google/wiki40b huggingface dataset:
Leinsterin kirja

Leinsterin kirja (iiriksi Lebor Laignech), aiemmin tunnettu nimellä Noughavalin kirja (Lebor na Nuachongbála) on keskiaikainen irlantilainen käsikirjoitus noin vuodelta 1160 ja sitä säilytetään Trinity Collegessa Dublinissa.
Se on yksi tärkeimmistä lähteistä keskiajan irlantilaisesta kirjallisuudesta, sukututkimuksesta ja mytologiasta, ja siihen sisältyy muiden joukossa Lebor Gabála Érenn (Valloitusten Kirja), täydellisin versio Táin Bó Cuailnge:sta (Cooleyn Karjahyökkäys), Metrical Dindshenchas:in ja iiriläisen käännöksen/mukautuksen De excidio Troiae Historia:sta. Annaalien perusteella voidaan päätellä että kirja on kirjoitettu vuosien 1151 ja 1201 välillä, luultavasti se on valmistunut vuoden 1160 tienoilla.
Amerikanpussitiainen

Levinneisyys

Amerikanpussitiaista tavataan Yhdysvalloissa ja Meksikossa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 750 000 km². Lajin kanta on runsastuva ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nogaiaro

Nogaiaro on aroalue Kaukasian itäosassa Kaspianmeren rannalla Itä-Euroopassa. Se käsittää pääasiassa Dagestanin pohjoisosan. Lisäksi se ulottuu Stavropolin aluepiirin itäosaan. Nogaiaron pohjoisrajana on Kuma, jonka pohjoispuolista aroaluetta kutsutaan Kalmukkiaroksi. Nogaiaron on saanut nimensä alueella asuvasta turkkilais-tataarilaisesta nogai-kansasta.
Veljeni, Leijonamieli

Veljeni, Leijonamieli on Astrid Lindgrenin kirjoittama lastenkirja. Ruotsinkielinen alkuteos Bröderna Lejonhjärta ilmestyi vuonna 1973. Kirjan on suomentanut Kaarina Helakisa. Tarinan teemoja ovat kuolema, kuoleman jälkeinen elämä ja omien pelkojen voittaminen, mutta myös ystävyys, kunnioitus ja moraali. 
Kirjan pohjalta on tehty elokuva Veljeni Leijonamieli vuonna 1977. Elokuvan ohjasi Olle Hellbom. Vuonna 2012 ilmoitettiin Tomas Alfredsonin ohjaavan uuden sovituksen. Se on kuitenkin lykkääntynyt rahoitusongelmien vuoksi.
Kaarina Helakisan suomennoksesta on julkaistu äänikirja vuonna 2003 (WSOY). Äänikirjan lukijana on Jarmo Heikkinen. Veljeni Leijonamieli on ollut myös suosittu näytelmien aiheena (esitetty mm. Suomenlinnan kesäteatterissa).

Juoni

Kirja kertoo kahdesta veljeksestä, Joonatan ja Kaarle Leijonasta. Korppu eli Kaarle on sairas pieni poika, joka ihailee rohkeaa ja ystävällistä isoveljeään Joonatania. Joonatan pelastaa Korpun palavasta talosta, mutta menehtyy itse. Korppu kuolee pian tämän jälkeen sairauteensa ja seuraa veljeään kauniiseen maahan nimeltä Nangijala. Nangijalan ihanuutta häiritsevät kuitenkin julmat valloittajat, jotka haluavat alistaa asukkaat hirmuvaltansa alle, ja veljekset joutuvat mukaan taisteluun. Kirjan lopussa veljekset ajautuvat umpikujaan ja tekevät yhdessä itsemurhan päätyen taas uuteen maailmaan.
Pajunkissa

Pajunkissa on pajun pehmeä kukinto, joka aukeaa varhain keväällä ennen lehtien tuloa. Suomessa pajunkissojen puhkeaminen lumien sulaessa on kevään merkki. Monet asettelevat keväisin keräämiään pajun oksia maljakkoon koristeeksi.

