google/wiki40b huggingface dataset:
Katri Pihlaja

Elämä ja ura

Katri Pihlajan vanhemmat olivat leipurimestari Johan Henrik Lähteinen ja Emma Kristina Leppänen. Pihlaja valmistui ylioppilaaksi 1911 ja voimistelun opettajaksi 1916. Hän aloitti näyttelijänuransa Turun Työväen Teatterista keväällä 1917 ja oli kiinnitettynä Turun Suomalaiseen Teatteriin 1918–1923 ja edelleen Viipurin Näyttämöön 1923–1924, Oulun Työväen Teatteriin 1924–1926, Kotkan Näyttämöön 1926–1929 ja Kansan Näyttämöön vuodesta 1929 kuolemaansa syksyllä 1930.
"Lupaavaksi, sympaattiseksi ja henkeväksi" luonnehditun Pihlajan näyttämötehtäviä olivat muiden muassa Regina näytelmässä Regina von Emmeritz, Elina tragediassa Elinan surma ja Miinan osa Maria Jotunin draamassa Miehen kylkiluu. Hänen roolejaan olivat niin ikään Portia klassikkonäytelmässä Venetsian kauppias ja Katherine Victorien Sardoun komediassa Rouva Suorasuu.
Katri Pihlajan aviopuoliso oli näyttelijä Rafael Pihlaja (1893–1951). Pariskunnalla oli poika, Matti Pihlaja (1923–1973).
Jon Gruden

Jon David Gruden (s. 17. elokuuta 1963 Sandusky, Ohio) on yhdysvaltalainen  amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka toimii NFL:n Oakland Raidersin päävalmentajana. Hän valmensi NFL:ssä Oakland Raidersia vuosina 1998–2001 sekä Tampa Bay Buccaneersia vuosina 2002–2008. Saatuaan potkut Buccaneersista Gruden toimi kommentaattorina ESPN-kanavalla yhdeksän vuotta. Tammikuussa 2018 Raiders palkkasi Grudenin toisen kerran päävalmentajakseen ennätysmäisella 10 vuoden 100 miljoonan dollarin sopimuksella. 
Gruden johdatti Buccaneersin Super Bowlin voittoon kaudella 2002.
Jérémy Ménez

Seurajoukkueura

Ménez aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 Sochaux'sta. Hän oli aiemmin pelannut seuran juniorijoukkueissa kolme vuotta. Edustettuaan joukkuetta kahden kauden ajan hän siirtyi Monacoon. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen.
Ménez pelasi kahden kauden aikana Monacossa yhteensä 54 sarjaottelua, ja niissä syntyi 14 maalia. Hänen hyvät otteensa kiinnittivät huomiota suuremmissa seuroissa ja lopulta elokuussa 2008 hän siirtyi italialaisseura Romaan 10,5 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 31. elokuuta 2008 ottelussa Napolia vastaan. Heinäkuussa 2011 Ménez palasi takaisin kotimaahansa Paris SG:n riveihin.

Maajoukkueura

Ménez teki ensiesiintymisensä Ranskan maajoukkueessa 11. elokuuta 2010 ystävyysottelussa Norjaa vastaan.
Black and Blue

Työstö

Levyn äänittäminen alkoi eri studioissa ennen edellisvuoden Yhdysvaltain-kiertuetta. Se saatiin valmiiksi New Yorkissa helmikuussa 1976.
HMS Alfriston

Palvelus

Alus palveli Southamptonissa (HMS Warsash) toukokuusta 1954 alkaen aina kesäkuuhun 1960 saakka. Se oli HMS Kilmoreyksi nimettynä Belfastissa heinäkuusta 1960 joulukuuhun 1975.  Tammikuussa 1979 alus palautettiin alkuperäiselle nimelleen ja sen sijoituspaikaksi tuli Southampton, missä se oli aina kesäkuuhun 1985 saakka. Southamptonissa olo aikanaan alus oli reservin mukana Gibraltarilla ja Lissabonissa touko-kesäkuun 1982 ja toukokuussa 1984. Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1986 ja se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 27. marraskuuta 1988 romutettavaksi Brugse Scheepssloperij'lle.
Audaz (P45)

