google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Fr. Junnelius

Carl Fredrik Junnelius (26. lokakuuta 1838 Oulu – 4. toukokuuta 1907 Turku) oli suomalainen kauppias, kunnallispoliitikko, kunnallisneuvos ja teollisuusmies.

Ura

Junnelius kirjoitti ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1848. Oltuaan liikealalla Oulussa hän siirtyi 1855 Turkuun kirjanpitäjäksi C. M. Dahlströmin liikkeeseen.
Oppivuosien jälkeen hän perusti vuonna 1870 tehdas- ja siirtomaatavaroiden liikkeen Turkuun Linnankatu 10:een. Hän osti vuonna 1888 yhdessä kunnallisneuvos G. A. Petreliuksen kanssa Ab. John Barker & Co:n puuvillakehräämön. Hän oli vuonna 1874 myös Turun Kaakelitehdas Oy:n osakas. Junnelius omisti osan tynnyri- ja voiastiatehdasta nimeltä Mekaniska tunnbinderiet. Hän oli useiden yritysten johtokunnan jäsen, muun muassa  hevosraitiotieliikenteen aloittaneessa yhtiössä Spårvägsaktiebolag i Åbo – Ratatieosakeyhtiö Turussa  Junnelius oli osakkaana Turun Kaakelitehtaassa, jossa hän toimi johtajana vuonna 1885.
Junnelius oli Turun kaupunginvaltuutettuna vuonna 1881.
Junnelius rakennutti 1889 Maarian Latokarin luodolle Turun ensimmäisen rautaisen paloöljysäiliön. ja vuonna 1900 hän rakennutti Turun Linnankatu 8:aan saksalaisen arkkitehdin Willy Oestin piirustusten mukaisen, jugendtyylisen kolmikerroksisen kivitalon, jonka julkisivutiilet tuotiin Ruotsista. Talo purettiin vuonna 1961 Turun taudin aikana.
Junneliuksen puoliso oli Bertha o.s. Kumlin ja heillä oli kuusi lasta.
Junnelius antoi huomattavia lahjoituksia eri tahoille. Hän lahjoitti muun muassa Barkerin tehtaan työväestön avustuskassaan sekä vastaperustetun Turun urheilupuiston rakentamiseen.
Pauli Lehtosalo

Pauli Lehtosalo (18. joulukuuta 1910 Vehkalahti – 12. maaliskuuta 1989) oli moninkertainen Maalaisliiton ministeri kolmessa eri hallituksessa, hallitusneuvos ja Maatalousministeriön kansliapäällikkö. Koulutukseltaan hän oli lakimies.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

Vuoden 2007 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Varsovassa, Puolassa 22.–28. tammikuuta. Kilpailuissa kilpailtiin miesten ja naisten yksinluistelussa, pariluistelussa sekä jäätanssissa.
Reino Paasilinna

Perhesuhteet

Reino Paasilinna kuuluu tunnettuun veljessarjaan: hänen veljiään ovat Erno Paasilinna, Arto Paasilinna ja Mauri Paasilinna. Perhe oli kotoisin Petsamosta. Reino Paasilinna syntyi Pohjoisella jäämerellä, Aunus-nimisellä laivalla Norjaan, jonne äiti ja kolme muuta lasta pakenivat evakkomatkalla vajaa viikko aiemmin syttynyttä talvisotaa.
Paasilinna on naimisissa Anja Aulikki Arstila-Paasilinnan kanssa. Heillä on kolme lasta Miira (s. 1972), Petra (s. 1975), Silja (s. 1976). Sotilasarvoltaan Paasilinna on ylikersantti.

