google/wiki40b huggingface dataset:
Bilal Philips

Abu Ameenah Bilal Philips on kanadalainen, syntyjään jamaikalainen islamilainen opettaja ja saarnaaja.
Philips varttui Torontossa kristityssä kodissa. Jamaikalaistohtori kertoo kääntyneensä islaminuskoon vuonna 1972 petyttyään kristinuskoon. Hän opiskeli teologiaa Medinan yliopistossa, suoritti maisterin tutkinnon islamilaisessa teologiassa Riadin kuningas Saudin yliopistolla 1985 ja tohtorin tutkinnon Walesin yliopistolla 1994. Hänen väitöskirjansa käsitteli islamin eksorkistista perinnettä. Philips opetti kymmenen vuotta islamia ja arabian kieltä American Universitylla Dubaissa. Hän on myöhemmin luennoinut ja opettanut Arabiemiirikunnissa, Dohassa Qatarissa, Sudanissa ja Chennaissa Intiassa.
Vuonna 2001 Philips perusti Islamic Online Universityn, joka tarjoaa ilmaista islamin opetusta internetin välityksellä. Hänen mukaansa opistolla on 150 000 oppilasta, joista 44 Suomessa. Philipsillä on myös oma ohjelma dubailaisella Peace TV -satelliittikanavalla.
Philipsiltä on estetty pääsy moniin maihin kuten Britanniaan ja Australiaan, koska hänen radikalisminsa on katsottu haitalliseksi. Saksa määräsi Philipsin poistumaan maasta vuonna 2011, kun Philips oli todennut, että homoseksuaalit pitää islamin mukaan tuomita kuolemaan. Maahantulokielto kumottiin vuonna 2013. Yhdysvalloissa Philips on mustalla listalla, koska hänellä epäillään olevan yhteyksiä terrorismista epäiltyihin.

Mielipiteet

Philipsin mielestä raiskausta avioliiton sisällä ei ole olemassa. Kuolemanrangaistus on hänen mielestään vaihtoehto homoseksuaalien tai aviorikkojien rankaisemiseen. Philipsin mukaan itsemurhapommituksiin ei pidä suhtautua samoin kuin muihin itsemurhiin vaan sotatoimina, koska hänen mielestään itsemurhapommittajien tavoitteena on suojella omia tovereitaan. Itsemurhaa pidetään usein islamilaisen lain vastaisena. Philips on sanonut vastustavansa al-Qaidaa.

Suomen-vierailu

Suomessa Philipsin maahantulosta heräsi keskustelua ja muun muassa perussuomalaisten kansanedustaja Olli Immonen vaati maahantulon estämistä. Philips piti kuitenkin maaliskuun lopussa 2014 Suomessa tiedotustilaisuuden medialle, jonka jälkeen hän luennoi vieraille. Seminaariin osallistui lauantaina vajaat 200 kuuntelijaa, mutta lisää väkeä virtasi paikalle koko ajan tilaisuuden edetessä.   Seminaarin tarkkaa paikkaa ei kerrottu julki, sillä järjestäjät pelkäsivät äärioikeistolaisten tahojen ilmaantuvan paikalle häiriköimään.  Philipsin viesti Suomen muslimeille oli, että kouluttautukaa ja menkää töihin. Philips kertoi myös, että islam on keskitien polku, jota kulkiessa ihmisten tulee välttää ääriaineksia oikealla ja vasemmalla. Philips lisäksi korosti ettei terrorismi kuulu islamiin, vaan se on nimenomaan islamin vastaista.  Philipsin mukaan Suomen muslimeilla on velvollisuus osallistua yhteiskunnan kehittämiseen. Muslimien on noudatettava kyseisen maan lakeja, jossa asuvat.
Tagdalin kieli

