google/wiki40b huggingface dataset:
Susan Ruusunen

Susan Kristiina Ruusunen (vuoteen 2007 Kuronen, s. 25. syyskuuta 1970) tuli julkisuuden henkilöksi kun hän vuonna 2006 seurusteli silloisen pääministerin Matti Vanhasen kanssa. Suhde herätti aikoinaan myös runsaasti kansainvälistä huomiota. Hän toimii nykyään pitopalvelu- ja cateringyrittäjänä, on parisuhteessa ja hänellä on kolme lasta. Ruusunen harrastaa vapaa-ajallaan näyttelemistä. 2007 kansantaiteilija Tuomo Salosen Matti ja Susan -patsas pystytettiin Luvian terveyskeskuksen edustalle.

Kohukirja

Suhteen päätyttyä Ruusunen julkaisi sitä yksityiskohtaisesti käsittelevän kirjan Pääministerin morsian vuonna 2007. Vanhanen teki kirjasta tutkintapyynnön, ja tapaus eteni käräjäoikeuteen, joka kuitenkin hylkäsi syytteet. Vanhasen valitettua tuomiosta Helsingin hovioikeus määräsi Ruususelle sekä kirjan kustantajalle Kari Ojalalle sakkorangaistuksen yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä, ja heidät määrättiin maksamaan valtiolle 8 500 euroa. Kesäkuussa 2010 korkein oikeus vahvisti Ruususen ja Ojalan sakot mutta kumosi menettämisvaatimukset.
Bethany Hamilton

Bethany Meilani Hamilton (s. 8. helmikuuta 1990 Havaiji) on yhdysvaltalainen lainelautailija.
Lokakuussa 2003, ollessaan 13-vuotias, Hamilton joutui lautaillessaan haihyökkäyksen kohteeksi, jonka seurauksena hän menetti vasemman kätensä. Toivuttuaan hän teki pian paluun lainelautailun pariin ja sai vuonna 2004 ESPN:n ESPY Awardin sarjassa Best Comeback Athlete sekä Courage Award -erikoispalkinnon Teen Choice -palkintogaalassa. Hän on kilpaillut ammattilaisena ja voittanut muun muassa hopeaa Billabong ASP World Junior -mestaruuskilpailussa vuonna 2009.
Vuonna 2004 julkaistiin Hamiltonin kirjoittama kirja Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board ja vuonna 2011 sai ensi-iltansa hänestä kertova elokuva Soul Surfer, jonka ohjasi Sean McNamara, ja jonka pääosaa esitti AnnaSophia Robb.
Hamilton avioitui elokuussa 2013 Adam Dirksin kanssa. Vuonna 2014 he osallistuivat yhdessä Amazing Race -tositelevisiokilpailun 25. tuotantokaudelle.
Eton College

King's College of Our Lady of Eton beside Windsor (yleensä Eton College) on yksityiskoulu (public school) Etonin kaupungissa, Englannissa. Se on sisäoppilaitos 13–18 -vuotiaille pojille ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja.
Koulun perusti Englannin kuningas Henrik VI jo vuonna 1440. Hänen suurisuuntaisia suunnitelmiaan koulurakennuksesta ei ehditty toteuttaa ennen Henrikin syrjäyttämistä vallasta. Nykyisin koulun sisäpihaa reunustavat enimmäkseen vuonna 1694 valmistuneet rakennukset.
Koulussa on noin 1 300 oppilasta (joista noin 15 % ulkomaalaisia), noin 250 vuosiluokkaa kohti. Lukukausimaksu on lähes 30 000 puntaa vuodessa (noin 10 000 puntaa lukukaudessa) lisämaksuja huomioon ottamatta.
Suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperheestä on käynyt koulunsa Etonissa. Koulusta on myös tullut 19 maan pääministeriä, esimerkkeinä William Pitt vanhempi ja Harold Macmillan. Monet kuuluisat tiedemiehet ja kirjailijat (Eric Blair alias George Orwell) ovat käyneet Etonia, kuten myös eräät kuvitteelliset hahmot (esimerkiksi James Bond).
Tampereen reaalilyseo (rakennus)

Arkkitehtuuri

Kaksikerroksinen rakennus edustaa tyyliltään uusrenessanssia. Symmetrinen pääjulkisivu sijaitsee kirkkopuiston puolella. Sisäänkäynnin kohdalla on näyttävä risaliitti, jossa on pilastereita ja suuria kaari-ikkunoita. Kaari-ikkunoiden takana oli aikoinaan juhla- ja voimistelusali. Uusi sali valmistui vuonna 1939 pihanpuoleiseen laajennusosaan, jonka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer. 
Luokkatilat sijoittuvat keskikäytävän ympärille, ja käytävän päässä on portaat. Sisääntulohallin lattia on tehty kalkkikivestä, jossa on oikosarvisten fossiileja.

