google/wiki40b huggingface dataset:
Selkäydinhermo

Selkäydinhermot (lat. nervus spinalis) koostuvat etu- ja takajuuresta, jotka yhtyvät toisiinsa selkäytimen ulkopuolella tullessaan ulos nikamien välistä. Etujuuresta lähtee motoristen neuronien aksoninhaarat ja takajuuresta tulee sensoristen neuronien aksoninhaarat. Yhdyttyään selkäydinhermo jakaantuu etu- ja takahaaraan, joissa kummassakin on motorisia sekä sensorisia hermoja. Etuhaara on huomattavasti takahaaraa paksumpi. Takahaarat hermottavat selän ihoa ja lihaksia. Etuhaarat puolestaan muodostavat ääreishermostoon kuuluvia hermopunoksia. Rintahermojen etuhaaroista lähtee kylkivälihermoja, jotka kulkevat jokaiseen kylkiluuväliin. Kylkivälihermo hermottaa rintakehän lihaksia ja ihoa.
Selkäydinhermoja on yhteensä 31 paria ja niitä lähtee kunkin selkärangan nikaman alta yksi pari, mutta ensimmäinen pari tulee esiin heti kallon alta. Selkäydinhermot jaetaan kaula- (C1–C8), rinta- (T1–T12), lanne- (L1–L5), risti- (S1–S5) ja häntähermoihin (C0). 
Neljä ylintä kaulahermon etuhaaraa muodostavat kaulapunoksen, josta lähtee muun muassa palleahermo. Neljä alinta kaulahermoparia muodostavat yhdessä ylimmän rintahermon etuhaaran kanssa hartia- eli olkapunoksen, joka hermottaa yläraajoja. Sen haaroista kainalohermo hermottaa hartian lihaksia ja olkavarren ihoa, lihas-ihohermo hermottaa hauislihasta ja kyynärvarren ihoa, värttinähermo hermottaa olkalihasta ja sormien ja ranteen ojentajalihaksia.  Lanne-ristipunoksen muodostavat puolestaan lanne- ja ristihermojen etuhaarat. Lanne-ristipunos hermottaa alaraajoja ja sen ihoalueita.
AMD Bobcat

AMD Bobcat on AMD:n vähävirtainen ja edullinen suoritinarkkitehtuuri, joka perustuu AMD 10h (Phenom, Phenom II ja Athlon II) -arkkitehtuuriin ja tukee AMD64 -käskykantaa. Bobcat on pelkästään uusi prosessoriydin; AMD Fusion -prosessoreissa samalle sirulle ladotaan 1–4 bobcat-ydintä Radeon HD 6000 näytönohjainlogiikan kanssa. AMD käyttää prosessoriin integroidusta näytönohjaimesta nimitystä APU (Accelerated Processing Unit). Julkaisu tapahtui vuonna 2011.

Markkina-asema ja tavoitteet

Bobcat suunniteltiin kilpailemaan Intel Atom- ja VIA Nano-suorittimien kanssa, ja siihen pohjautuvien piirien virrankulutus on 1-10 watin luokkaa.
AMD:n tavoittena oli, että Bobcat pääsee suorituskyvyssä 90 prosenttiin nykyisten keskitason prosessorien suorituskyvystä alle puolella sirun koolla.
Bobcatin kanssa rinnakkainen, tehokkaampiin pöytäkoneisiin ja palvelimiin tarkoitettu uusi x86-ydin on AMD Bulldozer.

Tekniset yksityiskohdat

Toisin kuin Intel Atom, Bobcat tukee käskyjen uudelleenjärjestämistä, minkä vuoksi Bobcatin voi olettaa olevan selvästi Atomia nopeampi yhden säikeen suorituskyvyssä.
Yhdellä ytimellä on kokonaisluvuille kaksi kokonaisluku-ALUa sekä latausyksikkö ja tallennusyksikkö. Liukulukujen lataus- ja tallennusyksikkö on ilmeisesti yhdistetty suoraan 512 Kb L2-välimuistiin, ohittaen L1-datavälimuistin kokonaan. Bobcat tukee MMX, SSE, SSE2, SSE3, SSSE3, SSE4A ja AMD-V käskykannan laajennoksia.
Ilkka Hämäläinen

