google/wiki40b huggingface dataset:
Jonathan Learoyd

Jonathan Learoyd (s. 3. marraskuuta 2000 Albertville) on ranskalainen mäkihyppääjä. Hän teki maailmancup-debyyttinsä 16. joulukuuta 2017 Engelbergin kilpailussa sijoittuen 32:nneksi. Hänen paras sijoituksensa on Oslon Holmenkollenilla 11. maaliskuuta 2018 käydyssä maailmancupin kilpailussa 25:s.
Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen  kilpailussa 27:nneksi ja suurmäen  kilpailussa 41:nneksi.
Angrboda

Angrboda (muinaisnorjaksi Angrboða) "surun tuoja" on muinaisen skandinaavisen mytologian jääjätitär, joka asui Niflheimissä. Hänen miehensä oli Loki-jumala. Angrboda on kolmen hirviön äiti, sillä hän sai Lokin kanssa kolme jälkeläistä. Nämä jälkeläiset ovat Jörmungandr (Midgårdin jättiläiskäärme), Fenris-susi ja Helheimin valtiatar Hel. Nämä kuuluivat muinaisen Skandinavian kamalimpiin taruolentoihin. Angrbodaa kuvataan rumana ja muodottomana. Tämän takia joissakin kuvauksissa hänen tytärtään Heliä kuvataan osittain rumana ja muodottomana.
Kristina Söderbaum

Beata Margareta Kristina Söderbaum (5. syyskuuta 1912 Tukholma – 12. helmikuuta 2001 Hitzacker, Saksa) oli ruotsalainen elokuvanäyttelijä, joka teki suurimman osan elämäntyöstään Saksassa.
Söderbaum sai vuonna 1936 ensimmäisen ison filmiroolinsa UFA-yhtiössä ohjaaja Erich Waschneckin Onkel Bräsig, joskin hän oli esiintynyt tätä ennen ruotsalaisessa lyhytfilmissä. Muutamaa vuotta myöhemmin hän aloitti yhteistyön tulevan aviomiehensä, ohjaaja Veit Harlanin kanssa. Näin syntyivät muun muassa elokuvat Kadonneet jäljet (Verwehte Spuren 1938), Suuri kuningas (Der grosse König, 1942), Kolberg (1944), Immensee (1942/43) sekä natsipropagandan läpitunkema Vallanhimo (Jud Süss, 1940).  Historiallisessa filmissä Das unsterbliche Herz (1939) kuvataan taskukellon kehittäjää Paul Henleiniä.
Toisen maailmansodan jälkeen aviopari Harlania kiellettiin jatkamasta elokuvauraansa. Siitä vapauduttuaan he tekivät viimeisen filminsä Unohtumaton rakastettu (Unsterbliche Geliebte, 1951). Söderbaumin näyttelijänura kuitenkin jatkui. Esiintyipä hän myös televisiosarja Vuoristolääkärin yhdessä jaksossa vuonna 1993.
Chilen presidentinvaali 2009–2010

Chilen presidentinvaali 2009–2010 järjestettiin Chilessä joulukuussa 2009 ja tammikuussa 2010. Ensimmäinen kierros oli 13. joulukuuta ja toinen kierros 17. tammikuuta. Chilen presidentiksi valittiin Sebastián Piñera, joka voitti toisella kierroksella Eduardo Frei Ruiz-Tagle reilulla kolmella prosenttiyksiköllä. Piñera korvaa istuvan presidentin Michelle Bacheletin 11. maaliskuuta 2010.

1. kierros

Chilen presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella oli mukana neljä ehdokasta: Sebastián Piñera, Eduardo Frei Ruiz-Tagle, Marco Enríquez-Ominami ja Jorge Arrate. Kansan keskuudessa suosittu istuva presidentti Michelle Bachelet ei saanut perustuslain perusteella osallistua vaaliin, sillä laki sallii vain yhden kauden.
Ensimmäisellä kierroksella kukaan ehdokkaista ei saanut tarvittavaa puolta äänistä. Eniten ääniä sai keskustaoikeiston ehdokas Piñera, jota äänesti 44 prosenttia uurnilla käyneistä. Piñera on kuuluisa chileläinen liikemies ja miljardööri. Hän hävisi viime vaaleissa Bacheletille. Hallitsevan keskustavasemmiston ehdokas Frei, joka on Chilen entinen presidentti, sai toiseksi eniten ääni ja kohtaa Piñeran toisella kierroksella. Sitoutumaton ehdokas, 36-vuotias, Enríquez-Ominami sai äänist noin 20 prosenttia. Hän jakoi keskustavasemmiston ääniä Frein kanssa. Kommunistisen puolueen ehdokas Arrate sai noin kuusi prosentia äänistä.

