google/wiki40b huggingface dataset:
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta

Etelä-Pohjanmaan rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan yksi seitsemästä rovastikunnasta. Vuonna 2009 muodostettuun rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan 
Lapuan tuomiokirkkoseurakunta sekä Alavuden, Ilmajoen, Kurikan, Kuortaneen ja Seinäjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Seurakunnista jäsenmäärältään suurin on Seinäjoen seurakunta, jolla on 51 549 jäsentä vuonna 2014.
Rovastikunnan lääninrovastina toimii Kurikan kirkkoherra Heikki Sariola.
Fosfoenolipalorypälehappo

Glykolyysi

Glykolyysissa 2-fosfoglyseraatti dehydrataan enolaasientsyymin avulla fosfoenolipyruvaatiksi. Reaktiossa on Mg²⁺-ionien läsnäolo välttämätöntä. Ionit sitoutuvat entsyymin aktiiviseen kohtaan ja auttavat vakauttamaan reaktiossa muosdostuvaa enolaattianionivälituotetta, joka on normaalisti melko pysymätön. Glykolyysin viimeisessä vaiheessa pyruvaattikinaasi muuttaa fosfoenolipyruvaatin pyruvaatiksi siirtämällä fosfaattiryhmän ADP:lle jolloin vapaputuu ATP:tä. Tämä reaktio on spontaani. Koska fosfaattiryhmän poistaminen fosfoenolipyruvaatista muodostaa pysymättömän enolin, tautomerisoituu se nopeasti pysyvämpään ketonimuotoon pyruvaatiksi. Magnesiumionien lisäksi entsyymiin on sitoutunut kaliumioneja.

Kasveissa

Kasvit voivat valmistaa korismaattia fosfoenolipyruvaatista sikimaattireitin avulla. Korismaatista voidaan edelleen syntetisoida aromaattisia aminohappoja tryptofaania, tyrosiinia ja fenyylialaniinia.
Camille Le Tellier de Louvois

Camille Le Tellier de Louvois (11. huhtikuuta 1675 Pariisi – 5. marraskuuta 1706 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies. Hän oli useiden eri akatemioiden jäsen ja myös Ranskan akatemian jäsen kuningas Ludvig XV hallitusaikana.

Tausta

Camille Le Tellier de Louvois kuului merkittävään Ranskan kuninkaita palvelleeseen virkamiesaateliseen sukuun. Hänen isänsä oli François Michel Louvois, jonka neljäs poika kaikkiaan kuudesta lapsesta hän oli. Isoisä puolestaan oli Michel Le Tellier, mutta myös suuren perheen muut jäsenet ja heidän aviomiehensä olivat lähes kaikki kuningasta palvelleita virkamiehiä.
Le Tellier de Louvois väitteli Sorbonnen yliopistossa tohtoriksi 25-vuotiaana. Tämän jälkeen hän palveli intendenttinä kuninkaallisessa Cabinet des médaillessa, jonka tehtävänä oli säilyttää käsikirjoituksia, koruja ja rahoja. Täältä hän siirtyi konservaattorin virkaan Kuninkaalliseen kirjastoon.
Hän toimi myös Reimsin arkkipiispa-herttuan sijaispappina. Hän oli vuodesta 1699 lähtien Académie royale des sciences'n ja vuodesta 1705 Académie royale des inscriptions et médailles'n jäsen. Vuonna 1706 hänet valittiin Ranskan Akatemian jäseneksi.
Ture Janson

Ture (Thure) Johan Ludvig Janson (alk. Jansson; 5. helmikuuta 1886 Turku – 24. joulukuuta 1954 Mariefred, Ruotsi) oli suomenruotsalainen toimittaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä H.X.
Jansonin vanhemmat olivat litografi Frans Janson ja Bertha Schylander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja työskenteli toimittajana Helsingissä aluksi Arbetarbladet-lehdessä ja sitten Hufvudstadsbladetissa sekä Svenska Tidining- ja Dagens Tidning -lehdessä vuoteen 1921 saakka. Janson oli vuodesta 1929 lähtien Tukholmassa Stockholms Dagbladin, Stockholms Tidningin ja Aftonbladetin avustajana.
Euroopankeltis

