google/wiki40b huggingface dataset:
Urpo Rinne

Urpo Kalervo Rinne (s. 21. elokuuta 1935 Parkano) on suomalainen neurologi. Hän toimi Turun yliopiston neurologian professorina vuosina 1969–2000.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Ikaalisten yhteiskoulusta vuonna 1954 Rinne alkoi opiskella lääketiedettä ja väitteli tohtoriksi vuonna 1960. Vuonna 1969 hänet nimitettiin Turun yliopiston neurologian professoriksi ja yliopistollisen keskussairaalan neurologisen osaston johtajaksi. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2000. Vuonna 1987 Rinne sai ruotsalainen Per Algot Månberg -palkinnon Parkinsonin tautia käsittelevästä tutkimustyöstään, ja samana vuonna hänestä tuli myös Suomen Parkinson -liiton puheenjohtaja.
Rinne kavalsi Parkinsonin tautiin sairastuneiden potilaiden sairauden tutkimukseen ja hoitoon myönnettyjä tutkimusvaroja ja siirsi niitä sveitsiläisille pankkitileilleen noin 60 miljoonaa markkaa ja suomalaisille pankkitileilleen noin 10 miljoonaa markkaa. Rinteen kavallus paljastui, kun Kuopion yliopiston patologian professori Kari Syrjänen sai yliopistolta vakavan varoituksen tekijänoikeuksien loukkaamisesta ja jäi kiinni veronkierrosta. Kun Syrjänen erotettiin professorin virasta, hän ilmiantoi professorikolleegansa Paavo Riekkisen tutkimusrahojen kavalluksesta. Riekkisen jutun tutkimusten yhteydessä alettiin tutkia myös Paavo Riekkisen samannimisen pojan toimia, ja hänen kauttaan paljastuivat Urpo Rinteen kavallukset.
Turun käräjäoikeus tuomitsi Rinteen 21. joulukuuta 2001 neljän vuoden vankeusrangaistukseen tutkimusrahojen kavaltamisesta. Rinne syyllistyi oikeuden mukaan 16 törkeään petokseen, erittäin raskauttavien asianhaarojen vallitessa hyötymistarkoituksessa tehtyihin virkarikoksiin, törkeään virka-aseman väärinkäyttöön sekä törkeään veropetokseen. Sekä Rinne että syyttäjä tyytyivät tuomioon eikä asiaa käsitelty Turun hovioikeudessa. Vuotta myöhemmin Rinteen pojat neurologian professori Juha Rinne (TYKS) ja neurologian ylilääkäri Jaakko Rinne (KYS) tuomittiin tuhansien eurojen sakkoihin perintö- ja lahjaveropetoksista. Maksettavaa kertyi Juha Rinteelle 5 810 euroa ja Jaakko Rinteelle 1 470 euroa.
Rinne vältti syytteet Parkinson-potilaiden väärästä hoidosta, koska syyteoikeus ehti osassa tapauksista vanhentua ja muille tapauksille ei löydetty näyttöä törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä. Terveydenhuollon oikeusturvakeskus totesi, että Rinne oli toiminut epäasianmukaisesti ja epäeettisesti, mutta hoitovirheitä ei löydetty. Parkinsonin taudin luonne tekee vaikeaksi näytön saamisen vammantuottamisesta, koska tauti etenee joka tapauksessa ja hoidolla voidaan vain helpottaa oireita.
Sibeliuspuiston minigolf

Sibeliuspuiston minigolf sijaitsi Helsingissä Sibeliuksen puistossa. Rata lopetti toimintansa toukokuussa 2018 ja ennen lopettamistaan se oli Suomen vanhin toiminnassa ollut minigolfrata. Sen rakensi 1952 kristillinen teekkarijärjestö Ristin Kilta.

Historia

Alun perin Ristin killan minigolfradat rakennettiin varainkeruuta varten. Kiltalaiset halusivat Otaniemeen avattuun teekkarikylään oman kappelin ja eräs kiltalainen, Eric Schalin, tuli ehdottaneeksi minigolfradan perustamista varainhankinnan avuksi. Hän oli tutustunut peliin Englannissa ja huomannut niiden olleen suosittuja ulkomailla.
Ristin kilta rakennutti XV Olympia 1952 -toimikunnan tukemana kaksi rataa: ensimmäisen Eläintarhantien varteen ja toisen Sibeliuksen puistoon. Radat saavuttivat nopeasti suosiota, mutta Eläintarhantien rata purettiin jo samana vuonna.

