google/wiki40b huggingface dataset:
Wasili Hosainoff

Wasili Hosainoff (22. maaliskuuta 1850 Salmi – 11. marraskuuta 1917 Pietari) oli salmilainen kauppias ja kauppaneuvos.
Wasili Hosainoff, alun perin Wasili Feodorinpoika Hosaina, syntyi lampuoti Feodor Kontronpojan ja Marina Jakovlevan perheeseen Salmin Miinalassa. Kymmenvuotiaana Wasili pantiin ortodoksisen kirkon pitämään pappilankouluun, jota hän kävi yhden vuoden. Wasili työskenteli kaksi vuotta Aunuksessa kauppahuone Kutussa ja oppi siellä venäjän taidon käydessään puukauppaa. 18-vuotiaana hän palasi Salmiin ja sai maakauppiasoikeudet vuonna 1872. Hän rakennutti kaupparakennuksen Miinalaan ja pian myös Tulemaan, josta tuli sittemmin Hosainoffien liikevaihdoltaan suurin sekatavarakauppa. Wasililla ja hänen veljillään Mihaililla ja Iivanilla oli kauppa- ja tukkuliike myös Sortavalassa. Tavaravarastoja yhtiöllä oli kahdeksan eri puolilla Laatokkaa, joista Uuksun varastosta muodostettiin myöhemmin kauppa.
Vuonna 1890 veljekset perustivat Salmin ensimmäisen höyrysahan, Tuleman Sahan, Tulemajoen varrelle. Wasili toimi Veljekset Hosainoff yhtiön toimitusjohtajana. Saha paloi 1903 ja veljekset rakennuttivat uuden neliraamisen sahan. Sahan yhteydessä toimi myös mylly. Tämäkin saha paloi ja 1907 rakennettiin jälleen uusi neliraaminen saha, jonka yhteyteen valmistui sähkölaitos. 1912 sahaan lisättiin kaksi raamisahaa ja se oli aikansa modernein saha. Sahakompleksi täydentyi  valimolla ja konepajalla. 16. kesäkuuta 1917 saha syttyi palamaan hinaajan piipusta lentäneestä kipinästä ja tuli poltti koko laitoksen sekä kahden vuoden aikana sahatun, 40–50 hehtaarin laajuiselle alalle tapuloidun sahatavaravaraston. Aikalaisten kertoman mukaan joessa olevat tukkilautatkin syttyivät palamaan, talojen kattoja paloi kilometrien päässä palopaikasta ja lähes sata perhettä joutui kodittomaksi.
Ensimmäisen laivansa, ja samalla Laatokan ensimmäisen höyryhinaajan, Rauhan, veljekset hankkivat vuonna 1883. Hosainoffien Tuleman Telakalla valmistettiin suuri määrä puurunkoisia aluksia, enimmäkseen puutavaran kuljetukseen käytettäviä proomuja. 
Vuonna 1877 Wasili avioitui Marfa Vasiljevna Nikitinin kanssa, joka oli kauppiaan tytär Vitelestä. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista vain kolme eli täysi-ikäisiksi: poika Feodor ja tyttäret Toini ja Anna.
Tuleman Sahan palon jälkeen Wasili lähti veljensä Iivanin kanssa Pietariin neuvottelemaan uuden sahan rakentamisesta ja palovakuutuksista. Matkalla Wasili sairastui ja joutui jäämään Pietariin Iivanin palatessa Salmiin, jossa hän kohta sairastui punatautiin ja kuoli 4. syyskuuta 1917. Wasili tuli sairaana Iivanin hautajaisiin ja palasi sitten Pietariin, jossa hän kuoli syöpään 11.11.1917.
Kauppaneuvoksen arvonimi myönnettiin Wasili Hosainoffille vuonna 1910.
Frode Grytten

Frode Grytten (s. 11. joulukuuta 1960 Odda) on norjalainen kirjailija ja journalisti. 
Grytten on tullut tunnetuksi ennen kaikkea useista novellikokoelmistaan. Suomeksi Grytteniltä on julkaistu muun muassa novellikokoelma Popmusiikkia (norj. Popsongar) ja romaani Sylissä synkän virran (norj. Flytande bjørn). Grytten kirjoittaa myös oslolaiseen Dagbladet-päivälehteen.
José Morais