Tagdal ja tabarog ovat songhaikielten pohjoisryhmään kuuluvia kielimuotoja, joita puhutaan Nigerin Abalakin seudulla. Tutkija Robert Nicolaï käyttää niistä yhteisnimitystä tihishit (”mustien kieli”). Tagdalin ja tabarogin puhujat kutsuvat tällä nimellä kaikkia pohjoisia songhaikieliä ja Nigerjoen varrella asuvat tuaregit tarkoittavat sillä myös eteläisiä kieliä.
Tagdalin puhujat ovat vaaleaihoisia igdaleneja ja heidän entisiä mustia orjiaan. Igdalenien asuinalue keskittyy Tamayan, Mazababoun ja Tiguirwitin kylien ympärille ja ulottuu Ingallin pohjoispuolelle. Tabarogia puhuvat iberoganit ovat ilmeisesti mustien orjien jälkeläisiä, jotka asuvat pääosin Abalakin kaakkoispuolella. Igdaleneja arvioidaan olevan orjien jälkeläiset mukaan luettuna 10 000–20 000 ja iberoganeja noin 7 000 henkeä. Molempia ryhmiä pidetään virallisesti tuaregeina. Heidän perinteinen elinkeinonsa on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito, mutta nykyään monet harjoittavat myös maanviljelyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Toisena kielenään kumpikin ryhmä puhuu tuaregikieli tamajaqia, ja igdalenit myös kirjoittavat sitä arabialaisella ja tifinaghin kirjaimistolla. Varsinkin iberoganien joukossa on myös yksikielisiä puhujia. Äidinkieltä arvostetaan, ja sen asema vaikuttaa turvatulta.
Nicolaï pitää pohjoisia songhaikieliä tamajaqin ja songhain ”sekakielinä”. Rueckin ja Christiansenin mukaan tagdal ja tabarog ovat keskenään täysin ymmärrettäviä ja tagdalia käytetään myös molempien yhteisnimityksenä. Erot lähialueen sukukieliin, Ingallin tasawaqiin ja Malin Ménakan piirissä puhuttavaan tadaksahakiin ovat huomattavasti suurempia. Tuaregivaikutuksen osalta tagdalilla näyttää olevan näiden kielten suhteen välittävä asema.
Jouni Itävalo

Jouni Itävalo (s. 15. maaliskuuta 1982 Kankaanpää) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Kankaanpään Mailaa, joka on myös hänen kasvattajaseuransa .
Itävalo debytoi Superpesiksessä Kankaanpään Mailan riveissä vuonna 2002. Kasvattajaseuransa lisäksi hän on edustanut pääsarjatasolla Superpesiksessä Imatran Pallo-Veikkoja (2006), Oulun Lippoa (2007–2010) ja Joensuun Mailaa (2014–2015). Hän pelasi kaksi kautta Joensuussa ja oli mukana voittamassa pronssia molempina kausina. Hän palasi Kankaanpäähän kaudeksi 2016. Aiemmin hän oli pelannut Kankaanpään Mailassa kausilla 2002–2005 ja 2011–2013.  Hänet on valittu neljästi mukaan miesten Itä–Länsi-otteluun.  Itävalo on sisäpelissä vaihtaja ja ulkopelissä koppari tai polttaja.
Hänen isänsä Pekka Itävalo edusti aikoinaan Kankaanpään Mailaa Superpesiksessä viidentoista kauden ajan.
Michael Rye

Ura

Ennen ääninäyttelemistä Rye teki satunnaisia näytelmärooleja 1950-luvulla niin elokuvissa kuin televisiosarjoissa, kuten Two Lost Worlds, The Adventures of Rin Tin Tin ja Wagon Train. Ääninäyttelmisen pariin Rye päätyi vuonna 1960 tehtyään sivurooleja Kivisiin ja Sorasiin. Sittemmin hän teki muutamia näytelmärooleja televisioon 1960-luvulla ääniroolien ohella. Animaatioissa Rye teki usein vierailevia rooleja muun muassa Smurffeihin, Kummikarhuihin, Piliipalipiloteihin ja Hämähäkkimieheen. Lisäksi hänellä oli rooleja Harvey Bullockin käsikirjoittamissa Raamattuun perustuvissa lyhytanimaatioelokuvissa vuonna 1986. Elokuvien aiheina olivat muun muassa Nooan arkki, Mooses ja Daavid.
Jurgen von Konow