Muistomerkki

Pääsisäänkäynnin luona on reaalilyseon opettajan ja rehtorin Eino Sakari Yrjö-Koskisen rintakuva (1958). Sen on tehnyt kuvanveistäjä Heikki Konttinen.
Kuukautissieni

Kuukautissieni eli kesto- tai luonnontamponi, on luonnonsieni, jota käytetään kuukautisten yhteydessä tamponin tapaan. Sieni huuhdellaan kylmällä vedellä noin muutaman tunnin välein.

Terveysvaikutukset

Kuukautissieninä markkinoidaan pieniä pesusieniä, jotka ovat sienieläimiin kuuluvia merieläimiä. Pesusieni on lämpimän veden eläin, ja niitä elää enimmäkseen Välimeressä, mutta jonkin verran myös Bahamasaarilla ja Floridassa. Ennen näitä merieläimiä kerättiin luonnollisilta kasvupaikoiltaan, mutta nykyään ne ovat lähinnä viljeltyjä.
Sienten käyttöä kuukautissuojana perustellaan muun muassa ekologisilla seikoilla: ne ovat luonnollisia eikä niitä ole käsitelty kemikaaleilla, ja siten ne ovat ympäristöystävällisempiä kuin tamponit. Ne huuhdellaan ja käytetään uudelleen, jolloin ne kestävät puolesta vuodesta vuoteen. On syytä kuitenkin harkita tarkkaan mitä emättimeen työntää, jos kyseinen tuote ei ole siihen käyttöön suunniteltu ja käyttötarkoitukseen testattu.
Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA:n mukaan 1980-luvulla testattiin laboratorio-olosuhteissa kuukautissuojina markkinoituja sieniä. Testitulokset osoittivat että sienet sisälsivät hiekkaa, roskia, bakteereja, hiivasieniä ja hometta. Yhdestä näytteestä löytyi stafylokokkia. Staphylococcus aureus on bakteeri, joka liitetään toksiseen šokkioireyhtymään (TSS), joka on myös tamponien käyttöön liittyvä riski, vaarallinen myrkytystila. Ainakin yksi TSS-tapaus oli voitu yhdistää sienen käyttöön kuukautissuojana, toinen tapaus oli myös mahdollisesti sienen käytön aiheuttama. Koska sienet ovat merieliöitä, niiden elinympäristöstä johtuen niihin hyvin luonnollisesti menee muun muassa hiekkaa.
Sienen käyttö kuukautissuojana sisältää myös muita riskejä kuin siinä oleva hiekka ja muu emättimeen kuulumaton aines. Sienestä saattaa irrota kappale, joka jää vaginaan ja kerää bakteereita ja häiritsee emättimen luonnollista pH-tasapainoa. Luonteeltaan niin merisieni kuin synteettinenkin sieni ovat huokoisia ja sisältävät runsaasti ilmataskuja. Hapen läsnäolo liittyy myös TSS:n syntymiseen. Sieni saattaa aiheuttaa hankaumia emättimen seinämiin, kun sen asettaa paikoilleen ja poistaa. Lisäksi sienen lukemattomia onkaloita voi olla hyvin hankala saada puhtaiksi. Esimerkiksi keittiösienien on todettu sisältävän runsaasti bakteereita, eikä edes keittämisestä ollut hyötyä sienen puhdistamisessa. Päinvastoin, keittäminen saattoi jopa pahentaa asiaa.
Pieni Kaitala