Ilkka Olavi Hämäläinen (s. 16. lokakuuta 1989 Kouvola) on suomalainen näyttelijä ja kirjoittaja. Hän on näytellyt muun muassa TV2:n Parasta aikaa -sarjassa.  Hän opiskelee näyttelijäksi teatterikorkeakoulussa Lontoossa. Kirjoittajana Hämäläinen on ollut puolustusvoimien Ruotuväki-uutislehden toimittaja. Hän on myös kirjoittanut Demi-lehteen. Syksyllä 2012 ilmestyi Hämäläisen ensimmäinen tietokirja Kundiopas tytöille, joka on Tammen kustantama.
Vuosina 2010–2012 Hämäläinen juonsi kouvolalaisen Vappugospel-musiikkitapahtuman.
Taarnavillakas

Koko ja ulkonäkö

Taarnavillakas on sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraiden etusiivet ja keskiruumis ovat vaaleanruskeat ja siiven tyviosasta sen keskelle ulottuu vaaleampi laikku. Siiven ulkoreunassa on kaareva, mustahkojen pisteiden rivi. Takaruumis on vaalean kellertävä ja takasiivet kermanvalkoiset. Tuntosarvet ovat näyttävän sulkamaiset. Naaras on ruumiiltaan koirasta rotevampi, siipimuodoltaan terävämpi ja väritykseltään lähes puhtaanvalkoinen. Naaras muistuttaa suuresti valkovillakasta (Leucoma salicis) ollen kuitenkin sitä pienempi, siiviltään kapeampi eikä sen läpikuultavissa etusiivissä ole valkovillakkaalle ominaista silkinhohtoa. Erottavan tuntomerkin tarjoaa myös etusiiven siipisuonten R2 ja R3 välinen sarka, joka valkovillakkaalta puuttuu. Siipiväli 30–35 mm.
Toukka on täysikasvuisena 30–40 mm pitkä, harmahtavan keltainen ja sillä on musta selkäjuova. Toukka on kauttaaltaan karvainen ja jaokkeissa 4–7 on kullankeltaiset karvatupsut. Lisäksi pään sivuilla on kaksi mustaa eteenpäin suuntautunutta ja peräpäässä yksi musta, taaksepäin suuntautunut pitkä karvatupsu.

Levinneisyys ja lentoaika

Taarnavillakasta tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja idässä sen levinneisyys ulottuu Venäjän poikki Japaniin saakka. Britanniasta laji on hävinnyt 1800-luvulla. Myös Baltiasta laji puuttuu. Pohjoismaissa taarnavillakas on satunnainen vierailija, josta on muutamia havaintoja Tanskasta ja Ruotsin eteläosista. Pohjoismaissa havaittujen yksilöiden arvellaan olevan peräisin Saksan ja Puolan rannikoiden populaatioista. Suomesta laji on tavattu kerran Pyhtäältä elokuussa 2017.
Perhoset lentävät Etelä-Euroopassa kahtena sukupolvena kesäkuussa ja elo-syyskuussa jälkimmäisen ollessa tyypillisesti runsaslukuisempi. Pohjoismaissa havainnot on tehty pääasiassa elokuun alkupuoliskolla.

Elinympäristö ja elintavat

Taarnavillakas viihtyy kosteissa ja avoimissa elinympäristöissä, erityisesti merenrannoilla, tulvaniityillä ja jokien suistoissa. Se on yöaktiivinen perhoslaji, jonka molemmat sukupuolet tulevat helposti valolle, naaraat hieman koiraita useammin. Päivisin perhoset lepäävät kasvien varsilla tai lehtien alapinnoilla etummainen raajapari eteenpäin ojennettuna. Lajilla esiintyy satunnaisia, paikallisia massaesiintymiä, mutta sillä ei vaikuta olevan erityistä vaellustaipumusta.
Naaras tuottaa 100–150 munaa, jotka se laskee muutaman kymmenen ryhminä ravintokasvien varsille ja lehdille. Munat kuoriutuvat elokuussa ja keskenkasvuiset toukat talvehtivat yhteenkiedottujen lehtien välissä. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alussa, jolloin ne koteloituvat kehräämänsä kotelokopan sisään ravintokasville. Kotelovaihe kestää kolmesta neljään viikkoa.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat taarna (Cladium mariscus), järviruoko (Phragmites australis), isopalpakko (Sparganium erectum) sekä erilaiset sarat (Carex) ja nadat (Festuca), joskus myös muut heinät.
Place des Vosges

