google/wiki40b huggingface dataset:
Luigi D’Albertis

Luigi Maria D’Albertis (21. marraskuuta 1841 Genova, Italia – 2. syyskuuta 1901 Sassari, Sardinia) oli italialainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä, joka kartoitti ensimmäisenä Papua-Uudessa-Guineassa sijaitsevaa Fly-jokea.
D’Albertis tutki Malakan niemimaan ja Papua-Uuden-Guinean välistä laajaa saaristoa vuosina 1871–1877. Vuonna 1876 hän purjehti kahdeksan viikkoa australialaisella höyrykäyttöisellä Neva-isoveneellä 930 kilometriä ylös Fly-jokea. Seurueen mukana oli hänen serkkunsa Enrico Alberto d’Albertis ja myöhemmin ilmailun pioneerina tunnettu Lawrence Hargrave. Retkikunta keräsi lintu-, kasvi- ja hyönteisnäytteitä. Eteneminen päättyi aluksen törmättyä särkkään, jolloin retkikunta joutui palaamaan takaisin. D’Albertis yritti seuraavana vuonna uudelleen, mutta matka keskeytyi jo aikaisemmin, ja hän palasi Eurooppaan.
Retkikunnan keräämää aineistoa sijoitettiin Giacomo Dorian luonnonhistorialliseen museoon Genovassa. Osa näytteistä meni British Museumiin, osa jäi D’Albertisin linnaan Castello D’Albertis. Linna on nykyisin Maailmankulttuurimuseo.
D’Albertis nimesi yhdessä Tommaso Salvadorin kanssa useita uusia lintulajeja, muun muassa papuankiitäjän (Mearnsia novaeguineae) ja juovakehrääjän (Aegotheles bennettii).
Styracosaurus

Fossiilit

Tutkimusretkeilijä Charles H. Sternberg löysi sen ensimmäisen kerran vuonna 1913 Albertasta, Kanadasta läheltä Red Deer- jokea. Se oli heti yksi merkillisistä sarvinaamoista. Laji nimesi vuonna 1913 kanadalainen paleontologi Lawrence Lambe. Styracosaurus on esiintyynyt monissa kirjoissa ja artikkeleissa ja harva oli tiennyt, että samasta paikasta ollaan löydetty suuri osa sen luurangosta ja alaleuan luu.

Kuvaus

Styracosaurus oli 5,5 metriä pitkä, ne olivat noin 1,8 metrin korkuisia ja painoivat noin 2,7 tonnia.  Niiden kallo oli pikkusen yli kaksi metriä. Sen tunnistaa helposti noin 60 cm pitkäksi kasvaneesta kuonosarvesta, joka osoitti lievästi eteenpäin. Se saattoi käyttää sarveaan parittelu menetelmissä. Styracosauruksella tunnisti sen pitkistä kauluripiikistä, joita oli noin 4-6, mutta niillä ei ollut kumminkaan hirveän suurta kauluria, joka oli vain noin 50 senttimetriä.  Nykyään kauluripiikkejä tiedetään olleen myös Einiosauruksella ja Achelousauruksella, joskin niillä oli vähemmän piikkejä kuin Styracosauruksella. Muilta osin Styracosaurus muistutti ulkonäöltään saman heimon Centrosaurusta ja Monocloniusta.

Nimi

Styracosaurus nimi tarkoitti "piikkiliskoa" tarkoittavan nimensä kuudesta pitkästä kauluripiikistä, joita pidettiin ennen sen erikoispiirteenä.

