google/wiki40b huggingface dataset:
Kaksosparadoksi

Kaksosparadoksi on näennäinen paradoksi, joka liittyy erityiseen suhteellisuusteoriaan.
Kuvitellaan kaksoset Pekka ja Mikko. Mikko pysyy maan pinnalla, kun taas Pekka tekee matkan huippunopealla avaruusaluksella. Erityisen suhteellisuusteorian mukaisen aikavääristymän mukaisesti Mikko havaitsee Pekan sydämenlyöntien ja muiden elintoimintojen hidastuneen. Mikon näkökulmasta Pekka vanhenee Mikkoa hitaammin. Kun Pekka palaa maan pinnalle, on hän Mikkoa nuorempi.
Näennäinen paradoksi syntyy ajatuksesta, että Mikon ja Pekan tilanne olisi symmetrinen. Pekan koordinaatistosta käsin Mikko nimittäin liikkuu myös huippusuurella nopeudella, jolloin Pekan näkökulmasta Mikko vanhenee hitaammin. Tässä vaiheessa molemmat ovat oikeassa, sillä kaksosten omista inertiaalikoordinaatistoista katsoen toinen kaksonen todella vanhenee hitaammin, ja kaikki inertiaalikoordinaatistot ovat tasa-arvoisia.
Kun Pekka päättelee, että hänen palatessaan maan pinnalle Mikko olisi nuorempi, hän kuitenkin tekee virheen. Tilanne ei nimittäin ole symmetrinen, sillä matkansa aikana Pekka on kiihtyvässä liikkeessä lähtiessään, kääntyessään ympäri ja laskeutuessaan takaisin lähtöpaikkaansa. Hän ei siis ole koko ajan samassa inertiaalikoordinaatiossa, toisin kuin Mikko. Todellisuudessa Pekka on maan pinnalle palattuaan Mikkoa nuorempi.
Alkmene

Alkmene oli kreikkalaisessa mytologiassa Herakleen äiti ja Mykenen kuninkaan Elektryonin, Perseuksen pojan, tytär. Hänen äitinsä oli joko Anakso, Amfitryonin sisar, tai Pelopsin tytär, joko Eurydike tai Lysidike. Alkmene oli Amfitryonin puoliso tämän maanpaon aikana, johon tämä oli joutunut surmattuaan vahingossa Alkmenen isän. Amfitryonin kanssa hän pakeni Thebaan, jossa Kreon puhdisti hänen aviomiehensä veriteostaan.
Thebassa Zeus ihastui häneen ja otti Alkmenen puolison muodon tämän poissaolon ajaksi maatakseen Alkmenen kanssa. Zeus jopa pysäytti Helioksen, auringon, kolminkertaistakseen yön pituuden. Alkmene synnytti kaksoispojat – Herakleen Zeukselle ja päivää myöhemmin Ifikleen Amfitryonille.
Alkmenen odottaessa Heraklesta ('Heran kunnia') Hera yritti estää tämän syntymän – olihan kyseessä hänen miehensä syrjähypyn hedelmä. Tämän yrityksen pilasi kuitenkin Alkmenen palvelijatar Galanthis, joka aavistaessaan syyn synnytyksen vaikeuteen huudahti Alkmeneen synnyttäneen terveen lapsen. Jumalatar yllättyi tästä niin, että hänen keskittymisensä synnytyksen estämiseksi herpaantui, ja niin Herakles syntyi. Rangaistukseksi Hera muutti Galanthiin lumikoksi.
Jeanne Cooper

Wilma Jeanne Cooper (25. lokakuuta 1928 – 8. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti Katherine Chancelloria televisiosarjassa Tunteita ja tuoksuja lähes 40 vuoden ajan, vuodesta 1973.
Cooper esiintyi Tunteissa ja tuoksuissa viimeistä kertaa 3.5.2013. 
Kaliforniassa syntynyt cherokeetaustainen Cooper oli useasti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi, ja hänelle myönnettiinkin Emmy elämäntyöstä vuonna 2004.
Cooperilla on ollut elokuusta 1993 tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli 23 vuoden ajan naimisissa Harry Bernsenin kanssa.
Märt-Matis Lill

