google/wiki40b huggingface dataset:
Neidonhovikaktukset

Tuntomerkit

Neidonhovikaktukset ovat pensasmaisia puiden oksilla kasvavia päällyskasveja (epifyyttejä) tai kivien päällä kasvavia litofyyttejä. Niiden varret ovat uurteisia, litistyneitä tai lehtimäisiä. Litteätkin varret voivat olla tyveltään liereitä. Piikit ovat sukasmaisia tai puuttuvat. 
Neidonhovikaktusten suppilomaiset tai putkimaiset kukat sijaitsevat tavallisesti yksittäin. Toisinaan ne ovat vastakohtaisia (tsygomorfisia). Kehälehtien väri vaihtelee eri lajeilla ja on punainen, vaaleanpunainen, oranssinvärinen, kalpeankeltainen tai valkoinen. Hetiö on kaksikiehkurainen, ja ulompi kiehkura muodostaa toisinaan selvän nielukiehkuran. Hedelmä on marjamainen ja melkein paljaspintainen, siinä on vain muutamia pieniä suomuja.

Levinneisyys

Neidonhovikaktusten levinneisyys keskittyy Keski-Amerikkaan. Joitakin lajeja kasvaa Karibian alueella ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa.

Elinympäristö

Neidonhovikaktukset ovat sademetsäkasveja.
Dieu et l’État

Taustaa

Bakunin kirjoitti Dieu et l'État’n tekstin helmi-maaliskuussa 1871, eli juuri ennen 18. maaliskuuta alkanutta Pariisin kommuunia, jonka tapahtumiin hän ei kuitenkaan osallistunut. Sen oli alun perin tarkoitus olla toinen osa laajempaa teosta, jonka nimi oli L'Empire knouto-germanique et la Révolution sociale (”Knoutogermaaninen valtakunta ja sosiaalinen vallankumous”).  Ensimmäisen osan piti käsitellä vuosina 1870–1871 käydyn Saksan–Ranskan sodan taustoja sekä Euroopan imperialismin vastaisen toiminnan yleistä historiaa. Dieu et l'État on lähes kaikkien muiden Bakuninin teosten tavoin jäsentelemätön käsikirjoitus, joka sisältää keskeneräisiä lauseita ja pitkiä sivuhuomautuksia. Se myös päättyy keskeltä katkeavaan lauseeseen. Aiheesta saamaansa kritiikkiin Bakuninin kerrottiin vastanneen, että myös hänen elämänsä koostuu samanlaisista katkelmista. 
Dieu et l'État’n toimittivat esipuheineen julkaisukuntoon Carlo Cafiero ja Élisée Reclus, jotka yrittivät Bakuninin jäämistöstä etsiä myös teoksen puuttuvia osia. He joutuivat tekemään joitakin muutoksia alkuperäiseen tekstiin, koska eivät saaneet täysin selvää Bakuninin käsialasta, lisäksi Cafiero ja Reclus muokkasivat hänen kirjoittamaansa ranskaa kieliasultaan paremmaksi. Myös kirjan nimi on Cafieron ja Reclus’n keksimä, Bakunin oli tarkoittanut sen nimeksi Sophismes historiques de l'École doctrinaire des communistes allemands (”Saksan kommunistisen koulukunnan historiallinen hienostelu”), jolla ei kuitenkaan varsinaisesti ole yhteyttä teoksen sisältöön. Vasta Cafieron ja Reclus’n kuolemien jälkeen selville saatu alkuperäinen nimi oli ilmeisesti tarkoitettu jonkinlaiseksi piikittelyksi Bakuninin kiistakumppanin Karl Marxin suuntaan. Englanniksi Dieu et l'État käännettiin vuoden kuluttua ilmestymisestään, jolloin sen julkaisi Bostonissa amerikkalainen anarkisti Benjamin Tucker. Muokkaamaton ranskankielinen laitos ilmestyi 1908 ja se puolestaan käännettiin englanniksi kaksi vuotta myöhemmin. Dieu et l'État on ilmestynyt yli 40 eri kielellä, mutta ei kuitenkaan suomeksi.
Vuosi Dieu et l'État’n kirjoittamisen jälkeen kansainvälisen työväenliikkeen ensimmäinen internationaali hajosi, kun Marxin kanssa riitaantunut Bakunin ja häntä kannattaneet anarkistit marssivat ulos Haagin kongressista.

