google/wiki40b huggingface dataset:
Lamminjärvi (Eura)

Maantiede

Järven pinta-ala on 89 hehtaaria ja sen pituus on 2,4 kilometriä ja leveys noin kilometrin. Järven luusua sijaitsee sen pohjoispäässä Ahtistenlahdessa, mistä 1,3 kilometriä pitkä oja laskee läheiseen Vähäjärveen.
Järvellä on 6,9 kilometriä pitkä rantaviiva ja sillä on kolme selvää lahtea. Ahvenniemenmäkeä seuraa etelään 1,1 kilometriä pitkä ja 230 metriä leveä lahti. Luoteessa oleva Luottiilahti on vain 300 metriä pitkä kuten myös koilliseen työntyvä 350 metriä pitkä Ahtistenlahti.
Järveen laskee useita pieniä ojia, mutta Luottiilahteen laskee kaksi isompaa ojaa. Pohjoisesta Luottinkallion takaa laskee joitakin pelto- ja suo-ojia ja lounaasta laskee Särkijärvestä lähtevä ja 400 metriä pitkä oja. Limaniitun pelloilta laskee pitempi oja, joka tuo vettä Mestilän pelloilta ja Ämmäjärvestä.
Järvellä on noin 30 loma-asuntoa, joita on eniten itärannalla ja Särkijärven kohdalla länsirannalla. Järvelle pääsee helposti yhdystieltä 2053.

Luonto

Ympäristön kallioperä kuuluu Laitilan rapakiveä sisältävään massiiviin. Järvessä elää alkuperäisenä kantana jokirapu. Veden laatu on käyttökelpoisuusluokitukseltaan tyydyttävää. Ongelmia aiheuttaa järven mataluus ja matalien rantojen ruohottuminen sekä umpeenkasvu. Tämän vuoksi on tehty kunnostusselvitys vuonna 2003 ja veden pintaa pidetään epävirallisesti aiempaa korkeammalla jo nyt.

Nähtävyys

Järven eteläisen lahden pohjukassa itärannalla on tervahauta.
Fantsnäs

Fantsnäs on kylä Loviisassa Loviisanlahden eteläisen osan (aikaisemmin Mertlax, Määrlahden) molemmin puolin. Valko oli osa Fantsnäsiä, kunnes se lunastettiin satamaksi 1900-alussa. Myös Hattom, Källa ja Vårdö olivat osa Fantsnäsiä.
Kylä on ollut luotsipaikka sekä Svartholman linnakkeen ensimmäisen komendantin Hägerflychtin asuinpaikka. Hän luultavasti rakensi 1770-luvulta olevan everstiluutnantin talon, joka edelleen on paikallaan. Fantsnäsistä kulkivat talvitiet saaristoon ja Svartholmaan.
Omistajasuvut ovat olleet muun muassa Golowitz, Creutz, von Morian, von Born ja Ramsay.
Kylässä oli aikoinaan neljä taloa Smeds (=Smiss), Weckas, Nicus ja Ers. Nykyisin vain Smeds ja Weckas. Loviisan palon jälkeen 1855 tarkoitus oli siirtää kaupunki Fantsnäsiin, mutta rahapulan takia näin ei tapahtunut.
Peter Golowitz rakensi rälssitilan Fantsnäsiin 1625-26. Kuoltuaan 1673 hän testamenttasi tilansa Lorentz Creutzille ja Peterin poika Johan Golowitz jäi perittömäksi. Hän riitautui Creutzin kanssa ja tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin maanpaoksi ja Johan katosi.
Fantsnäsiin liittyvää aineistoa Ruotsin kansallisarkistosta ja suomalaisista maanmittauskartoista on cd-levylle skannattuna Kansallisarkistossa ja Suomen Sukututkimusseurassa. Tämä käsittää noin parisataa asiakirjaa sekä karttoja. Fantsnäsin nimistöstä on tehty myös laudaturtyö (HY, Nordidk litteratur/ Tuulikki Ramsay).
Costaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat varrellisia, joskus jopa haaroittuvia yksisirkkaisruohoja. Lehtitupessa on ilmakanavia, jotka puuttuvat ruodista ja lavasta. Lehdet sijaitsevat yhdessä spiraalikierteisessä rivissä ja ovat umpitupellisia ja kielekkeellisiä. Kukinto on tähkämäinen tai mykerömäinen, haaraton, tai harvemmin kukat ovat yksittäin. Kukkien kookkaissa tukilehdissä on usein mesiäisiä. Kukat ovat vastakohtaisia, ja kookashuulisia. Heteitä on vain yksi, jonka kookkaan ponnen puoliskojen välistä emiön luotti kulkee. Sikiäimen päällä tai lähimain sen päällä sijaitsee haarainen ja putkimainen mesiäinen. Luotissa on rimpsuinen uloke.

