google/wiki40b huggingface dataset:
Löytty (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 150,3 metriä mpy.
Ibrahim Jaaber

Pelaajaura

Ibrahim Jaaber pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta Pennsylvanian yliopiston koripallojoukkueessa. Jaaber valittiin konferenssinsa parhaaksi pelaajaksi kausina 2005–06 ja 2006–07. Hänen pistekeskiarvonsa koko yliopistoajalta oli 13,3 ja yksittäisen kauden paras pistekeskiarvo syntyi kaudella 2005–2006, jolloin hän pussitti 18,2 pisterttä ottelua kohden. Jaaberin syöttökeskiarvo yliopistouralla oli 2,8. Seniorikaudellaan hän antoi ottelua kohden 5,2 koriin johtanutta syöttöä. Pallonriistoja Jaaberille kertyi yliopistopeleissä keskimäärin 2,7 ottelua kohden. Eniten pallonriistoja hän keräsi kaudella 2005–06, jolloin riistokeskiarvo oli 3,3.
Ammattilaisuransa Jaaber aloitti kaudella 2007–08 Kreikan liigassa Egaleo ΒC:n joukkueessa. Hän ehti tehdä keskiarvoikseen 22,4 pistettä, 4,2 koriin johtanutta syöttöä ja 2,8 pallonriistoa pelaamissaan 15 ottelussa ennen kuin hän siirtyi samalla kaudella Euroliigaa ja Italian pääsarjaa pelaavan Lottomatica Roman riveihin. Kaudella 2007–08 hän teki keskimäärin 7,5 pistettä ja 2,5 pallonriistoa pelaamissaan kuudessa Euroliigan ottelussa. Hän johdatti joukkueensa myös Italian liigan finaaleihin asti. Kauden päätteeksi Jaaber teki seuran kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen.
Ruskoperälepinkäinen

Ulkonäkö ja koko

Ruskoperälepinkäinen on 21,5-24 senttimetriä pitkä. Sen päälaki ja etuselkä ovat vaaleanharmaat, takaselkä, hartiat ja alapuoli ovat ruosteenkellertävät. Päässä linnulla on musta naamari.

Levinneisyys

Ruskoperälepinkäisiä pesii Aasiassa. Harhailijoita on tavattu Euroopassakin.
Nils Idman vanhempi

Nils (Nicolaus) Idman vanhempi (22. kesäkuuta 1680 Huittinen – 4. kesäkuuta 1750 Huittinen) oli suomalainen sotapappi ja kirkkoherra.
Idmanin vanhemmat olivat Huittisten Nanhian kylän Juuselan ratsutilan omistanut Porin kreivikunnan vouti Daniel Larsson Idman (k. 1684) ja Maria Takku. Idman kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1699. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1702, jolloin hänestä myös tuli Turussa toimineen Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin pataljoonansaarnaaja ja rykmentinadjutantti. Hän osallistui Inkerinmaan taisteluihin sekä Narvan ja Iivananlinnan puolustukseen ja oli vuonna 1706 Viipurin linnan piirityksessä. Sieltä Idman siirtyi uudelleen kootun Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin ja vuodesta 1710 Viipurin läänin kaksikasjalkaväkirykmentin rykmentinpastorina peräytyvien joukkojen mukana pohjoiseen 1713-1714, osallistuen Pälkäneen ja Napuen taisteluihin. 
Suomesta Idman siirtyi Ruotsin puolelle, jossa osallistui vielä Karl Gustaf Armfeltin joukon epäonniseen Norjan-retkeen. Tätä hän kuvaa sekä vuonna 1718 julkaistussa teoksessaan että vuonna 1720 Tukholmassa painetussa saarnassaan Folckets Roop På Norska Fiällerne.
Idman oli nimitetty vuodesta 1719 alkaen Huittisten kirkkoherraksi, mutta hän pääsi hoitamaan tointaan vasta sodan jälkeen vuonna 1721. Idmanista tuli lääninrovasti 1723. Hän osallistui vuoden 1734 valtiopäiville ja oli saarnaajana pappeinkokouksissa Turussa vuosina 1724 ja 1739. Idman erosi kirkkoherran virasta sairauden vuoksi vuonna 1749.
Idmanin puoliso vuodesta 1711 oli Kristina Procopaeus (k. 1747); pappi ja kielentutkija Nils Idman nuorempi oli heidän poikansa.
Montrealin kasvitieteellinen puutarha