Sisältö

Teoksessaan Bakunin linjaa materialistista ihmiskäsitystään, jonka mukaan ihminen ajatuksineen ja pyrkimyksineen on kaiken muun olemassa olevan tavoin pelkkää materiaa. Hän hyökkää erityisen kärkevästi sortajina pitämiään valtiota ja kirkkoa vastaan sekä tuomitsee myös muut ihmisiä alistavat instituutiot. Bakuninin mukaan ihmisten pitää vapautua kaikista auktoriteeteistä sekä kaikenlaisista alistajista, sortajista ja hyväksikäyttäjistä. Niiden joukkoon Bakunin laskee teoksessaan papit, kuninkaalliset, valtiomiehet, sotilaat, yritysjohtajat, poliisit, vanginvartijat, poliitikot ja kaikki monopolistit. Teosta on luonnehdittu myös "häväistyskirjoitukseksi".
Ginger Snaps

Juoni

Sisarukset Ginger, 16, ja Brigitte, 15, asuvat pienessä esikaupungissa. He tuntevat olonsa ei-toivotuiksi koulussa ja heillä on yksi ainoa kiinnostuksen kohde - kuolema. Siskokset viihtyvät keskenään omaa kuolemaansa suunnitellen. He lavastavat ja kuvaavat eri tapoja kuolla, ja mitä oudompi, verisempi ja väkivaltaisempi kuolema, sen parempi. Kaikki muuttuu, kun Ginger joutuu vesikauhuisen pedon puremaksi. Muutamassa päivässä Ginger muuttuu miehiä päivisin iskeväksi seksikkääksi vampiksi, joka syö lihanhimossaan paikallisten koiria öisin. Edes viaton Brigitte ei kykene pysäyttämään verenjanoista sisartaan. Halloween-juhlan ja täydenkuun lähestyessä Gingerin verenhimo vain kasvaa kasvamistaan, ja enää eivät ainoastaan koirat ole vaarassa. Ajan käydessä vähiin, Brigitten on valittava pelastautuminen tai liityttävä Gingerin lihanhimoiseen maailmaan.

Hahmot

Brigitte on nuorempi Fitzgeraldin sisaruksista, joka syntyi syyskuussa 1985, vuosi myöhemmin kuin hänen siskonsa Ginger. Hän kasvoi Bailey Downsissa, jossa hän ja hänen siskonsa tunsivat olevansa ei-toivottuja.
Vuonna 2000, Bailey Downsiin ilmaantui peto, joka puri Gingeria. Brigitte haki apua Samilta, paikalliselta pojalta, joka oli ajanut pedon yli. He alkoivat etsiä parannuskeinoa lykantropia-virukseen.
Ginger on vanhempi Fitzgeraldin sisaruksista, joka syntyi vuonna 1984. Hän varttui Bailey Downsissa tuntien olonsa ei-toivotuksi, kuten sisarensa. Vuonna 2000, Bailey Downsiis ilmaantunut peto puri Gingeria. Ginger muuttui ihmissudeksi, joka söi paikallisten koiria öisin.
Sam on paikallinen kasvihuoneen pitäjä ja huumekauppias. Hänestä tulee kasvituntemuksensa myötä tärkeä hahmo auttaessaan Brigitteä ihmissusiongelman ratkaisemissa.
Saab Space