Ulkonäkö ja koko

Euroopankeltiksen runko kasvaa vankaksi ja on sileäkaarnainen, hopeanharmaa.  Puu kasvaa korkeimmillaan 20-metriseksi.  Laji muistuttaa jonkin verran Pohjois-Amerikassa esiintyvää keltislajia amerikankeltistä (Celtis occidentalis), jonka kaarna on kuitenkin selvästi kyhmyinen. Euroopankeltiksen soikeiden sahalaitaisten lehtien kärki on pitkä ja kapea. Lehtien yläpinta on karhea kovatyvisten karvojen vuoksi. Puun hedelmä on mehevä ja marjaa muistuttava. 
Euroopankeltiksen hedelmät ovat rypäleenkaltaisia ja kypsinä väriltään ruskeanmustia. Ne ovat syömäkelpoisia ihmiselle, mutta hyvin vähän käytettyjä. Siemenistä on silti mainintoja jo muinaisissa egyptiläisten ruokaohjeissa.
Pirak

Pirak on muinainen asutuskeskus Pakistanin Blutsistanissa. Paikka on 20 km Sibistä etelään.
Paikan ala on noin 6 ha. Täältä on löydetty jälkiharappalaista asutusta: merkkejä hevosella ratsastamisesta ja varhaisia rautaesineitä.

Historia

Siellä asuttiin noin 1800-800 eaa. Paikka edustaa jälkiharappalaista kulttuuria, luultavasti indoiranilaisten valloittajien tuomaa.  Ensimmäisestä kerrostumasta on löydetty tasanne ja 
kamelien ja hevosten savikuvia.  Tällöin n 1700 eaa lienee hevone kesytetty. Kaudella tehtiin terakottasinettejä: pyöreitä, naliömäisä ja käyrämäisiä. Noin 1300/1200 alkoi toinen vaihe, jossa
tehtiin eläinten kuvien lisäksi myös ihmiskuvia, mm ratsastajia. Rauta ilmaantui pronssin ja kuparin rinnalle. III vaiheessa noin 1000-800 eaa rauta yleistyi. Riisi ja sorghum ilmaantuivat tänne ensi kertaa viljeltyjen viljojen joukkoon.

Aikajako

Pirak I n. 1700 - varhaiset ratsut
Pirak II n. 1300/1200 varhaisin rauta
Pirak III n. 1000-800 rautakausi
Montenegron romanit

Historia

Montenegron historiallista romaniväestöä koskevia lähteitä on vähän. Niin sanotun vanhan Montenegron alueella eli ehkä vain 500 romania, mutta heidän määränsä valtion alueella lisääntyi Montenegron laajennettua vuodesta 1878 eteenpäin. Vanhan Montenegron romanit olivat ortodokseja ja he olivat hyvin sopeutuneita ympäröineeseen yhteiskuntaan. Vanha romaniväestö sulautui pitkälle muuhun väestöön 1900-luvun aikana, mutta esimerkiksi Barissa on edelleen heistä polveutuvia vanhojen tapojen mukaan eläviä romaneja. Suurin osa Montenegron nykyisestä romaniväestöstä on kuitenkin suhteellisen hiljattain muista Balkanin osista maahan tulleita. Viimeisin suuri aalto heitä tuli Kosovon sodan yhteydessä pakolaisina. Monet romanit tulevat lisäksi Montenegroon vain jatkaakseen sieltä muualle Eurooppaan. Kosovon sodan yhteydessä maahan tuli myös ashkaleja, jotka puhuvat äidinkielenään albaniaa. Heidän yhteytensä romaneihin ei ole selvä, mutta heidät luokitellaan usein yhteen.
Montenegrossa on esiintynyt romanien vastaista mielialaa. Ehkä vakavin tapaus sattui vuonna 1995 Danilovgradissa. Tuolloin paikalliset raivostuivat 14-vuotiaan tytön raiskaustapauksesta, jonka epäiltynä oli kaksi romanimiestä. Romanit pakenivat Danilovgradista ja heidän asumuksensa poltettiin. Nykyisin lähes 40 % romaneista on työttömiä ja monet heistä asuvat paikoissa, joissa ei ole esimerkiksi puhdasta vettä. Maailmanpankin mukaan noin puolet romaneista on myös köyhyysrajan alapuolella. Erityisen huono tilanne on epävirallisissa asumuksissa asuvilla yleensä Kosovosta kotoisin olevilla romaneilla.