Styracosauruksen sarvet

Styracosaurusta pidetään muiden sarvikuonoliskojen tapaan laumaeläimenä. Lauma suojasi niitä paremmin Tyrannosauridae-heimon teropodeilta, jotka olivat niiden päävihollisia. Petoteropodin hyökätessä Styracosaurus käytti sarveaan puolustautumiseen. Piikit saattoivat antaa lisäsuojaa, mutta ne olivat enemmänkin koristautumista varten. Urokset käyttivät piikkejään mahdollisesti naaraiden houkuttelemiseen ja kilpailevien urosten uhkailuun. Kuonosarvia käytettiin puolustautumisen ohella myös urosten välisissä taisteluissa, joissa eläimet ratkaisivat esimerkiksi lauman johtajuuden. Styracosauruksella oli vahvat hartiat, joista oli paljon apua taisteluissa. Pahoja vammoja on välttämättä tullut kilpailuissa, mutta joissakin luurangoissa on merkkejä vammoista. Yhteenotot olivat ilmeisesti varsin tavallisia.

Ravinto

Strycaosaurus oli rauhallinen kasvissyöjä, jonka ruokavalioon kuului muun muassa: Cycadophytadit, palmujen lehdet, saniaiset ja muut esihistorialliset kasvit. Jotkut paleontologit ajattelevat, että se oli tarpeeksi vahva pudottamaan angiospermipuita.
Styracosauruksella oli kova nokka ja vahvat poskihampaat. Styracosaurus saattoi "viipaloida" ravintonsa pienimmiksi paloiksi.

Styracosaurus populaarikulttuurissa

Styracosaurus on esiintynyt useissa dinosauruksiin liittyvissä videopeleissä ja elokuvissa, esimerkiksi Disneyn elokuvassa Dinosaurus. Suku esiintyy myös Michael Crichtonin kirjoittamassa romaanissa Dinosauruspuisto.
David Petraeus

Irakin joukkojen komentajana

Petraeus onnistui rauhoittamaan Mosulin ollessaan alueen komentajana Irakin sodassa, mutta hänen jälkeensä paikalle tulleen komentajan aikana alkoivat väkivaltaisuudet. Petraeus valittiin Irakin joukkojen komentajaksi sovittelevan toimintatyylinsä takia kenraali George Caseyn seuraajaksi, Yhdysvaltain senaatti vahvisti hänen valintansa äänin 81-0. Petraeuksen tehtävänä oli Bagdadin rauhoittaminen, mitä pidettiin laajalti mahdottomana tehtävänä, koska siellä taistelevat keskenään tosilleen vihamieliset sunni- ja šiiamuslimit.
Ensimmäisessä lehdistötilaisuudessaan Petraeus sanoi, että Irakin konfliktiin ei ole mitään sotilaallista ratkaisua. Rauhan edellytys on dialogi kaikkien osapuolten välillä. Tähän kuuluvat myös puolisotilaalliset ryhmittymät.
Petraeus toimitti heinäkuussa 2007 väliraportin menestyksestä Irakissa, ja se osoitti liittouman edistyneen kuudessa 18 määritetystä mittarista. Lopullinen raportti luovutettiin senaatille 10. syyskuuta 2007. Los Angeles Times väitti 15. elokuuta julkaistussa jutussaan, että raportin takana ovat todellisuudessa Valkoisen talon edustajat, minkä Petraeus kielsi omassa todistuksessaan kongressille. Demokraatteja lähellä oleva MoveOn.org-järjestö julkaisi raportin julkaisupäivänä The New York Timesissa kokosivun ilmoituksen otsikolla ”General Petraeus or General Betray Us?”, jossa se syytti Petraeusta tietojen vääristelystä.
Syyskuussa 2008 Petraeus jätti tehtävänsä ja hänen tilalleen nimettiin Raymond Odierno. Tämän jälkeen Petraeus toimi Yhdysvaltain keskisen komentokeskuksen, Central Commandin, päälliköksi. Hänen tehtävänään oli valvoa tilannetta Irakissa, Lähi-idässä ja Afganistanissa. Kesäkuussa 2010 hänet valittiin Yhdysvaltain Afganistanin-joukkojen komentajaksi aiemman komentajan Stanley McChrystalin jouduttua eroamaan.

