google/wiki40b huggingface dataset:
Charles Bukowski

Elämä ja ura

Bukowski syntyi Andernachissa, Saksassa ja muutti jo kaksivuotiaana perheensä kanssa Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin, missä hän asui suurimman osan elämästään. Hänen äitinsä oli saksalainen ja isä yhdysvaltalainen sotilas. Lapsuudessaan Bukowski oli syrjäänvetäytyvä ja hiljainen. Teini-iässä hänelle tuli vielä äärimmäisen paha akne, mikä vaikeutti sosiaalista elämää entisestään. Nuoruudessaan hän vietti kiertelevää elämää asuen muun muassa Philadelphiassa ja New Orleansissa. Hän teki satunnaisia pätkätöitä ja kirjoitti novelleja, joita lähetti moniin kirjallisuuslehtiin julkaisun toivossa. 
Bukowski opiskeli jonkin aikaa journalistiikkaa collegessa. Opiskeluaikanaankin Bukowski oli ujo ja syrjäänvetäytyvä, vaikka hän kirjoissaan kuvaa itsensä haastamassa opettajiaan ja huutamassa kansallissosialismiin viittaavia iskulauseita luennoilla. Hän kiinnostui kansallissosialismista mahdollisesti vastalauseena isänsä yltiöisänmaallisuudelle. Hän ei myöskään pitänyt siitä miten saksalaisia kuvattiin tiedotusvälineissä. Hän luki Adolf Hitlerin Mein Kampfia ja muita asiaan liittyviä teoksia, mutta heitti ne pois Yhdysvaltojen julistettua sodan Saksalle. Toisen maailmansodan aikana Bukowski pidätettiin epäiltynä kutsuntojen pakoilemisesta. Lopulta hän sai vapautuksen palveluksesta terveydellisistä syistä. Tuotannossaan hän kertoo usein sotavuosista ja siitä miten hän halveksi maan sen hetkistä henkeä ja tunsi itsensä ulkopuoliseksi, joka ei välittänyt mistään mitään.
Bukowski piti kirjallisina esikuvina ja innoittajinaan muun muassa Anton Tšehovia, Ernest Hemingwayta, John Fantea ja Louis-Ferdinand Célinea. Hän oli erittäin tuottelias ja julkaisi yli 40 kirjaa runoja ja proosaa.
Bukowski piti yllä "renttukirjailijan" imagoa. Hänellä oli kuitenkin useita pitkäaikaisia työpaikkoja; hän työskenteli postissa yhteensä 11 vuotta. Hän työskenteli yövuorossa voidakseen käydä iltapäivisin laukkaradalla lyömässä vetoa hevosista. Noista vuosista hän kirjoitti menestysteoksensa Postitoimisto (1971). Bukowski käytti runsaasti alkoholia ja oli kuolla alkoholinkäyttönsä seurauksena jo alle 40-vuotiaana. Hänet vietiin sairaalaan hänen oksennettuaan runsaasti verta, ja hän tarvitsi lukuisia verensiirtoja. Hän kuunteli klassista musiikkia, kuten Mahleria ja Sibeliusta.
Bukowskin tarinat kertovat lähes aina elämän laitapuolesta ja niiden tematiikka liikkuu yksinäisyyden ja ulkopuolisuuden tunteissa. Hän kirjoitti paljon vaikeasta isäsuhteestaan, parhaana esimerkkinä omaelämäkerrallinen kasvuromaani Siinä sivussa (Ham on Rye, 1982). Tarinoiden päähenkilönä on usein Bukowskin alter ego, Henry Chinaski: naisiinmenevä mutta naimaton, rähjäinen ja vapaa mies. Kirjallisen tuotantonsa lisäksi Bukowski käsikirjoitti Mickey Rourken ja Faye Dunawayn tähdittämän elokuvan Baarikärpänen (1987).
Bukowski kuoli leukemiaan vuonna 1994.
O.S. Engines

