google/wiki40b huggingface dataset:
Ankkojen maailmanhistoria: Esihistoria ja varhaiset korkeakulttuurit

Hessu ja hoopot esi-isät, osa I: Hopojen synty

Päähahmo: Hessu Hopo
Piirtäjä: Perina, Ferraris, Dalla Santa, Piras, Held
Kirjoittaja: Alessandro Sisti

Pallo taivaalta

Päähahmo: Aku Ankka
Piirtäjä: Andrea Freccero
Kirjoittaja: Stefano Ambrosio

Atlantis, vajonnut manner

Päähahmo: Mikki Hiiri
Piirtäjä: Massimo De Vita
Kirjoittaja: Giorgio Pezzin

Hessu ja hoopot esi-isät, osa II: Hesgameh ja Baabelin vinttiporras

Päähahmo: Hessu Hopo
Piirtäjä: Perina, Ferraris, Dalla Santa, Piras, Held
Kirjoittaja: Alessandro Sisti

Aku Assurin torni

Päähahmo: Aku Ankka
Piirtäjä: Valerio Held
Kirjoittaja: Angelo Palmas

Esiäitien päiväkirjoista: Ineshu, sinnikäs sihteerikkö

Päähahmo: Iines Ankka
Piirtäjä: Ottavio Panaro
 Kirjoittaja: Claudio Salvatori

Hessu ja hoopot esi-isät, osa III: Hessettete ja Niilin tulva

Päähahmo: Hessu Hopo
Piirtäjä: Perina, Ferraris, Dalla Santa, Piras, Held
Kirjoittaja: Alessandro Sisti

Pyramidihuijaus

Päähahmo: Mikki Hiiri
Piirtäjä: Paolo Mottura
Kirjoittaja: Giorgio Pezzin

Kleopatran nenä

Päähahmo: Mikki Hiiri
Piirtäjä: Sergio Asteriti
Kirjoittaja: Alessandro Bencivenni

Ankses, Faraoiden farao

Päähahmo: Aku Ankka
Piirtäjä: Giuseppe Dalla Santa
Kirjoittaja: Davide Catenacci
Bernt Frilén

Bernt Frilén on ruotsalainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Viborgissa 1974 sekä viestin maailmanmestaruuden Staré Splavyssä 1972 ja Viborgissa 1974.
Eero Kosteikko

Eero V. Kosteikko (7. kesäkuuta 1925 Vaasa – 28. elokuuta 1974 Tampere) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. 
Kosteikko teki pitkän päivätyön näyttelijänä Tampereen eri teattereissa. Hän näytteli muun muassa Rahikaista Pyynikin kesäteatterin näytelmässä Tuntematon sotilas. Vuonna 1959 Kosteikko perusti Tampereelle Pikkuteatterin, joka siirtyi vuonna 1961 Tampereen teatterin alaisuuteen. Pikkuteatterissa Kosteikko ohjasi muun muassa Tennessee Williamsin näytelmän Lasinen eläintarha, jossa yhtä pääosaa näytteli Heidi Krohn. 
Teatteriuransa ohella Kosteikko näytteli myös joissakin elokuvissa, kuten Taikayö (1954), Olemme kaikki syyllisiä (1954), Rakkaus kahleissa (1955), Juha (1956), Risti ja liekki (1957),  Akseli ja Elina (1970) sekä Mommilan veriteot 1917 (1973), joista viimeksi mainitussa hän näytteli suurimman elokuvaroolinsa asemapäällikkö Hjalmar Allénina.
Mitsubishi Ki-51

