google/wiki40b huggingface dataset:
Yatzy

Yatzy eli jatsi (myös yahtzee, yacht) on noppapeli, jota voi pelata periaatteessa rajoittamaton määrä pelaajia. Peliä voi pelata myös yksin, jolloin tarkoituksena on aiemman henkilökohtaisen ennätyksen rikkominen. Suomessa Yatzya valmistaa kaupallisesti Tactic Games.
Pelissä tavoitteena on saada viittä kuusisivuista noppaa heittämällä erilaisia lukujen yhdistelmiä. Yhdistelmien tulos merkitään pöytäkirjaan. Pöytäkirjan täytyttyä voittaja on se pelaaja, jolla on korkeimmat lopputulospisteet.
Yhdysvaltalainen Edwin S. Lowe alkoi vuonna 1956 myydä peliä nimeltä Yahtzee. Tarinan mukaan peli-idean myi hänelle varakas kanadalainen pariskunta, jolla oli tapana pelata peliä jahdillaan vieraidensa kanssa, joskin tarinan todenperäisyys on kyseenalainen. Yrityskauppojen myötä Yahtzeen oikeudet ovat nykyään Hasbrolla.

Pelin kulku

Kukin pelaaja saa vuorollaan heittää noppia kolme kertaa. Ensimmäisellä kerralla on heitettävä kaikki nopat. Seuraavalla kahdella heittokerralla pelaaja saa vapaasti valita, mitkä nopat heittää. Heittovuorolla noppia ei ole pakko heittää kolmea kertaa. Kun pelaaja päättää heittovuoronsa, tulos kirjataan pöytäkirjaan ja vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle.
Mikäli pelaaja ei saa sellaista yhdistelmää, joka voidaan kirjata pöytäkirjan johonkin kohtaan, on pöytäkirjaan merkittävä pelaajan valitsemaan kohtaan nolla pistettä.
Readme.fin julkaisemassa Suuressa pelikirjassa kuvatussa jatsissa pelaajan on kierroksen ensimmäisen heittonsa jälkeen valittava, mitä yhdistelmää tavoittelee. Sen jälkeen haluamansa nopat saa heittää kahdesti uudestaan, mutta jos tavoiteltu yhdistelmä jää saamatta, kierroksen tulos on nolla pistettä.

Pöytäkirja

Yatzyn pöytäkirjan täyttöjärjestys on vapaa. Eräs sääntömuunnelma on ns. pakkoyatzy, jolloin pöytäkirjaa täytetään järjestyksessä ylhäältä alas. Mikäli pakkoyatzyssa pelaaja ei saa yhtään sillä heitolla pöytäkirjaan kelvollista yhdistelmää, merkitään siihen kohtaan nolla pistettä, ja seuraavalla vuorolla pelaajan on yritettävä seuraavan kohdan yhdistelmää.

Pistelasku

Kun kaikki pöytäkirjan kohdat on täytetty jokaisen pelaajan osalta, lasketaan loppupisteet. Ensin lasketaan yhteen pöytäkirjan yläosan pistemäärä. Mikäli yläosan yhteenlaskettu pistemäärä on 63 tai yli, pelaaja saa 50 bonuspistettä. (63 on pistemäärä, joka saavutetaan heittämällä kolme osumaa jokaista numeroa) Yläosan pistemäärä mahdollisine bonuspisteineen lisätään alaosan pistemäärään, josta saadaan kokonaissumma.
Pelin voittaja on pelaaja, jolla on suurin kokonaissumma.
Khaled Badra

