google/wiki40b huggingface dataset:
Fokker D.X

Historia

Fokkerin Reinhold Platz suunnitteli vuonna 1918 mallitunnuksen D.VIII saaneen hävittäjän, jonka rungon yläpuolelle sijoitettu siipi oli ajalleen varsin poikkeuksellisesti rakenteellisesti itsekantava. Vaatimattomasta 110 hevosvoiman (82 kW) pyörivästä tähtimoottoristaan huolimatta konetyyppi oli varsin suorituskykyinen. D.VIII:aa ehdittiin rakentaa vain 60 kappaletta ennen ensimmäisen maailmansodan aselepoa, mutta Platz jatkoi tästä huolimatta sen kehittämistä. Hän suunnitteli vielä saman vuoden 1918 aikana tyyppimerkinnän V.29 saaneen prototyyppihävittäjän, joka oli D.VIII:n rivimoottorilla varustettu muunnelma. V.29:n pohjalta syntyi edelleen kehitetty V.41, jonka rakentaminen aloitettiin vielä Fokkerin Saksan tehtailla, mutta se valmistui vasta yhtiön siirrettyä toimintonsa Anthony Fokkerin kotimaahan Alankomaihin.
Kone oli edeltäjiinsä nähden huomattavasti kookkaampi: sen kärkiväli oli peräti 14 metriä. V.41:een kaavailtiin alkuun BMW IIIa -moottoria, joka kuitenkin korvattiin 300-hevosvoimaisella Hispano-Suiza 8Fb:llä. Prototyyppiä seuranneet sarjatuotantokoneet saivat tyyppimerkinnän D.10. Koneita rakennettiin yhteensä 12 kappaletta prototyyppi mukaan lukien. Kymmenen niistä toimitettiin Espanjan ja yksi Suomen ilmavoimille.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimille oltiin oli hankkimassa uusia hävittäjälentokoneita 1920-luvun alulla, ja Fokkerilta tilattiin yksi D.X-kone vertailukokeita varten vuonna 1923. Suomen ilmavoimien rekisteritunnuksen 8E3 saanut kone sai siipensä vaneeriverhouksesta lempinimen Faneeri-Fokkeri. Tyyppillä oli hyvä liitokyky pitkän siipensä ansiosta, mutta sen ketteryys oli kehnoksi, eikä sen rakenteen arvioitu kestävän kaikkia taitolentoliikkeitä. Kone tuhoutui Utissa 19. elokuuta 1926 laskun mentyä pitkäksi. Kirjanpidossa myöhemmin tunnuksella FO-42 esiintynyttä konetta kaavailtiin korjattavaksi, ja siitä oli tarkoitus tehdä laajamittaisin muutostöin tiedustelukäyttöön soveltuva. Näitä ei kuitenkaan toteutettu, ja koneen runko päätyi lopulta säilytettäväksi Suomen ilmavoimamuseoon Tikkakoskella.
Stian Ringstad

Seurajoukkueura

Ringstad pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Tippeligaenissa 5. huhtikuuta 2009, kun hänen edustamansa Lillestrøm hävisi vieraissa Aalesundille 1–3. Ringstad pelasi kaudella 2009 yhteensä kolme ja kaudella 2010 seitsemän liigaottelua. Kaudet 2011–2015 hän lukeutui Lillestrømin runkopelaajiin pelaten viiden kauden aikana yhteensä 105 liigaottelua.
Tammikuussa 2016 Ringstad siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Bragaan. Hän pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa seurassa 24. tammikuuta 2016, kun Braga voitti kotonaan Rio Aven 5–1. Ringstad pelasi kevätkaudella 2016 seitsemän sarjaottelua.

Maajoukkueura

Ringstad pelasi Norjan ikäkausimaajoukkueissa 29 ottelua vuosina 2007–2013. A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 27. toukokuuta 2014, kun Norja hävisi ystävyysottelussa Ranskalle 0–4.
Vahriselkä

Maantiede

Vahriselän kunnan pinta-ala on 494,9 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kirovskin piirin Priladožskin, etelässä Kirovskin ja lännessä Pähkinälinnan kuntiin sekä pohjoisessa Laatokkaan. Pinta-alasta 78,4 % on vesialuetta, 12,5 % metsää ja 6,0 % maatalousmaata. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi, turve ja kalkkikivi.

