google/wiki40b huggingface dataset:
Vampyyrisiskokset

Juoni

Destiny Weller ja hänen kaksoissisarensa Livvy ovat kauniita, suosittuja ja älykkäitä. Kesä Sinisen kuun leirillä muuttaa heidän elämänsä täysin. Kotiin palatessaan tytöt huomaavat itsessään oudon vimman juoda verta öisin. Kauhistuneena he tajuavat, mitä heille on tapahtumassa. He haluavat pitää hirvittävän havaintonsa piilossa perheeltään ja ystäviltään.
Pian siskokset huomaavat, että vampyyrinmetsästäjät jahtaavat heitä taukoamatta, ainoana tavoitteenaan tappaa heidät. Destiny haluaa epätoivoisesti löytää keinon lopettaa kauheudet. Livvy on kuitenkin uusien voimiensa lumoama.
American Airlines

Laivaston kehitys

American Airlines ilmoitti kolme päivää saneerauksesta selviämisen ja US Airwaysin kanssa yhdistymisen jälkeen 12. joulukuuta 2013 tilanneensa 30 Bombardier CJR900 -lentokonetta sekä 60 Embraer 175 -konetta. Kauppoihin sisältyi optio 40 Bombardierista ja 90 Embraerista. Bombardier-kaupan arvo oli optioineen 3,38 miljardia dollaria ja American Airlinesista tuli sen myötä ensimmäinen uudistettuja konemalleja saanut lentoyhtiö. Embraerilta tilattujen 60 lentokoneen listahinta oli 2,5 miljardia dollaria. Koneisiin valittiin 12 ensimmäisen luokan istuinta, 20 premium economy -luokan ja 44 normaaleja economy-luokan istuinta.
Yksityisyyden suoja

Schrems-prosessi

Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti.
Suomessa yksityisyyden suojaa sähköisessä viestinnässä on ajanut Electronic Frontier Finland -järjestö. Vaikuttamisen kohteina ovat olleet esimerkiksi yksityisyyteen ja sananvapauteen liittyvät asiat.
Alex (papukaija)

Alex (1976 − 7. syyskuuta 2007) oli harmaapapukaija, jonka kielenkäyttöä eläinpsykologi Irene Pepperberg  tutki kolmenkymmenen vuoden ajan Arizonan yliopistossa ja myöhemmin Brandeisin yliopistossa.
Alexin sanavarasto käsitti noin sata sanaa, mutta vaikuttaa siltä, että yleisesti papukaijoista poiketen se myös ymmärtäisi puhumaansa. Alex pystyi kuvailemaan sille näytetyn esineen muotoa, väriä tai materiaalia. Se pystyi myös mainitsemaan kahden erillisen esineen eroja. Kun Alex oli väsynyt, se sanoo "I'm gonna go away" ("Menen pois."), ja kun tutkija esitti olevansa pahoittanut mielensä, Alex totesi "I'm sorry" ("Olen pahoillani.") Alex pystyi myös kysymään esimerkiksi banaania, ja mikäli sille tarjosi banaanin sijasta pähkinää, se saattoi pysytellä hiljaa, kysyä banaania uudelleen tai heittää pähkinän pois. 
Alex-papukaija kuoli syyskuussa 2007. Lintu oli kuollessaan 31 vuoden ikäinen.
Anna Maria Roos

Anna Maria Roos (9. huhtikuuta 1862 Tukholma – 23. huhtikuuta 1938 Bombay, Intia) oli ruotsalainen opettaja, kirjailija, teosofi sekä sanoittaja.