2. kierros

Toisella kierroksella Sebastián Piñera sai 51,6 prosenttia äänistä, ja hänet valittiin Chilen uudeksi presidentiksi. Piñera voitti toisella kierroksella Ruiz-Tagle, joka sai äänistä 48,4 prosenttia. Piñerasta tuli ensimmäinen oikeistolainen presidentti sitten Augusto Pinochetin diktatuurin.
Presidentinvaalin toisen kierroksen mielipidemittaukset ennustivat tasaista kamppailua, sillä muutama päivä ennen vaaleja Piñeran johto oli kutistunut vain noin kahteen prosenttiyksikköön (50,9%–49,1%). Frein suosiota kasvatti ensimmäisen kierroksen jälkeen presidentti Bacheletin ja sitoutumattoman Enríquez-Ominami tuki.
Piñera lupasi vaalikampanjassaan tuoda maahan uusia työpaikkoja sekä tehostaa valtionyhtiöiden toimintaa ja talouskasvua. Poliittinen tarkkailija Marta Lagos on kommentoinut, että Piñeran asema rikkaana liikemiehenä voi toimia sekä hänen puolesta että häntä vastaan. Oikeistolainen Piñera pyrki myös luomaan eroa Augusto Pinochetin oikeistodiktatuuriin, joka hallitsi Chileä 1973–1990. Frei mustutti omassa vaalikampanjassaan juuri oikeiston tuesta Pinochetille. Hän lupasi myös jatkaa Bacheletin ohjelmia, jotka tähtäsivät sosiaaliseen kehitykseen.
Kuusamojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4700 hehtaaria eli 47 km². Se on 24,1 kilometriä pitkä ja 6,1 kilometriä leveä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 162 miljoonaa m³ eli 0,16 km³. Järven keskisyvyys on 3,4 metriä ja suurin syvyys on 17,7 metriä. 
Järvessä on laskettu olevan 66 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 447 ha, mikä on noin 8,6 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 1 on yli neliökilometrin suurisia, 21 yli hehtaarin suurisia, 41 yli aarin ja loput 3 ovat alle aarin kokoisia.
Järven rantaviivan pituus on 196 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 53 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Vienan Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 74) Kuusamojärven alueella (74.03) Kuusamojärven lähialueessa (74.031).
Siihen laskee lännestä Säynäjäperään Säynäjoki, joka on Säynäjäjoen valuma-alueen (74.033) laskujoki. Sen lounaisrantaan laskee Vanttajajoki ja Vääräjoki, jotka ovat Niskajoen–Vääräjoen valuma-alueen (74.032) jokia. Myös Kolvanginjoki tuo Kolvangin valuma-alueen (74.08) reitin vedet ja Matkajoki tuo Oivanginjärven valuma-alueen (74.04) reitin vedet Kuusamonjärveen. Kuusamojärvi on samalla vedenpinnan tasolla Muojärven kanssa.
Malojaroslavets

Malojaroslavets (ven. Малояросла́вец) on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Protvaan laskevan Lužajoen rannalla 61 kilometriä Kalugasta koilliseen. Kaupunki on Malojaroslavetsin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Brjanskin välinen rautatie (Malojaroslavetsin asema) sekä M3-valtatie. Asukkaita on 31 100 henkeä (vuonna 2008).
Kaupungin on perustanut 1300-luvun lopussa Serpuhovin ruhtinas Vladimir Andrejevitš, joka nimesi sen poikansa mukaan Jaroslavetsiksi. Vuonna 1485 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, minkä jälkeen sitä alettiin nimittää Malojaroslavetsiksi erotuksena Jaroslavlista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodassa seudulla käytiin ankaria taisteluja Napoleonin ja Venäjän armeijan välillä. Toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyisin Malojaroslavetsissa on mm. metalliteollisuutta, kumitehdas ja elintarviketeollisuutta.
Nähtävyyksiä ovat mm. 1800-luvun alussa rakennettu Tšernoostrovin Nikolaoksen luostari, hallinto- ja asuinrakennukset sekä postiasema. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo, vuoden 1812 taisteluille omistettu museo sekä taidegalleria.
Jacques Veneruso