Kulttuuri

Romanit ovat jääneet varsin vähälle huomiolle Montenegrossa. Heillä on oma järjestönsä, mutta sen toiminta on ollut rajoittunutta. Romaninkielisiä kouluja tai sen tuntiopetusta ei ole. Alle 10 % romanilapsista käy koulua ja koulua käyvätkin eristyvät usein muista yhteisen kielen puuttuessa. Suurin osa Montenegrossa nykyisin asuvista romaneista on uskonnoltaan muslimeja .
Miravan

Miravan on Joseph Wrightin maalaus vuodelta 1772. Sen koko nimi on Miravan murtaa esi-isiensä haudan auki (engl. Miravan Breaking Open the Tomb of his Ancestors). Wright ei jättänyt muistiinpanoja siitä, mihin taulun aihe perustuu, mutta se on liitetty samaan aikaan ilmestyneeseen persialaisten satujen kokoelmaan. Siinä kerrotaan nuoresta aatelismiehestä nimeltä Miravan, joka huomaa esi-isiensä hautakammion kyljessä laatan, jossa kerrotaan kammion sisältävän ”...suuremman aarteen kuin mitä Kroisoksella milloinkaan oli”. Mies murtautuu kammioon, mutta löytää vain luita ja tomua – ja uuden kaiverruksen, jossa varoitellaan tavoittelemasta maallisia voittoja kuten kultaa.
Maalauksen tyyliä on kuvattu tyyliltään uusgotiikaksi yhdessä luurankoa tutkivaa Demokritosta esittävän työn Filosofi lampun valossa kanssa. Dramaattista vaikutelmaa lisäävät pirstaleina oleva ovi ja sisään tulviva kuunvalo. Tämän öljyvärimaalauksen koko on 127×101,6 cm ja se sijaitsee nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa.
Lambert Petterson

Johan Lambert Petterson (19. marraskuuta 1864 Hausjärvi – 27. syyskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli rakennuksia pääasiassa Tampereelle. 
Petterson valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1885. Hän työskenteli opiskelun ohessa Gustaf Nyströmin ja F. A. Sjöströmin arkkitehtitoimistoissa ja valmistuttuaan teki töitä myös Theodor Deckerin kanssa. Myöhemmin (1887–1888) Petterson opiskeli vielä yhden lukuvuoden Dresdenin Polyteknillisessä korkeakoulussa. Sen jälkeen hän toimi kolmisen vuotta lääninrakennuskonttorin vt. esimiehenä Hämeenlinnassa. Seuraavaksi Petterson muutti Tampereelle, missä hän oli vt. kaupunginarkkitehtina 1891–1900 ja vakinaisena kaupunginarkkitehtina 1902–1918. Tampereen-kautensa jälkeen Petterson työskenteli Yleisten rakennusten ylihallituksen tehtävissä eri kaupungeissa, muun muassa Helsingissä.
Tampereella Petterson uudisti 1890-luvulla Kyttälän ja Tammelan asemakaavoja ja suunnitteli kaupunkiin lukuisia uusrenessanssityylisiä rakennuksia. Myöhemmässä tuotannossaan hän omaksui vaikutteita myös jugendtyylistä, mutta se jäi hänen töissään sivurooliin. Petterson oli erikoistunut tehdasrakentamiseen, ja hän piirsi taloja lähes kaikille Tampereen teollisuuslaitoksille.
Vitšuga

Vitšuga (ven. Ви́чуга) on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ivanovon ja Kinešman välisen rautatien varrella (Vitšugan asema) 71 kilometriä Ivanovosta luoteeseen. Kaupunki on Vitšugan piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 38 500 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on saanut alkunsa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa syntyneistä tehdaspaikkakunnista, jotka yhdistettiin vuonna 1925. Nykyään Vitšuga on huomattava tekstiiliteollisuuden keskus. Siellä on myös konepajateollisuutta.
Siniliuskemaluri

Levinneisyys

Siniliuskemaluria tavataan Australian etelä- ja lounaisosissa. Lajin on raportoitu olevan harvinainen Australian eteläosissa ja yleinen tai runsaslukuinen osissa Lounnais-Australiaa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Taavi Heino

Taavetti ”Taavi” Heino (synt. Tuohikorpi, Yhdysvalloissa myös David, s. 1885 Lavia) oli amerikansuomalainen toimittaja, joka 1910-luvulla oli mukana syndikalistisen Industrial Workers of the World -ammattiliiton toiminnassa, mutta siirtyi myöhemmin kohti kommunismia.