Elämäkerta

Roosin vanhemmat olivat pääpostitirehtööri Adolf Wilhelm Roos sekä hänen vaimonsa Sophie ja hän oli oikeusministeri Johan Nordenfalkin tyttärentytär. Lapsuuden kesät vietettiin isoäiti vapaaherratar Maria Nordenfalkin luona Blekhemin kartanossa. Hän opiskeli Högre lärarinneseminarietissa vuosina 1879–1881 ja oli Ord och Bild -lehden toimitussihteeri vuosina 1898–1902, sekä puheenjohtaja Nya Idun -seurassa Tukholmassa 1898–1905.
Jo Verdandi-aikakauslehden artikkelissa vuonna 1884 Roos kritisoi sen ajan oppikirjoja ja Ord och Bild -lehden artikkelissa Patriotism och läseböcker 1898 hän kutsui Läsebok för folkskolan -oppikirjaa kansallisonnettomuudeksi (nationsolycka). Hän sai myöhemmin itse mahdollisuuden kirjoittaa oppikirjoja, jotka olisivat hauskoja ja mielenkiintoisia lapsille.
Tunnetuimpia ovat hänen oppikirjansa Sörgården sekä I Önnemo (teoksesta Hem och hembygd). Ne kuuluivat Läseböcker för Sveriges barndomsskolor -sarjaan, joka oli Alfred Dalinin ja Fridtjuv Bergin julkaisema.
Roos kirjoitti myös lastenlauluja, kuten Blåsippan ute i backarna står sekä Tre små gummor. Hän kirjoitti myös näytelmäkirjallisuutta ja lyhyitä historiallisia satunäytelmiä lapsille.
Koska hänen isänsä oli Kungliga postverketin johtaja, kirjattiin Ruotsin ensimmäinen Postsparbankin pankkikirja Anna Maria Roosille.
Words at War

Words at War oli vuosina 1943–1945 esitetty yhdysvaltalainen radiokuunnelmasarja, jonka tuotti NBC yhteistyössä Council on Books in Wartimen kanssa. Sarjan jaksot pohjautuivat tositapahtumiin tai mahdolliseen tulevaisuuteen. Esimerkiksi jakso The Story of the Secret State kuvaa Saksan hyökkäystä Puolaan yksittäisen henkilön näkökulmasta katsottuna ja jakso What to do about Germany kertoo saksalaisten miehittämästä Yhdysvalloista vuonna 1985.
Sarjan näyttelijöinä vierailivat muun muassa Fredric March, Tallulah Bankhead ja Luis Van Rooten. Kaikkiaan jaksoja tehtiin 98. Sarjan tekijöihin kuulunut Erik Barnouw palkittiin työstään Peabody-palkinnolla vuonna 1944.
Fast Tracker

Ominaisuuksia

Fast Trackerin käyttöliittymä perustuu vahvasti Amigan varsin suosittuun ProTracker-ohjelmistoon. Fast Tracker oli aikanaan ensimmäinen tracker-ohjelma, joka tuki 44 kHz/16-bit-tason ääninäytteitä. Lisäksi se tukee 64 erillistä kanavaa ja sataa yhtäaikaista samplea ja instrumenttia. Yhtenä suurena uudistuksena verrattaessa Protrackeriin tai Scream Trackeriin, Fast Tracker sisälsi ominaisuuden luoda instrumentteja, jotka voivat sisältää yhtä aikaa useampia sampleja ja niihin voi sovittaa volyymivaippoja sekä stereopanorointia tai muuttaa äänen korkeutta. Lisäksi instrumenteille voitiin määrittää äänenvoimakkuuteen ja stereokuvaan vaikuttavia vaippakäyriä. Jokaiselle ääninäytteelle voitiin editorissa erikseen määrittää yleinen äänenvoimakkuus, stereosijainti ja vibrato. Ohjelma sisältää uuden ping-pong-looppauksen (tunnetaan myös nimellä bidi), jolla ääninäytteelle määritettiin alku ja loppukohta, joiden väliä ääni toistaa edestakaisin.
Fast Trackerin efektinotaatio on suhteellisen yhteensopiva verrattuna Protrackerin vastaavaan, mutta se sisältää kuitenkin monia uusia efektejä, kuten Key off (Kxx) ja Set envelope positionin (Lxx).