CIA:n johdossa

Kesäkuussa 2011 hänet valittiin Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelun johtoon. Hänen seuraajansa Nato-joukkojen Afganistanin-komentajana on kenraali John Allen.
Petraeus ehti johtaa CIA:ta vain reilun vuoden, sillä hän erosi tehtävästä marraskuussa 2012. Eron syynä oli julki tullut avioliiton ulkopuolinen suhde.
Petraeus paljasti salassa pidettäviä tietoja naiselle, joka kirjoitti hänestä elämäkertaa. Petraeus sai kaksi vuotta ehdollista vankeutta.
Georg Jensen

Georg Jensen (31. elokuuta 1866 Radvaad, Tanska – 2. syyskuuta 1935 Hellerup) oli tanskalainen hopeaseppä ja muotoilija. Hän perusti yhä toimivan, erityisesti koruistaan ja kankaistaan tunnetun luksustavarayrityksen Georg Jensen Sølvsmedie.

Elämä ja ura

Georg Jensen aloitti kööpenhaminalaisen hopeasepän opissa 14-vuotiaana ja haaveili kuvanveistäjän ammatista. Hän opiskelikin kuvanveistoa 1895–1901 Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa ja työskenteli sitten keramiikkaveiston parissa Mogens Ballinin ateljeessa. Sieltä hän siirtyi muutamaksi vuodeksi Bing & Grøndal -posliinitehtaaseen kunnes perusti 1904 oman hopeasepänverstaan, jossa hän alkoi tehdä jugendtyylisiä koruja. Yritys Georg Jensen Sølvsmedie alkoi menestyä hyvin, ja jo 1924 se avasi liikkeen New Yorkin Fifth Avenuella.

Yritys Jensenin jälkeen

Georg Jensen kuoli 1935, ja yrityksen otti hoitoonsa toiseksi vanhin poika Jørgen Adolf Harding Jensen (1895–1966). Hän laajensi hopeatuotteiden valikoimaa ja alkoi käyttää useita muotoilijoita kuten Sigvard Bernadotte, Arne Jacobsen, Verner Panton, Finn Juhl, Henning Koppel, Nina Koppel ja Erik Magnussen. 
1960- ja 1970-luvuilla yritys otti tuotantoon veistoksellisia koruja ja rannekelloja, joita suunnittelivat muun muassa Nanna Ditzel ja Vivianna Bülow-Hübe. Yrityksen muotoilujohtajana 1962–1974 toimi Georg Jensenin kolmas poika Sören Georg Jensen (1917–1982), joka oli myös kuvanveistäjä ja hopeaseppä.
Vuonna 1973 Georg Jensenin tavaramerkin osti tanskalainen posliinitehdas Royal Copenhagen, joka liitti sen 1997 osaksi Royal Scandinavian Groupia. Konserniin kuuluivat myös Bing & Grøndahl, Holmegaard Glasværk, Orrefors Kosta Boda, Boda Nova ja Höganäs.

Georg Jensen -palkinto

Vuodesta 1988 tanskalainen Tuborg-panimon säätiö on jakanut joka toinen vuosi Georg Jensenin mukaan nimettyä palkintoa pohjoismaisille muotoilijoille. Palkintoraatiin valitaan museonjohtajia kaikista viidestä Pohjoismaasta. Georg Jensen -palkinnon on saanut muun muassa suomalainen muotoilija Markku Salo vuonna 1990.
FatalNinja

Juoni

Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.

Soturioppilas

Nuori soturioppilas Hinetoshi myy mausteita mestarinsa kanssa Japanin syrjäseuduilla. Pian heidän korviinsa kantautuu huhu, jonka mukaan keisarin poika on sairastunut parantumattomasti. Hinetoshin mestari, Nageru päättää keksiä lääkkeen sairauteen ja viedä sen palatsiin. Hän jättää Hinetoshin täksi ajaksi Suuren rukouksen temppeliin, jossa sijaitsee kuuluisa taistelukoulu. Pian Hinetoshi joutuu keskelle piinaavia ristiriitoja ja valtataistelua, jossa panoksena on temppelin ja keisarikunnan tulevaisuus.

