google/wiki40b huggingface dataset:
Loistokeisarikala

Koko ja ulkonäkö

Loistokeisarikala kasvaa 38 cm pitkäksi. Poikasen väri poikkeaa aikuisen kalan värityksestä tyystin: nuoret yksilöt ovat ruskeavalkoraitaisia, aikuiset turkoosinsinisiä, ja niillä on kirkkaankeltainen pyrstö ja silmänympäristö, sekä tummansininen pää ja pilkku pyrstössä. Koirasta ja naarasta ei voi erottaa ulkonäön perusteella.

Alkuperä

Loistokeisarikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta.

Käyttäytyminen ja ravinto

Loistokeisarikala viettää luonnossa päivänsä nyppien koralliriutalta sienieläimiä, Meriakvaariossa sen ruokavalioon kuuluvat levävalmisteet ja lihapitoiset pakasteruoat. Sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa sillä se syö pehmytkorallit, ja näykkii kivikorallien tentakkeleita ja monia selkärangattomia. Se on myös varsin reviiritietoinen, eikä sovellu toisten keisarikalojen seuraan.
Valkokaulusrastas

Levinneisyys

Valkokaulusrastasta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Nepalissa, Bangladeshssa ja Myanmarissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Arinin kieli

Arinin kieli on 1700-luvun lopulla kuollut jeniseiläinen kieli. Sen puhujat asuivat Jenisein molemmilla rannoilla nykyisestä Krasnojarskista pohjoiseen Splošnaja-joelle saakka sekä Ket, Kem ja Malyi Kemtšug -jokien yläjuoksuilla. Arinin set ’joki’ -sanaan perustuvia -set, -sat -loppuisia joennimiä esiintyy Obin keskijuoksulla ja Jenisein varrella. 1700-luvulla muistiin merkityn kieliaineiston perusteella arinin lähin sukukieli oli pumpokoli.
Luigi de Anna

Luigi Giuliano de Anna (s. 3. elokuuta 1946 Giovinazzo) on italialainen kulttuurihistorioitsija, joka toimii Turun yliopistossa italian kielen ja kulttuurin professorina. Hänen erityisalojaan ovat italianismit suomen kielessä ja fennismit italian kielessä, ritarikuntien historia sekä Italian ja Suomen suhteet.
De Anna on valmistunut filosofian maisteriksi Firenzen yliopistosta. Vuonna 1988 hän väitteli filosofian tohtoriksi kulttuurihistorian alalta Turun yliopistossa. De Annan väitöskirja oli alan ensimmäinen Suomessa. Hän on työskennellyt Turun yliopistossa Italian ulkoministeriön nimittämänä lehtorina 1973–1992, Italian kulttuurihistorian dosenttina 1990–1997, kulttuurihistorian yliassistenttina 1990–1995, apulaisprofessorina 1992–1997 ja italian kielen ja kulttuurin professorina vuodesta 1998 alkaen.
Parannesjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 193 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on 4,0 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Se sijaitsee mäkien muodostamassa painanteessa. Järven kaakkoispäässä sen rannoille laskevat Valkeavuoren ja Kulonmäen rinteet ja järven länsirannassa järvelle erottuu selvästi Rajavuoren piirteet. Etelärannassa sijaitsee Valkeekivenlahti, joka on 600 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven itäpää kapenee kuin lahti ja sen pohjukassa Kelmanninlahdessa sijaitsee harju, joka muodostaa Pitkäniemen. Pitkäniemi jakaa järven itäpään pohjukan omaksi järvenosakseen, jonka pohjukkaa kutsutaan Särkilahdeksi. Järvellä on vielä länsipäässä etelään työntyvä 650 metriä pitkä ja alle 100 metriä leveä Kylmälahti.
Järvessä on kartan mukaan viisi nimetöntä saarta. Suurin saarista sijaitsee Valkeekivenlahdessa ja se on 80 metriä pitkä. Myös järven länsipäässä on saari. Muut saaret ovat luotoja.
Järven rantaviivan pituus on 16,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannat vaihtelevat alavista rannoista mäkien rinteisiin ja jyrkänteisiin. Muutamissa kohdissa peltomaita ulottuu rantaan asti. Haja-asutus muodostuu kuudesta taloudesta, joista kolme ovat maatiloja. Rannoille on niiden lisäksi rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14359 ja siitä haarautuvilta kahdelta kylätieltä, jotka risteävät molemmat seututielle 346. Mänttä-Vilppulan kuntaraja ylittää järven kaakkoisosan niin, että siitä jää suurin osa Virtain puolelle.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,9 metriä mpy.
Järvi sijaitsee Vehkajärven valuma-alueen latva-alueilla ja siksi se saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan. Parannesjärven lähialueella on vain kaksi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Särkänlampi (4 ha), joka sijaitsee järven pohjoispuolella. Lammella ei ole laskuojaa, mutta sen katsotaan kuuluvan Parannesjärven valuma-alueeseen. Toinen on Perälammi (1 ha), joka sijaitsee järven itäpuolella. Sen laskuoja laskee Kylmälahteen.
Järven laskujoki lähtee järven itäpäästä ja se laskee Parannesjoen nimisenä ensin kaakkoon Ylä-Kolkkiin ja kääntyy siellä etelään muuttuen Koivuojan nimiseksi. Lopulta se laskee Riihijärveen 3,7 kilometrin päässä Parannesjärvestä. Vesireitti jatkaa Rantalanjärven, Kangasjärven ja Vehkajärven kautta Tarjanteen Pohjaslahteen.
Vappu Rauhanen