Levinneisyys

Costaceae kasvaa trooppisessa vyöhykkeessä erityisesti Amerikassa ja Uuden-Guinean ja Australian alueilla.
Länsi-Uusimaa

Länsi-Uusimaa on Uudenmaan maakunnan läntinen osa. Sen aluetta ei ole määritelty yksiselitteisesti, ja eri yhteyksissä alueen määrittely voi vaihdella.

Rinnasteisia ja sisältyviä alueyksiköitä

Länsi-Uuteenmaahan rinnastuvia samantasoisia alueyksiköitä Uudenmaan maakunnan sisällä ovat eri yhteyksissä Itä-Uusimaa ja Keski-Uusimaa. Näistä Itä-Uusimaa on aiemmin muodostanut oman maakuntansa, mutta on nykyään osa Uusimaata. Länsi- ja Keski-Uusimaa ovat jatkuvasti olleet osa Uudenmaan maakuntaa. 
Länsi-Uuttamaata pienempiä epävirallisia alueyksiköitä sen sisällä ovat Luoteis-Uusimaa, joka on nimenä Vihdissä ilmestyvällä sanomalehdellä, sekä Hiiden alue, johon kuuluvat Lohjan, Karkkila, Siuntio ja Vihti.
Jekaterina Gamova

Jekaterina Aleksandrovna Gamova (ven. Екатерина Александровна Гамова, s. 17. lokakuuta 1980) on venäläinen lentopalloilija. Hän on kuulunut maajoukkueisiin, jotka voittivat kultaa vuosien 2006 ja 2010 maailmanmestaruuskilpailuissa Japanissa. Jälkimmäisessä turnauksessa hänet valittiin arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Gamova on voittanut joukkueineen myös hopeaa kaksissa kesäolympialaisissa, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004).
1. FC Magdeburg

Historia

1. FC Magdeburg perustettiin vuonna 1965, jolloin SC Magdeburg perusti jalkapallolle oman seuran. Vuotta aiemmin SC Magdeburg oli voittanut FDGB-Pokalin, jonka se voitti uudestaan myös seuraavana vuonna. Seuran valmentajan, Heinz Krügelin, johdolla seura voitti Cup-voittajien cupin vuonna 1974, jolloin se kaatoi loppuottelussa AC Milanin. Vuosikymmenen aikana seura onnistui myös voittamaan kolme kertaa Itä-Saksan mestaruuden. Tämän jälkeen seura ei saavuttanut enää suurta menestystä vaan kotimaan sarjoja hallitsi maan johdon avustuksella Berliner FC Dynamo. Saksojen yhdistymisen jälkeen seura pelasi pitkään lähinnä Fußball-Oberliga Nordostissa ja Regionalligassa. Kaudet 2015–2018 se pelasi kolmannella sarjatasolla ja pelasi kaudella 2018–2019 jo 2. Bundesliigassa, josta se putosi jäätyään 31 pisteellä viimeistä edelliseksi pitäen takanaan vain MSV Duisburgin.
RN Orsa