Historiaa

Vuonna 1936 Japanilainen koneenrakentaja Shigeo Ogawa (perint. "Ogawa Shigeo") aloitti pienoishöyrykoneiden valmistamisen. Samana vuonna hän aloitti 2-tahtisten bensiinimoottorien tuotannon. O.S. type 1 (Pixie) moottorin iskutilavuus oli 1,665 kuutiosenttimetriä ja ensimmäinen sarja käsitti 200 moottoria.
Toisen maailmansodan jälkeen O.S. aloitti O.S. MAX moottorisarjan - ja sama tavaramerkki on edelleen käytössä. Moottoreiden hyvät ominaisuudet (mm. laatu, käyntivarmuus ja kestävyys) ovat johtaneet siihen, että muita merkkejä verrataan O.S:ään - ja eräät moottorimerkit (ASP, SC) ovat pitkälti O.S:n kopioita.

O.S:n valmistamat moottorityypit

O.S. on valmistanut yksi-viisisylinterisiä moottoreita sekä käyttötarkoitukseltaan tai toimintaperiaatteeltaan erilaisia moottorityyppejä. Huipputehon kierrosluku on, moottorityypistä riippuen, alle 10 000 kierroksesta minuutissa jopa yli 30 000 kierrokseen
Useimmat moottoreista ovat kaksitahtisia. Tämän moottorityypin etuina ovat yksinkertaisuus, helppokäyttöisyys ja vähäinen huollon tarve. Kaksitahtimoottoreissa on myös malleja tiettyihin käyttötarkoituksiin: nestejäähdytteisiä venemoottoreita, autonmoottoreita, puhallinlennokkien (engl. ducted fan) moottoreita, helikopterimoottoreita jne.
Nelitahtimoottorit ovat toinen suuri ryhmä. Näitä valmistetaan myös monisylinterisinä, lähinnä mallilennokkeja varten. Lisäksi tehdas on kehittänyt pienoiskokoisia wankel- ja sysäysputkimoottoreita (engl. pulsejet). Polttoainejärjestelmänsä osalta, elektronisesti ohjatulla polttoaineensuihkutuksella varustetut mallit, ovat oma ryhmänsä. O.S: on toteuttanut myös mekaanisen ahtimen ja polttoainepumpun. Lennokkimoottoreissa nämä ovat melko harvinaisia ratkaisuja.
Malliston ääripäinä voidaan pitää pieniä kaksitahti moottoreita (esimerkiksi O.S. 15 LA) ja suuria, monisylinterisiä, nelitahtimoottoreita (esimerkiksi vuonna 2007 esitelty nelisylinterinen rivimoottori IL-300 ). Tuotannossa on noin 50 eri moottorimallia. Tämä lukumäärä vaihtelee: uusia malleja kehitetään ja vanhoja jää pois.
Moottoreiden lisäksi O.S. valmistaa varaosia ja tarvikkeita (moottoripukkeja, hehkutulppia, äänenvaimentimia, ilmansuodattimia ja viritettyjä pakoputkia ns. "pillejä".)
Glyoksylaattikierto

Glyoksylaattikierto eli Krebs–Kornberg-sykli on kasveissa, sienissä ja bakteereissa esiintyvä aineenvaihduntareitti, jossa asetyylikoentsyymi-A:sta muodostuu meripihkahappoa. Se muistuttaa läheisesti sitruunahappokiertoa ja monet glyoksylaattikierron entsyymeistä ovat yhteisiä sitruunahappokierron kanssa.