Saab Space oli ruotsalainen avaruusteknologiayhtiö. Saab Space oli pitkään tunnettu nimellä Saab Ericsson Space ja se oli Saabin ja Ericssonin yhteisesti omistama. Vuoden 2008 lopulle asti sen omisti pelkästään Saab.
Vuoden 2008 lopulla sveitsiläinen RUAG AG osti Saab Spacen ja RUAGin tytäryhtiö Göteborgissa menetti tässä yhteydessä myös Saab-nimensä. Nykyään kyseinen yksikkö on "RUAG Sweden".
Yhtiö toimi Göteborgissa ja Linköpingissä. Yhtiössä toimii 510 työntekijää.
Yhtiö osti Ericsson Microwave Systems yhtiön 11.9.2006  .
Se valmisti tietokoneita satelliitteihin ja kantoraketteihin, joihin se toimitti myös satelliittien kiinnitysjärjestelmiä.
Yhtiö omisti Austrian Aerospace-yhtiön Itävallassa ja myyntiyhtiön Yhdysvalloissa.
Vuoden 2007 lopussa Saab julkisesti ilmaisi halunsa myydä yhtiö. Tämä vaikutti myös Saab Spacen täysin omistaman itävaltalaisen Austrian Aerospace-yrityksen kohtaloon. Sveitsin valtion omistama RUAG osti Saab Spacen ja sitä kautta Austrian Aerospace-yhtiön. Täten satelliittialihankkijayhtiöt konsolidoituvat myös EU:ssa ja tavalla, jossa eräiden maiden teollisuus siirtyy ulkomaisomistukseen.
Rantapunalatva

Ulkonäkö ja koko

Rantapunalatva on noin 40–150 cm korkea. Varsi haaraton, ruskeanpunainen, yläosastaan haarova ja ainakin latvasta tiheäkarvainen. Lehdet ovat vastakkain ja lyhytruotisia, 3-(5)-lehdykkäisiä, liuskat-lehdykät ovat suikeita ja isohampaisia.
Mykerö on n. 7 mm pitkä, kehtosuomut kahdessa rivissä ovat pyöreäkärkisiä, kalvolaitaisia ja punaisia. Laitakukkia ei ole, kehräkukat joita on vain 5-6 kappaletta, ovat torvimaisia ja punertavia. Heteitä 5. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 2-luottinen. Kehto lieriömäinen, kehtosuomuja 2 riviä, pyöreäkärkisiä, kalvolaitaisia, punertavia. Mykeröt huiskilomaisena latvamykeröstönä. Kukkii heinä-syyskuussa.
Hedelmä on 5-särmäinen pähkylä, harmaanruskea–musta, noin 3 mm pitkä. Pappus on hapsihaiveninen.

Levinneisyys

Sitä esiintyy harvinaisena Etelä- ja Itä-Suomessa.

Elinympäristö

Rantapunalatva kasvaa muutamin paikoin Etelä- ja Kaakkois-Suomen rannoilla ja tulvarannoilla, kosteissa lehdoissa, puronvarsilla ja rehevissä pensastoissa, mutta se on Suomessa hyvin harvinainen.
Leonard Hjelmman