Palvelus

Alus on rakenteilla vuonna 2017.
Simo Mikkonen

Simo Mikkonen (s. 14. tammikuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen historioitsija ja Venäjän historian dosentti. Hän työskentelee yliopistotutkijana Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksella. Vuosina 2014–2019 Mikkonen toimii Suomen Akatemian akatemiatutkijana.
Mikkonen valmistui ylioppilaaksi Kuopion musiikkilukiosta vuonna 1997 ja maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2002. Tohtoriksi hän väitteli yleisestä historiasta vuonna 2007 aiheenaan Stalinin kauden kulttuuripolitiikka (State composers and red courtiers. Music, ideology and politics in the Soviet 1930s). Mikkonen on tutkinut muun muassa taiteen ja politiikan suhdetta Neuvostoliitossa, kylmän sodan ajan radiopropagandaa sekä Suomen ja Neuvostoliiton välisiä kulttuurisuhteita kylmän sodan aikana.
Mikkosen ja Antero Homilan teos Suomi sodan jälkeen: Pelon, katkeruuden ja toivon vuodet 1944–49 (2015) on ehdolla maaliskuussa 2016 jaettavan Vuoden tiedekirja -palkinnon saajaksi.
Mikkonen on toiminut myös UMO Jazz Orchestran tiedottajana.
HMS Royal Albert (1854)

Valmistus

Oliver Langin suunnittelema 3 393 70/94 bm:n 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva tilattiin 26. maaliskuuta 1842 Woolwichin telakalta. Se oli suurennettu versio viimeisestä symondiittikolmikantisesta HMS Trafalgarista. Alus oli samalla suurin kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu ainoastaan purjein varustettu sotalaiva sekä ainoa vuoden 1830 jälkeen suunniteltu alus, joka ei pohjautunut Queen-luokkaan. Sen köli laskettiin elokuussa 1844. Höyrykoneiden ja potkureiden yleistyessä alus määrättiin 31. tammikuuta 1852 muutettavaksi   potkurikäyttöiseksi.
Aluksella piti olla alimmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan 56 cwt:n ja neljä kahdeksan tuuman (68 naulan) 60 cwt:n tykkiä. Keskimmäisellä tykkikannelle oli tarkoitus asentaa vastaava aseistus vähennettynä kahdella kahdeksan tuuman tykillä ja lisättynä neljällä 32 naulan tykillä. Ylimmälle tykkikannelle oli tarkoitus asentaa 34 kappaletta 32 naulan 49 cwt:n tykkiä. Näiden lisäksi aluksella piti olla puoli- ja etukannella kuusi 32 naulan 42 cwt:n ja neljätoista lyhyttä 32 naulan 25 cwt:n tykkiä.
Aluksen suunnitelma laajennettiin 3 463 tonniin 24. maaliskuuta 1851. Alukselle määrättiin asennettavaksi HMS Euphratekselle valmistettu 620 nhp:n höyrykone. Suunnittelijat ja laivanrakentajat kokoontuivat 23. syyskuuta 1852, jolloin päädyttiin aluksen perän uudelleen suunnitteluun, mikä hyväksyttiin 5. toukokuuta 1853. Samalla päätettiin korvata alkuperäinen höyrykone 400 nhp:n höyrykoneella. John Penn and Sonin tarjous 500 nhp:n höyrykoneesta hyväksyttiin 9. tammikuuta 1854. Muutostyöt aloitettiin 25. lokakuuta 1852 ja alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1854 ja se valmistui 19. marraskuuta Portsmouthin telakalta varustettuna joukkojenkuljetusalukseksi.

Palvelus

Alus otettiin 19. kesäkuuta 1854 palvelukseen Sheernessissä päällikkönään Alexander Little kesäkuusta lokakuuhun 1854. Lokakuusta aluksen päällikkönä oli Thomas Sabine Pasley, kunnes se poistettiin palveluksesta 27. marraskuuta. Alus palautettiin palvelukseen 14. helmikuuta 1855 Välimeren laivaston komentajan kontra-amiraali Edmund Lyonsin lippulaivana päällikkönään William Robert Mends. Huhtikuussa 1857 aluksen päälliköksi tuli Francis Egerton, joka oli tehtävässä 20. elokuuta 1858 saakka. Alus oli 25. elokuuta 1858 alkaen Kanaalin laivueessa kontra-amiraali Charles Howe Fremantlen lippulaivana päällikkönään Edward Bridges Rice, joka luovutti aluksen päällikkydeen 1. lokakuuta 1859 Henry James Laconille. Samalla aluksen lippu-upseeriksi tuli kontra-amiraali Robert Fanshawe Stopford. Alus poistettiin palveluksesta 25. tammikuuta 1861 ja se myytiin syyskuussa 1884 romutettavaksi Castlelle Charltoniin.
Brutalismi

