google/wiki40b huggingface dataset:
Heinälammi (Ylöjärvi, Heinälammi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,5 metriä mpy.
Merirosvo Morgan

Juoni

Elokuvan päähenkilö on bukanieeri Henry Morgan, joka ryösteli espanjalaisten laivoja Karibianmerellä 1670-luvun alussa. Espanjalaisten vangitsema Morgan rakastuu kuvernöörin tyttäreen Dona Ineziin, kaappaa laivan ja purjehtii Tortugaan. Siellä hän pelastaa Inezin kaksintaistelussa merirosvopäällikkö L’Ollonaisia vastaan. Morgan tekee sopimuksen brittien kanssa taistelusta espanjalaisia vastaan, valloittaa Panaman ja voittaa lopulta Inezin rakkauden.

Tuotanto

Hollywood-ohjaaja André de Tothin Merirosvo Morgan on tyypillinen halvalla ja huolimattomasti tehty italialaistuotanto, mutta samalla melko toimiva seikkailuelokuva. Päähenkilö kapteeni Morgan on muutettu romantisoiduksi ja puhdashenkiseksi sankariksi. Elokuvan kohokohtia ovat Filippo Sanjustin näyttävä puvustus sekä Morganin ja L’Olonnaisin miekkataistelu Tortugan hiekkarannalla. Steve Reeves paljastaa lihaksikkaan yläruumiinsa ja kuubalainen seksipommi Chelo Alonso esittää eksoottisen voodootanssin.
Luginomassaseinä

Luginomassaseinä, puhekielessä kanankakkaseinä, on siirrettävän muotin avulla paikalla muovaamalla tai rappamalla tehty kivirakenteinen seinä. Menetelmän kehitti berliiniläinen Albert Lugino, joka sai sille yhdysvaltalaisen patentin vuonna 1903. Kuviopintaisella tai rivoitetulla muotilla saadaan aikaan epätasainen seinäpinta, joka toimii hyvin pintarappauksen tartuntapintana. Noin 6 tunnin kuivumisajan jälkeen muotti poistetaan, jolloin seinä jää pysyyn.
Suomessa luginomassaseinää käytettiin 1920-40-luvuilla betonirakenteisten kerrostalojen ei-kantavien väliseinien rakenteena. Lisenssin valmistusmenetelmään hankki tehtailija Ernst Tilgmann. Suomalaisissa seinissä massan materiaalina käytettiin kipsiä, koksikuonaa ja hiekkaa. Nimensä "Kanasen seinä" sai Tilgmannin työnjohtaja Kanasen mukaan. Äänieristävänä seinänä asuntojen välissä käytettiin yleensä kaksinkertaista luginomassaseinää ilmaraon erottamana. Huonon maineensa seinärakenne on saanut sen pintarappauksessa usein käytetystä heikkorakenteisesta laastista.
Risto Lammi

Risto Reino Tapio Lammi (s. 12. huhtikuuta 1961) on suomalainen virkamies ja sisäministeriön poliisiosaston ylijohtaja.

Elämä ja ura

Ilmajoelta kotoisin oleva poliisin poika Risto Lammi on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän on hoitanut Suomen sisäministeriön poliisiosaston osastopäällikön virkaa 15.11.2017 alkaen. Sisäministeriön poliisiosasto vastaa poliisihallituksen ja suojelupoliisin tulosohjauksesta, poliisin toimialan ohjauksesta ja valvonnasta sekä erikseen ministeriölle säädettävistä poliisin toimialan tehtävistä. Osastopäällikön tehtävänä on johtaa ja kehittää poliisiosaston toimintaa sekä vastata siitä, että osaston tehtävät hoidetaan tuloksellisesti, tarkoituksenmukaisesti ja tehokkaasti.
Risto Lammi toimi aiemmin Pohjanmaan poliisilaitoksen poliisipäällikkönä. Lammi on työskennellyt muun muassa poliisihallituksessa, Keski-Suomen poliisilaitoksessa, Länsi-Suomen lääninhallituksessa ja Poliisiammattikorkeakoulussa.
Reina Sofía (F84)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
Markus Lehmusruusu