Märt-Matis Lill (s. 6. marraskuuta 1975) on virolainen säveltäjä. 
Lill opiskeli Lepo Sumeran johdolla Tallinnan musiikkilukiossa ja valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 1999 oltuaan siellä Sumeran ja Eino Tambergin oppilaana. Vuonna 1998 Lill pääsi Veli-Matti Puumalan oppiin Sibelius-Akatemiaan. Lisäksi hän on osallistunut Louis Andriessenin, Michael Jarrellin, Luca Francesconin ja Magnus Lindbergin pitämille mestarikursseille. Vuonna 2000 Lill sai stipendin IRCAM:n Helsingissä järjestettyä kesäkurssia varten, ja vuonna 2003 hän osallistui Centre Acanthesin kesäkurssille Avignonissa. Musiikin ulkopuolella Lill on suorittanut Japanin ja Kiinan tutkimusten sekä filosofian opintoja Helsingin yliopistossa. 
Lill on toiminut Pärnun uuden musiikin päivien taiteellisena johtajana. Vuonna 2003 hänestä tuli Viron Arnold Schönberg -seuran puheenjohtaja ja vuonna 2014 Viron säveltäjäliiton puheenjohtaja. Hän liittyi säveltäjäliiton jäseneksi vuonna 2000.
Lillin tuotannossa ilmenee hänen syvä kiinnostuksensa itämaisiin kulttuureihin ja filosofisiin perinteisiin. Hän on nimennyt runollisuuden taiteelliseksi ihanteekseen. Kamarimusiikilla on ollut hänen tuotannossaan keskeinen asema. Hän on tehnyt myös muiden muassa elektroakustisia teoksia. Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Viron musiikkipäivillä ja NNYD-festivaalilla. Présences Contemporaines kantaesitti teoksen From Whispers to Screams Villeneuve-lès-Avignonissa vuonna 2003 ja Peter Rundelin johtama Ensemble InterContemporain teoksen Fleeting Dreams Metzissä vuonna 2004. Vuoden 2003 Kansainväliseen säveltäjärostrumiin Wienissä Lill osallistui alle 30-vuotiaiden kategoriassa orkesteriteoksellaan River of Heaven. Lillin Spots of Fire in the Dark sisällytettiin vuonna 2004 Alankomaissa kantaesitetyn Myrrh and Cinnamon -tanssiteoksen musiikkiin Arvo Pärt -festivaalilla. Toimiessaan Visbyn kansainvälisen säveltäjäkeskuksen residenssisäveltäjänä Lill sävelsi Swinging song for organ -teoksen (2007), joka kantaesitettiin saman vuoden urkufestivaalilla Visbyssä. Lill edusti Viroa World Music Daysissa Vancouverissa 2017 teoksellaan When the Buffalo Went Away.
Lill on saanut useita palkintoja, joihin on kuulunut vuoden 2004 Heino Eller -palkinto. Vuonna 2018 Lill sai Viron musiikkineuvoston sävellyspalkinnon ja Viron kansallisen kulttuurivuosipalkinnon oopperallaan Into the Fire.
Forensinen kielentutkimus