Glyoksylaattikierron esiintyminen eliöissä ja sen toiminta

Glyoksylaattikiertoa esiintyy kasveissa, sienissä ja bakteereissa. Sen esiintyminen eläimissä sen sijaan on epävarmaa. Kahta sitruunahappokiertoon osallistumatonta mutta glyoksylaattikiertoon osallistuvaa entsyymiä isositraattilyaasia ja malaattisyntaasia on raportoitu löytyneen eräiden hyönteisten ja meressä elävien selkärangattomien eliöiden rasvakudoksista, mutta myöhemmin nämä ovat osoittautuneet virhehavainnoiksi. Sen sijaan näitä entsyymejä on löydetty eräistä anaerobisissa olosuhteissa elävistä sukkulamadoista ja Caenorhabditis elegans-sukkulamadolla on todettu olevan entsyymi, jolla on sekä isositraattilyaasin että malaattisyntaasin aktiivisuutta. Osa glyoksylaattikierrosta tapahtuu glyoksisomeissa, jotka ovat peroksisomien kaltaisia soluelimiä, ja osittain reitti tapahtuu mitokondrioissa.
Glyoksylaattikierron kaksi ensimmäistä vaihetta ovat samat kuin sitruunahappokierrossa. Oksaloetikkahappo kondensoituu asetyylikoentsyymi-A:n kanssa sitruunahapoksi sitraattisyntaasientsyymin katalysoimana ja toisessa vaiheessa akonitaasi isomeroi sitruunahapon akoniittihapon kautta isositruunahapoksi. Seuraavassa vaiheessa isositraattilyaasi hajottaa isositruunahapon meripihkahapoksi ja glyoksyylihapoksi. Meripihkahappo voi kulkeutua ulos glyoksisomeista mitokondrioihin käytettäväksi osana sitruunahappokiertoa tai glukoneogeneesia. Glyoksylaattikierron seuraavassa vaiheessa malaattisyntaasi muodostaa asetyylikoentsyymi-A:sta ja glyoksylaatista omenahappoa. Tämäkin entsyymi esiintyy glyoksisomeissa. Kierron viimeistä vaihetta katalysoivaa entsyymiä ei esiinny glyoksisomeissa vaan omenahappo kulkeutuu mitokondrioihin, joissa malaattidehydrogenaasi hapettaa sen oksaloetikkahapoksi.
Glyoksylaattikierto on erityisen aktiivinen soluissa, joissa on paljon rasvaa, kuten kasvien siemenissä. Rasvahappojen aineenvaihduntatuotteena muodostuu asetyylikoentsyymi-A:ta ja glyoksylaattikierron kautta siemenet pystyvät nopeasti valmistamaan rasvasta hiilihydraatteja. Asetyylikoentsyymi-A:ta muodostuu myös etikkahaposta asetyylikoentsyymi-A-syntaasin katalysoimana ja tämän vuoksi monet bakteerit ja kasvit kykenevät käyttämään etikkahappoa energianlähteenään, koska glyoksyylihappokierto on linkittynyt muun muassa sitruunahappokiertoon ja glukoneogeneesiin.
Kansan Valta

Kansan Valta: Suomen työtätekevien kansanrintaman äänenkannattaja oli Neuvostoliitossa talvisodan aikana vuosina 1939–1940 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti, joka oli Terijoen hallituksen tärkein äänenkannattaja.
Kansan Vallan ensimmäinen numero ilmestyi mahdollisesti jo Terijoen hallituksen perustamispäivänä 1. joulukuuta 1939. Kolme ensimmäistä numeroa olivat numeroimattomia, numerointi alkoi 7. joulukuuta ilmestyneestä neljännestä numerosta. Lehti ehti ilmestyä 47 kertaa, viimeisen kerran päivää sodan päättymisen jälkeen 14. maaliskuuta 1940. Lehden toimitus sijaitsi Leningradissa, painopaikan on arveltu olleen mahdollisesti Suomussalmella. Lentolehtisinä jaettu Kansan Valta oli levinnein kaikkiaan viidestä Suomen kansanarmeijalle jaetusta rintamalehdestä. Lehteä pudotettiin myös lentokoneista Suomen puolelle rintamaa.
Kansan Vallan päätoimittajana oli suomalainen kommunisti Antti Hyvönen. Suuren osan julkaistusta aineistosta toimitti Terijoen hallituksen johtaja Otto Wille Kuusinen. Lehdessä julkaistiin muun muassa Kuusisen julistuksia ja hänen kirjoittamiaan artikkeleita, neuvostojohtajien puheita, uutisia sekä väitettyjä suomalaisten sotavankien haastatteluja ja Suomen työläisten lähettämiä lukijakirjeitä.
Wilhelm Peters