Ura

Badra aloitti uransa kotikaupunkinsa JS Kairouanissa vuonna 1994, jossa yhden kauden jälkeen hän siirtyi Espéranceen. Pian Badra nousi joukkueensa vakiopuolustajaksi ja hyvien otteiden myötä häntä kutsuttiin Tunisian Marcel Desaillyksi muun muassa luotettavuuden ja kovan taklauksen myötä. Kaudella 1996/1997 Badra kuului maansa parhaimpiin puolustajiin ja hänet kutsuttiin vuoden 1996 kesäolympialaisiin. Badra pelasi Espérancessa aina kauteen 1999/2000 asti, jonka aikana hän ehti voittaa muun muassa kolme Tunisian liigamestaruutta ja kaksi Tunisian Cuppia.
Badra siirtyi kaudella 2000/2001 Turkkiin Denizlisporiin, jossa hän ei saavuttanut kotimaansa tavoin suurta menestystä. Badra kuitenkin kuului joukkueensa vakiopuolustajiin pelaten 26 ottelua. Seuraavaksi hän kokeili uraansa Italiassa, lainasopimuksella Genoan joukkueessa, jossa Badran peliaika jäi kohtuulliseksi pelaten yhteensä 16 ottelua sarjan 38 ottelusta. Maalinteossa hän onnistui kahdesti joukkueen sijoittuessa Serie B:ssä sijalle kaksitoista. Lyhyen Euroopan kiertueen päätteeksi Badra siirtyi Saudi-Arabiaan Al-Ahliin, jossa hän vietti yhden kauden. Kausi meni varsin hyvin Al-Ahlin sijoittuessa liigassa toiseksi ja Badran pelatessa 18 ottelua kauden 22 ottelusta. Hyvästä kaudesta huolimatta Badra siirtyi takaisin kotimaahansa Espéranceen vuonna 2003, jossa hän vietti kolme kautta voittaen kaksi liigamestaruutta vuosina 2004 ja 2006. Tämän jälkeen Badra siirtyi takaisin Al-Ahliin, jossa hän oli joukkueensa vakiopelaajia. Vuodet 2008-2009 Badra edusti kotimaansa seuraa Espérancea, jossa hän on myös lopetti uransa.
Pulmunen

Koko ja ulkonäkö

Lentävät pulmuset on helppo tunnistaa valkeista siipiläikistään. Soidinasuisella koiraalla on valkea vatsa ja musta selkä. Muut höyhenpuvut ovat selästä vaaleanpunertavia, vatsapuolelta valkoisia. Linnun pituus on noin 16–18 cm, paino 35 g. Euroopan vanhin rengastettu pulmunen on ollut 9 vuoden 6 kuukauden ikäinen islantilainen lintu.

Levinneisyys

Pulmusia tavataan arktisella alueella koko pohjoisella pallonpuoliskolla. Skotlannin ylämaan vuorenhuipuilla on pieni eristynyt populaatio. Pulmuset muuttavat talvehtimaan etelään, muun muassa Keski-Eurooppaan. Ne palaavat usein ensimmäisinä muuttolintuina jo helmi–maaliskuussa, ja lähtevät syksyllä loka–marraskuussa. Suomen tuntureilla pesii noin 4 000 pulmusparia.

Elinympäristö

Pulmusen pesimisaluetta on puuton tunturiylänkö. Muuttoaikoina pelloilla ja ulkosaariston luodoilla.

Lisääntyminen

Pulmunen pesii maakoloon. Munia on tavallisesti 5. Munat ovat vihertävänsinisiä, ruskeapilkkuisia, ja naaras hautoo noin 2 viikkoa. Toisen kaksiviikkoisen kuluttua poikaset ovat jo lentokykyisiä.

Ravinto

Pulmuset syövät heinänsiemeniä, viljanjyviä ja silmuja, kesällä myös hyönteisiä. Poikaset saavat pelkästään hyönteisravintoa.
Fosfopentoosiepimeraasi

Fosfopentoosiepimeraasi eli ribuloosifosfaatti-3-epimeraasi on entsyymi, joka katalysoi ribuloosi-5-fosfaatin reversiibeliä isomeroitumista epimeerikseen ksyluloosi-5-fosfaatiksi. Entsyymi osallistuu pentoosifosfaattireittiin ja Calvinin kiertoon osana fotosynteesiä. Fosfopentoosiepimeraasin EC-numero on EC 5.1.3.1.