Mitsubishi Ki-51 (liittoutuneiden raportointinimi: Sonia) on japanilainen sotilaslentokone Toisessa maailmansodassa. Se kehiteltiin edelleen Ki-30:sta eli "Ann" -tyypistä. Konetta käytettiin kevyenä pommituskoneena ja maataistelutehtäviin sekä tiedustelukoneena. Konetyyppi hyväksyttiin virallisesti Japanin armeijan käyttöön, nimellä: armeijan tyyppi 99 rynnäkkökone. Sen tuotanto kattoi 2 385 koneyksilön määrän. Tuotanto päättyi heinäkuussa 1945.
Ki-51 erosi edeltäjästään, alatasoisen runkonsa (siivet sijaitsivat rungossa alaosassa) ja avonaisen ohjaamonsa puolesta. Ki-30 -mallisesta lyhennetyssä ohjaamossa oli taka-ampujan paikka 7,7 mm konekiväärille. Siipikonekiväärien kaliiperi kasvoi sodan myötä: 0.30:sta 0.50:een. eli 7,7 mm:sta 12,7 mm:iin. 1 060 km toimintasäde teki mahdolliseksi lähialueiden tiedustelutoiminnan. David Mondey mainitsee nämä kaksi käyttötarkoitusta: tiedustelu sekä maataistelu. Sodan loppuvaiheilla, koneen alapuoliseen ripustimeen voitiin liittää 1 kpl 250 kg:n pommi. Sitä käytettiin vain kamikaze-tehtävissä. Pommitustehtävissä enin kuorma oli 200 kg, mikä liitettiin koneeseen ulkoisesti.
Konetta valmistivat Mitsubishi, 1 472 sekä Tachikawa (First Army Air Arsenal), 913 kappaletta.
Aritatsu Ogi

Jalkapallomaajoukkue

Ogi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1963-1976. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.
Metallofoni

Metallofoni tarkoittaa mitä tahansa lyömäsoitinta, joka koostuu metallisista paloista, joista lähtee ääntä niitä lyötäessä. Erilaisia metallofoneja on käytetty musiikissa satoja vuosia. Länsimaisen klassisen musiikin lisäksi metallofoneja käytetään muun muassa indonesialaisessa gamelanissa.
Luomupiiri

Luomupiiri eli ruokapiiri tai luomuruokapiiri on yhteisö eli ryhmä ihmisiä, joka tilaa luomutuotteita tai muutoin eettisiä (lähellä, paikallisesti ja pienimuotoisesti tuotettuja tai Reilun kaupan) tuotteita suoraan maanviljelijöiltä tai jalostajilta välttäen ylimääräisiä välikäsiä. Luomupiiri ei ole kuitenkaan ainoastaan ruokapiiri, vaan se voi välittää esimerkiksi pesuaineita ja muita kemikaaleja, vaatteita ja muita tarvikkeita. Lisäksi luomupiiri järjestää monenlaista yhteistoimintaa.

Luomupiirien toiminta

Luomupiirit toimivat yleensä vapaaehtoisvoimin. Osa luomupiireistä saa pientä toiminta-avustusta esimerkiksi kuntien järjestöavustuksista, ylioppilaskunnalta tai yliopiston ravintolalta. Suurimmassa osasta piireistä kerätään kuitenkin pientä tilaus- tai jäsenmaksua kulujen kattamiseen. Vapaaehtoisille sen sijaan työstä ei pääsääntöisesti makseta korvausta. Yhdessä ammattikorkeakoulun yhteydessä toimivassa luomupiirissä ryhmän vetäjät tai aktiivit saavat opintopisteitä, jos kirjoittavat työstään raportin. Toisinaan toiminnasta saattaa saada pienen tuotelahjan tuottajalta.
Aktiivisia luomupiirejä Suomessa on tällä hetkellä noin parisenkymmentä. Tarkkaa lukua piireistä ja niiden jäsenmääristä on hankala saada, koska kaikki luomupiirit eivät ole julkisia eivätkä esimerkiksi löydy internetistä. Lisäksi luomupiirien toiminta on usein yhdestä tai muutamasta vetäjästä kiinni ja niiden toiminta lakkaa, kun edellinen vetäjä lopettaa eikä uutta löydy tilalle. Toisaalta taas uusia luomupiirejä syntyy jatkuvasti.
Karkeasti ottaen luomupiirejä on kahdenlaisia: korkeakoulujen suurempia 100–250 jäsenen ruokapiirejä ja jonkin tuttava- tai asumispiirin ympärille syntyneitä 20–40 jäsenen luomupiirejä. Tyypillisesti luomupiirin kautta tilaava henkilö on nainen. Korkeakoulujen luomupiireissä asiakkaat ovat useimmiten 20–25-vuotiaita. Pienemmissä luomupiireissä asiakkaat ovat yleensä hieman vanhempia.
Luomupiirit välittävät useimmiten paikallisten viljelijöiden tuottamia ja jalostamia elintarvikkeita, kuten perunaa sekä erilaisia juureksia, vihanneksia, jauhoja ja ryynejä. Ulkomaisia luomutuotteita tai Reilun kaupan tuotteita tilataan tukuista.
Luomutuotteiden välittämisen ohella luomupiirit voivat järjestää opintopiirejä ja kursseja, retkiä tiloille ja osallistumista ruoantuotantoon esimerkiksi sadonkorjuun aikana, luomuruoka- ja -viini-iltoja sekä erilaisia tempauksia kuten ekologisia piknikkejä.
Sinituote

