google/wiki40b huggingface dataset:
Mia Kankimäki

Mia Kankimäki (s. 1971 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Kankimäki on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta, missä hän opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä. Hän on työskennellyt kustantamoissa mainos- ja kustannustoimittajana. Kankimäen harrastuksiin kuuluu japanilainen kulttuuri, ja hän on valmistunut Sogetsu-ikebanakoulukunnan opettajaksi.
Vuonna 2013 ilmestyi Kankimäen esikoisteos Asioita jotka saavat sydämen lyömään nopeammin, jossa hän kuvaa Kiotossa tuhat vuotta sitten elänyttä japanilaista hovinaista ja kirjailijaa Sei Shōnagonia. Teos sai vuonna 2015 ensimmäistä kertaa jaetun HelMet-kirjallisuuspalkinnon. Mondo-lehti valitsi sen myös Vuoden matkakirjaksi 2013.
Vuonna 2018 ilmestyi Kankimäen toinen kirja Naiset joita ajattelen öisin, jossa hän matkustaa inspiroivien historiallisten naisten jäljillä Afrikassa, Italiassa ja Japanissa. Tammikuussa 2019 Kankimäki sai Lauri Jäntin säätiön tunnustuspalkinnon.
Kankimäki on julkaissut myös täytettäviä kirjoja yhdessä Mikko Aarnen kanssa.
Wikikirjasto

Wikikirjasto (Wikibooks) on ilmainen internetissä julkaistava kokoelma vapaita kirjoja. Se perustuu wiki-tekniikkaan. Wikikirjastoa kirjoitetaan useilla kielillä. Sen sisältö on vapaaehtoisten kirjoittama, ja se tulee aina olemaan vapaata GNU Free Documentation -lisenssin mukaisesti. Aatteellinen Wikimedia-säätiö ylläpitää mutta ei omista Wikikirjastoa. Wikikirjaston tunnetuin sisarhanke on Wikipedia.
Wikikirjasto aloitettiin 10. heinäkuuta 2003. Suomenkielinen Wikikirjasto aloitettiin 27. elokuuta 2004. Englanninkielinen Wikikirjasto on suurin ja suomenkielinen 12:nneksi suurin.
Wikikirjasto tarjoaa laajat siteerausoikeudet: kuka tahansa voi käyttää sen sisältöä ilmaiseksi ja joitakin kuvia lukuun ottamatta myös kaupallisesti, kunhan samat oikeudet tarjotaan edelleen ja alkuperäinen lähde mainitaan. Wikikirjaston kuvituksen tärkeimpänä lähteenä toimii media-arkisto Wikimedia Commons, joka sisältää 200 000 tekijänoikeuksista vapaata tai vapaasti levitettävää kuvaa ja muuta mediatiedostoa.
Suomenkielisessä Wikikirjastossa on tällä hetkellä noin 3 300 sivua (2016). Wikikirjastosta voi ladata kirjoja myös PDF-muodossa. Suomenkielinen Wikikirjasto käyttää yleisten kirjastojen kymmenluokittelua. Wikijunior on Wikikirjaston alahanke.
Carsten Anker

Carsten Tank Anker (17. marraskuuta 1747 Fredrikshald, Norja – 13. maaliskuuta 1824 Biri, Norja) oli norjalainen liikemies, virkamies ja poliitikko.

Elämä ja ura

Anker oleskeli Kööpenhaminassa vuodet 1774–1811, jolloin hänestä tuli Tanskan perintöprinssi Kristian Frederikin hyvä ystävä. Kristian Frederikin saavuttua Norjaan valtionhoitajaksi 1813 Ankerista tuli tämän lähin neuvonantaja. Hän johti myös maan kauppa-, tehdas-, metsä- ja kaivostoimintojen hallinnointia.
16. helmikuuta 1814 niin sanottu "Suurmieskokous" (norj. notabelmøtet, stormannsmøtet) pidettiin Carsten Ankerin omistamassa Eidsvollin kartanossa (norj. Eidsvoll Verk). Kokouksessa suunniteltiin keinoja ehkäistä Ruotsin ylivalta maassa. Anker toivoi Kristian Frederikin julistautumista Norjan kuninkaaksi perintöoikeuteensa vedoten, mikä näkökanta kuitenkin hävisi kokouksessa.
Maaliskuussa 1814 Kristian Frederik nimitti Carsten Ankerin ministeriksi ja lähetti hänet Englantiin Norjan edustajaksi. Hän saikin yhteydet Lontoon liberaaliin oppositioon ja lehdet kirjoittivat Norjalle edulliseen sävyyn itsenäisyydestä. Englannin hallitus ei kuitenkaan halunnut ottaa vastaan Kristian Frederikin "vallankumoushallinnon" edustajaa. Matka jäi käytännössä tuloksettomaksi ja Anker istui jopa jonkin aikaa velkavankeudessa. Huhti-toukokuussa Anker antoi itse poissa ollessaan kartanonsa Eidsvollin kansalliskokouksen käyttöön. Hän pääsi palaamaan Norjaan vasta 1815.

