google/wiki40b huggingface dataset:
Toyota Timangi

Toyota Timangi on pikkuauto Toyota 1000:n (1972–1978) avolavamalli. Suomeen tuotiin vuosina 1976–1977 Toyota Timangia, joka autoverottomana oli halpa. Timangia myytiin Suomessa runsaasti. Joillain markkinoilla mallia myytiin nimellä Toyota 1000 Pickup.
Timangi on pieni avolava-auto, johon mahtuu kaksi ihmistä, kuljettaja ja matkustaja. Timangin lavan pituus on 153,5 cm ja leveys 125 cm. Kantavuus on 560 kiloa.
Timangin moottori on Toyota 1000:n pieni nelisylinterinen 993 cm³ rivimoottori. Suurin teho 33 kilowattia DIN (45 hv). Aikoinaan ilmoitettu teho 58 hevosvoimaa (43 kW) on mitattu SAE-bruttotehonormin mukaan. Autossa on rumpujarrut sekä edessä että takana.
Jousitus on kova, koska auto on suunniteltu kantamaan raskasta kuormaa. Takana on jäykkä taka-akseli ja pitkittäiset lehtijouset.

Myynti Suomessa

Niin kutsuttu piilofarmarikausi oli päättynyt Suomessa vuonna 1971 asetuksella, joka käytännössä lopetti matkustajien kuljettamisen pakettiautojen tavaratilassa. Samassa yhteydessä verovapaan pakettiauton lavan vähimmäispituudeksi määrättiin 150 cm. Siten myös Timangi, jonka lavan mitta ylitti juuri ja juuri kriittisen rajan, oli autoverosta vapaa.
Toyotan maahantuoja Korpivaara Oy pyrki tekemään Timangista nuorison kulkuneuvoa ja esitteli auton keväällä 1976 näyttävästi järjestämällä Helsingin jäähallissa Toyota Timangi Shown, jossa esiintyivät muiden muassa Danny, Vicky Rosti, Vesa-Matti Loiri ja Hullujussi-yhtye. Autoa ehdotettiin ison moottoripyörän korvikkeeksi eli selkeästi henkilökuljetukseen. Autolehtien yksimieliset koeajoraportit tyrmäsivät Timangin sen vuoksi, että auton ohjaamo oli toivottoman ahdas. Asiaa ei juuri auttanut sekään, että maahantuoja tarjosi Timangin alkuperäisen ohjauspyörän tilalle halkaisijaltaan pienempää rallirattia. Auto- ja liikennetoimittajien yhdistys antoi Timangin mainonnalle moitteet epäasiallisuudesta, koska auton huippunopeudeksi kerrottiin 130 km/h, vaikka Suomessa pakettiautoja koski ajoneuvokohtainen 80 km/h:n nopeusrajoitus.
Valtiovarainministeriö ryhtyi pikavauhdilla valmistelemaan autoverolain kiristämistä juuri Toyota Timangin ison myynnin vuoksi. Uusien määräysten mukaan autovero ulotettiin koskemaan avolava-autoja, joiden lavan pituus on alle 185 cm. Vain isokokoiset avolava-autot, joiden lava oli yli 185 cm pitkä, säilyivät autoverottomina. Autoverolain kiristys käytännössä lopetti Toyota Timangin maahantuonnin Suomeen. Timangeja ehdittiin maaliskuun 1976 ja lokakuun 1977 välissä tuoda Suomeen 2 104 kappaletta.
Toyota Timangi maksoi Suomessa vuonna 1976 12 850 markkaa (rahanarvokertoimella muunnettuna vuoden 2014 rahassa noin 9 200 euroa). Lisävarusteena maahantuoja tarjosi 1600 markan hintaista koristepakettia.
Simon Attiasin synagoga

