google/wiki40b huggingface dataset:
Saarisjärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,1 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,1 metriä mpy.
Erkki Aro

Erkki Aro (11. maaliskuuta 1916 Helsinki – 1993) oli suomalainen suunnistaja.
Aron huippuvuodet osuivat aikaan, jolloin suunnistuksessa ei käyty vielä arvokilpailuja. Yli kolmekymppisenä hän pääsi osoittamaan kykynsä pohjoismaitten suurissa suunnistusviesteissä. Helsingin Suunnistajia edustaen hän voitti Jukolan viestin seitsemän kertaa, mitä saavutusta on sittemmin onnistunut sivuamaan vain Juhani Salmenkylä. Lisäksi hän suunnisti kahdeksannen osuuden vuoden 1954 Tiomila-viestissä, joka päättyi ensimmäistä kertaa suomalaisvoittoon. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Aro ylsi 1949 ja 1953, ja viestimestaruuksia hän nappasi neljä.
Vuosina 1963–69 Aro toimi Suomen Suunnistusliiton puheenjohtajana ja päävalmentajana. Nuoruusvuosien saavutuksiin kuuluu viestihiihdon akateeminen maailmanmestaruus 1939.
Veikko Takala

Veikko Armas Takala (1. marraskuuta 1923 Vaasa – 1. elokuuta 2008 Vaasa) oli suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari, taidegraafikko ja valokuvaaja. Uransa alkuvaiheessa hän oli mainosgraafikko.
Veikko Takala opiskeli Vaasan taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1945-1949 ja debytoi Vaasassa vuonna 1951. Hän osallistui aktiivisesti muun muassa Suomen taiteilijaseuran näyttelyihin ja oli mukana Taidemaalariliiton 40-vuotisnäyttelyssä 1969. Takala oli Taidemaalariliiton lisäksi muun muassa Kuvataiteilijaseniorien ja taiteilijaryhmä TS Botnian jäsen.
Veikko Takalan teoksia on muun muassa Tampereen ja Oulun taidemuseoiden sekä Wäinö Aaltosen museon, Suomen valtion ja Malmö Museumin kokoelmissa. Takalan julkisia teoksia on "Maaliskuu" reliefimaalaus vuodelta 1985 Yleisradiolle (Vaasa) ja "Verkot" Vaasan seurakunnalle.
Takala sai mitalin Pohjanlahden biennaalissa ja kunniapalkinnon suomalaisen meriaiheisen taidegrafiikan näyttelyssä vuonna 1977.

Taide

Veikko Takala teki realistisia ja abstrakteja piirustuksia ja maalauksia sekä serigrafioita ja kollaaseja. Takalan taidesuuntausta määrittelee surrealismi, informalismi ja ekspressionistisen abstrakti ilmaisu. Hänen töissään on nähtävissä selkeää pinnanjakorytmiikkaa. Takalan taiteelle on tunnusomaista dramaattiset tunnelmat ja melankolia.

Luottamustehtävät

Takala toimi aktiivisesti yhdistyksissä ja taiteilijoiden ammattiliitoissa. Hän oli muun muassa Suomen Taiteilijaseuran hallituksessa ja Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton hallituksessa. Lisäksi hän oli Pohjanmaan museon hallituksen jäsen 1970-luvulla ja pohjalaisten taideyhdistysten hallituksissa sekä Vaasan kaupungin kuvataidetoimikunnan, Valtion taideteostoimikunnan ja Vaasan läänin taidetoimikunnan jäsenenä. 
Veikko Takala oli Kuntsin säätiön hallituksen pitkäaikainen jäsen ja myöhemmin kunniajäsen.
Harry Sistonen