Wilhelm Karl Hartwich Peters (22. huhtikuuta 1815 Koldenbüttel-20. huhtikuuta 1883 Berliini) oli saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Peters opiskeli lääke- ja luonnontiedettä ensin Kööpenhaminan yliopistossa, sitten Friedrich-Wilhelms-Universitätissä Berliinissä. Hänet promovoitiin 1838, jonka jälkeen hän suoritti 18 kuukautta kestäneen tutkimusmatkan Välimeren seudulle yhdessä Henri Milne-Edwardsin kanssa. Palattuaan Berliiniin Peters toimi saksalaisen fysiologin ja meribiologin Johannes Peter Müllerin assistenttina. Müllerin ja Alexander von Humboldtin aloitteesta päätettiin tehdä tutkimusmatka Afrikkaan. Syyskuussa 1842 retkikunta lähti kohti Angolaa, jonka kautta se saapui Mosambikiin kesäkuussa 1843. Matka jatkui Sansibariin, Komoreille, Madagaskarille ja Etelä-Afrikkaan. 1847 Peters palasi Berliiniin Intian ja Egyptin kautta mukanaan valtava kokoelma luonnonhistoriallisia näytteitä, etupäässä kaloja ja matelijoita. Hän laati matkasta raportin Naturwissenschaftliche Reise nach Mossambique.
1847 Petersille myönnettiin prosektorin oppituoli Berliinin yliopiston anatomian laitoksessa. 1856 hänet siirrettiin Berliinin yliopiston eläintieteellisen museon johtajan Martin Lichtensteinin assistentiksi, ja tämän kuoltua vuonna 1857 Peters nimitettiin hänen tilalleen johtajaksi.
Peters nimesi suuren määrän eläimiä, linnuista mosambikinkaijan (Poicephalus cryptoxanthus ja rusko-otsalepinkäisen (Prionops scopifrons).
Edvard Furuhjelm

Knut Elis Gustaf Edvard Furuhjelm (6. maaliskuuta 1845 Helsinki – 13. helmikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri ja Oulun läänin kuvernööri.
Furuhjelmin vanhemmat olivat Kuopion läänin kuvernööri, senaattori, salaneuvos Sten Knut Johan Furuhjelm ja Alexandra Hjärne. Hän kävi 1856–1865 Haminan kadettikoulun ja palveli sitten Pietarissa Preussin kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmentissä 1865–1868 ja Henkivartioväen Liettuan rykmentissä 1868–1872. Furuhjelm oli komppaniaupseerina Haminan kadettikoulussa 1872–1880 yleten luutnantiksi 1872, alikapteeniksi 1876 ja kapteeniksi 1878.
Furuhjelm ylennettiin everstiluutnantiksi 1880 ja hän palveli sitten 7. Hämeenlinnan tarkk’ampujapataljoonassa 1880–1890. Hänestä tuli eversti 1890 ja hän toimi 4. Oulun tarkk’ampujapataljoonan komentajana 1890–1899. Furuhjelm oli Suomen sotakomissariaatin yli-intendenttinä 1899–1900 ja Oulun läänin vt. kuvernöörinä 1900–1903. Koska Furuhjelm ei suostunut järjestämään laittomina pitämiään asevelvollsuuskutsuntoja hän joutui eroamaan kuvernöörin virasta 1903. Samalla hän erosi myös sotapalveluksesta kenraalimajurin arvoisena. Furuhjelm toimi tämän jälkeen Helsingin Säästöpankin tarkastajana 1903–1906 ja Säästöpankin esimiehenä 1906–1910.
Furuhjelm osallistui säätyvaltiopäiville aateliston edustajana 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1893–1898.
Furuhjelm toi 1889 Ruotsissa kehitetyn potkukelkan Suomeen kun hän teetti potkukelkat kaksoispojilleen. Furuhjelm arveli potkukelkalla olevan myös sotilaallista käyttöä sen nopeuttaessa talvisia marsseja. Hän perusti Ouluun myös Suomen ensimmäisen potkukelkkaseuran.
Edvard Furuhjelm oli naimisissa vuodesta 1878 Anna Helena von Nandelstadhin (1858–1946) kanssa. Heillä oli neljä lasta, kaksospojat Knut Elis (1879 –1949) ja August Edvard (1819–1905) sekä tyttäret Olga Matilda Alexandra (1881–1890) ja Kerstin Anna (1891–1984)
Shayne Gostisbehere