Alexander Leonard Hjelmman (22. kesäkuuta 1869 Rantasalmi – 7. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli matemaatikko, joka toimi puolustusministerinä Kallion II hallituksessa 1925–1926 Kokoomuksen edustajana.
Hjelmmanin isä oli henkikirjoittaja Alexander Johan Hjelmman ja äiti Hilda Sofia Lindeberg. Hän valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1890 ja filosofian kandidaatiksi 1900 Helsingin yliopistosta. Opistoon hän tuli insinööritieteiden apuopettajaksi 1894, täydentäen matematiikan opintojaan Göttingenissä, Berliinissä ja Pariisissa 1897–1898. Opiston deskriptiivisen ja projektiivisen geometrian nuoremmaksi opettajaksi Hjelmman tuli 1901 ja toimi sitten opiston muututtua Teknilliseksi korkeakouluksi matematiikan professorina vuodesta 1908 aina vuoteen 1937 saakka. Hän oli korkeakoulun yleisen osaston esimies 1911–1919 ja korkeakoulun rehtori 1919–1937. 
Hjelmman julkaisi matemaattisia ja teknisiä tutkimustuloksia, oli Suomalaisten teknikkojen seuran perustajajäsen, puheenjohtaja kahteen otteeseen ja kunniajäsen vuodesta 1926. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1917–1934, toimien pitkään valtuuston varapuheenjohtajana. Hän oli myös jäsen Helsingin kaupunginhallituksessa ja useissa eri komiteoissa. Hjelmman oli Tarton yliopiston kunniatohtori, ja vuonna 1949 hän sai tekniikan kunniatohtorin arvon.
Kokoomuksen ministerinä Hjelmman muun muassa edisti armeijan hankintasuunnitelmien toteuttamista.
Hjelmmanin oli puoliso vuodesta 1901 Elsa Katarina Lindeberg (1875–1924).
Jalmari Sinivaara

Jalmari Sinivaara, ent. Sillman (s. 1892 Orimattila) oli suomalainen Etsivän Keskuspoliisin toimistopäällikkö, joka vastasi 1920- ja 1930-luvulla Suomessa asuneiden venäläisten valkoemigranttien toiminnan tarkkailusta.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Sinivaara opiskeli Helsingin yliopistossa humanistisia aineita ja venäjän kieltä asuessaan Venäjällä. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana rautateiden palveluksessa. Suomen itsenäistyttyä hän oli ensin Suomen yleisesikunnan tiedustelun palveluksessa toimien salanimellä Juri Sikorsky vakoojana Pietarissa 1918–1920. Suomeen palattuaan Sinivaara oli yleisesikunnan tiedusteluosaston virkailijana heinäkuuhun 1924 saakka, jolloin hän siirtyi Etsivän Keskuspoliisin Terijoen alaosaston palvelukseen riitaannuttuaan esimiehensä Gustaf Rosenströmin (myöh. Kustaa Rautsuo) kanssa.
Marraskuussa 1924 Etsivän Keskuspoliisin yhteyteen perustettiin toimisto VIII:n nimellä tunnettu erittäin salainen yksikkö, jota ei ollut virallisesti olemassa, ja Sinivaarasta tuli toimiston johtaja. Toimisto oli suoraan Etsivän Keskuspoliisin johtajan Esko Riekin alaisuudessa ja sen tehtävänä oli valvoa suomalaisia kommunisteja ja Suomessa asuvia venäläisiä valkoemigrantteja. Toimisto perustettiin niiden ajatusten perusteella, joita Urho Kekkonen, Urho Piha ja Kaarlo Hillilä olivat esittäneet muistiossaan tiedustelutoiminnan tehostamisesta.
Sinivaara hankki toimiston palvelukseen agentteja ja tiedottajia venäläisistä emigranttipiireistä. Näihin agentteihin kuuluivat muun muassa Kirill Pushkareff (salanimi Carl Puškin), Pjotr Sokolov (salanimi P. Kolberg) ja Anatoli N. Toll (salanimi Heikki Paavilainen). Agenttien kautta hankittiin tiedustelutietoa muun muassa emigranttien suunnittelemista terrori-iskuista Neuvostoliittoon. Sinivaara hoiti toimistoa kotoaan käsin ja hän loi kontaktiverkostojaan muun muassa ravintolailtoja järjestämällä. Verkostojen luonti oli kallista ja Sinivaara itsekin velkaantui pahoin.
Sinivaara oli ulkomaalaistoimiston edeltäjänä olleen passitoimiston apulaispäällikkönä vuosina 1938–1946.
Riihimäki Rock

Riihimäki Rock on vuodesta 2008 lähtien Riihimäellä järjestetty rockfestivaali.
Tammikuussa 2017 ilmoitettiin, että Riihimäki Rockia ei järjestetä vuonna 2017, vaan tapahtuma pitää välivuoden. 
Tapahtuman järjestäjä Timo Isomäki ilmoitti 16. Maaliskuuta 2018, että tapahtumaa ei myöskään järjestettäisi vuonna 2018.