Ura Yleisradiossa, ulkoministeriössä ja eduskunnassa

Paasilinnat joutuivat sotien seurauksena evakkoon Tervolaan Kemijokilaaksoon, jossa Reino Paasilinna ei jatkanut opintojaan kansakoulun jälkeen vaan oli jo pienestä pitäen erilaisissa töissä. Hän kuitenkin päätyi 1961 pelkästä kansakoulupohjastaan huolimatta televisiotoimittajaksi, ensin Tesvisioon ja sitten 1964 Yleisradioon. Ylessä Paasilinna työskenteli vuosikymmenen ja eteni toimituspäälliköksi, mutta siirtyi 1974 ulkoasiainministeriön palvelukseen. Hieman aiemmin hän oli valmistunut yhteiskuntatieteen maisteriksi. 
Ulkoministeriössä Paasilinna toimi lehdistöneuvoksena niin Moskovassa kuin Washingtonissa, kunnes tuli valituksi SDP:n kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä vuoden 1983 vaaleissa. Kansanedustaja-aikansa hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsen. Hän luopui eduskunnasta kesken kauden 1989, kun hänet nimitettiin Yleisradion pääjohtajaksi. Siinä tehtävässä hän veti muun muassa vuoden 1993 tv-kanavauudistusta, kunnes organisaatiouudistuksessa 1994 Ylen johtoon tuli toimitusjohtajan nimikkeellä Arne Wessberg. Paasilinna toimi pääjohtajakaudellaan 1990–1994 Euroopan yleisradiounionissa.
Pääjohtajakautensa jälkeen Paasilinna palasi eduskuntaan vuoden 1995 vaaleissa ja väitteli samana vuonna yhteiskuntatieteiden tohtoriksi.

Euroopan parlamentin jäsen

Kun Suomi järjesti 1996 välikauden europarlamenttivaalit, Paasilinna asettui ehdolle ja hänet valittiin Euroopan parlamenttiin. Hänet valittiin uudelleen vuosien 1999 ja 2004 vaaleissa, joista jälkimmäisissä hän sai kuudenneksi eniten ääniä Suomessa, yli 64 000. Kansainvälisen asiantuntemuksensa ansiosta Paasilinna sai vastuuta useissa Euroopan unionin ulkopolitiikkaan vaikuttavissa tehtävissä. Vaalikaudella 2004–2009 hän oli Euroopan sosialidemokraattisen puolueen (ESP) koordinaattori teollisuus, tutkimus ja energia -valiokunnassa (ITRE) sekä varajäsenenä kulttuuri ja koulutus -valiokunnassa (CULT). Erittäin merkittävä oli myös EU:n Venäjä-valtuuskunta, jonka varapuheenjohtajat olivat molemmat suomalaisia: Paasilinnan lisäksi Esko Seppänen. 
ESP:n parlamenttiryhmässä Paasilinna vaikutti koko edustaja-aikansa tavallisena rivijäsenenä. Eurokansanedustajatehtäviensä lisäksi Reino Paasilinna toimii pitkän ja arvostetun journalistitaustansa ansiosta myös Euroopan journalismin keskuksen (EJC) johtokunnassa. Veljessarjaansa verrattuna ei Paasilinnan kirjailijanura sen sijaan ole ollut kovin tuottelias: häneltä on ilmestynyt tähän mennessä kymmenen kirjaa.
Rafael Bergström

Sukutausta

Bergström oli huomattavan näyttelijäsuvun ensimmäinen teatterikoulun käynyt näyttelijä. Hänen isänsä maanviljelijä Johan Fredrik Bergström oli Emmi Jurkan ja Arvi Tuomen setä. Rafael Bergströmin vanhempi sisar Ertta Virtamo puolestaan oli sukunsa ensimmäinen ammattimainen näyttämötaiteilija.

Ura

Bergström suoritti Suomen Näyttämöopiston ensimmäisen kurssin 1920–1922. Ammattiuransa hän aloitti Viipurin Näyttämöllä vuonna 1922. Vuonna 1929 hän siirtyi Helsinkiin Kansan Näyttämölle. Bergströmin ura jäi lyhyeksi, sillä hän sairastui ja kuoli 1933.
Bergströmin merkittäviä rooleja olivat muun muassa Juhanin, Timon, Simeonin ja Laurin roolit näytelmässä Seitsemän veljestä sekä Jussi ja Salttu kansannäytelmässä Pohjalaisia. Hänen rooleistaan mainittakoon myös Pietari von der Pahlen näytelmässä Patriootti.