Seuraura

Gostisbehere kävi vuodet 2009–2011 Connecticutissa South Kent Schoolia, ja toimi viimeisellä kaudellaan joukkueen kapteenina. Vuodesta 2011 eteenpäin hän kävi Union Collegea ja pelasi sen menestyneessä joukkueessa Union Dutchmenissa. Gostisbehere valittiin kaudella 2011–2012 ECAC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja voitti ECAC:n mestaruuden. Philadelphia Flyers varasi hänet kolmannella kierroksella 78. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. 
Gostisbehere pelasi ensimmäisen kerran NHL:ssä kaudella 2015–2016 kun Flyersin puolustaja Mark Streit loukkaantui. Hän asetti kaudella uuden NHL:n tulokkaiden ennätyksen puolustajille, kun hän kirjautti ainakin pisteen peräti 15 peräkkäisessä ottelussa. Kauden aikana hän teki 66 ottelussa tehot 17+29=46. Kauden päätteeksi hän voitti Flyersin sisäisen Barry Ashbee Trophyn, joka annetaan joukkueen parhaalle puolustajalle. Sen lisäksi hän oli toinen äänestyksessä Calder Memorial Trophyn saajaksi, mutta palkinnon voitti Chicago Blackhawksin Artemi Panarin. Pudotuspeleissä Gostisbehere teki yhden maalin Philadelphian hävitessä ensimmäisellä kierroksella Washington Capitalsille.
Cumulonimbus virga

Cumulonimbus virga on Cumulonimbus, jonka sade ei ulotu maahan asti. Sade näkyy useimmiten tumman- tai vaaleanharmaana pilvestä roikkuvana viiruisuutena. Tämä pilvi saattaa enteillä sadetta, jos sentyyppisiä pilviä tulee kohti. Mutta sadejuova virga esiintyy myös kuolevassa kuuro- tai ukkospilvessä. Jos sade ulottuu maahan asti, kyse on kuuro- tai ukkospilven tyypistä Cumulonimbus praecipitatio.
Ylitornio

Luonto

Noin 7 kilometriä kuntakeskuksesta pohjoiseen sijaitsee 242 metriä korkea vaara, Aavasaksa, joka on yksi Suomen 27 virallisesta kansallismaisemasta. Kuntakeskus sijaitsee rehevässä Tornionjokilaaksossa, joka on perinteistä viljelysmaata. Maisemaa hallitsevat Torniojoki ja jylhät vaaramaisemat.

Kulttuuri

Suomen puolen Ylitornio ja Ruotsin puolen Övertorneå muodostavat yhdessä historiallisesti, kielellisesti ja kulttuurillisesti ainutlaatuisen  kokonaisuuden. Seudulla puhutaan kolmea kieltä: suomea, ruotsia ja meänkieltä.