Loppuvuodet

Vuodesta 1815 aina kuolemaansa asti Anker johti Norjan valtion omistamia lasitehtaita. Carsten Anker meni konkurssiin 1822 ja joutui myymään kartanonsa. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Kartano ostettiin myöhemmin yksityiskeräysvaroilla ja luovutettiin valtiolle 1851.
Loaded (videopeli)

Musiikki

Loadedin soundtrack sisältää musiikkia arvostetuilta konemusiikkisäveltäjiltä kuten Patrick ”Pat” Phelanilta ja Neil Bigginiltä. Pelin musiikit ovat enimmäkseen hidasta, mutta melko raskasta teknoa särötetyllä sähkökitaralla höystettynä. Pelin tunnusmusiikista vastaa Pop Will Eat Itself.
Rubiiniraputokko

Koko ja ulkonäkö

Rubiiniraputokko kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sen puikkomainen vartalo  on pohjaväriltään vaaleanruskea, siinä on vaaleampia pilkkuja ja selviä oransseja täpliä. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat kuten muillakin tokoilla voimakkaat.

Alkuperä

Rubiiniraputokko elää luonnossa Tyynenmeren länsiosissa.

Käyttäytyminen

Rubiiniraputokko kaivautuu mielellään ainakin pyrstöosaltaan hiekkaan. Se puolustaa reviiriään, mutta on harvoin aggressiivinen. Rubiiniraputokko voi elää symbioottisessa suhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolirapujen (Alpheus sp., ainakin Alpheus ochrostriatus)kanssa.

Ravinto

Rubiiniraputokot syövät eläinplanktonia ja pieniä pohjassa mönkiviä selkärangattomia.

Akvaariokala

Rubiiniraputokkoja pidetään meriakvaarioissa, joissa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät akvaarioissa lihaisaa pakasteruokaa.
August von Brück

August Lothar Maximilian Ludwig von Brück (7. elokuuta 1859 München – 8. syyskuuta 1941 Kirchdorf am Haunpold, Ylä-Baijeri) oli saksalainen diplomaatti ja vapaaherra. Hän oli vuosina 1918–1920 Saksan ensimmäinen lähettiläs Suomessa.
Brück työskenteli vuodesta 1885 Saksan ulkoministeriössä ja hoiti eri virkoja Saksan keisarikunnan ulkomaanedustustoissa ympäri maailmaa. Hän oli vuosina 1897–1914 Saksan konsulina Riiassa, Havannassa, Valparaísossa, La Pazissa ja Varsovassa. Vuosina 1915–1916 hän oli ulkoministeriön edustajana miehitetyn Puolan saksalaisen kenraalikuvernöörin luona. Vuonna 1918 Brück nimitettiin Saksan lähettilääksi sisällissotaa käyneeseen Suomeen. Hänestä tuli ensimmäinen valkoisen Suomen tunnustama ulkomaan diplomaattinen edustaja, kun hän kävi jättämässä valtuuskirjeensä senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudille Vaasan kaupungintalolla 26. maaliskuuta 1918. Brück jatkoi Helsingin-lähettiläänä myös Saksan muututtua tasavallaksi, kunnes jäi vuonna 1920 eläkkeelle.
Laihian seurakunta

Kirkot ja tilat

Laihian ensimmäinen kirkko rakennettiin 1500-luvun alussa ja samalle paikalle valmistui toinen kirkko vuonna 1643. Nykyisin paikalla toimii kolmas kirkko, jonka vihkimisjuhlallisuuksia vietettiin vuonna 1805. Laihian kirkko edustaa varhaista uusklassismia tyyliltään.
Vöyrin kunnassa (sijaitseva Seura-Ranta niminen leirikeskus on palvellut seruakuntalaisia vuodesta 1969 lähtien.
Järvenkylänjärvi