Muuta

Rafael Bergström avioitui näyttelijä Martta Suonion kanssa 1925. Bergströmin appi Evert Suonio vaikutti olennaisesti siihen, että hänen serkkunsa Arvi Tuomi uskaltautui ammattimaisen teatterityön pariin.
Gun (videopeli)

Juoni

Pelin päähenkilö Colton White ja hänen isänsä Ned ovat metsästämässä Missourijoen läheisissä metsissä. Kaksikko jatkaa matkaansa Morning Star -höyrylaivalle, jossa eräs nainen esittelee Nedille löytämäänsä salaista ristin palasta. Korruptoitunut saarnamies Reed tappaa naisen, ja kersantti Hollisterin joukot aiheuttavat laivalla kaaoksen. Colton ja Ned puolustavat toisiaan, ja Ned paljastaa Coltonille olevansa vain tämän adoptioisä. Ned tönäisee Coltonin jokeen pelastaakseen tämän höyrykattilan räjähdykseltä, johon hän itse menehtyy. Colton palaa tajuihinsa joen rannalla ja vannoo kostavansa hänen isänsä tappaneille henkilöille. 
Colton matkustaa läheiseen Dodge Cityn pikkukaupunkiin, jossa prostituoitu Jenny lupaa auttaa Coltonia löytämään Reedin. Colton ja Jenny matkustavat erämaan halki Empire Cityyn, jossa Reed tappaa Jennyn kylmäverisesti ja kaupunginjohtaja Hoodoo Brownin kanssa lukitsee Coltonin vankilaan. Jennyn murhaan lavastettu Colton saa tietää Reedin ja Hoodoon työskentelevän rautateitä rakennuttavalle Thomas Magruderille, ja murtoexpertti Soapy Jenningsin avulla Colton pakenee vankilasta. Colton tapaa Magruderin liiketoimia sabotoivan kapinallisjohtaja Clay Allisonin, joka myöhemmin joutuu kaapatuksi. Colton kapinallisjoukkoineen pelastaa Clayn ja tappaa Hoodoon. 
Hollister kaappaa Coltonin ja Soapyn linnakkeeseensa, josta Colton pakenee ja jonne hän hyökkää intiaaniheimon avustuksella. Tapettuaan Hollisterin Colton ja Soapy matkustavat Morning Starin hylylle etsimään Nedin kassakaappiin piilottamaa tavaraa. Hylyllä he tappavat Reedin ja paljastavat Nedin piilottelemaksi tavaraksi osan kultaisesta rististä, joka osoittaa tien mystiseen Quiviran kultaiseen kaupunkiin. Colton ja Soapy tapaavat intiaanipäällikön, joka antaa toisen osan rististä ja kertoo Coltonin biologisen isän olleen lääkäri ja äidin apassi, jotka joutuivat Magruderin tappamiksi. Intiaani auttaa Coltonia käyttämään ristiä karttana, minkä jälkeen Colton hyökkää intiaanien ja kapinallisten avustuksella Quiviraan ja tappaa Magruderin. Intiaanipäällikkö pelastaa Coltonin sortuvasta Quivirasta viime hetkellä.

Gun: Showdown

Gun: Showdown on Rebellion Developmentsin kehittämä versio pelistä PlayStation Portablelle.
Harjunlammi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,8 metriä mpy.
Mogami-luokka