Liikenne

Ylitorniolle on hyvät tieyhteydet. Valtatie 21 kulkee kuntakeskuksen länsipuolitse, ja itse kylänraitti,  Alkkulanraitti, kulkee aivan valtatien välittömässä läheisyydessä. Raitin varren palvelukeskittymästä löytyvät nauhamaisessa asetelmassa kaikki liikkeet ja palvelut. Ylitorniolla on rajanylityspaikka ruotsin puolelle Aavasaksan kylässä, ja Aavasaksalta lähtevät myös seututiet 932 Raanujärvelle ja 930 Mellakosken kautta Muurolaan, Muurolan kautta pääsee myös kätevästi maakuntakeskukseen Rovaniemelle, jonne matkaa kirkonkylältä kertyy 113 kilometriä. Mellakoskelta haarautuu myös Seututie 929 Tervolaan. Valtatietä 21 pitkin on Tornioon 63 kilometriä ja Pelloon 60 kilometriä. Ruotsin puolelle Övertorneån keskustaan Matarenkiin on Ylitornion keskustasta noin 8 kilometriä.
Ylitorniolla on rautatieasema, jossa pysähtyvät kaikki Kolariin menevät ja Kolarista tulevat VR:n henkilöjunat.

Palvelut

Ylitorniolla on lähes kaupunkitasoiset palvelut.

Opiskelu

Ylitorniolla on Meän Opisto, Ylitornion kristillinen opisto sekä Ammattiopisto Luovin toimipiste. Kirkonkylältä löytyvät ylä- ja ala-aste sekä lukio, muita sivukouluja on muun muassa Kaulinrannassa, Mellakoskella, Nuotiorannassa ja Raanujärvellä, joskin Nuotiorannan koulusta on jo annettu lakkautuspäätös.

Kylät

Aavasaksa, Ainiovaara, Aittamaa, Alkkula (kirkonkylä), Alposjärvi, Armassaari (Paloistenkylä), Etelä-Portimojärvi, Haarasaajo, Hyllykylä, Jolanki, Kainuunkylä (Helsinginkylä), Kaitajärvi, Kantomaanpää, Kapusta, Kaulinranta, Kivijärvi, Kivilompolo, Koivistonpää, Kopanmäki, Kuivakangas, Kuuroskoski, Lohijärvi, Meltosjärvi, Mellakoski, Mellajärvi, Nuotioranta, Närkki, Pessalompolo, Pekanpää, Portimojärvi, Raanujärvi, Ratasvuoma, Sompanen, Suutarinmäki, Taloniemi, Taroniemi, Tengeliö, Tolppi, Törmäsjärvi, Vietonen, Välikylä, Väystäjä

Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Ylitorniolla oli 4 118 asukasta, joista 1 931 asui taajamissa, 2 142 haja-asutusalueilla ja 45 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Ylitornion taajama-aste on 47,4 %. Ylitornion taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli kunnan keskustaajamaan Ylitornion kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 1 931 asukasta.

Muuta

Ylitorniolla sijaitsee myös Suomen pohjoisin vankila. Se on aloittanut toimintansa 18.4.1997. Yksikkö on tarkoitettu avolaitoskelpoisia vankeja varten. Miespaikkoja siellä on 40. Vankilan neljä naispaikkaa siirrettiin lokakuussa 2012 Kestilän avovankilaan.
Iso Ristilampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,0 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Poikkeleenpuron valuma-alueeseen (35.656) se kuuluu.
Kirsi Monni

Kirsi Monni (s. 4. kesäkuuta 1962) on suomalainen tanssija, koreografi ja tanssitaiteen tohtori. Vuodesta 2009 lähtien hän on toiminut Teatterikorkeakoulussa tanssitaiteen professorina.
Monni on opiskellut Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa vuosina 1970-1978 sekä Helsingin tanssiopistossa 1979-1981. Lisäksi hän on suorittanut opintoja ulkomailla, muun muassa Pariisissa. Tanssinopettajana Monni on toiminut 1980-luvun alusta lähtien. Hän on ollut mukana myös Uuden tanssin keskuksen johdossa useissa eri tehtävissä.
Koreografian Kirsi Monni on tehnyt yli 30 tanssiteokseen.
John Ashley