Radat

Sibeliuspuiston minigolfissa oli 18 rataa. Minigolfin radat eivät olleet kilparatoja, vaan teekkareiden itse suunnittelemia ja siten kilparatoja monipuolisempia.

Minigolfin toiminta nykyään

Ristin kilta ylläpitää Sibeliuspuiston minigolfrataa yhä pääosin talkoovoimin. Radan tuotto ohjataan nykyisin hyväntekeväisyyteen.
Niclas Burström

Seuraura

Burström on Skellefteå AIK:n oma kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen Elitserien-ottelunsa kaudella 2008–2009. Hän pelasi kauden suurimmaksi osaksi Skellefteån J20-joukkuetta, mutta Burström vahvisti myös seuran J18-junioreita, joissa hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa. Kaudella 2009–2010 Buströn oli Skellefteån J20-junioreiden tehokkain puolustaja tehoilla 7+14=21. Hän pelasi kauden aikana 11 Elitserien-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Burström pelasi miesten pelejä myös kevätkaudella kauden loppuun asti lainalla HockeyAllsvenskan-joukkue Växjö Lakersissa, joka eteni Kvalserieniin, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kausi 2010–2011 oli Burströmille ensimmäinen kokonainen Elitserienissä ja se toi hänelle 52 runkosarjaottelussa seitsemän syöttöpistettä ja 18 playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Burström voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Kaudella 2011–2012 hän avasi maalitilinsä myös runkosarjassa, jossa Burström teki tehot 6+6=12. Hän voitti kauden päätteeksi taas Elitserien-hopeaa.
Syyskuussa 2012 Burström teki Skellefteån kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2017 saakka. Kaudella 2012–2013 hän oli Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 3+11=14. Burström voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän oli taas Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 6+14=20 ja voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kausi 2014–2015 päättyi SHL-hopeaan. Kaudella 2015–2016 Burström oli Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 9+19=28, joilla hän jakoi koko SHL:n puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Djurgårdens IF:n Marcus Högströmin kanssa. Pudotuspeleissä Burström oli joukkueen paras syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa ja palkittiin liigan parhaana puolustajana Salming Trophylla. Burström valittiin myös Ruotsin tähdistökentälliseen.
Katharine Ross

Katharine Juliet Ross (s. 29. tammikuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rossilla on ollut tunnettuja rooleja muiden muassa elokuvissa Miehuuskoe (1967), Tappajakoirat (1972), Stepfordin naiset (1975), Murha luonnollisista syistä (1979), Hurrikaani (1980) ja Donnie Darko (2001). Vuosina 1985–1987 Ross näytteli televisiosarjassa Colbyt.
Ross oli vuonna 1967 ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi. Hänelle on myönnetty Bafta-palkinto vuonna 1971 ja Golden Globe vuonna 1977.
Ross syntyi Hollywoodissa ja on ollut vuodesta 1984 lähtien naimisissa näyttelijä Sam Elliottin kanssa. Heillä on yksi lapsi.
Johan Sundström