Toiminta

Rakenteeltaan fosfopentoosiepimeraasi on useimmiten dimeeri ja esimerkiksi ihmisen entsyymin molekyylipaino on 45 kDa. Toimiakseen entsyymi vaatii kofaktorikseen useimmiten joko rauta- tai sinkki-ionin. Fosfopentoosiepimeraasin mekanismi musituttaa fosfopentoosi-isomeraasin mekanismia siten, että molemmissa ensimmäinen vaihe on happaman protonin vastaanottaminen hiileltä ja enediolivälituotteen muodostuminen. Fosfopentoosiepimeraasin katalysoimassa pentoosifosfaattireitin reaktiossa välituotteena muodostuu 2,3-enedioli, kun aktiivisen kohdan aspartaatti-muodossa oleva asparagiinihappo vastaanottaa protonin ribuloosi-5-fosfaatin C3-hiiliatomilta. Tämän jälkeen toinen asparagiinihappo luovuttaa protonin C3-hiilelle, jolloin tapahtuu stereokemian inversio ja muodostuu ribuloosi-5-fosfaatin epimeeri ksyluloosi-5-fosfaatti. Calvinin kierrossa fosfopentoosiepimeraasi katalysoi vastakkaissuntaista reaktiota eli ksyluloosi-5-fosfaatin isomeroitumista ribuloosi-5-fosfaatiksi.
Paul Castellano

Constantino Paul "Big Paulie" Castellano (s. 26. kesäkuuta 1915 – 16. joulukuuta 1985) oli New Yorkissa vaikuttavan Gambinon mafiaperheen päällikkö, jonka johtoon hän oli siirtynyt Carlo Gambinon kuoltua 1976. Castellano ja tämän alainen Thomas Bilotti murhattiin ampumalla kuoliaaksi italialaisen ravintolan eteen New Yorkissa. Murhan järjesti Gambinon perheen capo eli ns. "kapteeni" John Gotti. Kuollessaan Castellano oli vapaana takuita vastaan, kun hänet oli pidätetty muun muassa kiristyksestä.
Niassan suojelualue

Niassan suojelualue on luonnonsuojelualue Mosambikin pohjoisosassa, Niassan ja Cabo Delgadon maakunnissa. Sen pinta-ala on 42 000 neliökilometriä, joten se on Mosambikin laajin suojelualue. Alue on perustettu vuonna 1954, ennen Mosambikin itsenäistymistä. Se rappioutui ja hylättiin levottomuuksien aikana 1970- ja 1980-luvuilla, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1992.
Alueen maisemasta suurin osa on miombo-savannia. Jokivarsilla ja vuorten ja inselberg kukkuloiden rinteillä kasvaa metsälaikkuja.
Useimmat Mosambikin elefantit, puhvelit ja seeprat elävät tällä alueella. Siellä on myös joitakin leijonia ja leopardeja. Niassan alueella elää 450 yksilön populaatio erittäin uhanalaisia hyeenakoiria Vuonna 2002 ilmalaskennoista havaittiin yli 12 000 elefanttia, 9 000 mustahevosantilooppia ja useita tuhansia puhveleita. Gnuulla on sellainen alalaji, jota tavataan vain tällä alueella, ja impalan ja seepran alalajit ovat muualla harvinaisia.
Eläinlääkintäkoulu