Vappu Rauhanen (s. 29. huhtikuuta 1913 Turku) on suomalainen kirjailija.
Matúš Sukeľ

Seuraura

Sukeľ on HK 32 Liptovský Mikulášin oma kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 38+30=68, joilla Sukeľ voitti koko Slovakian B-nuorten sarjan maalipörssin ja jakoi pistepörssin kolmannen sijan HK Popradin Matej Paločkon kanssa. Kaudella 2013–2014 hän debytoi miesten peleissä. Sukeľ pelasi koko runkosarjan Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueohjelma HK Orange 18:n mukana maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Pudotuspelit hän pelasi samassa sarjassa kasvattajaseurassaan HK 32 Liptovský Mikulášissa. Alkukauden 2014–2015 Sukeľ pelasi suurimmaksi osaksi Slovakian Extraligassa HK Orange 20:n paidassa tehden 20 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Hän pelasi loppukauden HK 32:ssa.
Myös kauden 2015–2016 Sukeľ aloitti HK Orange 20:ssa. Hän toimi joukkueen kapteenina. Tammikuussa 2016 Sukeľ siirtyi Suomeen ja Tapparan A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi kasvattajaseuraansa HK 32 Liptovský Mikulášiin, joka oli noussut edellisenä keväänä Extraligaan. Sukeľ oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 21+16=37. Hän jakoi liigan maalipörssin kahdeksannen sijan HC Banská Bystrican Tomáš Surovýn kanssa. Tapaninpäivänä 2016 Sukeľ teki loppukauden kattavan sopimuksen KHL-joukkue HC Slovan Bratislavan kanssa. Hän pelasi siellä loppukaudella viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, mutta jatkoi kevään mittaan pelejään kuitenkin HK 32:ssa. Sukeľ voitti Extraligan karsintasarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Marek Uram.
Kaudella 2017–2018 Sukeľ jatkaa uraansa HK 32 Liptovský Mikulášin Extraliga-joukkueessa. Hän oli tehoilla 19+12=31 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Martin Kriškan jälkeen. Sukeľ sijoittui koko Extraligan maalipörssissä yhdeksänneksi. Hän voitti myös Liptovský Mikulášin sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Sukeľ voitti myös koko karsintasarjan pistepörssin tehoilla 8+11=19 sekä hän jakoi tehotilaston voiton samassa joukkueessa pelanneen veljensä Jakubin kanssa.

Muuta

Sukeľin kaksoisveli Jakub pelaa Matúšin joukkuetoverina HK 32 Liptovský Mikulášin Extraliga-joukkueessa.
Borneonoranki

Koko ja ulkonäkö

Borneonorankiuros painaa 60–90 kiloa, naaras 30–50 kiloa. Ne ovat noin puolitoista metriä pitkiä ja elävät 35–45 vuotta.

