Queenslandin tiikeri

Queenslandissa

Pussitiikeria kuvaillaan ulkonäöltään yleensä dingon kokoiseksi kissaksi, jonka kullanvärisessä tai tummanharmaassa turkissa kulkee niskasta pitkän hännän tyveen asti mustia pystyraitoja. Toisten silminnäkijöiden kertomusten mukaan se olisi kuitenkin mustavalkoisen kirjava tai lähes kokonaan valkoinen. Sillä sanotaan olevan selvästi näkyvät, kookkaat etuhampaat.
Aboriginaalien perimätiedon kertomuksissa Yarri mainitaan usein. Heidän mukaansa se saalistaa ravinnokseen kenguruita ja muita suhteellisen kookkaita pussieläimiä. Muutamat eurooppalaiset uudisasukkaatkin ovat 1870-luvulta lähtien tehneet havaintoja eläimestä, jonka he myös väittävät tappaneen vasikoita ja muuta karjaa. Kertomusten mukaan eläin on varsin aggressiivinen, ja kykenee pitämään puolensa koiria vastaan kynsiensä avulla. Pussitiikerin sanotaan liikkuvan hypähdellen.
Havaintoja tiikerimäisestä, raidallisesta pedosta tehtiin erityisen runsaasti 1940- ja 1950-luvuilla pohjoisen Queenslandin trooppisissa sademetsissä, Maryboroughin ja Gympien kaupunkien ympäristössä, Sunshine Coastista pohjoiseen.
Pussitiikerin arvoitus oli lähellä selviämistä, kun yksi yksilö saatiin ammuttua. Joukko villiintyneitä sikoja ehti kuitenkin syödä raatoa, jolloin sen taljakin tuhoutui.
Buderimin vuoristokylän läheisyydessä Queenslandissa nähtiin tunnistamaton, mustavalkoisen raidallinen peto useita kertoja vuonna 1995.

Muualla Australiassa

Vuonna 1961 kerrotaan Koillis-Tasmaniassa, Ben Lomondin kansallispuistossa tehdyn havainto suurta kissaeläintä muistuttavasta pussieläimestä. Silminnäkijän, Craig Black -nimisen miehen, mukaan se kantoi pussissaan poikasta.
Vuonna 1964 Rilla Martin sai valokuvattua erikoisennäköisen, pitkähäntäisen suurehkon nisäkkään läntisessä Victoriassa lähellä Goroken kylää. Tämän Ozenkadnook Tigeriksi kutsutun eläimen tummassa karvapeitteessä on eripituisia, melko leveitä ja vaaleita pystysuuntaisia juovia. Muodoltaan kuvan eläin muistuttaa pussihukkaa, mutta väritys on erilainen. On epäilty, että vaaleat juovat kuvassa aiheutuisivat puiden lehvästön läpi paistavasta auringonvalosta.
Vuoden 1975 tienoilla otettiin Länsi-Australiassa, Margaret River -joen lähellä valokuva, jossa näkyvää raidallista ja lyhytkuonoista nisäkästä ei ole vieläkään saatu määritettyä.
Pussitiikerin löytämiseksi on viime vuosikymmeninä järjestetty etsintöjä, mutta ne eivät ole tuottaneet tulosta satunnaisia jalanjälkilöytöjä lukuun ottamatta.

Pussihukka vai pussileijona?

Queenslandin tiikerin otaksutaan kuuluvan joko pussihukkien (Thylacinidae) tai pussileijonien (Thylacoleonidae) heimoon. Värityksensä perusteella eläin voisi olla pussihukka (Thylacinus cynocephalus), jonka nykyisin oletetaan hävinneen Australian mantereelta noin 3 000 vuotta sitten. Silminnäkijöiden mukaan pussitiikerin päänmuoto on kuitenkin kissamainen, kun taas pussihukalla se oli koiramainen. Pussitiikerin raitojen sanotaan olevan tummimpia ja leveimpiä vartalon etuosassa; pussihukalla paksuimmat raidat olivat päinvastoin selän takaosassa ja hännän tyvessä. Lisäksi Queenslandin tiikerin kerrotaan pystymään kiipeämään puuhun, mihin pussihukka ei tiettävästi kyennyt. Australiasta tunnetaan ainakin yksi luolamaalaus, joka selkeästi kuvaa suurta, kissamaista ja raidallista petoa, eikä pussihukkaa. Näiden seikkojen perusteella pussitiikeri muistuttaisi varsin paljon Thylacoleo-suvun pussileijonia, jotka kuolivat sukupuuttoon noin 30 000, tai joidenkin tietojen mukaan vasta 10 000, vuotta sitten. Pussitiikerihavaintojen onkin toisinaan spekuloitu selittyvän sillä, että jonkin Thylacoleo-lajin pieni populaatio olisi onnistunut säilymään reliktinä Australian syrjäisillä alueilla.
On myös esitetty arvioita siitä, että kyseessä olisi eläintarhasta karannut tai jostain muusta syystä luontoon päätynyt suuri kissaeläin, kuten leopardi. Tällaisia kissapetoja on tavattu muuallakin Australiassa. Vuonna 1978 saatiin valokuvattua täysikasvuinen puuma, ja vuonna 1985 Uudessa Etelä-Walesissa ammuttiin villiintynyt naarasleijona. Jotkut silminnäkijöistä ovat kuitenkin sanoneet, että heidän näkemillään Queenslandin tiikereillä on ollut selkeästi havaittava pussi. Eurooppalaiset saapuivat eläintarhoineen ja lemmikkeineen Australiaan vasta 1700-luvun lopulla, joten karanneet kissaeläimet eivät selitä aboriginaalien tuhansia vuosia vanhoja tarinoita ja luolamaalauksia.
Erään teorian mukaan havainnot suuresta ja puissa kiipeilevästä nisäkkäästä saattaisivatkin koskea puukenguruita, joita tavataan myös Queenslandin pohjoisosien metsissä. Paikalliset asukkaat eivät juurikaan tunne näitä harvoin näyttäytyviä kenguruita, jotka maahan laskeutuessaan kulkevat neljällä jalalla.