Eläinlääkintäkoulu (lyh. ElLääkK tai EllääkK) oli vuosina 1967–1994 toiminut Puolustusvoimien joukko-osasto ja sotilasopetuslaitos.  
Se perustettiin vuonna 1934 nimellä Hevoshuoltokoulu (HevHK), Eläinlääkintäkouluksi nimi vaihtui 1967 oltuaan sitä ennen Huoltokoulu 1 (HK 1). Osasto toimi aluksi Ypäjällä ja vuodesta 1955 lähtien Kankaanpäässä Niinisalon varuskunnassa. 
Hevoshuoltokoulun tehtävänä oli kouluttaa hevosmiehiä sekä hevosia, joita käytettiin muun muassa huoltokomppanioissa sekä tykkien vetämiseen. Puolustusvoimien siirryttyä lopullisesti moottorikäyttöiseen kalustoon 1960-luvun aikana, käytettiin hevosia enää paraateissa sekä erilaisissa näytöksissä. Lisäksi ne olivat mukana elokuvateollisuuden palveluksessa.
Eläinlääkintäkoululla oli myös omaa hevosjalostusta ja -kasvatusta sekä ravihevosia, jotka kilpailivat Puolustusvoimien nimissä aina 1990-luvun alkupuolelle saakka. Eläinlääkintäkoulun kasvattamat hevoset tunnisti niiden S.A.-alkuisesta nimestä. 
Hevosten lisäksi Eläinlääkintäkoulussa koulutettiin Puolustusvoimien koiria erilaisiin tehtäviin. Joukko-osastossa palvelleilla varusmiehillä oli mahdollisuus peruskoulutuskauden jälkeen ottaa mukaan koulutukseen myös oma koiransa.
Hevoshuoltokoulun aikaisia viimeisiä koulunjohtajia olivat majuri Mauno Sirama ja majuri Kaarlo Vainio.
Kouluun kuului myös oma eläinklinikka ja Eläinlääkintävarikko.
Eläinlääkintäkoulun aselajiväri oli rakuunajoukkojen tavoin keltainen.

Historia

Eläinlääkintäkoulun historia alkaa vuodesta 1928, jolloin hallitus asetti komitean pohtimaan Suomen hevosjalostuksen keskittämistä. Helmikuussa 1931 vahvistettiin laki hevossiittolan ja -koulun perustamisesta, sekä armeijan ratsukoulun ja hevosvarikon siirtämisestä Lappeenrannasta Ypäjälle Kartanonkylän kartanoon. Puolustuslaitoksen Ratsukoulu aloitti toimintansa syyskuussa 1933 ja Hevoshuoltokoulu vuotta myöhemmin. Yhteensä Lappeenrannasta muutti Ypäjälle yli 150 hevosta, 3 upseeria, 26 aliupseeria sekä 80 henkeä miehistöä. 
Sodan jälkeen Hevoshuoltokoulun yhteyteen siirrettiin myös Puolustusvoimien koiratarhat sekä Sotakoirakoulu. Niinisaloon joukko-osasto muutti 1955. Se toimi Hevoshuoltokoulun nimellä vuoden 1966 loppuun saakka, jonka jälkeen nimi vaihtui Eläinlääkintäkouluksi.  
Itsenäisenä joukko-osastona Eläinlääkintäkoulu toimi aina vuoteen 1987, jolloin se liitettiin osaksi Satakunnan Tykistörykmenttiä yhdessä Tykistökoulun ja Mittauspatteriston kanssa. 
Eläinlääkintäkoulu lakkautettiin vuonna 1994. Sen hevoset myytiin huutokaupalla elokuussa 1993. Ne olivat myös viimeiset Suomen Puolustusvoimien hevoset. Osa niistä siirtyi ennen huutokauppaa Niinisalon Ratsastajien omistukseen hevosvetoisen tykistön perinnejaoksen käyttöön. Yhdistys vuokrasi myös Niinisalon hevostallit. 
Sotakoirien koulutus jatkuu Niinisalossa edelleen Tykistöprikaatin alaisuudessa.
Nihti