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1964.
Orajärvi (Pello)

Orajärvi on kylä Pellon kunnassa. Kylä sijaitsee vaaramaisemien keskellä noin 16 kilometrin päässä Pellon kirkonkylästä pohjoiseen samannimisen järven rannalla Torniosta Kolariin ja edelleen Kilpisjärvelle johtavan valtatien 21 Kolarintien varrella. Järvi on noin kolme kilometriä  pitkä ja noin kilometrin levyinen. Järven luoteispäästä alkaa Orankijoki, jota pitkin vedet laskevat Naamijokeen ja edelleen Tornionjokeen. Kylän asutus on keskittynyt järven lännen puoleiselle sivulle. Etelästä tultaessa kylä alkaa Kiimavaaralta ja kylän asutus sijoittuu pääosin, vanhan valtatien, Orajärventien molemmin puolin sekä Kolarintien varteen. Lisäksi Orajärven kylän asutusta on levittäytynyt pienten yksityisteiden varsille Orajärven läheisyydessä.
Orajärvellä on asukkaita n. 150. Kylällä toimi aikanaan peruskoulu, joka nyt on lakkautettu. Entinen koulukiinteistö on kyläseuran ja kyläläisten omistuksessa ja aktiivisessa käytössä kylätalona. Kylätalolla on myös kansalaisopiston toimintaa.

Historiaa

Orajärvi oli, ennen kuin asutus levisi sinne, pellolaisten verotalojen nautinta-aluetta. Järven ympäristössä oli laajat metsästysmaat ja kalastukseen soveltuvia järviä. Järvien ja jokien rannoilla oli luonnonniittyjä. Uudisasutus syntyi Orajärvelle suhteellisen myöhään. Tornionjoen jokivarren asutus oli noussut jo ylös pohjoiseen, ja Ylitornion ja Pellon isoille järville oli uudisasutus myös jo levinnyt ennen kuin Orajärvelle perustettiin 1783 ensimmäinen uudistalo. Pysyvä asutus syntyi, tosin vasta useiden talonpitoa yrittäneiden jälkeen, vuoden 1833 tienoilla, jolloin uudistaloon asettuneen isännän ja hänen jälkeläistensä voidaan katsoa aloittaneen kylän pysyvän asutuksen.
Alison Doody

Alison Doody (s. 11. marraskuuta 1966 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Doodyn ensimmäinen roolisuoritus oli elokuvassa 007 ja kuoleman katse vuonna 1985. Rooli antoi hänelle hieman mainetta, lisää mainetta tuli vuonna 1989 Steven Spielbergin elokuvassa Indiana Jones ja viimeinen ristiretki, jossa hänellä oli näkyvä rooli. Nykyään Doody muistetaan useista tv-sarjoista, kuten Kuningas Salomon kaivokset (2004), Mysteerisin sormus (1992) ja Nainen trooppisessa paikassa (1989).
Minute to Win It

Minute to Win It on yhdysvaltalainen prime time -aikaan NBC-televisiokanavalla esitettävä game show, jota juontaa Guy Fieri. Ohjelmassa kilpailijat ottavat osaa 60 sekuntia kestäviin haasteisiin, joissa käytetään joka kodista löytyviä taloustarvikkeita. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 14. maaliskuuta 2010. Suomessa sarjasta on tehty oma versio ja se kulkee nimellä Minuuttipeliä. MTV3 on esittänyt sekä Suomalaista että alkuperäistä versiota.
Ata Hautamäki

Ata Airi Tuulikki Hautamäki (o.s. Anto, s. 29. lokakuuta 1944 Helsinki) on ajankuvausta sisältävien rikosromaanien kirjailija, joka aloitti Helsingin Käpylään sijoittuvien dekkareiden kirjoittamisella vuonna 2005. Esikoinen Murha Käpylässä sijoittui 1950-luvun Käpylään ja oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi .
Ata Hautamäki on Suomen Kirjailijaliiton ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton jäsen sekä Pirkkalaiskirjailijat ry:n entinen hallituksen jäsen. Hän kuuluu myös Helsingin Kirjailijat ry:hyn ja Suomen Dekkariseuraan.
Romanos Melodos