Forensinen kielentutkimus tai forensinen lingvistiikka (forens(s)inen = oikeutta koskeva) on soveltavan kielitieteen haara, jota käytetään rikostutkinnan apuna kirjoittajan tunnistamiseksi.
Forensista kielentutkimusta hyödynnetään myös selvitettäessä huijausta tai petosta, mutta myös kun on erimielisyyttä tekstien tulkinnasta tai päätösten sisällöstä tai perusteluista.
Analysoinnissa käytetään useiden kirjoittajien näytteitä ja selvitetään esimerkiksi, muistuttaako jokin niistä niin paljon rikoksessa tai huijauksessa käytettyä, että niitä voidaan epäillä saman kirjoittajan kirjoittamiksi. Voidaan myös arvioida useita tekstejä sen selvittämiseksi, ovatko kaikki saman henkilön kirjoittamia. Analyysilla voidaan myös selvittää, onko teksti tietynlaisen henkilön, esimerkiksi lapsen, kirjoittama, jolloin puhutaan kirjoittajan profiloinnista. Samalla on koko ajan muistettava, että kieltä on voitu manipuloida.
Forensista kielentutkimusta käytettiin Helsingin Sanomien pyynnöstä Enkeli-Elisan tapauksessa, ja tutkimus osoitti, että eri henkilöiden kirjoittamiksi väitetyissä teksteissä oli hyvin paljon samankaltaisuuksia. Kirjoittaja itse myönsikin kirjoittaneensa ne kaikki.
Analyysissä ei tutkita pelkästään kieltä kielijärjestelmän osana vaan myös tekstin sisältöä, esimerkiksi onko se uskottava, onko siinä samantyyppistä vastakkainasettelua, aineiston ristiriitaisuutta, täsmäävätkö ajankohdat ja henkilöt. Osittain virheitä voi todentaa, mutta osa voi jäädä vaikutelmaksi.
New Orleansin kirvesmies

New Orleansin kirvesmies (engl. Axeman of New Orleans) on tunnistamaton sarjamurhaaja, joka oli aktiivinen New Orleansissa Yhdysvalloissa vuosina 1918–1919. Huolimatta vuonna 1911 tapahtuneista samanlaisista murhista, virallinen uhriluku on vieläkin 6 kuollutta ja 12 haavoittunutta.

Taustaa

”Kirvesmies” sai nimensä siitä, että hän käytti murha-aseena yleensä kirvestä, joka kuului usein uhrille. Uhrit oli tapettu kodeissaan ja rikospaikoilla oli todisteita siitä, että murhaaja oli murtautunut taloon. Uhrien taloista ei ollut varastettu mitään, jonka takia ryöstäminen ei ollut motiivi. Suurin osa Kirvesmiehen uhreista oli italialaisia maahanmuuttajia tai italialais-amerikkalaisia, jonka takia tutkijat ehdottivat, että tappaja saattoi olla etnisesti motivoitunut. Tiedotusvälineetkin huomasivat tämän ja keksivät toinen toistaan hullumpia teorioita, että mafia olisi sekaantunut murhasarjaan tai jopa ollut sen takana. Analyytikot ovat kuitenkin enemmän sitä mieltä, että murhaajan motivoiva tekijä oli seksi; hän oli sadisti, joka nimenomaan etsi naisia uhreikseen.
Kriminologit Colin ja Damon Wilson päättelivät, että satunnaiset miesuhrit olivat pelkkiä sivu-uhreja, jotka joutuivat murhaajan ja varsinaisen uhrin (naisen) väliin. Epäuskottavampi teoria on, että murhat olivat tekijän pyrkimys edistämään jazzia. Tämä teoria syntyi kirjeestä, jonka sanotaan olevan Kirvesmiehen lähettämä. Koska murhaajaa ei koskaan ole saatu kiinni, on epäselvää, miksi hän lopetti. Murhasarja päättyi yhtä salaperäisesti kuin oli alkanutkin. 13.3.1919 lehdet kertoivat, että Kirvesmies tappaa aina 15 minuuttia keskiyön jälkeen ja säästäisi ihmiset, joiden talossa soi jazz. Sinä yönä jazzklubit täyttyivät ihmisistä ja bändit soittivat aamuun asti. Murhia ei tapahtunut kyseisenä yönä.
Espoon kyläjako

Espoon kyläjako on yksi Espoon virallisista aluejaoista. Se perustuu pääosin keskiajalla syntyneisiin kyliin ja on käytössä esimerkiksi kiinteistörekisterissä. Kyliä on yhteensä 60 kappaletta, ja niiden nimistä on vastuussa maanmittauslaitos.
HMS Undervattensbåten N:r 3

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 21. marraskuuta 1930 ja sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
Jemenin ympäristöpolitiikka

Jemenin ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.
Jemenin talous on UNEPin mukaan riippuvainen kalastuksesta ja öljystä. Mahmoud Mohamed Shidiwah on ympäristöviraston puheenjohtaja (Yemen's Environmental Protection Agency). Vaikka kalansaaliit ovat nousseet 30 % ja vienti 25 % maailmanpankin raportin mukaan kalakannat heikkenee paikoittain.