Elämä

Taavetti kävi lapsuudessaan kirkonkylällä Lavian ensimmäistä kansakoulua vanhemman veljensä Kallen kanssa. Hän kasvoi Kytän talon torpassa Tuohikorvessa töitä tehden isänsä ja veljiensä kanssa. 
Seuraava merkintä Taavetista on Antrean seurakunnan kirkonkirjoista vuodelta 1907. Jouluaattona vuonna 1907 hän oli siirtynyt kirjoille Antrean seurakuntaan Karjalaan vanhemman veljensä Kallen kanssa. Pojat olivat jossakin vaiheessa muuttaneet sukunimensä Heinoksi. Antreaan he lähtivät matkarahoja tienaamaan. Metsätöissä tai sahalla Viipurin lähellä he olivat muutaman vuoden ajan, mutta tähtäsivät Amerikkaan. Siirtolaisinstituutin tietojen mukaan Taavetti oli saanut jo passin 14.7.1905, ja hän lähti Kallen jälkeen vuotta myöhemmin 21.6. 1911 White Star Line -varustamon Titania-laivalla ensin Southamptoniin Englantiin ja sitten Adriatic-laivalla 28.6.1911 kohti Red Lodgea Amerikassa. 
Lokakuussa 1915 Heino nimitettiin Minnesotan Duluthissa ilmestyneen suomenkielisen Sosialisti-sanomalehden apulaispäätoimittajaksi yhdessä Fred Jaakkolan kanssa. Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön julkaiseman lehden linja oli muuttunut syndikalistiseksi, ja siitä oli samalla tullut IWW-ammattiliiton kannattaja. Teollisuustyöläiseksi seuraavana vuonna nimensä vaihtaneen lehden päätoimittajana oli tuolloin Leo Laukki. Myöhemmin Heino lähti mukaan kommunistien toimintaan ja työskenteli Massachusettsin Worcesterissa ilmestyneessä Eteenpäin-lehdessä, jonka päätoimittajaksi hänet valittiin Henry Puron seuraajana vuonna 1925. Vuosina 1929–1931 Heino oli Työmiehen päätoimittajana Wisconsinin Superiorissa. 1930-luvulla hän oli aktiivisesti mukana myös kommunistisen Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön toiminnassa.
Taavetti jäi Amerikkaan ja eli siellä elämänsä loppuun asti. Hänen tyttärensä Heidi Heino s. 1931 (myöh. Mattik) kuoli New Yorkissa vuonna 1997.
Linux Terminal Server Project

Miten LTSP toimii

Kevytpääte asennetaan käynnistymään lähiverkosta käynnistyslevykkeen avulla tai suoraan BIOS-asetuksella. Pääte lataa verkon ylitse palvelinkoneelta minimaalisen Linux-käyttöjärjestelmän ja avaa sitten graafisen istunnon palvelimeen. Kaikki istunnossa käytetyt ohjelmat suoritetaan palvelimen resursseilla. Päätteen oheislaitteet (äänikortti, tallennuslaitteet, tulostimet yms.) ovat kuitenkin käytettävissä.
Alfabungarotoksiini

Alfa-bungarotoksiini on myrkkyaine, joka on erään kraitteihin kuuluvan käärmeen (Bungarus multicinctus) tuottaman myrkyn komponentti. Se sitoutuu irreversiibelisti asetyylikoliinireseptoreihin, joita on hermo-lihasliittymissä. Toksiini aiheuttaa lihasten halvaannusta, hengityksen estymisen ja kuoleman. α-bungarotoksiini on myös selektiivinen vastavaikuttaja aivojen nikotiiniasetyylikoliinireseptoreille (nAChR), joten sillä on myös sovelluksia neurotutkimuksessa. Bungarotoksiini löydettiin Taiwanissa 1963.
Alfa-bungarotoksiinin kemiallinen kaava on C₃₃₈H₅₂₉N₉₇O₁₀₅S₁₁, moolimassa 7984,14 g/mol ja CAS-numero 11032-79-4. Puhdas α-bungarotoksiini on valkoinen, kiinteä yhdiste, joka liukenee osittain kylmään veteen. Toksiinia suositellaan säilytettäväksi −20 °C:n lämpötilassa. Se kykenee imeytymään elimistöön ihokosketuksen, ruoansulatuskanavan sekä hengityselinten kautta.
Tytti Vänskä