Historia

Sini-Tuote Oy:n perusti alun perin Einnon perhe Vantaan Tikkurilaan. Yritys kasvoi pienestä sähköalan korjausliikkeestä keskisuureksi teollisuuslaitokseksi. Aluksi yritys valmisti pieniä metallitarvikkeita teollisuuden ja kotitalouksien käyttöön. Myöhemmin painopiste siirtyi siivousvälineisiin, jolloin kehitettiin varrellinen lattiapesin Sinipiika. Muita siivousvälineitä olivat myös Matto-Mikko ja Sini-Moppi. Muutamaa vuotta myöhemmin yritys ryhtyi valmistamaan Lusifer-grillejä. Vientitoiminta käynnistyi 1960-luvun puolivälissä, ja 1970-luvun lopulla yritys olikin grillien valmistaja. Sini-Tuote Oy:n toiminta keskittyi siivousvälineiden ja grillien lisäksi myös pesutilojen kalusteisiin, verhonripustinjärjestelmiin ja putkihuonekaluihin. Näiden ohella tehtiin alihankintatöitä teollisuuslaitoksille ja markkinointiyhtiöille.  
Yrityksen toimitilat laajentuivat kasvun myötä. Kasvumahdollisuuksien turvaamiseksi tuotanto siirrettiin Tikkurilasta Kokemäelle. Siellä sijaitsevan Sinituotteen teollisuushallin pinta-ala on 14 000 m². 
Yritys alkoi kehittää 1980-luvulla sarjaa, jossa samaan varteen oli mahdollista vaihtaa useita eri siivousvälineitä. Tämän sarjan nimeksi tuli Sinipoika. Nykyään sarjan nimi on nimeltään SINI.

Nykypäivä

Vuonna 1988 Sini-Tuotteen siivousvälinetuotanto ja nimi siirtyivät yrityskaupassa Brotheruksen perheelle. Yritys nimettiin uudelleen Sinituote-nimiseksi ja se keskittyi valmistamaan siivousvälineitä. Tuolloin yrityksen liikevaihto oli noin kolme miljoonaa euroa, vuonna 2004 kymmenen kertaa enemmän.
Sinituotteen toiminta on laajentunut vuosien myötä. Kokemäen tehtaalle on siirretty yrityskauppojen mukana tulleet ruotsalaisen Kungs-harjatehtaan ja Kaavilla toimineen Hope Smoke -savustuspussitehtaan tuotannot. 2000-luvulla tuotevalikoimaan tulivat vaatehuollon tuotteet Sinituotteen ostettua ruotsalaisen silityslautoja valmistavan Rörets Industrier Ab:n vuonna 2003. Sinituote Oy osti 2004 Paloheimolta kalusteita valmistavan Lundia Oy:n, ja Oy Scan Dust Ab -pölypussitehdas siirtyi Sinituotteelle vuonna 2005.
Tuotteita, jotka liittyvät autojen puhdistamiseen lumesta on viety Keski-Eurooppaan vuodesta 2010. Sinituotteen Kungs-merkki nousi tämän alan markkinajohtajaksi Saksassa vuonna 2013.
Vuonna 2012 Sinituote oli Kokemäen neljänneksi suurin yksityinen työnantaja.