Valmennusura

Morais siirtyi valmentajaksi pelaajauransa jälkeen ja toimi aluksi muun muassa Benfican junioreiden valmentajana, josta hän siirtyi myöhemmin tammikuussa 2003 saksalaisen Dresdnerin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja Morais palasi takaisin kotimaahansa. Hän toimi kaudella 2003–2004 Porton apuvalmentajana ja oli voittamassa José Mourinhon kanssa Mestarien liigan lisäksi Portugalin mestaruutta. Samaan aikaan Morais toimi Académico Viseun ja Santa Claran alle 19-vuotiaiden päävalmentajana.
Tammikuussa 2005 Morais sai päävalmennus pestin Ruotsista Assyriskasta. Hän kuitenkin jätti tehtävän kesäkuussa 2005 ja siirtyi kuukausi myöhemmin saudiarabialaiseen Al Hazmin valmentajaksi. Kauden jälkeen Morais palkattiin tunisialaisen Stade Tunisienin päävalmentajaksi kaudeksi 2008–2009. Hän kuitenkin sai potkut kesken kauden ja siirtyi syyskuussa 2008 Jemenin maajoukkueen valmentajaksi. Hän ehti kuitenkin valmentaa vain kaksi kuukautta, kunnes hän palasi takaisin Tunisiaan tällä kertaa Espérancen päävalmentajaksi. Morais kuitenkin erotettiin tehtävästään joukkueen huonojen esitysten vuoksi vaikka se oli sarjassa toisena. Lisäksi hän koki paineet liian suuriksi ja sopi erostaan joukkueen johdon kanssa.
Lokakuussa 2009 Morais nimitettiin italialaisen Interin tekniseksi avustajaksi André Villas Boasin tilalle. Morais jätti tehtävänsä kauden 2009-2010 jälkeen samaan aikaan kun José Mourinhon sopimus päättyi Interin päävalmentajana.
Paimen

Paimen on laitumella olevan karjan paimentaja.
Perinteisellä lammaspaimenella on työvälineenä paimensauva. Se on pitkä sauva, jonka päässä on pyöreä koukku. Tällä koukulla hän koukuttaa lampaan jalan ohjatessaan sitä.
Vertauskuvallisessa käytössä kristinuskossa puhutaan uskovien ihmisten kaitsijasta paimenena.
Alarik Valamo

Alarik Valamo (s.11. syyskuuta 1985 Savonlinna) tunnetaan tamperelaisen Bloodpit-yhtyeen nykyisenä rumpalina. Bloodpitiin Alarik liittyi vuonna 2002. Sitä ennen hän soitti Cosmophonik-nimisessä yhtyeessä. Musiikillisiksi innoittajikseen Alarik on maininnut muun muassa yhtyeet Smashing Pumpkins, Therapy?, Metallica, Nirvana, Queens of the Stone Age, Guns N' Roses ja Seattlen grungeyhtyeet.
Lisäksi Alarik pelaa jalkapalloa puistofutissarjassa Dog's Ball -nimisessä jalkapallojoukkueessa muiden tunnettujen tamperelaisten muusikkojen lisäksi. Hän on toiminut (toimii) myös mallina.
Taavi Hahl

David (Taavi) Hahl (19. tammikuuta 1847 Mäntyharju – 14. elokuuta 1880 Helsinki) oli suomalainen maisteri, kuoronjohtaja, laulunopettaja ja tenorilaulaja. Hän käytti nimimerkkejä D. Hahl ja T.H. Hahlin isä Anders Gustaf Hahl (1818–1882) toimi pappina Mäntyharjulla, Lappeenrannassa, Raudussa ja Antreassa. Perheessä oli 14 lasta. Hahlin sisaruksia olivat oopperalaulaja Johannes Hahl (1854–1886), kirjailija ja teatterinjohtaja Jalmari Hahl sekä taidemaalari Bruno Hahl (1874–1953). Hahlin sisaren Hanna Maria Hahlin ja Uno Arthur Granfeltin tytär oli oopperalaulaja Hanna Granfelt.