Markus Lehmusruusu on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän opiskeli elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 2007–2015. Lehmusruusu on ohjannut elokuvia, lyhytelokuvia, mainoksia sekä televisiosarjoja.
FILMOGRAFIA
ELOKUVAT
Risto Räppääjä ja Pullistelija (2019)
LYHYTELOKUVAT
Miss Zahra (2015)
Puita ja semmosia (2011)
TELEVISIOSARJAT
Konttori (suomalainen televisiosarja), Kaudet 2 & 3 (2016 - 2019)
Kaijanlammi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,3 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Ludvig XIII

Elämäkerta

Ludvig XIII:sta tuli isänsä Henrik IV:n kuoltua vuonna 1610 Ranskan kuningas. Henrik IV oli lopettanut uskonsodat ja saanut rauhan aikaiseksi Ranskassa, joten hänen kuolemansa oli kova kolaus Ranskan kuningashuoneelle. Alkoivat taas rauhattomuudet ja sisäiset epävakaudet. Aina vuoteen 1614 Ranskaa hallitsi sijaishallitsijana Ludvigin äiti Maria de’ Medici, joka oli itserakas hallitsija ja monien suosikkien, etenkin Concino Concinin vaikutusalaisena. Maria de’ Medici ei suostunut luovuttamaan valtiota Ludvigille, mutta vuonna 1617 nuori Ludvig otti vallan itselleen ja murhautti Concinin. Katolisen Ludvigin aikana jatkuivat sodat katolisten ja protestanttien (hugenotit) välillä. Vuonna 1624 kuninkaallisen neuvoston johtoon nousi kardinaali Richelieu, joka toimi vuoteen 1642 asti hänen pääministerinään. Richelieu oli nerokas poliitikko ja hän otti Ranskan hallinnan omiin käsiinsä.
Ludvigin hallituskauden pääpiirteenä oli Richelieun dominoima Ranska. Ludvig ei ollut taitava hallitsija ja hänellä oli huono terveys. Siksi häntä ja myös Richelieuta vastaan tehtiin salaliittoja, joiden päämääränä oli hänen veljensä Gastonin nousu valtaistuimelle ja Richelieun syökseminen vallasta. Richelieu oli mahtava hallitsija, ja hänen kukistamisekseen pyydettiin apua valtion ulkopuolelta. Se ei kuitenkaan onnistunut. Ludvig XIII:n vastustajiin kuuluivat muun muassa hänen veljensä ja vaimonsa, joten Ludvig tarvitsi kiperästi Richelieun apua asemansa puolustamisessa. Ludvig XIII olikin, kiitos Richelieun, joka puolusti vankasti absolutismia, Ranskan alkavan itsevaltiuden eli absolutismin ensimmäinen hallitsija. 
Ludvig piiritti protestanttien La Rochellea vuosina 1627–1628 ja soti Espanjaa vastaan 1635–1642.
Ludvig nai Habsburgin prinsessan Anna Itävaltalaisen, Espanjan kuninkaan Filip III:n tyttären. Heidän avioliittonsa ei ollut onnellinen, he vihasivat toisiaan silmittömästi ja elivät suurimman osan ajastaan erillään ja olivat kauan lapsettomina. 23 vuoden odotuksen jälkeen Anna synnytti vihdoinkin lapsen, Ludvigin. Kaksi vuotta myöhemmin syntyi toinen poika Filip. 
Ludvig XIII:lla oli koko elämänsä huono terveys ja hän kuoli heti Richelieun jälkeen vuonna 1643. Kerrotaan, että hänelle tehdyn ruumiinavauksen yhteydessä todettiin erään sairauden vieneen häneltä kyvyn saada lapsia ja nousi kohu Ludvig XIV:n oikeasta isästä. Väitetään myös, että Filipin isä olisi ollut oikeasti kardinaali Mazarin, joka avioitui Ludvigin kuoltua salaa Anna Itävaltalaisen kanssa.
Ludvig XIII:n kuoltua Annasta tuli viisivuotiaan Ludvig XIV:n sijaishallitsija yhdessä Mazarinin kanssa.