Simon Attiasin synagoga on synagoga Essaouiran kaupungissa läntisessä Marokossa. Synagoga sijaitsee kasbahissa kaupungin muurein ympäröidyssä medinassa eli vanhassakaupungissa. Synagoga on juutalaisen kauppiaan Simon Attiasin vuonna 1882 rakennuttama. Pinta-alaa rakennuksessa on 456 m². Synagoga on suorakaiteenmuotoinen kolmekerroksinen rakennus, joka on 24 metriä pitkä ja seitsemän metriä leveä. Simon Attiasin synagogan rukoiluhuone on seitsemän metriä pitkä ja viisi metriä leveä. Korkeutta huoneella on yhdeksän metriä. Naisia varten rukoiluhuoneen kolmella reunalla on perinteinen mezzanin.
Synagoga on nykyisin huonossa kunnossa ja esimerkiksi kolmas kerros on täysin tuhoutunut lukuun ottamatta joitain osia seinästä. Lisäksi synagoga on kärsinyt ryöstelystä. Rukoiluhuone sen sijaan on suhteellisen hyvin säilynyt.
Guro Reiten

Guro Reiten (s. 26. heinäkuuta 1994) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 42 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Nigeriaa vastaan.
Reiten edustaa englantilaista Chelseaa, jonne hän siirtyi vuonna 2019 kotimaansa Lillestrømistä.
Vilgot Sjöman

David Harald Vilgot Sjöman (2. joulukuuta 1924 Tukholma – 9. huhtikuuta 2006 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja.
Sjömanin esikoisteos oli Lektorn 1948, josta hän sai Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon samana vuonna. Sjömanin elokuvista erityisesti 491 ja Jag är nyfiken aiheuttivat kohua poliittisen ja seksuaalisten sävyjensä takia 1960-luvulla, mutta toivat myös mainetta kotimaassa ja ulkomailla.
Pajala (taajama)

Pajalan pommitus

Talvisodan aikana 21. helmikuuta 1940 kello 12.46 ja 12.55 välisenä aikana Neuvostoliitto pommitti Pajalaa seitsemällä pommikoneella. Kylään pudotettiin 34 räjähdys- ja 100 palopommia, jotka aiheuttivat mittavaa tuhoa tiheään asutussa kylässä. Neljäsosa kylästä syttyi palamaan, mutta henkilövahingoilta säästyttiin. Kirkon ympäristöön putosi useita pommeja, mutta itse kirkko säästyi tuhoilta. Koulun liikuntasalin katon lävisti pommi, joka jäi kuitenkin suutariksi. Kylässä tuhoutui saha, josta ihmiset onnistuivat poistumaan ennen sen katon romahtamista. Pommitus tuhosi kokonaan yhden asuinrakennuksen ja navetan. Irtaimisto saatiin pääosin pelastettua palavista rakennuksista.
Pajalan apulaislääninviskaali raportoi pommituksesta kello 13.00 Luulajaan Norrbottenin läänin maaherralle ja vahvisti ylilentäneiden seitsemän koneen olleen venäläisiä. Ruotsin hallitus esitti illalla Neuvostoliitolle jyrkän vastalauseen Pajalan pommittamisesta. Edellisen kerran Neuvostoliitto oli pommittanut Pohjois-Ruotsia 14. tammikuuta 1940. Myöhemmin Neuvostoliitto selitti pommituksen syyksi suunnistusvirhettä ja pyysi anteeksi tapahtunutta. Venäläiset luulivat pommittavansa Rovaniemeä, mutta karkea suunnistusvirhe vei heidät Ruotsin puolelle.
Ylikellottaminen