Carl Jurgen von Konow (1915 Östersund – 1959 Växjö) oli ruotsalainen taidemaalari, kuvataiteilija ja graafikko. Von Konow opiskeli Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1930–1934. Pariisissa hän opiskeli vuosina 1938–1939 Maison Watteaun skandinaavisessa akatemiassa. Grafiikkaa von Konow opiskeli Tukholman taidekorkeakoulussa vuonna 1946. Myöhemmin hän toimi taidekorkeakoulun grafiikan opettajana. Von Konow oli naimisissa Anna-Lisa Enbarkin kanssa. Von Konow kuoli auto-onnettomuudessa 44-vuotiaana.

Taide ja kirjallisuus

Von Konowin taulujen aiheita olivat usein maisemat ja katunäkymät sekä talvinen Tukholma. Von Konowin taidetta on julkisesti nähtävillä Tukholmassa kaupunginmuseossa, kansallismuseossa ja modernin taiteen museossa sekä Göteborgin, Oslon ja Helsingin taidemuseoissa. Von Konow kuului taiteilijaryhmään 'De unga'.
Vuonna 1958 von Konow julkaisi kirjan 'Om grafik: Historia och Teknik'.
Manti Te’o

Ennen NFL:ää

Lukiourallaan Punohaou Schoolissa, Honolulussa Te’o oli yksi ikäluokkansa parhaista pelaajista Yhdysvalloissa, ja ESPN arvioi hänet koko maan toiseksi parhaaksi pelaajaksi, pelinrakentaja Matt Barkleyn jälkeen.
Neljä vuotta Notre Damen perinteikkään yliopiston joukkueessa Fighting Irishissa pelannut Te’o johdatti viimeisellä yliopistokaudellaan Notre Damen tappiottomaan kauteen, ja joukkue eteni NCAA:n mestaruusotteluun, BCS National Championship Gameen. Loppuottelussa Notre Dame kuitenkin jäi täysin vastustaja Alabaman jalkoihin, aiheuttaen Fighting Irishille kauden ainoan tappion. Te’o oli vahva ehdokas vuoden 2012 Heisman Trophyn voittajaksi, jolloin hän olisi ollut kautta aikojen toinen palkinnon voittanut puolustaja. Hän sijoittui lopullisessa äänestyksessä toiseksi, Texas A&M:n pelinrakentaja Johnny Manzielin jälkeen.

Tyttöystävä-huijaus

Urheiluun keskittyvä nettisivusto Deadspin.com julkaisi tammikuussa 2013 artikkelin, jonka mukaan tarina Te’on Lennay Kekua -nimisestä tyttöystävästä ja tämän menehtymisestä leukemiaan ennen Notre Damen ottelua Michigan Statea vastaan olisi huijausta. Tarina oli saanut merkittävää valtakunnallista julkisuutta, sillä Te’on 72-vuotias isoäiti oli nukkunut pois aiemmin samana päivänä.
Notre Damen mukaan Te’o oli joutunut huijauksen kohteeksi. Hän oli saanut puhelun joulukuussa numerosta, joka hänen mukaansa kuului Lennay Kekua -nimellä esiintyneelle henkilölle. Te’on mukaan henkilön ääni oli myös vastannut hänen kuolleeksi olettaman tyttöystävänsä ääntä. Yliopiston mukaan tunnistamaton henkilö oli internetin ja puhelimen välityksellä esiintynyt Te’on tyttöystävänä, ja myöhemmin kyseinen henkilö oli yhdessä muiden huijaukseen osallistuneiden kanssa kehittänyt tarinan sairastumisesta leukemiaan.
Tarina huijauksesta nousi otsikoihin ympäri Yhdysvaltoja.