Tulevaisuus

Fast Trackerin kehitystyö on lopetettu virallisesti ja ohjelman uusimmaksi versioksi jäi 2.08, joskin betaversio 2.09 vuoti julkisuuteen vuonna 1999. Vuonna 2000 espanjalainen demoskeneryhmä Chanka julkaisi ohjelman, jota kutsuttiin alun perin nimellä Fast Tracker 3, josta jatkokehittelyn myötä syntyi huomattavan paljon alkuperäistä Fast Trackeria muistuttava Skale Tracker.
Fast Tracker on ohjelmoitu pääasiassa Pascal-ohjelmointikielellä.
Jefrasinja Polatskilainen

Jefrasinja Polatskilainen  valkovenäjäksi Еўфрасіння Полацкая (n. 1101–1104 Polatsk – 1167 Jerusalem) oli alkujaan valkovenäläinen aatelisnainen ja hänen aloitteestaan perustettiin kirkkoja, luostareita kouluja ja kirjastoja. Hänellä on merkittävä asema Valko-Venäjän kansallisesti ja uskonnollisesti ajattelevien ajatusmaailmassa. Hänen elämäntyönsä loi pohjan valkovenäläiselle sivistyselämälle ja vanhan valkovenäläisen kulttuurin säilymiselle. Häntä kunnioitetaan maan taivaallisena suojelijana sekä ortodoksisessa että roomalaiskatolisessa perinteessä. 
Jefrasinja Polatskilainen tilasi vuonna 1161 johtamaansa luostariin suuren kuusisakaraisen emaliristin. Ristiä on pidetty Valko-Venäjän kansallisaarteena, mutta se katosi toisen maailmansodan aikana eikä sitä ole etsinnöistä huolimatta löydetty.

Elämänvaiheita

Jefransija Polatskilaisen isä oli Polatskin ruhtinas Grigori Vselavitš ja hänen isoisänsä oli Polatskin kuuluisin ruhtinas Vseslav. Isänsä puolelta hän kuului merkittävään Rurikien sukuun. Hänen kiinnostuksensa kirjoihin ja rukoiluun huomattiin jo lapsuudessa, mutta hänelle oli varattu tulevaisuus jonkun ruhtinaan vaimona. 12- vuotiaana  hän oli salaisesti antanut nunnalupauksen. Sen jälkeen hän torjui sulhaskandidaatit ja karkasi kotoaan. Samalla hän muutti nimensä Predslavasta Jefransijaksi.   
Polatskin piispa Elias antoi Jefransijan päätökselle siunauksena. Nuori nunna asettui asumaan Sofian katedraalin läheisyyteen ja hänelle annettiin työksi kirjojen kopioiminen. 
Vuoden 1128 paikkeilla piispa Elias antoi Jefransijalle tehtävän. Hänen tuli perustaa nunnaluostari. Askeettinen Jefransija ei tarvinnut uuteen asuinpaikkaan kuin kirjansa. Uudessa Seltsen luostarissa naisille opetettiin kirjojen kopiointia, ompelua ja laulua. 
Jefrasinja perusti myös munkkiluostarin ja hän käytti omaa varallisuuttaan kirkon rakennuttamiseen. Kyseinen vuonna 1161 rakennettu kirkko, Pyhän Sofian katedraali on edelleen olemassa ja sitä pidetään Valko-Venäjän varhaisen arkkitehtuurin merkkiteoksena. Luostarien hengellistä elämää varten hän sävelsi musiikkia. Hän pyysi Konstantinopolin patriarkalta ihmeitä tekevän ikonin kopiota Polatskiin, mihin pyyntöön patriarkka suostui-  
Kun Jefrasinjan sisar Eupraxia päätti lähteä pyhiinvaellukselle Jerusalemiin, päätti Jefrasinja lähteä mukaan. Jerusalemissa hänen tiedetään tavanneen kuningas Amalric I:n.  Jefrasinja sairastui ja kuoli Jerusalemissa. Hänet haudattiin Jerusalemiin, mutta kun Saladinin joukot olivat vallanneet kaupungin, hänen maalliset jäännöksensä kuljetettiin Kiovaan Lavran luostariin. Vuonna 1910 ne siirrettiin Polatskiin.  
Pyhän Jefrasinja Polatskilaisen muistopäivää vietetään joka vuosi 23. toukokuuta.
Anna-Mari Kaskinen