Historia

Riihimäki Rock kuului alun perin Rock n'Roll Circus -festivaalikiertueeseen, joka käsitti Riihimäen lisäksi Hämeenlinnan (Wanaja Festival), Jyväskylän (Jyväskylä Rock) ja Kokkolan (Kokkola Rock). Riihimäki Rockin ensimmäisenä promoottorina toimi mediapersoona ja toimittaja Wallu Valpio.
Valpion jättäydyttyä festivaaliorganisaatiosta pois Riihimäki Rockin promoottorina on vuodesta 2009 lähtien toiminut Mikko Hansson, joka on vastannut muun muassa Wanaja Festivalista.
Vuonna 2012 Riihimäki Rockin järjestämisvastuu siirtyi Kalle Keskisen johtamalle Loud'n Live Promotionsille, Mikko Hansson jatkoi promoottorina.
Riihimäki Rock säilyi Keskisen yhtiön järjestämänä tapahtuma aina vuoteen 2016 asti, jolloin Riihimäki Rock siirtyi uuden järjestäjän vastuulle. Riihimäki Rockin kanssa järjestävää tahoa vaihtoi myös Hämeenlinnassa järjestettävä Wanaja Festival ja Helsingin Suvilahdessa järjestettävä Eurodance-tapahtuma We Love The 90's.
Uutena Riihimäki Rock-järjestäjänä aloitti N.C.D Production, jonka johtohahmona on toiminut julkisuudessa Timo Isomäki. Omistajavaihdoksesta huolimatta Riihimäki Rockin promoottorina jatkoi Mikko Hansson.
Televa

Televa oli valtion omistama tietoliikennealan yritys. Sen toiminta alkoi 1945 Espoon Leppävaarassa, Mäkkylän kaupunginosassa, vaikkakin sen juuret ulottuvat vuoteen 1925 saakka. Vuonna 1974 Televan tuotanto laajeni Äänekoskelle.
Yrityksellä oli 1970-luvulla merkittävä rooli digitaalisen DX 200 -puhelinkeskuksen kehittämisessä, josta tuli merkittävä vientituote Nokialle ja jolla oli merkittävä rooli matkapuhelinverkoissakin.

Historia

Puolustusministeriön alaisuuteen perustettiin vuonna 1925 Radiolaboratorio ja radiotyöpaja. Nimi muutettiin puolustusministeriön Sähkölaboratorioksi (Plm SähkL) vuonna 1927. Puolustusministeriö määräsi Sähkölaboratorion ja kaikki viestikorjaamot yhdistettäviksi. 
Näin syntyi Valtion Sähköpaja 15. huhtikuuta 1945, jota hetkeä pidetään vuonna 1962 Televa-nimiseksi muuttuneen valtion teollisuuslaitoksen perustamisajankohtana. Vuonna 1976 yhtiö muutettiin osakeyhtiöksi, syntyi Televa Oy, jonka suurin osakkeenomistaja oli Suomen valtio. Muita osakkeenomistajia olivat Outokumpu Oy sekä Valmet Oy. 
Suomen valtio myi osake-enemmistönsä, 51 %, Oy Nokia Ab:lle vuonna 1981, jolloin syntyi Telenokia Oy. Yhtiö siirtyi kokonaan Nokia Oy:n omistukseen 27.8.1987. Vuonna 1992 yrityksen nimeksi vaihdettiin Nokia Telecommunications.
Neftjanik Almetjevsk