Romanos Melodos (k. noin 555, aika Karl Krumbacherin arvioima, ehkä elänytkin noin 800-luvulla) on keskeisiä ortodoksisen hymnografian perustajia. 
Romanosta pidetään kansallisuudeltaan kreikkalaisena, mutta hän syntyi Syyriassa ja toimi Beirutissa sekä Konstantinopolissa. Hän kuuli unessa kauniin melodian ja näki Neitsyt Marian ilmestyksen. Hän sai tästä aiheen hymniinsä Kristuksen syntymä. Hän on kirjoittanut tuhansia hymnejä, näiden joukossa aiheet Munkin kuolema, Viimeinen tuomio, Juudaksen kavallus ja Stefanuksen marttyyrius.
Frank Williams

Sir Francis Owen Garbatt Williams CBE (s. 16. huhtikuuta 1942 South Shields, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen Williamsin Formula 1 -tallin perustaja ja tallipäällikkö.
Suomalaiset muistavat hänet erityisesti tämän Keke Rosbergin 1982 maailmanmestaruuteen vieneen tallin johtohahmona. Kaikkiaan Williams on voittanut yhdeksän valmistajien mestaruutta ja seitsemän kuljettajien mestaruutta tallinsa kanssa.
Williamsilla ei ollut aikoinaan varaa jatkaa kilpauraansa, joten hän siirtyi mekaanikoksi Formula Junior -sarjaan. Hän perusti tallinsa vuonna 1977 työtoverinsa ja autojen suunnittelusta vastaavan Patrick Headin kanssa. Kolmessa vuodessa kaksikko onnistui rakentamaan tallista maailmanmestaruustason kilpatallin.
Frank Williamsin kohtalonhetket olivat lähellä kun hän ajoi maaliskuussa 1986 tieltä matkalla Paul Ricardin kilparadalta Nizzaan. Perässä ajanut Patrick Head pelasti ystävänsä, mutta Williams halvaantui onnettomuudessa vyötäröstä alaspäin, koska hänellä ei ollut turvavöitä. Halvaantumisestaan huolimatta Williams jatkoi onnettomuuden jälkeen menestyksekkäästi tallin johdossa. 
Viimeisimmät mestaruudet tulivat vuonna 1997, kun Jacques Villeneuven kanssa talli valloitti molemmat mestaruudet.

Muuta

Frank Williams harrastaa historiaa vapaa-ajallaan. Kuningatar Elisabeth aateloi Williamsin vuonna 1998. Williams on saanut myös Kunnialegioonan kunniamerkin vuonna 1987 työstään Renault’n moottoreiden hyväksi.
Frank Williamsilla on kolme lasta, joista Jonathan työskenteli GP2-sarjan iSport International -tallissa ja tytär Claire työskentelee Williams-tallin apulaistallipäällikkönä.
Vuoden 2008 Monacon GP:ssä Frank Williams saavutti 600 GP:n merkkipaalun.
Hans im Glück

Hans im Glück on lauta- ja korttipelejä julkaiseva yhtiö, jonka toimipiste sijaitsee Münchenissä, Saksassa. Hans im Glück on julkaissut useita suosittuja lautapelejä, vaikka on kooltaan pieni verrattuna alan suuriin pelitaloihin. Yhtiön nimi tulee Grimmin veljesten sadusta, joka sanatarkasti käännettynä tarkoittaa Hans Onnekas. Rio Grande Games on julkaissut monia yhtiön saksaksi julkaisemia pelejä englanninkielisinä.