Palkinnot ja tunnustukset

Talouselämä-lehti nimesi vuonna 2012 Sinituotteen Ilkka Brotheruksen yhdeksi Suomen historian sadasta merkittävimmästä yritysjohtajasta. Vuonna 2002 hänet nimettiin Vuoden liikemieheksi.
Sten Knut Johan Furuhjelm

Sten Knut Johan Furuhjelm (1813–1892) oli suomalainen kuvernööri, senaattori. Hän jäi englantilaisten vangiksi everstinä 1854, kun Bomarsund antautui. Hän oli Kuopion läänin väliaikainen maaherra 1855, vakinainen vuodesta 1858 ja senaatin sotilstoimituskunnan päällikkö 1862–1882.
Hänen poikansa oli Edvard Furuhjelm mm Oulun läänin kuvernööri. Hänen veljensä oli Viktor Furuhjelm.
Savannimesikko

Levinneisyys

Savannimesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ninurta-apal-Ekur

Ninurta-apal-Ekur, MAŠ-A-é-kur, toimi Assyrian kuninkaana nykyisen tulkinnan mukaan vuosina 1192–1180 eaa. tai 1183-1180 eaa. Hänen hallituskautensa on hyvin merkittävä antiikin historian kronologian kannalta, sillä hänen on todettu hallinneen samaan aikaan Babylonian kuninkaan Meli-Shipak II:n kanssa
Julius Aghahowa

Maajoukkueura

Aghahowa on pelannut 32 ottelua Nigerian maajoukkueessa ja tehnyt niissä 14 maalia, mukaan lukien Nigerian ainoan maalin vuoden 2002 MM-kisoissa. Hän oli Nigerian paras maalintekijä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002. Hän pelasi myös vuoden 2000 olympialaisissa. 
Juliuksen veli, Christopher James muutti Englantiin ennen Juliusta ja asui Milton Keynesissä. Hän on myöhemmin muuttanut Hartlepooliin.
Lars Wallenstedt

Lars Wallenstedt (1631–1703) oli ruotsalainen virkamies, joka vei reduktiota eteenpäin. Hänestä tuli valtiosihteeri 1683, Västmanlandin maaherra 1689, kuninkaallinen neuvos 1693, Svean hovioikeuden presidentti ja Turun akatemian kansleri 1695. Hän oli vuodesta 1697 yksi Kaarle XII:n holhoojista ja oli myöhemmin Kaarlen erityissuosiossa, mutta kannattaessaan reduktiota hän sai päälleen ylhäisaateliston vihat.
Saalinki

Saalinki on aluksen mastossa oleva poikittaisrakenne, jonka päätarkoitus on tukevoittaa mastoa yhdessä vanttien kanssa. Saalinkia käytetään myös kohteliaisuuslipun, viestilippujen sekä muiden lippujen ja viirien kiinnityspisteenä.

Purjevene

Purjeveneessä alin saalinki on yleensä noin kolmen metrin korkeudella; sen pituus ja niiden määrä riippuu veneen ja maston pituudesta, mutta keskiverto on noin 40 cm kummallekin puolelle. Saalingin kärjen kautta kulkee vantti. Saalingit lisäävät vanttien kanssa yhdessä toimiessaan maston vääntölujuutta. Kolmiomainen rakenne muuttaa tuulen ja purjeen aiheuttaman taivutusmomentin vedoksi (vanttiin) ja puristukseksi (saalinkiin). Ilman saalinkeja maston paksuus ja siten myös paino olisi huomattavasti suurempi. Saalinkien lukumäärä antaa myös karkean suuruusluokan purjeveneen koosta sen ollessa kaukana.