Place des Vosges [plas de voʒ] on Pariisin vanhin aukio. Se valmistui vuonna 1612. Yhtenäisen ja symmetrisen talorivistön ympäröimä nelikulmionmuotoinen puistomainen aukio sijaitsee Marais’n kaupunginosassa. Aukio on suljettu kolmelta sivulta, mutta sen pohjoisreunalla kulkee Rue des Francs-Bourgeois -katu.
Place des Vosgesia ympäröi 36 kolmikerroksista taloa, yhdeksän jokaisella sivulla. Kaikissa taloissa on identtiset punatiiliset julkisivut ja aumakatot. Aukiota pidetään kodikkaana ja kauniina.

Historia

Aukio suunniteltiin Ranskan kuningas Henrik IV:n määräyksestä ja se oli tarkoitettu hovielämän julkiseksi keskukseksi. Aukion etelä- ja pohjoislaidalle rakennettiin kuningasparin asunnoiksi tarkoitetut Pavillon du Roi (kuninkaan paviljonki) ja Pavillon de la Reine (kuningattaren paviljonki), jotka erottuvat edelleen korkeampina muista aukiota ympäröivistä rakennuksista. Aukio rakennettiin vuoden 1609 aikoihin, mutta se valmistui vasta Henrik IV:n kuoleman jälkeen, eikä Ranskan kuningaspari koskaan asunut siellä. Aukio vihittiin vuonna 1612 Ludvig XIII:n ja Anna Itävaltalaisen häiden yhteydessä. Aukio tunnettiin nimellä Place Royale (kuninkaallinen aukio) aina vuoteen 1800, jolloin se sai nykyisen nimensä Vosgesin departementin mukaan.
Place des Vosgesilla järjestettiin 1600-luvulla turnajaisia. Kirjailija Victor Hugo asui aukion laidalla 16 vuotta. Aukion keskellä sijaitsi vuodesta 1639 kardinaali Richelieun pystyttämä kuningas Ludvig XIII:n ratsastajapatsas, joka kuitenkin tuhottiin vallankumouksen aikana.
Prestonin piirikunta

Prestonin piirikunta on piirikunta Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 sen asukasluku oli 33 520. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Kingwood. Piirikunta muodostettiin osasta Monongalian piirikuntaa vuonna 1818. Se on nimetty Virginian kuvernöörinä toimineen James Patton Prestonin mukaan.

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on 1 690 km², josta maata on noin 1 680 km² ja vesistöjä 7 km².

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Prestonin piirikunnassa oli 33 520 asukasta, 12 895 taloutta ja 9038 perhettä. Väestötiheys oli 20/km². Asukkaista lähes 98 prosenttia oli valkoihoisia. Piirikunnan talouksien mediaanitulo oli 42 866 dollaria ja perheiden 48 942 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 41 073 dollaria ja naisten 25 911 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 19 796 dollaria. Noin 8,3 prosenttia perheistä ja 11,7 prosenttia koko väestöstä, 15,2 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 8,6 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Reinhold Wilhelm Stierwald

Reinhold Vilhelm Stierwald (23. helmikuuta 1760 Laihia – 21. joulukuuta 1815 Turku) oli suomalainen senaattori, lääninsihteeri ja valtiopäivämies.
Stierwaldin vanhemmat olivat Ruotsista kotoisin ollut Vaasan läänissä komissiomaanmittarina toiminut Karl Fredrik Stiervald (k. 1784) ja Maria Elisabet Backman. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1776. Stierwald valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1781, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1783 ja molempien oikeuksien lisensiaatiksi. Häntä ei julistettu tohtoriksi koska hän ei päässyt tulemaan tätä varten järjestettyyn tilaisuuteen.
Stierwald oli Turun hovioikeudessa varanotaarina vuodesta 1786 ja sen jälkeen Kyminkartanon läänin lääninsihteerinä 1791–1809. Suomen sodan jälkeen hän oli hallituskonseljin oikeusosaston esittelijäsihteerinä 1809–1812. Stierwald oli hallituskonseljin jäsenenä ja kamaritoimituskunnan päällikönä 1812–1815. Hän oli myös vuonna 1809 valtiopäivämiehenä ja valtiovarainvaltuuskunnan sihteerinä. 
Stierwald oli naimisissa vuodesta 1798 Maria Elisabet Gyllingin (k. 1830) kanssa.
Bristol (Rhode Island)

