelissä 1795. Hänen elämästään ei tiedetä juuri muuta, kuin mitä kirkonkirjoista tai julkisista arkistoista käy ilmi. Maria Annan ollessa 26-vuotias hänen äitinsä Theresia kuoli 1821. Hän sai tuolloin 74,25 guldenin perinnön, jonka jätti orposäätiön haltuun kasvamaan korkoa. Hän nosti rahan vasta 1838 ja se oli kasvanut 165 guldeniin. Suhteutettuna ajan hintoihin summa oli varsin kohtuullinen.
Maria Anna synnytti ensimmäisen ja ainoaksi jääneen lapsensa 42-vuotiaana Stronesissa 1837. Hän ei ollut naimisissa ja hakiessaan syntymätodistusta lapselleen hän kieltäytyi mainitsemasta isän nimeä Döllersheimin seurakunnan, johon Strones kuului, papille. Poika kirjattiin aviottomaksi lapseksi nimellä Aloysius ja sai äitinsä sukunimen Schicklgruber. 
Jälkikäteen isäksi merkitty kiertelevä myllärin apulainen Johann Georg Hiedler meni naimisiin Maria Annan kanssa viisi vuotta Aloisin syntymän jälkeen, mutta ei eläessään tunnustanut Aloisia pojakseen. Tuntemattomaksi jääneestä syystä Alois asuikin kasvattivanhempien, Johann Georgin veljen Johann Nepomuk Hüttlerin luona.
Viisi vuotta kestänyt avioliitto päättyi Maria Annan kuolemaan Stronesin naapurikylässä Klein-Mottenissa, jossa vähävarainen pariskunta asui sukulaistensa Sillipien luona. Maria Annan kuoleman jälkeen Johann Georg ilmeisesti jatkoi kulkurin elämäänsä, kuollen itsekin viisi vuotta myöhemmin.
Hitlerin isoisän henkilöllisyydestä on käyty keskustelua aina siitä saakka, kun Hitler tuli julkisuuteen 1920-luvun alussa.
DeKuyper

Nykyinen tuotevalikoima

Nykyinen DeKuyperin tuotevalikoima sisältää seuraavat valmisteet:

Liköörit

Almond, Amaretto, Anisette, Blue Curaçao, Cactus Juice Margarita, Coconut Amaretto, Coffee, Crème de Cacao (kirkas), Hazelnut, Mad Melon, Melon, Orange Curacao, Razzmatazz, San Tropique Tropical Rum, Sloe Gin, Thrilla Vanilla French Vanilla, Sour Rhubard, Triple Sec, Wild Strawberry.

Snapsit

Apple Barrel, BluesBerry, ButterShots, Cinnamon, Crantasia, HotDamn! 100 Proof Cinnamon, HotDamn! 30 Proof Cinnamon, Key Largo Tropical, Mountain Strawberry, Old Tavern Rootbeer, Peachtree, Peppermint, Spearmint, Tropical Pineapple, Berry Fusions, Strawberry Passions, Cheri-Beris, Grapes, Island Blues, Peaches, Raspberrys, Sour Apples, and Watermelons.

Brändit

Apricot, Blackberry, Cherry, Ginger, Kirschwasser Cherry, New England Style Coffee, Peach.

Crèmet

Crème de Almond, Crème de Banana, Crème de Cacao (kirkas), Crème de Cacao (tumma), Crème de Cafè, Crème de Cassis, Crème de Menthe (vihreä), Crème de Menthe (kirkas).
Suojoki (kylä)

Suojoki (ven. Суоёки) on kylä Naistenjärven kunnan eteläosassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee 26 kilometriä Suojärveltä pohjoiseen. Sen kautta kulkee rautatie Suojärveltä Jyskyjärvelle. Suojoen kylässä oli 560 asukasta vuonna 1996.