Nihti oli nimitys, jota käytettiin jalkaväen sotilaasta Ruotsin vallan ajan armeijassa 1500–1700-luvulla. Jalkaväen yksikkö 1600-luvun alkuvuosikymmeniin oli lippue. Lippuetta johti nihtipäällikkö. Nihti on johdettu ruotsin kielen sanasta knekt, joka tulee keskialasaksan sanasta Knecht. Samaa kantaa on muinaisenglannin cnecht, josta on kehittynyt ritaria tarkoittava nykyenglannin knight.
Saloistenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 122 ha ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järveä ympäröivät harjut ja moreenikankaat, jotka eristävät järven valuma-alueen ympäristöstään pieneksi altaaksi. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä ja rannoista yli puolet ovat metsää ja loput peltoa. Järven lähiympäristössä on yli kymmenen maatilaa ja rannoille ja rantojen tuntumaan on rakennettu noin 50 vapaa-ajan asuntoa. Järven vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järveen laskee muutama lyhyt oja. Etelästä siihen tulee Puolukkasuolta soiden kuivatusoja ja Saloisten pelloilta pari peltoojaa. Isojärveen laskee Jukuanlahdelta lyhyt laskuoja järviä erottavan kannaksen ylitse Taipaleenlahteen. Vedet kulkeutuvat tämän jälkeen muutaman järven ketjussa lounaaseen, jossa Sääjärvenoja laskee Harvialassa Hiidenjokeen ja se puolestaan Vanajaveteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Lempeldonjärvi". Sen itärannalla sijaitsi ”Salois by” ja länsirannalla ”Lempeldo by”. Samaan aikaan järven länsipuolella ollutta Isojärveä kutsuttiin ”Saloisjärveksi”. Vielä vuoden 1964 peruskartassa järveä kutsuttiin Lempellonjärveksi, mutta vuoden 1975 kartassa oli kirjoitettuna ”Saloistenjärvi eli Lempellonjärvi”.
Emund Vanha

Emund Vanha oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1050–1060. Hän oli Ruotsin ensimmäisen kristityn kuninkaan Olavi Sylikuninkaan (Olof Skötkonung) avioton poika. Lisänimen Vanha hän sai siitä, että hän oli edellisen kuninkaan Anund Jakobin vanhempi velipuoli. Emundin kaksi poikaa kuolivat ennen isäänsä, ja seuraavaksi kuninkaaksi nousi hänen vävynsä Stenkil.
Emund oli kristitty, mutta kiisteli Bremenin arkkipiispan kanssa Ruotsin kirkon itsenäisyydestä.
Kirjailija Lempi Jääskeläinen sijoitti kirjansa Kvenlannin hurtta juuri Emund Vanhan hallituskauden loppuun.
XHTML

XHTML (lyhenne sanoista eXtensible Hypertext Markup Language) on HTML:stä kehitetty verkkosivujen merkintäkieli, joka täyttää XML:n muotovaatimukset. Sen oli alun perin tarkoitus korvata HTML.
XHTML:n määrittelee W3C.

XHTML:n ja HTML:n erot

XHTML eroaa HTML:stä tiukemmilla muotosäännöillään. Eroja ovat esimerkiksi viittaus käytettyyn XML-määrittelyyn, pakollinen pienten kirjainten käyttö kaikissa tunnisteissa, attribuuttien pakolliset arvot, attribuuttien arvojen pakollinen merkitseminen lainausmerkeillä ja elementtien pakollinen sulkeminen.
Siinä missä HTML-dokumenteissa tulisi käyttää MIME-tyyppiä 'text/html', XHTML-dokumenteissa tulisi käyttää tyyppiä 'application/xhtml+xml'. Käytännössä tämä on kuitenkin huonosta selaintuesta johtuen liki mahdotonta. Tästä syystä myös MIME-tyypin 'text/html' käyttö XHTML 1.0 -dokumenttien tyyppinä on sallittu.
W3C on julkaissut oman ohjeistuksensa HTML-yhteensopivan XHTML:n kirjoittamiseksi.
XHTML-dokumentit on helppo muokata jo olemassa olevista HTML-dokumenteista, mikäli niissä ei käytetä skriptausta. XHTML-tiedosto voidaan monesti jäsentää HTML-jäsentimellä.

Miksi XHTML?

Tärkein syy XHTML:n kehittämiseen lienee se, että sen ajateltiin sopivan hyvin myös muihin medioihin kuin perinteisiin tietokoneisiin. Tällaisia ovat esimerkiksi matkapuhelin ja muut kannettavat päätelaitteet, televisio ja ns. PDA-laitteet. Käytännössä mobiiliselaimet eivät kuitenkaan ole toteuttaneet XHTML:ää määrittelyn mukaan. XML-työkalujen soveltaminen XHTML:ään nähtiin myös etuna.