Ura

Hahl toimi Viipurissa laulunopettajana ennen muuttoaan Helsinkiin. Hän johti Helsingissä Akademiska Sångsällskapet -kuoroa, mutta erottuaan kuorosta kielikiistojen vuoksi hän perusti vuonna 1876 Suomalaisen Nuijan laulukunnan. Se jäi kuitenkin lyhytikäiseksi. Hahl julkaisi kuoroja varten kaksi laulukokoelmaa Ylioppilaslauluja ja Sävelistö. Hahl suomensi näitä kokoelmia varten useita ulkomaisia lauluja. Vuonna 1874 hän julkaisi myös kouluja varten koraalikirjan suomen- ja ruotsinkielisinä versioina. Nuorena ylioppilaana Hahl esitti Rubenin roolin Aleksis Kiven näytelmän Lea kantaesityksessä, joka nähtiin Helsingin Nya Teaternissa 10. toukokuuta 1869. Ensi-iltaa on myöhemmin pidetty suomenkielisen ammattiteatterin syntyhetkenä. 
Hahl keräsi vuonna 1879 aineistoa väitöskirjaansa varten Vatikaanin arkistosta. Hän kuoli kuitenkin seuraavana vuonna ehtimättä saada väitöskirjaansa valmiiksi.
Bill Archer

William Reynolds ”Bill” Archer, Jr. (s. 2. maaliskuuta 1928 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän teki puoluevaihdoksen demokraatista republikaaniksi vuonna 1969.
Archer opiskeli St. Thomas High Schoolissa, Ricen yliopistossa ja Texasin yliopistossa Austinissa. Hän on Korean sodan veteraani ja varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän aloitti poliittisen uransa 1950-luvulla Hunters Creek Villagen valtuustossa ja pormestarina pro tempore. Hän istui Texasin edustajainhuoneessa kaksi kautta vuosina 1967–1971.
Archer istui vuosina 1971–2001 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Texasin seitsemännestä vaalipiiristä. Hän on katolinen, ja hänellä on lapsia vaimonsa Sharon Sawyerin kanssa.
Teemu Honkanen

Teemu Honkanen (s. 13. marraskuuta 1972) on suomalainen kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut kamarikuoro Key Ensemblen taiteellisena johtajana vuodesta 2009.

Ura

Honkanen opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla vuosina 1994–99 opettajinaan Atso Almila, Eri Klas, Jorma Panula ja Leif Segerstam. Orkesterinjohdon A-tutkinnon hän suoritti vuonna 1999 ja seuraavana vuonna Matti Hyökin johdolla myös kuoronjohdon A-tutkinnon. Lisäksi hänellä on diplomitutkinto sellonsoitossa.
Honkanen on johtanut useimpia maamme ammattiorkestereita kuten Helsinki Filharmoniaa, Sinfonia Lahtea, Tampere Filharmoniaa, Oulu Sinfoniaa sekä Turun filharmonista orkesteria. Skandinaviassa Honkanen on vieraillut mm. Tukholman Filharmonikoiden, Norrköpingin Sinfoniaorkesterin ja Oslo Sinfoniettan johtajana.
Kuoronjohtajana Teemu Honkanen on toiminut Key Ensemblen Key Ensemblen lisäksi Ruotsissa Stockholms Barockkörin (2004–2006) ja St. Matteus Körin (2004–2005) sekä Suomessa mieskuoro Laulun Ystävien (LY) taiteellisena johtajana (2008–2011).
Kesällä 2002 Teemu Honkanen saavutti ensimmäisen palkinnon KuoroEspoo-festivaalilla järjestetyssä kansallisessa kuoronjohtajakilpailussa.
Vuosina 1999–2001 Teemu Honkanen toimi Pyhätunturin Kuru soi! –festivaalin (LuostoClassic-festivaalin edeltäjä) taiteellisena johtajana. Hän toimi myös kapellimestarina Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuosina 2002–2006.
Vuonna 2013 Honkanen johdatti Key Ensemblen voittoon Suomen Yleisradion edustajana Luxemburgissa järjestetyssä EBU:n Let the Peoples Sing –kuoro-kilpailussa ensimmäisenä suomalaiskuorona 2000-luvulla. Lisäksi Honkanen on voittanut Key Ensemblen johtajana mm. Vuoden kuorolevy –palkinnon vuosina 2011, 2014 ja 2015 sekä kahdesti amerikkalaisen Contemporary A Cappella Recording Awardin parhaasta klassisesta albumista vuosina 2012 ja 2014.