Historiaa

Yhtiön perustajat Bernd Brunnhofer ja Karl-Heinz Schmiel aloittivat pelien tuottamisen autotalliin perustamassaan työpajassa vuonna 1983. Neljä vuotta myöhemmin Schmiel jätti yrityksen ja Brunnhofer on siitä lähtien ollut päävastuussa Hans im Glückin peleistä toimien toimittajana ja julkaisijana. Hans im Glückin ensimmäinen kaupallinen menestys oli Drunter & Drüber, joka sijoittui Deutscher Spiele Preis -listan kolmannelle sijalle vuonna 1991.
Hans im Glück on tunnettu maailmanlaajuisesti julkaisemiensa pelien loistavasta laadusta. Pelitalon toistaiseksi suurin hitti on ollut miljoonia kappaleita myynyt Carcassonne. Vuonna 1993 Hans im Glück tuli osaksi Berliner Blatz -peliyritystä, joka julkaisee pelejä nimellä Schmidt Spiele. Hans im Glück on julkaissut yli 70 lauta- ja korttipelinimikettä.
Valva Salomaa

Airi Valvatti Salomaa, kirjailijanimi Valva Salomaa (15. toukokuuta 1917 Kuopio – 27. heinäkuuta 1970 Lieksa) oli suomalainen käsityönopettaja ja kirjailija.
Salomaan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Vihtori Kokkonen ja Elsa Aliina Ingman. Hän valmistui 1946 Helsingin käsityöseminaarista käsityönopettajaksi.
Salomaa oli naimisissa vuopdesta 1937 kirkkoherra Toivo Theodor Salomaan kanssa.
Penelope Ann Miller

Penelope Andrea Miller (s. 13. tammikuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista Mafiakokelas (1990), Carlito’s Way (1993), Kova paikka: Shadow (1994), The Relic (1997), Rhapsody in Bloom (1998), Täydellinen paljastus (2001), Pahan sanansaattajat (2007) ja The Birth of a Nation (2016).

Yksityiselämä

Miller oli naimisissa Will Arnettin kanssa vuosina 1994–1995. Toisen avioliittonsa hän solmi James Hugginsin kanssa 28. toukokuuta 2000. Heillä on kaksi tytärtä. Miller seurusteli aikoinaan myös Al Pacinon kanssa.
Heikki Suhonen

Heikki "Hese" Suhonen (s. 21. kesäkuuta 1951 Turku) on suomalainen jalkapallovalmentaja sekä entinen hyökkääjäpelaaja ja nelinkertainen Suomen mestari, vuosilta 1971, 1972, 1973 ja 1975. Hänellä on kaksi lasta: poika Jarno ja tyttö Janita. Hän valmensi viimeksi Kolmosessa pelaavaa TuToa kaudella 2008.
Lämpöpakkaukset

Lämpöpakkaukset ovat pieniä (useimmiten kertakäyttöisiä) paketteja, jotka tuottavat lämpöä ja auttavat pitämään tiettyjä ruumiinosia lämpimänä. Niitä käytetään useimmiten ulkona liikuttaessa, kuten vaeltamisessa tai hiihtämisessä pitämässä raajat lämpimänä ja kohottaakseen vaatteiden lämmöneristystä. Toisenlaisia lämmittimiä on saatavilla tarjoamaan lämpöä lihas- tai nivelkipuihin.
Riippuen mallista ja lämpölähteestä, lämpöpakkaukset voivat kestää 30 minuutista (kiteytyminen) jopa 12 tuntiin (platinakatalyysi).

Ilma-aktivoitavat (rauta)

Ilma-aktivoidut lämpöpakkaukset sisältävät selluloosaa, rautaa, vettä, aktiivihiiltä (joka jakaa lämmön tasaisesti), vermikuliittia (vesivarasto) ja suolaa (katalyytti) ja tuottavat lämpöä raudan eksotermisestä hapettumisesta ilmalle altistettuna. Tyypillisesti ne luovuttavat lämpöä yhdestä kymmeneen tuntiin, tosin luovutettu lämpö vaimenee 1-2 tunnin jälkeen.