John Ashley (5. maaliskuuta 1930 Galt, Ontario, Kanada – 5. tammikuuta 2008 Kitchener, Ontario, Kanada) oli kanadalainen Hockey Hall of Fameen valittu jääkiekkoerotuomari.
Ashley pelasi vielä AHL-tasolla jääkiekkoa, mutta keskittyi tuomarointiin saatuaan ensimmäisen sopimuksensa vuonna 1959. Hän tuomitsi otteluita aluksi farmisarjoissa, mutta nousi nopeasti NHL:ään, jossa hän teki pitkän uran ja oli todella arvostettu tuomarina.
Yhteensä Ashley tuomaroi 622 NHL:n runkosarjan ja 58 pudotuspelien ottelua. Vuosina 1964–1972 hän tuomitsi jokaisen pudotuspelisarjan seitsemännen, eli ratkaisevan, ottelun. Ashley vihelsi NHL:ssä 13 kauden ajan ja tämän jälkeen toimi vielä liigan tuomaritarkkailijana ja -neuvojana. Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1981 tuomariedustajana.
Ashley kuoli sydänvaivoihin 77-vuotiaana tammikuussa 2008. Hän oli naimisissa 56 vuotta June Ashleyn kanssa ja heillä oli kaksi lasta: tytär Christine ja poika Tom.
AVN-palkinto

AVN-palkinnot (engl. AVN Awards) ovat elokuva-alan palkintoja, jotka jaetaan vuosittain yhdysvaltalaisten pornoelokuvien tekijöille. Palkinnot sponsoroi ja jakaa yhdysvaltalainen aikuisviihdeteollisuuden ammattilehti Adult Video News (AVN). 
Palkintokategorioita on yli sata, joista osa on suoraan verrattavissa muihin elokuva-alan palkintoihin ja osa on varta vasten pornolle tehtyjä. Palkinto on saanut kritiikkiä siitä, että useat palkintokategoriat ovat selkeästi päällekkäisiä keskenään ja että palkintoihin nimitetään jopa kymmeniä eri ehdokkaita. 
Palkintojenjakotilaisuus järjestetään vuosittain tammikuun alussa Las Vegasissa, Nevadassa, Yhdysvalloissa. Ensimmäinen AVN-palkintogaala järjestettiin vuonna 1984. Vuonna 1986 gaalaan lisättiin palkinnot myös homopornolle, ja vuonna 1999 homopornoon liittyvät palkinnot eriytettiin omaksi GayVN-palkinnokseen. 
Palkintoa on kuvattu "pornoteollisuuden Oscar-palkinnoksi".
USS Charlotte (SSN-766)

Palveluskäyttö

Alus määrättiin käyttöönotettaessa Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon Pearl Harboriin Havaijilla.
Game Night (elokuva)

Juoni

Elokuvassa esiintyy kaveriporukka, joka järjestää säännöllisesti peli-iltoja. Brooks ehdottaa seuraavaksi peli-illaksi murhamysteeriä kotonaan, uudessa huvilassaan. Brooks lupaa voittajalle palkinnoksi auton. Sattumanvaraisesti kun murhamysteeri alkaa, niin oikeat rikolliset kidnappaavat Brooksin huumevelkojen takia ja kolkkaavat järjestäjän tajuttomaksi. Kukaan ei epäile mitään, niin he jakautuvat tiimeihin ja alkavat pelaamaan peliä kuin normaalisti vihjeiden avulla.
GSM-R