Pajunkissa kristinuskossa

Suomalaisessa kristillisessä perinteessä pajunkissat liitetään pääsiäisen palmusunnuntaihin. Raamatun evankeliumien mukaan Jeesuksen eteen asetettiin palmunlehviä hänen ratsastaessaan aasilla Jerusalemiin. Suomen ilmastossa vain pajun oksa on pääsiäisen aikaan "elävä", ja pajunkissoja on pidetty lehvien vastineena.
Timo Sokura

Timo Sokura (s. 11. helmikuuta 1958 Lappeenranta) on suomalainen tanssija, koreografi ja teatterinjohtaja. Hän on toiminut Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajana elokuusta 2015 alkaen.

Ura

Sokuran ura esittävän taiteen parissa alkoi vuonna 1969 Lappeenrannan kaupunginteatterin oppilaskoulussa. Hän toimi Lappeenrannan kaupunginteatterin avustajana vuosina 1969–1977 ja perustamansa espoolaisen TOTEM-teatterin vakituisena vierailijana vuosina 1987–1992.
Tanssia Sokura opiskeli Sonja Tammelan balettikoulussa Lappeenrannassa vuosina 1969–1977, Suomen kansallisoopperan balettikoulussa Helsingissä vuosina 1977–1979 ja Mudra-koulussa Brysselissä vuosina 1979–1981. Hän tanssi Suomen kansallisbaletissa vuosina 1977–1979 ja vantaalaisessa Tanssiteatteri Raatikossa vuosina 1982–1986.
Koreografina Sokura on työskennellyt 1980-luvulta alkaen muun muassa TOTEM-teatterissa ja Tanssiteatteri Raatikossa, Kemin, Lappeenrannan, Lahden ja Kotkan kaupunginteattereissa sekä Kouvolan ja Hämeenlinnan teattereissa. Kemin kaupunginteatterille hän teki myös muutamia ohjauksia.
Vuosina 2004–2008 Sokura toimi Kemin kaupunginteatterin johtajana ja sittemmin viiden vuoden ajan Suomen kansallisoopperan tuottajana. Joulukuussa 2014 hänet valittiin 14 hakijan joukosta Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajaksi elokuusta 2015 alkaen.
Sokura on toiminut myös opettajana ja juontajana sekä lukuisissa luottamustoimissa, kuten Suomen tanssitaiteilijain liiton ja Tanssin tiedotuskeskuksen puheenjohtajana.
Sokura sai opetus- ja kulttuuriministeriön Suomi-palkinnon vuonna 1997.
Abiskon kansallispuisto

Abiskon kansallispuisto on kansallispuisto Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa lähellä Norjan rajaa. Se on perustettu vuonna 1909 ja on pinta-alaltaan 7700 hehtaarin laajuinen. Kansallispuisto rajoittuu Torniojärveen ja ulottuu siitä noin viidentoista kilometrin päähän lounaaseen. Se sijaitsee noin 200 kilometriä napapiirin pohjoispuolella.
Abiskon kansallispuiston tavoitteina on säilyttää pohjoinen tunturimaisema luonnontilaisena ja samalla mahdollistaa tieteellinen tutkimus. Kansallispuisto on myös suosittu matkailukohde.
Kansallispuiston luontopolku Kungsleden seurailee vuorijonoa ja alkaa pienestä Abiskon kylästä. Myös Kalottireitti kulkee kansallispuiston lävitse.
Alueella on useita majoittumismahdollisuuksia sekä itse alueella että Abiskon kylässä. Abisko Turiststation -nimisen rautatieseisakkeen lähellä on kansallispuiston kävijöiden suosima majatalo.
Mario Luis Bautista Maulión