Historia

Suojoki sijaitsee Suomen luovuttamalla alueella ja oli Suomelle kuuluessaan osa Suojärven kuntaa. Suomi luovutti Suojoen Neuvostoliitolle vuonna 1940, valtasi sen takaisin seuraavana vuonna, mutta luovutti sen uudelleen vuonna 1944. Suurin osa rakennuskannasta tuhoutui sodissa.
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Suojoki ympäristökylineen muodosti Suojoen kylähallinnon. Kylähallintoon kuuluivat Suojoen, Leppäniemen, Kipronmäen, Turhanvaaran ja Parkonselän kylät. Kylähallinto liitettiin uuteen Naistenjärven kuntaan.
Ahvenainen (Orivesi, Hirsilä, eteläinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan eteläpuolisen järviylängön itäreunalla moreenimäkien välisessä painaumassa. Sillä ei kartan mukaan ole saaria. Lammen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen alavat länsirannat ovat soistuneita, mutta mäkien rinteet ovat metsämaata. Sen etelärantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Ahvenisten välistä kulkee kantatieltä 66 Siikanevan itäpuolelle tie.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueeseen (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) lampi kuuluu. Sen lounaispäähän on johdettu suo-oja, joka tuo Sammallammien kuivatusvesiä. Ahvenisen laskuoja lähtee länsirannasta kohti pohjoista ja se on johdettu yhteen pienempään Ahvenaiseen. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,3 metriä mpy ja pienemmän Ahvenaisen vedenpinta 1,5 metriä alempana. Siitä vedet laskevat pohjoisimpana sijaitsevaan Ahvenaiseen, jonka vedenpinta on lähes metrin alempana. Neljäs Ahvenainen sijaitsee itäpuolella, mutta se on umpijärvi. Vesireitti jatkuu kohti koillista, missä se yhtyy Iso Hanhijärven ja Saarijärven laskuojiin Jokihaarassa. Jokihaara yhtyy Jouttijoen kanssa ja muuttuu nimeltään Aituanjoeksi.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa näkyi jo nykyinen maantie, joka tosin loppui jo Vähä Vuorijärven kämpälle. Seuraavassa vuoden 1977 kartassa oli ympäröiviin metsiin rakennettu useita teitä tältä tieltä ja vuoden 1986 kartassa näkyi tievarauma Siikasuon itäpuolelle.
Niittyhumala

Ulkonäkö

Niittyhumala on 5–30 cm korkea ruohovartinen kasvi, jonka varret usein matavat pitkin maata. Pitkäruotiset lehdet ovat parittain varressa. Niittyhumala kukkii heinä-elokuussa. Kukinnon runkorakenne on ruskeanvioletti, itse kukat sinivioletteja huulimaisia. Kukkien lakastuttua käpymäiset kukinnot näyttävät humalan tähkiltä, vaikka kasvit eivät ole läheistä sukua toisilleen.

Levinneisyys

Niittyhumalaa esiintyy Suomessa Oulun korkeudelle asti yleisenä, pohjoisempana harvinaisena. Sitä kasvaa myös muualla Euroopassa, Aasiassa ja Amerikassa.

Elinympäristö

Niittyhumala kasvaa niityillä, pihoilla ja laitumilla.

Käyttö rohtona

Kansanlääkinnässä on käytetty niittyhumalan murskattuja lehtiä tai siitä keitettyä teetä mm. ihotulehdusten ja kurkkukivun hoitoon. Kasvi on lievästi antiseptinen.
Pyloni (arkkitehtuuri)

Pylonit ovat egyptiläisen temppelin sisäänkäytävää reunustava tornipari. Tornit ovat korkean ja kapean katkaistun pyramidin muotoisia ja ne suippenevat tasaisesti ylöspäin.
Katharina Huber

Katharina Huber (s. 3. lokakuuta 1995) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sportunion Waidhofen/Ybbs -seuraa.
Huber saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia pujottelussa 2016. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Huber kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2015 sijoittuen 18:nneksi. Parhaimmillaan hän on ollut yhdestoista Mariborin pujottelussa maaliskuussa 2019.
Jouko Marttila

Jouko Marttila on viestintäalan yrittäjä, tietokirjailija ja talouskolumnisti. Hän työskentelee perustajaosakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja viestinnän valmentajana Kaiku Helsinki Oy:ssä. Marttila on toiminut talouskolumnistina Yle Radio 1:n Ykkösaamussa, Arvopaperi-lehdessä ja Sijoitustalous.fi -sivustolla. Hän pitää Talouden tulkki -nimistä talousaiheista blogia.
Marttila on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori (Helsingin yliopisto 2016). Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä Teksasin yliopistossa Austinissa. Marttila on kokenut taloustoimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana BBC:n ulkomaanpalvelun suomenkielisessä toimituksessa Lontoossa 1986–1989, Ylen TV-uutisissa 1989-1993, A-studiossa ja A-plus-talousohjelmassa 1993-1996, tuottajana Urheiluruudussa 1997-1998 sekä toimittajana ja perustajaosakkaana Arvopaperi-lehdessä 1998-2003.
Toimittajan tehtävistä Marttila siirtyi markkinavalvojaksi Rahoitustarkastukseen (Finanssivalvonta) ja asiantuntijaksi sekä viestintäpäälliköksi Euroopan pankkivalvojien komiteaan (CEBS, nyk. EBA) Lontooseen (2003-2006). Vuosina 2006-2009 Marttila toimi Suomen Pankin viestintäpäällikkönä.
Arttu Saarijärvi