Maantieto

Järvi on 2,3 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 117 hehtaaria. Järveen laskee lounaasta muutamia suo-ojia ja muualla joitakin pelto-ojia. Eniten vettä tulee kuitenkin Särkijärvestä, jonka 100 metriä pitkä laskuoja (Myllyoja) sijaitsee järven länsipäässä.
Järvessä on kaksi saarta. Suurin on Uudentalonsaari, jonka pituus on 120 metriä ja sijaitsee järven länsipäässä. Toinen on vain pikkusaari, joka sijaitsee aivan pohjoisrannassa. Järven rantaviiva on 6,7 kilometriä pitkä. Ranta on puoliksi peltomaata ja puoliksi metsää. Järven pohjoispuolta kiertää yhdystie 13087, jota kutsutaan Hämeenkankaantieksi. Tie erkanee valtatieltä 3 Kyröskosken taajaman kohdalla. Rannan tuntumassa on kohtuullisen paljon asutusta.

Geologiaa

Järvi sijaitsee kalliomuodostelmalla, jossa suonigneissi ja granodioriitti muodostavat kalliossa sauman järven alla. Pintamaa on rannoilla hienoa hietaa tai hiekkaa. Eteläpuolella kulkee Ulvaanharjun jatke, joka on pohjavesialuetta. Pohjoisranta on niin sanottua Mannamäen pohjavesialuetta.
Järvestä etelään sijaitsee paksu Kakkurilammen moreenimuodostuma. Se on moreenireunavalli ja on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa. Kerrostumista voidaan päätellä, että moreenien päälle laskeutuneet kerrostumat ovat syntyneet 40−50 metriä vedenpinnan alapuolella. Vedenpinnan laskiessa syntyi Mannamäelle muinaisrantojen jäänteitä.

Historiaa

Vuodelta 1847 olevasta vanhasta pitäjänkartasta näkyy järven keskikohdalla ja koillispuolella sijaitseva vanha Järven kylän (ruots. Järvis by) kylätontti. Se sijaisti kauempana rannasta, joka saattoi tuolloin tulvia keväisin. Ympäri järveä oli karttaan piirretty pieniä niittyjä. Vuonna 2009 tehdyn muinaisinventoinnin yhteydessä on tutkijain silmämääräisen arvion mukaan ollut järven pinta noin metrin ylempänä kuin se on nykyään. Järvellä on siten suoritettu järvenlasku.

Vedenlaatu

Järven vedessä on kohonneita ravinteiden pitoisuuksia ja se luokitellaan lievästi rehevöityneeksi.
Bernard Foccroulle

Bernard Foccroulle (s. 1953 Liège) on belgialainen urkuri, taiteellinen johtaja, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän aloitti kansainvälisen uransa urkurina 1970-luvun puolessavälissä. Hänen ohjelmistonsa ulottuu renessanssimusiikista nykyteoksiin. Hän on kantaesittänyt Philippe Boesmansin, Brian Ferneyhoughin, Betsy Jolasin, Xavier Darassen, Jonathan Harveyn, Pascal Dusapinin ja muiden nykysäveltäjien teoksia. 1980-luvulla Foccroulle kuului saksalaiseen barokkimusiikkiin keskittyneeseen Ricercar Consort -kokoonpanoon.
Foccroulle on Montréalin ja Aix-Marseillen yliopistojen kunniatohtori. Hänestä tuli vuonna 2010 Brysselin kuninkaallisen konservatorion urkujensoiton professori.

Urkurina

Solistina Foccroulle on julkaissut kymmeniä levytyksiä ja voittanut Diapason d'Or -palkintoja. Hänen diskografiaansa kuuluvat Dietrich Buxtehuden ja Johann Sebastian Bachin kaikkien urkuteosten levytykset. Vuonna 2014 hän julkaisi Matthias Weckmannin urkuteosten kokonaislevytyksen ja omien urkusävellystensä albumin. Foccroulle esiintyy säännöllisesti suurissa konserttisaleissa Tokiossa, Soulissa, New Yorkissa, Sydneyssä, Madridissa, Torinossa, Oslossa, Brysselissä, Pariisissa, Luxemburgissa, Salzburgissa, Kölnissä ja Hampurissa. Vuonna 2016 Foccroulle otti muiden nimekkäiden urkurien kanssa ensimmäisenä käyttöön Philharmonie de Parisin uudet urut. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet kornetistit Jean Tubéry ja Lambert Colson sekä palestiinalainen laulaja, udinsoittaja Moneim Adwan. Hän on yhdistänyt musiikkiin myös muita taiteen lajeja tekemällä yhteistyötä esimerkiksi koreografi Jan Fabren, koreografi Salva Sanchisin ja videotaiteilija Lynette Wallworthin kanssa.