Harry Mauri Sistonen (22. syyskuuta 1919 Lappeenranta – 17. lokakuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun vesirakennuksen professori 1972–1986.
Sistonen valmistui diplomi-insinööriksi 1947. Hän oli Imatran voima oy:n suunnitteluinsinööri 1945–1951, pääsuunnittelija 1952–1972, toimistopäällikkö 1960–1972, Teknillisen korkeakoulun vesirakentamisen vt. professori 1969–1972, professori 1972–1986 ja korkeakoulun vesiteknillisen laitoksen johtaja 1974–1986. Lisäksi hän oli vuodesta 1981 korkeimman hallinto-oikeuden yli-insinöörineuvos.
Sistosella oli lukuisia suunnittelutehtäviä vesi-, maa- ja huonerakennusalalla 1947–1977. Hän oli Montan, Seitakorven ja Pirttikosken voimalaitosten pääsuunnittelija sekä Lokan ja Porttipahdan tekoaltaiden alustava suunnittelija. Hän käsikirjoitti sitä esittelevän lyhytdokumentin Pirttikoski Suomen suurin tunnelivoimalaitos. Hän toimi valtion asiantuntijana Kariba North Bank -projektissa Sambiassa vuodesta 1975 ja oli Bagdadin teknillisen korkeakoulun vieraileva luennoitsija 1976.
Kruusila

Kruusila on kylä ja postinumeroalue (25110 Kruusila) Kiikalassa Salossa Varsinais-Suomen maakunnassa.

Sijainti

Kylä sijaitsee 110-tien varrella, noin 6 kilometriä Suomusjärveltä länteen ja sen pohjoispuolitse kulkee valtatie 1. Kruusilan lähimmät naapurikylät ovat Kiikalan Pirilä idässä ja Kiikalan Rasvala lännessä. Pohjoisessa Kruusilan kylän alue rajoittuu Kiikalan Peltolan ja luoteessa Perttelin Pöytiön, Romsilan ja Toramäen kyliin.

Nimi

Kylän nimen Kruusila on arveltu johtuvan joko Paimion Kruusilan kylän nimestä tai henkilönnimestä Kruse tai Kruus. Yhdessä Kiikalan kolmesta eteläisimmästä kylästä Kruusilasta, Pirilästä ja Rasvalasta on historiallisesti käytetty nimitystä Kuutti-Kiikala. 1900-luvulla samoista kolmesta kylästä koulupiirinä ja muun muassa postitoimipaikan, pankin ja meijerin vaikutusalueena on käytetty eri yhteyksissä joko nimeä Kruusila  tai Hirsjärvi .

Luonnonympäristö ja maisema

Suhteessa luonnonympäristöön kylä sijaitsee Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluvan Kiskon Hirsijärven pohjoispäässä, lähellä Kiikalan Omenojärvestä Kiskon Hirsijärveen laskevan Huitinjoen suuta.  Kylän alueelle ulottuu osittain Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva Pernjärvi ja sen alueelle jäävät kokonaan myös samaan vesistöön kuuluvat Kyynäräjärvi ja Laihajärvi.
Rakennettuna ympäristönä Kruusilan kylä muodostaa kauniin kulttuurimaiseman, joka sisältyi Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien kulttuurihistoriallisesten ympäristöjen luetteloon 1993, mutta ei enää saman luettelon tarkistetuun versioon 2009.

Historiaa

Varhaisin kirjallinen maininta Kruusilan kylästä on vuodelta 1478. Kylän taloja olivat vuonna 1540 Aro, Jäppi ja Pormestari. Vuonna 1750 Arosta erotettiin Suutari, joka vuonna 1935 liitettiin Jäppiin. Taloista Jäppi, Aro ja Pormestari sijaitsevat edelleen paikoilla, joilla ne olivat jo isonjaon ajankohtana vuonna 1782.
Kiskon kunnan kanssa yhteinen Hirsjärven kansakoulu perustettiin vuonna 1902. Koulu oli toiminnassa vielä vuonna 1980. 
Vuodesta 1929 1960-luvulle Kruusilassa toimi Kruusilan osuusmeijeri. Sittemin meijerikiinteistössä toimi Pienviljelijöiden lomakotisäätiön omistama pienviljelijöiden lomakoti kunnes kiinteistö vuonna 1988 tuli yhteisöasumis- ja majatalokäyttöön. 
Kruusilaa ja sen naapurikyliä palveli vuodesta 1917 Kiikalan Hirsjärven Osuuskassa, joka 1960-luvulla liittyi Suomusjärven Osuuskassaan ja toimi vielä 1980-luvulla sen sivukonttorina.
1980- ja 1990-lukujen taitteessa Kruusilan kyläkeskuksessa toimineet koulu, kauppa, pankki ja posti lopettivat toimintansa. Palveluista ainakin kauppa ja posti sijaitsivat Rasvalan kylän puolella, koulu ja meijeri Kruusilan kylässä ja seurantalo Pirilän kylän puolella.