Mario Luis Bautista Maulión (s. 4. joulukuuta 1934) on argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Rosarion hiippakuntaan 11. kesäkuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Febianan titulaaripiispaksi 21. maaliskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Manuel López, jota avustivat Ubaldo Calabresi ja Desiderio Elso Collino. Rosario oli 12. elokuuta 1963 korotettu arkkihiippakunnaksi.
Maulión sai 8. toukokuuta 1995 nimityksen San Nicolás de los Arroyosin hiippakunnan piispaksi sekä 29. huhtikuuta 2003 Paranán arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. marraskuuta 2010.
Ndélé

Ndélé eli N'Délé on Bamingui-Bangoranin prefektuurin pääkaupunki Keski-Afrikan tasavallassa. Se sijaitsee maan pohjoisella puoliskolla, Bamingui-Bangoranin kansallispuistosta itään. Banguihin on matkaa noin 800 kilometriä.
Ndélén asukasluku on 11 966 (2006). Vuoden 2003 väestönlaskennassa väkiluku oli 10 850, ja vuonna 2013 oli arvioitu väkiluku 13 704. Kaupunki tyhjentyi asukkaista marraskuussa 2009 levottomuuksien vuoksi. Heitä palasi kotiseudulle alkuvuodesta 2012.
Ndéléssä on lentoasema. Kaupungin perusti 1890-luvulla orjakauppias Mohammed as-Sanusi (Senoussi) Dar al-Kutin valtakunnan keskukseksi.
Java-sovelma

Teknistä tietoa

Java-sovelmat ajetaan tietoturvasyistä hiekkalaatikossa, mikä estää niitä pääsemästä käsiksi paikallisiin tietoihin. Sovelman koodi ladataan web-palvelimelta ja selain joko näyttää sovelman verkkosivulle upotettuna tai avaa uuden ikkunan, jossa sovelma näytetään. Sovelman näyttämiseen käytetään applet- tai object-HTML-elementtiä, joista jälkimmäinen on nykyisin suositeltu käytäntö.  Elementissä kerrotaan selaimelle, mistä sovelman tavukoodi ladataan, sekä sovelman paikka ja koko verkkosivulla.
Java-sovelma periytyy luokasta java.applet.Applet tai Swing-sovelman tapauksessa javax.swing.Applet. Sovelman toteuttavan luokan on ylikirjoitettava luokasta metodit, joilla sen käyttöliittymä alustetaan.

Yhteensopivuusongelmat

Sun Microsystems on nähnyt paljon vaivaa varmistaakseen yhteensopivuuden vanhojen Java-versioiden kanssa uusien versioiden ilmestyessä. Microsoft Internet Explorer, 1990-luvun lopun suosituin selain, sisälsi oletuksena Microsoftin itse kehittämän Java-virtuaalikoneen. MSJVM sisälsi joitakin lisäominaisuuksia, joiden käytöstä sovelmassa seurasi se, ettei kyseinen sovelma toiminut Sunin Javalla; epäyhteensopivuutta toiseen suuntaan ei ollut. Sun haastoi Microsoftin oikeuteen tavaramerkkirikkomuksesta, koska epäyhteensopivuus ja proprietary-laajennukset olivat vastoin Javan perusfilosofiaa.
Oikeustoimien takia Microsoft jäädytti oman virtuaalikoneensa kehittämisen. Seurauksena oli tilanne, jossa suurella osalla käyttäjiä oli käytössään huomattavan vanhentunut Java-virtuaalikone. Myöhemmin, lokakuussa 2001, Microsoft lopetti Javan sisällyttämisen Windows-asennukseen jättäen sen toimittamisen konevalmistajien vastuulle. Nykyisin useimmat uudet tietokoneet toimitetaan Sunin virallinen Java valmiiksi asennettuna.

Vaihtoehdot

Java-sovelmille on olemassa vaihtoehtoisia tekniikoita kuten DHTML ja Adobe Flash, jotka mahdollistavat osittain saman toiminnallisuuden toteuttamisen.
Java Web Start on Sunin toteuttama vaihtoehto sovelmille. Web Startilla toteutetut ohjelmat ajetaan selaimen ulkopuolella ja voidaan käynnistää siitä riippumatta. Sovelmien mahdollistamien toimintojen lisäksi Web Start -ohjelmat voivat yksinkertaisen kyselylaatikon avulla saada käyttäjältä oikeuden paikallisten tiedostojen tai leikepöydän käyttöön.
Mahón-Menorca

Mahón-Menorca on espanjalainen Menorcan saarelta peräisin oleva lehmänmaidosta valmistettava juusto.