Taiteellisena johtajana

Foccroulle toimi Brysselin La Monnaie -oopperatalon johdossa vuosina 1992–2007 ja Aix-en-Provencen taiteellisena johtajana 2007–18. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin johtajuuspalkinto Lontoon International Opera Awards -jakotilaisuudessa.
Bugi Fiction

Juoni

Legendan mukaan aikojen alussa luotiin suuria voimia omaava rengas, joka kulki vuosisatoja saman suvun edustajalta toiselle. Renkaalla on monta käyttötarkoitusta, niin ylä- kuin alapäässä ja siksi suku on vaalinut sitä huolellisesti. Jotkut viisaammat ihmiset ovat kutsuneet tätä rengasta jopa sormukseksi. Nyt sormus on kuitenkin kadonnut ja sitä lähtee etsimään suvun tuorein edustaja, lontoolainen John Bugilanca. Tutkimukset johtavat yllättäen Suomeen, jonne John kauhukseen joutuu myös matkustamaan. Edessä on uskomaton seikkailu, jossa tarvitaan nopeita refleksejä, joustavia luita ja kunnollista libidoa. Vastaansa Bugilanca saa nimittäin venäjän mafiosoja, suomalaisia naisia, ninjoja ja muita hahmoja, jotka saavat normaalin ihmisen tuhrimaan housuunsa. Tarunomainen elokuva hyvän ja pahan taistelusta, ystävyydestä, seksistä ja tarpeettomasta väkivallasta vie katsojan maailmaan, jolle mielikuvituskaan ei vedä vertoja.

Esitykset

Elokuva on esitetty 9. ja 14. huhtikuuta 2003 Wasa Palatsissa Vaasassa. Kyseessä oli elokuvan alkuperäisen 85-minuuttisen version ainoat julkiset esitykset. Elokuva esitettiin myös Norjan Trondheimissa, Midt-Nordisk Film Festival:lla 30. lokakuuta 2004.
Amanda Kaarlonen

Amanda Eufrosyne Kaarlonen (synt. Glade, myöh. Silén, s. 22. marraskuuta 1852 Pori) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, joka oli yksi Suomalaisen Teatterin eli nykyisen Kansallisteatterin ensimmäisistä näyttelijöistä. Hän oli kauppias Carl Adam Gladin tytär, joka liittyi Kaarlo Bergbomin johtamaan Suomalaiseen Teatteriin sen antaessa ensimmäsiä näytöksiään Porissa syksyllä 1872. Hieman myöhemmin Kaarlonen siirtyi teatterin lauluosastoon, josta pian tuli Suomalainen Ooppera.
Kaarlosen puoliso oli Viipurissa opettajana toiminut laulaja Adolf Fredrik Silén (1855–1927).
Jake Arrieta

Jake Arrieta (s. 6. maaliskuuta 1986 Farmington, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän edustaa MLB-liigassa pelaavaa Philadelphia Phillies -joukkuetta. Arrieta aloitti MLB-uransa vuonna 2010 Baltimore Oriolessa. Piituudeltaan hän on 193 cm ja painoltaan 102-kiloinen. Jake Arrieta solmi vuonna 2018 kolmivuotisen, arvoltaan 75 miljoonan dollarin sopimuksen Philadelphia Phillies -joukkueen kanssa vuosiksi 2019–2021.  Vuonna 2018 hänen vuosipalkkansa on 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria kaudessa ja hän on liigan palkkataulukossa neljäntenä.
Arrietan pelipaikka on aloittava syöttäjä. Pelissä hän syöttää ja lyö oikealta.  Arrieta sai vuonna 2015 Cy Young -ykköspalkinnon, joka on MLB:n vuosittain jaettava palkinto American Leaguen ja National Leaguen parhaalle syöttäjälle.
Kuivaniemi