Ylikellotuksen historiaa

Maailman ensimmäistä tietokonetta, Colossusta, ylikellotettiin 1940-luvulla, jotta se purkaisi nopeammin saksalaisten koodeja.
Alkuajan PC-tietokoneita ylikellotettiin vaihtamalla emolevyn kide nopeampaan. 486-aikakaudella yleistyivät emolevyt, joissa jumpperia siirtämällä oli valittavissa suorittimen ulkoinen kellotaajuus, jolloin ylikellotukseen ei enää tarvinnut vaihtaa kidettä. Joillakin 486-emolevyillä pystyi myös vaihtamaan suorittimen jännitettä jumppereilla.
Pentium-aikakaudella alkoivat yleistyä BIOSit, joista emolevyn kellotaajuutta, prosessorin kerrointa sekä jännitteitä pystyi vaihtamaan koskematta emolevyn jumppereihin. Viime aikoina on tullut markkinoille emolevyjä, joissa väylänopeuksia sekä jännitteitä voi muuttaa ohjelmallisesti koneen ollessa käynnissä.
Ylikellotuksen maailmanennätys on 8461,51 megahertsiä, jonka Andre Yang saavutti vuoden 2011 syksyllä. Hän löi aiemmin samana vuonna saavutetun ennätyksen noin 32 megahertsillä. Käytössä ollut suoritin oli AMD:n Bulldozer-arkkitehtuuriin perustuva FX-8150.

Alikellotus

Myös alikellotus on yhtä lailla mahdollista. Tällöin suorituskyky pienenee, mutta vastaavasti lämmöntuotossa ja virrankulutuksessa voitetaan. Samalla jäähdytyksen tarve vähenee ja esimerkiksi tuulettimen kierrosnopeutta voidaan laskea, jolloin melu pienenee. Alikellotuskaan ei aina ole ongelmatonta, sillä jotkin järjestelmän komponentit eivät välttämättä toimi oikein epänormaalin alhaisilla kellotaajuuksilla.
Useimmat kannettavat tietokoneet laskevat luonnostaan prosessorin nopeutta silloin, kun kone on vähäisellä kuormituksella. Tästä on hyötyä etenkin akkukeston pidentämisessä. Samanlaisia ominaisuuksia on myös joissain pöytäkoneissa. Jotkin suorittimet ja emolevyt myös laskevat kellotaajuutta itse jos suorittimen tai muun komponentin lämpötila lähestyy asetettuja raja-arvoja.
Zospeum tholussum

Koko ja ulkonäkö

Kaikkien suvun Zospeum-lajien tapaan myös Z. tholussum on täysin sokea, väritön ja läpikuultava kotilo. Kotilon kuori on 1,41–1,81 mm pitkä ja 0,93–1,12 mm leveä. Laji muistuttaa kookasta Zospeum amoenum -lajin kotiloa, mutta kuoren toisessa kierteessä on huomattava laajentuma. Kuoren suuaukon reunus on ohut ja hampaaton ja itse aukko on hieman leveyttään korkeampi leveyden vaihdellessa 0,38–0,46 mm ja korkeuden 0,44–0,54 mm välillä.

Levinneisyys ja elintavat

Z. tholussum tunnetaan toistaiseksi ainoastaan Kroatiasta, Lukina Jaman–Trojaman luolastosta, missä lajin holotyyppi ja toistaiseksi ainoa elävänä tavattu yksilö löydettiin 980 metrin syvyydestä. Tämän lisäksi tutkijat löysivät usean sadan metrin matkalta seitsemän tyhjää kotilonkuorta. Holotyypin löytöpaikka on melko laaja kivikkopohjainen onkalo, jossa virtaa ajoittain puro. Onkalon ilman lämpötila on noin +3 °C ja ilmankosteus 100 %. Zospeum-suvun lajit ovat lähes liikuntakyvyttömiä, mutta ne saattavat siirtyä uusille elinpaikoille maanalaisten virtojen mukana. Lähilajin Z. amoenum levinneisyyden perusteella myös Z. tholussum saattaa esiintyä muissakin Balkanin alueen luolastoissa. Lajin elintapoja ei tunneta.
Miqueliopuntia