Suunnittelu

Allekirjoitettuaan Lontoon laivastosopimuksen huhtikuussa 1930, Japani valmisti määritellyn määrän A-luokan eli kahdeksan tuuman tykein varustettuja risteilijöitä. Niin kauan kuin B-luokan eli kuuden tuuman tykein varustettuja risteilijöitä ei rajoitettaisi, maan tilanne ei olisi huolestuttava, koska tonnistoraja oli 98 415 tonnia mitattuna kuivana. Uusille aluksille oli jäljellä ainoastaan 2 035 tonnia. Lisäksi useat alukset saavuttivat asetetun käyttöiän vuonna 1934, joten ne voitiin korvata uusilla. Siten tehtiin päätös neljän uuden 8 500 tonnin valmistuksesta ennen vuotta 1936 ja kahden 8 450 tonnin aluksen myöhemmästä valmistuksesta.
Näiden alusten piti korvata parannellun Takao-luokan alukset, joiden tilaukset oli jouduttu peruuttamaan Lontoon laivastosopimuksen ratifioinnin yhteydessä. Suunnittelutyö aloitettiin vuonna 1930, jolloin vaatimuksiksi esitettiin viisitoista 15,5 senttimetrin tykkiä kolmiputkisissa ilmatorjuntaan soveltuvissa torneissa ja kahdentoista 24 tuuman torpedoputken asentamista. Rakennustöissä oli huomioitava tykkien vaihtaminen raskaampiin kahdeksantuumaisiin heti kun mahdollista. Panssaroinnin tuli suojata makasiinit kahdeksan tuuman kranaateilta ja konehuoneet kuusituumaisilta. Vaatimukset vastasivat siten A-luokan risteilijöiden vaatimuksia, ja siten oli mahdotonta pysyä asetetussa 8 500 tonnin uppouma rajassa, vaikka hitsausta käytettiin runsaasti.
Akasiakäpinkäinen

Levinneisyys

Akasiakäpinkäistä tavataan Afrikan etelä- ja itäosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Argo-laiva

Argo-laiva (myös Argo, lat. Argo Navis) on vanha tähdistö, jonka Ptolemaios nimesi 48 tähdistön ryhmäänsä. Sen esikuva on kreikkalaisen mytologian Argo, joka oli Iasonin ja argonauttien käyttämä alus.
Argo ei ole nykyään käytössä olevien 88 tähdistön joukossa, sillä vuonna 1763 ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille hajotti sen osiin Köliksi (Carina), Peräkeulaksi (Puppis) ja Purjeeksi (Vela). Samalla kun Argo hajotettiin, sen tähdet jakaantuivat eri tähtikuvioihin: Köliin jäivät muun muassa Argon α- ja β-tähdet, Purjeeseen γ ja δ, Köliin ε ja Peräkeulaan taas ζ. Lacaille hajotti Argon luultavasti tähdistön valtavan koon vuoksi. Lacaillen luoma tähdistö nimeltä Kompassi (Pyxis) ei liity perinteiseen Argoon, vaikka sijaitseekin sen lähellä. Hajotuksen ohella katosi kuvassa näkyvä Tammi.
Suede (albumi)

Suede on Sueden debyyttialbumi. Se julkaistiin Nude Records -levymerkillä 29. maaliskuuta 1993. Äänitys tehtiin vuosina 1992 ja 1993. Levyn tuotti Ed Buller.
Levy nousi välittömästi Britannian virallisen albumilistan ykköseksi ja Suede voitti sillä Mercury Prizen. Suede nousi toiseksi brittiläisten ja suomalaisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita albumeja, edellään vain Björkin Debut. Vuonna 1998 Q-lehden lukijat äänestivät sen kaikkien aikojen 60. parhaaksi musiikkialbumiksi.
Suedelta julkaistiin singleinä "The Drowners", "Metal Mickey", "Animal Nitrate" ja "So Young".
Mother Love (Queenin kappale)

Mother Love on brittiläisen Queen-yhtyeen vuonna 1995 julkaisema kappale. Se kuuluu Made in Heaven -albumille ja se on viimeinen Freddie Mercuryn laulama kappale. Lauluraita nauhoitettiin toukokuussa 1991, vain viisi kuukautta ennen Mercuryn kuolemaa. Kappaleen kirjoittivat yhteistyössä Mercury ja Brian May.
Islannin hallitsija