Kylät

Asemakylä (kuntakeskus), Kuivaniemi (kirkonkylä), Myllykangas, Oijärvi, Luola-aapa, Jokikylä, Halttula, Koivuniemi, Harjula, Pohjoisranta

Saaria Kuivaniemen edustalla

Halttulanmatala, Hietakalla, Iso-Paskaletto, Jussinmatala, Koivuluodonmatala, Kokkosaari, Krassinletto, Kuivamatala, Liippa, Onsajanmatala, Pikku-Paskaletto, Rintamatala, Ryöskärinkalla, Samulinmatala.
Taulutietokone

Taulutietokone eli tabletti on yksiosainen, usein kosketusnäytöllinen kannettava tietokone, jota ohjataan joko sormin tai osoitinkynällä. Taulutietokoneissa perinteinen fyysinen näppäimistö on usein korvattu virtuaalisella, tai on integroitu esimerkiksi taulutietokoneen suojukseen. Taulutietokoneita on useaa eri kokoluokkaa, mutta tavallisia kannettavia tietokoneita pienikokoisempina niihin yhdistyy myös älypuhelimen ominaisuuksia.
Lokakuussa 2010 maailman myydyin taulutietokone oli Applen iPad.
Taulutietokoneiden myynti kasvoi voimakkaasti 2010-luvun alkuvuosina, jolloin niistä povattiin pöytätietokoneiden ja kannettavien tappajaa, mutta kasvu jäi paikalleen 2014 ja kääntyi laskuun sen jälkeen.
Vuoden 2016 ensimmäisellä neljänneksellä niiden myynti Suomessa väheni 37 % verrattuna edelliseen vuoteen.

Historia

Varhaisiin prototyyppeihin kuuluu Alan Kayn Dynabook-konsepti.
Palmin kämmentietokoneita seurasivat PalmPilot Personal ja PalmPilot Professional sekä PalmOne Tungsten -sarja.

Näyttö

Näyttö on taulutietokoneen osa, jossa kuva näkyy. Näytön pinnalla on taulutietokoneissa aina kosketukset tunnistava elektroniikka, jonka vuoksi sitä kutsutaan kosketusnäytöksi. Näytön pinta on yleensä kiiltävää lasia, ja siinä on usein likaa ja sormenjälkiä hylkivä pinnoite.
Kosketuksen tunnistava elektroniikka on nykyisin yleensä toimintaperiaatteeltaan kapasitiivinen. Näytöt pystyvät lähes poikkeuksetta tunnistamaan useamman yhtäaikaisen kosketuksen. Tämä tarjoaa mahdollisuuden muun muassa nipistyszoomaukseen.
Näyttötarkkuus kertoo kuinka monen kuvapisteen avulla näytöllä oleva kuva esitetään.
Näytön koko ilmoitetaan yleensä näytön lävistäjän pituutena, ja yksikkönä käytetään tuumaa. Esimerkiksi kymmenen tuuman tabletin näytön koko ristikkäisestä nurkasta toiseen on nimellisesti kymmenen tuumaa. Tarkemmissa teknisissä tiedoissa ilmoitetaan yleensä myös näytön tarkat todelliset mitat millimetreinä.
Kuvapisteiden tiheys vaikuttaa kuvan visuaaliseen laatuun. Kun kuvapisteitä on riittävän tiheästi, ihmisen silmä ei enää kykene erottamaan kuvapisteitä toisistaan, minkä ansiosta kuva näyttää miellyttävältä ja myös pienet yksityiskohdat erottuvat selkeästi.

Sovellukset

Tabletteja käytetään yleisesti pelaamiseen, liikkuvan kuvan katseluun, musiikin kuunteluun ja lukemiseen. Tabletteihin saa myös kartta- ja navigointisovelluksia. Myös toimistosovelluksia on tarjolla.

Tietoliikenneyhteydet

Käytännössä kaikissa tableteissa on mahdollisuus käyttää WLAN- ja Bluetooth yhteyksiä. Tämän lisäksi tietoliikenne saattaa olla mahdollista myös matkapuhelinverkon kautta.

Anturit

Monissa tableteissa on kiihtyvyysanturi.
Usein tabletit varustetaan myös magneettikenttäanturilla, joka on tarkoitettu mittaamaan maan magneettikenttää. Sitä voidaan käyttää muun muassa suunnan määrittämiseen kompassisovelluksen avulla tai navigoinnin tukena.