Ulkonäkö ja koko

Kasvi on suhteellisen pienikokoinen, pystykasvuinen ja muodostaa laajoja puolentoista metrin korkuisia tiheikköjä. Varren nivelet kasvavat usein vanhempien nivelten kärjen läheltä ja ovat lieriömäisiä ja nuorina harmahtavia. Varren nystyt ovat isoja, pitkänomaisia. Lehdet ovat meheviä, terävä- ja punertavakärkisiä sekä varhain karisevia. Karvaisia areoleja on kaikkialla varsinivelissä. Niissä on väkäskarvoja (glokidioita), jotka ovat väriltään punertavan ruskeita, ja runsaasti jopa kahdeksan sentin mittaisia piikkejä. Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä eivätkä avaudu täyteen mittaansa. Väriltään ne ovat valkoisia tai vaalean ruusunpunaisia. Pohjus on emin vartalon ympäriltä lieriömäinen, kyhmyinen ja sukasellinen. Hedelmä on pallomainen tai munanmuotoinen, vaaleanvihreä tai valkeahko, mehevä, avautumaton ja sukasmaisten piikkien peittämä. Muodoltaan vaihtelevat siemenet ovat kellertäviä tai okranvärisiä, ja niissä on vähäkarvainen vaippa.

Levinneisyys

Miqueliopuntia on Atacama-aavikon kasvi ja se kasvaa Chilen rannikkoalueella.
Mia Rönkä

Mia Tiina Hannele Rönkä (s. 1972 Vaasa) on naantalilainen filosofian tohtori, ympäristöekologian dosentti ja kirjailija-toimittaja. Röngän kirjat ovat olleet luontoon liittyviä tietokirjoja, mutta vuonna 2016 julkaistaan ensimmäinen runoteos, Maanalaiset linnut. Vuonna 2016 julkaistiin myös ensimmäinen osa, Nähdään majalla, pörriäisagentit, neliosaisesta luontoaiheisesta lasten tarinallisesta tietokirjasarjasta.
Rönkä valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1999. Rönkä väitteli Turun yliopiston biologian laitoksella vuonna 2008 ekologian alalla väitöksellä Assessment of Coastal Bird Populations and Habitats on the Finnish Coast of the Baltic Sea: Implications for Monitoring and Management. Väitöskirja käsitteli ympäristötekijöiden vaikutusta saaristolintukantoihin ja saaristolinnuston levinneisyyteen Suomen etelärannikolla. Väitöksessä selvitettiin saaristolintujen kannankehityksen ja poikastuoton yhteyttä sekä kehitettiin uusi menetelmä poikastuoton seurantaan. Väitöstyössä käsiteltiin myös tiedon välittämistä luonnon monimuotoisuudesta.
Siipiopastin

Siipiopastin eli semafori on yksi varhaisimpia rautatieliikenteen ohjauksessa käytettäviä opastimia.

Historia

Monet rautateiden alkuaikojen opastimet olivat siipiopastimia. Tuolloin lamppuina käytettiin pääasiassa öljylyhtyjä sekä kynttilöitä, joiden valoteho ei ollut riittävä päiväkäyttöön. Valo-opasteita ei siis voitu käyttää päiväsaikaan, koska ne eivät näkyneet riittävän hyvin.
Siipiopastin kehitettiin korvaamaan asemamiehen näyttämiä käsiopasteita. Yleisesti seis–opaste annettiin aina siipi vaakasuorassa. Alkuaikoina ajon salliva opaste annettiin laskemalla siipeä noin 45 asteen kulmaan alas, mutta tämä muutettiin myöhemmin siten että ajon salliva opaste annettiin nostamalla siipeä 45 asteen kulmaan ylös. Muutos tehtiin sen vuoksi, että opastimen mekanismin vikaantuessa siipi pääsi putoamaan ala-asentoon ja näytti virheellisesti ajon sallivaa opastetta. Kun ajon salliva opaste näytettiin siipi yläviistoon, mekanismin vikaantuessa siipi palautui aina takaisin seis-asentoon.