Montrealin kasvitieteellinen puutarha (ransk. Jardin botanique de Montréal) on suuri kasvitieteellinen puutarha, joka sijaitsee Montréalissa Kanadassa. Alue on kooltaa 750 000 m². Kasvitieteelliseen puutarhaan kuuluu 22 000 kasvilajia ja lajiketta, 10 kasvihuonetta ja 30. teemapuutarhaa. Puutarhassa järjestetään koulutusta, säilytetään harvinaisia kasvilajeja sekä tehdään kasvitieteellistä tutkimusta.
Pormestari Camillien Houde perusti puutarhan vuonna 1931 munkki Marie-Victorinin kampanjoinnin jälkeen.
Kiinalainen puutarha on rakennettu perinteisten kiinalaisten ohjeiden mukaan. Siellä on monia kiemurtelevia polkuja, keinotekoinen vuori ja kiinalaiseen tyyliin tehtyjä rakennuksia, jotka sisältävät bonsaikokoelman. Montrealin kasvitieteellisen puutarhan kiinalainen puutarha on suurin kiinalainen puutarha Kiinan ulkopuolella.
Japanilaiseen puutarhaan on istutettu tyypillisiä japanilaisia kasveja. Alueella on japanilaistyylisiä rakennuksia ja kesän aikana siellä esitetään perinteinen japanilainen teeseremonia. Lisäksi esillä on kukkienasettelutaide Ikebana ja kamppailulaji Iaidō. japanilaiseen puutarhaan kuuluu myös laaja koikarppilammikko.
Kanadan alkuperäiskansojen puutarhassa on vaahteroita, koivuja sekä mäntyjä. Alueella on muutamia toteemipaaluja esittelemässä intiaanien taidetta ja rakennustapoja.
Vuoristopuutarhassa on kiemurtelevia polkuja kivikossa. Polkuja reunustavat pienikokoiset vuoristokasvit.
Muissa puutarhoissa on muun muassa myrkyllisiä kasveja, viljelykasvien alue sekä arboretum. Puutarha on myös monien eläinten pääasiassa oravien ja ankkojen asuinpaikka. Puutarhassa on myös harvinaisempia eläimiä kuten kilpikonnia ja haikaroita.
Puutarha on yksi kaupungin suosituimpia nähtävyyksiä.
ORP Burza

Valmistus

Alus tilattiin 2. huhtikuuta 1926 Ranskasta Chantiers Naval Francaisin telakalta sisaraluksen ORP Wicherin kanssa. Sen köli laskettiin 1. marraskuuta 1927 ja alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1929. Alus otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta 1932 lähes neljä vuotta suunniteltua myöhemmin, jolloin sen komentajana oli kommodori Bołeslaw Sokołowski.

Palvelus

Puolan merivoimien hävittäjät määrättiin 30. elokuuta 1939 toteuttamaan niin kutsuttu Pekin suunnitelma, jonka mukaan niiden tuli siirtyä Britanniaan ja liittyä Kuninkaalliseen laivastoon. Alukset kohtasivat 1. syyskuuta HMS Wandererin ja HMS Wallacen, jotka opastivat alukset Leithiin. Puolalaiset jatkoivat seuraavana yönä edelleen Rosythiin.
Liliana Cavani

Liliana Cavani (s. 12. tammikuuta 1933 Carpi) on italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän opiskeli Bolognan yliopistossa kirjallisuutta ja kielitiedettä ja valmistuttuaan vuonna 1960 siirtyi opiskelemaan elokuva-alaa Roomassa (Centro Sperimentale di Cinematografia) vuosina 1961–1962. Hänet tunnetaan parhaiten vuonna 1974 valmistuneesta elokuvasta Yöportieri.
Svein Byhring