NFL-ura

Te’o oli yksi vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ykkösnimistä. Hän olisi voinut osallistua jo vuoden 2012 varaustilaisuuteen, mutta päätti tuolloin jatkaa vielä vuoden yliopistossa. Te’on osakkeita varaustilaisuudessa laski heikosti sujunut Combine-testitilaisuus sekä talven mittaan hänen ympärillään pyörinyt mediamylläkkä.
San Diego Chargers varasi Te’on tilaisuuden toisella kierroksella, 38. pelaajana. 10. maaliskuuta 2013 Te’o solmi Chargerien kanssa neljän vuoden sopimuksen. Sopimus on arvoltaan noin 5 miljoonaa dollaria. Neljän San Diegossa pelastussa kauden Te’o siirtyi kaksivuotisella sopimuksella New Orleans Saintsiin.
Osake

Osakkeen tuotto

Osakepääomalle voidaan osakeyhtiölain mukaan maksaa tuottoa (kuten osinkoa), jos yhtiöllä on jakokelpoisia varoja eikä tuotonmaksu vaaranna yhtiön maksukykyä. Käytännössä yhtiön tulee ensin olla tuottanut voittoa, jotta osakkeenomistajille voidaan maksaa osinkoa. Yhtiön velkojat ovat osakkeenomistajiin nähden etusijalla. Varojen jako osakkeenomistajille edellyttää, että yhtiön velkojen korot ja lyhennykset voidaan hoitaa. Konkurssitilanteessa osakkeenomistajat ovat viimeisellä sijalla, kun yhtiössä jäljellä olevia varoja jaetaan.
Osinko on tavallisin tuotonjakotapa osakkeenomistajille. Muita tuotonjakotapoja ovat pääoman palautus, yhtiön omien osakkeiden hankkiminen ja yhtiön purkaminen. Kaikki tavat, purkamista lukuun ottamatta, ovat nykyisin tavanomaisia pörssiyhtiöissä. Käytetyn jakotavan valintaan vaikuttaa mm. verotus.
Tuottoja voi saada myös osakkeen arvonnousun kautta myymällä osakkeet korkeampaan hintaan kuin niiden hankkiminen on maksanut.

Osakekirjat ja arvo-osuusjärjestelmä

Yhtiö pitää kirjaa osakkeenomistajistaan osake- ja osakasluettelon avulla. Arvo-osuusjärjestelmään kuuluvien yhtiöiden osalta kirjanpito tehdään arvo-osuusjärjestelmässä. Suurimpien yhtiöiden osakkeet ovat Suomessa nykyisin arvo-osuusmuotoisia.
Perinteisesti osaketta kuvaamaan painettiin joskus hyvinkin viimeisteltyjä paperisia osakekirjoja. Suomessa osakekirjoja on edelleen käytössä pienemmissä yhtiöissä, asunto-osakeyhtiöissä tai sellaisissa suuremmissa yhtiöissä, joiden osakkeilla ei käydä aktiivisesti kauppaa. Yhtiön hallitus voi päättää, annetaanko osakkeista osakekirja vai ei. Arvo-osuusjärjestelmään liittyneissä yhtiöissä osakekirjojen antaminen ei ole sallittua.

Pörssiosakkeet

Julkisen osakeyhtiön (Oyj) osakkeet voivat olla kaupankäynnin kohteina arvopaperipörssissä. Tällöin osakkeita voi ostaa ja myydä arvopaperivälittäjän kautta pörssissä. Nykyisin välittäjät tarjoavat palveluitaan pääosin internetin kautta.

Osuuskuntien osakkeet

Osakeyhtiöiden lisäksi myös osuuskunnat voivat laskea liikkeelle osakkeita. Osuuskuntien osakkeita kutsuttiin aiemmin nimellä sijoitusosuus. Osuuskunnan osakkeella ei lähtökohtaisesti ole äänioikeutta. Osakkeen äänioikeudesta ja oikeudesta osuuskunnan varoihin ja ylijäämään voidaan määrätä osuuskunnan säännöissä.
Parinoush Saniee

Parinoush Saniee on iranilainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa Sahme man (2003) on yksi Iranin kaikkien aikojen myydyimpiä kirjoja. Se ilmestyi suomeksi vuonna 2014 nimellä Kohtalon kirja. Parinoush Saniee on psykologi ja sosiologi.
Polirytmi

Polirytmi, viralliselta nimeltään Teekkarien jazzyhdistys Polirytmi ry on vuonna 1991 perustettu Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan (TKY) piirissä toimiva jazzyhdistys.