Historia

Islannin monarkia perustettiin vuonna 1918 tehdyllä unionin säädöksellä, joka muutti entisen Tanskan merentakaisen aluee hallinnan riippumattomaksi valtiolliseksi perustuslailliseksi monarkiksi. Islanti sai uuden perustuslain vuonna 1944 pidetyn kansanäänestyksen jälkeen, joka kumosi monarkian. 
Vaikka monet tanskalaiset olivat loukkaantuneita siitä, että Islanti ryhtyi tällaiseen toimeen monarkian kumoamiselle, ja Tanska oli vielä tuolloin Saksan miehittämä maa, kuningas Kristian X lähetti islantilaisille onnittelut uudesta valtiomuodosta.
LV 217M

LV 217M on Yhdysvalloissa valmistettu pataljoonaradio. Se on kehittyneempi versio LV 217:stä, jota on Suomessa valmistettu lisenssillä Oy Nokia Ab:n Oulun-tehtailla vuodesta 1973 alkaen. Siinä on 920 radiokanavan sijasta 2 320 kanavaa, koska taajuusalue on hiukan laajempi, mutta pääasiassa koska kanavaväli on puolitettu 50 kHz:sta 25 kHz:iin, jolloin samalla taajuusalueella käytettävien taajuuksien lukumäärä kaksinkertaistuu. Lisäksi radiossa on 150 Hz:n aliäänikohinasalpa ja taajuudesta riippumaton kohinasalpa.
Lisäksi laite on noin kolmanneksen kevyempi kuin LV 217. Levyllä olevien numeroiden asemesta siinä on nestekidenäyttö, ja suurin lähetysteho on 5 W (LV 217:ssa 4 W).
Kiiskilänkylä

Kiiskilänkylä on Limingassa sijaitseva haja-asutteinen kylä. Kylä sijaitsee Heinijärven kylän ja Tyrnävän Temmeksen taajaman välisen paikallistien 18601 (Kiiskilänkyläntie-Heinijärventie) varrella. Limingan kirkonkylältä on matkaa noin 16 kilometriä, Heinijärveltä noin 4 kilometriä ja Temmekseltä noin 10 kilometriä.
Kylällä sijainnut Kiiskilänjärvi kuivatettiin 1960-luvulla. Järveä kuivattiin ensimmäisen kerran jo 1800-luvulla muiden liminkalaisten järvienkuivauksien yhteydessä.
Nyländska Jaktklubben

Nyländska Jaktklubben (NJK) on Helsingin vanhin ja Suomen toiseksi vanhin pursiseura. NJK:n satama ja ravintola sijaitsevat Valkosaaressa Eteläsataman edustalla. NJK:lla on toinen satama Koivusaaressa Lauttasaaren länsipuolella. Pursiseuran virallinen kieli on ruotsi. Jäseniä on noin 2 600 ja rekisteröityjä veneitä noin 700.
Nykyisin Valkosaari toimii myös vierasvenesatamana, jossa on 25 vieraspaikkaa ja lisäksi käytetään vapaita kerhopaikkoja. Valkosaaressa käy vuosittain noin 500 vierasvenettä.
Pursiseuran säännöt vahvistettiin 4. maaliskuuta 1861 keisari Aleksanteri II:n esittelyssä. Samalla seura sai ensimmäisen lippunsa, josta tuli esikuva Suomen lipulle. NJK:n nykyinen lippu on järjestyksessä neljäs. Valkosaareen seura muutti vuonna 1885, ja ensimmäinen klubirakennus valmistui jo samana vuonna. Sen vihki itse keisari Aleksanteri III ”armollisuuden osoituksena” ensimmäisellä Helsingin-vierailullaan.
Nykyinen, pitsihuvilatyyppinen rakennus on arkkitehtitoimisto Estlander & Zettergrenin käsialaa ja vihittiin käyttöön 31. elokuuta 1900. Rakennuksen perinteinen tyyli ja taso on säilytetty meidän päiviimme, ja pitkistä purjehdusperinteistä kertovat sekä ulkomaisten veneseurojen tervehdysviirit että suuri veneiden puolimallinäyttely.
Ravintola NJK on vuosikymmenien kuluessa palvellut sekä seuran jäsenistöä että useiden ravintoloitsijoiden vetämänä suurta yleisöä. Royal Ravintolat Oy:n edeltäjä MK-Rest Oy tuli ravintoloitsijaksi vuonna 1989.
Ravintola NJK toimii myös ympäristön kannalta järkevästi. Ravintola NJK:lle onkin myönnetty Pohjoismainen ympäristömerkki, eli Joutsenmerkki.
Seuran kommodori on Mats Welin.
Venla Karttunen