Palveluita

Kruusilassa on toiminut vuodesta 1988 aiemmin pienviljelijöiden lomakotina olleessa entisessä meijerikiinteistössä yhteisöasumista majoitus- ja tilavuokraustoimintaan yhdistävä Ystävyyden Majatalo.
Liza Lehmann

Liza Lehmann (22. heinäkuuta 1862 – 19. syyskuuta 1918) oli brittiläinen sopraano ja säveltäjä. Hän esiintyi resitaaleissa ja kevyen musiikin konserteissa opiskeltuaan laulamista Alberto Randeggerin ja Jenny Lindin johdolla. Tämän jälkeen hän sai sävellysopetusta Niels Raunkildelta, Wilhelm Freudenbergiltä ja Hamish MacCunnilta. Clara Schumann ja Joseph Joachim kannustivat häntä laulamaan, mutta hän vetäytyi jo yhdeksänvuotisen laulu-uran jälkeen avioituessaan. Myöhemmän uransa hän omisti säveltämiselle, vaikka oli kasvanut aikakautena, jolloin ajatusta naisesta säveltäjänä ei usein otettu vakavasti.
Lehmannin tuotantoon kuuluu yksittäisiä lauluja, laulusarjoja ja näyttämöteoksia. Hän oli Society of Women Musiciansin ensimmäinen puheenjohtaja ja Guildhall School of Musicin laulamisen professori. Hän kirjoitti pedagogiikan teoksen Practical Hints for Students of Singing. Monien teosten suosio on pysynyt, ja niistä on yhä tehty painoksia ja levytyksiä.
Vuonna 1910 Lehmann teki kiertueen Yhdysvalloissa ja toimi säestäjänä omien laulujensa esityksissä. Hänen omaelämäkertateoksensa Life of Liza Lehmann julkaistiin vuonna 1919.
Gottfried van Swieten

Paroni Gottfried van Swieten (29. lokakuuta 1733 Leiden - 29. maaliskuuta 1803 Wien) oli hollantilainen diplomaatti, impressaari ja säveltäjä.
Van Swieten toimi diplomaattina Berliinissä vuosina 1770-1777, missä hän tutustui Georg Friedrich Händelin sekä Johann Sebastian ja Carl Philipp Emanuel Bachin musiikkiin. Palattuaan Wieniin hän toimi keisarillisen kirjaston prefektinä ja järjesti yksityisesityksiä muun muassa Händelin Messias- ja Joseph Haydnin Luominen ja Vuodenajat-oratorioista. Van Swieten sävelsi myös itse jonkin verran musiikkia.
Neuburgin lentotukikohta

Neuburgin lentotukikohta on Saksan ilmavoimien tukikohta, joka sijaitsee Neuburg on Danuben alueella noin 20 kilometriä länsiluoteeseen Ingolstadtista. Sen pääkäyttäjänä on Etelä-Saksan ilmapuolustuksesta vastaava Taktisches Luftwaffengeschwader 74 (TaktLwG 74). Vuodesta 2006 alkaen lennoston kalustona ovat olleet Eurofighter Typhoonit. Tukikohta on ilmavoimien pienin.

Historia

Neuburgin alueen sotilaslentäminen alkoi jo vuonna 1912, kun sotilaslentokone laskeutui Neuburgin paraatikentälle ensi kerran.
Vuonna 1935 tukikohdan rakennustyöt aloitettiin ja vuonna 1937 tukikohta nimettiin ilmavoimien lentosotakouluksi. Koulun kalustona olivat Dornier Do 23, Focke-Wulff Fw 56 ja Junkers Ju 52. Toisen maailmansodan lopulla Neuburg oli Me 262 suihkuhävittäjien valmistus ja huoltotukikohtana. Neuburgin tehdasta pommitettiin 19. maaliskuuta 1945.
Yhdysvaltain joukkojen vallattua lentotukikohdan se sai nimen liittoutuneiden kenttätunnuksen R-60.
Royal Dano