Ylikylläinen liuos (kiteytyminen)

Kiteytymistyyppiset lämpöpakkaukset tuottavat lämpöä ylisaturoituneiden liuosten (tyypillisesti natriumasetaatti) kiteytymisestä ja ovat useimmiten uudelleenkäytettäviä. Tämän tyyppiset lämpöpakkaukset voidaan käyttää uudelleen upottamalla lämpöpakkaus kuumaan veteen kunnes lämmittimen sisältö on nesteytynyt täysin, jonka jälkeen lämmitin annetaan jäähtyä. Lämmön uudeelleentuotanto käynnistetään taivuttamalla pientä metallilevyä lämmittimessä, mikä aiheuttaa nukleaatiokeskuksia jotka käynnistävät kiteyttämisen.  Ulkoista lämpöä tarvitaan liuottamaan suola omassa kiteytymisvedessään, jolloin varastoitunut lämpö vapautuu, kun kiteytyminen alkaa.
Tämän tyyppisissä lämpöpakkauksissa on tyypillisesti lyhyempi lämmönluovutuksen kesto, 20 minuutista kahteen tuntiin.

Sytytinneste

Sytytinnestelämmittimissä käytetään sytytinnestettä, joka luovuttaa lämpöä platinakatalyysin avulla. Näitä lämmittimiä voidaan uudelleen käyttää yksinkertaisesti täyttämällä ne uudestaan. Nämä lämmittimet tuottavat lämpöä 12 tuntia 12 ml täytöllä. ”PEACOCK” on Zipon rekisteröity tavaramerkki.

Akku

Akkukäyttöiset lämpöpakkaukset käyttävät sähköisesti resistiivisiä lämmittimiä muuttaakseen akun sähköenergian lämpöenergiaksi, joko kertakäyttöisiä tai ladattavia akkuja hyödyntäen. Tyypillisesti tämän kaltaiset lämpöpakkaukset tuottavat lämpöä jopa kuusi tuntia, lämmöntuoton ollessa 40-48C. Uudelleenladattavat sähköiset lämpöpakkaukset voidaan ladata verkkovirrasta tai 5V USB –virtalähteestä, taaten noin 500 uudelleenlataussykliä.

Kivihiili

Kivihiilikäyttöiset lämpöpakkaukset tuottavat lämpöä, kun kivihiiltä poltetaan kotelossa. Nämä voivat kestää jopa kuusi tuntia. Koteloissa on yleensä huopakerros ulkopuolella ja sisällä materiaaleja, jotka eivät pala, vaan jakavat lämmön tasaisesti, kuten esimerkiksi metalleja. Lämpöpakkauksen aktivointi tapahtuu sytyttämällä kivihiilitikun toinen tai molemmat päät, jonka jälkeen ne sammutetaan, luoden kytevän hiilloksen. Kytevä tikku asetetaan tämän jälkeen kotelon sisään, jonka jälkeen kotelo suljetaan tiukasti. Kivihiilitikkuja on saatavilla useimmista retkeilyliikkeistä ja ne ovat melko halpoja.
Farming Simulator

Farming Simulator 2008

Pelin tarkoituksena on erilaiset koneelliset maataloustehtävät, kuten kylvö ja kyntö. Valittavana on joko ura- tai tehtävämoodit. Uramoodissa pelaaja toimii maatilan isäntänä ja voi vapaasti hoitaa erilaisia maatalouden tehtäviä. Tehtävämodissa on taas yksittäisiä tehtäviä.