Svein Byhring (5. helmikuuta 1932 – 25. heinäkuuta 2007) oli norjalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa komediasarjasta Fleksnes fataliteter, joka keräsi laajan katsojakunnan Norjan ohella Ruotsissa ja Tanskassa. 
Näyttelijä Carsten Byhring oli Svein Byhringin isoveli.
Objekti (lauseenjäsen)

Objekti (lat. obiectum ’eteen heitetty’, ’vastaan asetettu’) on lingvistiikassa lauseenjäsen, joka ilmaisee tekemisen kohteen, esimerkiksi ”Pekka maalaa taulua”. Akkusatiivikielissä objekti on tyypillisesti eri sijamuodossa tai ilmaistu eri adpositiolla kuin lauseen subjekti. Suomen kielessä objekti voi olla eri muodoissa lauseen rakenteesta ja merkityksestä riippuen. Monissa indoeurooppalaisissa kielissä lauseessa voi esiintyä samanaikaisesti sekä suora että epäsuora objekti.

"Object" englanninkielisessä kielentutkimuksessa

Englannin termiä object  ei tule aina kääntää objektiksi. Sitä käytetään usein laajemmin kuin suomen sanaa objekti. Se tarkoittaa lähinnä mitä tahansa pakollista määritettä eli komplementtia. Esim. prepositiolausekkeessa "in the house" the house on "the object of the preposition".
Von Fieandt

Von Fieandt [fon 'fiːant] on suomalainen aatelissuku. Suku on lähtöisin Schwertestä Ruhrin alueelta Westfalenista. Hans Viant (k. 1525) saapui  1490-luvulla Tallinnaan ja liittyi Mustapäiden veljeskuntaan. Hänestä tuli raatimies 1508 ja Tallinan pormestari 1519. Virossa nimi esiintyi myös muodoissa Viandt, Vieandt ja Fiant.
1600-luvun loppupuolella asettui Albrekt Fieandt Ruotsin palvelukseen kornettina. Hänen poikansa Johan Henrik Fieandt (1683–1741) palveli Savon Rykmentissä majurina ja kaatui Lappeenrannan taistelussa 1741. Johan Henrikin seitsemän lasta korotettiin aatelissäätyyn ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1752 aatelisena sukuna numero 1920. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 128. Vuodesta 1912 on suvun jäseniä asunut myös Ruotsissa.
Kalevi Hämäläinen

Elämäkerta

Hämäläinen teki läpimurtonsa saavuttaessaan 15 kilometrin SM-hopeaa 1956. Saman vuoden Cortina d'Ampezzon olympialaisissa hän sijoittui 30 kilometrillä 20:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1958 hän starttasi 30 kilometrille numerolla yhdeksän. Hän johti jo kahdeksan kilometrin väliajoissa ja voitti kilpailun lopulta 12,2 sekunnin erolla Pavel Koltšiniin. Hän saavutti lisäksi pronssia viestissä, oli seitsemäs 50 kilometrillä ja kymmenes 15 kilometrillä.
Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 Hämäläinen sijoittui 30 kilometrillä 12:nneksi. Hän johti 50 kilometrin kilpailua 15 kilometrin väliajoista lähtien ja voitti kultaa lopulta 20,4 sekunnin erolla Veikko Hakuliseen. Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 Hämäläinen saavutti 50 kilometrillä pronssia. Hän hävisi hopean 3,7 sekunnilla Assar Rönnlundille ja kukisti neljänneksi sijoittuneen Arto Tiaisen 0,7 sekunnilla. Innsbruckin olympialaisissa 1964 Hämäläinen johti 50 kilometrin kilpailua vielä 35 kilometrin kohdalla, mutta putosi lopulta 16:nneksi.
Kalevi Hämäläinen oli hiihtäjä, joka ajoitti huippukuntonsa aina arvokisoihin. Hän aikoi Grenoblen olympialaisiin tähdätä viimeisen kerran huippukuntonsa, mutta hänet jätettiin ulos kisoista. Kansa raivostui päätöksestä. Kalevi Hämäläinen sai postilaatikkoonsa kirjalahjan, jossa luki: Metsäteknikko Kalevi Hämäläinen, Juvan Urheilijat. Teitä ei taaskaan kohdeltu valinnoissa oikeudenmukaisesti. Parhain terveisin, 22.1.1968, Urho Kekkonen. 
Georg Grotenfeltin elokuva  Kalevi – kunnianosoitus kultamitalihiihtäjälle (2002) kertoo Kalevi Hämäläisestä. Vuonna 2010 paljastettiin Juvalla Kalevi Hämäläisen hiihtäjäpatsas. Paljastustilaisuudessa oli mukana muun muassa Juha Mieto. Helmikuussa 2017 hänet valittiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.
Canyon Bicycles