Levytykset

Teemu Honkanen on levyttänyt Fuga- ja Alba-levymerkeille kamarikuoro Key Ensemblen johtajana runsaasti kuoromusiikkia ja tehnyt lukuisia ensilevytyksiä.
Elisabeth Helander

Ester Elisabeth Helander, o.s. Wahlforss (s. 22. helmikuuta 1942 Helsinki) on suomalainen radiokemisti. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi 1970 ja oli Suomen Akatemian tutkimusjohtaja 1975–1995. Sen jälkeen hän oli 1996–2007 Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston johtaja ja Åbo Akademin hallintojohtaja 2007–2008.
Hänen puolisonsa on arkkitehti Vilhelm Helander
Pelle Positiivi ja Sinisilmä

Pelle Positiivi ja Sinisilmä on 20-osainen tv-sarja, jossa Pelle Positiivi ja hänen hevosensa Sinisilmä seikkailevat kotipihallaan ja ihmettelevät nykymaailmaa pellemäisellä tavallaan. Toisinaan apuun tarvitaan myös Taikaratsastaja Vladimir (Vladimir Georgiev) ja hänen hevosensa Kiharaharja. Ohjelmaa esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 2003–2005. Alfatv uusi sarjan kesällä 2015 
Suurimman osan jaksoista käsikirjoitti Tiina Lepistö-Georgiev ja ohjasi Jari Kivimäki. Yhden jakson (Hurja hotelliseikkailu) on käsikirjoittanut Kosti Kotiranta. Joulukuussa 2005 (6.12. ja 31.12.) ja uusintana presidentinvaalien alla 2006 esitetyt Sopiva pressaks -jaksot käsikirjoittivat Mikko Kartano ja Juha Virekoski, joka myös ohjasi jaksot.
Sealed Air

Historiaa

Sealed Air -yhtiön perustajia olivat yhdysvaltalainen insinööri Alfred W. Fielding ja sveitsiläinen keksijä Marc A. Chavannes, jotka keksivät kuplamuovin 1957. Keksintö syntyi puolivahingossa, kun tarkoitus oli kehittää uudenlainen, paperitapettia helpommin irtoava muovitapetti. Kuplamuovia myytiin aluksi kasvihuoneiden valoa läpäiseväksi lämmöneristemateriaaliksi, kunnes sille löydettiin käyttöä pakkausten pehmusteena. Saadakseen pääomaa tuotekehitykseen he listasivat vuonna 1960 perustamansa Sealed Air -yhtiön pörssiin. Aluksi AirCap-nimellä myyty kuplamuovi kärsi tyhjenevistä kuplista, kunnes valmistustekniikka saatiin kuntoon. Kuplamuovi lisäsi suosiotaan pakkausalalla 1960-luvun lopulta alkaen. Kuplamuoville löydettiin sovelluskohde myös ulkouima-altaiden peitteenä, joka päästää lämmittävät auringonsäteet altaan veteen mutta estää veden ja sen hoitokemikaalien haihtumista.
1970-luvun alussa yhtiö keksi laminoida kuplamuovia voimapaperisten postituskuorien sisäpintaan ja alkoi markkinoida pehmustettuja postituskuoria nimellä Mail Lite ja Bubble-Lite. Vuonna 1973 lanseerattu Poly-Mask, paineelle herkkä polyetyleenikalvo herkkien pintojen suojaukseen, oli yhtiön ensimmäinen kuplamuovitekniikan ulkopuolinen tuote.
Vuonna 1973 Sealed Air eteni Euroopan markkinoille ostamalla ranskalaisen Sibco Universal -yhtiön. Vuonna 1977 yritys laajensi pakkauspehmustetoimintaansa ostamalla Instapak-yhtiön, joka valmisti keksimäänsä pakkauksen tyhjän tilan muotoon laajenevaa täytevaahtoa.
1980-luvulta alkaen Sealed Air eteni yritysostoin myös elintarvikepakkausalalle, ja suuri askel tähän suuntaan oli Cryovac-pakkaustoimialan osto W.R. Grace & Companyltä vuonna 1998.
Osittainen muodonvaihdos