Vesi

YK:n vuoden 2006 raportin mukaan Jemenissä pohjaveden taso laskee yli metrin vuodessa. WWF:n vuoden 2008 raportin mukaan maailman keskimääräinen vedenkulutus henkeä kohti vuodessa oli 1,2 miljoonaa litraa, mutta määrä vaihteli Yhdysvaltojen 2,48 milj. litrasta Jemenin 0,6 milj. litraan.

Uhanalaiset eläimet

Sarvikuonon sarvien kauppa alkoi Jemenissä 1970-luvulla. Vuonna 1994 40 % maailman sarvikuonojen sarvien kaupasta tapahtui Jemenissä.

Maailmanperintöluettelo

Maailmanperintöluetteloon sisältyy Sanaan vanha kaupunki, Sokotra, Zabid ja Shibām.
RN Perseo

Palvelus

Alus upotettiin 4. toukokuuta 1943.
Saint-Amand-de-Coly

Saint-Amand-de-Coly [sɛ̃tamɑ̃dkɔli‎] on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Dordognen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 395. Saint-Amand-de-Coly kuuluu departementissaan Vallée de l’Hommen kantoniin Sarlat-la-Canédan arrondissementissa.
Chironde-joen varrella sijaitseva Saint-Amand-de-Coly kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluu yhdeksän muutakin Dordognen kylää.
Ladinin kieli

Ladin on galloromaaniseen ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan Pohjois-Italian Dolomiiteilla Trenton, Bellunon ja Bolzanon maakunnissa. Sillä on noin 30 000 puhujaa. Ladin on läheistä sukua Sveitsissä puhuttavalle retoromaanille. Sitä ei pidä sekoittaa iberoromaanisten kielten ryhmään kuuluvaan ladinoon, vaikka ladinin italiankielinen nimi onkin ladino.
Se on retoromaaninen kieli tai yksi sen murteista.
Ladinin ISO-639-2-standardin mukainen lyhenne on roa.
Käkikosken saha

Käkikosken saha oli keskisuuri saha Lapinjärven Porlammilla Käkikosken kylässä. Saha toimi vuosina 1957–2007. Sahalinjalla oli pelkkahakkuri- pyörösahalinja yhdellä automaattisärmällä. Työntekijöitä viimeisenä toimintavuonna sahalla oli 19, joista 5 konttorissa. Parhaimmillaan sahalla työskenteli yli 50 henkilöä. Saha tuotti vuosittain 30 000 kuutiometriä sahatavaraa.

Konkurssi

Viimeisen viidentoista vuoden aikana saha oli sijoittanut 10 miljoonaa euroa tukinlajitteluun, sahalaitokseen, kuivaamoon, kuivan sahatavaran lajittelulaitokseen ja Bio-lämpökeskukseen - ne eivät maksaneet itseään takaisin. Toimintaa vaikeuttivat myös puun hinta ja saatavuus. Saha asetettiin konkurssiin 21.09.2007, jonka jälkeen pesänhoitaja päätti tuotantokoneiden myynnistä Venäjälle.
Julián Pozo Ruiz de Samaniego

Autuas Julián Pozo Ruiz de Samaniego C.Ss.R. (1. tammikuuta 1903 Payueta, Alava, Espanja – 9. elokuuta 1936 Cuenca, Espanja) oli redemptoristi, pappi ja marttyyri Espanjan sisällissodassa. Hän eli seuraavien 4 paavien hallintokausien aikana: Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922) ja Pius XI (1922–1939). Paavi Benedictus XVI julisti hänet kunnianarvoisaksi 20. joulukuuta 2012 ja autuaaksi 13. lokakuuta 2013, sekä hänen muistopäiväänsä vietetään 9. elokuuta.
Kubat