Seuraura

Sundström on Frölunda HC:n oma kasvatti. Hän teki joukkueessa Elitserien-debyyttinsä kaudella 2009–2010. Reilun viikon aikaisemmin 17 vuotta täyttänyt Sundström pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen Elitserien-ottelunsa 3. lokakuuta 2009 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan ja sai siinä jääaikaa 3.04 minuuttia. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan vielä Frölundan J20-joukkueessa, jonka toiseksi paras pistemies Sundström oli Jonathan Johanssonin kanssa tehoilla 13+17=30. Hän käväisi myös Frölundan J18-joukkueessa, joka voitti keväällä 2010 J18 Allsvenskanin pronssia. Ukrainalainen HC Budivelnik varasi Sundströmin 68. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2010.
Syyskuussa 2010 Sundström teki kaksivuotisen Elitserien-sopimuksen Frölundan kanssa. Hän pelasi kauden 2010–2011 aikana yhteensä 41 runkosarjaottelua tehden yhden maalin, joka syntyi 4. joulukuuta 2010 vieraissa HV71:n Andreas Anderssonin taakse. Sundström pelasi myös yhden ottelun lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanin Borås HC:ssa. Hän vahvisti myös Frölundan J20-joukkuetta kevään 2011 pudotuspeleissä, joiden piste- ja maalipörssin Sundström voitti tehoilla 8+7=15. Kauden päätteeksi hän voitti myös J20 SuperElitin mestaruuden. Harjoituskaudella 2010 Sundström voitti joukkueessa myös A-nuorten European Trophyn mestaruuden.
New York Islanders varasi Sundströmin toisella kierroksella 50. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Toisella Elitserien-kaudellaan 2011–2012 hän teki 49 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 6+5=11. Kesäkuussa 2012 Sundström teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Islandersin kanssa. Hän pelasi kauden 2012–2013 kokonaan farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa, AHL:ssä. Kaudella 2013–2014 Sundström teki NHL-debyyttinsä. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 14. maaliskuuta 2014 San Jose Sharksia vastaan. Sundström sai ottelussa jääaikaa 10.28 minuuttia. Sundström pelasi kauden aikana NHL:ssä yhteensä 11 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kauden 2014–2015 hän pelasi kokonaan taas farmissa.
Kaudeksi 2015–2016 Sundström palasi kaksivuotisella sopimuksella Frölundaan. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 17+19=36. Sundström voitti myös Frölundan sisäisen tehotilaston lukemalla +21. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden ja palkittiin SHL:n pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Stefan Liv Memorial Trophylla. Sundström voitti kauden aikana myös Mestarien liigan mestaruuden. Kaudella 2016–2017 hän oli Frölundan toiseksi paras pistemies Henrik Tömmernesin jälkeen tehoilla 12+26=38. Sundström voitti kauden aikana taas CHL:n mestaruuden.
Sundström siirtyi kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisella sopimuksella KHL-joukkue Avangard Omskiin. Hän pelasi lukuisten loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa kuitenkin vain viisi ottelua, mutta Sundström kuntoutui kuitenkin pudotuspeleihin. Elokuussa 2018 Avangard päätti purkaa hänen sopimuksensa, kun seura vahvisti ulkomaalaisosastoaan Maxime Talbotilla ja David Desharnaisilla. Syyskuussa Sundström siirtyi jatkmaan KHL-uraansa loppukauden 2018–2019 kattavalla sopimuksella kiinalaisjoukkue Kunlun Red Stariin.
HMS Swift (1907)

Suunnittelu

HMS Swiftin suunnittelun lähtökohtana oli amiraali Fisherin näkemys nopeista sotalaivoista. Amiraliteetti sai valmiiksi vaatimusten määrittelyn joulukuussa 1904, ja tämän jälkeen lopulta parhaaksi arvioitua Cammell Lairdin suunnitelmaa verrattiin Thornycroftin, Fairfieldin, John Brownin ja Armstrong Whitworthin suunnitelmiin. Suunniteltu kokonaisen luokan tilaaminen ei kuitenkaan toteutunut, ja seuraava HMS Swiftiin rinnastettava tilaus tehtiin vasta 1914. Ainutlaatuisuutensa vuoksi alus oli jonkinlainen kummajainen suuren kokonsa ja muutenkin selkeästi poikkeavan rakenteensa vuoksi. 
Aluksen uppouma oli kaksinkertainen tuon ajan hävittäjiin verrattuna. Alus oli riittävän kookas ja nopea, jotta se pystyisi vapauttamaan kevyetristeilijät tiedustelutehtävistä. Fisher halusi poistaa kevyet risteilijät laivaston kokoonpanosta. Nopeusvaatimuksen vuoksi aluksen polttoaineeksi valittiin öljy ja siihen asennettiin neljä akselia, jotka kykenisivät liikuttamaan alusta 39 solmun nopeudella.
Nopeus jäi kuitenkin lopulta haaveeksi palveluskäytössä. Laivasto kuitenkin kirjasi koeajoissa nopeuden saavutetuksi. Nopeus ei kuitenkaan olisi ollut taloudellinen, koska aluksella oli öljyä ainoastaan 180 tonnia. Tämä rajoitus teki siitä myös täysin sopimattoman Fisherin haaveilemaan tiedustelutehtävään.
Alus oli myös kokoonsa nähden heikosti panssaroitu ja aseistettu, koska sen uppouma pyrittiin pitämään pienenä. Tästä seurasi myös heikko merikelpoisuus ja sen palvelusta rajoitti sää.