Historia

Mahón-Menorca juustoa valmsitetaan Espanjan Baleaareihin kuuluvalla Menorcan saarella. Saari on tunnettu lehmistään jo pitkään. Antiikin kreikkalaiset kutsuivat saarta nimellä Meloussa, joka viittaa lehmien maahan. Ensimmäinen maininta historiallisissa lähteissä saaren juustosta on vuodelta 417. Nimi Mahón-nimeen juusto sai Menorcan brittivallan aikana 1700-luvulla ja se viittaa Menorcan pääkaupunki Mahóniin. Juusto sai espanjalaisen suojatun alkuperänimityksen vuonna 1985 ja juuston nimi onollut virallisesti Mahón-Menorca vuodesta 1993. Menorca lisöättiin juuston nimeen, kun sen säännösten mukainen tuotantoalue laajaneettiin käsittämään koko saari.

Valmistus

Nykyisin Mahón-Menorca -juustoa tuotetaan teollisesti, sekä perinteisemmin käsityönä. valmistetaan lehmänmaidosta. Sekaan saatetaan lisätä korkeintaan 5 % lampaanmaitoa. Juustoa valmistettaessa maitoon muodostuva juustomassa pilkotaan ja kuivataan herasta harsokankaisiin (fogasser) käärittynä ja kulmista ripustettuna. Seuraavassa vaiheessa harsokangas sidotaan langalla, jonka jälkeen juusto puristetaan. Harsokangas jättää juustoa puristettaessa Mahón-Menorca -juustolle tyypilliset painaumajäljet (mamella) juuston yläpintaan.
Juustoa kypsytetään kolmeksi eri tyypiksi. Nuorin tyyppi kypsyy 20–60 päivää, kevyesti kypsytetty kahdesta viiteen kuukautta ja vanha juusto yli viisi kuukautta. Juustoa kypsytettäessä juustoon levitetään voita, tai oliiviöljystä ja paprikoista tehtävää seosta. Menettely ehkäisee juuston kuivumista ja suojelee esimerkiksi hyönteisiltä.
Espanjalaisista juustoista Mahón-Menorca on toisiksi suosituinta heti Manchego-juuston jälkeen. Vuonna 2013 juustoa tuotettiin teollisesti 2 200 tonnia.
N (videopeli)

N on Metanet Softwaren kehittämä Adobe Flash -pohjainen freeware-videopeli. Se on sivusta kuvattu tasohyppelypeli, joka on saanut vaikutteita Lode Runnerista ja Soldatista, ja jossa on realistinen fysiikkamoottori.

Pelaaminen

N v1.4 koostuu 100 episodista, joissa jokaisessa on viisi tasoa jotka on numeroitu 0–4. Jokaisessa tasossa on tarkoituksena löytää avain, joka avaa oven seuraavalle tasolle ennen kuin aika loppuu. Episodin alussa aikaa on vain 90 sekuntia, mutta aikaa saa kaksi sekuntia lisää aina kun kerää palan kultaa.
Peliin on mahdollista tehdä myös omia tasoja pelissä olevalla Ned-editorilla (N EDitor), ja episodit 80–89 ovatkin pelaajien tekemiä. Lisäksi pelissä on erityinen User levels -valikko jossa on vain pelaajien tekemiä tasoja.