Yhdistyksen historia

Polirytmin toiminta voidaan katsoa alkaneeksi TKY:n Gordon-speksin orkesterissa ja Retuperän WBK:ssa vaikuttaneiden soittajien keräännyttyä yhteen soittamaan jazzia. Silloisissa ylioppilaskunnan piirissä vaikuttaneissa orkestereissa ei rytmimusiikkia juurikaan päässyt soittamaan ja speksin toiminta luonnollisesti keskittyi teatteriproduktion tuottamiseen.
Polirytmi aloitti toimintansa TKY:n piirissä toimivana alayhdistyksenä. Vuonna 2001 ylioppilaskunta tarkisti kantansa alayhdistysten oikeudelliseen asemaan, jolloin Polirytmi monen muun taiteellisen alayhdistyksen tavoin muutti yhdistysmuotonsa rekisteröidyksi yhdistykseksi.
Tarkkaa perustamispäivää tuntee tuskin kukaan yhdistyksen nykyjäsenistä, mutta suurempia vuosijuhlia on vietetty viiden vuoden välein: vuosina 1996, 2001, 2006 ja 2011. Vuoden 2001 juhla oli samalla myös levynjulkistamiskeikka.
Yhdistyksen logon on suunnitellut arkkitehti Petri Piirta.

Yhdistyksen toiminta

Yhdistyksen toiminta koostuu pääasiallisesti musisoinnista, jota harjoitetaan useamman kokoonpanon voimin. Näistä aktiivikokoonpano esiintyy Polirytmi-nimellä. Yhdistyksen esiintyvä kokoonpano vaihtelee kerta kerralta ja aktiivisten jäsenien määrä (huhtikuussa 2011) on noin neljäkymmentä. Erilaisissa juhlatilaisuuksissa kuullaan useimmiten jazzin lisäksi soul-musiikkia.
Suomessa esiintymisen lisäksi Polirytmi on tehnyt lyhyitä kiertueita Ruotsiin, Irlantiin ja Itävaltaan sekä julkaissut studiolevyn Out of Blues vuonna 2001 (POLIRYTMI-001). Polirytmin musiikkia on myös TKK:n tuottamilla tallenteilla Polifoniaa (ISRC FI-TEK-98, 1998) ja Tupsahdus (ISRC FI-TEK-02, 2002).
Palais du Luxembourg

Palais du Luxembourg (Luxembourgin palatsi) on historiallinen palatsi Pariisin kuudennessa piirissä (arrondissement), Luxembourgin puiston pohjoispuolella. Nykyisin siellä kokoontuu Ranskan senaatti.
Palatsin rakennutti alun perin Maria de Medici, Ludvig XIII:n äiti vuonna 1625. Sen koristelivat taiteilijat Nicolas Poussin ja Philippe de Champaigne. Palatsissa asui myös Napoleon Bonaparte.
FS Charlemagne (1895)

Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 2. elokuuta 1894. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1895 ja se valmistui 12. syyskuuta 1897. Alus otettiin palvelukseen 12. syyskuuta.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1917 ja se poistettiin alusluettelosta 21. kesäkuuta 1920. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1923.
Elina Pulkkinen