Asutus

Kunnan ainoa asutuskeskus on virallisesti Vahriselän kaupunkimainen taajama. Todellisuudessa se käsittää myös toisen taajaman, josta aiotaan muodostaa Vahriselän kylä. Alueella sijaitsee myös useita huvila- ja puutarha-alueita, joissa on yhteensä 15 000 palstaa.
Kunnan todellinen asukasmäärä on virallista huomattavasti korkeampi, arviolta 10 800 henkeä. Kesäaikaan väkiluku kohoaa 33 800 henkeen.

Historia

Vahriselän (ven. aiemmin Vagriselka) kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Nykyisen venäläisen nimensä se sai Senjavinin veljeksistä, joille Pietari I lahjoitti seudun maat venäläisten talonpoikien asuttamista varten. Vuonna 1862 kylässä oli 73 taloa ja 536 asukasta, koulu ja tsasouna.
1920-luvulla kylän lähettyvillä alettiin nostaa turvetta, ja vuonna 1930 turvetuotannon työlaisasutukset yhdistettiin Namkun piiriin kuuluneeksi Vahriselän kaupunkimaiseksi taajamaksi. Vuonna 1935 siellä oli 13 500 asukasta. Kapearaiteinen rautatie liitti työmaat Vahriselän, Nevdubstroin ja Pähkinälinnan rautatieasemiin.
Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluita, joissa Vahriselän kylä ja työläisasutukset tuhoutuivat täydellisesti. Sodan jälkeen entisten 1. ja 2. asutuksen välille syntyi Vahriselkä-1 ja 8. asutuksen paikalle Vahriselkä-2. Taajamat sijaitsevat melko kaukana samannimisestä entisestä kylästä.

Liikenne, talous ja palvelut

Murmanskin valtatien lisäksi kunnan alueella kulkee maantie N-141 sekä Pähkinälinnan ja Nasian välinen paikallistie. Taajamasta on linja-autoyhteys Pietariin Ulitsa Dybenkon metroasemalle.
Vahriselässä toimii kaksi suurta elintarvikealan tuotantolaitosta: Severnajan suurkanala ja Pit-Produktin makkaratehdas. Lisäksi on yksi maatalousyritys. Suuri osa asukkaista käy töissä tai opiskelemassa Pietarissa.
Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, lasten taidekoulu, kaksi kulttuuritaloa ja kirjastoa, poliklinikka, yleinen sauna ja joukko kauppoja.

Nähtävyydet ja matkailu

Seudun kulttuuriperintökohteita ovat Vahriselän taistelupaikat muistomerkkeineen sekä neuvostosotilaiden hautapaikkoineen. Muita nähtävyyksiä ovat 1700- ja 1800-luvuilla rakennetut Laatokan kanavat. Matkailupalveluihin kuuluu pieni hotelli.
Saatlın piirikunta

Saatlın piirikunta (azeriksi Saatlı rayonu, ven. Саатлинский район, Saatlinski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1943 perustetun piirin pinta-ala on 1180 neliökilometriä. Asukkaita on 93 700 henkeä (vuonna 2010).
Saatlın piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Sabirabadin, etelässä Biləsuvarin ja lännessä İmişlin piireihin. Seudun halki virtaa Araksjoki.
Piirin keskus on Saatlın kaupunki, josta on 182 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 44 ja kyliä 43. Kaupunkiväestön osuus on 18,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 79,5 % oli azereja ja 17,4 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn.
Nähtävyyksiin kuuluu lintu- ja kalarikas Sarısujärvi. Paikallislehtenä ilmestyy Dönüş.
Pekka Sahenkari

Pekka Tapio Sahenkari (10. helmikuuta 1939 Helsinki – 5. toukokuuta 2016 Espoo) oli suomalainen amatöörinäyttelijä, joka näytteli miespääosan Aito Mäkisen elokuvassa Vaaksa vaaraa (1965) ja Pentti Lähteenmäen ohella toisen miespääosan Erkko Kivikosken elokuvassa Käyntikorttini... (1964). Hän teki pieniä rooleja myös Aarne Tarkaksen elokuvassa Tyttö ja hattu (1961), Erkko Kivikosken elokuvassa Kesällä kello 5 (1963) sekä neljän ohjaajan episodielokuvassa Tunteita (1965). Elokuvarooleja Sahenkari alkoi saada yhä enemmän vuonna 1963 alkaneen näyttelijälakon aikana näyteltyään muun muassa Helsingin Nuorisoteatterin ja Teatteri Jurkan tuotannoissa.
Varsinaisen elämäntyönsä Sahenkari teki ravintola-alalla.
Susanna Mikkonen