Tytti Tuulia Vänskä (s. 15. huhtikuuta 1976 Raisio) on suomalainen näyttelijä. Hän on ollut kiinnitettynä Kouvolan Teatteriin vuodesta 2003 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa kauden 2013–2014. Hänen isänsä on kapellimestari Osmo Vänskä.
Vänskä on muun muassa opiskellut viulunsoittoa Päijät-Hämeen konservatoriossa, musiikkiteatteria Turun taideakatemiassa sekä ohjannut erilaisille teatteriryhmille. Kouvolan teatterissa hän on tehnyt merkittäviä rooleja muun muassa näytelmissä Niskavuoren nuori emäntä, Enkeleitä Broadwaylla, Rakkaudesta minuun, Rebecca sekä keväällä 2010 kantaesitetyssä käsikirjoittamassaan monologissa Ei saa surettaa. Keväällä 2011 Vänskä ohjasi lastenmusikaalin Kakaravaara Kouvolan Musiikkiluokille.
Tytti Vänskä on saanut useita apurahoja ja taidepalkintoja, joista viimeisimpänä hänet valittiin vuoden 2011 Kulttuurikouvolalaiseksi.
Grand guignol

Grand guignol on ranskalainen melodraamatyyppi, jossa kuvataan yksityiskohtaisesti synkkiä ja kauhistuttavia tapahtumia, kuten murhia ja raiskauksia. Laji on saanut nimensä kädessä liikuteltavasta Guignol-nukesta, joka on saksalaista Hanswurst-nukkea ja englantilaista Punch-nukkea vastaava ilveilijä ja narri. Guignol-nuken loi nukkemestari Mourquet Lyonissa 1700-luvun loppupuolella. Sieltä nukke kulkeutui Pariisin kabareitten dekadentiksi ohjelmanumeroksi, jossa elävät ihmiset korvasivat nuket. Théâtre du Grand Guignol (1897–1962) Pariisissa erikoistui julmiin melodraamoihin. Termillä on myöhemmin tarkoitettu yleensä verisiä ja väkivaltaisia näytelmiäin ja kauhuelokuvia.
Marjo Heiskanen

Marjo Heiskanen (s. 15. elokuuta 1963 Lappeenranta) on suomalainen kirjailija.
Heiskasen esikoisromaani Idiootin valinta oli Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 2009. Runokokoelma Äänes ilmestyi syksyllä 2010 Kustannusosakeyhtiö Siltalan ensimmäisenä runoteoksena. Syksyllä 2012 ilmestyi elämäkertateos Jorma Heiskasesta, Kollaan kenttäpapin tarina. Heiskanen oli Pohjois-Savon sanataiteen läänintaiteilija toimikaudella 2011–2013. Vapaa kirjailija hän on ollut vuodesta 2013.
Heiskanen on opiskellut pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja filosofiaa, johtamista ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän työskenteli uutistoimittajana Yleisradiossa. Heiskanen on työskennellyt myös Espoon musiikkiopiston pianonsoiton ja säestyksen lehtorina sekä korrepetiittorina Sibelius-Akatemiassa ja Suomen Kansallisoopperassa. Lisäksi hän on toiminut nykymusiikin edistämistehtävissä Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksessa (FIMIC).
Einari Oksa