Bristol on kaupunki Yhdysvaltain Rhode Islandin osavaltiossa, Bristolin piirikunnassa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa Bristolin asukasluku oli 22 469. Sen pinta-ala on 53,4 neliökilometriä, josta vesialaa on 27,2 neliökilometriä. Asukastiheys oli 858,1 asukasta/km². Kaupungissa sijaitsee vuonna 1956 perustettu yksityinen yliopisto Roger Williams University. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Mount Hope Bridge silta.
Furanoosi

Furanoosi on yksinkertaisten sokerien rengasmainen muoto. Furanoosirengas koostuu neljästä hiiliatomista ja yhdestä happiatomista. Nimi tulee renkaasta, joka muistuttaa furaanin rengasrakennetta.

Rakenne

Furanoosi on rakenteeltaan syklinen hemiasetaali. Furanoosirakenne on stabiili erityisesti viisi hiiliatomia sisältävissä pentooseissa, kuten riboosissa ja deoksiriboosissa, jotka esiintyvät tässä muodossa nukleiinihapoissa. Heksoosit ovat yleensä pyranoosimuodossa, koska kuuden atomin muodostama rengas on viisiatomista stabiilimpi. Ketoheksoosit muodostavat furanoosirenkaan aldoheksooseja herkemmin ja liuoksissa furanoosina merkittävästi esiintyviä aldoheksooseja ovat galaktoosi, taloosi, altroosi ja idoosi.Ketoheksooseihin kuuluva Fruktoosi on polysakkarideissaan pääosin furanoosina.
Haworth-projektiossa furanoosirengas piirretään tasomaisena viisikulmaisena renkaana niin, että renkaan happiatomi on poispäin katsojasta. Hiiliatomien sidosviivat on vahvennettu niin, että ne näyttävät olevan lähempänä katsojaa. Anomeerinen hiiliatomi piirretään renkaan oikeimmanpuoliseen kulmaan.
Todellisuudessa furanoosirengas ei ole tasomainen. Furanoosit esiintyvät kahdessa eri konformaatiossa, kirjekuori- ja vääntyneessä konformaatiossa. Kirjekuorikonformaatiossa neljä atomia muodostavat tason ja yksi hiiliatomeista on tasosta erillään. Vääntyneessä konformaatiossa kolme renkaan atomeista muodostavat tason ja kaksi hiiliatomia ei kuulu tasoon. Näistä atomeista toinen on tason yläpuolella ja toinen alapuolella.
Vigilia (Rahmaninov)

Vigilia on Sergei Rahmaninovin kuoroteos. Se on sävelletty vuonna 1915. Teos kuuluu vuosien 1880 ja 1917 väliselle ajalle osuneeseen venäläisen kuoromusiikin renessanssiin muun muassa Pjotr Tšaikovskin ja Pavel Tšesnokovin sävellysten ohella.
Teoksen teksti noudattaa ortodoksisen kirkon vigilia-palvelusta, joka koostuu ehtoo- ja aamu- ja ensimmäisen hetken palveluksesta, mutta se on luultavasti sävelletty enemmän konserttiesitystä kuin varsinaista jumalanpalveluskäyttöä varten. Rahmaninov käytti teoksensa viidestätoista osassa yhdeksässä alkuperäisiä venäläisiä kirkkomusiikkisävelmiä, muun muassa Znamenni-musiikkia, ja sävelsi loppuihin vanhoja melodioita jäljitteleviä sävelkulkuja.
Vigilian kesto on noin 55 minuuttia. Teos on sävelletty suurelle kuorolle ja esitetään ilman instrumentteja, a cappella. Rahmaninovin teos on teknisesti vaativa, esimerkiksi bassojen ääniala on yli kaksi ja puoli oktaavia. Teoksen ensiesityksen kuoronjohtaja kommentoikin sävellystä: "Mistä voin löytää tällaisia bassoja? Sehän on kuin etsisi parsaa jouluna!"
Alejandro González Iñárritu