Brutalismi eli betonibrutalismi on modernistisen arkkitehtuurin suuntaus, joka kehittyi 1950-luvulla reaktiona hillitylle modernismille. Suuntausta kutsutaan joskus myös uusbrutalismiksi. Brutalismi suosi  rakennusten selkeän konstruktiivista hahmotusta ja viimeistelemättömiä materiaalipintoja. Käsite syntyi alun perin Englannissa. Suuntaus kukoisti 1950–1970-luvuilla.
Nimen pohjalla on karkeaa tarkoittava sana brutaali. Puhdaslinjainen muotokieli ja viimeistelemättömät betonipinnat ovat tyypillisiä brutalismia edustaville rakennuksille. Betonirakenteet ovat pelkistettyjä eikä raakabetonipinnoille ole tehty silottavaa käsittelyä. Seinäpinnoissa ja julkisivuissa näkyvät valumuottien jäljet ja pinta jätetään maalaamattomaksi.
Arkkitehti Viljo Revell on mainittu betonibrutalismin edustajaksi. Vuosina 1958–1961 hän suunnitteli betonisen Vatialan siunauskappelin, jonka parabolisen holvikaaren muotoon rakennetun kirkkosalin seinät käsiteltiin ruiskubetonilla. Revellin yhdessä Heikki Castrénin kanssa suunnittelema Helsingin Kaivokadulla sijaitseva City Center eli Makkaratalo valmistui 1967. Rakennuksessa oli Keskuskadun puolella isot betoniset ajorampit, joita pitkin ajettiin autolla betonisen parvekekaiteen eli ”makkaran” taakse parkkitasanteelle. 
Myös Järvenpään kirkkoa on luonnehdittu tyyliltään betonibrutalistiseksi. Brutalismin tunnetuimpiin edustajiin kuului myös Aarno Ruusuvuori (mm. Tapiolan ja Huutoniemen kirkot). Kansainvälisesti maineikas tyylin edustaja on Le Corbusier, joka myös käytti termiä ensimmäisenä 1950-luvulla. Marjatta ja Martti Jaatisen Oulun monumentaalikeskustan suunnitelma voitti 1962 asemakaavan suunnittelukilpailun. Tästä betonibrutalismin edustajasta valmistui kuitenkin vain osa, teatteri ja kirjasto.
Zeniittikaukoputki

Zeniittikaukoputki on tähtikaukoputki, joka on pystytetty kiinteästi niin, että se osoittaa aina suoraan ylöspäin, kohti zeniittiä.
Zeniittikaukoputken etu on se, että kiinteän pystytyksen vuoksi sen kuvakenttä on hyvin vakaa. Toisaalta sillä voi tarkkailla vain hyvin kapeaa osaa taivasta, rengasta jonka kaukoputken kuvakenttä piirtää taivaanpallolle tähtitaivaan liikkuessa Maan pyörimisliikkeen vuoksi. Zeniittikaukoputken tarkoitus onkin tehdä tarkkoja havaintoja zeniitin ympärillä näkyvien tähtien paikoista. Zeniittikaukoputket ovat usein liikuteltavia.
Ensimmäisen zeniittikaukoputken rakensi vuonna 1669 Robert Hooke, joka yritti mitata  Draconis -tähden etäisyyttä parallaksin avulla. Hän käytti havainnoissaan zeniittikaukoputkea, joka oli rakennettu hänen taloonsa Lontoossa. Objektiivi oli talon katon läpi kulkevassa putkessa ja okulaaripää kaksi kerrosta alempana lattianrajassa. Hooke ei kuitenkaan ehtinyt tehdä kuin neljä havaintoa, ja hänen tuloksiaan ei uskottu kun hän väitti havainneensa pienen parallaksiliikkeen. Robert Hooken ja Christopher Wrenin suunnittelema Lontoon suuren tulipalon muistomerkki on rakennettu toimimaan myös zeniittikaukoputkena.
Malmy

Malmy on kunta Marnen departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 23. Malmyn pinta-ala on 5 km².
Tributyylitinaoksidi