Jacques Veneruso (s. 1959 Bône, Algeria) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tehnyt musiikkia useille eturivin tähdille. Veneruso soitti aikoinaan Canada-yhtyeessä yhdessä muun muassa Erick Benzin kanssa. Nykyään Veneruso toimii myös Carole Fredericksin, Patrick Fiorin, Florent Pagnyn ja Michel Sardoun kiertueiden musiikillisena johtajana.
Steve Buscemi

Varhaisvaiheet

Buscemi syntyi Brooklynissa, New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat amerikanitalialainen puhdistustyöntekijä ja Korean sodan veteraani John Buscemi sekä amerikanirlantilainen Dorothy Buscemi. Hänellä on kolme veljeä. Buscemi valmistui Valley Stream Central High Schoolista vuonna 1975 ja Benningtonin collegesta vuonna 1980. Hän työskenteli New Yorkissa palomiehenä vuodesta 1980 vuoteen 1984.

Näyttelijänä

Buscemi on kokeellisen teatteriryhmän The Wooster Groupin jäsen.
Buscemi on tehnyt lukuisia elokuvarooleja vuodesta 1986 lähtien. Tunnetuimpia rooleja Mr. Pink elokuvassa Reservoir Dogs, Garland Green elokuvassa Con Air – lento vapauteen, Rockhound elokuvassa Armageddon, Donny elokuvassa Big Lebowski sekä Carl Showalter elokuvassa Fargo. Vaikka hänet tunnetaan erityisesti sivurooleistaan, hän on menestynyt myös päärooleissa. Hän esitti pääosaa Seymouria muun muassa elokuvassa Ghost World. Buscemi on esiintynyt myös elokuvissa Miller’s Crossing, Barton Fink, Nouseva aurinko, Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta, Desperado, Pako L.A:sta ja Big Fish.
Buscemin hahmot ovat usein neuroottisia, pelkurimaisia tai vainoharhaisia. Hän on esiintynyt useissa Coenin veljesten elokuvissa, ja yleensä hänen hahmonsa kuolee niissä.
Vuonna 2003 Buscemi vieraili Simpsoneissa omana itsenään. Vuonna 2004 hän liittyi Sopranosin näyttelijäkaartiin, jossa hän esittää Tony Sopranon serkkua ja lapsuudenystävää Tony Blundettoa. Buscemi oli aiemmin ohjannut sarjan kolmannen tuotantokauden jakson ”Erämaan armoilla” (engl. Pine Barrens), joka on yksi sarjan fanien suosikkijaksoista. Hän esiintyi myös kuudennen tuotantokauden kolmannessa jaksossa taivaanportin ovimiehenä Tony Sopranon unessa. Hän ohjasi sarjan kuudennen tuotantokauden viidennen jakson.

Ohjaajana

Paitsi näyttelijänä, Buscemi on tehnyt uraa myös ohjaajana. Interview (2007) on uusintaversio Theo van Goghin samannimisestä elokuvasta. Buscemi näyttelee itse miespääosaa. Aikaisemmin hän on ohjannut myös elokuvat Trees Lounge (1996), Elukkatehdas (2000) ja Lonesome Jim (2005). Hän on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin Sopranos , Homicide: Life on the Street, Kylmä rinki, U.S. Male , Nurse Jackie  ja Cuts Like a Knife.
Buscemi on kertonut saaneensa vaikutteita mm. John Cassavetesiltä ja Aki Kaurismäeltä.

Yksityiselämä

Buscemi oli naimisissa Jo Andresin kanssa. Jo Andres kuoli alkuvuodesta 2019. Andres oli toiminut muun muassa ohjaajana, näyttelijänä, performanssitaiteilijana sekä koreografina. Buscemeilla on yksi poika, Lucian Buscemi, joka syntyi vuonna 1990. Buscemi asuu tällä hetkellä Brooklynissa.
Buscemi on Stanley Tuccin läheinen ystävä.
Syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeisenä päivänä vuonna 2001 Buscemi ilmoittautui vapaaehtoiseksi entiselle paloasemalleen auttamaan eloonjääneitä ja etsimään kuolleita.
Alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailut

Alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailut on vuosittainen kilpailukokonaisuus, jossa ratkaistaan alppihiihdon Suomen mestarit. Ensimmäiset Suomen mestaruudet alppihiihdossa jaettiin Sallassa vuonna 1937, jolloin miehet kilpailivat pujottelussa ja syöksylaskussa. Sotatalvina 1940 ja 1942 kilpailuja ei käyty. Naiset kilpailivat SM-tasolla ensimmäistä kertaa vuonna 1943.