Ravinto

Borneonoranki syö enimmäkseen kasvisruokaa: rambutania ja muita hedelmiä, ruohoa ja puiden versoja. Orangit voivat tehdä pahaa tuhoa öljypalmuviljelmällä syömällä kaikki nuoret versot, ja siksi maanviljelijät vihaavat niitä.
Satu Kunnas

Satu Kunnas (s. 3. syyskuuta 1977, Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Kunnas on keskittynyt uransa jälkeen poliisiopintoihin. Ensimmäisen naisten maaottelunsa Kunnas pelasi 13. maaliskuuta 1996 Ruotsia vastaan. Hän on pelannut yhteensä 47 naisten maaottelussa. Kunnas oli ehdolla FIFA:n vuoden pelaajaksi 23 muun naisen ohella vuonna 2005. Suomalaisista myös Laura Kalmari oli ehdolla. Sadun nuorempi veli Kristian Kunnas on myös entinen jalkapalloilija ja hän on edustanut Suomea alle 16- ja alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa.
Vastaesimerkki

Logiikassa, etenkin sovellettaessa matematiikkaan ja filosofiaan, vastaesimerkki on poikkeus ehdotetulle yleiselle säännölle tai laille. Harkitaan esimerkiksi väitelausetta "kaikki oppilaat ovat laiskoja". Tämä lause tekee väittämän, että tietty ominaisuus (laiskuus) on totta kaikissa oppilaissa. Siten yksikin esimerkki ahkerasta oppilaasta todistaisi lauseen vääräksi. Seuraa, että mikä tahansa ahkera oppilas on vastaesimerkki "kaikki oppilaat ovat laiskoja" -väitelauseelle. Vastaesimerkki on tarkemmin kuvailtuna spesifinen tapaus universaaliväitteen valheellisuudesta.

Matematiikassa

Matematiikassa vastaesimerkkejä käytetään usein todistamaan mahdollisten lauseiden rajoja. Käyttämällä vastaesimerkkejä osoittamaan, että tietyt arvelut ovat vääriä, matematiikan tutkijat välttävät umpikujiin menemisen ja oppivat miten he voivat muuttaa arvelujaan todistettavissa olevien lauseiden tuottamiseksi.

Filosofiassa

Filosofiassa vastaesimerkkejä käytetään tavallisesti väittämään, että tietty filosofinen asema on väärässä näyttämällä, että se ei ole sovellettavissa joissain tapauksissa. Toisin kuin matemaatikot, filosofit eivät voi todistaa väittämiään kiistattomasti. Toinen filosofi on täten vapaa olemaan eri mieltä ja löytämään vastaesimerkkejä vastaukseksi. Ensimmäinen filosofi voi tietysti väittää, etteivät nämä myöhemmät vastaesimerkit ole sovellettavissa todellisuudessa.
Vaihtoehtoisesti ensimmäinen filosofi voi muuttaa väitettään niin, että vastaesimerkki ei enää ole sovellettavissa; tämä on verrattavissa tapaukseen, jossa matemaatikko muuttaa lausettaan vastaesimerkin takia.
Kellokosken sairaalamuseo

Museon esineistö

Esineistöön kuuluu psykiatrisen hoidon historiaan liittyviä esineitä, kuten sähköshokkilaiteita, lääkepakkauksia ja hammashoidon välineistöä, sekä muita Kellokosken sairaalaan liittyviä esineitä, esimerkiksi huonekaluja ja potilastöitä.

Museon historia

Museo aloitti toimintansa vuonna 1973, kun sairaalassa askartelunohjaajana toiminut Usko Hujanen keräsi, asetti näytteille ja alkoi esitellä sairaalan käytöstä poistettua esineistöä.  Museo toimi vuosina 1973–2000 Toimelan, eli entisen Kellokosken kartanon meijerin ja myöhemmin sairaalan osastona toimineen rakennuksen toisessa kerroksessa. Vuonna 2000 museo muutti Kellokosken sairaala-alueella sijaitsevaan Siniseen taloon, joka on alun perin rakennettu 1930-luvulla johtavan lääkärin asunnoksi.
Hujanen toimi museonhoitajana muun työnsä ohessa vuoteen 1985. Hänen jälkeensä tehtävässä jatkoi mielisairaanhoitaja Ilkka Raitasuo vuosina 1988–2004. Vuonna 2006 perustettiin Kellokosken sairaalan Museotyöryhmä.