Venla Karttunen (s. 1. syyskuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa kasvattajaseuraansa Jyväskylän Kirittäriä. Karttunen debytoi naisten Superpesiksessä kaudella 2018 ja löi toisessa ottelussaan kunnarin. Karttunen pelaa ulkopelissä kolmospolttajana tai ykkösvahtina ja sisäpelissä numerolla 2 tai jokerina.
Hänen isänsä Jukka Karttunen on toiminut miesten Superpesiksessä pelinjohtajana.
Ukko Kivi-Koskinen

Ukko Pellervo Kivi-Koskinen, sukunimi vuoteen 1934 Koskinen (7. lokakuuta 1915 Viipuri – 15. huhtikuuta 1995 Toijala) oli suomalainen lakitieteen lisensisaatti, kihlakunnantuomari ja laamanni.
Kivi-Koskisen vanhemmat olivat asianajaja, varatuomari Juho Konstantin Kivi-Koskinen (1884–1966) ja Salli Sofia Niku. Hän pääsi ylioppilaaksi 1934, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1940 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1945 sekä lisensiaatiksi 1947. Kivi-Koskinen sai varatuomarin arvon 1945.
Kivi-Koskinen oli asianajajana Helsingissä 1945–1956, Helsingin raastuvanoikeuden rikosasiain notaarina 1955–1963, korkeimman oikeuden nuorempana oikeussihteerinä 1956–1962, Turun maanjako-oikeuden puheenjohtajana 1962–1965 ja Toijalan tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1965. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan taloudenhoitajana 1948–1959 ja ylioppilaskunnan varapuheenjohtajana 1945–1948. Kivi-Koskinen oli mukana perustamassa Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki-säätiötä vuonna 1952. Kivi-Koskinen oli Toijalan kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1973 alkaen. Hän oli Suomen purjehtijaliiton ja Suomen lakimiesliiton hallituksen jäsenenä ja Suomen kihlakunnan- ja käräjätuomarit ry:n puheenjohtajana.
Ukko Kivi-Koskinen oli naimisissa vuodesta 1941 talousopettaja Anni Pullisen kanssa. Heidän poikansa on Patentti- ja rekisterihallituksen pääjohtajana 1979–1985 toiminut Timo Kivi-Koskinen (s. 1942).
Kumiviikuna

Ulkonäkö

Luonnossa kumiviikuna kasvaa korkeaksi, jopa 60 metriä korkeaksi puuksi. Lehdet ovat 15–30 senttimetriä pitkät ja 7–15 senttimetriä leveät. Ne ovat nahkeat, kiiltävät ja tummanvihreät. Huonekasvina tila ja olosuhteet kuitenkin rajoittavat kasvua, joten kumiviikuna muistuttaa huonekasvina suurimmillaan kookasta puuvartista pensasta.
Kumiviikunasta on paljon erilaisia lajikkeita. Lajikkeiden lehtien väri vaihtelee vihreänkirjavasta tasaisen tummanvihreään. Kirjavalehtiset lajikkeet ovat muita vaativampia.
Kansainvälinen yhteisö

Kansainvälinen yhteisö on poliittisessa keskustelussa ja tiedostusvälineissä käytettävä nimitys, jolla ei kuitenkaan ole vakiintunutta merkitystä. Se vastaa usein nimityksiä Länsimaat tai kylmä sodan aikainen Vapaa maailma. Joskus sillä voidaan tarkoittaa jotain kansainvälisiä järjestöjä (esim. YK:ta, jossa ovat mukana lähes kaikki maailman valtiot). Termiä käytetään usein retorisesti, kun halutaan esittää jonkin maan politiikan poikkeavan muiden maiden, ns. kansainvälisen yhteisön politiikasta.
Alkaloidit