Kuvataide

Vuonna 2014 Mikkonen kävi kuvataidekurssin Kaija Juurikkalan ohjauksessa. Mikkonen osallistuu näyttelytoimintaan ja maalaa tilaustöitä.
Robert Dudley

Robert Dudley (24. kesäkuuta 1532 – 4. syyskuuta 1588) oli ensimmäinen Leicesterin jaarli ja Englannin kuningatar Elisabet I:n pitkäaikainen suosikki. Hän syntyi nuorempana poikana ensimmäiselle Northumberlandin herttualle (the 1st Duke of Northumberland), joka teloitettiin 1553 osallisuudestaan salajuoneen, jolla yritettiin nostaa Lady Jane Grey Englannin valtaistuimelle. Lady Jane oli naimisissa Robertin nuorimman veljen, Guilford Dudleyn kanssa. Robert Dudley oli väliaikaisesti vangittuna isänsä ja veljiensä Guilfordin, Johnin, Ambrosen ja Henryn kanssa Lontoon Toweriin, jossa hän oli samaan aikaan kuin vanha lapsuudenystävänsä, prinsessa Elizabeth Tudor. Elisabetin katolinen sisarpuoli, kuningatar Maria I oli vanginnut Elisabetin vaarallisena kilpailijana. Siihen aikaan Robert Dudley oli naimisissa Amy Robsartin kanssa. 
Hänen vaimonsa kuoli pudottuaan alas portaita oudoissa olosuhteissa, ja Dudleytä syytettiin hänen murhansa järjestämisestä. Motiivina olisi ollut järjestää itsensä vapaaksi naidakseen kuningatar Elisabetin. 
Elisabet ei suostunut suhteeseen, saatikka sitten liittoon. Hän sopi lähettävänsä Dudleyn toiseksi aviomieheksi leskeksi jääneelle Skotlannin kuningattarelle, Marialle. Maria kuitenkin uhmasi Elisabetia, eikä suostunut avioliittoon.
Robert Dudley kuoli lähellä Oxfordia syksyllä 1588. Kuoleman syyksi on arvailtu muun muassa vatsasyöpää.
Täpläsalamanteri

Ulkonäkö ja koko

Aikuisen yksilön pituus on noin 15–25 senttiä. Keskiruumis on tukeva. Väriltään se on joko musta, sinertävän musta, tummanharmaa tai tummanruskea. Sen ihossa olevat keltaisen tai oranssin väriset pilkut jatkuvat aina hännäntyveen saakka. Pään lähellä sijaitsevat pilkut ovat, joillakin populaatioilla, tummemman sävyisempiä verrattuna muualla ruumista sijaitseviin pilkkuihin. Raajat ovat lyhyet.

Levinneisyys ja elinympäristö

Täpläsalamanteria tavataan Pohjois-Amerikan itäosassa ja eteläisessä Kanadassa. Sitä esiintyy metsissä.

Lisääntyminen

Naaras munii veteen, oksien päälle keväällä. Yksilöt palaavat parittelemaan aina samaan paikkaan.

Ravinto

Täpläsalamanterin ruokavalio koostuu pääosin hyönteisistä, madoista, etanoista, hämähäkeistä, tuhatjalkaisista, sekä muista sammakkoeläimistä.
Absolut Vodka