GSM-R (engl. Global System for Mobile Communications – Railway) on rautatiekäyttöön tarkoitettu radioverkkostandardi. Sen käyttämät taajuusalueet ovat 876–880 MHz päätelaitteesta tukiasemalle lähetettäessä ja 921–925 MHz tukiasemalta vastaanotettaessa. Järjestelmä on osa ERTMS-hanketta.
Järjestelmä on GSM:n pohjalta suunniteltu langattomaan viestintään rautateillä, ja sitä käytetään sekä sovelluksissa että puheensiirrossa. Järjestelmä ei ole yleisessä käytössä, vaan se on suojattu ja yksinomaan rautateiden käyttöön tarkoitettu. Se on osa laajempaa rautateiden valvontajärjestelmää, ja se on suunniteltu toimimaan jopa 500 km/h:n nopeudella liikkuvissa junissa ilman tietohävikkiä tiedonsiirrossa.

GSM-R Suomessa

Suomessa GSM-R-verkon käyttö lopetettiin 13. Toukokuuta 2019, kun puheviestintään alettiin käyttämään virveä. Verkkoa ylläpiti Liikennevirasto. Verkko tunnettiin nimellä Raili, ja se kattoi noin 5 000 kilometriä Suomen ratoja ja ratapihoja. Verkkoa käyttivät veturinkuljettajat, konduktöörit, vaihtotyönjohtajat ja liikenteenohjaajat. Raili-liittymän pystyi hankkia jokainen sitä tarvitseva rautatiealan yritys. Railin edeltäjä oli linjaradio.
Juha-Matti Jaatinen

Juha-Matti Jaatinen (s. 6. helmikuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa kaudella 2014 kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureita. Lisäksi Jaatinen on pelannut Superpesiksessä yhden kauden myös Vimpelin Vedon joukkueessa.
Superpesiksen runkosarjassa Jaatinen on pelannut Vimpelin Vedon ja Alajärven Ankkureiden riveissä kaikkiaan 36 ottelua, joissa on lyönyt kolme ja tuonut 23 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 92. Superpesiksen pudotuspeleissä Jaatinen on pelannut viisi ottelua, joissa on tuonut neljä juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen kymmenen kärkilyöntipistettä.
Tiepalvelu

Tiepalvelu on vapaaehtoista maantieliikenteen auttamistoimintaa ja se liittyy läheisesti vapaaehtoiseen pelastuspalveluun. Suomessa tiepalvelu käynnistyi Olympiavuonna 1952 Autoliiton edeltäjän Suomen Autoklubin (AK) toimesta. Nykyään toimintaa harjoittavat Suomen Tiepalvelumiehet, Suomen Tiepalvelumiesliitto ja Suomen Vapaaehtoinen Tiepalvelu. Tiepalvelumiehet tekevät vapaaehtoista työtä oman työnsä ohella ja päivystävät useimmiten viikonloppuina. Joka vuosi tiepalvelu osallistuu pääsiäis- ja joululiikenteeseen, operaatiot tunnetaan nimillä Operaatio Pajunkissa, Operaatio Lumihiutale ja Operaatio Joulupukki.
Joidenkin vapaaehtoisten tiepalveluiden esimerkiksi STM ry:n vapaaehtoistyöntekijät eivät saa ottaa työstä mitään korvausta, ainoastaan tarveaineista ja tarvikkeista. Myös muiden tiepalveluiden liikenneturvallisuuteen liittyvä ja pieni tekninen apu voi olla maksuton silloin kun tiepalvelumies tulee paikalle pyytämättä, esimerkiksi jonkin liikenneoperaation aikana. Yritystoimintaan liittyvä tiepalveluapu on yleensä aina maksullinen. Myös Autoliitto harjoittaa yhä tiepalvelua, joka perii kulukorvauksen tilatusta avun annosta. Autoliiton tiepalvelu on nykyisin yhä useammin alan yritysten tuottamaa ja vain vapaaehtoisen tiepalvelun päivystäessä tilattu apu saattaa tulla perinteiseltä vapaaehtoispartiolta. Vapaaehtoisen tiepalvelun ja Autoliiton ohella Suomessa toimii myös täysin kaupalliselta pohjalta ammattitiepalvelu.