Avioliitot

Ludvig nai 24. marraskuuta 1615 Anna Itävaltalaisen (22. syyskuuta 1601 – 20. tammikuuta 1666)
Jere Innala

Seuraura

Innala on Valkeakosken Kiekko-Ahman kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin KOOVEE:hen, josta Innala siirtyi C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2013–2014. Hän toimi kaudella 2014–2015 seuran B2-nuorten kapteenina. Kaudella 2015–2016 Innala voitti HPK:n A-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 18+17=35.
Kaudella 2016–2017 Innala debytoi HPK:n SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 30. marraskuuta 2016 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Innala sai ottelussa jääaikaa 10.10 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki neljännessä ottelussaan 8. joulukuuta 2016 Porin Ässiä vastaan. Noin puolitoista viikkoa myöhemmin Innala teki HPK:n kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hänen tulokaskautensa toi kaikkiaan 29 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Innala pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin HPK:n A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies Innala oli tehoilla 17+14=31. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudella 2017–2018 Innala teki SM-liigassa 48 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Mestis-ottelua lainalla LeKissä. Joulukuussa 2017 HPK käytti Innalan sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Lokakuussa 2018 Innala teki HPK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Innala teki kaudella 2018–2019 läpimurtonsa SM-liigan huipulle ja teki 60 runkosarjaottelussa tehot 24+21=45. Hän oli HPK:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Teemu Turusen jälkeen. Innala jakoi koko SM-liigan maalipörssin kolmannen sijan HIFK:n Erik Thorellin kanssa. Pudotuspeleissä hän teki 18 ottelussa tehot 2+9=11. Innala voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.

Maajoukkueura

Innala pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Yhteensä hän on pelannut 23 nuorten maaottelua.
Baile funk

Funk-juhlat

Baile Funk -juhlat pidetään yleensä Rion laitamilla slummeissa, faveloissa. Tuhannet ihmiset kaikista yhteiskuntaluokista ja taustoista kokoontuvat juhliin. Viime aikoina funk-juhlat ovat houkutelleet myös ulkomaisia vieraita.
Hans Robert Hiegel

Hans Robert Hiegel on saksalainen arkkitehti.
Sonthofen

Historia

Sonthofenista on löydetty alemanniasutuksen jälkiä 600-luvulta. Alue on ollut tuomioistuinpaikkana vuodesta 1120, sitä ennen siellä on luultavasti järjestetty thing-käräjiä. Keisari Sigismund kohotti Sonthofenin markkinapaikaksi 21. helmikuuta 1429. Paikkakunta kärsi Ruotsin sotajoukkojen harjoittamasta terrorista 1630-luvulla.
Rautatieyhteys Immenstadt–Sonthofen avattiin vuonna 1873, rataa jatkettiin Oberstdorfiin 1888.
NSDAP perusti Sonthofenissa sijaitsevaan Ordensburgiin Adolf Hitler -koulun (Adolf-Hitler-Schule) vuonna 1935. Nykyisin paikka toimii Bundeswehrin kasarmina. Toisen maailmansodan aikana Sonthofenia pommitettiin kahdesti, 22. helmikuuta 1945 ja 29. huhtikuuta 1945. Ilmapommitukset vaurioittivat muun muassa 1440-luvulta peräisin olevaa Pyhän Mikaelin kirkkoa. Sonthofen nimitettiin virallisesti kaupungiksi 18. elokuuta 1963. Jalankulkuvyöhyke avattiin 1996. Vuonna 2009 Sonthofen sai tunnustuksen Fairtrade-Stadt eli Reilun kaupan kaupunki.

Nähtävyyksiä

Sonthofenin keskeisiin kulttuurihistoriallisiin nähtävyyksiin kuuluu St. Michael eli Pyhän Mikaelin kirkko, josta on varhaisin maininta vuodelta 1449. Samalla paikalla lienee sijainnut erinäisiä kirkkorakennuksia 800-luvulta alkaen. Vuonna 1499 valmistunut Spitaalikirkko, Spitalkirche, tuhottiin toisessa maailmansodassa; paikalle rakennettiin arkkitehtonisesti samankaltainen kirkko 1967. Berghofenin kaupunginosassa sijaitsee St. Leonhardin kappeli (Kapelle St. Leonhard), jonka runkohuone on peräisin 1300-luvun alusta.
Nordstraßen varrella on muistomerkki paikassa, jossa sijaitsi vuoteen 1817 asti hirsipuu (Galgen). Viimeisen kerran Sonthofenissa toimeenpantiin teloitus tiettävästi vuonna 1944.