Royal Dano (16. marraskuuta 1922 – 15. toukokuuta 1994) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän syntyi New Yorkissa, ja hänen vanhempansa olivat Mary J. ja Caleb Dano. Dano lähti kotoaan 12-vuotiaana ja asui sen jälkeen Floridassa, Texasissa ja Kaliforniassa. Päästyään sopuun isänsä kanssa Dano lupasi jatkaa kouluttautumistaan, mikäli saisi jatkaa matkustelua.
Oscar Nordqvist

Oscar Frithiof Nordqvist (1858–1925) oli suomalainen eläintieteilijä ja työskenteli kalatalouden piirissä. Hän osallistui A. E. Nordenskiöldin koillisväyläpurjehdukselle 1878–1880. Hän oli kalastuksen tarkastaja vuodesta 1889. Hän perusti Suomen Kalastusyhdistyksen ja sen julkaiseman aikakauskirjan Suomen Kalastuslehti (Fisketidskrift för Finland), jonka päätoimittaja hän oli 1892–1904. Hän siirtyi 1905 Ruotsiin kalastusintendentiksi, ja 1913 hänestä tuli Ruotsin maanviljelyshallituksen kalastusosaston päällikkö.
Härkävaunu

Härkävaunu tai karjavaunu on alun perin rahtivaunuksi suunniteltu, yleensä puinen junan vaunu. Härkävaunut olivat käytössä useissa maissa varsinkin toisen maailmansodan aikana, myös Suomessa. Niissä on kuljetettu myös ihmisiä tavallisimmin, vankeja taikka sotilaita.
Koska junavaunusta puuttuivat mukavuudet ja eräitä keskeisiä matkustamisen mukavuuteen liittyviä turvatekijöitä, ne olivat junaliikenteen onnettomuuksissa vaaralle hyvin alttiita. Erityisesti talvikautena vaunujen hiili- tai puukaminat saattoivat lisäksi sytyttää herkästi tulipalon, mikäli juna joutuu törmäykseen: kuten esimerkiksi Turengin junaturmassa kävi.
Martin Jäger

Martin Jäger (s. 20. joulukuuta 1987) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Jäger kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa helmikuussa 2006 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 23:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2009 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa neljänneksi Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2011.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Jäger oli vapaan hiihtotavan sprintissä 35:s ja Oslon MM-kilpailuissa 2011 samalla matkalla yhdestoista.
Hiekantakanen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,1 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Iso Palojärven alueeseen (35.642) se kuuluu.
Karsinnat Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2007

Lohko 1

25. - 29. heinäkuuta Venäjällä.

Lohko 2

1. - 5. elokuuta Belgiassa.
RN Sesia

Valmistus

Komposiittirunkoisen kahvelitakiloidun ketsin köli laskettiin 1830 napolilaisena kauppa-aluksena, joka oli nimetty Etnaksi. Florio osti aluksen vuonna 1851 ja Napolin laivasto lunasti aluksen 1860.

Palvelus

Alus upposi 22. tammikuuta 1861 Gaetan piirityksessä Sardinian joukkojen tykkitulessa, mutta Regia Marina nosti aluksen 7. heinäkuuta 1862 ja muutti sen rautarunkoiseksi. Alus liitettiin Regia Marinaan vielä saman vuoden lopulla 27. joulukuuta. Se aloitti palveluksen 21. tammikuuta 1863, vaikka varsinainen operatiivinen palvelus pääsi alkamaan vasta 1865 uusien 340 hevosvoiman koneiden hankinnassa ja asennuksessa tapahtuneiden viivytysten vuoksi. Alus oli Konstantinopolissa tukikohta-aluksena sekä tutkimusaluksena. Aluksen aseistus vaihdettiin 1891 kahteen 75 millimetrin 21 pituuskaliiperin tykkiin. Alus poistettiin alusluettelosta 15. elokuuta 1905.
Muusa Savijärvi

Muusa Savijärvi, ent. Ojanen, o.s. Vahros (s. 1936) on suomalainen kielentutkija. Hän on ollut Joensuun yliopiston venäjän kielen professori vuodesta 1986.
Ojasen isä oli venäjän kielen ja kirjallisuuden professori Igor Vahros. Hänen puolisonsa on professori Ilkka Savijärvi.
Hannu Virolainen