Historia

Vuonna 1985 Roman Arnold perusti yhdessä veljensä kanssa yrityksen nimeltä "Radsport Arnold". Yritys valmisti polkupyörän osia. Ensimmäiset polkupyörät yritys valmisti markkinointinimellä Canyon vasta vuonna 1996. Radsport Arnold ryhtyi käyttämään myyntikanavanaan internetin kautta tapahtuvaa suoramyyntiä.
Vuonna 2001 yritys siirtyi osavalmistajasta pyörävalmistajaksi ja vaihtoi nimekseen Canyon Bicycles GmbH. Vuonna 2006 yritys julkaisi uuden graafisen ilmeen, josta se sai useita palkintoja.

Kilpailutoiminta

Radsport Arnold osallistui heti alusta lähtien pyöräilyn kilpailutoimintaan ja yritys on toiminut yhteistyössä useiden UCI ProTouriin osallistuneiden tallien kanssa. Katjuša ja Movistar Team käyttävät Canyonin valmistamia pyöriä.

Canyon Sveitsissä

Sveitsissä Canyonin pyöriä myydään nimellä "Pure Cycling", koska toinen polkupyörävalmistaja on jo suojannut tuotemerkin "Canyon".
Bahadur Šah II

Elämäkerta

Bahadur Šah syntyi 24. lokakuuta 1775 ja oli isänsä Akbar Šah II:n toiseksi vanhin poika ja hänen äitinsä oli Lal Bhai. Suurmogulien valtakunnan perustaja Baburista suoraan laskettuna Bahadur Šah oli Baburin yhdestoista perillinen. Bahadur Šah kirjoitti runoutta ja käytti kirjailijanimeä Zafar harjoittaen myös musiikkia ja kalligrafiaa. Hän nousi suurmoguliksi isänsä kuollessa vuonna 1837, mutta suurmogulien valta ei tuolloin ulottunut Delhin Punaisen linnoituksen ulkopuolelle, ja todellista valtaa käytti Englannin Itä-Intian kauppakomppania.
11. toukokuuta 1857 kapinoivat intialaiset joukot eli sepoyt Meerutista valtasivat Delhin niin sanotun sepoykapinan aikana. Kapinoitsijat nimittivät tuolloin jo 82-vuotiaan Bahadur Šahin kapinan nimelliseksi johtajaksi, vaikka hän itse olikin haluton ottamaa tehtävää vastaan. Brittien saapuessa valtaamaan Delhiä takasin saman vuoden syyskuussa Bahadur Šah vetäytyi Humayunin mausoleumiin antautuen lopulta lempivaimonsa Zinat Mahalin ja poikansa Mirza Jawan Bakhtin kanssa brittiluutnantti William Hodsonille kun hänelle oli luvattu, että hänen henkensä säästetään. Bahadur Šah päätyi oikeuden eteen syytettynä maanpetoksesta ja hänet karkotettiin Burmaan eli nykyiseen Myanmarin Yangoniin. Hän kuoli karkotettuna 87-vuotiaana 7. marraskuuta 1862 ja hänen mausoleuminsa sijaitsee Yangonissa. Sepoykapina oli päättynyt virallisesti heinäkuussa 1858 ja se johti Itä-Intian kauppakomppanian lakkauttamiseen ja Intian asettamiseen suoraan brittiläisen hallinnon alaiseksi.
Epäonnistuneen sepoykapinan nimellisen johtajuuden ohella Bahadur Šah muistetaan etenkin yhtenä loistavimpana urdunkielisistä runoilijoista, minkä lisäksi häntä pidetään suufilaisena pyhimyksenä. Hänen hautansa Yangonissa on paikallisten muslimien pyhiinvaelluskohde. Delhissä ja Karachissa on hänen mukaansa nimettyjä teitä ja Dhakassa puisto.
Alinen Piimäsjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja avoveden alueen pituus on 400 metriä ja leveys 300 metriä. Järvi kuuluu kosteikkoon, jonka pituus on 800 metriä ja leveys 600 metriä. Järveen eli suolle laskee kolme tulo-ojaa, joista yksi on Ylisen Piimäsjärven laskuoja. Kosteikon luusua sijaitsee sen koillisrannalla, josta saa alkuunsa Viiterinoja, joka muuttuu alajuoksulla Kärppälänjoeksi.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa sekä peltomaata. Etelässä järvi rajoittuu Kartanovuoreen, joka erottaa sen Ylisestä Piimäsjärvestä. Ympäröivä kylä on nimeltään Piimäsjärvenmaa.