Nuoruus ja Namika Lahti

Synnyinkaupunkinsa Namika Lahden kasvatti Saarijärvi nousi seuransa B-juniorien SM-joukkueeseen kausiksi 2010–2011 ja 2011–2012. Jälkimmäisellä kaudella joukkue voitti ikäluokan Suomen mestaruuden. Seuraavat kolme kautta, vuodet 2012–2015, Saarijärvi pelasi Namikan A-juniorien SM-sarjajoukkueessa. Lahtelaisen viimeinen kausi nuortensarjoissa oli menestyksekäs: hän pelasi koko kausi huomioiden 31 ja puoli minuuttia ottelua kohden, heitti kahden pisteen heittonsa 61,6 prosentin tarkkuudella, antoi 3,0 syöttöä ja teki 18,3 pistettä ottelua kohden. Joukkue voitti ikäluokan Suomen mestaruuden. Namikan ikäluokkaa, jossa Saarijärvi pelasi, on kutsuttu poikkeuksellisen lupaavaksi. Maaotteluita Saarijärvi pelasi B-nuorissa kolme ja A-nuorissa 14 kappaletta. Kaudella 2014–2015 Saarijärvi nousi myös seuransa miesten edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Korisliigassa 1. lokakuuta 2014 ilman pisteitä. Yhteensä Saarijärvi pelasi Korisliigassa kaudella 2014–2015 23 ottelussa keskimäärin kolme ja puoli minuuttia ottelua kohden. Hänen ottelukohtaiset keskiarvonsa runkosarjassa olivat 1,0 pistettä ja 0,4 levypalloa per ottelu. Namika sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi ja kohtasi Joensuun Katajan, jolle se taipui 3–2-otteluvoitoin. Saarijärvi pelasi pudotuspeleissä kahdessa ottelussa muttei tehnyt pisteitä.

Kouvot

Hieman Namikan kauden päättymisen jälkeen toukokuussa 2015 Saarijärvi ja Kouvot tekivät kolmivuotisen sopimuksen. Heti ensimmäisellä kaudella Kouvot voitti Suomen mestaruuden. Viimeisellä kaudella Kouvoissa 2018–2019 joukkue eteni aina finaaleihin asti, mutta päätyi hopeasijalle.
Saarijärvi valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden kisajoukkueeseen vuoden 2016 EM-kotikisoihin.

Pelityyli ja ominaisuudet

Kouvojen päävalmentaja Jyri Lehtonen arvioi Saarijärven tämän siirryttyä seuraan pelipaikoilleen tarpeeksi suurikokoiseksi ja urheilulliseksi pelaajaksi. Puolustuksessa hän pelaa pääasiassa 2- ja 3-paikkojen pelaajia vastaan. Nuoruudestaan johtuen Saarijärvi tarvitsee Lehtosen mukaan huipputasolle lisää voimaa ja itseluottamusta.
Renia Spiegel

Koti

Spiegel syntyi vuonna 1924 juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli Bernard Spiegel ja hänen äitinsä oli Rose. Hänen isänsä oli maanomistaja. Renialla oli häntä kuusi vuotta nuorempi sisko Ariana joka vaihtoi myöhemmin nimensä Elizabethiksi.