Ominaisuudet

Tributyylitinaoksidi on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja heksaaniin.
Tributyylitinaoksidi ei liukene veteen, minkä vuoksi se kertyy muun muassa merissä sedimentteihin ja hapettomissa olosuhteissa voi säilyä jopa kaksi vuotta. Yhdiste on erittäin myrkyllistä useille vesieliöille. Yhdiste on hyvin myrkyllistä ja ärsyttää ihoa silmiä ja limakalvoja. Tributyylitinaoksidille altistumisesta voi aiheutua syövytysvammoja ja höyryjen hengittäminen aiheuttaa pääkipua, kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista voimakkaita vatsakipuja ja huonovointisuutta. Tributyylitinaoksidi on Euroopan kemikaaliviraston erityistä huolta aiheuttavien aineiden luettelossa.

Valmistus ja käyttö

Tributyylitinaoksidia valmistetaan käsittelemällä tributyylitinakloridia natriumhydroksidilla. Tributyylitinaoksidia on käytetty runsaasti puunsuoja-aineena homehtumista, lahoamista ja hyönteisten aiheuttamia vaurioita vastaan esimerkiksi ikkunoiden ja ovien puitteissa. Aineen etuna tässä käytössä on se, että tributyylitinaoksidi ei muuta puun alkuperäistä väriä eikä vaikuta maalien väreihin. Yhdistettä on käytetty myös maataloudessa hyönteismyrkkynä. Tärkeä aineen käyttökohde on ollut laivojen pohjamaaleissa estämään merirokkojen tarttumista ja skistosomiaasia aiheuttavien loisien kantajaeliöinä toimivien vesikotiloiden hävittämiseen. Tributyylitinaoksidia käytetään useiden organotinayhdisteiden synteesiin. Se reagoi muun muassa aryylihalogenidien kanssa korvaten halogeeniryhmän tributyylitinaryhmällä, substituutioreaktiolla ja additioreaktioilla esimerkiksi karbonyyliyhdisteiden kanssa.Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää hapetettaessa sekundäärisiä alkoholeja ja sulfideja, hapen tai typpeä sisältävien funktionaalisten ryhmien aktivointiin, rikinpoistoon molekyyleistä ja hydrolyysien katalyyttinä.
Tommy Westlund

Seurajoukkueissa

Westlund aloitti pääsarjauransa kaudella 1995–1996 Elitserienin Brynäs IF:ssä. Ennen siirtymistään Brynäsiin hän pelasi neljä kautta Avesta BK:n edustusjoukkueessa, yhden Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla sekä kolme toiseksi korkeimmalla. Hänen kasvattajaseuransa oli Fors IK.
Westlundin pisteiden valossa paras pääsarjakausi oli hänen kolmas kautensa, kausi 1997–1998. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jan Larssonin jälkeen tehtyään 29 maalia ja yhdeksän syöttöpistettä, yhteensä 38 tehopistettä, 46:ssa ottelussa. Koko liigan maalipörssissä hän sijoittui jaetulle toiselle sijalle Pelle Prestbergin kanssa 30 maalia tehneen Patric Kjellbergin jälkeen ja pistepörssissä kymmenenneksi.
NHL-seura Carolina Hurricanes varasi Westlundin numerolla 93 varaustilaisuuden 1998 neljännellä kierroksella. Hän siirtyi samana vuonna AHL:n Beast of New Haveniin ja aloitti NHL:ssä vuotta myöhemmin, kaudella 1999–2000. Hän pelasi NHL:ssä neljän kauden aikana yhteensä 203 runkosarja- ja 25 pudotuspeliottelua. Kaudella 2001–2002 hän oli sivussa suuren osan runkosarjasta selkävamman vuoksi, mutta palasi joukkueensa kokoonpanoon pudotuspeleihin 2002, joissa Hurricanes eteni Stanley Cupin loppuotteluihin. Mestaruuden vei tuolloin Detroit Red Wings. Kaudella 2002–2003 Westlund pelasi NHL:n lisäksi AHL:n Lowell Lock Monstersissa.
Westlund palasi Elitserieniin vuonna 2003 tehtyään sopimuksen Leksands IF:n kanssa. Kausi 2003–2004 jäi hänen viimeisekseen. Hän lopetti pelaajauransa rannevamman vuoksi.
Ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus

Ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus (engl. human-animal interaction) on aihealue, jota on alettu tutkia varsinaisesti 1980-luvulla. Kyseinen tutkimuskenttä (antrozoologia) käsittää kaiken vuorovaikutuksen ihmisten ja eläinten välillä, mutta lähinnä kiinnostuksen kohteena ovat olleet vuorovaikutuksen myönteiset puolet. Tutkimuksissa onkin pääasiassa tarkasteltu eläimiä joko ihmisen terveyden edistäjinä tai erityisen terapian tarjoajina. Varhaisissa tutkimuksissa ihmisten ja lemmikkieläinten välillä havaittiin vahva psykologinen ja emotionaalinen kiintymys, jota alettiin kutsua termillä ”human-animal bond”. Termin käyttö huomioitiin varsinaisesti Skotlannissa vuonna 1979, vaikka käsitettä olivat jo aiemmin käyttäneet Konrad Lorenz ja Boris Levinson. Tutkimuskentän edistäjinä on toiminut lähinnä eläinlääketieteellisen alan edustajia. Muissa ammattikunnissa tutkimuskentän merkitys on huomattu hitaammin, vaikkakin Levinson pyrki psykiatriassa ja psykologiassa jo varhain tuomaan aihetta esille saaden osakseen kritiikkiä kollegoiltaan. Levinson käytti aiheesta muun muassa nimitystä lemmikkiterapia (pet therapy).
Levinsonin panos ihmisen ja eläimen välistä vuorovaikutusta käsittelevälle tutkimuskentälle toimi lopulta suunnannäyttäjänä tutkimuksille psykiatriassa ja vastaavissa ammateissa. Yleisen kiinnostuksen kohteeksi ovatkin nousseet vuorovaikutuksen emotionaaliset ja myönteiset puolet terapeuttisissa tilanteissa erityistä tukea tarvitsevilla henkilöillä, minkä vuoksi tutkimuskentän pioneerina on pidetty nimenomaan Levinsonia. Eläinten suosion kasvaessa terveydenhuollon palveluissa 1980-luvulla heräsi ammattilaisten keskuudessa tarve määritellä lemmikkiterapia tarkemmin, ja lopulta uskottavuuden ja ammattilaisuuden tarve johti ensimmäisten kokonaisvaltaisten käytännön normien kehittämiseen 1990-luvulla. Siitä lähtien ovat olleet käytössä Delta Societyn määrittelemät termit eläinavusteinen terapia (Animal-Assisted Therapy) ja eläinavusteinen toiminta (Animal-Assisted Activities). Eläinavusteisesta terapiasta puhutaan silloin, kun ammattihenkilö käyttää eläimiä apuna työssään. Ammattihenkilö on määritellyt asiakkaalle erityiset tavoitteet, joiden edistymistä seurataan. Eläinavusteinen toiminta sitä vastoin on edellistä vapaamuotoisempaa toimintaa, jossa esimerkiksi vapaaehtoiset tuovat eläimiä ihmisten luokse.
Krateeri

Krateeri (m.kreik. κρατήρ, kratēr) on malja, jota käytettiin viinin ja veden sekoittamiseen antiikin Kreikassa. Sanan alkuperä on kreikassa tarkoittaen sekoittamista.
Krateeria käytettiin yhdessä psykterin kanssa, joka asetettiin krateerin sisään jäähdytettäessä viiniä. On jäänyt epäselväksi, oliko psykterissä tällöin viiniä vai jäähdyttävää ainetta. Krateerien käyttö jatkui hellenismiin saakka, ja niitä valmistettiin sekä savesta että pronssista.
Tunnettuja krateereita ovat muun muassa Dervénin krateeri ja Soturivaasi.

Pylväskrateeri

Pylväs- eli korinttilaisen krateerin tunnusmerkki on pylväsmäiset kädensijat, jotka lähtevät krateerin hartoista yltäen sen suuhun asti.

Kalykskrateeri

Kalykskrateerin muotoilu muistuttaa kukan verhiötä ja sen kädensijat sijaitsevat krateerin alaosassa.

Voluuttikrateeri

Voluutti- eli lakonialainen krateeri. Tässä krateerissa kädensijat ylettyvät suun yläpuolella päättyen voluutteihin.