Talous ja liikenne

Sonthofenin talouden kulmakiviä ovat maitotalous ja matkailu. Merkittäviä työllistäjiä ovat niin ikään Bundeswehr ja keskikokoiset metalliteollisuusyritykset, kuten BHS-Sonthofen GmbH ja Dr. Werner Röhrs KG. Suuryritys Voith GmbH:lla on tuotantolaitos Sonthofenissa (Voith Turbo BHS Getriebe GmbH). Oberallgäun työttömyysaste joulukuussa 2012 oli 3,5 %, eli hieman Baijerin keskiarvoa matalampi.
Sonthofen sijaitsee rautatielinjalla Immenstadt––Oberstdorf, joka liittyy Allgäubahn-ratalinjaan Immenstadtissa.

Kuuluisuuksia

Sonthofenissa ovat syntyneet muun muassa valokuvaaja Lala Aufsberg, taidemaalari Michael Buthe, näyttelijä Herbert Knaup ja mäkihyppääjä Tobias Bogner.
Saburō Kawabuchi

Jalkapallomaajoukkue

Saburō Kawabuchi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1958–1965. Hän osallistui muun muassa Kesäolympialaisiin 1964.
Goodwin Knight

Goodwin Jess Knight (9. joulukuuta 1896 – 22. toukokuuta 1970) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän toimi vuosina 1953–1959 Earl Warrenin seuraajana Kalifornian osavaltion 31. kuvernöörinä. Ennen kuvernööriyttään hän toimi vuosina 1947–1953 Kalifornian varakuvernöörinä. Hän oli ammatiltaan lakimies.
Francisco Solano López

Francisco Solano López Carrillo (24. heinäkuuta 1826 Asunción – 1. maaliskuuta 1870 Concepciónin departementti) oli Paraguayn presidentti ja sotilasdiktaattori vuosina 1862–1870. Hän aloitti Kolmoisliiton sotana tunnetun sodan kaikkia naapurivaltioita eli Brasiliaa, Argentiinaa ja Uruguayta vastaan. Suurin osa maan aikuisesta miesväestöstä tuhoutui muutaman vuoden aikana mielettömässä sodassa, joka päättyi Paraguayn katastrofaaliseen tappioon ja suuriin aluemenetyksiin. Lópezia on jälkeenpäin pidetty megalomaanina ja jopa hulluna, mutta häntä on kotimaassaan toisinaan juhlittu myös isänmaallisena sankarina.
Francisco Sólano Lopez seurasi Paraguayn johdossa isäänsä Carlos Antonio Lópezia, jonka sotaministerinä oli sitä ennen toiminut. Hän halusi voimakkaasti olla Latinalaisen Amerikan Napoleon ja valmistutti itselleen kopion Napoleonin keisarinkruunusta sekä armeijalleen univormut, jotka olivat identtisiä Napoleonin armeijan vastaavien kanssa. Hän alkoi pian valtaan noustuaan hakeutua sotaan naapurimaiden kanssa, ja sota syttyi vuonna 1864. Vuoden 1868 lopussa maan pääkaupunki Asunción jouduttiin evakuoimaan ja presidentti siirtyi johtamaan sotaa viidakosta käsin. López kuoli Cerro Corán taistelussa brasilialaisten hyökättyä hänen leiriinsä, kamppaillen viimeiseen asti. Hänen kuolemansa päätti sodan.
Lópezin kummallisiin edesottamuuksiin kuuluivat muun muassa omaan hallintoon, maan eliittiin ja ulkomaisiin diplomaatteihin kohdistuneet vainoharhaiset puhdistukset salaliittojen pelossa, itsensä julistaminen pyhimykseksi vähän ennen kuolemaansa ja 23 katolisen piispan teloittaminen, jotka eivät suostuneet tunnustamaan hänen pyhyyttään, sekä oman iäkkään äitinsä ruoskituttaminen ja määrääminen teloitettavaksi, koska tämä oli paljastanut poikansa syntyneen avioliiton ulkopuolella.
Н

Ääntäminen

Н ääntyy tavallisesti joko alveolaarisena nasaalina /n/ tai liudentuneena alveolaarisena nasaalina /ɲ/. Sen äännearvo on bulgariassa /n/ tai /ɲ/, makedoniassa /n/, marissa /n/ tai /ɲ/, serbiassa /n/, ukrainassa /n/ tai /ɲ/, valkovenäjässä /n/ tai /ɲ/ ja venäjässä /n/ tai /ɲ/. Makedoniassa ja serbiassa liudentunutta alveolaarista nasaalia /ɲ/ merkitään kirjaimella њ.
Elefantti (farao)