Moottorivene

Moottoriveneessä saalinki liittyy tavallisimmin hytin katolla tai tuulilasiveneissä keulakannella olevaan valomastoon, johon on sijoitettu aluksen kulkuvalot. Tällöin saalinkeja käytetään vain liputukseen.

Liput saalingissa

Saalinkien kärjessä ja joskus myös puolivälissä on nostimet viireille ja viestilipuille. Yleissääntö on vasemmalle viestit, oikealle kohteliaisuusliput ja viirit. Oikeanpuoleinen saalinki on arvokkaampi: siihen nostetaan komento- pätevyys- ja seuraviirit. Vasemmanpuoleinen saalinki on merkinantoa varten; sinne voi nostaa vaikkapa destinaatiolipun eli ulkomaille mennessä nostettavan kohdemaan pienoislipun. Ulkomailla oltaessa omat viirit siirretään vasempaan saalinkiin ja kyseisen maan lippu eli ns. kohteliaisuuslippu nostetaan oikealle puolelle. Viirien järjestys on tärkeä: ylimmäksi tulee aina pursilipusta johdettu eli veneenomistajan, kunniajäsenen, kommodorin tai varakommodorin viiri, sen alle pätevyysviiri ja alimmaksi seuraviiri.
Jos ulkomailla vuokraa veneen niin oman maan lipun voi nostaa vasemmanpuoleiseen saalinkiin; perälippu on sen maan lippu mihin vene on rekisteröity. Jos siirtyy esimerkiksi Kreikkaan rekisteröidyllä veneellä Italian vesille, Italian kohteliaisuuslippu tulee oikeanpuoleiseen saalinkiin. Oman maan lippuna käytetään tällaisessa tapauksessa ehdottomasti normaalia kansallislippua, ehdottomasti ei pursilippua, koska se on varattu tarkkaan määrätyille, tiettyjen seurojen rekistereihin merkityille veneille.
Viranomaiset käyttävät oikeanpuoleista saalinkia merkinantoon: vuoteen 1980 asti siihen nostettiin pysäytysmerkkinä käytetty Tullilippu, nykyisin kelta-mustaruutuinen signaalilippu L sitä käytettäessä; näin tehdään harvoin, koska viranomaiset suosivat punavaloista taskulamppua tai punakeltaista Stop-käsikilpeä. Vieraaseen maahan veneellä saavuttaessa pidetään mastossa keltaista "Q" (ei ruttoa)-viestilippua, kunnes maahantulotarkastus (tulli, passintarkastus) on suoritettu.
Jaak Jõerüüt

Työ- ja poliittinen ura

Jõerüüt opiskeli taloustiedettä Tallinnan polyteknisessä instituutissa. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli kirjastonhoitajana ja toimittajana Õhtulehdessä ja Rahva Häälessä, assistenttina, tutkijana ja kustannustoimittajana sekä vuodesta 1977 alkaen Viron SNT:n kirjailijaliitossa. 
Neuvostoaikana Jaak Jõerüüt oli 1978–1989 kommunistisen puolueen jäsen. Seuraavasti hän oli 1990–1993 Liberaalidemokraattisen puolueen jäsen, sen jälkeen 1994–2012 Reformipuolueen jäsen. Jõerüüt on ollut myös Eesti Kongressin jäsen.
Jõerüüt astui politiikkaan 1970-luvun lopulla, ollesaan mm Viron SNT:n Kirjailijaliiton puoluesihteeri ja toimi muun muassa Viron SNT:n kulttuuriministerin sijaisena. Hänen diplomaatinuransa alkoi vuonna 1993. Hän toimi maansa Suomen-suurlähettiläänä vuodet 1993–1997, Italian-suurlähettiläänä 1998–2002 ja Kyproksen-suurlähettiläänä 1999–2004, YK-suurlähettiläänä vuonna 2004, Latvian-suurlähettiläänä 2006–2011 ja Ruotsin-suurlähettiläänä 2011–2014. Hän hoiti puolustusministerin tehtävää vuosina 2004–2005 mutta erosi niin kutsutun T-paitaskandaalin takia; hänen seuraajakseen tuli Jürgen Ligi.