Absolut Vodka on ruotsalainen votkamerkki, jonka on vuodesta 2008 omistanut Pernod Ricard S. A.:n hallussa oleva V&S Group. Sen toi myyntiin vuonna 1879 yrittäjä Lars Olsson Smith. Absolut Company sijaitsee Tukholmassa, mutta itse vodka valmistetaan Åhusin tislaamossa Skånessa. Nykyisin Absolut on Bacardin ja Smirnoffin jälkeen maailman kolmanneksi suurin viinatuotemerkki, ja sitä markkinoidaan 126 maassa. Sen vientimaista on suurin Yhdysvallat, jossa sitä vuonna 2003 myytiin lähes 73 miljoonaa litraa.
Vuoden 1980 tienoilla alkaneen mainoskampanjan aikana Absolut-vodkaa on mainostettu yli 1 500 erilaisella mainoksella. Suurin osa mainoksista on hyvin samankaltaisia: Absolut-pullo keskellä, ja sen alla Absolut-sanalla alkava ytimekäs iskulause. Jotkut mainokset ovat ottaneet kantaa myös johonkin ajankohtaiseen aiheeseen.
Absolut on luonut pullon muotoilusta tavaramerkin. Alun perin pullo muotoiltiin vanhanaikaista lääkepulloa mukaillen.
Imeni Morozova

Imeni Morozova (inkerinsuomeksi myös Pähkinän Ruuttehas, ven. посёлок и́мени Моро́зова, posjolok imeni Morozova) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nevan oikealla rannalla Pähkinälinnaa vastapäätä. Taajamassa on 10200 asukasta (vuonna 2010).
Morozovin kunnan pinta-ala on 111 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Rahjan, lännessä Sieklovan ja lounaassa Rosmittalan kuntiin. Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Tuunainsuon (ven. Дунай, Dunai) taajama sekä Kanneinpalon (Ганнибаловка, Gannibalovka), Koskinan (Кошкино, Koškino), Mustilan (Чёрная Речка, Tšornaja Retška), Rezvyhin (Резвых) ja Seremetan (Шереметьевка, Šeremetjevka) kylät.
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1884 perustetusta Pähkinälinnan ruutitehtaan työläisasutuksesta. Vuonna 1922 se nimettiin Nikolai Morozovin mukaan. Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluita. Sodan jälkeen entinen ruutitehdas muutettiin kemian tehtaaksi.
Taajaman kautta kulkee Pietarista Tuprovaan johtava rautatie (Petrokrepostin asema). Entisen kemian tehtaan pohjalle on syntynyt uusia yrityksiä. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo ja sotamuistomerkit. Vladimir Pokrovskin vuonna 1907 rakentama uusvenäläinen Pietarin ja Paavalin kirkko räjäytettiin toisen maailmansodana aikana. Vuonna 1993 sen paikalle rakennettiin uusi kirkko.
Trikloori-isosyanuurihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trikloori-isosyanuurihappo on valkoisia neulamaisia kiteitä. Yhdiste liukenee hieman veteen, mutta hydrolysoituu vedessä hitaasti muodostaen muun muassa hypokloorihapoketta, typpitrikloridia, diklooriamiinia ja klooriamiinia. Trikloori-isosyanuurihappo liukenee etyyliasetaattiin, asetonitriiliin ja asetoniin sekä hieman kloorattuihin hiilivetyihin ja bentseeniin. Aine on heikko happo ja vahva hapetin. Trikloori-isosyanuurihappo on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.

Valmistus ja käyttö

Trikloori-isosyanuurihappo valmistetaan klooraamalla syanuurihappoa emäksisissä olosuhteissa kloorin tai kloorimonoksidin avulla. Reaktio suoritetaan 0–15 °C:n lämpötilassa.
Trikloori-isosyanuurihappoa voidaan käyttää desinfiointi- ja kloorausaineena uima-altaissa. Erityisesti sitä käytetään pienten kotitalouksien käyttöön tarkoitettujen altaiden vedenpuhdistuskemikaalina tablettimuodossa. Tämän lisäksi se on ainesosa eräissä puhdistus- ja valkaisuaineissa. Orgaanisissa synteeseissä trikloori-isosyanuurihappoa voidaan käyttää klooraamaan muun muassa ketoneja, eettereitä, tioeettereitä, amideja, imidejä ja aromaattisia yhdisteitä. Tämän lisäksi sillä voidaan hapettaa alkoholeja, alkeeneja ja oksiimeja.
Kukkia ja sidontaa