Alkaloidit eli kasviemäkset ovat kasveissa esiintyviä typpipitoisia, emäksisiä, elimistön toimintoihin yleensä merkittävästi vaikuttavia orgaanisia yhdisteitä. Alkaloidit ovat usein kitkerän makuisia.
Vaikka useimmat alkaloidit ovat myrkyllisiä, joitakin käytetään kivun lievityksessä, nukutuksessa tai päihteenä. Joitakin tunnetuimpia alkaloideja ovat mm. morfiini, kokaiini, kofeiini, kiniini ja nikotiini.
Plasmapaneelinäyttö

Plasmapaneelinäyttö on litteän näytön mahdollistava tekniikka. Plasmapaneelinäyttöjä käytettiin tyypillisesti suurissa (yli 37-tuumaisissa) televisioissa. Sadattuhannet pienet solut sijaitsevat kahden lasilevyn välissä. Nämä solut sisältävät sekoituksen jalokaasuja (neonia ja ksenonia). Solun läpi kulkeva sähkövirta ionisoi kaasun muuttaen sen plasmaksi. Plasma säteilee ultraviolettivaloa, joka puolestaan saa fluoresoivan materaalin tuottamaan näkyvää valoa.
Claudia Jung

Elämä ja ura

Jo pienestä pitäen musiikki oli keskeinen osa Claudia Jungin elämää. Hän harrasti lapsuudessaan sekä kitaransoittoa että kuorolaulua. Ennen ammattimaista muusikonuraansa hän toimi muun muassa matkaoppaana Italiassa ja fotolaboranttina. Vuonna 1984 Jung tutustui tuottaja Adam Schaireriin ja yhteistyö tämän kanssa johti ensimmäiseen single-julkaisuun vuonna 1986. Claudia Jungin esikoisalbumi Halt' mich fest ilmestyi vuonna 1988. Alussa musiikista ja teksteistä vastasivat Schairerin lisäksi lähinnä Jean Frankfurter ja Erich Offierowski, myöhemmin muun muassa André Franke, Joachim Horn-Bernges ja Bernd Meinunger.
Suosion kasvettua Claudia Jungia on alettu kutsua "Saksalaisen iskelmän suureksi naiseksi" ("Die grosse Dame des deutschen Schlagers"). Jung on niittänyt mainetta vahvana balladien tulkitsijana, ja hänen repertuaarissaan on vankka sijansa myös pop-genren tanssimusiikille. Vuonna 2015 julkaistu Seitensprung puolestaan koostuu lähes yksinomaan käännöskappaleista, kuten "Durch Meine Finger Rinnt Die Zeit", joka on saksankielinen versio Abban sävellyksestä "Slipping Through My Fingers".
Jung on laulanut useita duettoja. Eräs hänen suosituimmista lauluistaan, Je t'aime mon amour, on yhteistyö Richard Claydermanin kanssa. Jung on levyttänyt lähinnä saksaksi. Lisäksi hän on tulkinnut muutamia ranskan-, englannin- ja italiankielisiä kappaleita. Vuonna 2001 julkaistiin VHS:nä ja DVD:nä Claudia Jungin juontama televisio-ohjelma Mein München - Auch wenn es nicht vernünftig ist. Jung on voittanut useita saksalaisia musiikkialan palkintoja.
Reininmaalla syntynyt Jung muutti Baijeriin 1994. Hän asuu maalaistalossa Pfaffenhofen an der Ilmissä Münchenin lähistöllä. Hän avioitui 1997 muusikko Hans Singerin kanssa, joka on tuottanut hänen levynsä vuodesta 1999. Pariskunnan tytär, Anna Charlotte, lauloi äitinsä kanssa dueton Heut' fliegt ein Engel durch die Nacht vuonna 2004.
Claudia Jung on näytellyt harrastuspohjalta muutamissa televisiotuotannoissa, kuten Das Musikhotel am Wolfgangsee (2008) ja Der Schatz im Silbersee (2015).
Claudia Jung - virallisesti Ute Singer - toimi paikallispoliitikkona 2008–2013.