Pieni Kaitala (ven. Малое Кайдолово, Maloje Kaidolovo) oli inkeriläinen kylä entisessä Lempaalan seurakunnassa Pohjois-Inkerissä Venäjällä. Kylä sijaitsi noin 10 kilometria Suomen ja Venäjän rajalta etelään.
Kylän ensimmäinen asukas oli perimätiedon mukaan Riska Kähäri, ja siksi kylän toisen nimi oli Riskanmäki. Myöhemmin paikalle muutti muita sukuja kuten Savolaiset, Karhut, Paavilaiset ja Steenarit.
Vuonna 1926 kylässä oli 7 taloa, joissa asui 23 ihmistä (niistä 22 inkeriläisiä). Vuonna 1934, rajavyöhykkeen laajennettaessa, kylän talot purettiin ja asukkaat siirrettiin muualle.
Jukka Korpela (tietokirjailija)

Elämä

Jukka Korpela on koulutukseltaan filosofian kandidaatti, pääaineenaan matematiikka. Korpela asuu Espoossa, ja hänellä on kolme lasta.
Carlos Kleiber

Carlos Kleiber (alk. Karl Ludwig Bonifatius Kleiber, 3. heinäkuuta 1930 Berliini, Saksa – 13. heinäkuuta 2004 Konjšica, Slovenia) oli itävaltalainen kapellimestari. Debyyttinsä orkesterin edessä Kleiber teki vuonna 1952. Hän lopetti musiikintekemisen opiskellakseen kemiaa, mutta palasi musiikin pariin kahden vuoden jälkeen. Hän työskenteli Saksassa vuodesta 1956, debytoi Wienissä 1973 ja Bayreuthissa seuraavana vuonna.

Nuoruus ja opiskelu

Karl Ludwig Bonifatius Kleiber syntyi vuonna 1930 Berliinissä, missä hänen isänsä Erich Kleiber työskenteli kapellimestarina Berliinin valtionoopperassa. Hän oli Erich Kleiberin ja Ruth Goodrichin toinen lapsi.
Erich Kleiber jätti Saksan perheineen vuonna 1935 natsihallinnon protestoimiseksi. Perhe asui useassa eri paikassa, kunnes he asettuvat Etelä-Amerikkaan vuonna 1940. Sodan jälkeen Carlos Kleiber palasi Eurooppaan ja opiskeli oikeustiedettä ja kemiaa Zürichissä. Hän oli kuitenkin kiinnostunut musiikista ja oli tehnyt ensimmäisen sävellyksensä jo yhdeksänvuotiaana. Carlosin isä antoi vuonna 1950 luvan hänelle lähteä opiskelemaan musiikkia Buenos Airesiin.

Ura

Kleiber muutti 1953 Saksaan, missä hän toimi korrepetiittorina. Hän teki 1955 lavadebyyttinsä kapellimestarina Potsdamissa. Hän pääsi 1957 Düsseldorfin oopperan korrepetiittoriksi ja 1960 kapellimestariksi. Kleiber vieraili kapellimestarina myös muissa orkestereissa.
Kleiber sai 1964 paikan Zürichin oopperasta. Stuttgartin valtionoopperan pääkapellimestariksi hän pääsi 1966. Stuttgartissa hän sai kuuluisuutta johtamalla oopperoita Wozzeck ja Taika-ampuja. Kleiber vieraili 198 Münchenin oopperassa, missä hänen johtamansa oopperat Ruusuritari, Otello ja La Traviata olivat suurmenestyksiä.
Kleiber ryhtyi 1970-luvulla freelanceriksi. Hän esiintyi 1973 ensimmäisen kerran Wienin valtionoopperassa Tristan ja Isolde -oopperan kapellimestarina. Samana vuonna ilmestyi myös hänen ensimmäinen levytyksensä. Kleiber esiintyi 1974 ensimmäisen kerran Royal Opera Housessa ja Bayreuthin musiikkijuhlilla. Kleiber johti myös Wienin filharmonikkoja, jonka kanssa hän myös levytti Ludwig van Beethovenin viidennen sinfonian.
Kleiber debytoi 1970-luvulla useissa oopperataloissa. Hän esiintyi 1976 ensimmäisen kerran La Scalassa ja 1978 Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Wienissä hänen johtamansa Carmen televisioitiin ympäri maailmaa.
Kleiberin viimeinen studioäänitys oli vuonna 1980 äänitetty Tristan ja Isolde. Metropolitan Operassa hän johti ensimmäisen kerran 1988, jolloin hän johti oopperan La bohème. Viimeisen kerran Kleiber johti oopperaa 1994 Wienissä ja viimeisen konserttinsa hän piti 1999 Cagliarissa.