Varjosoturi

Kirjasarjan toisessa osassa kuuluisan ninjaklaanin viimeinen perillinen, Hinetoshi, löytää oman paikkansa Suuren rukouksen soturikoulussa, kun temppeliin hakeutuu turvaan keisarin toiseksi vanhin poika, Hotaru. Prinssi herättää kaikissa ihailua, mutta Hinetoshin luottamusta hän ei saa puolelleen. Uusien taisteluoppien avulla oppilaiden tulisi selvitä hengissä voittamattomien varjosotureidenkin yllätyshyökkäyksistä. Hinetoshille määrätty opettaja, vanhan koulukunnan munkki Usagi Toki, tuntuu kuitenkin olevan kiinnostuneempi kirjakääröistään kuin taistelutaidoista. Hinetoshia piinaavat painajaismaiset näyt pakottavat hänet etenemään pikavauhtia opettajasta huolimatta.

Soturikaste

Kolmannessa osassa varjosoturi, Matsume valtaa Suuren rukouksen temppelin taistelukoulun, jolloin Hinetoshi joutuu lähtemään opettajansa ja ystäviensä kanssa maanpakoon. Vihollisen vakoojat ovat soluttautuneet kaikkialle, keisarin palatsia myöten, eikä Hinetoshi voi luottaa kehenkään. Seurueen piileskellessä satamakaupungissa vihollinen punoo juoniaan. Keisarikuntaa uhkaa sota, jonka vain Hinetoshi voi estää. Hinetoshin soturikoulutus on kuitenkin vielä pahasti kesken, eikä hän välttämättä kykene estämään hänelle määrättyä tehtävää.
Bob Shane

Robert Castle Schaen eli Bob Shane (s. 1. helmikuuta 1934) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän oli yksi The Kingston Trio -folkyhtyeen perustajajäsenistä 1950-luvun lopulla. Dave Guard kuoli vuonna 1991 ja Nick Reynolds lokakuussa 2008, jolloin Shanesta tuli viimeinen elossa oleva alkuperäisjäsen.
Shane syntyi Hilossa, Havaijilla. Hän opiskeli Punahou Schoolissa ja sittemmin Kalifornian Menlo Collegessa. Hän osallistui The Kingston Trion toimintaan aina vuoteen 2004, jolloin sydänkohtaus pakotti hänet vetäytymään.
Sojourner Truth

Sojourner Truth (itse annettu nimi vuonna 1843, alun perin Isabella Bomefree, myöhemmin Baumfree; s. 1797? – k. 26. marraskuuta 1883) oli orjana syntynyt orjuutta vastustaneen liikkeen eli abolitionismin ja naisasialiikkeen näkyvä hahmo 1800-luvun Yhdysvalloissa.

Elämä

Isabella Bomefree syntyi New Yorkin osavaltiossa, ja myytiin kolmeen kertaan uudelle omistajalle jo ennen kuin täytti 15 vuotta. Vuosina 1815-1826 hän synnytti viisi lasta, ja vuonna 1826 pakeni nuorimmaisensa kanssa Kanadaan Seuraavana vuonna New Yorkin osavaltio poisti orjuuden vuoden 1799 jälkeen syntyneiltä, ja Isabella palasi sinne. Hänen poikansa Peter myytiin laittomasti Alabamaan, ja Isabella haastoi pojan myyneen isännän oikeuteen saadakseen poikansa takaisin. Tämä oli yksi ensimmäisistä oikeusjutuista, joissa musta nainen asettui valkoista miestä vastaan ja voitti.
Isabella muutti poikansa kanssa New York Cityyn vuonna 1829, ja tutustui paikallisiin kristittyihin aktivisteihin. Vuonna 1843 hän otti nimekseen Sojourner Truth. Myöhemmin hänestä tuli tunnustettu abolitionismiliikkeen puhuja. Hänen tunnetuin puheensa on Ain't I a Woman? (Enkö minä ole nainen?), jonka Truth piti Ohion naisten oikeuksia käsitelleessä konventissa vuonna 1851.