Aino Elina Pulkkinen (o.s. Jääskeläinen, s. 19. toukokuuta 1950 Keitele) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suonenjoen Vasamaa ja Vesannon Urheilijoita.
Kalevan kisoista Pulkkinen saavutti 3 000 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1978 sekä kolme pronssia vuosina 1976, 1977 ja 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti hopeaa 1 500 metrin juoksusta vuonna 1978 ja 3 000 metrin juoksusta vuonna 1982. Lisäksi Pulkkinen voitti maastojuoksun SM-kilpailuista viiden kilometrin matkalta kultaa vuonna 1978, kaksi hopeaa vuosina 1977 ja 1979 sekä kaksi pronssia vuosina 1976 ja 1981.
Ennätyksikseen Pulkkinen juoksi 1 500 metrillä ajan 4:24.32 vuonna 1977, 3 000 metrillä ajan 9:08.22 vuonna 1978, 5 000 metrillä ajan 16:27.40 vuonna 1983, 10 000 metrillä ajan 34:28.4 vuonna 1987, puolimaratonilla 1:16:37 vuonna 1983 ja maratonilla ajan 2:49:32 vuonna 1984. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen.
Hugo Richard Sandberg

Hugo Richard Sandberg eli ”Samperi” (4. kesäkuuta 1849 Lappi Tl – 2. lokakuuta 1930 Tammisaari) oli Kemi-yhtiön pitkäaikainen (1893–1914) metsäpäällikkö, josta käytettiin lempinimeä ”Lapin leivän isä”. Nimitys viittaa hänen merkitykseensä työllistäjänä, ”leivän” eli toimeentulon takaajana. Samaa nimitystä on käytetty myös hänen johtamastaan yhtiöstä.

Nuoruusvuodet ja tulo metsäpäälliköksi

Kankaanpään kirkkoherran poika Hugo Sandberg valmistui ylioppilaaksi Vasa gymnasiumista 1871 ja metsänhoitajaksi Evon metsäkoulusta 1876. Hän toimi aluemetsänhoitajana Lapissa ensin vuodesta 1880 Kemijärvellä ja sitten vuodesta 1884 Ylitorniossa. Vuonna 1893 Sandberg valittiin vastaperustetun Kemi-yhtiön metsäpäälliköksi. Hänen asemapaikkanaan oli ensin Kemijärvi, mutta hän muutti jo parin vuoden kuluttua Rovaniemelle, jossa asettui norjalaisen puutavaramiehen Terje Olsenin rakennuttamaan Konttisen kartanoon.

Valtiopäivämies

Vuonna 1900 Sandberg valittiin säätyvaltiopäiville, ja hän pyrki erityisesti ajamaan rautatien rakentamista Rovaniemelle. Se toteutui vuonna 1909. Rovaniemellä Sandberg oli perustamassa yhteiskoulua 1906, tuki paikallista urheiluseuraa Jyryä, oli hankkimassa sähkövalaistusta sekä kannatti Rovaniemen kauppalaksi muuttamista 1912.

”Iso-Samperi” ja työläiset

Metsäpäällikkönä Sandberg pyrki kitkemään savotoilta juopottelua, kortinpeluuta, tappeluita ja muuta epäjärjestystä. Hän ei kuitenkaan ollut kiinnostunut metsätyömiesten työolojen, terveydenhuollon ja majoituksen parantamisesta ja suhtautui negatiivisesti heidän ammatilliseen järjestäytymiseensä ja työväenliikkeeseen yleensä. Talvella 1906 Kemi-yhtiön työmailla Sodankylässä ja Sallassa alkaneen Pohjolan tukkityöläisten lakon yhtiö mursi rikkurien ja työsulun avulla. Lakkoliikehdintä jatkui kuitenkin vuoteen 1909 saakka.