Historiaa

Etenkin SM-kilpailuiden alkuaikoina alppihiihdon taso Suomessa oli heikohko. Esimerkiksi vuoden 1938 pujottelun mestari oli estejuoksun olympiaedustaja ja kilpa-autoilija Karl A. Ebb, jonka todettiin olevan pujottelussa vielä "turistitasolla". Alkuaikoina alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailuissa pärjäsivät hyvin myös urheilijat, jotka pitivät päälajeinaan mäkihyppyä tai yhdistettyä.

Kilpailulajit

Alppihiihdon SM-kilpailuissa ei ole joka vuosi kilpailtu kaikissa alppihiihdon lajeissa. Esimerkiksi syöksylaskussa kilpailtiin vuosina 1937-1941, jonka jälkeen vuosien 1943-1955 SM-kilpailuissa laskettiin vain pujottelukilpailu. Suurpujottelu tuli ohjelmaan vuonna 1956 ja syöksylasku palasi ohjelmaan vuoden 1965 kisoissa. Paripujottelussa kilpailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1985 ja supersuurpujottelussa vuonna 1990. Alppiyhdistetyssä on kilpailtu vain muutamina vuosina. Vauhtilajien SM-kilpailuja on 2000-luvulla pidetty Ruotsin ja Norjan mestaruuskilpailuiden yhteydessä.

Eniten mestaruuksia

Eniten alppihiihdon Suomen mestaruuksia on voittanut Tanja Poutiainen, joka saavutti yhteensä 28 mestaruutta vuosina 1996-2014. Miehistä eniten voittoja on Janne Leskisellä, joka voitti 20 mestaruutta vuosina 1989-1998. Yli kymmeneen mestaruuteen ovat lisäksi yltäneet Raimo Manninen (14 voittoa), Riitta Ollikka (14), Kalle Palander (13), Ulf Ekstam (12) ja Nina Ehrnrooth (12).
Mira