Toiminta ja merkitys

Sojourner Truth oli yksi ensimmäisistä, joka yhdisti mustien oikeudet ja naisten oikeudet. Hän puhui orjuutta vastaan, pyrki hankkimaan asuntoja vapautetuille orjille, edisti vankilauudistusta ja vastusti kuolemanrangaistuksia. Yhdysvaltojen sisällissodan aikana Truth oli mukana värväämässä mustia joukkoja orjuutta vastustavan Pohjoisen puolelle.
Vuonna 1883 Sojourner Truth kuoli ja haudattiin Battle Creekiin Michiganin osavaltiossa. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen matkakumppaninsa toimittava elämäkerta Narrative. Vuonna 1997 NASA antoi Mars-laskeutujansa Mars Pathfinderin viemälle planeettakulkijalle hänen mukaansa nimen Sojourner.
Reitkalli

Reitkalli on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungin keskustasta luoteeseen Summanjoen varrella. Haminan ja Juurikorven välinen junarata kulkee kylän eteläpuolella Reitkallin ja Summan välissä.

Historia

Reitkalli on yksi entisen Vehkalahden pitäjän vanhimpia kyliä. Kylän läheltä on löydetty jäänteitä jo esihistoriallisesta asutuksesta. Ensimmäinen maininta kylästä löytyy vuodelta 1396 Erengisle Niilonpojan kirjeestä. Kylän asutuksen uskotaan syntyneen 1200- ja 1300-lukujen ruotsalaisen uudisasutuksen myötä, väestö on suomalaistunut 1500-lukuun mennessä. Joen ja maantien ansiosta Reitkalli sijaitsi liikenteellisesti keskeisellä paikalla ja tästä johtuvan säätyläisasutuksen johdosta siitä tuli Vehkalahden toinen keskus Salmenkylän rinnalle.
Kylän liikenneyhteydet paranivat vuonna 1899 kun Reitkallin seisake avattiin yksityisen Inkeroinen-Hamina-rautatien avautuessa liikenteelle. Henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1968 ja seisake lakkautettiin tavaraliikenteen osalta vuonna 1970. Vanha rata purettiin vuonna 1984.
Reitkallin kansakoulu sai alkunsa 18.12.1882 rovastin ehdotettua uusien koulujen perustamista Reitkalliin ja Pyhältöön. Perustamisasiakirjat allekirjoitettiin maaliskuussa 1884. Aluksi tarkoituksena oli rakentaa erilliset koulut tytöille ja pojille, mutta suunnitelmia muutettiin ja päätettiin rakentaa Vehkalahden ensimmäiset sekakansakoulut. Reitkallin koulu rakennettiin paikalle jossa 1400-luvulla sijaitsi Näkin aateliskartano ja se aloitti toimintansa 16.10.1886. Koulun ensimmäisenä opettajana toimi Ida Merus. Reitkallin toinen koulurakennus vihittiin käyttöön 19.10.1952. Koulutoiminta Reitkallissa päättyi toukokuussa 2005 ja seuraavana syksynä koulurakennukset siirtyivät Perhekoti Huvikummun käyttöön.
La Mala Rodríguez

María Rodríguez Garrido (tunnetaan myös nimillä La Mala, La Mala María ja Mala Rodríguez, s. 13. helmikuuta 1979) on espanjalainen hip hop -laulaja ja Latin Grammy -voittaja. Rodríguez on luonut omaa soolouraansa ja tehnyt yhteistyötä lukuisien artistien, muun muassa Nelly Furtadon, kanssa.