Hannu Ilmari Virolainen (s. 5. kesäkuuta 1947 Nurmes) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muiden muassa tv-sarjassa Karjalan kunnailla ja elokuvissa Kätkäläinen (1980), Pohjanmaa (1988), Kuningasjätkä (1999), Badding (2000), Koirankynnen leikkaaja (2004), Joensuun Elli (2004), Ralliraita (2009).
Hän on näytellyt uransa aikana Kouvolan Teatterissa 1971–76, Joensuun kaupunginteatterissa 1979–83 ja 1987–95 ja Vaasan kaupunginteatterissa 1983–87. 
Hannu Virolainen opiskeli Teatterikorkeakoulussa, mutta keskeytti sen vuonna 1969. Hän on käynyt myös teknillisen ammattikoulun.

Yksityiselämä

Virolainen on naimisissa ja hänellä on aiemmasta liitostaan kaksi lasta ja neljä lastenlasta.
Kloorimonofluoridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kloorimonofluoridi on ilmaa raskaampaa väritöntä kaasua. Nestemäisenä se on kellertävää ja kiinteänä valkoista. Yhdiste on hyvin reaktiivinen ja reagoi voimakkaasti esimerkiksi veden kanssa muodostaen vetyfluoridia ja hypokloorihapoketta. Monet orgaaniset yhdisteet voivat jopa syttyä palamaan aineen vaikutuksesta. Kloorimonofluoridi on voimakkaasti fluoraava reagenssi, joka reagoi esimerkiksi eteenin kanssa fluorikloorietaaniksi, volframin kanssa volframiheksafluoridiksi, hiilimonoksidin kanssa karbonyylifluoridiksi ja rikkitrioksidin kanssa fluoririkkihapoksi. Kloorimonofluoridi esiintyy kemiallisessa tasapainossa klooritrifluoridin ja fluorin kanssa.
Jean Pascal

Amatööriura

Haitissa syntynyt, mutta Quebecin Lavalissa kasvanut Pascal saavutti amatöörinä 103 voittoa ja kärsi 18 tappiota. Vuoden 2002 Kansainyhteisön kisoissa Manchesterissa hän voitti kultamitalin silloisessa alemmassa keskisarjassa (71 kg), ja seuraavana vuonna saavutti pronssia Pan-Amerikan kisoissa Santo Domingossa keskisarjalaisena. Hänet valittiin kolmesti peräkkäin Kanadan vuoden nyrkkeilijäksi vuosina 2001–2003. 2004 Ateenan olympialaisissa Pascal hävisi heti avausottelussa kuubalaiselle Yordani Despaigne Herreralle.

Ammattilaisura

Ammattilaiseksi Pascal ryhtyi Ateenan olympiakisojen jälkeen tammikuussa 2005. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan helmikuussa hän voitti Justin Hahnin toisen erän teknisellä tyrmäyksellä. Pascal voitti kahdeksan ensimmäistä ammattilaiskohtaamistaan kunnes pääsi jo saman vuoden joulukuussa iskemään avoimena olleesta Kanadan ylemmän keskisarjan mestaruusvyöstä Martin Desjardinsia vastaan. Pascal voitti ottelun seitsemännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä.
23. kesäkuuta 2006 Pascal voitti Darnell Boonen Trans-American Boxing -liiton ylemmän keskisarjan titteliottelussa täysien kymmenen erän jälkeen kaikin tuomariäänin. Seuraavassa ottelussaan syyskuussa hän voitti  WBC-liiton ylemmän keskisarjan Latino-tittelin kuudennen erän teknisellä tyrmäyksellä Lucas Green Ariasista. Marraskuussa hän voitti Jermain Mackeyn kaikin tuomariäänin 12-eräisessä ottelussa WBO-liiton Pohjois-Amerikan mestaruudesta. Seuraavan vuoden maaliskuussa hän puolusti titteliään Lafarrell Buntingia vastaan voitolla kaikin tuomariäänin, ja kesäkuussa voitti kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä Christian Cruzin ottelussa, jossa panoksena oli lisäksi pohjoisamerikkalaiset NABA- ja NABF-tittelit. Hän voitti tuomariäänin tittelinpuolustukset myös Kingsley Ikekea ja Brian Normania vastaan.
Kukistettuaan Omar Pittmanin täyden ajan kestäneessä ottelussa Pascal pääsi WBC-liiton maailmanmestaruusotteluun Carl Frochia vastaan. 6. joulukuuta 2008 käyty ottelu kesti täydet 12 erää, mutta Froch vei voiton kaikin tuomariäänin. Huhtikuussa Pascal voitti vielä Pablo Daniel Zamoran viidennen erän tyrmäyksellä WBO-liiton intercontintental-titteliottelussa, mutta siirtyi tämän jälkeen sarjaa ylemmäs raskaaseen keskisarjaan (79,4 kg). 
Ensimmäisessä ottelussaan raskaassa keskisarjassa 19. kesäkuuta 2009 Pascal kohtasi romanialaisen Adrian Diaconun WBC-liiton maailmanmestaruusottelussa. Pascal voitti täyden ajan kestäneen kamppailun melko selkeästi kaikin tuomariäänin. Pascal puolusti maailmanmestaruuttaan ensimmäien kerran 25. syyskuuta Silvio Brancoa vastaan teknisellä tyrmäysvoitolla kymmenennessä erässä. 11. joulukuuta Pascal ja Diaconu ottivat uudestaan yhteen, mutta tälläkin kertaa voitto meni Pascalille kaikin tuomariäänin, vaikka hän loukkasi olkapäänsä ja otteli pitkälti käyttäen vain toista kättään .
Jacques Charles