Aavasaksa Oy

Erottuaan Kemi-yhtiön palveluksesta Sandberg perusti Aavasaksa Oy -nimisen yhtiön, johon myös osakeanteja järjestänyt helsinkiläinen sijoitusyhtiö Emissiooni Oy sijoitti pääomaa. Yhtiön puuhiomo valmistui Ylitornion Tengeliöön 1919. Toiminta oli kuitenkin tappiollista, sillä hiomon vuosituotanto oli pieni, noin 6 000 tonnia, ja valmis puuhioke jouduttiin kuljettamaan ensin koskiveneillä alas Tornionjokea, lastaamaan sitten Ruotsin puolella rautatievaunuihin ja vielä siirtämään suomalaisiin rautatievaunuihin. Aavasaksa Oy joutui lopettamaan toimintansa parin vuoden kuluttua. Sandbergille jäi kuitenkin huomattava maaomaisuus; vuonna 1925 hän omisti Lapissa ja Peräpohjolassa 26 tilaa, joiden yhteenlaskettu pinta-ala oli 4 750 hehtaaria.

Toiminta jääkäriliikkeessä ja sisällissodassa

Eläkevuosinaan Sandberg osallistui jääkärivärväykseen ja otti osaa Suomen sisällissotaan valkoisten puolella Rovaniemen seudulla. Muutettuaan pois Rovaniemeltä 1924 Sandberg asui ensin Mikkelin lähellä ja viimeksi Helsingissä.

Metsästäjä ja kirjailija

Sandberg oli koirien, erityisesti suomenpystykorvien kasvattaja ja innokas karhunmetsästäjä. Hän kaatoi elinaikanaan yli neljäkymmentä karhua. Sandberg julkaisi myös pari kirjaa hiihtourheilusta: Hiihtourheilu Suomessa (1891) ja Den finska skidan i sporten och idrottens tjänst (1894).
Makar I

Makar I (k. 16. huhtikuuta 1891) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1885–1891). Hänen valintaansa edelsi parin vuoden aika, jolloin katolikosta ei ollut lainkaan. Lisäksi hänen valintansa oli poikkeuksellinen, sillä hän oli valitsijakokouksen asettamasta kahdesta ehdokkaasta vähemmän ääniä saanut, mutta silti Venäjän tsaari päätti valita hänet. Tämän vuoksi hän sai liikanimen "Tsaarin valinta". Hän oli kuitenkin toimessaan hyvä, ja hän oli tietyllä tavalla patriootti, pitäen kristillisyyttä armenialaisuuden ytimenä ja mieltäen kirkon ja kansan yhdeksi.
Makar kuoli 16. huhtikuuta 1891, ja häntä seurasi katolikoksena Mkrtitš Khrimian.
Jaana Jokinen

Jaana Jokinen (o.s. Sundberg; s. 2. huhtikuuta 1983 Riihimäki) on suomalainen huippujudoka, joka on lopettanut uransa ja vuoden 2018 alusta Judoliiton valmennuspäällikkö. Kilpailu-urallaan Jokinen (nimellä Sundberg) edusti Riihimäen Judoseuraa, ja hänen valmentajanaan toimi riihimäkeläinen Jukka-Pekka Jokinen. Jokinen hallitsi Suomessa painoluokkaansa (naiset alle 52 kg) vuodesta 2003 lähtien. Jokinen asuu Lahdessa ja on naimisissa toisen suomalaisen huippujudokan Valtteri Jokisen kanssa. Koulutukseltaan Jokinen on liiketalouden tradenomi, ja hän on toiminut aliupseerina Urheilukoulussa.