Siipiopastin Suomessa

Suomessa on ollut käytössä muutamia yleisiä siipiopastinmalleja. Aluksi opastimet olivat puurakenteisia ja niiden siipi osoitti ajon sallivassa asennossa alaspäin. Siiven asento kuitenkin muuttui vikaantumisien vuoksi. Uudemmat metallirakenteiset siipiopastimet ovat ilmeisesti perua Ruotsista, sillä niiden yhdennäköisyys on silmin nähtävissä.
Erään version mukaan Suomeen viimeisimmät siipiopastimet tulivat ilmeisesti Ruotsin kautta Saksasta. Saksassa siipiopastimet sijoitettiin raiteen oikealle puolelle kuten Suomessakin. Saksalaisen siipiopastimen siivet osoittivat radalta poispäin. Kun saksalaisesta opastinjärjestelmästä otettiin Ruotsissa mallia, opastin siirrettiin raiteen vasemmalle puolelle ja mastoa käännettiin 180°, jotta siivet osoittaisivat edelleen radalta poispäin. Suomen rataverkolle tuodut siipiopastimet olivat suoraan perua Ruotsista. Ne asetettiin sellaisenaan raiteen oikealle puolelle, jolloin siivet osoittivat radalle päin.

Siipien lukumäärä

Alun perin suomalaisessa siipiopastimessa oli 1–3 siipeä. Näistä ylin siipi oli seis-asennossa aina vaakasuorassa, ja mahdolliset alemmat siivet olivat pystysuorassa maston suuntaisina.

Viimeiset siipiopastimet

Suomen rataverkolla on ollut runsaasti siipiopastimia. Niitä on kuitenkin poistettu tarpeettomina turvalaitosten uusimistöiden yhteydessä. Suomen viimeiset rautatieliikenteen ohjaukseen käytetyt siipiopastimet sijaitsivat Huutokosken rautatieasemalla, ja niistä viimeinen poistettiin käytöstä marraskuussa 2003.
Joseph Pickford

Joseph Pickford (1734–1782) oli englantilainen arkkitehti. Hän kuului Yrjö III:n hallituskaudella maansa merkittävimpiin Lontoon ulkopuolella toimineisiin arkkitehteihin. Pickford edusti enimmäkseen palladiolaista arkkitehtuuria.
Pickford syntyi ja varttui Ashow’ssa, Warwickshiren kreivikunnassa. Vuonna 1748 hän lähti harjoittelijaksi setänsä yritykseen Lontooseen. Setä oli maan arvostetuimpia rakennusyrittäjiä. Pickfordin harjoittelukauden aikana yritys sai osallistua kuuluisien palladiolaisten rakennusten, kuten Whitehallin Horse Guardsin ja Cambridgen yliopiston kirjaston rakentamiseen.
Pickford muutti Derbyyn vuonna 1760, ja hän oli ilmeisesti ensimmäinen Lontoossa opiskellut arkkitehti, joka toimi alueella.Hän suunnitteli John Gisbournelle yksityistalon St Helen’s House, joka muutettiin myöhemmin kouluksi. Hän tutustui Lunar societyn jäseniin, kuten Joseph Wrightiin, Peter Perez Burdettiin ja John Whitehurstiin, ja sai näiden kautta toimeksiantoja alueelta. Hän suunnitteli uuden posliinitehtaan Josiah Wedgwoodille, joka oli myös Lunar societyn jäsen. Wedgewood tilasi suunnitelmat myös tehtaan työläisten asuintaloille, jotka piti terveyssyistä sijoittaa kylän toiselle reunalle kauas tehtaasta.
Pickfordin itselleen vuonna 1770 rakennuttama asuintalo on nykyisin Pickford House Museum Derbyn kaupungissa Englannissa. Talo on sisustettu kuvaamaan elämää Yrjöjen aikakaudella.
Beethovenin toinen

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sen edeltäjän tavoin kiltiksi ja yllätyksettömäksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jippikayjei

