google/wiki40b huggingface dataset:
Samothráki

Maantiede

Samothráki sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren pohjoisosassa Länsi-Traakian edustalla. Se on yksi pohjoisimpia Kreikan suurista saarista Thásoksen ohella. Samothrákin lähimmät suuremmat saaret ovat Turkille kuuluva Imbros (Gökçeada) eteläkaakossa sekä Kreikan Límnos lounaassa. Thásos sijaitsee hieman kauempana lännessä. Etäisyys mantereelle on noin 21 meripeninkulmaa (noin 39 kilometriä).
Samothrákin pituus on noin 21 kilometriä ja leveys noin 13 kilometriä. Saari on vuoristoinen ja sen korkein kohta on Sáos eli Fengári (1 611 metriä).

Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Samothrákin korkea Sáosvuori oli paikka, jonka huipulta Poseidon seurasi Troijan sotaa.
Antiikin aikana Samothraken saarta asuttivat ensin muinaiset traakialaiset, kunnes aiolialaiset tai joonialaiset valtasivat sen noin vuonna 700 eaa. Perinteisen näkemyksen mukaan saari olisi ollut samoslaisten siirtokunta, ja tästä saari sai nimen ”Traakialainen Samos”. Siirtolaiset perustivat saaren pohjoisosaan Samothraken kaupungin, joka sijaitsi nykyisen Palaiópolin kylän paikalla.
Saari oli vauraimmillaan 500-luvulla eaa. ja siitä kehittyi seuraavalla vuosisadalla merkittävä uskonnollinen kulttikeskus. Sen Suurten jumalten pyhäkköalueella toimi Samothraken mysteerikultti, joka oli omistettu niin kutsutuille Suurille jumalille (mm. Suuri äitijumalatar, Kybele ja kabiirit) ja joka oli antiikin Kreikan merkittävin mysteerikultti Eleusiin mysteerien jälkeen. Kulttialue tuhoutui 500-luvulla jaa. 
Pyhäkköalueelta löydettiin 15. huhtikuuta 1863 tunnettu voitonjumalatar Niken patsas, joka nimettiin Samothraken Nikeksi.
M/S Finneagle

Käyttöhistoria

Lokakuussa 1995 Stena Ferries Ltd. Lontoosta tilasi aluksen. Kölinlasku tapahtui 26. kesäkuuta 1997 ja vesille alus laskettiin Stena Seapacer II –nimisenä 18. huhtikuuta 1998. 25. kesäkuuta 1997 Finnlines hankki aluksen haltuunsa sopimuksen mukaan.
5. lokakuuta 1999 alus luovutettiin irlantilaiselle Youngstar Ltd:lle ja Stena Ferries Ltd. otti aluksen haltuunsa ja samalla se sai nykyisen Finneagle-nimensä. Samana päivänä alus siirtyi Stena Rederi Ab:n tilausliikenteeseen ja se myös myytiin Finnlines-yhtymään kuuluvalle Poseidon Schiffahrt AG:lle Lyypekkiin Saksaan. 14. lokakuuta alus saapui Saksan Travemündeen. 29. päivä se rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Tukholmaan ja seuraavana päivänä se siirtyi Ruotsin alusrekisteriin. Marraskuun alussa 1999 Finneagle aloitti liikennöinnin Naantalin ja Kapellskärin välillä.
1. marraskuuta 2002 laivan hallinta siirtyi Nordö Link -varustamolle Malmöhön. 18.– 24. heinäkuuta 2005 välisen ajan Finneagle oli kunnostettavana Kapellskärissä. 14. marraskuuta 2007 alus siirtyi Finnlines Abp:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi edelleen Ruotsi.
8. toukokuuta 2008 Finneagle ja alankomaalainen rahtialus välttivät täpärästi törmäyksen Lemlandiin kuuluvalla merialueella Ahvenanmaalla. Tilanne sattui aamuyöllä vähän kello kolmen jälkeen. Vaaratilanne syntyi, kun alankomaalaislaiva ei ollut noudattanut asiaankuuluvia väyliä. Finneagle sai kuitenkin vältetyksi törmäyksen kaarrettuaan voimakkaasti tyyrpuurin suuntaan.
29. maaliskuuta 2009 havaittiin Naantalin satamassa runsaasti öljyä vedessä. Varsin nopeasti päästön lähteeksi varmistettiin Finneagle ja Naantalin satama rajattiin öljypuomeilla. Finneaglesta valui mereen kevyttä polttoöljyä Naantalin sataman ja Ahvenanmaan välille noin viisi kuutiota. Rajavartiolaitos määräsi 22 588 euron öljynpäästömaksun Finnlines-varustamolle, siihen mennessä Suomen suurimman. Alueelta ei löytynyt likaantuneita lintuja tai eläimiä, mutta poliisille tuli 3–4 ilmoitusta rannoille ilmenneistä haitoista Naantalista. Suomen ympäristökeskuksen mukaan ”Öljypäästö on ollut laaja.” Ruotsin liikennehallituksen tekemän selvityksen mukaan päästön syy oli huono tuuri. ”Niin monet yksityiskohdat ja olosuhteet myötävaikuttivat öljypäästöön, että aiheellisesti voidaan katsoa sen tapahtuneen Murphyn lain mukaisesti”, tiivistää raportti.
Alus oli 10. huhtikuuta 2009 viimeistä päivää liikenteessä välillä Naantali–Kapellskär ja 15. huhtikuuta 2009 se aloitti liikennöinnin välillä Travemünde–Malmö. 5.10.2012 lähtien alus on liikennöinyt Suomen lipun alla ja 13.11.2012 lähtien jälleen Naantali–Kapellskär-reitillä.
Haagin kansainvälisen oikeuden akatemia