Palvelus

HMS Swift määrättiin vuonna 1912 4. torpedovenehävittäjälaivueen johtajaksi, ja siihen kuuluneiden K-luokan alusten kanssa se liitettiin Suureen laivastoon elokuussa 1914. Alus osoittautui liian heikoksi palvellakseen Pohjanmerellä, minkä vuoksi se kävi heinäkuussa 1915 korjattavana. Telakalla alukselle asennettiin Egertonin kehittämä raivausjärjestelmä ja se siirrettiin Doverin partio-osastoon 6. Hävittäjälaivueeseen.
Aluksen keulassa olleet kaksi nelituumaista tykkiä korvattiin 1916 yhdellä kuuden tuuman Mk XII 45 kaliiperin tykillä P Mk VII asennuksella. HMS Swift modernisoitiin korjaustun yhteydessä, kun se oli vaurioitunut pahoin Doverinsalmen taistelussa 20. huhtikuuta 1917. Alukselle asennettiin komentosilta ruorihuoneineen, sen kuusituumainen poistettiin ja 18 tuuman torpedoputket korvattiin 21-tuumaisilla. Se palasi telakalta heinäkuussa palvelukseen Doverin partio-osastoon.
Alus osallistui keväällä 1918 ensimmäiseen Ostendiin tehtyyn hyökkäykseen. Se romutettiin kaikessa hiljaisuudessa 9. joulukuuta 1921.
Cauchyn integraalikaava

Cauchyn integraalikaava on funktioteorian tulos, jolla pystyy laskemaan analyyttisen funktion arvon annetun alueen sisäpisteissä, jos funktion arvot tunnetaan alueen reunalla.
Formaalisti: Olkoon  analyyttinen alueessa  ja  kiekko, jonka sulkeuma sisältyy :han. Tällöin kaikilla 
Cauchyn integraalikaavasta seuraa, että analyyttinen funktio on äärettömän monta kertaa derivoituva. n:nnelle derivaatalle voidaan johtaa esitys
Näitä kaavoja voidaan käyttää hyväksi residylauseen todistamisessa.
Pulmanki

Pulmanki (pohjoissaameksi Buolbmát, norj. Polmak) on kylä ja entinen kunta Finnmarkin läänissä Norjassa. Pulmanki sijaitsee lähellä Suomen rajaa ja Utsjoen Nuorgamin kylää. Pulmangin kylän itäpuolella pääosin Suomen alueella sijaitseva Pulmankijärvi laskee Pulmankijoen kautta Tenojokeen. Pulmanki erosi Uuniemen kunnasta 1. tammikuuta 1903. Siihen aikaan paikkakunnalla asui 450 asukasta. Pulmangissa puhutaan sekä saamea että norjaa.
Pulmanki yhdistyi viereisen Tenon kunnan kanssa 1. tammikuuta 1964.
August Söderman

Johan August Söderman (17. heinäkuuta 1832 Tukholma  – 10. helmikuuta 1876) oli ruotsalainen säveltäjä. 
Hän syntyi teatterin kapellimestarin poikana. Kun hän oli 11-vuotiaana keskeyttänyt koulunkäyntinsä, hänet lähetettiin merille, mutta hän joutui sairastuttuaan pian palaamaan kotiin. Tämän jälkeen hän opiskeli pianonsoittoa sekä omin päin myös viulun- ja sellonsoittoa. Vuonna 1850 hänet kiinnitettiin erään teatteriseurueen kapellimestariksi, jossa tehtävässä hän vieraili Suomessakin. Hän lähti Leipzigiin opiskelemaan viulun-, pianon- ja sellonsoittoa, ja palattuaan Ruotsiin hänet nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen oopperan kuoromestariksi ja apulaiskapellimestariksi. 
Södermanin balladeissa on havaittavissa Richard Wagnerin vaikutus. Hän sävelsi myös näyttämömusiikkia, kuten teoksen Svenskt festspel. Kuoromusiikissa hänen huomattava saavutuksensa on hänen hieman ennen kuolemaansa säveltämä teos Katolsk Messa.
August Södermanin poika oli oopperalaulaja (basso) Carl August Söderman (1860–1916), joka toimi myös oopperaohjaajana.
August Robert Svanström