Elämä ja päiväkirja

Spiegel aloitti päiväkirjansa kirjoittamisen vuonna 1939 ollessaan 15-vuotias. Hän kirjoitti siihen elämästään ensin Neuvostoliiton miehittämässä Puolassa ja sitten Natsi-Saksan miehityksestä jonka aikana vuonna 1942 Przemyśliin perustettiin ghetto. Hän kuoli noin viikko sen jälkeen kun oli täyttänyt kahdeksantoista. Saksalaiset sotilaat ampuivat hänet sen jälkeen kun he olivat löytäneet hänen piilopaikkansa ullakolta talosta jonne hän oli piiloutunut kun oli paennut ghetosta. 
Hän kirjoitti miltei kuolemaansa asti ja onnistui toimittamaan päiväkirjat poikaystävälleen Zygmunt Schwarzerille ennen kuolemaansa. Schwarzer jäi myöhemmin kiinni ja joutui Auschwitzin mistä kuitenkin selvisi hengissä. Hänestä tuli myöhemmin Yhdysvaltojen armeijan lääkäri. Hän löysi vuonna 1950 Renian siskon Elizabethin ja äidin Rosen New Yorkista ja toimitti heille Renian päiväkirjat.
Hänen sisarensa sanoi ettei pystynyt lukemaan siitä kuin osan koska itki niin paljon lukiessaan. Elizabeth ja hänen äitinsä säilyttivät päiväkirjoja pankin tallelokerossa jossa ne olivat noin 70 vuotta. Elizabethin tytär Alexandra Bellak käännätti ne puolasta englanniksi koska halusi saada tietoja tädistään. Kääntämisen jälkeen hän päätti julkaista ne.
Renia Spiegelin päiväkirjoja on verrattu Anne Frankin päiväkirjaan.
Jauhola

Jauhola on kylä Tarvasjoella Liedossa Varsinais-Suomessa. Kylä mainitaan ensi kerran asiakirjoissa vuonna 1540, jolloin siellä oli kuusi tilaa. vuonna 1584 talojen määrä oli pudonnut neljään. Vuonna 1680 talomäärä putosi kolmeen. Vuonna 1869 talomäärä oli 6, samoin vuonna 1900, minkä lisäksi kylässä oli 4 torppaa. Talojen määrä tosin vaihteli todellisuudessa tätäkin enemmän, sillä osa oli välillä autioina. Vuonna 1925 itsenäisten tilojen määrä oli kohonnut 15 ja 1955 jopa 29:ään. Tällöin kylässä oli 92 asukasta.
Peter Motzfeldt

Peter Motzfeldt (3. elokuuta 1777 Orkdal, Norja – 1. huhtikuuta 1854 Kristiania, Norja) oli norjalainen kapteeni, Eidsvollin kansalliskokouksen osanottaja ja poliitikko. Hän oli kansalliskokousedustaja Frederik Motzfeldtin serkku.

Elämä ja ura

Motzfeldt opiskeli Kööpenhaminan tykistöakatemiassa. Opiskeluaikanaan hän oli omaksunut valistus- ja vallankumousajan älyllisiä vaikutteita. Napoleonin sotien yhteydessä, Tanska-Norjan liityttyä Napoleoniin, Motzfeld oli sijoitettuna Tanskan Länsi-Intiassa, Saint Thomasin saarella, missä brittijoukot pidättivät hänet vallattuaan saaret 1807. Hän vietti kaksi vuotta Englannissa sotavankeudessa vuodesta 1807. Vuonna 1809 hän saapui Bergeniin, jossa hän lyöttäytyi nopeasti poliittisiin ja kirjallisiin piireihin. Hänen lähintä ystäväpiiriään olivat muun muassa tuomari Wilhelm Frimann Koren Christie ja Jonas Rein, joiden kanssa he muotoilivat käsityksensä maan tilanteesta keväällä 1814.
Eidsvollin kansalliskokouksessa hän edusti tykistöä, mutta hän oli myös valittu ensimmäiseksi Bergenin edustajaksi muutoinkin. Motzfeldt osallistui aktiivisesti perustuslakikomitean työhön. Kokouksessa hän vastusti kaksikamarista parlamenttia. Häntä kehitti luultavasti myös ajatuksen siitä, että Lagtingin tuli istua yhdessä Korkeimman oikeuden kanssa Valtakunnanoikeuden istunnoissa. Vaikka hän profiloitui itsenäisyyspuolueen johtavana hahmona, häntä kunnioitettiin myös oppositiossa.
Syksyllä 1814 Motzfeldt valittiin Stortingiin, minkä jälkeen hänestä tuli itsenäisyyspuolueen tärkein edustaja kreivi Herman Wedel-Jarlsbergin kokoomushallitukseen. Virkamiehenä hän pyrki tekemään selkeän eron Ruotsiin maiden unionista huolimatta, minkä vuoksi hän joutui kuninkaan epäsuosioon. Vuonna 1839 hän erosi ministerinvirasta ja vetäytyi valtakunnanpolitiikasta. Hänet on haudattu Vår Frelsers-hautausmaalle Oslossa.
Mitä kuuluu, Marja-Leena?

