Lilija Šobuhova

Ura

Šobuhova sijoittui 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kuudenneksikymmenenneksineljänneksi. Seuraavana vuonna hän juoksi Wienin sisäratojen EM-kisoissa 3 000 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 9.02,48, Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdenneksikymmenenneksikolmanneksi ja Münchenin EM-kisoissa 5 000 metrin juoksussa seitsemänneksitoista ajalla 16.21,21. Vuonna 2004 hän oli Euroopan cupissa 5 000 metrillä toinen ajalla 14.52,19 ja Ateenan olympialaisissa samalla matkalla kolmastoista.
Šobuhova voitti vuonna 2005 Venäjän sisäratojen mestaruuden 3 000 metrillä. Hän sijoittui Madridin sisäratojen EM-kisoissa samalla matkalla viidenneksi ajalla 8.57,79 ja St. Etiennen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksitoiseksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupin 5 000 metrillä ja sijoittui Helsingin MM-kisoissa samalla matkalla yhdeksänneksi ajalla 14.47,07. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä kymmenes. Seuraavama vuonna hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden 3 000 metrillä maailmanennätysajalla 8.27,86 ja saman matkan MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ajalla 8.42,18.
Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa hän juoksi lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksikuudenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-hopeaa 5 000 metrillä ja juoksi yleisurheilun maailmancupissa samalla matkalla toiseksi. Heinäkuussa 2008 Šobuhova juoksi Venäjän mestariksi uudella Euroopan ennätysajalla 14.23,75 Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 10 000 metrillä 19:nneksi ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän keskeytti samalla matkalla.
Šobuhova keskittyi maratonjuoksuun vuodesta 2009 lähtien. Ensimmäisellä maratonillaan Lontoossa huhtikuussa 2009 hän sijoittui kolmanneksi ajalla 2.24.24. Lokakuussa 2009 hän voitti Chicagon maratonin. Vuonna 2010 hän voitti sekä Lontoon että Chicagon maratonit. Chicagossa hän juoksi Venäjän ennätyksen 2.20.25. Huhtikuussa 2011 hän sijoittui Lontoon maratonilla toiseksi Mary Keitanyn jälkeen. Hän paransi Venäjän ennätystään kymmenen sekuntia. Lokakuussa 2011 hän voitti Chicagon maratonin kolmannen kerran peräkkäin. Hänen aikansa 2.18.20 oli jälleen Venäjän ennätys ja naisista vain Paula Radcliffe oli juossut maratonin häntä nopeammin.
Šobuhova voitti World Marathon Majors -kilpailusarjan kausilla 2009–2010 ja 2010–2011, mutta menetti voittonsa myöhemmin dopingin käytön vuoksi.

Doping

Venäjän yleisurheiluliitto antoi vuonna 2014 Šobuhovalle kahden vuoden kilpailukiellon biologisen dopingpassin perusteella. Kilpailukielto määrättiin alkavaksi 24. tammikuuta 2013 ja samalla kaikki hänen tuloksensa hylättiin takautuvasti 9. lokakuuta 2009 lähtien. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti tapauksesta urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen ja lopulta valitus johti Maailman antidopingtoimisto WADAn, IAAF:n, Venäjän yleisurheiluliiton ja Šobuhovan väliseen sopimukseen, jossa hän sai kolmen vuoden ja kahden kuukauden pituisen kilpailukiellon. Myöhemmin WADA lyhensi kilpailukieltoa seitsemällä kuukaudella Šobuhovan avustettua Wadaa dopingrikkomusten selvittelyssä. Kilpailukielto päättyi 23. elokuuta 2015. Tuloshylkäysten takia Šobuhova menetti muun muassa World Marathon Majors -kilpailusarjan sekä Lontoon ja Chicagon maratonin voittonsa ja näihin liittyvät palkintorahat.
Joulukuussa 2014 saksalainen ARD-televisiokanava ja ranskalainen L’Équipe-lehti väittivät Šobuhovan maksaneen ennen Lontoon kesäolympialaisia vuonna 2012 miehensä kanssa Venäjän yleisurheiluliitolle 450 000 euroa dopingkärynsä salaamisesta. ARD:n mukaan Šobuhovan kilpailukiellon jälkeen vuonna 2014 Venäjän yleisurheiluliitto olisi palauttanut heille 300 000 euroa.