Viktor Einari Oksa, vuoteen 1910 Grönqvist (4. lokakuuta 1891 Mikkeli  – 25. joulukuuta 1953 Kemi) oli suomalainen kivääriampuja ja moninkertainen maailmanmestari.
Oksan vanhemmat olivat liikkeenhoitaja Viktor Grönqvist ja Ida Hämäläinen ja puoliso vuodesta 1919 Signe Dagmar Maria Mahlberg. Oksa kävi teollisuuskoulun 1914 ja toimi vuodesta 1927 alkaen Kemin Karihaarassa sulfiittitehtaan ylimestarina.
Ammunnan maailmanmestaruuskisoissa Haagissa vuonna 1928 Oksa sijoittui toiseksi vapaakiväärin pystyasennossa, samoin kuin seuraavan vuoden kisoissa Tukholmassa. Siellä hän kuului lisäksi kultaa pienoiskiväärillä voittaneeseen Suomen joukkueeseen. Vuonna 1930 Antwerpenissä Oksa saavutti ensimmäisenä suomalaisena ampumakuninkuuden voittamalla sekä vapaakiväärin maailmanmestaruuden yhteistuloksella 1 111 että pystyasennon, jossa hän teki maailmanennätystuloksen 359. Oksa osallistui kaikkiin ammunnan maailmanmestaruuskisoihin 1930-luvulla, voittaen vapaakiväärin makuuasennon vuosina 1933 Granadassa tuloksella 388 ja 1937 Helsingissä tuloksella 391. Vuonna 1935 Roomassa hän kuului Argentiina-patsaan voittaneeseen suomalaisjoukkueeseen. Kaiken kaikkiaan Oksalla oli neljä henkilökohtaista ja seitsemän joukkuemaailmanmestaruutta ja niiden lisäksi vielä kahdeksan Suomen ja kaksi Pohjoismaiden mestaruutta. Suomen ennätyksiä Oksa paransi kymmenkunta kertaa.
Citycon

Kauppakeskukset

Citycon omistaa tai johtaa kaikkiaan 49 kauppakeskusta, joista 27 sijaitsee Norjassa, yhdeksän Suomessa, yhdeksän Ruotsissa, kaksi Virossa ja kaksi Tanskassa. Vuosina 2011–2014 Citycon hallinnoi omistamiensa kauppakeskusten lisäksi Helsingin Galleria Esplanadia (ent. Kämp Galleria).
Mehter

Mehter oli erityisesti osmanien valtakunnan janitsaarisotilaiden perinteinen marssimusiikkityyli. Se levisi yleiseen käyttöön ja sitä soitettiin virallisissa tilaisuuksissa ja juhlissa. Mehter kiellettiin janitsaarikapinan väkivaltaisen kukistamisen jälkeen 1826, mutta musiikkiperinne herätettiin osmanivaltakunnan lakkauttamisen jälkeen ja sitä pidetään yllä yhä nykyajan Turkissa.
Keski-Euroopaan musiikkityyli levisi luultavasti 1720 Puolan kuningas August II:n armeijan ottaessa sen käyttöön.
Janitsaariorkesterin soitolle on tyypillistä vaihteleva rumpujen ja kellojen käyttö ja bassorummun, triangelin ja symbaalien yhdistäminen.
Musiikkityyliä on jäljitelty orkesterimusiikissa erityisesti 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa. Tämä on kuultavissa esimerkiksi Christoph Gluckin Le Recontre imprévue (1764; ”Odottamaton kohtaaminen”) ja Mozartin Ryöstö seraljista (1782) ja A-duuri pianosonaatin nro 11 (KV 331) 3. osassa ("Turkkilainen rondo") ja Joseph Haydnin sinfoniassa nro 100 (1794, Sotilassinfonia). Ludwig van Beethoven käytti musiikkityyliä näytelmämusiikkisävellyksen Ateenan rauniot (opus 113) "Turkkilaisessa marssissa" ja 9. sinfonian finaalin tenorisoolossa ("Froh, wie Seine Sonnen fliegen").
Davo