Varhainen elämä

González Iñárritu erotettiin koulusta 16-vuotiaana. Hän työskenteli merimiehenä ja opiskeli sen jälkeen Universidad Iberoamericana -yliopistossa Méxicossa. Vuonna 1984 González Iñárritu työskenteli tiskijukkana Meksikon suosituimmalla radioasemalla. Hänen tapanaan oli yhdistää soittolistan kappaleet toisiinsa löyhällä tarinalla, mikä herätti hänessä kiinnostuksen tarinankerrontaan. Radiotyön jälkeen hänestä tuli Meksikon tärkeimmän televisioyhtiön Televisan nuorin tuottaja. Televisalta lähdettyään hän perusti vuonna 1991 Zeta Film -yhtiön ja ryhtyi televisiomainosten kirjoittajaksi ja ohjaajaksi.

Elokuvaura

Vuosien 1988–1990 aikana González Iñárritu sävelsi musiikin kuuteen meksikolaiselokuvaan. Sitä kautta hän tutustui kirjailija ja käsikirjoittaja Guillermo Arriagaan, ja he aloittivat pitkän ja tuottoisan yhteistyön. González Iñárritu siirtyi Yhdysvaltoihin opiskelemaan elokuvantekoa, ja hän ja Arriaga kehittivät yhdessä käsikirjoituksen González Iñárritun ensimmäiseen pitkään elokuvaan Amores perros (2000). Elokuvassa on kolme toisiinsa liittyvää tarinaa, jotka tapahtuvat synkässä mutta realistisessa Méxicon suurkaupungissa. Elokuva oli kansainvälinen menestys ja voitti useita palkintoja sekä sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta vieraskielisestä elokuvasta.
González Iñárritu ohjasi seuraavaksi lyhyen BMW-mainoselokuvan Powder Keg (2001) ja lyhytelokuvan Mexico episodielokuvaan 11'09''01–September 11 (2002).
González Iñárritun ja Arriagan toinen kokopitkä elokuva 21 grammaa (2003) on englanninkielinen kertomus näennäisesti toisiinsa liittymättömistä ihmisistä, joiden elämät sivuavat toisiaan. Kaksikon kolmas elokuva Babel (2006) on monikielinen draama, joka edeltäjiensä tapaan on rakenteeltaan mosaiikkimainen. González Iñárritu sai elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
Babelin jälkeen González Iñárritun ja Arriagan tiet erosivat. González Iñárritun seuraava ohjaustyö oli hänen itsensä osin kirjoittama Biutiful (2010), espanjankielinen kuvaus barcelonalaisesta rikollisesta, joka kasvattaa syöpäsairaana kahta lasta. Hänen seuraava ohjauksensa oli englanninkielinen Birdman (2014), pureva komedia entisestä elokuvatähdestä, joka yrittää paluuta. González Iñárritu sai elokuvasta parhaan ohjaajan ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnot, ja elokuva valittiin vuoden parhaaksi.
Seuraava ohjaus, The Revenant (2015) on tositapahtumaan perustuva elokuva kuolemaan jätetystä turkismetsästäjästä. González Iñárritu voitti elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon.
Ylimmäislammi

Maantietoa

Lampi sijaitsee Pukkinummen ja Hevoskolun välissä. Sen pinta-ala on 5,4 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rantaan on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa ja niille johtavat tiet tulevat lammen ohittavalta kylätieltä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,8 metriä mpy. Lampeen on johdettu viisi suo-ojaa ja sen oma laskuoja laskee yhdessä Kalliolammin kanssa 3,5 kilometrin päässä Paloniitunjärveen. Järvien korkeusero Paloniitunjärveen on yli 25 metriä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Ilimaislampi”, mikä saattaa olla vain kirjoitusvirhe. Vuoden 1962 peruskartassa lampeen laski vain kaksi suo-ojaa ja sen ohitti Ojajärveltä Vehmaisiin kulkeva tie. Se oli autio, kunnes vuoden 1989 kartassa lammen korkeimmalle mäelle oli ilmaantunut vapaa-ajan asunto.
Pirjo Laitila