Historia

Seura perustettiin vuonna 1965 nimellä Sputnik Almetjevsk Neuvostoliiton kolmannelle sarjatasolle Vtoraja Ligaan. Seura vaihtoi nimensä Neftjanikiksi vuonna 1986. Kaudeksi 1991–1992 seura nousi Pervaja Ligaan toiselle sarjatasolle, joka muuttui seuraavana vuonna Vysšaja Ligaksi. Neftjanik voitti toisen sarjatason mestaruuden 1998 ja 2000. Kauden 2000–2001 seura pelasi Venäjän pääsarjassa, mutta putosi takaisin toiselle tasolle.  VHL:n ensimmäisellä sarjakaudella 2010-2010 se sijoittui sarjassa toiseksi.
Kuokkalampi (Lappeenranta)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,8 metriä mpy.
Picardin lause

Picardin lause tarkoittaa kahta funktioteorian lausetta, jotka koskevat analyyttisiä funktioita ja on nimetty Charles Émile Picardin mukaan.

Lauseiden väittämät

Ensimmäinen lause eli Picardin pieni lause sanoo, että jos funktio f(z) on kokonainen eikä ole vakio, niin tällöin f(z) saa kaikki kompleksiset arvot mahdollisesti yhtä lukuun ottamatta.
Picardin toinen lause eli Picardin suuri lause sanoo, että jos analyyttisellä funktiolla f(z) on oleellinen singulariteetti pisteessä w, on kaikissa w:n sisältävissä avoimissa joukoissa voimassa, että f(z) saa kaikki kompleksiset arvot mahdollisesti yhtä lukuun ottamatta. Tämä on vahvempi tulos kuin Weierstrassin–Casoratin lause, joka takaa vain, että f:n kuvajoukko on tiheä kompleksitasossa.
Picardin-Lindelöfin lause on nimetty Picardin ja Ernst Lindelöfin mukaan.
Linjatiikeritetra

Ulkonäkö ja koko

Linjatiikeritetranaaraat ja -koiraat ovat samannäköisiä, mutta naaraat kasvavat jopa yli 70 senttimetriä pitkiksi, kun koiraat jäävät noin 50-senttisiksi. Suurin kalastettu yksilö on ollut 15,5 kilogramman painoinen. Kalan vartalo on sukkulamainen. Sen evät ovat teräväkärkiset ja peräevä selvästi haarukkamainen. Pää on iso, ja kummassakin vahvassa leuassa on kahdeksan ulkonevaa ja terävää hammasta.
Nuoret linjatiikeritetrat ovat hopeisia, ja vartalon pitkittäiset juovat alkavat näkyä noin 50 millimetriä pitkillä kaloilla. Täyskasvuisetkin yksilöt ovat hopeisia, mutta niiden selät ovat sinertävän kiiltäviä ja niiden kyljissä on mustia juovia. Rasvaevä on musta, ja perävän väritys vaihtelee keltaisesta verenpunaiseen. Myös muut evät ovat kelta-punaisia.

Levinneisyysalue ja elinympäristö

Linjatiikeritetra elää makeissa vesissä suurimmassa osassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Länsi- ja Keski-Afrikassa sitä tavataan Senegal-, Ouémé-, Niger-, Cross-, Sanaga- ja Kongojokien vesistöissä sekä Tšadjärven valuma-alueella. Koillisesta Afrikasta lajia on tavattu Valkoisesta-Niilistä ja Sinisestä-Niilistä sekä Niilistä aina Nasserjärvelle asti. Itä-Afrikassa linjatiikeritetra elää Tanganjikajärvessä ja sen merkittävimmissä laskujoissa, Albertjärvessä, Turkanajärvessä, Rukwajärvessä, Rufigi- ja Ruahajoissa sekä Shirejoen alajuoksulla. Eteläisessä Afrikassa lajia esiintyy Sambesin, Okavangon, Saven, Limpopon ja Pongolan valuma-alueilla (ei kuitenkaan Sambesin sivujoessa Kafuessa eikä Malawijärvessä).
Linjatiikeritetra suosii lämpimiä ja hapekkaita vesiä, ja se elää pääasiassa suurissa joissa ja järvissä.