Elämä ja ura

Robert Svanström syntyi työvouti Isak Svanströmin perheeseen Skatan maatilalla Nordsjössä. Svanström opiskeli Helsingin teknillisessä reaalikoulussa 1852–1854. Sen jälkeen hän työskenteli Osberg & Baden konepajan konttoristina ja Fiskarsin tehtaan metsänhoitajana. Sittemmin hän toimi maanmittarina. Svanström jatkoi opintojaan Tukholman kuninkaallisessa metsäinstituutissa ja vuonna 1861 hän pääsi Suomen metsähallituksen metsäkonduktööriksi. Vuonna 1864 Svanström aloitti metsänhoitajan työn Hyrynsalmen hoitoalueella ja 1873 hän jatkoi metsänhoitajan uraansa Kuohatin piirissä. Vuonna 1885 Svanström sai nimityksen metsähallituksen metsänhoitajaksi ja hän palasi Helsinkiin.
Robert Svanström ystävystyi Aleksis Kiven kanssa jo ala-alkeiskoulussa (lägre elementarskola) Helsingin Kruununhaassa 1847. Kivi kertoi kirjeissään muun muassa työn alla olevista teoksistaan. 1850-luvulla Svanström ja Kivi jakoivat kiinnostuksen helsinkiläisen vaatturimestari Albin Palmqvistin tyttäriin Albinaan ja Hilmaan.
Kivi kosi Albinaa kahdesti - tuloksetta. Svanströmiä sen sijaan onnisti Hilman suhteen. Hän nai tämän keväällä 1874. Hilma tunnettiin tuolloin leskirouva Brauneiserina, sillä hän oli ollut 1860-luvun lopulla lyhyen aikaa aviossa pastori Heinrich Brauneiserin kanssa.
Svanström harrasti näytelmäkirjallisuutta. Hänen kirjoittamistaan näytelmistä on säilynyt yksinäytöksinen komedia Midsommarafton.
Peter Reith

Peter Keaston Reith (s. 15. heinäkuuta 1950 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän syntyi Melbournessa ja valmistui Monash-yliopistosta. 
Reith istui Australian parlamentin jäsenenä vuosina 1982–1983 ja 1984–2001. Hän on toiminut muun muassa maansa työministerinä vuosina 1997–2001 ja puolustusministerinä vuonna 2001.
Elias Ymer

Tennisura

Heinäkuussa 2013 Ymer sai villin kortin Båstadin ATP-turnaukseen. Hän voitti ensimmäisen erän maailmanlistan sijalla 29 ollutta Grigor Dimitrovia vastaan, mutta hävisi lopulta lukemin 7–5, 2–6, 4–6. Syyskuussa hän eteni loppuotteluun Ruotsissa pelatussa ITF Futures -turnauksessa. Lokakuussa hän edusti Ruotsin Davis Cup -joukkuetta pelattuaan ensimmäisen kerran Davis Cupissa. Hän päätti kauden ATP-listan sijalla 769. Huhtikuussa 2014 Ymer saavutti kaksi ITF Futures -turnausvoittoa Egyptissä. Toukokuussa hän voitti Ruotsissa sekä Romaniassa pelatut Futures-turnaukset. Kesäkuussa hän voitti Futures-turnauksen Alankomaissa. Heinäkuussa Ymer sai villin kortin Båstadin ATP-turnaukseen ja voitti ensimmäisellä kierroksella Mihail Kukuškinin suoraan kahdessa erässä saavuttaen ensimmäisen voittonsa ATP-kiertueen pääsarjassa. Toisella kierroksella hän hävisi viidenneksi sijoitetulle João Sousalle. Lokakuussa Ymer hävisi Tukholman ATP-turnauksen avauskierroksella Jérémy Chardylle. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 228.
Tammikuussa 2015 Ymer saavutti uransa toisen voiton ATP-kiertueella, kun hän päihitti Chennai Openin avauskierroksella Igor Sijslingin. Hän hävisi toisella kierroksella ja osallistui seuraavaksi Australian avointen karsintoihin. Hän selvitti ne, ja eteni Grand Slam -turnauksen pääsarjaan ensimmäisenä ruotsalaismiehenä vuoden 2011 jälkeen, jolloin Robin Söderling oli Wimbledonin kolmannella kierroksella. Hän hävisi kuitenkin pääsarjan avauskierroksella Gō Soedalle viisieräisen ottelun.