XHTML 1.0

XHTML:n ensimmäinen versio oli käytännössä samanlainen kuin HTML 4.01. Eroja ovat lähinnä XHTML 1.0:n rajoitukset isojen ja pienien kirjainten käytössä sekä tägien sulkemisessa. Lisäksi XHTML 1.0 -dokumentit tulisi teoriassa tarjota asiakasohjelmistolle MIME-tyypillä application/xhtml+xml, joka sallii myös muiden XML-nimiavaruuksien käytön dokumentissa.

XHTML5

HTML 5 -luonnos määrittelee kaksi sarjallistusta: HTML5:n text/html:lle ja XHTML5:n application/xhtml+xml:lle.
XHTML5 ei edellytä dokumenttityyppimäärittelyä.
Kuivaniemen kirkko

Historia

Nykyinen kirkko on Kuivaniemen toinen kirkko. Jaakko Suonperän rakentama ensimmäinen kirkko valmistui 1762. 1800-luvun puolivälissä vanhan kirkon todettiin käyneen liian pieneksi ja sen paloturvallisuutta pidettiin puutteellisena, minkä vuoksi aloitettiin uuden kirkkorakennuksen suunnittelu. Uuden kirkon suunnitelmat teki Yleisten rakennusten ylihallituksen intendentti Ernst Lohrmann vuonna 1852. Kirkko valmistui kuitenkin vasta Lohrmannin kuoleman jälkeen 1872. Vanha kirkko myytiin huutokaupalla Kemiin 1876. Vanhan kirkon esineistöstä on uudessa kirkossa nähtävillä muun muassa kattokruunu ja messukasukka. Esineistöä on siirretty myös Kuivaniemen kotiseutumuseoon.
Kuivaniemen kirkon alttaritaulun Jeesus tyynnyttää myrskyn on maalannut paikkakuntalainen taiteilija Iivari Halttu 1941. Alkuperäinen alttaritaulu – seinään maalattu risti, jonka keskellä on ruusu – on uuden taulun takana. Kirkossa on myös kaksi Mikael Toppeliuksen maalausta vuodelta 1800.
Ekstragalaktinen tähtitiede

Ekstragalaktinen tähtitiede on tähtitieteen osa-alue, joka tutkii Linnunradan ulkopuolista maailmankaikkeutta eli kaikkea sitä, mikä ei kuulu galaktisen tähtitieteen tutkimusalueeseen.
Ekstragalaktisen tähtitieteen tutkimuskohteita ovat galaksit, niiden muodostamat joukot ja superjoukot sekä niissä tapahtuvat supernovat ja muut ilmiöt. Tämän lisäksi on tutkittu kvasaareja, jotka ovat kaukaisia ja kirkkaita aktiivisten galaksien ytimiä. Viime aikoina havaintolaitteiden kehittyessä yhä kaukaisempia kohteita on kyetty havaitsemaan. Tämän seurauksena ekstragalaktinen tähtitiede on vähitellen jakautunut kahtia: lähietäisyyksillä tutkitaan paikallista galaksijoukkoamme sekä muita lähigalakseja, joiden rakennetta pystytään tarkastelemaan yksityiskohtaisesti. Kaukaisemmista kohteista kyetään sen sijaan havaitsemaan korkeintaan kaikkein kirkkaimmat ilmiöt.
Lasiocereus

Tuntomerkit

Pensasmaiset tai puumaiset Lasiocereus-kaktukset voivat saavuttaa yhden metrin korkeuden. Niiden varret ovat liereitä ja melko runsasuurteisia. Runsaslukuisissa areoleissa on naskalimaiset tai neulamaiset keskipiikit ja neulamaiset säteittäispiikit. Kukat sijaitsevat varren latvassa laajentuneissa areoleissa, jotka saavat aikaan kefalion näköisen vaikutelman (ovat pseudokefalioita). Kasvit kukkivat öisin valkoisin, putkimaisin kukin. Kukkapohjus on lyhyt ja leveä, tiheän villan ja sukasten peittämä. Hedelmä on tynnyrimäinen, avautuu tyveltään, ja siinä on kuiva malto ja pieniä nystyisiä siemeniä.