N+

20. tammikuuta 2008 julkaistiin uusi versio N+ Xbox Live Arcadessa. Peli julkaistiin myös Nintendo DS:lle ja PlayStation Portablelle
Uxbridge (Massachusetts)

Uxbridge on kunta Massachusettsissa Yhdysvalloissa. Väkiluku oli 13 247 vuonna 2009. Lydia Taft, joka oli ensimmäinen amerikkalainen nainen, joka äänesti vaaleissa, äänesti siellä vuonna 1756. Uxbridge oli yksi ensimmäisistä tekstiilikeskuksista. Se sijaitsee Blackstonejoen laaksossa.
Midnight Sun (televisiosarja)

Juoni

Ruotsin Lapista Kiirunasta löytyy ruumis, joka paljastuu Ranskan kansalaiseksi. Pääsyyttäjä Rutger Burlinin (Peter Stormare) kanssa tapausta tutkimaan saapuu ranskalaispoliisi Kahina Zadi (Leïla Bekhti).
Heikki Korhonen (yrittäjä)

Heikki Korhonen on nosturiyrittäjä ja ravitallin pitäjä.
Korhosen perustama Nostokonepalvelu tuli 1996 julkisuudessa tunnetuksi veronkiertoepäilyistä. Syyttäjä Tommi Teuri teki Nostokonepalvelun jutussa syyttämättäjättämispäätöksen, perusteltuaan ensin yksityiskohtaisesti, miksi jutussa hänen mielestään tulisi nostaa syyte verorikoksesta. Päätöksen jälkeen Teuri kertoi julkisesti tulleensa asiassa painostetuksi korkealta taholta.
Korhosen ravitallissa on menestyneitä hevosia, tamma Venice (s. 2009) ja El Catwalk (s. 2010). Hevosia ajaa Mika Forss.
Kiran Desai

Lapsuus ja koulutus

Kiran Desai syntyi New Delhissä Intiassa, missä hän asui 14-vuotiaaksi. Sen jälkeen hän muutti äitinsä kanssa vuodeksi Englantiin ja sieltä Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli luovaa kirjoittamista Bennington Collegessa, Hollins Universityssa ja Columbian yliopistossa.

Palkinnot ja tunnustukset

Hänen ensimmäinen teoksensa Hullabaloo in the Guava Orchard ilmestyi 1998 ja sai kiitosta muun muassa Salman Rushdielta. Sen jälkeen se sai Betty Trask -palkinnon,. Palkinnon myöntää brittiläinen kirjailijaliitto Society of Authors parhaasta alle 35-vuotiaan Brittiläisen kansainyhteisön asukkaan kirjoittamasta uudesta romaanista.
Hänen toinen kirjansa Menetyksen perintö (2006) on saanut arvostelijoilta paljon kiitosta niin Aasiassa, Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Sille myönnettiin vuoden 2006 Booker-palkinto ja vuoden 2006 brittiläisten kriitikkojen palkinto kaunokirjallisuudesta.
Smurffit

Smurffit (myös muffet tai strumffit, engl. The Smurfs ja ransk. Les Schtroumpfs) on kuvitteellinen sinisten pikkuolentojen laji, joka elää metsässä jossain päin Eurooppaa, paikassa nimeltä Taivaanäärelä. Smurffit loi belgialainen sarjakuvapiirtäjä Peyo (Pierre Culliford) alun perin sivuhahmoiksi Johannes ja Pirkale -sarjakuvaan. Smurffien ensiesiintyminen Johannes ja Pirkale -sarjakuvassa tapahtui belgialaisessa Le Journal de Spirou -sarjakuvalehdessä 23. lokakuuta 1958. Peyo loi hahmoista 1960-luvulla oman sarjansa. Hän teki Smurffi-albumeita lähes 30 kappaletta.
Hahmot tunnetaan kuitenkin parhaiten Hanna-Barbera Productionsin piirrossarjasta Smurffit. Sarja aloitettiin 1981 ja sai maailmanlaajuista suosiota. Sitä tehtiin vuoteen 1990 asti yhteensä 256 jaksoa. Smurffeista on tehty myös elokuva nimeltä Smurffit, joka ilmestyi vuonna 2011 ja sen jatko-osa Smurffit 2 vuonna 2013. Keväällä 2017 ilmestyi elokuva Smurffit: Kadonnut kylä, joka on toinen jatko-osa ensimmäiselle elokuvalle. Elokuvia on suunnitteilla useampi ja ne toteutetaan digitaalitekniikalla. Smurffit ovat esiintyneet Belgian Unicefin sodanvastaisessa mainoksessa, jolla kerättiin rahaa entisten lapsisotilaiden koulutukseen.
Smurffi-hahmojen keräilystä tuli nopeasti suosittua ja hahmoja tuotetaan yhä. Smurffi-lastenlevyt, joilla smurffit laulavat omia versioitaan päivän hiteistä smurffimaisilla sanoituksilla, ovat myös jossain määrin suosittuja.