Nuoruus

María syntyi Espanjan Jerez de la Fronterassa, Cádizissa, 13. helmikuuta 1979. Hän asui nuoruutensa Sevillassa, jossa sai vaikutteita seudun hip-hop-nuorista. Hänen äitinsä oli kampaaja, keskiluokkaisessa perheessä ei ollut ylellisyyksiä, mutta Rodríguez kertoo kuitenkin ettei ikinä ole nähnyt nälkää.

Musiikkiura

Mala Rodríguez julkaisi ensimmäisen albuminsa, Lujo Ibérico, joka myi nopeasti yli 50,000 kappaletta myyden kultaa. Vuonna 2003 hän julkaisi uuden albuminsa, Alevosía, jonka suurimmaksi hitiksi nousi single La Niña. Hän julkaisee uusimman studioalbuminsa, Bruja 18. kesäkuuta 2013, edellinen albumi Dirty Bailarina julkaistiin vuonna 2010 ja sitä edeltävä Malamarismo vuonna 2007.
Allbon kihlakunta

Allbon kihlakunta (ruots. Allbo härad) oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 448,90 neliökilometriä ja asukasluku 28 512 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ör, Härlöv, Moheda, Slätthög, Mistelås, Kvenneberga, Hjortsberga, Lekaryd, Alvestan kauppala, Blädinge, Vislanda, Skatelöv (osittain), Västra Torsås, Härlunda, Virestad, Stenbrohult ja Älmhultin kauppala.
Skatelöv kuului Allbon kihlakunnan lisäksi osittain myös Kinnevaldin kihlakuntaan. Kihlakunnan tuolloisista kunnista Ör kuuluu nykyiseen Växjön kuntaan, Virestad, Stenbrohult, Härlunda ja Älmhultin kauppala kuuluvat Älmhultin kuntaan ja muut kunnat Alvestan kuntaan.
Jukka Härkönen

Jukka Asser Härkönen (s. 11. marraskuuta 1952 Sotkamo) on suomalainen urheilumanageri.
Härkönen on toiminut päätoimisena urheilumanagerina vuodesta 1991. Hänen ensimmäinen manageroitava urheilija oli Frankie Fredericks. Härkönen toimii toimitusjohtajana vuodesta 1995 lähtien urheilijoille manageri- ja mainospalveluja tuottaneessa Jukka Härkönen Sports Managementissa. Pääosin Härkönen on toiminut kansainvälisen tason yleisurheilijoiden managerina, mutta myös Janne Ahosen managerina. Härkäsen manageroimat urheilijat ovat voittaneet yhteensä yli 100 olympia- ja maailmanmestaruusmitalia.
Vuonna 2016 Härkösen manageroima egyptiläinen keihäänheittäjä Ihab Abdelrahman jäi kiinni dopingin käytöstä. IAAF:n eettisen komitean suomalaisjäsen Lauri Tarasti vaati Härkösen kaikkien etuuksien jäädyttämistä muutamaksi vuodeksi, koska Tarasti koki Härkösen olevan osavastuussa kärystä.
Ennen manageriksi siirtymistä Härkönen työskenteli liikunnanopettajana Lahdessa. Härkönen on suomalaisen hiphop-artistin Brädin isä. Omalla urheilu-urallaan Härkönen kilpaili kolmiloikassa. Hänen ennätyksensä oli 15,38 m ja Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi vuonna 1976.
Yunnan (tee)

Yunnan-tee, oikeammin Dianhong-tee on kiinalaista mustaa teetä, jota tuotetaan Yunnanin maakunnassa.
Vaikka Yunnania pidetään teepensaan alkukotina, mustan teen tuottaminen alkoi siellä vasta 1930-luvun lopulla. Musta tee menee vientiin länsimaihin.
Maultaan Dianhong-tee on täyteläistä ja pehmeää. Koska Yunnan ei sijaitse kaukana Intian Assamista, ei ole yllätys, että Dianhong-teellä on samanlainen luonne kuin Assam-teellä. Sitä on kutsuttu myös teemaailman vastineeksi mokkakahville. Parhaimmassa Dianhongissa on voimakas, pehmeä ja aavistuksen verran pippurinen maku, joka ei ole verrattavissa mihinkään muuhun teelaatuun. Teen maku säilyy pitkään suussa juomisen jälkeen.
Dianhong-tee sopii hyvin aamiaisteeksi. Heikompilaatuiseen teehen voi halutessa lisätä hieman maitoa.
Watson (tekoäly)