Juoni

Kukkia ja sidontaa on musta komedia pikkukaupunkilaisista. Makkaratehtailija Jyrki (Simo Routarinne) muistaa tasapuolisesti kaikkia naisia kukkalähetyksin ja luonteeltaan sopimattomin kotikäynnein. Makkaratehtailijan vaimo Gitta (Sari Siikander) yrittää katsoa sormiensa läpi miehensä heilumisia. Makkaratehtaan talouspäällikkö Kaisa (Sari Havas) rakastaa Jyrkiä intohimoisesti. Makkaratehtaan työntekijät Ali (Kari-Pekka Toivonen) ja Osmo (Jami Hyttinen)  antavat Jyrkille pikku opetuksen. Mutta tilanne karkaa käsistä. 
Jyrkin kadottua kuvioista makkaratehtaan väki joutuu selvittämään elämänsä perusteellisesti uudelleen. Alia takaisin havitteleva ex-vaimo Eve (Outi Mäenpää) ainakin yrittää ottaa tilanteesta kaiken irti.
Robert De Niro Sr.

Robert Henry De Niro, (paremmin tunnettu nimellä Robert De Niro Sr., 3. toukokuuta 1922 – 3. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen abstraktis-ekspressionistinen taidemaalari. Hänet tunnettiin myös näyttelijä Robert De Niron isänä.

Ura ja elämä

Robert De Niro Sr. syntyi Syracusessa New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat amerikanitalialainen Henry Martin De Niro (1897–1976) ja amerikanirlantilainen Helen M. (o.s. O'Reilly; 1899–1999). Hän oli kolmihenkisen sisarussarjan vanhin.
De Niro opiskeli 1930-luvun lopussa ja 1940-luvun alussa taidemaalari Hans Hofmannin ohjaamana sekä vuosina 1939–1941 Black Mountain Collegessa Ashevillessa Pohjois-Carolinassa. De Niro piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Peggy Guggenheimin galleriassa keväällä 1946. Tuolloin hänen tyylilajinsa oli pääasiassa abstraktinen. Hän piti useita yksityisnäyttelyitä newyorkilaisessa Charles Egan Galleryssa 1950-luvulla, kriitikot arvostivat hänen taitavaa värienkäyttöään. Vuosikymmenen puoleenväliin tultaessa De Niro oli säännöllisesti mukana ryhmänäyttelyissä. Hänelle myönnettiin Longview Foundation -palkinto 1958.
Vuosina 1961–1964 De Niro eli Ranskassa. 1970- ja 1980-luvuilla hän piti näyttelyitä museoissa ja  gallerioissa ympäri Yhdysvaltojen. Hän opetti erinäisissä taidekouluissa ja collegeissa, kuten Cooper Union, The New School for Social Research ja School of Visual Arts. De Niron töitä on esillä lukuisissa yhdysvaltalaismuseoissa.
De Niro avioitui opiskelijakollegansa Virginia Admiralin kanssa 1942. Pariskunta erosi pian heidän poikansa, Robert De Niron (s .1943) syntymän jälkeen.

Kuolema

Robert De Niro Sr. kuoli syöpään 71-vuotispäivänään New Yorkissa. Hänet on haudattu Kensicon hautausmaalle, joka sijaitsee Valhallassa New Yorkin osavaltiossa. 
Vuonna 1993 ensi-iltansa saanut elokuva A Bronx Tale omistettiin Robert De Niro Sr.:lle. Teos oli Robert De Niro Jr.:n ensimmäinen ohjaus.
Ivica Olić

Ura

Ivica Olić aloitti uransa NK Marsoniassa vuonna 1996. Sieltä hän siirtyi kahden kauden jälkeen Hertha BSC:hen vuonna 1998. Hän ei juurikaan saanut peliaikaa ja palasi Marsoniaan seuraavana vuonna. Kasvattajaseurassa kausi oli menestyksekäs (17 maalia 29 pelissä) ja vuonna 2001 hän siirtyikin NK Zagrebiin, jossa teki 21 maalia 28 ottelussa. Seuraavan kauden seura oli Dinamo Zagreb, jossa syntyi 16 maalia 27 ottelussa. Vuonna 2003 oli vuorossa Moskovan TsSKA. Siellä hän pelikaudella 2005 teki 10 maalia 20 ottelussa. 
Olićin ensimmäinen maaottelu oli 13. helmikuuta 2002 Bulgariaa vastaan. Olić pelasi vuoden 2002 MM-kisoissa vain yhden ottelun, mutta teki vaihdosta tultuaan tärkeän maalin Italiaa vastaan. Vuoden 2004 EM-kisoissa hän pelasi Kroatian kaikki kolme ottelua, samoin vuoden 2006 MM-kisoissa.
Vastamyrkky (elokuva)