Yksityiselämä

Kleiber meni vuonna 1961 naimisiin slovenialaisen balettitanssijan Stanislava Brezovarin kanssa. Heidän tytär Lillian syntyi 1971. Stanislava kuoli vuonna 2003 ja Carlos Kleiber seuraavana vuonna.

Tyyli

Isänsä Erich Kleiberin tavoin Carlos Kleiber oli perfektionisti. Hän vaati usein orkestereiltaan pitkiä harjoituksia. Kleiberiä pidettiin mielikuvituksekkaana ja kokeilevana muusikkona, joka kykeni luomaan tuoreita näkemyksiä vanhoista klassikoista.
Tanssikoulutus Suomessa

Tanssikoulutuksella tarkoitetaan eri tanssin lajeissa annettavaa opetusta. Tanssikoulutus voi olla joko harrastajakoulutusta tai ammattiin tähtäävää. Tanssikoulutuksen alueeseen kuuluvat myös erilaiset tanssin historian ja tutkimuksen opinnot.
Harrastajille tarkoitettuja eri tanssin alueisiin keskittyneitä kouluja Suomessa on ympäri maata. Monissa kansalaisopistoissa on myös tanssikursseja. Lasten ja nuorten tanssikoulutus on usein harrastajatoimintaa, vaikka jotkin oppilaitokset aloittavat ammattiin suunnatut opinnot jo varhain. Tanssiharrastuksen voi aloittaa useimmissa tanssikouluissa 3-4 -vuotiaana, mutta joissakin on myös nuoremmille tarkoitettuja vanhempi-lapsi-ryhmiä.
Osa tanssikouluista on hyväksytty antamaan tanssin perusopetusta, joka on vastaavaa taiteen perusopetusta kuin esimerkiksi musiikkiopistoissa. Se koostuu varhaisiän opinnoista (alle kouluikäiset), perusopinnoista (ala-asteikäiset) ja syventävistä opinnoista (yläaste- ja lukioikäiset). Myös aikuiset voivat suorittaa tanssin perusopintoja. Opetuksen tavoitteena on antaa puitteet pitkäjänteiseen ja tavoitteelliseen tanssin harrastamiseen ja valmiudet jatkoon ammatillisissa opinnoissa. Joissakin kaupungeissa on erityisiä tanssilukioita, joissa tanssiopintoja voi sisällyttää lukio-ohjelmaan.
Taidetanssin toisen asteen ammatillista koulutusta annetaan esimerkiksi konservatorioissa ja ammattioppilaitoksissa sekä Suomen kansallisoopperan balettioppilaitoksessa, jossa nuoremmille on myös balettiin keskittynyttä tanssin perusopetusta. Siellä voi tanssialan perustutkinnon (120 opintoviikkoa) lisäksi suorittaa näyttötutkinnon.
Ammattikorkeakouluissa voi suorittaa tanssinopettajan tutkinnon ja Teatterikorkeakoulussa on korkeakoulutason koulutusta niin tanssijoille, koreografeille kuin tanssipedagogeillekin. Siellä on mahdollista myös suorittaa tanssin lisensiaatin ja tohtorintutkintoja joko taiteellis- tai tieteellispainotteisina.
Tanssin korkeakoulutasoinen opetus Suomessa alkoi vuonna 1983 Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella. Tämän jälkeen on ammattiin tähtäävien eriasteisten opinahjojen määrä noussut huimasti. Aiemmin ammattioppia antoi vain Balettioppilaitos ja sekin vain tanssijakoulutusta. Nykytanssiin suuntautuneet hankkivatkin koulutuksensa usein ulkomailta.
Teatteritieteen yhteydessä Helsingin yliopistossa voi opiskella tanssin historiaa ja tutkimusta.
Marc-Vivien Foé

Peliura

Foé aloitti ammattilaisuransa Canon Yaoundén joukkueessa, joka pelaa Kamerunin pääsarjassa. Maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran vuoden 1994 maailmanmestaruuskilpailuissa. MM-kilpailujen suoritustensa ansiosta hän sai sopimuksen RC Lensin kanssa. Lensissä Foé saavutti Ranskan pääsarjamestaruuden vuonna 1998. Manchester United oli tuolloin kiinnostunut hänestä, mutta hänen jalkansa murtui ja sopimus jäi tekemättä. Samasta syystä jäivät pelaamatta vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailut. Kuntouduttuaan hän siirtyi Valioliigaan West Ham Unitediin vuonna 1999.
Vuonna 2000 Foé siirtyi Lyoniin. Samana vuonna hän sairastui malariaan, mutta parani nopeasti ja voitti Ranskan liigacupin 2001 ja pääsarjamestaruuden 2002. Hän palasi Valioliigaan Lyonin lainattua hänet Manchester Cityyn 2002. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän pelasi Kamerunin kaikki kolme ottelua alusta loppuun.