Haagin kansainvälisen oikeuden akatemia (engl. The Hague Academy of International Law, ransk. Académie de droit international de La Haye) on  kansainvälisen julkis- ja yksityisoikeuden opetuksen ja tutkimuksen keskus, joka toimii Rauhanpalatsissa Haagissa, Alankomaissa. Sen tavoitteena on edistää kansainvälisten suhteiden oikeudellisten kysymysten tutkimista. Akatemia on erityisen tunnettu opiskelijoille ja nuorille tutkijoille suunnatuista kesäkursseista. 
Kansainvälisen oikeuden akatemia ei ole yliopisto, eikä se toimi yliopiston tavoin. Sillä ei ole vakituista opetushenkilöstöä, vaan akatemian tieteellinen neuvosto (nk. curatorium) kutsuu kurssien pitäjiksi päteviksi katsomiaan henkilöitä. Tieteellisen neuvoston puheenjohtajana toimi aiemmin aina kuolemaansa saakka Boutros Boutros-Ghali. Vuodesta 2017 lähtien neuvoston puheenjohtajana on toiminut Pariisin yliopiston Université Paris I:n (Panthéon-Sorbonne) emeritusprofessori Yves Daudet.
Akatemialle myönnettiin Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto vuonna 1992 ja sitä on ehdotettu Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi yhteensä 38 kertaa vuosien 1915 ja 1956 välillä.

Historia

Ajatuksen kansainvälisen oikeuden akatemian perustamisesta nosti Haagin rauhankonferenssissa vuonna 1907 esiin alankomaalainen juristi Tobias Michael Carel Asser. Akatemian oli alun perin tarkoitus käynnistää toimintansa vuonna 1914, mutta ensimmäisestä maailmansodasta johtuvan viivästyksen vuoksi ensimmäiset kurssit järjestettiin vasta vuonna 1923.
Kylätoiminta

Kylätoiminta on asukkaiden omaehtoista toimintaa oman asuinalueensa, yleensä kylän, hyväksi. Kylätoiminta on kansalaisjärjestötoimintaa (ei-valtiollista).