Yksityiselämä

Myös Eliasin pikkuveli, Mikael Ymer, on tennispelaaja. He ovat Ruotsin suurimpia tulevaisuuden toivoja. Heidän isänsä Yemer Wondwosen on etiopialainen entinen pitkän matkan juoksija, joka pakeni Ruotsiin vuonna 1987 ollessaan 24-vuotias. Ruotsissa hän tapasi myös etiopialaislähtöisen Elias Kelemeworkin, joka on Eliasin, Mikaelin sekä kolmannen veljen, Rafaelin, äiti.
Ruotsalaistennispelaaja Robin Söderling palkitsi Ymerin vuonna 2011 50 000 Ruotsin kruunun apurahalla auttaakseen häntä huippupelaajaksi kehittymisessä. Ymer harjoittelee ruotsalaisessa Good to Great -tennisakatemiassa.
Nicholas Wancke

Nicklas Michael Wancke (s. 18. heinäkuuta 1965 Helsinki) on suomalainen televisiotoimittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Ylen aamu-tv:n juontajana. Ennen Aamu-TV:tä Wancke oli uutistenlukijana englanninkielisissä uutisissa, joissa hän aloitti vuonna 2000. Brittiläisen isän ja suomalaisen äidin poika  kasvoi pienessä Whitstablen kaupungissa ja hänen äidinkielensä on englanti. Suomeen Wancke muutti 11-vuotiaana.
Ennen tv-debyyttiään Wancke työskenteli pitkään Ylen Radio Finlandissa. Sitä ennen hän on tehnyt muun muassa opettajan ja matkaoppaan töitä.
Art Garfunkel

Varhainen elämä

Arthur Ira Garfunkel syntyi 5. marraskuuta 1941 New Yorkin Queensin kaupunginosassa romanianjuutalaiseen perheeseen. Hän tapasi Paul Simonin koulussa kuudennen luokan näytelmässä. He perustivat lukiossa lauluduon nimeltä Tom and Jerry ja julkaisivat singlen ”Hey Schoolgirl”. He lähtivät kuitenkin omille tahoilleen collegeen, Garfunkel Columbian yliopistoon opiskelemaan arkkitehtuuria. Garfunkel esiintyi opiskeluaikoinaan toisinaan taiteilijanimellä Artie Garr.

Laulajanura

Vuonna 1962 Simon ja Garfunkel palasivat yhteen ja alkoivat esiintyä New Yorkin Greenwich Villagen folk-klubeilla. Vuosien 1964–1970 välillä he julkaisivat viisi albumia Simon & Garfunkel -nimisenä duona, kunnes lähtivät soolourilleen vuoden 1970 menestyslevyn Bridge over Troubled Water jälkeen. Duon hajoamiseen vaikutti paljon se, että Garfunkel käytti tuolloin paljon aikaa omaan elokuvanäyttelijän uraansa. He ovat kuitenkin senkin jälkeen esiintyneet usein yhdessä.
Garfunkelin ensimmäinen sooloalbumi Angel Clare (1973) nousi Yhdysvaltain albumilistan sijalle viisi. Vuonna 1979 julkaistu single "Bright Eyes" oli suurmenestys ja nousi listaykköseksi useassa maassa vaikkakaan ei Yhdysvalloissa. Koko soolourallaan Garfunkel on julkaissut yhteensä 11 albumia sekä kokoelmalevyjä.
Garfunkel kirjoitti ensimmäiset omat laulunsa vuoden 2002 levylleen Everything Waits To Be Noticed.
Simon & Garfunkelin kiertue keskeytyi vuonna 2010 kun Garfunkel sai äänihuulihalvauksen. Hänen äänensä palautui ennalleen vasta neljän vuoden kuluttua. Sinä aikana Garfunkelin ja Paul Simonin välit viilenivät, kun Garfunkel valitti julkisuudessa, ettei koskaan ollut saanut riittävää tunnustusta duon toisena puolikkaana. Garfunkel jatkoi esiintymiskiertueita äänensä palattua kuntoon.