Käyttäytyminen

Linjatiikeritetra saalistaa mitä tahansa kaloja, joita on saatavilla. Sen pääsaaliskaloja ovat Brycinus-, Micralestes-, Barbus- ja Limnothrissa-sukujen kalat. Lisääntyminen tapahtuu yleensä joka vuosi muutamien päivien aikana yleensä joulu-tammikuussa, kun sateet ovat kasvattaneet jokien virtausta. Linjatiikeritetrat vaeltavat lisääntymisaikana jokien yläjuoksuille ja pienempiin virtoihin, joissa naaras laskee suuren määrän munia matalassa vedessä ruohon korsien tai muiden veden alla olevien kasvien joukkoon. Nuoret yksilöt elävät kasvillisuuden suojissa, kunnes tulvavesi pakottaa ne sieltä pois.
Hamy Ramezan

Hamy Ramezan (s. 1979) on suomalais-iranilainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän opiskeli alaa Farnhamin yliopistossa Britanniassa ja valmistui 2007. Ramezanin lyhytelokuva Viikko ennen vappua valmistui 2009. Sen hän on käsikirjoittanut Ilmari Ahon kanssa. Ramezan on saanut vuoden 2014 Risto Jarva -palkinnon lyhytelokuvasta Paratiisin avaimet. 
Ramezanin ohjaama dokumentti Tuntematon pakolainen voitti Tampereen elokuvajuhlilla 2016 kotimaisen kilpailun pääpalkinnon yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa. Dokumentti oli myös yleisön suosikki. Vuonna 2016 Ramezan kuvaa ensimmäistä pitkää fiktioelokuvaansa Citizen B.
Ramezanin perhe on tullut Suomeen pakolaisena pojan ollessa alle 10-vuotias.
Jani Säisä

Jani Säisä on suomalainen entinen lentopalloilija ja nykyinen lentopallovalmentaja. Kaudella 2014–15 hän valmensi Liiga-Rientoa.

Lentopallo

Mutalan Riennon lisäksi Säisä on pelannut korkeimmalla sarjatasolla Suomessa Muuramen Lentopallossa sekä Pielaveden Sammossa.
Kaudella 2005 Säisä nousi suureen rooliin SM-liigan finaalisarjassa, kun Sammon ykköshakkuri ja Latvian maajoukkuehakkuri Salvis Cielavs loukkaantui kesken finaalisarjan. Sammon kakkoshakkurina läpi kauden pelannut Säisä nostettiin ykköshakkuriksi. Sarjan uskottiin ratkenneen lopullisesti, sillä olihan Cielavs Sammon riveissä suurimmilla tehoilla pelannut pelaaja. Säisä kuitenkin löysi huippuvireen, ja nostatti Sammon hakkuripelin taas Cielavsin tasoiseksi. Sampo voitti lopulta toisen Suomen mestaruuden peräkkäin Säisän onnistuessa loistavasti.
Seuraavalla kaudella Säisä vaihtoi Muuramen Lentopalloon, jossa hän oli ykköshakkuri. Muurame säilytti sarjapaikkansa. Kaudella 2006–2007 Säisä pelasi Mutalan Riennossa vaihtelevilla tehoilla. Myös kaudella 2007-2008 hän jatkoi Joensuussa yksivuotisella sopimuksella. Säisä pelasi Ko-Iskussa kaudella 2008–2009.
Vuodesta 2011 alkaen Säisä valmensi Puijo Wolleyta kaksi vuotta. Vuonna 2013 hän siirtyi Liiga-Riennon päävalmentajaksi.