Kylätoiminnan perusteet

Kylätoiminnan perustana on paikalliseen identiteettiin ja palveluihin liittyvät toiminnot.
Kyläyhdistykset järjestävät kylän juhlia ja kerhoja sekä pitävät yllä toiminnan paikkoja, kuten uimarantoja, latuja ja kylätaloja.
Perinteisesti kylätoimintaan kuuluu myös kylän asioiden ajaminen paikallis- ja valtionhallinnossa.
Kyläyhdistykset ovat erityisesti 1990-luvulta lähtien alkaneet toimia enemmän kylän kehittäjinä. Yhtäältä palveluita on alettu tuottaa tai järjestellä itse, toisaalta on kehitetty kylän elinkeinojen edellytyksiä. Palveluista tärkeimmät ovat olleet vanhusten kotona asumista tukevat kyläpalvelut (kyläavustajat yms.). Elinkeinojen kehittämisessä on tuettu muun muassa maaseutumatkailua rakentamalla reitistöjä, jotka ovat sekä kyläläisten virkistyskäytössä että matkailun käytössä. Myös infrastruktuurin kehittäminen on monilla kylillä osa kylätoimintaa, vaikkakin monesti itse rakentaminen organisoidaan omaan organisaatioonsa.

Kylätoiminnan organisaatio

Kylä- ja asukastoimintaa harjoitetaan kylällä kylätoimikunnissa, kyläyhdistyksissä, asukasyhdistyksissä tai muissa yhdistyksissä. (Yleisnimellä näitä kutsutaan kyläyhdistyksiksi.)
Kuntakohtaisesti voi olla kyläneuvostoja tai pitäjäneuvostoja, joihin kaikki ko. kunnan kyläyhdistykset kuuluvat.
Maakunnallisesti Suomessa toimii maakunnallisia kylien yhdistyksiä, esimerkiksi Pohjois-Karjalan Kylät ry, joiden jäseninä on kyläyhdistyksiä ja muita kylien kehittämisestä kiinnostuneita järjestöjä
Valtakunnallisesti Suomessa keskusjärjestönä toimii Suomen Kylätoiminta.
Euroopassa kylätoimijoita ja muita maaseudun toimijoita yhdistää European Rural Alliance ERA.
Vastaavia organisaatiorakenteita on muun muassa Ruotsissa ja Virossa. Pohjois- ja Keski-Euroopan ulkopuolella kylätoiminnalla ei yleensä ole julkishallinnosta riippumattomia valtakunnallisia organisaatioita.
Jacques de Molay

Jacques de Molay (1243 – 18. maaliskuuta 1314) oli ranskalainen aatelinen ja Temppeliherrain ritarikunnan viimeinen suurmestari. 
Jacques de Molay syntyi Burgundissa. Hänen tarkkaa syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta luultavasti hän syntyi vuosien 1243–1245 välillä aateliseen ylhäisöön; tiettävästi hän oli perheensä nuorin, koska aatelisperheiden nuorimmat pojat yleensä hakeutuivat joko papeiksi tai temppeliherroiksi.
Jacques de Molay kertoi liittyneensä Temppeliherrain ritarikuntaan vuonna 1265. Hän osallistui taisteluihin Syyriassa ja siirtyi vuoden 1291 jälkeen Kyprokselle. Hänet valittiin temppeliherrain 23. suurmestariksi noin vuonna 1298. Kun Ranskan kuningas Filip IV Kaunis aloitti temppeliherrojen vainot, Jacques de Molay pidätettiin vuonna 1307. Vankeudessa hän tunnusti, että osa ritarikuntaa vastaan kohdistetuista syytteistä piti paikkansa, joskin hän torjui väitteet sodomiasta. Myöhemmin Molay kielsi tunnustuksensa sanoen, että hänet oli pakotettu siihen kidutuksella. Vuonna 1314 paavi Klemens V lakkautti Temppeliherrain ritarikunnan. Maaliskuussa 1314 Jacques de Molay poltettiin roviolla kerettiläisenä.
Legenda kertoo, että Jacques de Molay kirosi roviolla kuningas Filipin ja paavi Klemensin sekä ennusti, että vuoden sisällä he olisivat hänen kanssaan helvetissä. Klemens V kuoli vain kolme viikkoa myöhemmin ja Filip kuoli vuoden loppupuolella marraskuussa.
Kirjailija Maurice Druon on kirjassaan Rautakuningas lisännyt kirottujen joukkoon myös Temppeliherroja pahiten kiduttaneen kuningaskunnan pääsihteeri Guillaume de Nogaretin, joskin tämä on tiettävästi epähistoriallista. Varmuutta ei sen sijaan ole siitä, kuoliko samalla roviolla myös toinen temppeliherra, Normandian piirimestari Geoffroy de Charnay kuten Druon kertoo.
Sosiaalikeskus Satama