Anna-Mari Kaskinen (s. 15. lokakuuta 1958 Turku) on suomalainen kirjailija, runoilija ja sanoittaja.
Kaskinen on tehnyt paljon yhteistyötä säveltäjä Pekka Simojoen kanssa. Tunnetuimpia hänen teoksiaan ovat Liekit-musikaali ja Hiljaisuuden messu. Kaskinen toimii Lastenmaa-lehden päätoimittajana. Kaskinen on Lohjan seurakunnan kirkkovaltuuston puheenjohtaja vuodesta 2015.
Kaskisen kirjallinen tuotanto on runsas, ja se sisältää useita ns. lahjakirjoja, joissa Kaskisen runot yhdistyvät eri kuvittajien tuotantoon. Hän on myös kirjoittanut varhaisnuorten romaaneja. Virsikirjassa on seitsemän Kaskisen sanoittamaa virttä. Hän oli jäsenenä Ruotsin kirkon virsikirjan käännöstyöryhmässä vuosina 1994–2001. Kaskinen on kirjoittanut itse ja yhdessä muiden kanssa yli 70 kirjaa sekä historiallisen näytelmän Birgitan tie, jonka ensi-ilta oli 21. heinäkuuta 2007.
Kun Kotimaa-lehti pyysi keväällä 2008 kirkolliskokousedustajia nimeämään henkilöitä, jotka ”kuuluvat kristillisen älymystöön ja avaavat ajatuksillaan kirkolle uusia näkymiä”, Kaskinen sai naisista eniten mainintoja (seitsemän mainintaa). Eniten mainintoja sai piispa Eero Huovinen.
Kaskisen poika on muusikko Elias Kaskinen.
Marcus Kjöllerfeldt

Marcus Leopold Kjöllerfeldt (7. helmikuuta 1877 Helsinki – 21. huhtikuuta 1965) oli suomalainen jääkärilääkintämajuri ja lääketieteen tohtori. Hänen vanhempansa olivat asessori Emil Armand Kjöllerfeldt ja Anna Sinebrychoff. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Helena Boije af Gennäsin kanssa.

Opinnot

Kjöllerfeldt kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingfors -nimisestä oppilaitoksesta vuonna 1894 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Eläinlääkäritutkinnon hän suoritti Münchenissä vuonna 1907 ja eläinlääketieteen tohtori tutkinnon Giessenissä vuonna 1912 sekä lääkärintutkinnon Bernissä vuonna 1916. Lääketieteen tohtori tutkinnon hän suoritti Bernissä vuonna 1917. Kjöllerfeldt suoritti licencie es-sciences consulaires -tutkinnon Lausannessa vuonna 1921.

Nuoruusvuodet

Kjöllerfeldt rahoitti opintojaan hoitanut Kajaanin piirieläinlääkärin virkaa noin viiden kuukauden ajan vuonna 1908 ja tekemällä lyhyitä viransijaisuuksia Kirkkonummen kunnaneläinlääkärinä vuonna 1909 sekä toimimalla lääkintöhallituksen eläinlääkintälaboratorion johtajana vuonna 1912.

Jääkärikausi

Kjöllerfeldt liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915, mutta erosi harjoitusjoukosta jo 8. huhtikuuta 1915 ja matkusti Berniin, missä hän jatkoi lääketieteen opintojaan.