Ura

1990-luvulla Davo vieraili useilla eri julkaisuilla. Hänen englanninkielellä tekemiään freestyle-kappaleita kuultiin muun muassa DJ Anonymouksen julkaisemilla mixtapeilla Baby I Like It Raw, Hip Hop Is Living ja Keeping Crates Stacked 1997. Hänen Celes-nimellään tekemänsä kappale ”DLO Logic Pt.1” oli mukana vuonna 1996 julkaistulla Rap Inside -kokoelmalla. Kappaleen tuotannosta vastasi DJ Anonymous. Vuonna 1998 Davo äänitti Pablon kanssa Mäntäkenraalit nimisen kappaleen, jonka tuotti Didier Selin.
Davolla oli 2000-luvun alussa levytyssopimus tamperelaisen Open Records -levy-yhtiön kanssa, mutta sopimus purettiin, kun materiaalia ei syntynyt. Davo oli myös mukana Open Recordsin vuonna 2001 julkaisemalla Suomi Hip Hop -kokoelma 3 -albumilla.
Nykyään Davo on vuonna 2003 perustetun levy-yhtiön Numbers Entertainmentin artisti. Hän on myös yksi yhtiön perustajista. Davon soololevy Tundra 24 on jo valmis, mutta sitä ei ole vielä julkaistu. Levyltä julkaistiin vuonna 2005 single Anthem / Niinku täälpäin sanotaan. Davo on myös suunnitellut julkaisevansa Asan kanssa yhteislevyn nimeltä Suomen partaalta.
Davo on vieraillut muun muassa Asan, Stig Doggin, Nueran, Petri Nygårdin, Kaucaan ja Tommi H:n levyillä. Hän on tehnyt myös taustoja esimerkiksi Asan Leijonaa metsästän- ja Terveisiä kaaoksesta -albumeille. Davo on toiminut myös Redraman keikka-DJ:nä. Uusin Davon julkaisu on useita suomiräpin legendoja sisältävältä julkaisulta Monelt ne tulee II, jossa häneltä kuullaan kappale ”Jatkuu jatkuu”.
Davo on myös tehnyt Sacha Remlingin kanssa Mustapippuri -kokkiohjelmaa MoonTV-kaapelikanavalle. Joulukuussa 2011 Basso Radion sivustolla esitettiin Ukki tekee ruokaa -nimistä ruoanlaitto-ohjelmaa.
701 Naval Air Squadron

701 Naval Air Squadron (701 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus

No. 701 katapulttilentue perustettiin 15. heinäkuuta 1936. Lentue laajennettiin laivueeksi hieman ennen toista maailmansotaa, jolloin sille siirrettiin 447. laivueen kalustoa. Hieman myöhemmin osa laivueen koneista vaihdettiin, minkä jälkeen kalusto koostui Fairey Osprey, Fairey IIIF, Blackburn Shark, Fairey Seal ja Fairey Swordfish koneista, jotka oli sijoitettu 1. Taistelulaivaviirikön aluksille palvellen sekä Koti- että Välimeren laivastoissa.
Välimerellä laivueen tukikohtana oli Kalafrana Maltalla, mistä koneet sijoitettiin taistelulaivoille HMS Barham, HMS Malaya, HMS Valiant ja myöhemmin HMS Warspite. Laivue lakkautettiin 21. tammikuuta 1940, jolloin se liitettiin 700 laivueeseen.

Toinen maailmansota

Laivue perustettiin uudelleen 7. toukokuuta 1940 RNAS Donibristlessä väliaikaisena maissa toimivana yksikkönä. Ensimmäisenä tilapäisyksikkönä toimi Norjan taisteluiden aikana Harstadissa Norjassa toimineet kuusi Supermarine Walrus lentovenettä. Laivue lakkautettiin 8. kesäkuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 1942 vastaanottamaan 700 laivueen lentueen kaluston Beirutissa ja käyttämään kuutta Supermarine Walrus lentovenettä RAF:n 201 laivueen alaisuudessa. Osasto liitettiin myöhemmin 235 lennostoon sukellusveneiden torjuntaan Latakian lentotukikohdasta. Laivue lakkautettiin 15. elokuuta 1943.
Laivue perustettiin uudelleen 18. huhtikuuta 1945 RNAS Hestonissa 781 laivueen B lentueesta. Laivueen tehtävinä oli yhteyslentotoiminta ja kalusto koostui muun muassa De Havilland D.H.89 Dominiot (Dragon Rapiden sotilasversio), Oxfordit ja Travellerit. Laivue lakkautettiin 13. tammikuuta 1947 Hestonissa.
Laivue perustettiin uudelleen 31. lokakuuta 1957 Lee-on-Solentissa kalustonaan Westland Whirlwindit. Laivueen kalustoa täydennettiin Westland Dragonflyillä. Laivueen lentueet palvelivat tukialuksilla etsintä- ja pelastustehtävissä ja myöhemmin laivueen helikopterit palvelivat merentutkimusalus HMS Vidalilla sekä jääpalvelualus HMS Protectorilla. Laivueelle siirrettiin tammikuussa 1958 koelentotehtäviä 705 laivueelta. Laivue lakkautettiin 20. syyskuuta 1958, jolloin sen lentueista muodostettiin aluksille sijoitettuja erillisiä lentueita.
Harvest Moon: Magical Melody

Vastaanotto

IGN antoi pelille arvosanan 8.2/10 arvostelussaan.