Avoinnaolo

Sairaalamuseo oli aikaisemmin avoinna vain tilauksesta, kunnes kesinä 2017 ja 2018 Tuusulan museo piti sairaalamuseota avoimena yleisölle. Museon nykyisistä aukioloajoista kerrotaan sairaalamuseon nettisivuilla. HUSin museotoimikunta aloitti museossa luettelointiprojektin vuonna 2018 ja näyttelyn uudistamisprojektin keväällä 2019. Uudistettu näyttely avataan yleisölle kesäksi 2019.
Postilaatikko

Postilaatikko on rakennuksen ulkopuolella, yleensä tien varressa oleva laatikko, johon vastaanottajan posti jaetaan.

Rakenne

Postilaatikot sijaitsevat usein teiden varsilla, postilaatikkotelineeseen, tolppaan tai johonkin muuhun niitä varten tehtyyn rakennelmaan kiinnitettynä. Laatikot ovat yleensä muovisia, metallisia tai joskus puisiakin. Tyypillisessä muovisessa laatikossa on kaksiosainen kansi, ulompi sateensuojana ja sisempi varustettu postiluukulla. Metalliset laatikot ovat usein lukittavia. Postilaatikon tärkeä osa on postinsaajan nimi ja osoite, tavallisesti laatikon kannessa tai etuseinässä. Erityisesti omakotitaloalueilla on toisinaan laatikoita, joissa ei ole minkäänlaisia merkintöjä, mikä vaikeuttaa postinjakelua.

Sijoittelu

Omakotitaloalueilla postilaatikot ovat usein tontin rajalla tai erikokoisissa laatikkoryhmissä tien varrella. Rivitaloalueilla ne ovat yleensä aina laatikkoryhmissä esimerkiksi parkkipaikkojen alueella. Kerrostaloissa postit jaetaan ovessa sijaitsevan postiluukun kautta asuintilaan tai alakerrassa oleviin postilaatikoihin. Postilaatikoiden sijoittelusta ja malleista on olemassa Viestintäviraston ohjeet, mutta niiden rakentamisessa voi kuitenkin käyttää myös mielikuvitustaan. Aikoinaan yleisimpiä postilaatikoita oli ns. heittopostilaatikko, johon posti heitettiin ohi ajavasta postiautosta.

Sähköpostilaatikko

Postilaatikko-termi on otettu käyttöön myös sähköpostin yhteydessä, tarkoittamaan saatujen ja lähetettävien viestin talletukseen käytettäviä tiedostorakenteita. Tässä yhteydessä postilaatikot usein nimetään ja ryhmitellään esimerkiksi viestien päivämäärän, lähettäjien tai sisältöjen perusteella.
Andrew Yogan

Pelaajaura

Yogan pelasi juniorikiekkoa OHL:ssä, johon hänet varattiin Windsor Spitfireen vuonna 2007 varaustilaisuuden viidentenä pelaajana. Hänet oli sijoitettu 19. sijalle, koska joukkueet pelkäsivät, ettei hän ollut halukas pelaamaan OHL:ssä. Hän liittyi Erie Ottersiin vuonna 2008. Kaudella 2008–2009 ennen varausikään tulemista Yogan kärsi aivotärähdyksestä, joka saattoi tiputtaa hänen varausnumeroaan. Ennen aivotärähdystä jotkut pitivät häntä jopa potentiaalisena ensimmäisen kierroksen varauksena. Kaudella 2009–2010 Yogan teki 25 maalia ja 30 syöttöä Eriessä. Kaudella 2010–2011 hän pelasi runkosarjassa vain kymmenen ottelua ja pudotuspeleissä kolme kärsittyään olkapäävammasta. Vuonna 2011 hänet kaupattiin Peterborough Petesiin. Kaudella 2011–2012 Yogan valittiin 12.–18. maaliskuuta viikon pelaajaksi. Hän teki viikon aikana neljä maalia ja sai yhtä monta maalisyöttöä kolmessa pelaamassaan ottelussa. Kauden päättyessä Yogan oli OHL:n maalipörssin kuudes 41 osumalla ja pistepörssin 15. 78 pisteellä. Yogan uskoo itse parantaneensa puolustustaitojaan kauden aikana.
21. maaliskuuta 2012 Yogan allekirjoitti AHL-joukkue Connecticut Whalen kanssa try out -sopimuksen ja 26. maaliskuuta hän teki kolmen vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden aikana vielä kaksi ottelua Whalessa ja teki niissä kaksi maalia sekä sai yhden syöttöpisteen. Molemmat maalit syntyivät hänen ammattilaisdebyytissään 9. huhtikuuta 2011.
Varaushetkellään Yogan piti käsiään ja laukaustaan parhaina ominaisuuksinaan jääkiekkoilijana. Suurimpana kehitettävänä asiana hän piti luistelunopeuttaan. Hänen nopeuden puutteensa voi johtua siitä, että hän aloitti jääkiekon pelaamisen vanhempana, kuin useimmat.
6. lokakuuta 2014 Yogan kaupattiin Rangersista yhdessä Steven Kampferin kanssa Florida Panthersin organisaatioon vaihdossa Joey Crabbiin.
County Sea Horse