Sosiaalikeskus Satama oli vuosina 2009–2011 toiminut autonominen sosiaalikeskus, joka sijaitsi purkutuomion saaneessa vanhassa konttiterminaalirakennuksessa Helsingin Kalasatamassa. Kaupunki vuokrasi rakennuksen talonvaltaajille nuorisoasiainkeskuksen välityksellä. Syynä nuorisoasiankeskus esitti tarpeen rauhoittaa talonvaltaustoimintaa, joka oli kiihtynyt sosiaalikeskus Siperian tulipalon 2006 jälkeen.
Osa talonvaltaajista teki vapaaehtoistyötä Itä-Euroopasta tulleiden romanien parissa, ja pian sosiaalikeskuksen pihalle perustettiin romanien asuntovaunuleiri. Taustalla oli Romanian ja Bulgarian vuonna 2007 voimaan astunut Euroopan unionin jäsenyys, jonka myötä romanit saattoivat oleskella maassa kolmen kuukauden ajan, kuitenkin ilman oikeutta sosiaaliturvaan. Leiri aiheutti voimakkaita reaktioita kaupungin ja median suunnalta. Nuorisolautakunta esitti kaupungille, että romaneille etsittäisiin vaihtoehtoinen leiriintymispaikka, mutta kaupunginhallitus jätti asian käsittelemättä. Kaupunki etsi leiriongelmaan ratkaisua turvallisuus- ja järjestyspolitiikan avulla muun muassa puuttumalla paloturvallisuuteen ja epäiltyyn rikollisuuteen.
Vuokrasopimusta ei voitu purkaa ilman perustetta eivätkä talonvaltaajat halunneet häätää leiriä. Ratkaisuksi kiistaan tuli rakennuksen purkaminen. Rakennuslautakunta vetosi päätöksessään alueen nopeutuneisiin rakennussuunnitelmiin sekä rakennuksen huonoon kuntoon. Vuokrasopimus purettiin, ja elokuussa 2011 poliisi hääti sosiaalikeskukseen jääneet talonvaltaajat ja romanit.
ParaNet

Paranormaalin TieteellinenTutkijaverkosto – ParaNet ry oli 2000-luvun alussa joitakin vuosia toiminut paranormaalin tutkimusverkosto. Seura perustettiin vuonna 1998 rekisteröimättömänä yhteistyöverkostona. Yhdistysrekisteriin se merkittiin vuonna 2002.
Yhdistyksen tavoitteena oli ylläpitää alan tutkijoiden yhteistyöverkostoa ja toimia tutkijoiden etujärjestönä, järjestää ParaDigma-konferensseja ja ylläpitää ParaDocs-julkaisua. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi sen perustaja Jarkko Kari.
James McClean

Seurajoukkueura

McClean edusti kotikaupunkinsa Derry Cityä ennen siirtymistään Koillis-Englannin Sunderlandiin elokuussa 2011. Hän ei kuitenkaan tehnyt ensiesiintymistään Sunderlandissa vasta kuin Martin O'Neillin alaisuudessa, joka otti vetovastuun seurassa joulukuussa 2011. Tämän jälkeen McClean nousi joukkueen avauskokoonpanoon. Hän pelasi avauskaudellaan Sunderlandissa 23 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 36 ottelua ja teki kaksi maalia.
Elokuussa 2013 McClean siirtyi Sunderlandista Mestaruussarjan, Englannin toiseksi korkeimman sarjatason, Wiganiin. Hän pelasi Wiganissa kahden kauden aikana 73 sarjaottelua ja yhden nousukarsintaottelun. Maaleja hän teki yhdeksän. Hän pelasi kaudella 2011–2012 myös viisi ottelua Eurooppa-liigassa.
McClean siirtyi kesällä 2015 Valioliigan West Bromwichiin vajaan 1,8 miljoonan punnan siirtosummalla. Avauskaudellaan hän pelasi 35 ottelua, joissa teki kaksi maalia.