Miran rakenne

Mira on kaksoistähti, jossa on sykkivä muuttuja Mira A ja valkoinen kääpiö Mira B eli VZ Ceti. Sykkivä Mira A on hyvin punainen jättiläistähti. Miran suurin kirkkaus on maksimissa noin 3,5. Maksimin kirkkaus on vaihdellut välillä 2,9 ja 4,9. Minimit ja maksimit nousevat ja laskevat jonkinlaisen järjestyksen mukaan. Minimin kirkkaus vaihtelee välillä 8,6–10,1, keskimäärin 331,96 päivän jaksolla, mutta Miralla on myös muita jaksoja noin 60–1 100 päivän välillä.
Kirkkauden kokonaismuutos absoluuttisesta minimistä absoluuttiseen maksimiin (mitä ei tapahdu saman jakson aikana) on 1 700-kertainen. Miran himmenemisestä huomattava osa johtuu eräiden hiukkasten tiivistymisestä kylmenevän tähden kaasukehään.
Miran absoluuttinen kirkkaus vaihtelee noin välillä -2,5 ja +4,7. Minimissään tähti on yhtä kirkas kuin Aurinko, maksimissaan 700, jopa 1 500 kertaa Aurinkoa kirkkaampi. Hubble-avaruusteleskoopin mukaan Mira on 700 auringon läpimittainen, tai erään mittauksen mukaan säde on 3,5 AU. Miran absoluuttinen bolometrinen kirkkaus on maksimissa -5. Miran pintalämpötila vaihtelee välillä 2 000–2 600 K ja on keskimäärin noin 2 300 K.
Kun tähti on kuumimmillaan, se kuuluu luokkaan M6III ja kylmimmillään M9III. Miran massa on 15,7 Auringon massaa.
 Sykkivästä Mira A:sta virtaa ainetta tähteä kiertävään Mira B:hen. Mira A venynyt pisaranmuotoiseksi Mira B:n painovoiman takia. Mira B:n massa on 4 Auringon massaa. Tähtien väli on 0,6 kaarisekuntia eli 70 AU. Kiertoaika on noin 400 vuotta ja radan soikeus soikeus 0,66. Kaukaisimmillaan väli on 1,7 kaarisekuntia, lähimmillään 0,1 kaarisekuntia. Mira B:n spektriluokka on KV. Vuonna 2007 ajateltiin, että Mira on oranssi pääsarjan tähti, mutta vuonna 2010 julkaisiin havaintoja, jotka tukevat käsitystä, että se on sittenkin valkea kääpiö. Oranssin tähden massa on 0,7 MO, ja sitä ympäröi Mirasta virranneesta aineesta ja tähtituulen tuomasta aineesta koostuva esiplanetaarinen kertymäkiekko.
Kertymäkiekko on huomattavasti emotähteään kirkkaampi. Mira B on myös muuttuja VZ Ceti, ja sen kirkkaus vaihtelee 9,33–12. Hidas 13 vuoden jakso + minuuttien kirkkausvaihtelut mm. flareista. Kun Mira A on lähimmillään Mira B:tä, kaksoistähti voidaan luokitella symbioottiseksi kaksoistähdeksi niin kuin R Aquarii. Kaasuvirta näkyy parhaiten Hubble-avaruusteleskoopin ultraviolettisäteilyn alueella ottamassa kuvassa. Miralla on myös kaksi muuta seuralaista, Mira C ja D kaukana Mirasta. Mirasta virtaa ainetta ulos noin Maan massan verran vuodessa, ja näin Miran ympärille muodostuu tähtienväliseen avaruuteen komeettaa muistuttava kaasuvaippa, koska tähti liikkuu avaruudessa.
Denis Kornilov

Denis Kornilov (s. 17. elokuuta 1986 Gorki) on venäläinen mäkihyppääjä.
Kornilovin paras henkilökohtainen sijoitus maailmancupin kilpailuissa on viides sija, johon hän kykeni kolmesti kaudella 2007/2008. Arvokisoissa Kornilov on edustanut maataan 2005 Oberstdorfin MM-kisoista lähtien. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasaavutuksensa on 23. sija normaalimäen kilpailussa 2007 Sapporossa.
Vuonna 2007 Torinon olympiamäkikeskuksessa Pragelatossa käydyissä universiadeissa Kornilov voitti kultaa suurmäestä ja sijoittui pronssille normaalimäen kilpailussa.
Nick Simper

Nicholas John ”Nick” Simper (s. 3. marraskuuta 1945 Middlesex) on englantilainen basisti. Parhaiten hänet muistetaan Deep Purplen alkuperäisenä basistina.
Ennen Purplen perustamista Simper soitti monissa yhtyeissä, kuten Johnny Kidd And The Pirates, The Regents, Lord Sutch's Savages (mukana myös Ritchie Blackmore) ja The Flower Pot Men (mukana Jon Lord).
Kun Blackmore ja Lord kasasivat Deep Purplea vuonna 1968 (tuolloin vielä nimellä Roundabout), he kutsuivat vanhan soittokumppaninsa mukaan yhtyeeseen. Deep Purplen ensisingle ”Hush” menestyi Yhdysvalloissa kohoten top-5:een ja yhtye keikkaili ahkerasti Amerikassa vuonna 1968. Tämän lisäksi Deep Purple levytti vajaan vuoden aikana kolme studioalbumia, joista ensimmäinen, Shades of Deep Purple, menestyi parhaiten Amerikassa. Kotimaassaan Britanniassa Deep Purple ei saanut vielä tuolloin minkäänlaista menestystä. Vuoden 1969 heinäkuussa Simper erotettiin Deep Purplesta yhdessä laulaja Rod Evansin kanssa. Simper ja Evans eivät sopineet Lordin ja Blackmoren hard rock -visioon ja Simperin bassonsoittoa pidettiin liian vanhanaikaisena. Evans tyytyi kohtaloonsa, koska oli jo aiemmin aikonut lähteä yhtyeestä, mutta Simper oli katkera salamyhkäisestä erottamisestaan ja haastoi yhtyeen myöhemmin oikeuteen maksamattomien korvausten takia.
Deep Purplen jälkeen Simper liittyi Marsha Huntin kiertueyhtyeeseen ja esiintyi muun muassa Wightsaaren festivaaleilla vuonna 1969. Sen jälkeen Simper ja yhtyeen muut muusikot perustivat Warhorse-yhtyeen. Progressiivista heavy rockia soittanut Warhorse levytti kaksi albumia (Warhorse (1970), Red Sea (1972)) Vertigolle. Yhtye ei kuitenkaan saanut suurta menestystä ja se hajosi vuonna 1974. Simperin muita yhtyeitä 1970- ja 1980-luvuilla olivat muun muassa Dynamite, Flying Fox ja Fandango, joka julkaisi pari albumia. 1990-luvulla hän oli mukana Quartermass II -yhtyeessä, joka oli jatkoa 1970-luvulla vaikuttaneelle Quartermass-yhtyeelle.
Viime vuosina Nick Simper on soittanut The Good Old Boys -nimisessä vanhaa rock ’n’ rollia soittavassa projektiyhtyeessä ja hän on myös esiintynyt itävaltalaisen The Nasty Habits -yhtyeen kanssa soittaen Deep Purplen ensimmäisen kokoonpanon kappaleita.
EVA Air