Watson on IBM:n kehittämä tekoäly. Se on nimetty IBM:n perustajan Thomas J. Watsonin mukaan. Sitä on kehitetty David Ferruccin johdolla vuodesta 2007. Vuoteen 2014 mennessä IBM oli sijoittanut Watsonin kehittämiseen ja kaupallistamiseen miljardi dollaria.
Watson on opetettu ymmärtämään ihmisten käyttämää luonnollista kieltä, ja päättelemään vastauksia annettuihin kysymyksiin. 
Watson voitti vuonna 2011 yhdysvaltalaisen television tietovisan Jeopardy, jossa sen vastustajina oli eläviä ihmisiä. Sen jälkeen IBM on markkinoinut Watsonia terveydenhuollon sovelluksiin  ja yritysten käyttöön pilvipalveluun yhdistettynä.
Vuonna 2015 IBM ilmoitti yrityskaupasta, jonka tarkoituksena oli parantaa Watsonin kykyä analysoida lääketieteellisiä kuvia.
Kullankaivaja Goldcorp soveltaa Watsonia kultaesiintymien ennustamiseen. Tuote on nimeltään IBM Exploration with Watson.
Campbell ja Toyota ovat käyttäneet Watsonia mainontaan.
Dream5

Dream5 (ドリーム５) on vuonna 2009 perustettu laulu -ja tanssiryhmä, joka toimii Avex Group:in alaisena. Ryhmän päälaulajat ovat Kotori ja Mikoto.

Jäsenet

Nimi: Shigemoto Kotori (jap. 重本ことり) 
Lempinimi: Kotori (ことり), Shiisan (しーさん), Shiizaburou (しーざぶろう) Buuko (ブー子), Kocchan (こっちゃん), Koppi (こっぴい), Shige (しげ)
s. 5. lokakuuta 1996                                      
Kotikaupunki: Tokushima 
Pituus: 147.5 cm
Verityyppi: ?

Nimi: Hibi Mikoto (jap. 日比美思)
Lempinimi: Mikocchan (みこっちゃん,) Mii-chan (みーちゃん)
s. 20. syyskuuta 1998 
Kotikaupunki: Kanagawa 
Pituus: 162 cm
Verityyppi: B
Nimi: Ohara Yuuno (jap. 大原優乃)
Lempinimi: Yuuno (ゆーの), Yuutan (ゆうたん)
s. 8. lokakuuta 1999 
Kotikaupunki: Kagoshima
Pituus: 150 cm
Verityyppi: A
Nimi: Takano Akira (jap. 高野洸)
Lempinimi: Akira
s. 22. heinäkuuta 1997 
Kotikaupunki: Fukuoka
Pituus: 165 cm
Verityyppi: B
Nimi: Tamakawa Momona (jap. 玉川桃奈)
Lempinimi: Momo (もも) Momona (ももな) Momoko (ももこ) Tamachan (たまちゃん)
s. 24. maaliskuuta 1997 
Kotikaupunki: Miyagi
Pituus: 153 cm
Verityyppi: O
HaXe

Historia

Haxen kehitys alkoi 22.10.2005. Versio 1.0 julkaistiin 17.4.2006 ja versio 2.0 julkaistiin 28.7.2008.

Viimeisin versio 3.4.0-rc.1 on julkaistu 30.11.2016.