Osittainen muodonvaihdos eli vaillinainen muodonvaihdos on tapahtumasarja, jossa hyönteisen elämä jakautuu kolmeen kehitysvaiheeseen: munaan, toukkavaiheeseen ja aikuiseen yksilöön. Muodonvaihdoksesta puuttuu kotelovaihe, mutta puuttuva vaihe voi olla jokin muukin.
Hyönteisen kehitys alkaa naaraan munimasta munasta (ovo). Munan sisällä hedelmöitynyt munasolu kehittyy toukaksi, josta käytetään nimitystä nymfi (nymph) tai vedessä elävän toukan tapauksessa naiadi (naiad). Nymfi alkaa syödä kerätäkseen energiaa kehitystä varten ja kasvaessaan se luo nahkansa useita kertoja. On tavallista, että toukan värityksessä ja kuvioinnissa tapahtuu huomattaviakin muutoksia nahanluontien välillä. Osittaisessa muodonvaihdoksessa nymfi muistuttaa yleensä ulkoisesti monin tavoin aikuista yksilöä mutta siivet ja toimivat sukuelimet puuttuvat kuitenkin aina. On tavallista, että toukkavaiheiden lähestyessä loppua nymfi alkaa muistuttaa yhä enemmän aikuista hyönteistä esimerkiksi siiventynkien kasvaessa suuremmiksi.
Viimeisen nahanluonnin aikana toukkanahan alta paljastuu aikuinen hyönteisyksilö (imago). Muista osittaisen muodonvaihdoksen läpikäyvistä hyönteisistä poiketen ripsiäisillä viimeiset kolme toukkavaihetta ovat liikkumattomia eivätkä ne hanki ravintoa. Tämä hieman täydellisen muodonvaihdoksen kotelovaihetta muistuttava piirre on esimerkki konvergentista evoluutiosta.
Solomon R. Guggenheimin säätiö

Solomon R. Guggenheimin säätiö (engl. Solomon R. Guggenheim Foundation) on yhteisö, jonka perustivat vuonna 1937 Solomon R. Guggenheim ja taiteilija Hilla von Rebay. Sen tehtävänä on kerätä, säilyttää ja tulkita modernia- ja nykytaidetta sekä tutkia eri kulttuurien ideoita voimakkaiden kuratoriaalisten ja kasvatuksellisten ja yhteistyöaloitteiden kautta.
Yhdysvaltain lain mukaan säätiö on voittoa tuottamaton organisaatio (engl. non-profit organization). Se ei saa tuottaa voittoa, vaan saa rahoitusta julkisista varoista ja  lahjoituksina. Myöskään Suomessa säätiön tarkoituksena ei voi olla liiketoiminnan harjoittaminen, välittömän taloudellisen edun hankkiminen perustajalle, tai luottamus- tai toimihenkilöille.
Suomalainen sijoittaja Carl Gustaf Ehrnrooth valittiin syyskuussa 2008 Solomon R. Guggenheimin säätiön hallitukseen.
Säätiön ensimmäinen museo oli non-objektiivisen taiteen museo, joka toimi vuokratiloissa Park Avenuella New Yorkissa. Lisäksi sillä on museo New Yorkissa, Venetsiassa ja Bilbaossa, ja Abu Dhabiin on ollut pitkään rakenteilla.