Kubat ovat Kongon demokraattisessa tasavallassa Sankuru- ja Kasai-jokien välisellä alueella asuva, nigeriläis-kongolaista kieltä puhuva kansa. Vuonna 1983 heitä arvioitiin olevan noin 280 000 henkeä. Kansa jakautuu useisiin etnisiin ryhmiin. Pääelinkeino on maanviljely. Suurin osa on katolisia tai protestantteja, osa harjoittaa perinteisiä uskontoja. 1500-luvun lopulta 1900-luvun alkuun saakka kubat muodostivat Kuban eli Bušongon feodaalivaltion, joka on tunnettu omaperäisestä taiteestaan.
Staffan Lindberg

Staffan Lindberg (s. 16. lokakuuta 1971) on kilpapurjehtija ja Suomen menestynein parikilpailija.
Staffan Lindberg valittiin vuonna 2006 Vuoden Kansainväliseksi purjehtijaksi Suomessa. Lindberg edustaa Åländska Segelsällskapetia, ÅSS. Lindberg on kilpailut Parikilpailun ja Star-luokan lisäksi aikaisemmin seuraavissa luokissa Soling, H-vene, Laser, E-jolla, Optimistijolla.

Parikilpailu

Vuodesta 1993 lähtien parikilpailuja Lindbergin johdolla purjehtinut joukkue on noussut yhdeksi maailman parhaista parikilpailujoukkueista. Vuoden 2007 lopulla joukkue oli kuudes Kansainvälisen purjehtijaliiton, (ISAF), World Match Race Rankingissä.
Parikilpailun tärkeimmät saavutukset ovat sekä MM-pronssia että EM-kultaa Match Racessa vuodelta 2006.

Star

Yhdessä Erkki 'Eki' Heinosen kanssa tavoitteet oli asetettu korkealle ja Tavoitteena oli Star-luokan olympiapaikka vuoden 2008 Pekingin olympialaisiin. Heinonen on aikaisemmin purjehtinut Star-venettä olympialaisissa ja opastaa Lindbergiä venetyypin saloihin. Sijoituksella 34. jäi olympiapaikka Suomen veneelle kuitenkin saavuttamatta Starin maailmanmestaruuskilpailuissa 2007.
Ruutia, räminää ja rakkautta

Juoni

Canfieldien ja McKayden suvut ovat olleet riidoissa niin kauan, ettei kukaan enää muista mistä riita sai alkunsa. Eräänä yönä vuonna 1810 eräs McKay-suvun perheenjäsen kuolee sukuriidan seurauksena ja saman suvun nainen ei halua Willie-pojalleen samaa kohtaloa. Nainen lähettää poikansa New Yorkiin Mary-tädin kasvatettavaksi eikä poika saa tietää sukujen kesken vallinneesta vihamielisyydestä.
21 vuotta myöhemmin Willie saa kirjeen, jossa kerrotaan hänen isänsä kuolleen. Willien täti kertoo pojalle sukuriidasta, mutta tämä päättää silti palata synnyinseudulleen periäkseen isänsä kotitilan. Junamatkalla hän tapaa tytön, Virginia Canfieldin, joka matkan päätteeksi pyytää poikaa illalliselle kotiinsa. Pian muulle Canfieldin perheelle selviää, että Willie on tulossa heidän taloonsa. Canfieldin perheenpää Joseph Canfield haluaa verenvuodatusta, mutta vieraanvaraisuuden sääntöjen mukaan Willie ei saa kuolla Canfieldin talon sisällä. 
Pian saavuttuaan illalliselle Canfieldien luo Willie tajuaa tulleensa vihamiestensä taloon ja olevansa hengenvaarassa, jos poistuu sieltä.

Uudelleenfilmatisoinnit

Vuonna 2010 elokuvasta ilmestyi intialaisen elokuvaohjaajan S. S. Rajamoulin ohjaama telugunkielinen versio Maryada Ramanna, joka edelleen on uudelleenfilmatisoitu kannadaksi, bengaliksi ja hindiksi.
Rapalampi (Parkano)