Kellokrateeri

Kellokrateerin vartalo muistuttaa käänteistä kelloa, ja sen kädensijat sijaitsevat krateerin yläosassa.
A. S. Byatt

A. S. Byatt (oik. Dame Antonia Susan Duffy, DBE, o.s. Drabble, s. 24. elokuuta 1936 Sheffield, Englanti) on englantilainen postmoderni kirjailija ja runoilija. Hän on kirjoittanut essee- ja novellikokoelmia sekä romaaneja. Esikoisteos The Shadow of the Sun julkaistiin 1964. Hänen romaaninsa Riivaus (Possession: A Romance), sai Booker-palkinnon vuonna 1990 ja siitä on myös tehty elokuva. Riivaus esiintyy usein maailman arvostetuimpien kirjojen joukossa, viimeksi The Guardianin luettelossa keväällä 2007.
Byattin nuorempi sisko Margaret Drabble on myös kirjailija.
Nathalie Stutzmann

Nathalie Stutzmann (s. 6. toukokuuta 1965 Suresnes) on ranskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän aloitti opintonsa Nantesin konservatoriossa ja jatkoi niitä vuosina 1983–87 Pariisissa Michel Sénéchalin sekä Lou Bruderin johdolla. Hän teki konserttidebyyttinsä vuonna 1985 Pariisissa, ja resitalistina häntä kuultiin ensimmäistä kertaa vuonna 1986 Nantesissa. Sittemmin hän on esiintynyt Seiji Ozawan ja Colin Davisin kaltaisten kapellimestareiden johdolla. Hän on tehnyt kymmenittäin levytyksiä ja voittanut monia palkintoja, joiden joukossa on ollut Grammy-palkinto. 
Stutzmannilla on ollut rooleja muiden muassa oopperoissa Taikahuilu (Wolfgang Amadeus Mozart) ja Reininkulta (Richard Wagner). Oopperan ulkopuolella hän on esiintynyt sellaisissa teoksissa kuin Missa Solemnis (Ludwig van Beethoven) ja Alttorapsodia (Johannes Brahms).
Harmaatäpläpeippo

Levinneisyys

Harmaatäpläpeippoa tavataan Beninissä, Burkina Fasossa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Etiopiasas, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Nigeriassa, Sierra Leonessa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Togossa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Torsten Lieberknecht

Ura pelaajana

Lieberknecht aloitti uransa FV 1921 Haßlochin juniorijoukkueissa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki 1. FC Kaiserslauternin kanssa vuonna 1992. Hän oli edustanut seuraa jo junioritasolla kahden vuoden ajan. Lieberknecht edusti seuraa kaksi kautta ja oli voittamassa Bundesliigan hopeaa keväällä 1994. Peliaika jäi kuitenkin vähälle ja hän siirtyi vuonna 1994 SV Waldhof Mannheimiin, josta vuotta myöhemmin FSV Mainziin. Hän edusti joukkuetta 2. Bundesliigassa kuuden vuoden ajan, muttei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa avauskokoonpanossa. 
Kesällä 2002 Lieberknecht siirtyi Regionalligaan 1. FC Saarbrückeniin, josta vuonna 2003 Eintracht Braunschweigiin. Lieberknecht juhli seuran kanssa nousua 2. Bundesliigaan kauden 2004/05 päätteeksi. Hän pelasi Braunschweigin paidassa kaksi kautta 2. Bundesliigassa, kunnes lopetti vuonna 2007 pelaajauransa.
Maajoukkuetasolla Lieberknecht edusti Saksaa nuorisomaajoukkueissa. U21-maajoukkuessa hän esiintyi yhdeksän kertaa ja oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 1993.