Pirjo Laitila on vuoden 1971 Miss Suomi. Miss Universum -kilpailussa hän oli 2. perintöprinsessa, Miss Eurooppa -kilpailussa kuudes ja Miss Skandinavia -kilpailussa 4. perintöprinsessa. Hän on esiintynyt televisiossa ja radiossa, ja pian missivoittonsa jälkeen hän levytti muun muassa kappaleen Kaikki toisin on.
Pirjo Laitilan veli Juha Laitila on tunnettu viihdetaiteilija ja tytär Emma-Lotta Laine kaksinkertainen maailmanmestari ringetessä. Kaikkiaan hänellä on neljä lasta vuodet 1976–1992 kestäneestä avioliitostaan.
Ennen missiuraansa Pirjo Laitila tunnettiin pikaluistelijana, jonka aika 500 metrillä oli 53,9 ja 1 500 metrillä 1.56,7. Helsingin Sanomien urheiluosastossa kirjoitettiin Suomen saaneen Laitilasta ”ensimmäisen urheilumissin”.
Pieni Koukkujärvi (Nokia)

Maantietoa

Järven pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Järvellä on kaksi järviallasta, joita erottavat kapea salmi ja pieni saari. Pohjoisaltaaseen laskee Koukkujärvestä kaksi suo-ojaa. Toiseen ojaan yhtyy vielä pienemmän lammen laskuoja. Eteläisestä altaasta lähtee itään järven oma laskuoja, joka on kaivettu Kirkaslammiin. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 67 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 850 metriä ja se on soistunutta metsää. Itärannoilla on hieman avosuota ja siellä sijaitsee retkeilymaja.

Natura 2000-alue

Sekä Koukkujärvi että Pieni Koukkujärvi kuuluvat Natura 2000-verkoston Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhteisen enklaavin.

Vedenlaatu

Pienen Koukkujärven vedenlaatua on tutkittu ensimmäisen kerran vuonna 1975. Tässä kerrotaan vain vuoden 2000 tuloksista. Järven vedenväri on ruskea, sen humuspitoisuus on korkea ja vesi on erittäin hapanta. Nämä ominaisuudet ovat lievempinä tyypillisiä soistuneiden metsäalueiden järville. Näytteet otettiin kesällä 2000, jolloin happamuustaso on yleensä korkeampi kuin talvella. Siksi onkin mahdollista, että happamuutta on talvella kaloille liikaa. Järvi on vaarassa happamoitua pysyvästi, sillä puskurikykyä happamoitumista vastaan ei ole enää jäljellä. Veden ravinnepitoisuuksien mukaan järvi kuuluu karun ja lievästi rehevöityneen järven luokkien rajamaille. Vesi on hieman sameaa, mutta levää on vain hieman. Kesällä havaittu veden lämpötilakerrostuminen oli jättänyt alusveteen erittäin kylmää vettä. Veden happipitoisuus oli alhainen ja pohjan lähellä se oli loppumassa. Tämä mahdollisti ravinteiden liukenemisen sedimenteistä takaisin veteen, mikä näkyi alusveden korkeina ravinnepitoisuuksina. Tämän perusteella voidaan otaksua, että myös talvella esiintyy happitaloudessa häiriöitä. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön vain välttävästi.