Maantietoa

Lammen pituus on 150 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee Horjunkeitaan kaakkoispuolella Parkanon kunnan alueella keskellä suurta suoaluetta, jonka eteläosa lammesta lähtien on tiheästi ojitettu. Lampi on yhteydessä suo-ojien verkostoon yhden kaivetun ojan kautta, jota myöten sen myös laskee vetensä. Suo-oja johtavat lammen vedet Yliseen Kirjasjärveen. Rantaviivan pituus on 400 metriä. Kaikki rannat ovat rämettä paitsi pohjoispuoli, joka on avosuota. Rannat ovat rakentamattomia eikä lammelle johta teitä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee 600 metrin päästä ohitse.
Mariusz Pudzianowski

Mariusz Zbigniew Pudzianowski (s. 7. helmikuuta 1977) on puolalainen entinen voimamies, joka on voittanut Maailman vahvin mies -kilpailun vuosina 2002, 2003, 2005, 2007 ja 2008. Vuonna 2009 Pudzianowski siirtyi kilpailemaan vapaaottelussa (MMA).
Pudzianowski syntyi Biała Rawskassa ja aloitti treenaamisen kolmetoistavuotiaana. Hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa Płockissa 1. toukokuuta 1999, mutta saavutti kansainvälistä kuuluisuutta vasta ensimmäisen Maailman vahvin mies -kilpailuun osallistumisensa myötä vuonna 2000. Hän sijoittui tuona vuonna neljänneksi. Vuoden 2004 kilpailussa Pudzianowski sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta hänen doping-näytteestään löytyi kiellettyjä aineita. Suoritus hylättiin ja Pudzianowski joutui kärsimään vuoden kilpailukiellon. Hän on 186 cm pitkä ja painaa 142 kiloa. Vapaaottelussa hänen ottelupainonsa on ollut yleensä 120 kg tuntumilla.
Pudzianowski on perustanut myös oman yhtyeensä, Pudzian Bandin, jonka kanssa hän on tehnyt esiintymisiä 2000-luvulla.

Vapaaottelu

Pudzianowski on otellut 14 ottelua, näistä 9 voittoa, 4 tappiota ja viimeisin ottelu tuomittiin tuomarivirheen takia mitätöidyksi. Nimekkäin vastustaja on ollut brittiläinen James Thompson.
Yksikamarijärjestelmä

Yksikamarijärjestelmässä lakia säätävä elin eli parlamentti muodostaa yhden kokonaisuuden. Sen vastakohtana voidaan pitää kaksikamarijärjestelmää. 
Yksikamarijärjestelmä on käytössä muun muassa kaikissa Pohjoismaissa ja Baltian maissa, Unkarissa, Slovakiassa, Bulgariassa, Kroatiassa, Kreikassa, Kyproksella, Ukrainassa, Portugalissa, Uudessa-Seelannissa, Israelissa, Turkissa, Etelä-Koreassa, Taiwanilla ja suurimmassa osassa Keski-Amerikan maita. Yksikamarijärjestelmä on myös käytössä monissa diktatuureissa, kuten Kiinassa.
John Hellman

John Rafael Hellman (27. toukokuuta 1892 Tampere – 13. marraskuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat ylijunailija Axel Konstantin Hellman ja Johanna Herbach. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Lilly Kristiina Bergströmin kanssa.

Opinnot

Hellman kävi kahdeksan luokkaa Helsingin ruotsalaista reaalilyseota. Hellman suoritti Sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson vuonna 1929 ja 2. jakson vuosina 1930–1931.