Muffet, strumffit ja smurffit Suomessa

Semic julkaisi kolme sarjakuva-albumia sinisistä pikkuolennoista muffe-nimellä 1972–1973. Yhtyneiden Kuvalehtien vuosien 1973–1979 Ruutu- ja Non Stop -sarjakuvalehdissä nimi oli alkuperäistä ääntämystä muistuttava strumffit. Myös lastenlehti Koululainen julkaisi Strumffeja takakansisarjana 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Yhtyneiden Kuvalehtien lopetettua Non Stopin julkaisemisen Semic palasi jälleen siniolentojen seikkailujen julkaisemiseen, muttei strumffit-nimellä, joka oli seitsemässä vuodessa vakiintunut suomalaiseen käytäntöön eikä edes kustantajan aiemmalla muffe-nimelläkään. Strumffit olivat smurffeja Semicin seitsemässä albumissa 1980–1984. Kun vielä englanninkielisiä The Smurfs -piirrosanimaatioita alettiin esittää Pätkis-televisio-ohjelmassa nimellä Smurffit, oli nimenvaihdos lopullisesti toteutunut.
Smurffien täytettyä 50 vuotta vuonna 2008 tapahtumaa juhlistettiin jakamalla lukuisia valkoisia smurffipatsaita kolmessatoissa Euroopan kaupungissa. Patsaiden mukana tuli haaste maalata patsas ja lähettää kuva siitä "Smurffia syntymäpäivää" internet-sivustolle. Suomessa tempaus tapahtui Helsingissä 29.8.2008. Tapahtuma tehtiin yhteistyössä Unicefin kanssa.
Miniä (televisiosarja)

Juoni

1950-luvun Etelä-Pohjanmaalla Karhian taloon tulee nuori miniä Anja, pankkitoimihenkilö ja Karhiaa pienemmän talon tytär. Nuori aviomies Erkki on hyväntahtoinen, mutta äitinsä tavoin huono näkemään todellisuutta maatilan menneen loiston varjossa. Sisarosuuksien maksu on aiheuttanut tilalle paljon velkaa, mutta isäntä ja anoppi haluavat vain ostella uusia maatalouskoneita ja autonkin. Heitä realistisempi miniä ahdistuu tilanteessa.
Antonio de Montesinos

Antonio de Montesinos oli espanjalainen munkki. Hän kuului siihen neljän dominikaanin joukkoon, joka  vuonna 1510 saapui Santo Domingoon. Antonio de Montesinos on henkilö, joka saarnassaan ensimmäisenä uhmasi espanjalaisia konkistadoreja ja siirtolaisia, tarkoituksenaan estää intiaanien sortoa Espanjan löytömaissa.
Paholaisen päiväkirja

Juoni

Kun kaksi ystävystä, Dominique ja Ursula, löytävät yhtenä yönä vanhan kirjan hautausmaalta, he huomaavat, että kirjalla on yliluonnollisia voimia muuttaa kaikki siihen kirjoitetut pahat asiat todeksi. Kasvavan koston halun seurauksena, Ursula vahingoittaa kaikkia, jotka vastustavat häntä. Dominique ymmärtää pian, että kirja riivaa hallussa pitäjänsä äärimmäisellä vallan tunteella. Hakien apua pappi Isä Mark Mulliganilta, ja muilta tuntemiltaan ihmisiltä, Dominique yrittää tuhoa kirjan pelastaakseen Ursulan, ennen kuin kirja tuhoaa hänen sielunsa.
Larsmo Bollklubb