Suomen sisällissota

Kjöllerfeldt palasi takaisin Suomeen 13. maaliskuuta 1918, missä hänet määrättiin järjestämään Vilppulan rintamanlohkon lääkintähuolto. Hän toimi aluksi lentävän ambulanssin johtajana ja 9. huhtikuuta 1918 alkaen 1. Sairashoitopataljoonan 2. komppanian päällikkönä sekä pataljoonan eläinlääkärinä. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Tampereella ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Kjöllerfeldt määrättiin 21. toukokuuta 1918 alkaen 1. Sairashoitopataljoonan lääkäriksi ja eläinlääkäriksi. Armeijasta hän erosi 6. kesäkuuta 1918 samalla pataljoonan lakkauttamisen kanssa. Suomesta Kjöllerfeldt matkusti tammikuussa vuonna 1920 Sveitsiin, missä hän toimi kunniavarakonsulina 26. heinäkuuta 1921 saakka, jonka jälkeen hän matkusti Saksaan Hampuriin 26. heinäkuuta 1921 ja toimi siellä kunniakonsulina 29. huhtikuuta 1922 saakka, josta eteenpäin hän toimi lähetystökonsulina 31. joulukuuta 1924 saakka. Suomeen hän palasi vuonna 1924 ja toimi vuodesta 1925 alkaen tarkastuseläinlääkärinä ja Terijoen-Rajajoen tarkastuslaitoksen johtajana (tarkastuslaitoksella vuoden 1925) Rajajoella vuoteen 1929 saakka, jonka jälkeen hän muutti Tyrisevälle, missä hän toimi eläinlääkärinä vuoteen 1934 saakka. Tyrisevältä hän muutti Helsinkiin, missä hän piti yksityisvastaanottoa vuodesta 1935 alkaen.

Luottamustoimet

Kjöllerfeldt toimi Suomen kennelklubin puheenjohtajana vuosina 1910–1913 ja 1934 ja Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton Terijoen osaston varapuheenjohtajana vuosina 1930–1934.
Irma Thesleff

Opinnot ja ura

Irma Thesleff, omaa sukuaan Saxén, opiskeli hammaslääkäriksi tähtäävää tutkintoa, mutta aloitti hammaslääketieteen tutkimuksen setänsä professori Lauri Saxénin kannustuksella. Lauri Saxén oli tuolloin kokeellisen patologian professori mutta myös kehitysbiologi. Myöhemmin Saxén valittiin myös Helsingin yliopiston kansleriksi. Irma Thesleffin tieteellinen ura jatkoi siis maineikkaan sedän jalanjälkiä. Thesleff kiinnostui setänsä esittämästä väitöskirja-aiheesta ja valmistui hammaslääketieteen tohtoriksi 1975. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (I. Saxén, 1975) oli otsikoitu Etiological variables in oral clefts ja käsitteli huuli- ja suulakihalkion syntyä. Thesleff vietti perheineen vuoden Yhdysvalloissa postdoc-tutkijana National Institutes of Health -tutkimusinstituutissa ja palasi Suomeen 1979. Vuonna 1983 hänestä tuli myös oikomishoidon erikoishammaslääkäri. Vuodesta 1990 vuoteen 2004 hän toimi lasten hammashoito- ja hampaiston oikomisopin professorina Helsingin yliopistossa. Vuonna 1996 hän aloitti myös Biotekniikan instituutin kehitysbiologian tutkimusohjelman johtajana. Thesleffin johtama tutkimusyksikkö valittiin Suomen Akatemian huippuyksiköksi viisivuotiskaudelle 2002–2007. Tutkimusjohtajan viran muututtua pysyväksi hän erosi vuonna 2004 professorin virastaan ja keskittyi täysillä 80 hengen tutkimusyksikön johtamiseen. Suomen Akatemian valitsema akatemiaprofessori Thesleff oli vuosina 1998–2003.