Jacques Alexandre César Charles (12. marraskuuta 1746 Beaugency, Loiret – 7. huhtikuuta 1823 Pariisi) oli ranskalainen keksijä, tiedemies, matemaatikko ja kuumailmapalloilija.
Charles ja Robertin veljekset laukaisivat maailman ensimmäisen (miehittämättömän) vedyllä täytetyn kuumailmapallon elokuussa 1783, ja myöhemmin saman vuoden joulukuussa Charles ja hänen apuohjaajansa Nicolas Louis Robert kohosivat noin 550 metrin korkeuteen miehitetyllä kuumailmapallolla. Heidän uraauurtava keksintönsä vedyn käyttämiseksi kuumailmapallon nostamiseksi johti tällaisen pallotyypin nimeämiseen Charlièreksi.
Louis-Joseph Gay-Lussac julkaisi vuonna 1802 Charlesin lain, jonka mukaan kaasu laajenee kuumennettaessa, mutta hän antoi kunnian tästä Charlesille, joka oli havainnut saman asian mutta ei julkaissut sitä. 
Charles valittiin Ranskan tiedeakatemiaan vuonna 1793 ja tämän jälkeen hänestä tuli fysiikan professori.

Elämäkerta

Charles syntyi Beaugencyssä, Ranskassa vuonna 1746. Hän meni naimisiin Julie Françoise Bouchaud des Hérettesin, häntä 37 vuotta nuoremman naisen kanssa. Kerrotaan myös, että runoilija Alphonse de Lamartine rakastui samaan naiseen, ja Hérettes toimi inspiraationa Elvireen, Lamartinen vuoden 1820 omaelämäkertaan. Charles eli vaimoaan kauemmin ja kuoli Pariisissa 7. huhtikuuta 1823. Häntä pidettiin myös hyvin älykkäänä vastakkaista sukupuolta kohtaan.
Grana Padano

Grana Padano on italialainen, raakamaidosta valmistettu puolirasvainen, kova juusto. Grana Padanoa on valmistettu Pojoen laaksossa 1100-luvulta alkaen. 
Grana Padanon paino on 24–40 kilogrammaa, ja sen läpimitta on 35–45 senttimetriä. Juusto kypsyy 12–24 kuukauden ajan. Väriltään Grana Padano on valkeaa tai oljenkeltaista.
Ominaisuuksiltaan Grana Padano muistuttaa parmesaania (Parmigiano Reggiano), johon se myös usein harhaanjohtavasti sekoitetaan. Grana Padano on kuitenkin halvempaa ja miedompaa kuin parmesaani.
Grana Padanon maku on mieto, hiukan hapokas ja aromaattinen. Sen rasvapitoisuus on 32 % kuiva-aineesta. Se sopii nautittavaksi siivutettuna tai kypsänä raastettavaksi. Viiniksi sen kanssa sopii punaviini.
Vuoden 2017 lopulla eläintensuojelujärjestö Compassion in World Farming julkaisi videomateriaalia, joka paljasti, että Grana Padanon ja parmesaanin tuotannossa käytettyjä lypsylehmiä kohdellaan erittäin huonosti. Lehmät olivat nälkiintyneitä, vammautuneita, ylirasitettuja ja ne elivät saastaisissa oloissa. Eläinsuojelijat vaativat juustojen tuottajilta parannuksia eläinten oloihin. Parmigiano Reggianon alueen maataloustuottajien järjestö valmistelee lehmien olosuhteita valvovaa sertifiointijärjestelmää.
Provincial reconstruction team