Juoni

Menestyvä lääkäri Karina Sarkalahti muuttaa takaisin maalle kotipitäjänsä kunnanlääkäriksi. Hän havaitsee vakavia puutteita paikallisen tehdaslaitoksen työoloissa mutta konkurssin partaalla oleva tehdas ei ole valmis sijoittamaan varoja työolosuhteiden korjaamiseen. Pitäjä tarvitsisi myös oman sairaalan mutta siihen ei löydy varoja. Pankinjohtaja Magnus Varanko rakastuu Sarkalahteen ja ryhtyy puoltamaan hanketta.
Yhdistynyt myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko

Yhdistynyt myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (engl. United Latter-day Church of Jesus Christ, tunnetaan myös lyhenteellä ULDC ja nimillä United Latter-day Church of Jesus Christ International, United Latter-day Church ja United Latter-day Church International) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva fundamentalistinen yhteisö. Tällä hetkellä yhteisö toimii neljässä Yhdysvaltain osavaltiossa ja kolmessa muussa maassa.
Vuodesta 2007 kirkon johtajana on toiminut Steven H. Tucker, joka valittiin virkaansa Heber G. Smithin kuoleman jälkeen.

Jäsenistö

Yhdistyneeseen myöhempien aikojen pyhien kirkkoon kuuluu 100–200 jäsentä. Jäseniä asuu Utahissa, Kaliforniassa, Arizonassa ja Wyomingissa sekä kolmessa muussa valtiossa.

Opit

Kirkko opettaa moniavioisuuden periaatetta. Sen mukaan miehellä on oltava useita vaimoja päästäkseen Jumalan välittömään läsnäoloon eli "korotukseen". Fundamentalistisen myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tavoin yhdistynyt kirkko opettaa, että miehellä on oltava vähintään kolme vaimoa päästäkseen korotukseen. Useimpien muiden mormoniryhmittymien tavoin Yhdistynyt myöhempien aikojen pyhien kirkko opettaa ihmiselle olevan mahdollista kehittyä kuolemansa jälkeen Jumalaksi, mikäli hän on ollut uskollinen Jumalan kanssa solmimilleen liitoille.
Kirkko soveltaa "sijoituksen lakia" (engl. Law of Placing). Sen mukaan liikkeen jäsenet eivät itse valitse puolisoaan, vaan kirkon johtajat valitsevat heille puolison rukoiltuaan asian puolesta. Kirkon johtajat voivat myös ottaa kirkkoon kuuluvan miehen vaimon ja antaa hänet "arvokkaammalle" jäsenelle.
Kirkko kehottaa myös jäseniään soveltamaan "pyhityksen lakia" eli jakamaan omaisuutensa jäsenten kesken. Tämä merkitsee siis eräänlaisessa yhteistaloudessa asumista. Pyhityksen laki ei kuitenkaan ole kirkon jäsenille pakollinen, ja osa jäsenistä elääkin yksityistalouksissa ja hallitsee omaa omaisuuttaan.
Sekä miehet että naiset seuraavat tarkkaa pukukoodia. Naisia kehotetaan käyttämään hametta tai mekkoa ja kasvattamaan pitkät hiukset. Miehillä on yleensä yksinkertaiset vaatteet, yleensä paita ja suorat housut. Useimmat yhteisön jäsenet käyttävät kotona tehtyjä vaatteita. Lisäksi jäsenet käyttävät 1800-luvun mallista garmenttia. Jäsenet eivät saa käyttää tatuointeja eivätkä lävistyksiä, ja naisten make-upin tulisi olla huomaamatonta.
Yhdistynyt kirkko opettaa kaikkien olevan tervetulleita Herran työhön, rodusta, kansallisuudesta ja taustasta huolimatta. Kuitenkaan kirkko ei suostu vihkimään mustaihoisia jäseniään pappeuteen. Sen mukaan Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko oli väärässä avatessaan pappeuden 1978 myös mustaihoisille.
Domenico Berardi