Palkintoja ja tunnustuksia

Irma Thesleff on saanut uransa aikana useita palkintoja. Vuonna 1999 hän sai Oslon yliopiston lääketieteen Anders Jahren pääpalkinnon, joka on rahalliselta arvoltaan miljoona Norjan kruunua. Professori Thesleff on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1994 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2000. Hammaslääketieteen alan merkittävimmän Isaac Schourin muistopalkinnon (Isaac Schour Memorial Award) Thesleff sai vuonna 2008. Lisäksi hän on saanut lukuisia suomalaisia palkintoja.
Thesleffin kansainvälinen arvostus näkyy myös hänelle myönnetyissä arvonimissä. Hän on kunniatohtori Göteborgin ja Kööpenhaminan yliopistoissa, ja Montrealin McGill-yliopistossa. Vuoden 2005 lopussa Thesleff nimettiin belgialaisen Leuvenin yliopiston kunniatohtoriksi ja vuonna 2008 hän sai kunniatohtorin arvonimen unkarilaisesta Debrecenin yliopistosta. Vuoden 2009 alussa Thesleff valittiin ensimmäisenä suomalaisena alaltaan amerikkalaisen tiedejärjestöjen kattojärjestön American Association for the Advancement of Science eli AAAS:n fellow-jäseneksi.
Thesleff on saanut myös paljon kansallisista arvostusta: Professoriliitto on nimennyt Thesleffin Vuoden Professoriksi (2004) ja hammaslääkäriseura Apollonia ry:n ortodontian jaosto on nimennyt Thesleffin ensimmäiseksi Vuoden Ortodontiksi vuonna 2006.
Vuonna 2014 Thesleff nimettiin tieteen akateemikoksi.
Thesleff on Suomen Tiedeseuran jäsen.

Yksityiselämä

Thesleffin perheen kolme nykyään jo aikuista lasta ovat urheilullisia ja koko perhe harrastaa tennistä. Vanhin ja nuorin tytär ovat saavuttaneet myös kansainvälistä urheilumenestystä. Irma Thesleffin puoliso on ammatiltaan lentokapteeni.
Vesuri

Vesuri ja kassara ovat hieman eri tarkoituksiin tehtyjä pienpuiden käsittelytyökaluja, 
joita on käytetty pääasiassa Euroopassa, mutta myös eurooppalaisten uudisasukkaiden viemänä Amerikassa ja osissa Aasiaa.

Vesuri eli kärkö

Puiden karsimiseen ja vesakon raivaukseen käytettävän vesurin karaistusta teräksestä tehty terä on pitkä, litteä ja toiselta sivulta teroitettu. Tavallisesti pyöreä varsi on suoraan terän jatkeena. Terän kärki taipuu teroitetun sivun puolelle ja toimii vesuria käytettäessä terän suojana iskun osuessa maahan. Vesureita on monen kokoisia yhdelle ja kahdelle kädelle. Vesuri on yhdessä kirveen kanssa työkaluna myös perinteisessä lehdestyksessä.

Kassara

Kassara tai käsikassara on tehty samantapaiseksi kuin pieni vesuri, mutta sen terän kärki kääntyy ylöspäin, jotta sen varsinaisessa käyttötarkoituksessa, havujen hakkaamisessa, voidaan terä lyödä hakkuupölkkyyn terän kärjen estämättä. Ylös kääntyvää koukkumaista kärkeä voidaan käyttää havujen siirtelyyn.
Näiden työkalujen rakenteissa ja nimitysten käytössä on paikallisia eroavuuksia.
Lil Pump

Ura

Garcia aloitti lataamaan kappaleitaan SoundCloud-palveluun vuonna 2016, ansaiten yhteensä melkein 100 miljoonaa toistoa. 
Garcia tunnetaan parhaiten "Gucci Gang" -kappaleestaan, joka oli huipussaan kolmantena Billboard Hot 100 -listalla. Hän julkaisi debyytti-mixtapensa 6. lokakuuta 2017. Muita Garcian suosittuja kappaleita ovat ”ESSKEETIT”, ”Drug Addicts” ”D Rose”, ”Boss”, ”Flex Like Ouu”, "I Love It" ja ”Molly”.
Skarhultin linna

Skarhultin linna on rakennus, joka sijaitsee Eslövin kunnassa Ruotsissa. 
Linna rakennettiin mahdollisten vihollisten vuoksi. Vielä nykyisinkin muureissa näkyy jälkiä ampumakäytävistä ja tykkien paikoista. Sen ympärillä on ollut vallihauta. 
Linna ei ole avoinna yleisölle. Joitakin huoneita ja ympärillä sijaitsevia taloja vuokrataan ihmisille. Kun prinssi Carl Philip opiskeli Ruotsin maatalousyliopistossa, hän majoittui linnassa.