Identiteetti

Elefantti kuninkaan ehdotettu olemassaolo perustuu Günter Dreyerin ja Ludwig David Morenzin lausuntoihin. He ovat vakuuttuneita siitä, että Elefantti oli paikallinen kuningas, joka hallitsi Qustulin alueella. Dreyerin mukaan, Elefantin nimi näkyy viillettynä kivikirjoitukssen Qustulissa ja Gebel Sheikh-Suleimanissa , jossa hieroglyfit laitetaan osaksi kuninkaan serekh-nimeä. Dreyer näkee hieroglyfissä kuution muotoisen valtaistuin istuimen ja kävelevän Elefantin alla ja lukee Pen-Abu ("Ainoa suuri (valtias) istuimella"). Morenz on samoilla linjoilla, mutta on erittäin epävarma nimen käsittelyssä. Hän haluaa käyttää neutraalia väliaikaista nimeä "Kuningas Elefantti". Vaihtoehtoisesti hän ehdottaa sarvikuonoa kuninkaalliseksi eläimeksi.

Hallitusaika

Elefantti on saattanut hallita Naqada III aikakauden alkupuolella. Hänen hautansa on tuntematon
Hugo E. Pipping

Hugo Edvard Pipping (12. kesäkuuta 1895 Helsinki – 13. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja professori. Hän oli Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun professori 1934–1941, Helsingin yliopiston professori 1941–1958, valtiotieteellisen tiedekunnan dekaani 1945–1950 ja toinen vararehtori 1950–1958 sekä Uusmaalaisen osakunnan inspehtori 1946–1950. Helsingistä hän siirtyi Turkuun ja oli Åbo Akademin kansleri 1958–1967.
Tutkijana hän oli erityisesti kiinnostunut taloushistoriasta ja kirjoitti laajat teokset Suomen Pankista ja Pohjoismaiden Yhdyspankista sekä uudisti kansantaloustieteen yliopisto-opetusta. Hän oli mukana myös päivänpolitiikassa Ruotsalaisen kansanpuolueen hallituksen jäsenenä 1929–1944. 
Hänen isänsä oli professori Hugo Pipping.
Avloh

Elinkeinot

Miehet harjoittavat kalastusta merellä ja Mono-joen ja laguunin makeissa vesissä. 
Naiset savustavat ja kuivaavat kalatuotteita ja valmistavat myös kookosöljyä. Niitä myydään Comèn- ja Djodan markkinoilla, joka on Togon rajalla. Palatessaan kauppiaat ostavat kulutustuotteita, kuten garia, jotka he myyvät uudelleen kylässä. Naiset punovat myös mattoja kaislasta, jota on runsaasti paikkakunnalla.
Hydrosilylaatio

Hydrosilylaatio on kemiallinen reaktio, jossa silaanien Si-H sidos liittyy tyydyttymättömän sidokseen, kkuten kaksois- tai kolmoissidokseen. Tyydyttymätön sidos voi olla hiiliatomien välinen tai hiiliatomin tai heterosotmin välinen sidos. Hydrosilylaatio on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa organopiiyhdisteitä.

Hydrosilylaation lähtöaineet ja tuotteet

Kakissa hydrosilylaatioreaktioissa yksi reagoivista molekyyleistä on jokin silaani, jossa on Si-H-sidos. Ensimmäiset hydrosilylaatioreaktioissa käytetäävät tyydyttymättömät yhdisteet olivat alkeenit, jotka muodostavat alkyylisilaaneja, ja alkyynit, jotka reagoivat hydrosilylaatioreaktiolla muiodostaen vinyyliaislaaneja. Nämä vinyylisilaanit sisältävät tyydyttymättömän kaksoissidoksen ja voidvat reagoida edelleen hydrosilylaatiolla alkyylisilaaneiksi. Kaksois- tai kolmoissidos voi olla myös hiiliatomin ja heteroatoin välinen. Esimerkiksi ketonit reagoivat hydrosilylaatiolla muodostaen silyylieettereitä ja imiinit silyyliamiineja. Myös nitriilit ja isosyanaatit reagoivat hydrosilysstiolla.
Hydrosilylaatio on usein käytetty tapa valmistaa funktionalisoituja silaaneja. Tämän lisäksi reaktiota voidaan käyttää silikonipolymeerien ristiinsitojana ja silikonipolymeerien ja orgaanisten polymeerien sitomiseen.