Liitännät

Taulutietokoneissa on liitäntä ainakin akun lataamiseen tarvittavalle virran syötölle. Yleensä latauksessa käytetään liitäntää, jota käytetään myös tietoliikenteeseen.
Itä-Siperian talousalue

Itä-Siperian talousalue (ven. Восточно-Сибирский экономический район, Vostotšno-Sibirski ekonomitšeski raion) on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Burjatian tasavalta, Taka-Baikalian aluepiiri, Irkutskin alue, Hakassian tasavalta, Krasnojarskin aluepiiri ja Tuvan tasavalta. Alueen pinta-ala on 4 122 800 km² ja asukasluku 9 128 000 asukasta. Väestötiheys on 2,2 as/km² ja kaupungistumisaste 71 %.
Pelon kulttuuri

Amerikkalaisen sosiologi Barry Glassnerin popularisoima pelon kulttuuri (tai pelon ilmapiiri) on käsite, jonka mukaan ihmiset voivat lietsoa pelkoa yleisöön saavuttaakseen poliittisia tai työpaikan tavoitteita käyttäen emotionaalista vinoumaa.
Nuffield Universal

Nuffield Universal on englantilaisvalmisteinen Nuffield -traktorimalli, jota valmistettiin vuosina 1948-1961.
Ercole contro Moloch

Juoni

Mykenen kuningatar Pasifae synnyttää epämuodostuneen pojan, joka julistetaan Moolok-jumalan inkarnaatioksi. Maanalaisessa labyrintissa elävä poika vaatii naapurikaupungeilta nuoria tyttöjä ihmisuhreikseen. Kapinoivat kaupungit tuhotaan. Tirynsin kaupungin jouduttua uhatuksi sen prinssi Glaucus, joka tunnetaan myös Herkuleen nimellä, tarjoutuu Mykenen panttivangiksi. Hän johtaa kansan kapinaan, surmaa Moolokin ja pelastaa rakastettunsa Medean.

Tuotanto

Ercole contro Moloch on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Sen taistelukohtaukset on lainattu Ferronin Troijan urhoista ja Moolokin orjattaret elokuvasta Le baccanti (1961).
Vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu koostuu tavanomaisista mytologisista teemoista, voimainkoetuksista ja taisteluista, joihin on sekoitettu kauhuelokuvan aineksia. Se tuotti Italiassa kohtalaiset 255 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa elokuvan näki yli 660 000 katsojaa.
Pikkuhaikara

Koko ja ulkonäkö

Pikkuhaikaran kaula on lyhyt ja nokka melko pitkä. Koiraan selkä, niska ja siivet ovat mustat, siivissä valkeat läikät. Naaras on ruskehtavampi. 
Pituus 35 cm, siipien kärkiväli 55 cm, paino 70-170 grammaa. Jalat niillä on pitkät, ja silmät yleensä keltaiset.

Levinneisyys

Pikkuhaikara pesii Euroopan lauhkeilla alueilla ja Aasian puolella, ja talvehtii Afrikassa.
Nordanstigin kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Harmångerin, Ilsbon ja Jättendalin maalaiskunnat liitettiin Harmångerin "suurkunnaksi". Bergsjön, Gnarpin ja Hasselan maalaiskuntiin uudistus ei vaikuttanut. Vuonna 1974 Harmånger, Bergsjö, Gnarp ja Hassela yhdistettiin, ja kunnan keskustaajamaksi valittiin Bergsjö. Uusi kunta nimettiin Nordanstigin kunnaksi. Nimen Nordanstig otti ensi kerran käyttöön arkkipiispa Nathan Söderblom, kun hän vuonna 1916 nimesi Hälsinglandin pohjoisen ylisen rovastikunnan Nordanstigin rovastikunnaksi.

