Type O Negative

Edeltäjät Fallout ja Carnivore

Type O Negativen juontaa juurensa 1980-luvun alkuun, jolloin Peter Steele soitti yhdessä Josh Silverin kanssa metalliyhtyeessä nimeltä Fallout. Yhtye julkaisi yhden ainoan 7-tuumaisen singlen Batteries Not Included.
Lyhytikäisen Falloutin jälkeen Peter Steele perusti vuonna 1982 speed- ja thrash metalia sekä hardcorea yhdistelleen yhtyeen Carnivore. Yhtye julkaisi kaksi studioalbumia, Carnivore (1985) ja Retaliation (1987). Yhtye hajosi vuotta myöhemmin, mutta palasi vuonna 2006 yhteen Peter Steelen aloitteesta soittaakseen muun muassa Wackenissa.
Itse Type O Negative syntyi alun perin nimellä Repulsion, mikä oli englantilaisen metalliyhtyeen nimissä ja nimi vaihdettiin Subzeroksi. Tämäkin vaihdos osoittautuikin vain Yhdysvaltojen Queensistä tulevan toisen Subzeron omistamaksi nimeksi. Peter Steele ja muut jäsenet olivat ehtineet tatuoida jo legendaarisen logonsa käsivarsiinsa ja uusi logoa vastaava nimi jäi Steelen vastuulle. Hän kuuli veripalvelusta ilmoituksen O miinus -veren tarpeelle ja siitä hän kehitti yhtyeen nimeksi Type O Negative.

Muiden jäsenten projekteja

Johnny Kelly, yhtyeen rumpali soittaa myös Danzigissa ja yhtyeen kitaristi Kenny Hickeyn kanssa Seventh Void -nimisessä Doom Metal -yhtyeessä. Hän myös soittaa A Pale Horse Named Death -yhtyeessä muun muassa Sal Abruscaton kanssa.

Type O Negativen tuotanto

Type O Negativen ensimmäiset levyt, Slow, Deep and Hard (1991) sekä sopimusvelvoitteet täyttääkseen pilailumielessä tehty muka-livelevy The Origin of the Feces (1992), muistuttivat raa'alla ilmaisullaan ja nopealla tempollaan vielä Steelen aiemman bändin, Carnivoren musiikkia unohtamatta kuitenkaan vetelien ja painostavien väliosien kanssa flirttailua. Kappaleet keskittyivät synkkiin ja itseironisiin teemoihin pieleen menneistä rakkaussuhteista itsetuhoon. Nämä aiheet dominoivat Type O Negativen tuotantoa kautta linjan.
Vuonna 1993 ilmestynyt Bloody Kisses on yksi Type O Negativen menestyneimmistä levyistä, ja siitä irrotetut singlet Black No. 1 sekä Christian Woman nostivat yhtyeen suuremman yleisön suosioon. Se oli muun muassa ensimmäinen levy-yhtiö Roadrunner Recordsin kultaa ja platinaa myynyt albumi. Bloody Kisses merkitsi myös selvää irtiottoa yhtyeen aiemmasta nopeatempoisesta soitosta, nostaen tilalle hitaat doom metal -riffit sekä kontrastina, ultramelodiset, jopa popahtavat sävellykset. Bloody Kissesin ilmestymisajankohtaan sijoittuu myös yhtyeen ainoa miehistönvaihdos. Rumpali Sal Abruscato lähti Type O Negativesta liittyäkseen toiseen newyorkilaisyhtyeeseen, Life of Agonyyn. Abruscaton tilalle tuli yhtyeen nykyinen rumpali, Johnny Kelly.
Vuonna 1996 julkaistu October Rust merkitsi myös eräänlaista suosion huippua yhtyeelle. Melodinen ja helposti lähestyttävä levy veti yhtyeen pariin yhä laajemman yleisön ja singlet Love You to Death sekä My Girlfriend's Girlfriend saivat runsaasti soittoaikaa mediassa.
October Rustin aikoihin tapahtuneet, yhtyeen jäsenten läheisten kuolemat kuuluivat vahvasti seuraavalla Type O Negative -levyllä World Coming Down (1999). Kuolemaa ja päihderiippuvuutta pohtivat synkät ja raskaat kappaleet eivät olleet suuri kaupallinen menestys. Vuonna 2003 julkaistu Life Is Killing Me oli taas askel kohti yhtyeen varhaista soundia unohtamatta 1990-luvun jälkipuolen melodisuutta. Tämän jälkeen Type O Negative vetäytyi julkisuudesta ja huhuttiin jo yhtyeen lopettamisesta. Vuonna 2006 Roadrunner Records kuitenkin julkaisi yhtiön suosituimmista kappaleista kokoomalevyn The Best of Type O Negative.
Vuoden 2003 jälkeen kesti kuitenkin neljä vuotta, ennen kuin Type O Negative itse julkaisi uuden albumin. Dead Again (2007) sai yllättävän myönteisen vastaanoton. Moniulotteinen levy veti yhteen yhtyeen koko tuotantoa hard core -rymistelystä The Beatles -soundiin. Positiivisen tunnelman vastapainoksi teksteissä on tuttua synkkyyttä. Steele työsti sanoituksissa muun muassa äitinsä sekä ystävänsä, Pantera-kitaristi Dimebag Darrellin kuolemaa.
Dead Again -kiertue jäi kosketinsoittaja Josh Silverin viimeiseksi, sillä hän jätti keikkakokoonpanon 2009 lähdettyään opiskelemaan lääkäriksi. Steele kertoi asiasta haastattelussaan Hardcore-sivusto hardtimes.ca:lle. Hän kertoi Silverin perustelleen kantansa myös perhesyistä. Kiertueella 2009 häntä tuurasi lukuisat sessiomuusikot. Yhtyeen viimeiseksi keikaksi jäi 31. lokakuuta 2009 soitettu klubikeikka Northern Lights -klubilla New Yorkin Clifton Parkissa.