Historia

Vuoden 1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Alanen Piimäsjärvi". Sen vedenpinnan korkeutta on laskettu vuonna 1867. Nykyään järvi on hyvin matala.
Ennen laskemistaan järvi oli suurempi kuin Ylinen Piimäsjärvi ja sillä oli kolme lahtea, jotka työntyivät koilliseen, kaakkoon ja lounaaseen. Lahdet täyttivät nykyisen järven kosteikkojen kolme haaraa. Järven mittoja voidaan arvioida Kalmbergin kartastosta vertaamalla kartan mittoja sen mittakaavaan. Mikäli kartta on piirretty oikein, olisi järvi ollut koillis-lounas- suunnassa 1,4 kilometriä ja kaakkois-koillissuunnassa 1,2 kilometriä pitkä.
Kilamba

Nova Cidade de Kilamba (suom. Kilamban uusi kaupunki) on kaupunki Angolassa. Se sijaitsee 30 kilometrin päässä pääkaupunki Luandasta. Kaupungin on rakentanut CITIC (China International Trust and Investment Corporation), joka on valtio-omisteinen kiinalaisyhtiö. Heinäkuussa 2012 kaupunkihankkeelle oli kolmen vuoden aikana kertynyt kustannuksia 3,5 miljardia dollaria eli noin 2,8 miljardia euroa. Hankkeen rahoituslähteenä ovat toimineet Angolan öljytulot.
Alueeltaan 5 000 hehtaarin laajuisessa Kilambassa on muun muassa 750 kahdeksankerroksista asuinrakennusta ja yli 100 liiketilaa. Kouluja alueella on 12. Kaupunki on suunniteltu puolen miljoonan ihmisen asuttavaksi.
Kilamban asuntojen hinnat vaihtelevat 100 000 ja 160 000 euron välillä. Kuitenkin Angolan asukkaista arviolta kahden kolmasosan tulot ovat vähemmän kuin 1,6 euroa päivää kohden. Heinäkuun 2012 alussa oli kulunut lähes vuosi siitä, kun asuntoja oli tullut ensimmäisen kerran myyntiin, mutta kaupunki oli edelleen pääosin tyhjillään. Asuntoja oli siihen mennessä saatu kaupattua 220 kappaletta.
Serge Reggiani

Serge Reggiani (2. toukokuuta 1922 – 23. heinäkuuta 2004) oli näyttelijä, chansonlaulaja ja taidemaalari. Hän syntyi Reggio nell'Emiliassa, Italiassa, mutta muutti vanhempineen Ranskaan ollessaan kahdeksan ikäinen. 
Reggiani esiintyi muiden muassa elokuvissa Yön portit (1946), Rakastajatar (1952) ja Ilmiantaja (1962). Lauluillaan hän nousi kuuluisuuteen vasta nelikymppisenä.
Myöhemmällä iällä Reggiani ryhtyi maalaamaan. Hän kuoli Pariisissa sydänkohtaukseen 82-vuotiaana toisen suositun laulajan, Sacha Distelin kuolemaa seuranneena päivänä. Hänet on haudattu Cimetière du Montparnasseen.
Novara Calcio