Historiaa

Vielä vuoden 1955 peruskartassa järven vedenpinta oli 70 senttimetriä korkeammalla kuin pohjoisen Koukkujärven. Kun järvi ojitettiin kiinni Koukkujärveen ja Kirkaslammiin, laski ”Pikku Koukkujärven” vedenpinta Koukkujärven tasolle. Vuoden 1975 kartassa vedenpinta oli laskenut vielä 10 senttimetriä alemmaksi kuin Koukkujärvellä. Nykyinen saari oli maatunut rantaan kiinni. Metsään oli nyt rakennettu tie ja järven eteläpuolelle oli perustettu Koukkujärven kaatopaikka. Järven itärannalla sijaitsi retkeilymajan rakennuksia.
Eric Blum

Seuraura

Blumin kasvattajaseura on Grasshopper Club. Hän debytoi seuran miesten joukkuessa 17-vuotiaana Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssa kaudella 2003–2004, jolloin Blumin tulokaskausi toi 39 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Kolmen GCK:ssa vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2006–2007 sarjatasoa ylemmäs National League A -joukkue SCL Tigersiin, jossa tulokaskausi toi 41 runkosarja- ja yhdeksässä karsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2.
Neljän Langnau-kauden jälkeen Blum siirtyi kaudeksi 2010–2011 Kloten Flyersiin. Kaudella 2011–2012 hän edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa. Kaudella 2012–2013 Blum voitti Klotenin sisäisen tehotilaston lukemalla +16. Kaudella 2013–2014 hän jakoi tehoilla 6+15=21 NLA:n puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa.
Kaudeksi 2014–2015 Blum siirtyi kolmivuotisella sopimuksella SC Bernin riveihin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Blum sijoittui tehoilla 2+23=25 NLA:n puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Media valitsi hänet liigan tähdistökentälliseen. Blum voitti kauden aikana myös Sveitsin Cupin. Kaudella 2015–2016 hän jatkoi Bernin varakapteenina ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+24=28, joilla Blum sijoittui NLA:n puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden ja media valitsi Blumin liigan tähdistökentälliseen. Myös kauden 2016–2017 päätteeksi hän voitti Sveitsin-mestaruuden.
Blum nimettiin kaudeksi 2017–2018 taas Bernin kapteeniksi.

Muuta

Blumin isä on sveitsiläinen ja äiti japanilainen.
Kotajärvi (Jämsä, Sydänmaa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kertejoen valuma-alueella (35.69), jonka Kerteselän lähialueeseen (35.692) se kuuluu.
Charles Lamont

Charles Lamont (5. toukokuuta 1895 – 12. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen laajaan tuotantoonsa kuuluvat muiden muassa Sisukkaat salapoliisit suksilla (1943) ja useat Abbott ja Costello -elokuvat. 
Pietarissa syntynyt Lamont kuoli 98 vuoden ikäisenä keuhkokuumeeseen Kaliforniassa.
Hyynilänjoki

Joen nimityksistä

Joella on tavallisesti vain yksi nimi koko sen juoksulle, mutta aikojen saatossa on vanhojen jokien eri osuuksille annettu omia nimiä. Näin on käynyt myös Saikkalanjoelle. Osuuden, joka virtasi Tupurlanjärven ja Mätikön välillä, nimeksi jäi Saikkalanjoki. Joen osuutta Mätiköstä yläjuoksulle päin kutsuttiin Hyynilänjoeksi, koska se kulki Hyynilän kylän kautta. Asutuksen levittyä pohjoiseen alkoi tulla tarve kutsua eri järvien välisiä osuuksia omilla nimillään. Näille osuuksille annettiin seuraavia nimiä: Karinjoki, Hiusjoki, Tomulanjoki ja Pukaranjoki.
Varhaislatina

Varhaislatina tai arkaainen latina tarkoittaa latinaa ennen klassista aikakautta eli kaikkea latinaa ennen vuotta 75 eaa.
Fonologisia erityispiirteitä varhaislatinassa ovat toisen deklinaation päätteet -os ja -om (klassisessa latinassa ne ovat -us ja -um) sekä sellaisten diftongien olemassaolo kuten oi ja ei (klassisen latinan aikaan ne olivat kehittyneet muotoihin ū tai oe ja ī). Tämä lisäksi kirjain C edusti sekä C- että G-äänteitä. Monissa tapauksissa klassinen latina muutti intervokaalin /s/:n /r/:ksi, mikä tunnetaan rhotasismina. Rhotasismilla oli vaikutusta deklinaatioihin: varhaislatinan honos, honoris on klassisessa latinassa honor, honoris ("kunnia").