Historia

EVA Air perustettiin maaliskuussa 1989, ja se aloitti liikennöinnin 1. heinäkuuta 1991. YF Chang perusti yhtiön Taiwanin ensimmäisenä yksityisenä kansainvälisenä lentoyhtiönä. 1. heinäkuuta 1998 EVA Airin kotimaanliikenne yhdistettiin Uni Airin nimen alle.
Roy Sullivan

Roy Cleveland Sullivan (7. helmikuuta 1912 – 28. syyskuuta 1983) oli yhdysvaltalainen metsänvartija, joka tuli kuuluisaksi selvittyään hengissä seitsemästä salamaniskusta.
Sullivan syntyi Kentuckyn osavaltiossa ja joutui ensimmäisen salamaniskun kohteeksi vuonna 1942. Tällöin salama osui häntä sääreen, mutta mies selvisi menettämällä vain yhden varpaankynnen. Toinen salama iski vuonna 1969, jolloin Sullivan joutui tajuttomaksi ja poltti kulmakarvansa. Vuonna 1970 Sullivan sai palovamman vasempaan olkapäähänsä. Vuosina 1972 ja 1973 salamat sytyttivät hänen tukkansa palamaan, mutta Sullivan sai palot itse sammutettua vedellä. Vuonna 1974 iskenyt kuudes salama aiheutti palovammoja Sullivanin nilkkaan. 25. kesäkuuta 1977 Sullivan joutui viimeisen salamaniskunsa uhriksi ollessaan kalastamassa. Hän joutui sairaalaan saatuaan palovammoja rintaansa ja vatsaansa.
Roy Sullivan teki itsemurhan ampumalla vuonna 1983. Hänet on mainittu Guinnessin ennätysten kirjassa, ja hänen kahta metsänvartijahattuaan säilytetään nyt New Yorkissa ja Etelä-Carolinassa. Sullivan työskenteli elämänsä aikana ainakin Shenandoahin kansallispuistossa, Virginiassa.
Trajan (kirjasintyyppi)

Trajan on Carol Twomblyn vuonna 1989 suunnittelema kirjasintyyppi. Sen esikuvana ovat Trajanuksen pylvääseen 100-luvulla hakatut klassiset roomalaiset kirjaimet. Uskotaan, että kirjaimet maalattiin aluksi pylvään pintaan siveltimellä ja kaiverrettiin sitten kiveen.
Trajan on tyylikäs kirjasintyyppi, joka sopii erityisen hyvin kirjojen ja lehtien otsikoihin, julisteisiin ja mainoksiin. Trajan on ollut hyvin suosittu muun muassa elokuvajulisteissa.
Färjsundin silta