Provincial reconstruction team on Afganistanissa toimivaan ISAF-operaatioon liittyvä maakunnallinen koordinaatioelin, jonka tehtävänä on aluehallinnon rinnalla vastata maakunnallisesta kehityksestä. Provincial reconstruction teamia johtaa aina jonkin operaatioon osallistuvan maan alueellinen sotilasjohto.
Mayon kreivikunta

Maantiede

Kuten Galwayn kreivikunta, myös Mayo on heti rannikolta sisäänpäin päästäessä vuoristoista seutua. Kreivikunnan eteläosassa sijaitsevat Partryvuoret (Partraí), hieman pohjoisempana Nephin Begin (Néifinn Beag) vuorijono. Mayon kreivikunnan korkein kohta on Mount Nephin, joka ulottuu hieman yli 800 metrin.

Historia

Irlannin suuri nälänhätä koetteli Mayoa niin ankarasti, että vielä 1950-luvulla, kun Heinrich Böll oleskeli maassa kirjoittamassa matkakirjaansa Päiväkirja vihreältä saarelta, tuskin kukaan edes lausui kreivikunnan nimeä lisäämättä siihen sanoja God help us.  Aiemmilta ajoilta Mayo tunnetaan merirosvojen kuningatar Grace O'Malleyn eli Granuailen, iiriksi Gráinne Mhaol Ní Mháille, kotiseutuna.

Väestö

Kreivikunnan etelärajalla Tourmakeadyssa (Tuar Mhic Éadaigh) ja pohjoisosissa on vanhastaan puhuttu iiriä — eteläosien iiri on lähinnä Connemaran ja Aran-saarten murteen pohjoinen jatke, pohjoisosien murre on kokonaan omanlaisensa ja sisältää piirteitä sekä Connemaran että Donegalin iiristä. Yleisesti ottaen missään päin kreivikuntaa kieli ei kuitenkaan nykyään ole edes suhteellisen elinvoimainen.
Mayon pohjoismurteen häviämistä on pidettävä sikäli valitettavana, että se olisi luultavasti kompromissina soveltunut kirjakielen pohjaksi parhaiten, koska sen avulla olisi voitu ylittää iirin syvin murreraja Ulsterin ja Connemaran välillä. Vaikka maakunnasta onkin kerätty talteen merkittäviä määriä kansanperinnettä iiriksi ja sen murre tunnetaan hyvin, kirjailijoita sieltä ei juurikaan ole tullut lukuun ottamatta Seán Ó Ruadháinia (k. 1966), joka tunnetaan lähinnä villin pikkupojan seikkailuja kuvaavasta romaanistaan Pádhraic Mháire Bhán sekä Charles Dickensin romaanin David Copperfield iirinnöksestä.

Liikenne

Kreivikunnassa on kansainvälinen lentokenttä, joka on nimetty Knockin mukaan, mutta sijaitsee parikymmentä kilometriä Knockista koilliseen.

Kulttuuri ja nähtävyydet

Hurskaat katoliset pyhiinvaeltavat Mayon Knockiin (Cnoc Mhuire) siellä 1800-luvulla nähtyä ihmenäkyä muistelemaan. Pyhiinvaelluskohde on myös Croagh Patrick (Cruach Pádraig), Pyhän Patrikin vuori, jonka huipulla Patrikin kerrotaan muinoin seisseen ja ajaneen Irlannista käärmeet mereen – saarella ei elä ollenkaan myrkkykäärmeitä. Céide Fieldsissä (Achadh Chéide) taas on kivikautisen asutuksen jäänteitä, jotka nyttemmin ovat avoimina yleisölle.