Kirjailijanura

Garfunkel on kirjoittanut runoja vuodesta 1981 lähtien, ja vuonna 1989 hän julkaisi proosarunokokoelmansa Still Water.
Garfunkel julkaisi kävelyretkillään kirjaamiaan mietelmiä ja muita lyhyitä tekstejä vuonna 2017 kirjana What Is It All But Luminous – Notes from an Underground Man.

Yksityiselämä

Garfunkelin ensimmäinen vaimo oli Linda Grossman, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1972. He erosivat vuonna 1975. Garfunkelin seuraavien vuosien kumppani Laurie Bird teki itsemurhan vuonna 1979. Garfunkel meni naimisiin Kim Cermakin kanssa vuonna 1988. He saivat pojan vuonna 1990 ja toisen vuonna 2005 sijaissynnyttäjän avulla.
Garfunkel aloitti vuonna 1984 idästä länteen suuntautuvan kävelymatkan Yhdysvaltojen halki. Hän käveli 12 vuoden ajan pieniä teitä pitkin osuuksia aikataulunsa salliessa ja palasi lentämällä ja autolla takaisin aina sille paikalle, mihin oli edellisellä etapillaan jäänyt. Hän saavutti Tyynenmeren rannan Oregonissa syyskuussa 1996. Vuonna 1998 Garfunkel aloitti kävelyn Euroopan halki Irlannin länsirannikolta Istanbuliin, jonne hän saapui vuonna 2014.
Ikiru – tuomittu

Juoni

Elokuvan päähenkilö on byrokraatti Watanabe. Hän kärsii vatsavaivoista ja kivut ovat niin kovat, että hänen on mentävä sairaalaan. Lääkäri ottaa röntgenkuvat Watanaben vatsasta ja havaitsee että Watanabe sairastaa syöpää, josta johtuen hänellä on enää vain kuusi kuukautta elinaikaa. Tästä tiedosta järkyttynyt Watanabe päättää elää loppuelämänsä "täysillä", itseään säästelemättä. Hän muun muassa yrittää saada yhteyttä poikaansa, jota ei ole nähnyt moneen vuoteen, nostaa kaikki rahansa pankista, viettää paheellisen yön kaupungilla ja yrittää tehdä vaikutuksen samassa yhtiössä työskentelevään nuoreen naiseen. Mikään ei kuitenkaan anna hänelle mielenrauhaa. Sitten Watanabe muistaa eräät naiset, jotka toivoivat asuinalueelleen leikkipuistoa, mutta joutuivat kaupungin byrokratian syrjimiksi, minkä takia leikkipuistoa ei tuolloin rakennettu. Viimeisenä tehtävänään Watanabe päättää hankkia naisille leikkipuiston.

Vastaanotto

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Ikiru oli mukana  heistä neljäntoista listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Ikirun kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Lehtikantojäärä

Levinneisyys

Kuoriaista tavataan yleisesti koko Suomessa.

Elintavat

Laji käy tavallisesti sarjakukkaisten kukissa. Toukat puolestaan elävät lähinnä lehtipuiden kaarnan alla, mutta joskus myös havupuissa.
Pienin toimiva tuote

Pienin toimiva tuote (engl. Minimum Viable Product, MVP) on uusi, markkinoille vasta yrittävä tuote, jossa on vain sellaiset ominaisuudet, jotka tyydyttävät varhaisten asiakkaiden tarpeet. Pienimmän toimivan tuotteen tarkoitus on kerätä palautetta tuotekehitykseen. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan olennaista on luoda tuote, jota voidaan jo myydä, vaikka se ei täyttäisi läheskään suunnittelijoiden visiota lopullisesta tuotteesta.
Yritykselle palautteen kerääminen pienimmästä toimivasta tuotteesta on usein edullisempaa kuin enemmän ominaisuuksia sisältävän tuotteen sisäinen tuotekehitys. Enemmän ominaisuuksia ja toiminnallisuuksia sisältävän tuotteen kehittäminen lisää kustannuksia ja riskejä, koska suunnittelijoiden oletukset asiakkaiden tarpeista ja käyttäytymisestä usein osoittautuvat virheellisiksi.
Käsitteen keksi ja määritteli vuonna 2001 Frank Robinson. Myöhemmin käsitteen ovat popularisoineet Steve Blank ja Eric Ries.