Kirjallinen ura

Jõerüüt debytoi runovalikoimalla lehdessä Noorus vuonna 1967 ja julkaisi 1970-luvulla runokokoelmat Kaitsekiht ja Kõne sellel teemal. Hän kuvaa vieraantunutta maailmaa, jossa kaupunki keinotekoisen yhteiskunnan vertauskuvana edustaa ihmisten ja asioiden ruuhkautumista. Sellaisessa maailmassa ”suojakuoren” (kaitsekiht) tarjoaa sisäiseen maailmaansa uppoutuneen yksilön sielunelämä.
Jõerüütin varhaisiin proosateoksiin kuuluvat tarinakokoelma Leping. Õpetajad (1979) ja novellikokoelmat Igavene suvi (1980) ja Meeste tantsud (1984) sekä kaksiosainen romaani Raisakullid (Haaskalinnut) vuosilta 1982–1985. Romaanissaan Jõerüüt tarkastelee 1900-luvun loppupuolen henkistä kriisiä ympäristönään 1970-luvun neuvostokaupunki, jonka absurditeetit korostuvat jälkikäteen luettaessa. Päähenkilöt edustavat älymystöä, ja kirjailija vaatii heiltä eettisyyttä. — Jõerüütille myönnettiin Friedebert Tuglaksen novellipalkinto vuosina 1980 ja 1991 sekä Juhan Smuulin kirjallisuuspalkinto 1983 ”Haaskalintujen” 1. osasta.
Jõerüütin runo- ja proosatyyliä luonnehtivat tiivistynyt ilmaisu, viiltävän viileä ironia, analyyttisuus ja lakonisuus sekä kuvailun yksityiskohtaisuus. Hänen tuotantoaan on käännetty muun muassa suomeksi, ruotsiksi, venäjäksi, englanniksi ja saksaksi.  Hän on toiminut myös kirjallisuusarvostelijana.

Yksityiselämä

Jaak Jõerüütin puoliso on ollut vuodesta 1974 kirjailija Viivi Luik. Jõerüüt oli vuosina 1978–1989 NKP:n jäsen ja vuodesta 1990 vuoteen 2012 Viron liberaalidemokraattien ja sittemmin Viron reformipuolueen jäsen. Jõerüüt kuuluu katoliseen kirkkoon.
Atsuleeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa atsuleeni on tummansinistä tai vihreätä kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee väkeviin happoliuoksiin ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin.
Atsuleenin rakenteen voidaan katsoa koostuvan yhteensulautuneista syklopentadieeni- ja sykloheptatrieenirenkaista. Atsuleeni on aromaattinen yhdiste (10 π-elektronia ja tasomainen) ja sen resonanssimuodossa jokaisella hiiliatomilla on erilainen elektronitiheysjakautuma. Röntgensäde- ja elektronidiffraktiomittausten perusteella renkaiden jakaman yhteisen sidoksen pituus on huomattavasti muita sidoksia suurempi, mikä viittaa tällä sidoksella olevan huomattavan yksöissidosluonteen. Yhdisteen dipolimomentti on 0,8 D ja viisiatominen rengas on negatiivisesti varautunut ja siten nukleofiilinen ja seitsenatominen rengas on positiivisesti varautunut ja elektrofiilinen. Elektrofiiliset aromaattiset substituutiot tapahtuvat helposti viisiatomiseen renkaaseen 1- ja 3-asemiin.