Levinneisyys

Suvun molemmat lajit kasvavat Perussa.
Russian Helicopters

Maailman 10. suurin aseidenviejä, tunnuslukuja

Vuonna 2012 yritys oli liikevaihdoltaan maailman 24. suurin asealan yritys ja Venäjän toiseksi suurin. Venäjän suurin asealan yritys oli tällöin ohjusvalmistaja Almaz-Antei. Tukholman kansainvälisen rauhantutkimusinstituutti SIPRI:n vuoden 2012 listalla Russian Helicopters (Vertoljoty Rossii) oli maailman 25. suurin asealan yritys, edellään venäläisyrityksistä Almaz-Anteyn ohella  lentokoneteollisuuskonserni OAK (United Aircraft Corporation). Russian Helicoptersin vuoden 2012 liikevaihto oli 4,0365 miljardia USD. Sotilassektorin osuus tuotannosta oli tuona vuonna 86,4 % eli 3,4891 mrd USD. Tämän sektorin tuotanto kasvoi 31,9 prosenttia edellisvuoteen verrattuna. Sittemmin yhtiö kertoi kasvattaneensa liikevaihtoaan vuonna 2013 edelleen ja nousseensa maailman 10. suurimmaksi aseidenviejäyritykseksi.
Russian Helicopters ilmoitti toimittaneensa asiakkailleen vuonna 2013 yhteensä 275 kopteria. Vuoden 2013 liikevaihto nousi noin 10 % edellisvuodesta 138,3 miljardiin Venäjän ruplaan. Liikevoitto (EBITDA) kasvoi 27% yhteensä 26,3 miljardiin ruplaan. Tilikauden voitto kasvoi 1,3 % (9,5 mrd RUB:aan). Tilauskannan kerrottiin olleen vuoden 2014 alussa yhteensä 808 kopteria ja 401,2 miljardia ruplaa. Tämä tarkoitti esimerkiksi, että vuoden 2014 tuotantokapasiteetti oli myyty loppuun.
Yhtiön pääjohtajana toimii Aleksander Mikhejev. Hänen astuessa tehtäväänsä uutisoitiin, että yhtiö tavoittelee vuoteen 2020 mennessä 470 kopterin vuosituotantoa ja 240 miljardin ruplan liikevaihtoa.
Pohjois-Karjala (IKL:n lehti)

Pohjois-Karjala oli nimellisesti Joensuussa vuosina 1936–1939 ilmestynyt IKL:n sanomalehti. Tosiasiassa se oli kuitenkin yksi kuopiolaisen Savon Suunnan rinnakkaispainoksista.
Kuopiolaista Yhtyneet Lehdet Oy:tä pyörittäneen Aarne Somersalon Natsi-Saksasta lainaaman kopfblatt-idean mukaisesti Pohjois-Karjala koostui etupäässä Savon Suunnan aineistosta paikallisella materiaalilla täydennettynä. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana oli Somersalo yhtiön muiden julkaisujen tapaan. Sen aluetoimittajina työskentelivät ensin Eino J. Aaltonen Joensuusta ja keväästä 1938 lähtien Eino Kiianmies Nurmeksesta. Konkurssikypsän yrityksen lehti lakkasi Somersalon lähdettyä talvisotaan. Loppuvaiheessa sen tilalla ilmestyi Yhtyneet Lehdet.
Serkkupoika

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Mark Evansista, joka äitinsä kuoleman jälkeen muuttaa serkkunsa Henryn luokse asumaan. Koko Henryn perhe pitää Henryä hyvin kilttinä poikana, mutta Mark alkaa epäillä tätä saadessaan tietää Henryn todellisen luonteen. Henryn aika kuluu vaarallisten kepposten tekemiseen ja tupakoimiseen. Henryn pikkuveli kuoli vuosia sitten kylpyammeeseen, mutta Mark alkaa epäillä, että Henry olisi hukuttanut veljensä. Mark saa tietää, että Henry yrittää tappaa pikkusiskonsa luisteluradalla tuuppaamalla hänet sulaan jäähän, mutta Henry epäonnistuu.  Henry pudottaa äitinsä kalliolta, mutta hän jää roikkumaan oksan varaan. Mark tulee paikalle ja estää Henryä pudottamasta äitinsä perään suurta kiveä. Henryn äiti kiipeää ylös ja estää Henryä pudottamasta Markia kalliolta. Sen sijaan Henry ja Mark päätyvät roikkumaan kalliota Henryn äidin varassa. Henry hokee äidilleen rakastavansa tätä, mutta äiti päästää otteensa Henrystä kaikkien hänen tekojen jälkeen. Mark pelastuu ja näkee, kuinka alla oleva vesi muuttuu punaiseksi.
Martti Salomaa