Jääkärikausi

Helman toimi liikealalla kunnes liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 27. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hän palasi komppaniaansa 7. elokuuta 1917.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen suoritetun armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Hellman sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi aluksi 3. pataljoonan  muonitusupseerina ja myöhemmin 1. pataljoonan  adjutanttina sekä 1. komppanian nuorempana upseerina. Rykmenttiin hän sai komennuksen adjutantiksi 1. kesäkuuta 1919 ja 9. tammikuuta 1920 alkaen majoitusmestariksi. Hänet siirrettiin 16. toukokuuta 1921 Karjalan kaartin rykmenttiin, mutta sinne juurikaan ehtimättä hänet komennettiin edelleen Helsingin komendanttivirastoon adjutantiksi. Armeijasta hän erosi 22. heinäkuuta 1921 ja liittyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Hänet sijoitettiin harjoituspäälliköksi Loviisan suojeluskuntaa. Uudelleen hän astui armeijan palvelukseen 4. marraskuu 1924 ja hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin majoitusmestariksi, josta hänet siirrettiin 15. maaliskuuta 1926 talouspäälliköksi Rautatiepataljoonan, josta hänet edelleen siirrettiin 13. huhtikuuta 1927 talouspäälliköksi Kuormastopataljoonan ja niin ikään 15. kesäkuuta 1928 talouspäälliköksi Autopataljoonaan, josta hän palasi takaisin Kuormastopataljoonaan 12. lokakuuta 1928, jonka nimi muutettiin myöhemmin ensin Huoltopataljoona 2:ksi ja myöhemmin Huoltopataljoonaksi ja viimein Huoltorykmentiksi. Viransijaisuuksia Hellmanilla oli esimerkiksi Pataljoonankomentajan tehtävät 10. kesäkuuta – 28. heinäkuuta 1930 ja 26. tammikuuta – 28. helmikuuta 1934 väliset ajat.

Talvi- ja jatkosota

Hellman osallistui talvisotaan Vaatetusvarikon päällikkönä, missä tehtävässä hän jatkoi myös välirauhan aikana, mutta jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin Puolustusvoimain Pääesikunnan intendenttiosaston kalustotoimiston päälliköksi, missä tehtävässä hän toimi koko sodan ajan Sodan jälkeen hänet siirrettiin Puolustusvoimain Pääesikunnan toimistopäälliköksi, josta tehtävästä hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945.

Luottamustoimet

Hellman toimi Rautatiepataljoonan kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1927 ja Upseerien ampumayhdistyksen Viipurin alaosaston puheenjohtajana vuosina 1931–1939 sekä Viipurin ampumaseuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1930–1939. Upseerien ampumayhdistyksen johtokunnan jäsenjäsenenä hän toimi vuosina 1935–1943. Huoltopataljoona 2:n upseerikerhon puheenjohtajana hän toimi vuonna 1933.
Aiaia

Aiaia (muinaiskreikaksi Αἰαία) on kreikkalaisessa mytologiassa myyttinen saari kaukana idässä, jonka kaupunkia Aietes, Helioksen poika hallitsee. Saarella sijaitsee tammilehto, jossa olevan tammen oksille kultainen talja oli alun perin ripustettu; tosin myöhemmässä traditiossa Aieteen maa liitettiin pikemminkin Kolkhiiseen.
Odysseiassa Aiaia on metsäinen saari, jossa Kirke-velho asuu yhdessä eläimiksi loihtimiensa vieraidensa kanssa.

Epiteetti

Aiaia on myös Kirken epiteetti, ja sitä käytettiin myös hänen poikansa Telegonoksen yhteydessä.
Jonas Mekas

Jonas Mekas (24. joulukuuta 1922 Semeniskiai, Liettua – 23. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakriitikko ja runoilija. Hän oli syntyjään liettualainen, mutta joutui toisessa maailmansodassa evakkoleireille ja muutti vuonna 1949 Yhdysvaltoihin.
Mekas oli erityisesti kokeellisen elokuvan edelläkävijöitä, ja häntä on kutsuttu yhdysvaltalaisen avantgarde-elokuvan kummisedäksi. Hän teki satoja elokuvia ja videoita sekä julkaisi runoja ja omaelämäkerran. Mekasin tunnetuimpia elokuvia ovat The Brig, joka palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla, New Yorkin taidemaailmasta kertova kolmetuntinen dokumentti Walden, Reminiscences of a Journey to Lithuania ja Lost, Lost, Lost.
Mekas perusti vuonna 1962 avantgarde- ja underground-elokuvaa levittävän The Film-Makers’ Cooperativen. Hän oli vuonna 1970 perustamassa Anthology Film Archives -arkistoa, johon on sittemmin tallennettu tuhansia kokeellisia elokuvia.
Vuosikymmeniä alallaan vaikuttanut Mekas voitti Liettuan kansallispalkinnon. Hän kuului Fluxus-verkostoon. Mekas oli myös Užupiksen kunniakansalainen.