Maajoukkueura

McClean on syntynyt Pohjois-Irlannissa, mutta edustaa maajoukkuetasolla Irlannin tasavaltaa. Hän pelasi Pohjois-Irlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua vuosina 2008–2009. McClean sai luvan edustaa Irlannin tasavaltaa helmikuussa 2012 ja myöhemmin samassa kuussa hän teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa ottelussa Tšekkiä vastaan.
McClean pelasi EM-kilpailuissa 2012 14 minuuttia ottelussa Espanjaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Portugalia vastaan kesäkuussa 2014. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Irlannin kaikissa neljässä ottelussa, joista kahdessa avauskokoonpanossa. Hän on vuoden 2018 loppuun mennessä pelannut 63 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Elissa Aalto

Elsa Kaisa ”Elissa” Aalto (o.s. Mäkiniemi; 22. marraskuuta 1922 Kemi – 12. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen isänsä oli jääkärieversti August Mäkiniemi ja puolisonsa vuodesta 1952 arkkitehti Alvar Aalto.
Elissa Mäkiniemi kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteiskoulusta vuonna 1941 ja aloitti seuraavana vuonna opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Pian valmistumisensa jälkeen vuonna 1949 Elissa Mäkiniemi aloitti työt Alvar Aallon toimistossa ja toimi suunnitteluavustajana muun muassa Säynätsalon kunnantalon, Jyväskylän yliopistorakennusten sekä Tanskassa sijaitsevan Ålborgin taidemuseossa.
Henrietta Maria

Henrietta Maria (1609 – 1669) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Kaarle I:n puolisona Englannin kuningatar. Kaarle II ja Jaakko II olivat hänen poikiaan.
Henrietta Maria oli Ranskan kuninkaan Henrik IV:n tytär. Hänen isänsä murhattiin Henrietta Marian ollessa pikkulapsi. Hänet naitettiin Kaarlelle 15-vuotiaana. Alkuaika Englannin hovissa oli hankalaa, mutta  vähitellen Kaarle rakastui eloisaan vaimoonsa.  Hänen avoimesti hovissa harjoittamansa katolinen usko suututti  kuitenkin monia englantilaisia.
Sisällissodan lähestyessä Henrietta Maria aktivoitui poliittisesti ja koetti hankkia puolisolleen tukea mantereelta. Kaarlen teloituksen jälkeen hän asui loppuikänsä Ranskassa.
Frank Johansson

Frank Johansson (s. 1962 Karjaa) on Amnesty Internationalin Suomen osaston toiminnanjohtaja. Johansson on työskennellyt aiemmin toimittajana Hufvudstadsbladetissa ja Dagens Nyheterissä.
Johansson liittyi Amnestyyn vuonna 1983 ja vuodesta 1990 hän toimi järjestön Suomen osaston tiedotussihteerinä. Toiminnanjohtajana hän on ollut vuodesta 1996.
Johansson oli Vihreiden sitoutumaton ehdokas Helsingin vaalipiirissä vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Arvo Martikainen

Arvo Martikainen (25. kesäkuuta 1905 Helsinki – 28. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija. Hän tanssi Suomalaisessa Oopperassa 1928–1935 ja 1938–1940 ja oli mukana Monte Carlon baletin kansainvälisillä kiertuilla 1935–1938. Hän oli erityisesti tunnettu prinssiosien esittäjänä. Martikainen oli Kansallisoopperan tähtitanssija 1930-luvun alkupuolella. Yleisen laman vuoksi yleisömäärät supistuivat ja Kansallisoopperan uusi taiteellinen johtaja Armas Järnefelt uhkasi lopettaa koko baletin. Vaikka suunnitelma peruttiin, Martikainen ja George Gé lähtivät ulkomaille.
Dobro

Dobro on eräänlainen resonaattorikitara. Nimi dobro syntyi vuonna 1928, kun Dopyera-veljekset muodostivat kitaroiden valmistamiseksi yhtiön nimeltä Dobro Manufacturing Company. Dobro on sekä lyhenne sanoista Dopyera Brothers että slovakin kielen hyvää tarkoittava sana. Tavaramerkkinä se on vuodesta 1993 alkaen ollut Gibson Guitar Corporationin omistama.
Soitinta käytetään erityisesti bluegrass-musiikissa. Sen tunnetuimpia soittajia ovat Alison Krauss & the Union Station -bändin jäsen Jerry Douglas, lisäksi vanhemmat blues-muusikot, sekä Allman Brothers, Ry Cooder, David Lindley, John Fogerty, Mark Knopfler ja Eric Clapton. Suomalaisista muusikoista sitä ovat soittaneet mm. Olli Haavisto, Dave Lindholm ja Honey B and the T-Bones -yhtyeen kitaristi Esa Kuloniemi.
Suomessa Dobroa nykyään aktiivisesti käyttää myös Jari Rättyä, jonka albumilla "Luopion Veisu" Dobro on pääasiallisena soittimena.
Keinutuoli