Toiminnan arviointia

Vuosina 1988−2008 Guggenheimin säätiötä johtanutta Thomas Krensiä pidetään säätiön toiminnan kansainvälisen laajentumisen aikaansaajana.
Guggenheim-museoiden näyttelyprofiili on tasoltaan korkea, ja museoissa esitetään arvostettuja taiteilijoita kaikkialta maailmasta. Viime vuosien taiteilijoista mainittakoon esimerkiksi italialainen Maurizio Cattelan, korealainen Lee Ufan ja venäläinen Wassily Kandinsky.
Korkeatasoisen taiteellisen laadun lisäksi vuonna 1997 avattu Guggenheim Bilbao on tuonut erinomaisen taloudellisen tuloksen. Bilbao-ilmiöksi kutsuttua ilmiötä taloudellista hyvinvointia tuovasta taidemuseosta on tutkittu perusteellisesti. Vuosina 1995-2010 on aiheesta julkaistu noin 80 erilaista tutkimusta. Monet taloudellisissa vaikeuksissa kamppailevat kaupungit ovat miettineet yhdessä Guggenheimin säätiön kanssa tehtyjen soveltuvuustutkimusten avulla, voisiko taidemuseo piristää niiden alueen taloutta Bilbaon tapaan.
Ongelmaksi on nähty, että Bilbao-ilmiötä on vaikea toistaa muualla. Myös Guggenheimin säätiön hankkeita on arvosteltu siitä, että tällaiset projektit näyttävät nousevan enemmänkin halusta käyttää taidetta taloudellisena moottorina kuin syvästi koettuna kulttuurisena välttämättömyytenä. Amerikkalainen Lee Rosenbaum kertoo seuranneensa useita Guggenheimin kosintayrityksiä ja sanoo olevansa ällistynyt siitä, että Guggenheimin kosijat eivät ymmärrä, että Bilbao-ilmiö ei ole edennyt muualle. Hänen mielestään ihmiset menevät Baskimaahan enemmän Gehryn kuin Guggenheimin takia.
Vuodesta 1958 alkaen säätiö myönsi muutaman kerran Guggenheim International Award -palkintoa, aluksi maalaustaiteesta, vuonna 1966 kuvanveistosta. Palkinto oli aikansa suurin taidepalkinto.
Federico Fazio

Ura

Fazio aloitti ammattilaisuransa Club Ferro Carril Oestestä. Hän siirtyi tammikuussa 2007 Sevillaan, jossa hän kuitenkin pelasi suurimman osan jäljellä olevasta kaudesta Sevilla Atléticossa. Hän kuului myös Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen ja oli mukana voittamassa kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista 2007. 
Kaudella 2007–2008 Fazio nostettiin Sevillan edustusjoukkueeseen Javi Navarron ja Julien Escudén ollessa loukkaantuneina. Fazio olikin yksi joukkueen tärkeimpiä pelaajia, kun joukkue ylsi sarjassa UEFA Cup -paikkaan oikeuttavalle viidennelle sijalle. Hän teki ensimmäisen maalinsa Sevillassa ottelussa Racing Santanderia vastaan 7. toukokuuta 2008.
Kesällä 2008 Fazio kuului olympiakultaa Pekingissä voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen.
Seuratasolla Fazio on pelannut myös Englannin Valioliigan Tottenham Hotspurissa.
Ruostevarpuspöllö

Pesintä

Ruostevarpuspöllö on kolopesijä, joka munii puun tai pylväskaktuksen koloon 3–5 valkoista munaa. Se hautoo 28 päivää, ja poikaset ovat lentokykyisiä 27–30 päivän kuluttua.