Historia

Joulukuussa 1908 kahdeksan 15–16-vuotiasta Liceo Carlo Alberton opiskelijaa loivat lukioonsa oman jalkapalloyhdistyksen, Football Association Studentin. Tuohon aikaan Novarassa toisetkin nuoret opiskelijat perustivat muita pieniä urheiluun keskittyneitä yhdistyksiä. Yhdistysten parhaat jalkapalloilijat kerääntyivät yhdeksi joukkueeksi, joka sai nimekseen Novara Calcio. Joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. marraskuuta 1912. Vastaan asettui vuonna 1906 perustettu Torino FC, joka voitti Novaran 2–1. Novaran kautta aikain ensimmäisen maalin teki Mario Meneghetti.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisenä aikana Novara yhdistyi Pro Vercellin, Alessandrian ja Calcion kanssa muodostaen niin kutsutun Piemonten nelikulmion.
Toisen maailmansodan jälkeen Novara pelasi lupaavasti Serie A:ssa. Heidän paras pelaajansa siihen aikaan oli Silvio Piola, joka teki uransan aikana pelkästään seurajoukkueissa yli 300 maalia. Hänellä oli suuri myönteinen vaikutus Novaran etenemiseen. Piola lähti Novarasta 40-vuotiaana vuonna 1954, jolloin hän myös lopetti pelaajauransa. Novaran kotistadion nimettiin Piolan mukaan vuonna 1996 hänen kuolemansa jälkeen.
Vuonna 1956 Novara putosi ensimmäistä kertaa Serie B:hen. Viisi vuotta sen jälkeen joukkue putosi Serie C:hen sääntörikkomuksen vuoksi. Se nousi takaisin Serie B:hen, mutta muutamaa vuotta myöhemmin se romahti taas alemmas aina Italian alimmalle sarjatasolle.
Novara pelasi vuosikymmeniä alimmilla sarjatasoilla Italiassa, kunnes se voitti Lega Pro Seconda Divisionen (entisen Serie C2:n) mestaruuden kaudella 2002–2003, ja nosti itsensä ylemmälle sarjatasolle. Seitsemän vuotta sarjanousun jälkeen se juhli mestaruutta Lega Pro Prima Divisionessa, ja kohosi Serie B:hen, jossa se oli edellisen kerran ollut mukana 33 vuotta aiemmin.
Kesäkuussa 2011 Novara pelasi kauden viimeisen Serie B -ottelunsa, mutta jäi seitsemän pisteen päähän suorasta sarjanousijan paikasta. Joukkue eteni pudotuspeleihin kolmea muuta joukkuetta vastaan ja voitti finaalissa Padova Calcion 2–0 edeten 55 vuoden poissaolon jälkeen Italian korkeimmalle sarjatasolle. Kauden 2011–2012 päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen.
Matinjärvi (Kokemäki)

Maantiede

Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 3,5 kilometriä pitkä laskujoki, joka virtaa Sääksjärveen. Tulo-oja yhdistää järven Kolmikouraan. Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta se on myös soistunutta metsää. Järvellä ei ole asuntoja, mutta sen lähelle  johtaa metsätie.

Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli "Suurisilmä".
Constantius I Chlorus

Gaius Flavius Valerius Constantius (31. maaliskuuta 250 Dardania – 25. heinäkuuta 306 Eboracum, Britannia) oli Rooman keisari (305–306). Häntä kutsutaan yleensä lisänimellä Chlorus (kalpea). Hän oli kotoisin Illyriasta ja oli Konstantinus Suuren isä.
Hän palveli keisari Probuksen alaisena ja vuonna 288 keisari Maximianus nimitti hänet pretoriaanikaartin prefektiksi. 1. maaliskuuta 293 Maximianus adoptoi hänet ja nimitti hänet caesariksi. Constantius meni myös naimisiin Maximianuksen tytärpuolen Theodoran kanssa. Constantius erosi entisestä vaimostaan Helenasta. Constantius sai hallittavakseen Gallian ja Britannian.
Kun Diocletianus ja Maximianus luopuivat keisarinvallasta Constantiuksesta tuli Rooman valtakunnan länsiosan augustus. Valtakunnan itäosan augustus Galerius vaati että hän valitsi caesarikseen Flavius Valerius Severuksen.
Constantius kuoli sotiessaan piktejä vastaan Eburacumissa (nykyinen York). Sotilaat huudattivat pian tämän jälkeen hänen poikansa Konstantinuksen keisariksi.
Juurihoito (kirja)

Juurihoito on Miika Nousiaisen 2016 syksyllä ilmestynyt romaani. Kirjasta on tehty näytelmäversio ja kirjan elokuvaoikeudet on myyty.