Urheilu-ura

Jokinen aloitti judon 11-vuotiaana vuonna 1994. Ensimmäisiin ikäluokkansa arvokisoihin hän osallistui vuonna 1998 Maailman Nuorten Olympiapäivillä. Vuonna 2001 hän loukkasi polven eturistisiteen, ja seurasi lyhyt kilpailutauko. Keväällä 2005 Jokinen voitti ensimmäisen aikuisten maailmancupmitalinsa Moskovasta tultuaan kolmanneksi. Vuonna 2005 hän oli EM-kilpailuissa viides ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa kolmas. Seuraavan vuoden kotikisoissa tuloksena oli yhdeksäs sija. Vuoden 2007 keväällä alkoivat Pekingin olympiakarsinnat, joista Jokinen tavoitteli ranking-sijoitusta viiden eurooppalaisen naisjudokan joukkoon sarjassa alle 52 kg. Jokinen jäi lopulta ilman olympiapaikkaa sijoittuen karsinnassa sijalle 8.
Pekingin karsintojen jälkeen Jokinen kävi olkapääleikkauksen ja teki paluu kilpatatameille keväälle 2009. Kuntoutuminen oli sujunut hyvin, sillä Jokinen otteli kevään 2009 EM-kilpailuissa pronssiotteluun asti, jossa kärsi viiden pisteen tappion Alankomaiden Kitty Bravikille. Syksyn 2009 MM-kisojen 16. sijan jälkeen edessä oli taas uusi olkapääleikkaus ja pitkä kuntoutusjakso. Keväällä 2010 Jokinen teki uuden paluun juuri Lontoon olympiakarsintojen alkaessa. Hän voitti lokakuussa Rotterdamin Grand Prix -kilpailun. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui viidenneksi hävittyään pronssiottelussa Britannian Sophie Coxille. Hän ei lunastanut olympiapaikkaa varsinaisista karsinnoista, mutta selviytyi Lontoon olympialaisiin kansainvälisen judoliiton myönnettyä hänelle rankinglistan perusteella viimeisen kisapaikan.
Jokinen putosi Lontoon olympialaisissa ensimmäisellä kierroksella hävittyään Albaniaa edustaneelle Majlinda Kelmendille ipponilla. Seuraavana vuonna hän voitti Grand Slam -kilpailut Bakussa ja Moskovassa. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui viidenneksi hävittyään pronssiottelussa Japanin Yuki Hashimotolle. Hän voitti Grand Prix -kilpailun Tbilisissä 2015 ja oli viides EM-kilpailuissa 2016.

Harjoittelu

Jokinen aloitti järjestelmällisen harjoitteluohjelmaan pohjautuvan harjoittelun noin 15-vuotiaana. Sitä ennen harrastuksiin kuuluivat jalkapallo ja laskettelu. Jokisen harjoitusohjelmaan on kuulunut judon lisäksi muun muassa juoksu, melonta, pyöräily, seinäkiipeily, jooga ja pilates.
Viisikko

Henkilönimiä

Pauli on alkuperäisissä englanninkielisissä tarinoissa nimeltään Georgina, jota kutsutaan nimellä George. Leo puolestaan on alkuperäisissä tarinoissa nimeltään Julian.
Marc Methot

Ura

Methot pelasi vuodet 2002–2005 OHL-joukkue London Knightsissa. Columbus Blue Jackets varasi hänet ensimmäisen siellä vietetyn kauden jälkeen 168. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003. Methot voitti Knightsissa OHL:n mestaruuden ja Memorial Cupin vuonna 2005.
Kaudeksi 2005–2006 Methot siirtyi Columbus Blue Jacketsin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen kautensa kokonaan AHL-joukkue Syracuse Crunchissa, mutta seuraavalla kaudella 2006–2007 Methot pelasi 20 NHL-ottelua tehden neljä syöttöpistettä. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 25. helmikuuta 2007 Nashville Predatorsia vastaan. Myös kaudesta 2007–2008 Methot pelasi vielä suurimman osan farmissa ja hän pelasi NHL:n puolella yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kauden 2008–2009 Methot pelasi kokonaan NHL:ssä ja vakiinnutti paikkansa siellä. Hän pelasi 66 runkosarjaottelua tehoin 4+13=17, mikä on Methotin NHL:n yhden kauden piste-ennätys. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 18. lokakuuta 2008 vieraissa Nashville Predatorsia vastaan. Heinäkuussa 2010 Methot teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa. Methot pelasi Blue Jacketsissa 275 runkosarjaottelua, kunnes hänet kaupattiin Ottawa Senatorsiin kesällä 2012 vaihdossa Nick Folignoon.

Maajoukkue

Methot edusti Kanadaa vuosien 2011 ja 2012  jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.

Muuta

Methotin pikkuveli Mathieu pelaa Ottawan yliopistojoukkueessa.