Keinutuoli eli kiikkutuoli on tuoli, jolla voi keinua pitkittäissuunnassa. Tämän mahdollistaa se, ettei keinutuolissa ole varsinaisia jalkoja, vaan kaarevat jalakset, joiden varassa kiikkuminen onnistuu. Tavallisesti keinutuoli tehdään puusta. Samaa periaatteessa noudattaa vauvojen nukkumapaikkana käytetty kehto eli kätkyt, tosin usein sivuttaissuunnassa. Erikoisimpia keinutuoleja ovat poikittainkeinuvat, kahden istuttavat, rekikiikut ja kehto-keinutuoliyhdistelmät.

Terveysvaikutukset

Keinutuoliharjoittelua on kokeiltu varteenotettavana vanhusten kuntouttamisen apuna. Joissain tutkimuksissa on todettu keinumisen vahvistavan syviä vatsa- ja selkälihaksia. Keinumiseen tarvitaan juuri alaselän ja lantiopohjan lihaksia, mikä vahvistaa niitä – isometristen vatsalihasliikkeiden tapaan.

Keinutuolien valmistusta Suomessa

Monet puusepät ympäri Suomen ovat valmistaneet keinutuoleja, mutta Nakkila on erityisen tunnettu tuoleistaan. Vanha Ahvenanmaalta Nakkilaan kulkeutunut keinutuolimalli oli alun perin poikkipuinen selän osalta, myöhemmin siellä siirryttiin pitkittäiseen malliin. Toisen keinutuolipitäjän Urjalan mestarit ovat jo alun perin valmistaneet tiettävästi pitkin päin selkänojitettuja tuoleja. Joensuun seudun puusepät aloittivat amerikkalaismallisen lyhytjalkaisen shaker-keinutuolin valmistamisen ns. Joensuun nyökki. Teollisia valmistajia ovat olleet muun muassa Asko, Isku, OTK:n Puu ja Avarte.
Dunia Engine

Kehitys

Karttaeditori sisältyy Far Cry 2:ssa ja Dunia Engine on kaikissa pelin versioissa. Karttaeditorin pitäisi sisältyä valmiiseen Far Cry 3:een.
Fidzinpunamesikko

Levinneisyys

Fidzinpunamesikkoa tavataan Fidžissä. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ydinaseiden painevaikutukset

Painevaikutus

1 megatonnin pintaräjähdys levittää 7 kPa (1 PSI) painevaikutuksen jopa 80,76 kilometrin päähän. Tämä aiheuttaa talojen muuttumisen asuinkelvottomaksi. 14 kPa (2 PSI) (katot ja ovet rikkoutuvat, talot luhistuvat osittain.) Teollisuusrakennukset tuhoutuvat 1 kt räjähdyksessä 350 metrin päässä 110 kPa:n paineessa, ja 1 Mt räjähdyksessä 5,5 kilometrin päässä 50 kPa:n paineessa 1 MT räjähdys kaataa puita ylipaineeseen nähden tehokkaammin, koska paineen kesto on pidempi.

Ikkunoiden särkyminen

Painevauriot jollekin rakennetyypille riippuvat rakenteiden ominaisuuksista ja voivat vaihdella huomattavastikin tilanteen mukaan. Yleisemmin Hiroshimassa ikkunoita särkyi 15 kilometrin päässä räjähdyken pintanollapisteestä, ja joissain tapauksissa jopa 27 kilometrin päässä. Arviolta 50 megatonnin Tsar Bomba särki ikkunoita osittain vielä 900 kilometrin päässä räjähdyksestä.
Kaikki ikkunat särkyvät varmasti 0,5–1 PSI:ssa. 10 % särkyy 0,3 PSI:ssä, jossa esineet eivät yleensä lennä tuulen voimasta ja jossa vakavan vaurion todennäköisyys on vain 5 %. Lasit särkyvät vielä 0,15 PSI:ssä. Pienet ikkunat saattavat särkyä vielä 0,10 PSI:ssä ja uudet 0,003:ssa, jos niihin kohdistuu esirasitus.