Rantalentopallo

Rantalentopalloa Säisä on pelannut tosissaan vuodesta 1997 lähtien, jolloin hän voitti lajissa A-poikien SM-kultaa. Vuodesta 2000 lähtien hän on kiertänyt aikuisten SM-kiertuetta vaihtelevilla tuloksilla. Säisä on pelannut beach volleyta muun muassa veljensä Tatu Säisän kanssa kesällä 2006 ja tämän hetken kirkkaan beach volley -tähden Lauri Hakalan kanssa vuonna 2001. Kesällä 2007 Säisä pelasi beach volleyta 22-vuotiaan Vammalan Lentopallossa, SM-liigassa pelaavan Ville Heiskasen kanssa.
HMS Charlock (K395)

Palvelus

Alus lainattiin 1945 Intialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä RIN Mahratta.
Sixpence None the Richer

Sixpence None the Richer on yhdysvaltalainen pop-/rockyhtye, jonka aktiivivuodet sijoittuivat 1990-luvun alusta vuoteen 2004, kunnes yhtye aktivoitui uudestaan 2008. Jäseniä ovat olleet laulaja ja ainoa naisjäsen Leigh Bingham Nash sekä Matt Slocum, Sean Kelly, Justin Carry, Jerry Dale McFadden, Dale Baker ja Rob Mitchell.
Yhtyeen debyyttialbumi The Fatherless & the Widow julkaistiin vuonna 1994 ja toinen, This Beautiful Mess, vuonna 1995. Yhtyeen kolmas albumi, Sixpence None the Richer, julkaistiin vuonna 1997. Siltä julkaistu single, ”Kiss me”, nousi maailmanlaajuiseksi hitiksi ja myi kultaa. Kappaleen voi kuulla elokuvissa Sinussa on se jokin ja Not Another Teen Movie. Monet ovat tehneet kappaleesta coverversion, muun muassa Avril Lavigne. Sixpence None the Richerin toiseksi suureksi hitiksi nousi ”There She Goes”, joka on cover The La'sin kappaleesta. Vuonna 2002 julkaistiin Sixpence None the Richerin neljäs pitkäsoitto, Divine Discontent. Yhtyeen kokoelmalevy The Best Of Sixpence None The Richer julkaistiin vuonna 2004.
Yhtye ilmoitti hajoavansa vuonna 2004. Tämän jälkeen perustajajäsenet Leigh Bingham Nash ja Matt Slocum ovat luoneet uraa omilla tahoillaan. Nash julkaisi sooloalbumin elokuussa 2006 ja Slocum perusti uuden yhtyeen.
Vuonna 2008 Sixpence None The Richer aktivoitui taas, kun Leigh ja Matt palasivat takaisin yhteen. He julkaisivat jo samana vuonna joululevyn The Dawn Of Grace. Strange Conversationiksi alun perin nimetyn seuraavan albumin oli tarkoitus ilmestyä vuonna 2010, mutta ongelmat levy-yhtiön kanssa viivyttivät julkaisua. Albumi ilmestyi lopulta kesällä 2012 nimellä Lost in Transition.
Edinson Cavani

Maajoukkue

Cavani pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua, joissa teki 11 maalia. Hän pelasi Uruguayn kaikki neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän debytoi Uruguayn maajoukkueessa helmikuussa 2008 ystävyysottelussa Kolumbiaa vastaan, ja teki ottelussa maalin. MM-kisojen 2010 karsinnoissa hän pelasi seitsemässä ottelussa, tosin vain kerran avauskokoonpanossa. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa hän pelasi kuusi ottelua avauskokoonopanossa ja teki yhden maalin, 2–3-tappioon päättyneessä pronssiottelussa Saksaa vastaan. 
Cavani pelasi kolmessa ottelussa Uruguayn voittaessa Copa Américan 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän pelasi alkulohkossa pudonneen Uruguayn kaikki ottelut. Hän pelasi Uruguayn kaikki neljä ottelua MM-kilpailuissa 2014 ja Copa Américassa 2015 sekä kaikki kolme ottelua Copa América Centenariossa 2016. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi neljä ottelua, joissa teki kolme maalia.