Farming Simulator 2009

Pelaaminen muistuttaa sarjan ensimmäistä osaa. Pelistä on tehty myöhemmin Gold Edition (kultainen versio), jossa on mukana muutama uusi kone uuden sponsorin (Horsch) myötä, sekä pari muuta pientä lisäominaisuutta. Normaaliin peliin pystyy ostamaan päivityksen, joka muuttaa sen Gold Editioniksi tai vaihtoehtoisesti koko pelin voi myös ostaa versiona, jossa Gold Edition tulee mukana.
Gold Edition lisää peliin muun muassa maanmuokkauksen, kylvön, ruiskutuksen ja paalien keräyksen. Lisäksi peliin tuli seitsemän uutta konetta/kulkuneuvoa, kuten kultivaattori ja paalinkerääjä.

Peliin liittyvät sivustot

Pelin ympärille on rakentunut useita keskustelufoorumeita ja sivustoja alusta alkaen. Vanhin ja suurin suomalainen sivusto on LS-FIN, joka on perustettu vuonna 2009 tarjoten käyttäjilleen keskustelufoorumin ja kuvagallerian.
LS-FIN sivuston foorumilla pelaajat keskustelevat aktiiviesti pelistä, jakavat kuvia&videoita, modeja ja keskustelevat muusta pelehin liittyvästä.
LS-FIN.Com - Suomen suurin Farming Simulator-yhteisö
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri

Toimivalta

Pääministerin ja hänen hallituksensa asema perustuu monarkin heille delegoimaan valtaan – käytännön mukaan hallitsija itse pysyy nykyisin politiikan ulkopuolella. Kuningattaren hallituksen päänä pääministeri on nykyisin maan korkein poliittinen toimija: hän on johtavan hallituspuolueen pää, jolla on tavallisesti takanaan alahuoneen enemmistö ja hän johtaa tavallisesti kabinettia, jolla on ylin toimeenpanovalta. Asemassaan hän kaitsee sekä lainsäädäntöä että niiden toimeenpanovaltaa. Alahuoneessa pääministeri ohjaa lakien laadintaa koettaen toteuttaa johtamansa poliittisen puolueen tavoitteita. Toimeenpanevassa roolissaan pääministeri nimittää ja voi myös erottaa toisia hallituksen jäseniä ja ministereitä, koordinoi kaikkien hallituksen osastojen sekä ministeriöiden henkilöstön toimintaa. Hän toimii hallituksen äänitorvena ja sen kasvoina kotimaassa ja ulkomailla. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija toimii pääministerin neuvosta toteuttaessaan monia lakiin tai perinteisiin perustuvia oikeuksiaan. Tällaisia ovat esimerkiksi parlamentin hajottaminen, nimitykset korkeisiin lainsäädännön, politiikan tai kirkon virkoihin sekä aatelisarvojen ja kunniamerkkien myöntäminen.

Asema

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin virkaa ei ole perustettu, vaan se on tulosta yli kolmen sadan vuoden hitaasta kehityksestä. Jonkinlainen lähtökohta saadaan vuosien 1688 ja 1689 tapahtumat: silloinen kuningas Jaakko II pakeni maasta ja parlamentti vahvisti avioparin Vilhelm III ja Maria II yhdessä hallitsijoiksi perustuslaillisina monarkkeina. Samalla se rajoitti heidän ja heidän seuraajiensa valtaa asiakirjoilla, jotka tunnetaan nimillä Bill of Rights (1689), Mutiny Bill (1679), Triennial Bill (1694), Treason Act (1696) ja Act of Settlement (1701). Nämä lait tunnetaan yhteisnimellä Revolutionary Settlement, eli Vallankumouksellinen sopimus. Siirtämällä valtaa hallitsijalta parlamentille ne muodostavat perustan kehitykselle, joka johti Yhdistyneessä kuningaskunnassa vielä tuohon aikaan tuntemattomaan pääministerin tehtävään.
Floridankilli

Ulkonäkö ja koko

Laji on pienikokoinen, parhaimmillaan 5-7 senttimetrin mittainen. Floridankilli on muodoltaan pyöreä, evät mukaan lukien. Kyljessä erottuu vihreä laikku.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajin alkuperäinen levinneisyysalue on Pohjois-Amerikan Yhdysvallat, mutta sitä on tuotu myös Australiaan. Floridankilli elää makeassa- ja murtovedessä. Menestyy akvaariossa.