Vaakuna

Vain Gnarpin maalaiskunnalla oli aikaisemmin oma vaakuna.
Cartagena (Kolumbia)

Historia

Espanjalainen Pedro de Heredia perusti Cartagenan vuonna 1533. Pari vuotta kaupungin perustamisen jälkeen espanjalaiset tekivät puolustussuunnitelman, jonka päästrategia oli muuratun linnoituksen rakentaminen suojaksi englantilaisia, alankomaalaisia ja ranskalaisia merirosvoja vastaan. Kaikista varotoimista huolimatta kaupunkiin hyökättiin useasti. Ryöstöretkiä Cartagenaan tekivät muun muassa Jean-François de la Roque de Roberval, Francis Drake ja John Hawkins.
Espanjan kuninkaalliset palkkasivat 1600-luvulla kuuluisia eurooppalaisia sotilasinsinöörejä suunnittelemaan kaupunkiin linnoituksia. Nykyään linnoitukset ovat Cartagenan tunnusmerkki.
Cartagena oli orjasatama ja meksikolaisen Veracruzin ohella ainoa, jolla oli lupa harjoittaa orjakauppaa. Ensimmäiset orjat saapuivat Pedro de Heredian mukana. Portugalilainen yhtiö Cacheu kuljetti ihmislasteja Cartagenasta kaivosorjuuteen Venezuelaan, Länsi-Intiaan, muualle Kolumbiaan ja Perun varakuningaskuntaan.
Euroopan katoliset monarkiat perustivat Cartagenaan Espanjan Filip III:n antamalla kuninkaallisella määräyksellä 5. helmikuuta 1610 inkvisitionistuimen. Kun Cartagena julistautui itsenäiseksi Espanjasta 11. marraskuuta 1811, inkvisiittoreiden käskettiin poistua kaupungista. Kun espanjalaiset valtasivat Cartagenan takaisin, inkvisitio aloitti kuitenkin 1815 toimintansa uudestaan. Lopullisesti istuin hävisi, kun Simón Bolívarin johtamat joukot voittivat Espanjan. Kahdensadan vuoden aikana Cartagenan inkvisitionistuin suoritti 12 autodafeeta ja 767 vastaajaa rangaistiin.
Mielipidekirjoitus

Mielipidekirjoitus on useimmiten sanomalehdessä tai aikakauslehdessä julkaistu kirjoitus, jonka kirjoittaja yleensä ottaa siinä kantaa johonkin asiaan. Mielipidekirjoitukset voivat olla esimerkiksi tavallisten lukijoiden tai eri alojen asiantuntijoiden kirjoittamia. Lehden mielipidepalstalla voi esiintyä vastauksia tai vastalauseita muiden mielipiteisiin.
Usein erotellaan mielipidepalstalla esiintyvät mielipidekirjoitukset sekä vieraskynäpalstalla esiintyvät asiantuntijoiden kirjoitukset. Monessa lehdessä vieraskynäpalsta on pääkirjoituksia vastapäätä, mielipidekirjoitukset toisaalla.
Onnistu Venäjällä

Sisältö

Niin toiminnan harjoittamista Venäjällä harkitsevan kuin siellä jo toimivan yrityksen tulee tuntea maan lainsäädäntö ja tapakulttuuri. Kirjassa avataan konkreettisesti Venäjän voimassa olevaa osakeyhtiö- ja työlainsäädäntöä ja kerrotaan, kuinka yrityksen tulee hoitaa asiansa itärajan tuolla puolen.Lainsäädännön lisäksi kirjassa kerrotaan myös tosi asiassa huomattavasti liiketoimintaan vaikuttavasta venäläisestä tapakulttuurista. Teos sisältää runsaasti esimerkkejä ulkomaisten yritysten Venäjällä tekemistä virheistä ja liiteosion, johon on koottu tärkeimmät Venäjällä toimimiseen tarvittavat lomakkeet niin suomeksi kuin venäjäksi.

Vastaanotto

”Keskeinen viesti kirjassa on, että Venäjällä ja Suomessa on kyse kahdesta täysin erilaisesta ympäristöstä ja maailmasta. Kirjassa esitellään lukuisia tapoja myös epäonnistua maassa. Siksi on hyvä käydä läpi oppaan tarkistuslistat, pöytäkirjat ja sopimusmallit. […] Tuhti tietopaketti on mielenkiintoista ja käytännönläheistä luettavaa, eikä jätä paljonkaan arvailujen varaan.” – Talouselämä 14/2012

Kirjailija

Oppaan kirjoittaja asianajaja Matti Honkanen toimii partnerina Asianajotoimisto Teperi & Co Oy:ssä. Hän on työskennellyt lähes 30 vuotta Neuvostoliiton ja Venäjän yritysjuridiikan asiantuntijana sekä asunut ja työskennellyt Neuvostoliitossa ja Venäjällä. Honkanen on julkaissut monta Venäjän liiketoimintaa ja sopimusjuridikkaa käsittelevää teosta.