Arkkitehtuuri

Linnan vanhimmat osat sijaitsevat sen eteläosassa, jossa on ollut aikaisemmin kaksikerroksinen talo. Itäosa ja pyöreä kulmatorni rakennettiin vuonna 1562. Renessanssikoristeet ovat luultavasti noin vuoden 1580 tienoilta. Mette Rosenkrantz, joka oli Tanskan rikkaimpia naisia 1500-luvulla, rakennutti isoja osia linnasta. 1820-luvulla linna kaipasi uudelleen kuntoon laittamista ja silloin ikkunoita suurennettiin. Kaarle XIV Juhana teetti linnan ulko-osille perusteellisen restauroinnin vuotta ennen kuolemaansa.

Omistajat

Vanhin varmasti tiedetty omistaja oli tuomari Johannes Nielsen 1350-luvulla ja linna säilyi sukulaisten omistuksessa vuoteen 1624, jolloin Oluf Steensen kuoli. Hänen tyttärensä kautta linna siirtyi tanskalais-skånelaiseen omistukseen, joilta linna myytiin eteenpäin 1661. Uusi omistaja oli kreivi Pontus Fredrik de la Gardie, joka ei kuitenkaan luultavasti koskaan ehtinyt viettämään linnassa pitkiä aikoja kerrallaan. Hänen leskensä kuoleman jälkeen vuonna 1723 linna siirtyi tyttärentyttären pojalle Erik Brahelle, jolta linna siirtyi edelleen tämän pojalle. Linna oli asumattomana melkein sata vuotta ja siellä vierailtiin vain harvoin. Poika Magnus Fredrik Brahen kuoltua perilliset myivät linnan Kaarle XIV Juhanalle, jonka jälkeen linna myytiin vapaaherra Carl Johan Gustaf Adolf Julius von Schwerinlle. Von Schwerinin aikana linnasta tuli pitkästä aikaa pysyvästi asuttu tila ja restaurointitöitä jatkettiin. Nykyisin linnan omistaa Carl Johan von Schwerin, joka asuu siellä perheineen.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1969–1970

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.

Joukkuemuutokset kaudesta 1968–1969

1. FC Nürnberg ja Kickers Offenbach putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Rot-Weiss Essenin ja Rot-Weiß Oberhausen.

Kauden yhteenveto

Borussia Mönchengladbach voitti kaudella 1969–1970 ensimmäisen Bundesliigan mestaruutensa. Avainasemassa menestykseen oli edelliskauteen verrattuna parantunut puolustus. Mönchengladbach onnistui kampeamaan mestaruuden Bayern Müncheniltä huolimatta ennätyskauden pelannutta Bayern-hyökkääjä Gerd Mülleria, joka teki peräti 38 maalia.
Putoajien paikoille jäivät 1860 München ja Alemannia Aachen. Münchenin oli taloudellisten ongelmien takia pakko myydä useita pelaajia, jotka korvattiin nuorilla pelaajilla. Heiltä kuitenkin puuttui valmiudet Bundesliigaan, joten putoaminen oli selvä. Samaan aikaan Aachenilla oli jopa vielä katastrofaalisempi vuosi. Kauden 1968–1969 toisesta sijasta huolimatta joukkue ei koskaan pystynyt pelaamaan tasollaan, joka lopulta johti putoamisen varmistumiseen useaa kierrosta ennen kauden loppua.
Kausi varjosti erittäin ankara talvi. Yhteensä 45 peliä jouduttiin siirtämään, koska kentät jäätyivät. Otteluiden siirtämisen takia monet joukkueet kokivat vakavia aikataulutuongelmia. Tilannetta heikensi myös tulevat MM-kisat, jotka alkoivat vain kolme viikkoa kauden jälkeen.