Martti Salomaa (16. syyskuuta 1920 Viipurin mlk – 30. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja kauppaneuvos.
Salomaa voitti yleisluistelun Suomen-mestaruuden 1945 ja saavutti 1944–1946 kaikkiaan neljä matkamestaruutta. Maailmanmestaruuskilpailuissa Salomaa edusti Suomea 1946 Oslossa, jossa sijoittui kokonaiskilpailuissa 19. sijalle. Trondheimin EM-kisoissa samana vuonna hän oli kahdeksas. Lisäksi hän osallistui Hamarin EM-kilpailuihin 1948, joissa ei selvinnyt päätösmatkalle.
Talvi- ja jatkosodassa hän taisteli etulinjassa konekivääriryhmän- ja puolijoukkueen johtajana.
Sotien päätyttyä Salomaa perusti veljensä Kaukon kanssa Tikkurilaan polkupyöräkorjaamon Veljekset Salomaa Oy. Vähin erin yritys kasvoi pyörä- ja urheiluliikkeeksi.
Rinnalle perustettiin 1950-luvulla sähkö- ja kodinkoneliike, ja autotuonnin vapautuessa 1962 veljekset laajensivat toimintaansa autokauppaan.
Yritykset menestyivät ja työllistivät parhaimmillaan yli sata ihmistä. Salomaa rakennutti Tikkurilaan useita liike- ja asuintaloja.
Siirryttyään 1985 eläkkeelle Salomaa myi liiketoiminnat. Hän perusti vaimonsa kanssa Martti ja May Salomaan Säätiön, jonka tarkoituksena on tukea vantaalaisia veteraaneja ja muita ikääntyneitä henkilöitä asumisasioissa.
Elisabet York

Kuolema

Elisabetin vanhin poika Arthur menehtyi pian sen jälkeen, kun oli nainut Espanjan prinsessan Katariina Aragonialaisen. Ilmeisesti tämän johdosta Elisabet päätti tulla raskaaksi vielä viimeisen kerran vahvistaakseen kuningassukua. Hän synnyttikin vielä tyttären, Katariinan, joka kuitenkin kuoli heti. Elisabet itse sairastui raskauden jälkeiseen infektioon ja menehtyi yhdeksän päivän kuluttua 37-vuotissyntymäpäivänään.
Vaikka Henrik VII olikin tunnetusti tarkka rahoistaan, Elisabet sai loisteliaat hautajaiset. Hänet haudattiin Lontoon Westminster Abbeyhyn, jonne myös hänen miehensä myöhemmin haudattiin hänen rinnalleen.
Yorkin Elisabet on ainoa Englannin kuningatar, joka on ollut kuninkaan vaimo (Henrik VII), tytär (Edvard IV), sisar (Edvard V), veljentytär (Rikhard III) ja äiti (Henrik VIII). Hänen myös sanotaan antaneen kasvonsa herttakuningattarelle.

Perintö

Elisabetin toinen poika Henrik VIII seurasi Elisabetin miestä Englannin valtaistuimelle, Elisabetin vanhin tytär Margareeta nai Skotlannin kuninkaan Jaakko IV:n ja Elisabetin nuorempi eloonjäänyt tytär Maria Tudor nai Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n. Margareetan pojasta tuli Skotlannin kuningas Jaakko V, hänen pojantyttärensä oli kuningatar Maria Stuart ja pojantyttärenpoikansa kuningas Jaakko VI, josta kaikki myöhemmät Ison-Britannian hallitsijat polveutuvat.