Kuolema

26. kesäkuuta 2003 Foé lyyhistyi maahan keskiympyrässä 71. minuutilla Confederations Cupin välieräottelussa Kolumbiaa vastaan. Välittömästi aloitetuista elvytystoimista huolimatta Foé kuoli hieman myöhemmin sairaalassa. Ruumiinavauksessa todettiin, että hänellä oli sydänkammion laajentuma, joka aiheutti sydämenpysähdyksen. Lääkäreiden mukaan kyseessä oli synnynnäinen vika. 
Foén kuolema sai aikaan lukuisia huomionosoituksia. Thierry Henry omisti omassa välieräottelussaan tekemänsä maalin Foélle kohottamalla sormensa kohti taivasta. Ehdotettiin, että Confederations Cup ja Stade Gerland, stadion jolla välieräottelu pelattiin, nimettäisiin Foén mukaan. Manchester Cityn manageri Kevin Keegan ilmoitti, että joukkue ei tule enää koskaan käyttämään Foén numeroa 23. Myös uuden City of Manchester Stadiumin nimeäminen Foén mukaan oli esillä. RC Lens on nimennyt kadun läheltä stadioniaan Foén mukaan.
Tuottajain Maito

Historia

Tuottajain Maidon toiminta alkoi vuonna 1955, kun kolmen uusimaalaisen meijerin, Myrskylän osuusmeijerin, Orimattilan osuusmeijerin ja Pakaan Maidonmyyntiosuuskunnan, toiminta siirtyi Oy Tuottajain Maito - Producenternas Mjölk Ab:lle. Seuraavina vuosikymmeninä, vuoteen 1992 mennessä, useat kymmenet uusimaalaiset, hämäläiset, päijäthämäläiset ja kymenlaaksolaiset osuusmeijerit yhdistyivät Tuottajain Maitoon tai alkoivat toimittaa maitoa Tuottajain Maidolle.
Hnat Domenichelli

Junioriura

Albertan provinsin Edmontonissa syntynyt Domenichelli pelasi kauden 1991–92 AMHL:n (Alberta Midget Hockey League) Edmonton Freezessa ja siirtyi sen jälkeen WHL:n Kamloops Blazersin joukkueeseen.  Kaksi ensimmäistä kautta menivät enemmän tai vähemmän pienessä roolissa, mutta kaudella 1994–95 hän oli 114 tehopisteellä joukkueensa toiseksi paras pistemies ja valittiin kauden päätteeksi liigan 2. All-Stars joukkueeseen. Seuraavalla kaudella Domenichelli saalisti peräti 148 tehopistettä ollen joukkueensa paras pistemies ennen mm. Jarome Iginlaa. Kauden jälkeen Domenichelli myös valittiin sekä WHL-liigan 1. All-Stars joukkueeseen että myös kaikki junioriliigat kattavaan CHL:n 1. All Stars joukkueeseen. Samana keväänä Domenichelli palkittiin myös WHL:n urheilullisimmalle pelaajan Brad Hornung -palkinnolla. Hänet valittiin myös CHL:n urheilullisimmaksi pelaajaksi. Domenichelli voitti Blazersin riveissä WHL:n mestaruuden 1995 ja koko CHL:n mestaruusturnauksen, Memorial Cupin, sekä 1995 että 1996. Domenichelli edusti myös Kanadaa vuoden 1996 U20 MM-kisoissa.