Ulkonäkö

Ruostevarpuspöllö on pieni, yleensä noin 15 cm:n kokoinen tukeva lintu, jolla on suhteettoman suuret kynnet. Päässä on pitkänomaisia valkoisia tai vaaleanruskeita täpliä tai juovia, siipien peitinsulissa on valkoisia täpliä, ja linnun alapuoli on voimakkaan raitainen. Naaman yläpuolella sillä on selvät kulmakarvat. Niskassa on kaksi silmätäplää. Muuten sen yleisväri vaihtelee hyvin paljon, harmaanruskeasta, jolla on mustavalkoinen pyrstö, voimakkaan ruosteenpunaiseen, jossa on yksivärinen ruosteenruskea pyrstö.
Sukupuolet ovat samanlaisia, mutta naaras on vähän suurempi ja usein punertavampi. Lintu lentää matalalla lähellä maata ja tekee pitkiä syöksyjä.
Tämä laji on hämärälintu, mutta saalistaa usein päivälläkin. Sen voi havaita helposti sitä kiusaavista pikkulinnuista, kun se istuu puussa. (Yhtä pöllöä on nähty kiusaamassa 40 lintua 11 lajista). Se saalistaa erilaisia lintuja, sisiliskoja, pieniä nisäkkäitä ja hyönteisiä.

Ääni

Sen ääni on viheltävä huu-huu-huu-huu, yleensä E-mollissa. Sitä on helppo matkia, ja lintujentarkkailijat käyttävät sitä houkutellakseen pikkulintuja, jotka kiusaavat varpuspöllöjä.

Lajin vaarat

Pohjoisin alalaji cactorum, on Yhdysvaltojen vaarantuneita lajeja koskevassa laissa ESA määritelty vaarantuneeksi lajiksi. Tällä tarkoitetaan sen määrää Yhdysvaltojen Keski-Arizonan eteläosassa, missä se ulottuu rajan yli Meksikossa Sonorassa. Se poistettiin listasta 2006.
Syy siihen on elinalueiden vähentyminen ja Cenchrus ciliaris -heinä, joka syttyy helposti palamaan, ja palo leviää kaktuksiin jolloin pöllön tärkeimmät elinpiirit tuhoutuvat.
Sardiniandoggi

Ulkomuoto

Koiran paino vaihtelee 35 kilogrammasta (pieni narttu) jopa 50 kilogrammaan (isokokoinen uros) ja säkäkorkeus 55 senttimetristä 65 senttimetriin. Turkin väri on aina brindle eri sävyissä.

Alkuperä

Sardiniandoggi on metsästys- ja vartiokoira, mutta sitä on käytetty myös sotakoirana. Se on erittäin vanha ja on säilynyt lähes muuttumattomana. Se on peräisin Sardinian saarelta.

Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan koirarotu on rauhallinen, mutta myös samalla erittäin valpas ja jopa pelottava suorittaessaan vartiotehtäväänsä.

Nykyinen käyttötarkoitus

Rotua käytetään edelleen Italiassa ja muuallakin pitkälti puhtaasti työkoirana. Rodun jalostuksessa koiran ulkomuotoa tärkeämpää on tuoda koiran toimivuus esille työtehtävissään. Koiran siis tulee olla ennemminkin käytännöllinen kuin kaunis. Useimmat kasvattajat eivät myy koiraa vain seurakoiraksi tai pienen rivitalonpihan koristeeksi, eivätkä he anna koiria juuri kotimaansa ulkopuolelle. Rotua ei tapaa juuri muualla kuin Italiassa ja Espanjassa. Rotu ei luonteensa ja alkuperäisen käyttötarkoituksensa puolesta sovi seurakoiraksi eikä pieniin sisätiloihin.
Harald Czudaj

Harald Czudaj (s. 14. helmikuuta 1963 Wemsdorf, DDR) on saksalainen entinen rattikelkkailija, olympiavoittaja ja Stasin agentti. Hän edusti uransa aikana Itä-Saksaa ja myöhemmin Saksan liittotasavaltaa.