Synteesi

Atsuleenin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2,4-dinitroklooribentseeni ja pyridiini reagoivat nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla muodostaen 1-(2,4-dinitrofenyyli)pyridiniumkloridia. Tämä välituote reagoi dimetyyliamiinin kanssa Zincke-reaktiolla, jolloin pyridiinin rengasrakenne avautuu ja muodostuu pentametiinisyaniinijohdannainen, joka reagoi syklopentadieenin kanssa muodostaen fulveenijohdannaisen. Tämä fulveeni reagoi elektrosyklisellä reaktio muodostaen rengasrakenteen ja renkaansulkeutumista seuraava dimetyyliamiinin eliminaatio johtaa atsuleenin muodostumiseen.
Saratovin alue

Maantiede

Saratovin alueen keskeltä virtaa Volga. Joen itäpuolinen alue kuuluu Itä-Euroopan tasankoon ja länsipuoli Volgan ylänköön. Alueella sijaitsee Saratovin tekojärvi sekä osa Volgogradin tekojärvestä. Alue on pääasiassa aroa, metsää on vain 5,3 % pinta-alasta.

Historia

Saratovin alue kuului Venäjän keisarikunnan aikana Saratovin kuvernementtiin. Saratovin alue muodostettiin 1936 Alisen Volgan maakunnan pohjoisosasta ja sen alaisuuteen kuului myös aluksi Volgan saksalaisten autonominen sosialistinen neuvostotasavalta. 
Toisen maailmansodan jälkeen alueeseen liitettiin Volgan Saksalaisten autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan eteläosa, koska Volgan saksalaiset oli karkotettu Siperiaan ja Keski-Aasiaan ja heidän tasavaltansa oli lakkautettu.

Hallinto

Saratovin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Saratov. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri, hallitus ja alueduuma. Vuonna 2013 kuvernöörinä toimi Vareri Radejev.
Alue on jaettu hallinnollisesti 38 piiriin ja 17 kaupunkialueeseen.

Talous

Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, kemian-, rakennusaine-, puunjalostus-, kevyt-, tekstiili-, ja elintarviketeollisuutta. Lisäksi alueella tuotetaan ja jalostetaan öljyä ja maakaasua. Maataloudessa viljellään viljaa, auringonkukkia ja sokerijuurikasta. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa.
Aivo- ja selkäydinkalvot

Aivo- ja selkäydinkalvot (lat. meninx, mater) ovat keskushermostoa sekä näköhermoja ympäröivä rakenne. Aivo- ja selkäydinkalvoja on kolme kappaletta. Sisimpänä on pehmytkalvo tai pehmeäkalvo (lat. pia mater), joka myötäilee tarkasti aivojen ja selkäytimen pintojen muotoja. Keskimmäinen aivokalvo on lukinkalvo (lat. arachnoidea) ja uloin aivokalvo on kovakalvo (lat. dura mater), joka koostuu kahdesta eri lehdestä. Kovakalvo toimii pään alueella myös kallon luukalvona. Selkärangassa on oma luukalvonsa, jonka vuoksi selkärangan ja kovakalvon väliin jää tyhjä tila, jota kutsutaan epiduraalitilaksi.

Aivokalvojen väliset tilat

Lukinkalvo kiinnittyy pehmytkalvoon sidekudospylväillä muodostaen lukinkalvonontelon eli subaraknoidaalitilan. Subaraknoidaalitila on aivo-selkäydinnesteen täyttämä. Kovakalvon ja lukinkalvon väliin jää selkärangassa subduraalitila, joka on ekstrasellulaarinesteen täyttämä ahdas ontelo. Dura materin lehtien välissä on epiduraalitila.
Denniz Pop

Dag Krister Volle (tunnetaan paremmin nimellä Denniz Pop (tai Denniz PoP), 26. huhtikuuta 1963 Norja – 30. elokuuta 1998 Ruotsi) oli ruotsalainen DJ, musiikkituottaja ja sanoittaja.