NHL-ura

Ensimmäiset aikuisten ammattilaispelinsä Domenichelli pelasi Hartford Whalersin AHL-farmijoukkuessa Springfield Falconsissa kaudella 1996–97. Hän ehti myös pelaamaan 13 peliä Whalersin paidassa ennen kuin tuli treidatuksi 15. maaliskuuta Calgary Flamesiin. Calgary luopui kaupassa Steve Chiassonista ja sai Domenichellin lisäksi Glen Featherstonen ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 1997 varaustilaisuuteen. Loppukauden aikana Domenichelli pelasi 10 peliä Flamesin paidassa.
Kaksi seuraavaa kautta menivät kutakuinkin puoliksi NHL-joukkueessa ja Flamesin farmijoukkue Saint John Flamesin kokoonpanossa. 11. helmikuuta 2000 Flames kauppasi Domenichellin yhdessä Dmitri Vlasenkovin kanssa Atlanta Thrashersiin saaden vaihdossa Jason Botterillin ja puolustaja Darryl Shannonin. Atlantassa kului kutakuinkin kaksi kautta kunnes Domenichellista tuli jälleen kauppatavaraa. 22. tammikuuta 2002 Thrashers vaihtoi Domenichellin Minnesota Wildin Andy Suttoniin. Domenichelli pelasi kauden loppuun Wildin joukkuessa, mutta seuraavalla kaudella hän mahtui NHL-joukkueen kokoonpanoon vain yhdessä ottelussa. Domenichelli vietti kauden pääasiassa farmijoukkue Houston Aerosin riveissä, jossa hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies, sen voittaessa Calder Cupin kaudella 2002–2003.

Ura Euroopassa

Kaudelle 2003–04 Domenichelli siirtyi Sveitsin A-liigan HC Ambrì-Piottan joukkueeseen, jossa pelasi viisi kautta ennen siirtymistään HC Luganoon. Domenichelli edusti Luganoa viisi kautta. Hän lopetti uransa SC Bernissä kauden 2013–2014 jälkeen. Domenichelli sai Sveitsin kansalaisuuden vuonna 2009 avioiduttuaan sveitsiläisen naisen kanssa ja sitä kautta hänelle myös avautui paikka Sveitsin maajoukkueeseen Vancouverin olympiaturnauksessa.
Louis-Auguste Blanqui

Louis Auguste Blanqui (8. helmikuuta 1805 – 1. tammikuuta 1881) oli ranskalainen poliittinen aktivisti ja kommunisti, joka tuomittiin lukuisia kertoja vankeusrangaistuksiin. 
Blanqui oli vankkumaton väkivaltaisen vallankumouksen kannattaja ja toimi aktiivisesti Ranskan heinäkuun vallankumouksessa 1830 ja 1848 vallankumouksessa. Hänen mukaansa on nimetty blanquismi, oppi jonka mukaan vallankumous on toteutettava väkivaltaisella kaappauksella. Siten Blanqui kehitti opin proletariaatin diktatuurista, jota Karl Marx käytti marxilaisuuden opin osana.
Pariisin kommuunissa hän ei kyennyt toimimaan aktiivisesti, koska oli vankilassa. Silti hänet valittiin kommuunin presidentiksi. Myöhemmin hänet kuitenkin tuomittiin kapinaan osallistumisesta karkotustuomioon, joka muutettiin vankeusrangaistukseksi Blanquin heikon terveydentilan takia. Tästä tuomiosta hän vapautui vasta 1879, jolloin hän jatkoi edelleen agitaatiotyötään.
Blanqui sai kohtauksen puhujalavalla ja kuoli 1. tammikuuta 1881. Hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle.
Aarne Härkönen

Aarne Valentin Härkönen (10. huhtikuuta 1900 Alavus – 19. lokakuuta 1964 Helsinki) oli Valmetin pääjohtaja, vuorineuvos, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli vuosina 1940–1947 Oy Strömberg Ab:n Pitäjänmäen tehtaan johtaja, 1955–1957 Valmetin apulaispääjohtaja ja vuodesta 1958 yrityksen pääjohtaja. Vuorineuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1959. Hän oli myös Suomen Ampujainliiton puheenjohtaja vuodesta 1960.
Viikin tropiikki-instituutti

Viikin tropiikki-instituutti (Vitri) on vuonna 2002 perustettu Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan metsätieteiden laitoksen osa. Tropiikki-instituuttia on johtanut professori Olavi Luukkanen. Hänen jälkeensä on johtajana ollut professori Markku Kanninen.
Instituutin juuret ovat Thaimaan kanssa tehdyssä yhteistyössä, joka alkoi 1980.
Jacob Nena