Rakenteiden tuhoutuminen

Paineaallon suuntaiset johdot tuhoutuvat ilmaräjähdyksessä suunnilleen yhtälön 0,42*Y^0,409 km etäisyydellä.
Paineaaltoa vastaan poikittain olevat johdot tuhoutuvat 0,50*Y^0,411 km etäisyydellä. Pintaräjähdyksessä tämä kerrotaan vakiolla 2/3.  
35 kpa ylipaine, jossa useimmat asuintalot tuhoutuvat, on 1 Mt ilmaräjähdyksessä etäisyydellä 7,1 km mutta maanpintaräjähdyksessä etäisyydellä 4,5 km
14 kpa ylipaine on 1 MT ilmaräjähdyksessä etäisyydellä 13 km ja pintaräjähdyksessä 7.7 km.
Tämä on yhtälönä 1,37*Y^(1/3) km ilmaräjähdykselle ja 0,77*Y^(1/3) km pintaräjähdykselle.
Autot tuhoutuvat ilmaräjähdyksessä etäisyydellä 5/6 b=5,9 km, kun b on paineaallon suuntaisten johtojen tuhoutuminen, joka on 1 Mt räjähteelle 7,1 km.
Kevyet lelentokoneet tuhoutuvat etäisyydellä 1,6 a, jossa a on 14 kpa:ta vastaava etäisyys.
1 mt ilmaräjähdyksessä kevyet lentokoneet tuhoutuvat vielä 20.8 km päässä räjähdyspisteestä.

Paine etäisyydestä

Sadovskyn kaavaan pohjautuva ydinaseille sovitettu räjähteen etäisyys-painekaava
Jossa m räjähtävä ainemäärä kg,(1 kt=1000000 kilogrammaa), p_kPa paine kilopascalia, 
ja r etäisyys metreinä räjähdyspaikasta.

Etäisyys paineesta

Alla pari hyvin likimääräistä kaavaa
Ylipaine noudattaa suunnilleen kaavaa
jossa ylipaineen  yksikkö on psi ja etäisyys  km.
Jos ylipaine on välillä 2–100 kPa. voidaan käyttää likiarvokaavaa 1 kt räjähteelle
jossa  annetaan yksikössä kPa ja etäisyys  km
Đông Nam Bộ

Đông Nam Bộ (Kaakkoisalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu  seitsemästä maakunnasta (tinh)   Bà Rịa-Vũng Tàu,  Bình Dương,  Bình Phước, Bình Thuận, Đồng Nai,  Ninh Thuận, Tây Ninh ja niiden lisäksi siihen kuuluu maakuntiin rinnastettava  Hồ Chí Minhin kaupunki (entinen Saigon)  Huhtikuussa 2009 alueella oli yhteensä 16 miljoonaa asukasta.
Đông Nam Bộhon kuuluvat eteläisen alangon osat Mekongin suiston pohjoispuolella.
Suurimmista kaupungeista Biên Hòa on kasvanut kiinni Hồ Chí Minhin kaupunkiin.  Vũng Tàu  on tärkeä öljynjalostuskeskus.  Tây Ninhissä syntyi synkretistinen uskonnollinen liike Cao Đài. Toinen alueen tunnettu paikka on Củ Chi -tunnelit joissa vietnamilaiset piileksivät Vietnamin sodan aikana.
Alueella on neljä kansallispuistoa. Cát Tiênin kansallispuisto on Vietnamin laajin suojeltu alankoalueiden sademetsä ja siellä elää vielä sarvikuonoja. Côn Đảon kansallispuistossa rannikolla suojellaan merikilpikonnia, merilehmiä ja koralliriuttoja.  Lò Gò Xa Mátin kansallispuistossa on monenlaisia apinoita. Bù Gia Mậpin kansallispuistossa elää monia uhanalaisia eläimiä, mahdollisesti myös tiikereitä.