Ura

Czudaj aloitti uransa SG Dynamo Zinnwald -seurassa. Ensimmäiset arvokisamitalinsa hän saavutti vuoden 1990 MM-kilpailuista St. Mortizista, kun hän saavutti miehistön kapteenina hopeaa sekä kahden että neljän miehen kilpailuista. Seuraavana vuonna Altenbergin MM-kisoista hän saavutti pronssia neljän miehen kilpailussa.
Vuonna 1992 Czudajn johtama nelikko (Tino Bonk, Axel Jang, Alexander Szelig) voitti Euroopan mestaruuden. Samana vuonna Czudaj myönsi toimineensa Itä-Saksan salaisen poliisin Stasin ilmiantajana salanimellä "Ralf Richter" ja lähettäneensä ainakin kymmenen raporttia seuratoveriensa tekemisistä vuosina 1988–1990. Czudaj pyysi tekemisiään anteeksi ja hänen annettiin kilpailla Albertvillen olympialaisissa. Hänen johtamansa nelikko sijoittui kuudenneksi.
Czudajn uran kirkkain kruunu olivat 1994 Lillehammerin olympialaiset, missä hän neljän miehen kelkan pilottina voitti olympiakultaa yhdessä Karsten Brannaschin, Olaf Hampelin ja Alexander Szeligin kanssa. Vuonna 1995 sama nelikko saavutti EM-pronssia. Samana vuonna hän saavutti pilottina neljän miehen kelkkailussa myös MM-pronssia. Czudaj voitti vielä neljän miehen kelkkailussa uransa toisen Euroopan mestaruuden vuonna 1998 sekä EM-pronssia vuonna 1999.
Czudaj lopetti aktiiviuransa vuonna 2001 ja on sittemmin toiminut valmentajana. Vuonna 2006 Torinon olympialaisissa hän valmensi Alankomaiden maajoukkuetta.
Keskivirhe

Keskivirhe tarkoittaa tilastotieteessä keskimääräistä virhettä ja sitä voidaan käyttää mittaamaan tiettyä todennäköisyyttä vastaavaa luottamusväliä.
Keskivirhe voidaan laskea kaavasta 
missä  on keskivirhe,  on keskihajonta ja  otoksen koko.
Guitar Pro

Historia

Guitar Prosta on ollut olemassa neljä suosittua pääjulkaisua: versiot 3,4,5 ja 6. Muut vähemmän tunnetut versiot, jotka sisältävät bugikorjauksia ja pienempiä uudistuksia, ovat myös saatavilla. Ohjelman lisenssi sisälsi ilmaiset päivitykset kaikista versioista.
Guitar Pro oli alkujaan ainoastaan tabulatuurien suunnittelua varten, mutta siitä lähtien siitä on tullut täysi ohjelma musiikin säveltämiseen. 
Neljänteen versioon saakka ohjelma oli vain Microsoft Windowsille. Marraskuussa 2005 julkaistu Guitar Pro 5 käännettiin vuoden aikana Mac OS X:lle sopivaksi ja sille käännetty versio julkaistiin kesäkuussa 2006.
Guitar pron uusin versio, Guitar pro 6, julkaistiin 5.4.2010. Uusin versio toimii myös Linux Ubuntulla.
6. helmikuuta 2011 Guitar Pro:sta (versio 6) julkaistiin App Storeen versio, joka tukee iPod Touchia, iPhonea ja iPadia.
Hiidenvirta (televisiosarja)

Hiidenvirta (Maelstrom) on BBC:n tuottama brittiläis-norjalainen television jännityssarja vuodelta 1985. Se sijoittuu Norjan rannikkomaisemiin ja kuvattiin Ålesundin liepeillä.
Kuusiosaisen minisarjan on kirjoittanut Michael J. Bird, tuottanut Vere Lorrimer ja ohjannut David Maloney. Pääosia näyttelevät Tusse Silberg, David Beames, Trevor Baxter, Susan Gilmore, Edita Brychta, John Abineri, Christopher Scoular ja Ann Todd. 
Hiidenvirta-sarjassa nuori englantilaisnainen (Silberg) matkustaa Norjaan selvittääkseen, miksi hänelle tuntematon sikäläinen miljonääri on testamentannut hänelle syrjäisessä saaressa sijaistevan puuhuvilan, jossa on paljon nukkeja. Hän joutuu keskelle mystisiä juonitteluja ja huomaa henkensä olevan uhattuna.
Hidastempoisena ja juoneltaan sekavana ja väkinäisenä pidetty Hiidenvirta sai huonot arviot etenkin kotimaassaan Britanniassa.
Sarja ensiesitettiin Suomessa 1980-luvun puolivälissä, ja YLE Teema on uusinut sen vuosina 2005 ja 2006.