Hydrosilylaation katalyytit

Hydrosilylaatioreaktion ajava voima on reaktiossa tapahtuva entalpian muutos. Reaktion tapahtumiseksi silaanien pii-vetysidos on kuitenkin aktivoitava. Aktivoinbti voi tapahtua silyyliradikaaleja synnyttämällä, esimerkiksi radilaaki-initiaattoreiden avulla. tai säteilyttämällä. Tällöin tapahtuvien sivureaktioiden määrä on kuitenkin niin suuri, että nykyisin käytetään ainoastaan siirtymämetallikatalysoituja hydrosilylsstioreaktioita.
Merkittävä edistysaskel tapahtui, kun Speier raportoi vuonna 1957, että heksakloroplatinahappo on hyvin tehokas hydrosilylaatioreaktion katalyytti. Kyseistä katalyyttiä tarvitaan ainoastaan 0,1 ppm. Tämän jälkeen on erityisesti platinakatalyyttejä käytetty hydrosilylaatioreaktioissa. Muita soveltuvia katalyyttejä ovat palladiumkompleksit, rodiumkompleksit, kuten Wilkinsonin katalyytti, nikkelikompleksit, kuten bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) ja dikobolttioktakarbonyyli. Käytettäessä asymmetrisiä katalyyttejä hydrosilylaatiolla voidaan valmistaa optisesti aktiivisia silaaneja hyvällä selektiivisyydellä.
Haihara

Haihara on pieni Tampereen kaupunginosa, joka sijaitsee linnuntietä noin seitsemän kilometrin päässä keskustasta. Haihara rajautuu lännessä ja etelässä Kaukajärveen, idässä Viialaan ja pohjoisessa Hankkioon. Vuonna 2014 Haiharassa oli 199 asukasta. Haiharassa oli Tampereen kaupunginosista Kämmenniemen ja Korkinmäen jälkeen suhteellisesti eniten kouluikäisiä vuonna 2014. Nimestään huolimatta Haiharan kartano ja taidekeskus ei ole Haiharassa, vaan se sijaitsee Kaukajärven puolella.
Herran tarhurit

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Toni Jerrmanin mukaan Herran tarhurit on taitavasti kirjoitettu, monikerroksinen ja pääosin luontevasti etenevä. Teos ei tosin ole tieteiskirjallisuuden kentällä erityisen omaperäinen.
Teoksen Tähtivaeltaja-lehdessä arvostelleen Jussi K. Niemelän mielestä Atwoodin tarina on väsynyt, puuduttava ja mielikuvitukseton. Romaanissa häiritsee myös saarnaaminen ja ”päälle liimattu, henkisesti veltto ekouskonnollisuus”. Toistuva saarnaaminen on Niemelän mukaan rasittavaa. Mielikuvituksellisia kohtia korostetaan kiusallisesti tai ei kehitetä loppuun asti. Kirjan päätös herättää arvostelijan mielestä myötähäpeää.
Väinö Okko

Väinö Okko (12. joulukuuta 1892 Taipalsaari – 22. heinäkuuta 1965 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko. Okko toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1945–1951 edustaen Kymen läänin läntistä vaalipiiriä ja Kymen läänin vaalipiiriä. Okko toimi myös Taipalsaaren kunnanvaltuuston ja Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuonna 1950 Okko toimi presidentin valitsijamiehenä. Siviiliammatiltaan Okko oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Taipalsaarella. Okko toimi myös Lappeenrannan osuusmeijerin toimitusjohtajana, Taipalsaaren kirkon isäntänä ja Taipalsaaren osuuskassan kirjanpitäjänä. Okon vanhemmat olivat maanviljelijä Adam Okko ja Wilhelmiina Korhola. Okon puoliso vuosina 1926–1941 oli Aliina Jurvanen ja vuodesta 1943 Anita Mäntylä. Okolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1952.
Ruumisarkku