Larsmo Bollklub eli LBK on jalkapalloseura Luodon kunnasta Pohjanmaan maakunnasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019 Nelosessa.
Larsmo Bollklubb perustettiin vuonna 1952. Seura pelasi ensimmäisen kerran III divisioonassa kaudella 1970, mutta putosi saman tien nelosvisioonaan, kuten kävi myös toisella Kolmosen kaudella 1973. Seura pelasi kolmosdivisioonassa jälleen kaudella 1978 sijoittuen lohkossaan kolmanneksi. Seuraavana vuonna LBK voitti lohkonsa ja kukistettuaan karsintaottelussa Rovaniemen Pallon nousi II divisioonaan. 
LBK jäi historiansa toistaiseksi ainoalla kakkosen kaudellaan 1980 lohkonsa viimeiseksi saaden kauden aikana vain kuusi pistettä. Seuraavat kaksi kautta joukkue pelasi kolmosdivisioonassa, kunnes putosi neljänteen divisioonaan. Sittemmin joukkue putosi aina viidenteen divisoonaan saakka. Parinkymmenen vuoden tauon jälkeen LBK pelasi jälleen Kolmosessa kausilla 2002 ja 2003. Suomen Cupissa seura on edennyt parhaimmillaan viidennelle kierrokselle 1983.
Naisten jalkapallotoiminta alkoi LBK:ssa vuonna 1974. Seura nousi aluesarjasta I divisioonaan kevään 1988 karsinnoissa. Vuonna 1989 LBK sijoittui I divisioonan pohjoislohkossa toiseksi ja seuraavalla kaudella kolmanneksi. Naisten joukkueen toiminta jouduttiin kuitenkin lopettamaan taloudellisista syistä 1991.
RMS Majestic (1890)

Tietoa

RMS Majestic rakennettiin Harland & Wolffin telakalla 1889. Sen kölinlasku suoritettiin maaliskuussa 1890. Majesticin Neitsytmatka alkoi 2. huhtikuuta 1890 ja se kesti kuusi päivää. Neitsytmatkan reitti oli Liverpoolista ja New Yorkkiin. 
White Star Linen johdolla oli voimakas tahto palauttaa haluttu Blue Riband- palkinto Atlantin nopeimmasta ylittämisestä. Neitsytmatka ei kuitenkaan tuottanut tulosta. 30. heinäkuuta ja 5. elokuuta 1891 välisenä aikana he saavutti kuitenkin tavoitteen keskimääräisellä nopeudella. Valitettavasti Majestic piti kunnian vain kahden viikon ajan, sillä toinen alus RMS Teutoni valmistui 19.8. Se voitti kyseisen palkinnon nopeammalla ajalla.
Vuonna 1895 Majesticille laitettiin kapteeniksi Edward Smith, joka oli myöhemmin Titanicin kapteenina. Smith toimi Majesticin kapteenina yhdeksän vuotta.
Vuonna 1902–1903 aluksella tehtiin uudelleenkäsittely, johon sisältyi uusia kattiloita ja muuta tärkeää. Smith jätti kapteenin uran Majesticilla vuonna 1904. Vuonna 1905 Majestic kärsi tulipalosta, mutta vahinko ei ollut merkittävä ja mitään ei käynyt. 
Vuonna 1911 Majestic myytiin Dominion Line -Laivayhtiölle. Vuonna 1912 Majestic laitettiin hetkeksi "jäähylle". Kun Titanic koki kohtalonsa huhtikuussa 1912, eli siis samana vuonna, Majestic palautettiin palvelukseen.
14. tammikuuta 1914 Majesticin lähti viimeiseen Atlantin ylitykseen. Pian tämän jälkeen se myytiin 26,700 $:lla Thos W Wardin telakalle Morecambessa. Lopulta se romutettiin.
Päätykolmio