Juoni

Kirja kertoo Pekka ja Esko Kirnuvaaran elämästä. He ovat velipuolia, mutta löytävät toisensa Eskon hammaslääkäriammatin ja Pekan huonokuntoisten hampaiden johdosta. Veljekset päättävät etsiä kadonneen isänsä Onni Kirnuvaaran, jota Esko ei ole ikinä nähnyt, koska kasvoi sijaisperheessä, ja joka hylkäsi Pekan tämän ollessa nuori.
Lopulta veljekset matkustavat jopa Australiaan asti isäänsä etsimään.
Panosreaktori

Panosreaktori on yksi ideaalireaktorityypeistä. Reaktion lähtöaineet syötetään panosreaktoriin ennen reaktion käynnistämistä ja tyhjennetään reaktion loputtua. Panosreaktori vaatii hyvän sekoituksen, jotta reaktoriin ei muodostu lämpötila- tai konsentraatiogradientteja. Panosreaktori vaatii myös tyypillisesti lämmitys- tai viilennysvaipan.

Panosreaktorien etuja ja huonoja puolia

Panosreaktorit soveltuvat hyvin suhteellisen pieniä määriä tuotettavien arvokkaiden hienokemikaalien, kuten lääkeaineiden tuotantoon, tai jos prosessi on erittäin vaarallinen kuten räjähdysaineteollisuudessa, tai siihen liittyy korkeita lämpötiloja tai vaarallisia olosuhteita, kuten terästeollisuudessa. Sama reaktori soveltuu hyvin erilaisien tuotteiden valmistamiseen ja erilaisten tuotelaatujen valmistamiseen. Panosreaktorit ovat jatkuvatoimisiin reaktoreihin nähden helpompia puhdistaa ja steriloida ja ne soveltuvat myös hyvin viskooseille nesteille, minkä vuoksi ne soveltuvat hyvin bioteknisiin prosesseihin sekä maaliteollisuuteen. Panosreaktiot ovat hankintakustannuksiltaan suhteellisen alhaisia. Monet uunimaiset reaktorit, kuten LD-konvertteri tai Siemens-Martin -uuni, ovat panosreaktoreita.
Panosreaktorin huonoja puolia ovat, että siirryttäessä tuotteesta toiseen on valmistuksessa kuollutta aikaa, joka johtuu reaktorin tyhjentämisestä, puhdistamisesta ja uudelleentäytöstä. Tuotannon laatu saattaa myös vaihdella panoksittain. Panosreaktorit vaativat enemmän työvoimaa ja niiden käyttökustannukset ovat suuremmat kuin jatkuvatoimisilla putkivirtaus- tai sekoitussäiliöreaktoreilla.
Marja Kolu

Marja Kolu (s. 1956 Keminmaa) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti mosaiikkitöistään, joita on Jyväskylän seudulla, Kuopiossa, Oulussa ja Vieremällä.
Kolu valmistui Kankaanpään taidekoulusta taidemaalariksi vuonna 1981. Hän opiskeli myös Pietarin taideakatemiassa kuvanveistoa ja mosaiikkitaidetta sekä Tampereen ammattikorkeakoulussa. Kolu valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi 2014. 
Kolu on toiminut Jyväskylän taiteilijaseuran puheenjohtajana Jyväskylän kaupungin kulttuurilautakunnan jäsenenä ja Pohjanmaan taidetoimikunnassa.
Kolu toimi kuvataiteen läänintaiteilijana Keski-Suomessa. Mäntän kuvataideviikkojen kuraattorina Kolu oli vuonna 2001. Vuosina 2009-2011 hän oli Pohjanmaan läänintaiteilija Vaasassa.
Kolu on osallistunut myös kunnallispolitiikkaan.