Ravinto ja elintavat

Lajin kalat syövät toukkia, äyriäisiä, hyönteisiä ja kasvillisuutta.
Maserati Quattroporte

Quattroporte I (1963–1969)

1960-luvun alussa Maseratin maine oli korkealla. Myynnin kasvaessa prinssi Karim Aga Khan tilasi erikoisversio Maserati 5000 WP:n, runkonumero 103 060. Auton muotoili Pietro Frua. Seuraavana vuonna Maserati esitteli ensimmäisen sukupolven Quattroporten (1963). Auton muotoilusta vastasi taas Frua. Vuoden 1963 'Tipo 107' Quattroporte (ital. neliovinen) sai seuraa kahdesta muusta huomionarvoisesta GT-autosta Facel Vegasta ja Lagonda Rapidesta.
Auto oli varustettu 4,1-litraisella (4136 cm³) V8-moottorilla, joka tuotti tehoa 256 hv (SAE) (191 kW) @ 5 600 r/min. Vaihteistona oli 5-vaihteinen ZF:n manuaalivaihteisto tai 3-vaihteinen automaatti. Huippunopeudeksi Maserati ilmoitti 230 km/h.
Vuosien 1963 ja 1966 välillä autoa tehtiin 230 kappaletta. Vuonna 1966 Maserati uudisti Tipo 107:n. Autoon tuli kahdet ajovalot (käytössä jo USA-mallissa) ja vuodesta 1968 moottoriksi tuli 4,7-litrainen, 295 hp (SAE) (220 kW) versio. Toista sarjaa valmistettiin noin 500 kpl. Valmistus loppui vuonna 1969.
Vuonna 1971 Karim Aga Khan tilasi toisen erikoisversion Maserati Indyn, jolle annettiin tyyppikoodi AM 121.

Quattroporte II (1974–1978)

Vuoden 1974 Torinon autonäyttelyssä Maserati esitteli Quattroporte II (AM 123) -mallin Citroën SM:n rungolla. Citroen oli nimittäin ostanut italialaisyrityksen hiukan aiemmin. Autossa oli kulmikkaampi Bertonen kori, joka oli siihen aikaan muodissa. Malli on ainoa Maserati Quattroporte, jossa oli hydraulinen jousitus ja etuveto. Autossa oli myös kääntyvät ajovalot. Vuoden 1973 öljykriisi alensi kuitenkin tämäntyyppisten autojen kysyntää ja V6-moottori sekä etuveto eivät houkuttaneet asiakkaita. Näin ollen Quattroporte II:a valmistettiin vain 13 kpl. Autoista kuusi oli esisarjaa ja loput seitsemän tehtiin tilauksesta vuosien 1975 ja 1978 välillä.

Quattroporte IV (1994–2000)

Quattroporte IV:n muotoili Lamborghini Countachin muotoilija Marcello Gandini. Uusi auto oli pienempi ja ilmanvastukseltaan
parempi (0,31 cd). Autoon asennettiin 2,8-litrainen Biturbo V6, joka tuotti tehoa 280 hv (SAE) (208 kW). Tämä moottori mahdollisti 255 km/h:n huippunopeuden. Italialaisille oli oma mallinsa, jossa oli 2,0 l Biturbo V6, joka tuotti 283 hv (SAE) (211 kW) tehoa.
Vuonna 1995 esiteltiin V8 3,2 l Biturbo, joka kehitti 330 hv (SAE) (246 kW) ja mahdollisti 263 km/h huippunopeuden.
Kun Ferrari otti Maseratin vastuulleen, esiteltiin vuonna 1998 Quattroporte Evoluzione. Tämän parannetun mallin kojetaulusta hävisi Maseratin kuuluisa soikea kello. Tuotanto päättyi vuonna 2000.