Luomistyö

Pääkaupunkiseudulla asuvien nuorten ryhmä soitteli Iittalassa harrastemielessä useilla kokoonpanoilla. Rumpali Reijo Inna päätti muilta salaa lähettää kappaleen ”Mitä kuuluu, Marja-Leena?” Love Recordsiin kuunneltavaksi. Yhtye pääsi kesäkuussa 1978 levyttämään Helsinkiin.
Jo tuossa vaiheessa musiikki oli Gösta Sundqvistin tekemää. Singlellä Sundqvist laulaa ja soittaa kitaraa, Risto Paananen bassoa, Jari Malinen koskettimia ja Reijo Inna rumpuja. Sundqvist soittaa kappaleella lisäksi soolokitaraa. Singlen b-puolena on vähemmän tunnettu kappale ”Rakas Annika…”, jonka tulkitsee Reijo Inna. Singlen musiikkia voisi luonnehtia vanhaa tanssi-iskelmää muistuttavaksi popmusiikiksi, kuten yhtyeen muutakin alkuaikojen tuotantoa.
Juha Partasen Cyrano ja hullu koira -kirjassa kerrotaan, että kappaleen muusana olisi toiminut Gösta Sundqvistin rinnakkaisluokalla Etelä-Espoon yhteiskoulussa ollut Marja-Leena-niminen tyttö, johon Sundqvist oli ihastunut. Hän ei kuitenkaan saanut tunteilleen vastakaikua.

Julkaisu

Koska yhtye ei alun perinkään keikkaillut ja vielä tuossa vaiheessa oli hyvinkin anonyymi, singleä arveltiin muun muassa Juice Leskisen tai Hectorin julkaisemaksi puolivitsiksi. Tämän ensimmäisen singlen julkaisi vielä pian konkurssiin mennyt Love Records. Myöhemmin yhtyeen tuotantoa julkaisivat samojen henkilöiden johtamat Johanna, Pyramid Musiikki ja Johanna Kustannus.
Kannessa mainitaan esiintyjänä vain The Leavings, ja ”Leevi-mytologia” luotiin vasta tekoprosessin aikana. Kannelle on jo tuolloin ominaista Göstan laatima mielenkiintoinen levynkansityyli mainoskirjeineen. Levypomo Atte Blom on levyllä ”Leevi L” eli hoitaa puheosuudet.

Vastaanotto

Pertti Ström nimitti kappaleen ”kuukauden kotimaiseksi a-puoleksi” Soundin 7. numerossa 1978. Hänen mukaansa kappale kuulosti aluksi ”teatterikoululaisten Juice-imitaatiolta” ja myöhemmin ”Hector-imitoinnilta”; ”Jos joku ei tahallaan ole pihistänyt Harman juttuja, niin sitten Heikki on itse kyhäillyt nämä ruokatunnillaan”. Joka tapauksessa hän piti kappaletta mukavana, ”puolinostalgisena poppina”.
Kappale sijoittui 55. sijalle Rumban Suomirockin parhaat biisit -kriitikkoäänestyksessä vuonna 1998.

Versiot

Lauluyhtye Jokerit versioi kappaletta vuonna 1978 albumilla Ykköshitit 1.
Uudenkaledonianviherkaija

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 26 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, muistuttaen uudenseelanninviherkaijaa.

Esiintyminen

Uudenkaledonianviherkaijat elävät Uudessa-Kaledoniassa ja laji on silmälläpidettävä. Sen kannan suuruus on 2 500–10 000 yksilöä.

Elinympäristö

Laji elää vuoristometsissä, savanneilla ja pensaikkoalueilla, ja on käytökseltään hiljainen ja huomaamaton.

Lisääntyminen

Pesä on puun kolossa. Muuten lisääntyminen lienee saman tapaista kuin uudenseelanninviherkaijan.

Ravinto

Ruokavalioon kuuluu ainakin siemeniä ja hedelmiä.
Viviane Asseyi

Viviane Asseyi (s. 20. marraskuuta 1993) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 35 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2013.  MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle yhdessä ottelussa.
Asseyi edustaa seuratasolla Bordeaux'ta. Aiemmin hän on pelannut Rouenissa vuosina 2008–2010, Montpellierissä 2010–2016 ja Marseillessa 2016–2018.