Ura

Volle aloitti DJ:nä 1980-luvulla. Samoihin aikoihin hän rupesi tekemään myös remixaajan töitä, ja myöhemmin myös tuottajan töitä, tuottaen mm. Dr. Albanin singlen "Hello Afrika" vuonna 1990.
Tom Talomaa ja Volle perustivat yhdessä Cheiron-äänitysstudion Kungsholmenille Tukholmaan vuonna 1992. Seuraavana vuonna he palkkasivat Max Martinin studioon. Andreas Carlsson palkattiin mukaan vuonna 1996. Perustamisensa jälkeen studio loi useita menestyksekkäitä lauluja ruotsalaisille ja ulkomaisille artisteille, kuten Ace of Base, Backstreet Boys, Britney Spears, N'Sync, E-Type, Rick Astley, Robyn ja 5ive. Studio lopetti toimintansa 2001. Max Martin ja Tom Talomaa perustivat heti tammikuussa 2001 uuden studion nimellä Maratone.

Kuolema

Vuonna 1998 Dag kuoli mahasyöpään 35 vuoden iässä, jättäen jälkeensä tyttöystävänsä Jessica Folckerin ja 11-vuotiaan poikansa. Backstreet Boysin kappaleen "Show Me the Meaning of Being Lonely" video oli omistettu Dagille. E-Typen albumilla Last Man Standing muistellaan Dagia viimeisen raidan surulaulussa "PoP Preludium".
NEODyS

NEODyS (Near Earth Objects Dynamic Site) on italialainen ja espanjalainen palvelu, joka tarjoaa tietoa NEO (Near-Earth Objects) asteroideista.
Santa Who?

Santa Who? on vuonna 2000 kuvattu komediallinen jouluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Leslie Nielsen, Steven Eckholdt, Robyn Lively, Max Morrow, Tommy Davidson, Darren Frost ja Karen LeBlanc. Elokuvassa joulupukki putoaa reestään huonon sään seurauksena New Yorkiin ja menettää muistinsa. Elokuvan on ohjannut William Dear.
Tom Robinson

Tom Robinson (s. 1. kesäkuuta 1950 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen muusikko, basisti, lauluntekijä ja radiojuontaja, joka on voimakkaasti ottanut kantaa homoseksuaalien oikeuksien puolesta.
Hänen tunnetuin homoutta käsittelevä laulunsa lienee Glad To Be Gay, jonka hän esitti omaa nimeään kantavan Tom Robinson Bandin kanssa. Hänen tuotoksensa War Baby sijoittui Britannian singelistalla kuudenneksi.

Elämäkerta

Tom Robinson syntyi Cambridgessä keskiluokkaiseen brittiperheeseen. Vanhempien lisäksi hänen perheeseensä kuuluivat kaksi veljeä ja sisar, jotka myös toimivat joko musiikin tai muun esittävän taiteen parissa.
Jo 13 vuoden ikäisenä Tom tajusi olevansa homoseksuaali, kun hän rakastui koulussa toiseen poikaan. Tuolloin seksi saman sukupuolen edustajan kanssa oli Britanniassa rikos, josta voitiin antaa vankeusrangaistus.
Kloksasilliini

Ominaisuudet ja käyttö

Kloksasilliini estää muiden penisilliinien tavoin muodostamasta bakteerien soluseinän peptidoglykaanikerrosta. Vaikutuskirjoltaan se on kapea ja tehoaa lähinnä grampositiivisista bakteereista stafylokokkeihin. MRSA-kantoihin se ei kuitenkaan tehoa. Kloksasilliini tehoaa hieman myös eräisiin streptokokkeihin ja Neisseria-suvun lajeihin. Kloksasilliini annostellaan joko tablettina suun kautta tai ruiskeena lihakseen tai laskimoon. Sitä käytetään stafylokokkien aiheuttamien ihotulehdusten ja niveltulehdusten hoitoon sekä leikkausten  jälkeen bakteeri-infektioiden ehkäisemiseen.

Haittavaikutukset

Kloksasilliini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Yhdiste voi aiheuttaa huonovointisuutta ja ripulia ja suurina annoksina ruiskeena annettuna se voi olla myrkyllistä munuaisille. Kloksasilliini voi aiheuttaa yliherkkyysoireita kuten ihottumaa.
Star Wars: The Clone Wars (televisiosarja)

Vastaanotto ja arvostelu

Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Star Wars: The Clone Wars oli sijalla 89.