Ruumisarkku on arkku, jossa vainaja haudataan tai tuhkataan.
Yleensä ruumisarkut tehdään puusta, mutta ruumiita kuljetettaessa käytetään yleisesti sinkkiarkkuja, koska ne kestävät sään ja lämmön vaihteluita puuarkkuja paremmin. 
Hautaamiseen käytetään lähes poikkeuksetta puuarkkuja, jotka maatuvat muutamassa vuodessa. Puuarkku on tavallisesti päällystetty maatuvalla kankaalla, paperilla, tapetilla, lakattu tai maalattu. Ruumisarkun vakiopituus Suomessa on 200 cm, mutta niitä valmistetaan eri kokoisina, jotta lapset, vauvat,  ylipainoiset, lyhytkasvuiset ja erityisen pitkät ihmiset voitaisiin haudata heidän ruumiinkokoaan vastaavassa arkussa.
Tuhkauksessa ruumis poltetaan arkkuineen ja tuhka laitetaan uurnaan.

Hankinta

Ruumisarkun hinta määräytyy sen koosta, rungon puulajista ja käytetystä pintamateriaalista. Arkun sisälle tuleva peite ja tyyny voivat olla hinnoiteltu erikseen. Hintaan vaikuttaa myös valmistusmaa. Ruumisarkun voi ostaa hautaustoimistojenliiton alaisesta hautaustoimistosta, itsenäisestä hautaustoimistosta tai verkkokaupasta. Hautaustoimistoissa on esillä edustavia arkkuja, joiden myyntikate on korkea, jos asiakas haluaa ostaa edullisemman esimerkiksi tapettipäällysteisen arkun hänen on osattava pyytää sitä oma-aloitteisesti. Vainajan kuljetus on yleensä sidottu samaan liikkeeseen arkunhankinnan kanssa. Ruumisarkun voi ostamisen sijaan rakentaa myös itse höylätystä puutavarasta tai koota valmiista levyistä.

Historia

Ruumisarkkuja on käytetty todistettavasti lähes yhtä kauan kuin ihmiskunnan kehittyneemmät kulttuurit ovat olleet olemassa, joskin aluksi niitä käytettiin vain ylhäisön hautaamiseen. Ehkä tunnetuin ruumisarkku on Tutankhamonin kultaisella kuolinnaamiolla varustettu sisempi arkku, jonka sisässä faaraon balsamoitu ruumis lepäsi.

Arkkupeitto

Arkkupeitto on ruumisarkun päälle levitettävä suuri (noin 2,5 × 1,6 metriä), kulmista pyöristetty peite, jota käytetään muistotilaisuuden ajan. Arkkupeiton käyttö sopii yksinkertaiselle ruumisarkulle ja tilaisuuksiin, joissa arkkua ei kanneta hautaan. Arkkupeitto voi olla vainajan omaisten tai se voidaan vuokrata hautaustoimistosta.
Yhdistyneiden kansakuntien pääomakehitysrahasto

Yhdistyneiden kansakuntien pääomakehitysrahasto (UNCDF, engl. United Nations Capital Development Fund) on vuonna 1966 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien rahasto, joka rahoittaa pienessä mittakaavassa paikalliseen kehitykseen ja mikroluottoihin liittyviä kehitysohjelmia maailman vähiten kehittyneissä maissa.
Rahaston päätarkoituksena on köyhyyden vähentämien. Tarkoitustaan rahasto toteuttaa rahoittamalla köyhimpien maiden paikallistason toimintaa tavoitteenaan kasvattaa köyhiempien yhteisöjen taloudellista tuotantokapasiteettia ja taloudellista omavaraisuutta. Näitä tavoitteita rahasto toteuttaa parantamalla infrastruktuuria ja palveluita köyhimmissä yhteisöissä.
Rahasto toimii läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) kanssa. Rahoituksensa rahasto saa lähinnä vapaaehtoisina lahjoituksina YK:n jäsenvaltioilta.
Pääomarahaston päämaja sijaitsee New Yorkissa. Vuonna 2014 sen johdossa aloitti yhdysvaltalainen Judith Karl.
The Evil Cult

The Evil Cult (kiin. 倚天屠龍記之魔教教主, tunnetaan myös nimellä Kung Fu Cult Master, Suomessa esitetty nimellä Pahan kultti) on vuonna 1993 julkaistu toiminta/taisteluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät mm. Jet Li, Sharla Cheung, Gigi Lai, Chingmy Yau, Sammo Hung, Francis Ng, Carina Lau, Bryan Leung, Collin Chou, Richard Ng ja Yan Huaili. Elokuvan on ohjannut Wong Jing.