Aiempi ura

Nena toimi vuosina 1979–1983 Kosraen kuvernöörinä. Varapresidenttinä hän toimi vuodesta 1991 alkaen presidenttikautensa alkuun saakka.
Pallonivel

Pallonivel on kahden tai useamman luun liitoskohta, jossa toinen osa muodostaa pallomaisen rakenteen, toinen vastaavanlaisen kupin. 
Ihmisen tunnetuimpia palloniveliä ovat lonkkanivel sekä olkanivel. Lonkkanivelessä pallo muodostuu reisiluusta sekä lonkan acetabulumista. Olkanivel on monimutkaisempi: Pallo on kyllä olkanivelen pää, mutta kuppi muodostuu lähinnä lapaluusta sekä muista ympäröivistä kudoksista, ja se onkin altis menemään sijoiltaan.
Pallonivel antaa nivelelle mahdollisuuden yksinään taipua lähes mihin tahansa suuntaan toisin kuin esimerkiksi sarananivel.

Teknisenä sovelluksena

Keinotekoisia palloniveliä käytetään 
muun muassa kulkuneuvojen rakenteissa.
Kara Edwards

Biografia

Edwards aloitti uransa radion parissa 19-vuotiaana heti high schoolin jälkeen. Ensimmäisiä lähetyksiä hän teki ABC radiolle Dallasissa ja erityisesti Disney radiolle. Vuotta myöhemmin Edwards oli muun muassa yhteisisäntänä radio-ohjelmassa "Squeege and Kara Show". Samalla hän teki myös mainosjuontoja. 2000-luvun alussa Edwards aloitti työskentelemään radion ohella ääninäyttelemissä animaatioissa ja erityisesti FUNimationilla.
Ensimmäiset ääniroolit hän teki vuonna 2001 dubattuaan Dragon Ball Z:taa, jonka aikana ääniohjaaja Christopher Sabat oli vakuuttunut Edwardsin ääninäyttelemisestä ja tarjosi hänelle suuremman roolin samasta sarjasta Gotenin, Videlin ja Gotenksin ääninä. Hän myös dubbasi samat roolit animeen liittyvissä videopeleissä Dragon Ball Z: Budokai ja Dragon Ball Z: Budokai Tenkaichi.
Keväällä 2002 Edwards palkattiin tuottajaksi Pohjois-Karolinan radiokanavan WSSS:n ohjelmaan "Sander Walker in the Morning", joka kesti syksyyn 2003 asti. Helmikuussa 2004 hän palasi takaisin radion pariin yhteisisännäksi Pohjois-Karolinan WSOC -radiokanavan "Jeff Roper Morning Show" ohjelmaan. Tammikuussa 2005 hänen juontaja parinsa Jeff Roper vaihtoi työpaikkaa ja hänen tilalleen palkattiin Rob Tanner, joka työskenteli Kara Edwardsin kanssa uudessa "Tanner in the Morning" radio-ohjelmassa. Ohjelma oli sekoitus paikallista huumoria ja parodiaa, jonka myötä se oli yksi aamun kuunnelluimmista ohjelmista Charlottessa. Edwards jatkoi radiojuontamista aktiivisesti vielä kaksi vuotta, jonka aikana hän teke edelleen äänirooleja FUNimationille. Edwards tapasi myös tulevan aviomiehensä Charlottessa Chris Suchanin, joka työskenteli meteorologina WBTV:lle. Pari meni naimisiin huhtikuussa 2006.
Kevytmaito

Kevytmaito on rasvapitoisuudeltaan  1,5-prosenttinen maitotuote. Tuotantoprosessissa maidosta poistetaan ensin kaikki rasva, ja sen jälkeen siihen lisätään rasvaa niin, että pitoisuudeksi saadaan 1,5 prosenttia.
Hardinin piirikunta (Ohio)

Maantiede

Hardinin naapuripiirikuntia ovat Hancock pohjoisessa, Wyandot koillisessa, Marion idässä, Union kaakossa, Logan etelässä, Auglaize lounaassa ja Allen luoteessa.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 32 058 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,9 %, mustiin (1,0 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2 %) ja aasialaisiin (0,6 %).
Kotitalouden mediaanitulo on 39 945 ja köyhyysrajan alapuolella oli 18,6 % väestöstä vuosina 2007–2011.