Musiikkivideo

Kappaleeseen kuvattiin musiikkivideo, jossa Cheek toimii kolmen naisurheilijan valmentajana. Muun muassa Lahden stadionilla kuvattu video oli ensinäytössä The Voicella 16. elokuuta. Urheilijoina esiintyvät videolla Players-tanssiryhmän Jenna Joutsenjärvi ja Linda Härkin.
Visma PPG

Kumppanuudet ja sponsorointi

Visma PPG on tehnyt yhteistyötä sykemittareistaan tunnetun Polarin sekä kiinteistövälitysketju Aninkaisen kanssa. 
Visma PPG tunnetaan aktiivisena urheilun tukijana. Vuonna 2016 yrityksen yhteistyöseuroja ja -tapahtumia ovat olleet HJK, FC TPS, Tappara, Paavo Nurmi Games, Joensuun Maila, Jyväskylän Happee sekä Ura Basket. Lisäksi Visma PPG on tukenut keskimatkojen juoksijoita Tuomo Salosta ja Heidi Pappilaa.
Pete Fountain

Pete Fountain (3. heinäkuuta 1930 New Orleans, Louisiana – 6. elokuuta 2016 New Orleans, Louisiana) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut klarinetisti. Hän sai vahvoja vaikutteita Benny Goodmanilta ja Irving Fazolalta. Hän soitti Junior Dixieland Bandin ja Phil Ziton kanssa. Vuosina 1950–1954 hän teki merkittävästi yhteistyötä Basin Street Sixin kanssa; sen kanssa hän myös teki ensilevytyksensä.
Vuonna 1955 Fountainista tuli Dukes of Dixielandin jäsen. Suuren läpimurtonsa hän teki soittamalla The Lawrence Welk Show’ssa vuosina 1957–1959. Hän perusti tämän jälkeen oman klubinsa New Orleansiin. Hän vetäytyi tältä alalta vuonna 2003. Hän teki huomattavia levytyksiä muun muassa Coral-levymerkille vuosina 1959–1965.
Tapiolan Honka

Historia

Seura perustettiin vuonna 1957 yleisseurana nimellä Tapion Honka. Vuonna 1975 lajit erkanivat emoseurasta omiksi seuroikseen. Koripalloilijat perustivat vuonna 1975 Tapiolan Hongan, mitä nimeä koripalloileva Honka-perhe on siitä asti käyttänyt.
Tapiolan Hongan Korisliigassa pelanneen miesten edustusjoukkueen taustayhtiö Korishonka Oy kärsi taloudellisista vaikeuksista ja lopetti toimintansa kauden 2014–2015 jälkeen. Samalla Honka pudottautui Korisliigasta. Päätöksellä ei ollut vaikutusta seuran junioritoimintaan.
Kaudella 2015–2016 Honka pelasi miesten I-divisioona B:ssä, jonka runkosarjan se voitti ja josta se nousi M1DA:han.
Kaudella 2016–2017 Hongan miesten ja naisten edustusjoukkueet siirtyivät Espoo Unitedin alaisuuteen, mutta naisten joukkue palasi takaisin Honkaan seuraavaksi kaudeksi. Miesten joukkueen toiminta päättyi kauden 2017–2018 jälkeen Unitedin konkurssiin, ja uutena edustusjoukkueena toimii II-divisioonasta noussut Hongan kakkosjoukkue.