Eri vaihtoehtoja ja rakentaminen

Färjsundet on osa Manner-Ahvenanmaan jakavaa merenlahtea. Vesisyvyys Färjsundetissa on 20–30 metriä ja rannat ovat jyrkät. Vuonna 1929 anottiin lupaa rakentaa salmeen ponttoonisilta, mutta sen käyttökustannukset olivat tulleet liian suuriksi. Vuonna 1934 hankittiin suunnitelma riippusillaksi. Sillasta pyydettiin urakkatarjoukset ja niitä saatiin 16, lisäksi tuli tarjous teräksisestä kaarisillasta ja teräsbetonisesta holvisillasta. Holvisilta oli edullisin ja valittiin toteutettavaksi. Sillan suunnitteli tukholmalainen tekniikan tohtori Hjalmar Granholm ja sen rakensi niin ikään tukholmalainen Monberg & Thorsen Ab.
Holvikaaren jänne on 130 metriä. Sen molemmin puolin on betoninen 2-aukkoinen palkkisilta, molempien jännemitat ovat 15 metriä ja 13,6 metriä. Holvisillan vapaa korkeus veden pinnasta on 19,5 metriä. Betoniholvi on alhaalta, kannasta 2,6 metriä paksu ja laelle mennessä se ohenee 0,9 metriin. Holvi myös kapenee ylöspäin, kannassa leveys on 5,6 metriä ja laella 4,5 metriä. Sillan kaaren poikkileikkaus on kaksoiskotelo. Sillan kannen muodostivat laattapalkit, jotka tukeutuivat hoikkien, noin 9,5 metrin etäisyydellä toistaan olevien pilareiden välityksellä betoniseen holvikaareen. Sillan kansi oli kapea, ajoradan leveys oli 5 metriä ja sen molemmin puolin oli 0,7 metriä leveät jalkakäytävät. Vuonna 1936 aloitettu rakennustyö valmistui kesäkuussa 1937.

Leventäminen

Silta on liikenteellisesti keskeisellä paikalla Ahvenanmaalla. Vuosien mittaan Färjsundin sillan kapeus ja lisääntyvä liikenne alkoivat aiheuttaa haittaa. Insinööritoimisto Y-Suunnittelu laati sillan leventämissuunnitelman vuonna 1979. Pääsuunnittelijat olivat diplomi-insinööri Jouni Nieminen ja tekniikan lisensiaatti Heikki Rautakorpi. Uudeksi hyötyleveydeksi tuli 11 metriä, jossa kevyelle liikenteelle oli varattu yksi 2,75 metrin kaista ja ajorata leveni 8,25 metriin. Levennys tuli sillan molemmille puolille. Alun perin oli aikomus toteuttaa levennykseksi tulevat kotelokaaret paikallavaluna. Uudet kaaret vanhan sillan kylkeen toteutettiin kuitenkin elementtirakenteisena sillan urakoitsijan, Mynämäen Maanrakennus Oy:n esityksestä. Elementtien käyttö lyhensi rakennusaikaa ja sopi talvirakentamiseen paremmin. Turussa valetut elementit kuljetettiin paikalle lautalla. Vanhaa siltaa pyrittiin kuormittamaan työn aikana mahdollisimman vähän ja osa sillan painosta siirrettiin uusille rakenteille. Vanhat hoikat pilarit valettiin uusien leveiden pilareiden sisään. Myös kansirakenteen mittasuhteita muutettiin alkuperäisestä ja sillasta tuli alkuperäistä linjakkaampi. Sillan levennys valmistui 1980.
Kalevanrinne

Kalevanrinne on Tampereen XIX kaupunginosa. Se sijaitsee Kalevan ja Järvensivun kaupunginosien välissä rajautuen lännessä Liisankallioon ja Kalevanharjuun, idässä Hakametsään ja Vuohenojaan. Kalevanrinteen asemakaava vahvistettiin vuonna 1951 ja sitä täydennettiin vuosina 1955 ja 1960. Kalevanrinteessä sijaitsee Prisma, Musti ja Mirri, Power sekä Gigantti.
Aivosilta

Aivosilta (lat. pons) on aivorungossa keskiaivojen ja ydinjatkeen välissä sijaitseva aivojen osa. Muut aivorungon osat ovat väliaivot, keskiaivot ja ydinjatke, mutta väliaivoja ei aina lueta mukaan. Aivosillan kautta kulkee useita aivohermoja. Väliaivoista ydinjatkeeseen ulottuva, harmaan ja valkean aineen muodostama aivoverkosto säätelee vireystilaa ja unirytmiä. Sen tiedetään liittyvän REM-uneen, jonka puolestaan tiedetään liittyvän unen näkemiseen.