Kielen ominaisuudet

Haxe muistuttaa Actionscript- ja Javascript-kieliä, mutta sisältää muitankin ominaisuuksia. Se on olio-ohjelmointikieli, jossa on poikkeuksia. Sen tyyppimalla on vahva tyypitys, joka kuitenkin mahdollistaa dynaamisten tyyppien käytön. Kielessä on hyvä tuki geneerisyydelle, reflektiolle ja funktionaaliselle ohjelmoinille.
Enumeroidut tyypit ovat merkittävässä asemassa haxe-kielessä. Niillä voi olla parametrejä ja ne voivat olla rekursiivisia, joten ne muistuttavat esim. Haskell- ja ML-kielten algebrallisia tietotyyppejä.

    enum Color {
        red;
        green;
        blue;
        rgb: ( r : Int, g : Int, b : Int );
    }
 
    class Colors {
        static function toInt ( c : Color ) : Int {
            return switch ( c ) {
                case red: 0xFF0000;
                case green: 0x00FF00;
                case blue: 0x0000FF;
                case rgb(r, g, b): (r << 16) | (g << 8) | b;
            }
        }
        static function validCalls() {
             var redint = toInt(Color.red);
             var rgbint = toInt(Color.rgb(100,100,100));            
        }
    }
(muokattu haxe-oppaan pohjalta)
Tavukirjoitus

Tavukirjoitus eli syllabinen kirjoitus on kirjoitusjärjestelmä, jossa kirjoitusmerkit kuvaavat tavuja.
Tavumerkkejä käyttäviä kirjoitusjärjestelmiä ovat esimerkiksi japanin kirjoitusjärjestelmä, cherokeelainen kirjaimisto, muinaisen Kreetan kirjoitusjärjestelmä, erilaiset intialaiset kirjoitusjärjestelmät sekä muinainen nuolenpääkirjoitus.
Joidenkin tavukirjoitusjärjestelmien tavut kattavat kielen kaikki tavut (esimerkiksi k-alkuiset ka, ke, ki, ko ja ku). Joissakin järjestelmissä käytetään konsonanttitavumerkkejä, joissa vokaali on vain oletettu (esimerkiksi konsonanttimerkki k voidaan yhdistää vokaaleihin mutta luetaan yksinään ka). Joissakin järjestelmissä merkistöstä puuttuvat tavut saadaan aikaan yhdistämällä kaksi tavumerkkiä (kuten kan ← ka + an).
Tavumerkistöissä on vähemmän merkkejä kuin sanakirjoitusmerkistöissä mutta enemmän kuin aakkostoissa.
Elsa Koponen

Elsa Rauha Koponen (1. toukokuuta 1885 Leppävirta – 12. helmikuuta 1977 Siilinjärvi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja joululaulun Tuikkikaa, oi joulun tähtöset sanoittaja.
Leppävirtalaisen sahanhoitajan tytär Elsa Koponen valmistui opettajaksi vuonna 1907 Sortavalan opettajaseminaarista. Hän meni kihloihin tulevan Helsingin yliopiston musiikkitieteen professorin A. O. Väisäsen kanssa ja toimi aluksi tuberkuloosia sairastaneiden lasten koulun opettajana Lohjalla. Elsa Koponen sai myös itse tuberkuloositartunnan ja tästä kuultuaan Väisänen purki kihlauksen. Elsa Koponen ei mennyt enää naimisiin elämänsä aikana ja kihlauksen purku sai hänet jouluaattona 1917 (toisen tiedon mukaan joulun alla 1913) kirjoittamaan runonsa joka myöhemmin sävellettiin joululauluksi. Elsa Koposen ystävä Tilda Löthman-Koponen julkaisi runon joululehdessä ja runon sävelsivät Armas Maasalo ja P. J. Hannikainen. Laulu julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1918 Kansanopiston laulukirjassa.
Elsa Koponen toimi sitten yli 20 vuoden ajan Siilinjärven Kasurilan koulun opettajana. Kotiseudullaan Koponen tunnettiin aktiivisena yhteiskunnallisena toimihenkilönä ja taitavana puhujana. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat muiden muassa nuorisoseuratoiminta ja vapaaehtoinen maanpuolustustyö.