Toiminta

Tapiolan Honka kattaa lasten liikuntaleikkikoulutoiminnan, iltapäiväkerhotoiminnan, junioritoiminnan, aikuisten harrastetoiminnan, erityisryhmät sekä naisten huippukoripallon. Seuran toiminta-alueena on Etelä-Espoo ja Suur-Tapiola.
Miesten huippukoripallo oli eriytetty Espoon Honka ry:n alle.
Tapiolan Honka on erikoistunut juniorikoripalloiluun ja sillä on noin tuhat juniori-ikäistä pelaajaa. Junioreiden lisäksi seurassa on miesten ja naisten kehitysjoukkueet nuorille lupaaville pelaajille, miehissä Tapiolan Honka ja naisissa Honka Akatemia, molemmat pelaavat valtakunnallista I divisioonaa. Lisäksi naisten mestaruussarjaa pelaava Espoo Team on Hongan ja toisen espoolaisen koripalloseuran Espoo Basket Teamin yhteinen edustusjoukkue. Aikuisten kilpajoukkueiden lisäksi seuralla on lukuisia aikuisten harrastejoukkueita kaikilla alemmilla sarjatasoilla aina ikämiehiin asti sekä pyörätuolikorisjoukkue.
Tapiolan Hongan kotina voidaan pitää Tapiolan Urheilupuistossa sijaitsevaa Tapiolan Urheiluhallia. Tapiolan Urheiluhallissa pelataan pääsääntöisesti kaikki edustusjoukkuiden ottelut. Honka on myös rakentanut sen taakse Honkahallin. Hallissa on kolme täysmittaista kenttää, oheisharjoittelutilat, seuran toimisto sekä kahvila. Hallin kokonaispinta-ala on 3000 m2.
Tapiolan Honka on ollut Nuori Suomen sinettiseura vuodesta 1994. Vuonna 2002 Nuori Suomi ja Suomen Koripalloliitto uusivat valintakriteereitään ja kaikkien oli anottava sinettiä uudelleen. Honka täytti kriteerit jälleen ja seura valittiin uudelleen Nuori Suomen sinettiseuraksi.
Tapiolan Honka on valittu kymmenen kertaa (2001-2010) peräkkäin Suomen laadukkaimmaksi seuraksi Suomen Koripalloliiton Kultainen Kori –kilpailun perusteella ja on yhteensä valittu kolmetoista kertaa. Kilpailu mittaa seurojen laadukkuutta ja laajuutta.
Mývatn

Mývatn on matala, mutta 37 neliökilometrin laajuinen järvi Islannin pohjoisosassa lähellä Krafla-tulivuorta. Järvellä ja sitä ympäröivällä kosteikkoalueella elää paljon vesilintuja, varsinkin sorsia.
Järven nimi tarkoittaa islanniksi ”sääskijärveä” (mý ja vatn).
FS Trombe (1925)

Palvelus

Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella.
Saksan miehittäessä Vichyn Ranskan Trombe oli huollettavana Toulonissa, jossa se saksalaisjoukot valtasivat aluksen. Alus luovutettiin Italialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä FR23. Italian antauduttua 1943 alus palautettiin Ranskan laivastolle. Alus vaurioitui pahoin Saksan laivaston torpedoveneen S-veneen laukaisemasta torpedosta San Remon edustalla 17. huhtikuuta 1945. Se poistettiin alusluettelosta helmikuussa 1950.
Sir Lord Baltimore

Historia

Rumpali/laulaja John Garner, kitaristi Louis Dambra ja basisti Gary Justin perustivat Sir Lord Baltimoren Brooklynissa, New Yorkissa, vuonna 1968. Mercury Records kiinnostui yhtyeen soundista, joten Sir Lord Baltimore sai levytyssopimuksen. Debyyttialbumi "Kingdom Come" julkaistiin vuonna 1970. Sitä kuvaamaan keksittiin termi "heavy metal". Vuonna 1971 ilmestyi "Sir Lord Baltimore", yhtyeen toinen albumi. Levyllä soittaa myös kitaraa Louis Dambran veli Joey Dambra. Vuonna 1973 yhtye kohtasi ongelman. Sopimuksen mukaan yhtye ei saanut yhtään "rojalteja" kahdesta ensimmäisestä levystään. Tämän takia Sir Lord Baltimore hajosi ja jäi hyvin tuntemattomaksi.