Seurajoukkueura

Berardin kasvattajaseura on Sassuolo. Hän teki debyyttinsä Serie B:ssä elokuussa 2012. Serie B -kauden 2012–2013 aikana Berardi teki 37 pelaamassaan pelissä yksitoista maalia ja Sassuolon noustua ensimmäistä kertaa pääsarjaan kauden päätyttyä Berardi valittiin Serie B:n kauden pelaajaksi. Italian suurseura Juventus osti kauden jälkeen Berardin pelioikeudet mutta hän pelasi kauden 2013–2014 kuitenkin Serie A:n debyyttiseurassa Sassuolossa, jota monet olivat sanoneet ennen kautta jo varmaksi putoajaksi. Berardi teki kauden aikana 29 ottelussa 16 maalia ja Sassuolo välttyi putoamiselta. Hän teki toisella lainakaudellaan 15 maalia 32 Serie A -ottelussa. Kesällä 2015 Sassuolo osti Berardin takaisin omistukseensa.

Maajoukkueura

Berardi on edustanut Italiaa sekä alle 19- että alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 2015 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Italian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa kesäkuussa 2018 Ranskaa vastaan. Vuoden 2018 aikana hän pelasi kaikkiaan viisi maaottelua.
Ilkka A. Jokinen

Ilkka A. Jokinen (s. 27. joulukuuta 1957 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Tampereen Ylioppilasteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Teatterissa, Tampereen Komediateatterissa, Kemin kaupunginteatterissa, Eurooppa Nelosen Sappeen kesäteatterissa, Hämeenlinnan Kesäteatterissa ja KOM-teatterissa. Vuonna 1995 alkaneessa Radio 957:n Tampereenkielisissä uutisissa Jokinen esittää Hönttä-nimistä uutistenlukijaa. Hän on näytellyt myös muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Kotikatu, Young Love, Taivaan tulet ja Korpelan kujanjuoksu.
Gagauzin kieli

Levinneisyys ja puhujamäärä

Gagauzit asuvat etelä-Moldovassa, siihen rajoittuvissa Ukrainan Odessan alueen piireissä sekä Bulgarian koillisosassa Deliormanissa ja Dobrudžassa. Vuonna 1989 entisessä Neuvostoliitossa laskettiin olevan 197 800 gagauzia, joista 153 000 asui Moldovassa. Äidinkielenään gagauzia puhui 87,5 % Neuvostoliiton gagauzeista. Kaikkiaan kielen puhujia arvioidaan olevan 173 920 henkeä, joista 138 000 Moldovassa. Valtaosa gagauzeista puhuu myös venäjää sekä osa bulgariaa, ukrainaa tai romaniaa.

Historia ja murteet

Gagauzi kuuluu turkkilaisten kielten lounaisen eli oguusilaisen ryhmän oguusilais-bolgaarilaiseen alaryhmään. Gagauzien esi-isiä ovat muinaiset oguusiheimot, joihin on sekoittunut bolgaareja ja kiptšakkeja. Myöhemmin heidän kieleensä on vaikuttanut osmaniturkki sekä slaavilaiset ja romaaniset kielet. 1700-luvun lopulle saakka gagauzit asuivat koillis-Bulgariassa. Turkin ja Venäjän välisten sotien aikana suurin osa heistä muutti eteläiseen Bessarabiaan, joka vuonna 1812 liitettiin Venäjään.
Moldovan ja Ukrainan alueella puhuttu gagauzi jakautuu Comratin ja Ceadîr-Lungan sekä Vulcăneștin murteisiin, joiden välillä on sekamurteita. Slaavilainen vaikutus on voimakkainta Comratin ja Ceadîr-Lungan murteessa. Bulgariassa Varnan ympäristössä puhutut gagauzimurteet ovat turkkilaistuneet voimakkaasti.

Nykytilanne

Gagauziassa vuonna 1998 suoritetun kyselytutkimuksen mukaan 93,5 % gagauzeista osaa sujuvasti gagauzia ja 92,5 % venäjää. Keski-ikäisten ja nuorison käyttökielenä toimii kuitenkin yhä useammin venäjä. Bulgarian alueella gagauzi on väistymässä bulgarian kielen tieltä.
SMS Elsass

Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului laivaston 4. laivueeseen, joka palveli Itämerellä vuonna 1915. Miehistö vajeen takia laivue siirrettiin satamapalvelukseen ja sen henkilöstö sijoitettiin muille aluksille. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1931.