Päätykolmio (m.kreik. τύμπανον, tympanon, harvemmin τύπανον, typanon) eli pedimentti on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa entablatuurin eli palkiston ja kattorakenteiden rajaama kolmiomainen tai harvemmin kaarimainen alue, joka on usein koristeltu veistoksilla.
Päätykolmiot sijoitettiin yleensä rakennuksen pääsisäänkäyntien yläpuolelle. Tyypillisessä kreikkalaisessa temppelissä ne sijaitsivat temppelin kummassakin lyhyessä päädyssä. Päätykolmiota rajaa alapuolella korniisin vaakasuora palkki geison ja yläpuolella vinot palkit eli simat. Kreikkalaisissa temppeleissä päätykolmio oli matalampi ja leveämpi kuin etruskitemppeleissä ja roomalaisessa temppelissä, ja sen sivukulma oli ensin mainituissa noin 15 astetta ja viimeksi mainituissa noin 20 astetta.
Myös nykyaikaisen satulakattoisen talon ylintä, kolmiomaista päätyalaa kutsutaan päätykolmioksi. Klassista päätykolmiota yleensä pienempi kolmiomainen tai kaarimainen koristeaihe esimerkiksi sisäänkäyntien ja ikkunoiden yhtedessä on frontoni. Päätykolmion tapainen koristeellinen seinäpinta tunnetaan nykyisin päätykolmion alkuperäisellä kreikkalaisella nimellä tympanon.

Päätykolmioveistokset

Päätykolmioon oli usein sijoitettu veistosryhmä, joka esitti temppeliin liittynyttä mytologista aihetta. Päätykolmioveistokset kehittyivät ottamaan käytettävissä olevan tilan taitavasti huomioon, niin että keskelle sijoitettiin seisovia hahmoja ja sivummalle erilaisissa matalammissa asennoissa olevia hahmoja.
Päätykolmion veistoskoristelu tunnetaan ensimmäisenä Korkyran Artemiin temppelistä, joka ajoittuu noin vuoteen 590 eaa. Tunnetuimpia päätykolmiokoristeluja ovat Feidiaan johdolla veistetyt Parthenonin päätykolmioveistokset, jotka ovat osa Parthenonin marmoriveistoksia (Elginin marmoreita) ja nykyisin säilyneiltä osiltaan British Museumissa, sekä muun muassa Aiginan Afaian temppelin ja Olympian Zeuksen temppelin päätykolmioveistokset.
Kunta Kinte

Kunta Kinte (tai Kunta Kante / Kunte Kante, orjana Toby) (s. noin 1750 Jufferee, Gambia – 1822 Virginia) oli Gambiasta kotoisin oleva orja.
Kunta oli ilmeisesti 5. heinäkuuta 1767 Gambiasta lähteneestä Lord Ligonier -nimisessä orjia kuljettaneessa aluksessa, joka saapui Marylandin Annapolisiin 29. syyskuuta. Sieltä hänet myytiin orjaksi Virginiaan.
Pakoyrityksen seurauksena hänen oikea jalkateränsä katkaistiin.
Televisiosarja Juuret perustuu löyhästi Alex Haleyn samannimiseen kirjaan Kuntan tarinasta.
Rökin kivi

Rökin kivi on 800-luvulta peräisin oleva riimukivi Ruotsin Itä-Götanmaalla. Siihen on kaiverrettu pisin tunnettu riimuteksti. Kiven on pystyttänyt Varin surmatun poikansa Vämodin muistoksi, ja riimut on kaivertanut Sibbi.
Rökin kiven 725 riimusta koostuva teksti on kirjoitettu ruotsalais-norjalaisella 16 riimun riimuaakkostolla, ja se sisältää loitsuja, runoja sekä viittauksia myytteihin. Kiveen on uurrettu myös yhdeksän riviä vanhemmilla futhark-riimuilla. Keskellä olevan erillisen säkeistön uskotaan käsittelevän goottien kuningasta Teoderik Suurta.