Paluu

Vuonna 1994, Yhtyeen 1. ja 2. levy julkaistiin CD:nä samalla levyllä. Lisäksi biisit oli sekoitettu eri järjestykseen. Ei tiedetä, saiko yhtye "rojalteja" tästäkään julkaisusta. Heinäkuussa 2006, Joe Garner ja Louis Dambra palasivat yhteen levyttääkseen Sir Lord Baltimore III RAW:n. Yhtyeen alkuperäinen basisti Gary Justin ei osallistunut, joten hänet korvasi Tony Franklin. Kitaristi Anthony Guido ja basisti Sam Powell toimivat levyllä vierailevina muusikkoina. Levyn kappaleet on alun perin kirjoitettu vuonna 1973, mutta niitä ei ollut julkaistu yhtyeen hajoamisen takia.
John Garner kuoli maksan vajaatoimintaan 5.12.2015.
Turun kansainväliset kirjamessut

Turun Kansainväliset Kirjamessut on Turussa vuodesta 1990 alkaen vuosittain lokakuun alussa järjestetty messutapahtuma.
Tapahtuma järjestetään Turun Messu- ja Kongressikeskuksessa. Tapahtuman alkuvuosista lähtien on Kirjamessujen yhteydessä järjestetty lisätapahtumia, esimerkiksi vuonna 2006 sekä ruoka- että tiedemessut. Vuoden 2013 järjestettiin messujen ohessa Turun Ruoka- ja Viinimessut, Tiedemessut sekä Levymessut. Vuonna 2014 messuilla vieraili 23 700 kävijää.
Suomen ensimmäiset kirjamessut järjestettiin Turun konserttitalolla 29.-31.10.1971. Tasavallan presidentti ja rouva Kekkonen toimivat tapahtuman suojelijoina. Messuilla oli näytteilleasettajina 13 kustannusliikettä, seitsemän kirjakauppaa, kirjasto ja Lounais-Suomen kirjailijat ry. Messuihin tutustui 5500 kävijää. 
Vuodesta 1990 alkaen järjestetyn kirjamessutapahtuman ideoi Kari J. Kettula, joka toimi pitkään myös messujen ohjelmapäällikkönä. Helmikuusta 2012 messujen ohjelmapäällikkönä on toiminut Jenni Haukio. Vuoden 2017 Kirjamessujen ohjelmapäällikköinä toimivat kirjailijat Tommi Kinnunen ja Salla Simukka. 
Kirjamessujen teema vaihtelee vuosittain. Tapahtumassa vierailee vuosittain useita koti- ja ulkomaisia kirjailijoita.
Suomalaisessa tapahtumamarkkinointialan Evento Awards -gaalassa Turun kirjamessut palkittiin huhtikuussa 2017 yhdellä 13 tunnustuspalkinnosta.
Krasnoarmeiskojen piiri

Krasnoarmeiskojen piiri (ven. Красноарме́йский райо́н, Krasnoarmeiski raion, tšuvassiksi Красноармейски районӗ, Krasnoarmeiski raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 456 neliökilometriä ja asukkaita on 16 600 henkeä (vuonna 2007).
Piiri sijaitsee Tšuvassian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšeboksaryn piiriin, koillisessa Tsivilskin piiriin, etelässä Kanašin ja Vurnaryn piireihin sekä lännessä Alikovon ja Morgaušin piireihin. Hallinnollinen keskus Krasnoarmeiskojen kylä. Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Huomattavimmat joet ovat Bolšoi Tsivil sivujokineen sekä etelärajaa pitkin virtaava Sorma. Alueella sijaitsee Kjulhiri-järvi. Pinta-alasta 80 % on maatalousmaata ja 9 % metsää.
Krasnoarmeiskojesta on maantieyhteys Tšeboksaryn ja Tsivilskiin. Piirin itäosan halki kulkee Tšeboksaryn ja Kanašin välinen rautatie.
Väestöstä 98 % on tšuvasseja.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, vihannesten, perunan ja humalan viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon ja mehiläistenhoitoon. Teollisuus on vähäistä. Piirissä on meijeri, leipomo, rehutehdas ym.
Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen Jal purnăçĕ – Selskaja žizn.