Ura valmentajana

Lieberknecht aloitti valmennusuransa Eintracht Braunschweigissa heinäkuussa 2007 alle 19-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana. Toukokuussa 2008 hän nousi seuran edustusmiehistön päävalmentajaksi Benno Möhlmannin saatua potkut.  Lieberknecht pelasti Eintracht Braunschweigin putoamiselta Saksan neljännelle sarjatasolle uuden 3. Ligan ulkopuolelle. Lieberknechtin ensimmäinen kokonainen kausi seuran päävalmentajana päättyi 13. sijaan Saksan 3. Ligassa. Kaudella 2009/10 hän nosti joukkueen jo nousukahinoihin ja lopulta keväällä 2011 Eintracht Braunschweig juhli 3. Ligan mestaruutta ja nousua 2. Bundesliigaan. Kauden jälkeen seura teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Lieberknechtin kanssa.  Braunschweigin lento jatkui myös 2. Bundesliigassa. Kaudella 2012/13 joukkue sijoittui toiseksi ja nousi 28 vuoden tauon jälkeen Bundesliigaan.  
Pääsarjataival jäi vain yhden kauden mittaiseksi, sillä 18. sijoittunut Braunschweig putosi keväällä 2014 takaisin 2. Bundesliigaan. Kauden vaikeuksista huolimatta seura teki hänen kanssaan kesään 2017 ulottuvan sopimuksen helmikuussa 2014. Kaudella 2017/18 Braunschweigin vaikeudet jatkuivat ja joukkue sijoittui kauden päätteeksi 2. Bundesliigassa sijalle 17 ja putosi seitsemän kauden jälkeen 3. Ligaan. Kauden jälkeen seuran ja Lieberknechtin 10 vuoden yhteistyö päättyi.
Lokakuun alussa 2018 Lieberknechtistä tuli 2. Bundesliigan viimeisenä majailleen MSV Duisburgin päävalmentaja.
Sotapetos

Sotapetos tarkoittaa sotarikosta, jossa petollisin keinoin rikkoen kansainvälisiä sopimuksia tai sotalakeja pyritään saattamaan vihollinen tilaan, jossa se voidaan tuhota ilman vastarintaa.
Power Rangers Operation Overdrive

Juoni

Viisi rohkeaa, seikkailuhenkistä ja kamppailulajeja taitavaa nuorta aikuista valitaan etsimään viittä myyttisestä Corona Aurora -kruunusta vietyä jalokiveä ennen niiden päätymistä pahojen veljesten Moltorin ja Fluriousin käsiin, jotka Corona Auroran vartija oli onnistunut kauan sitten karkottamaan. Miljardööri ja seikkailija Andrew Hartfordin löydettyä kruunun veljekset pääsivät jälleen vapaaksi ja lähtivät uudestaan jahtaamaan kruunua ja sen jalokiviä. Sen seurauksena Andrew Hartford valitsi joukon lahjakkaita nuoria Power Rangereiksi ja muunsi heidän DNA:taan tehden heistä fyysisesti vahvempia. Moltorin ja Fluriousin oli tarkoitus ensin työskennellä yhdessä, mutta pian heistä kuitenkin tuli kilpailijoita keskenään. Moltor onnistui saamaan Corona Auroran itselleen, mutta ilman sen jalokiviä kruunu ei pystynyt antamaan hänelle voimia. Myöhemmin pahat ninjasoturit Kamdor ja Miratrix liittyivät etsimään jalokiviä kuten myös kissamaiset 'Fearcatit'. Vähän sen jälkeen rangereiden ryhmään liittyi kuudes jäsen Tyzonn, joka oli kotoisin toisesta aurinkokunnasta Mercuria-planeetalta.
Tehtävien suorittamista helpottamaan rangerit saivat käyttöönsä futuristisia laitteita ja teknologiaa. Power Rangerit saivat sarjan edetessä käyttöönsä monimutkaisempia laitteita ja voimia samalla kun viholliset tulivat pahemmiksi. Rangerit käyttivät geenimuuntelulla saamiaan yli-inhimillisiä kykyjä vain harvoin. Sarjan juoneen yhdistettiin myös muinaisia legendoja kuten Thorin vasara, Atlantis ja Poseidon, joka mainittiin sen roomalaisella nimellä Neptunus.
Lesothon lippu

Lesothon lippu on Lesothon kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 4. lokakuuta 2006. Lipussa on keskellä musta sotho-kansan perinteinen basotho-hattu eli mokorotlo.
Edellinen lippu oli käytössä 17. tammikuuta 1987 – 4. lokakuuta 2006. Sen valkoinen väri kuvaa rauhaa, sininen sadetta ja vihreä vaurautta ja hyvinvointia. Vuosina  1987–2006 lipussa oli myös perinteisiä lesotholaisia aseita ja kilpi. Tätä lippua ennen vuosina 1966–1987 oli ollut käytössä lippu, jossa oli valkoinen sotho-hattu. Tämän lipun sininen väri kuvasi taivasta ja sadetta, valkoinen rauhaa, vihreä maata ja punainen uskoa. 
Sotho-hattu palautettiin uuteen lippuun aseiden tilalle siksi, että haluttiin kuvastaa maan rauhanomaista suuntautumista.