County Sea Horse oli Countyn tehtaan valmistama malli. Kyseessä oli amfibiotraktori.

Historia

Countyn traktorit perustuivat Fordsonin Super Major -traktoreihin, ja yhtiö kilpaili Fordsonia vastaan hanakasti.
County päätti rakentaa Sea Horsen (suomeksi "Merihevonen") mainokseksi omalle yritykselleen. Tämän amfibiotraktorin oli määrä ylittää ajaen Englannin kanaali historian ensimmäisenä traktorina. 5,5 kilometrin tuntinopeudella vedessä ajanut Sea Horse saavutti Englannin rannikon seitsemän tunnin ja viidenkymmenen minuutin jälkeen. Lähtö tapahtui Ranskasta ja matkaa kertyi 51 kilometriä.

Rakenne

Amfibiotraktorin tärkeimpänä uutena ominaisuutena voi pitää kelluntajärjestelmää, joka toimi siten, että neljän kookkaan Goodyear-renkaan sisältämä suuri ilmamäärä kannatti miltei kuuden tonnin painoista traktoria. Valmistaja pelasi varman päälle asentamalla vielä ontelot ja isot kelluntasäiliöt keulaan ja perään. Yritys selitti, että säiliöitä voitiin käyttää painolastina kuivalla maalla työskenneltäessä. Ontelot auttoivat Sea Horsea myös vedessä vakauttamalla liikkumista voimakkaassa aallokossa ja laivojen vanavedessä kuljettaessa.
Liikkuminen tapahtui siipiratasalusten tavoin traktorin massiivisilla renkailla. Tässä tulivat ilmi Sea Horsen ongelmat. Yksi ongelma oli traktorin hidas liikkuminen vedessä (5,5 kilometriä tunnissa). Lisäksi renkaat roiskivat vettä kuljettajan päälle.
Teknisiin onnistumisiin kuului ehdottomasti se, että traktoria ei tarvinnut muuttaa Countyn valmiista traktorien mallistoista juuri lainkaan. Esimerkiksi traktorin koneistoa ei pyritty suurella vaivalla tekemään vesitiiviiksi, vaan pelkästään kytkinkotelo. Myös Countyn tehtaan traktoreihin käyttämät tavalliset öljytikut vaihdettiin kierteellä varustettuihin vastaaviin. Ohjauslaitteisto toimi samalla periaatteella kuin kuivalla maalla. Seurauksena oli se, että kääntöympyrä oli vedessä huomattavasti suurempi.

Myynti

County Sea Horsea ei myyty yhtään kappaletta.
Aarre Happonen

Aarre Alvar Happonen (24. syyskuuta 1910 Tainionkoski – 29. maaliskuuta 1989 Helsinki) oli ammattiyhdistysjohtaja ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria

Aarre Happosen vanhemmat olivat työnjohtaja Lauri Pekka Happonen ja Anna Vartiainen ja puoliso vuodesta 1940 Fanny Alisa (Liisa) Litukka. Happonen suoritti Työväen Akatemian 1936 ja toimi sähköasentajana 1927–1935, myymälänhoitajana 1936–1937, toimitsijana 1937–1944, Liiketyötekijäin liiton 1. sihteerinä 1944–1949 ja liiton puheenjohtajana 1949–1974. Liikeliiton kunniapuheenjohtaja hän oli vuodesta 1986. Happonen toimi myös SAK:n hallituksessa ja työvaliokunnassa, Liiketyöntekijä-lehden päätoimittaja hän oli vuodesta 1949. Happonen edusti ammattiliittoaan monissa eri toimikunnissa ja -elimissä ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. SDP:n toimintaan aktiivisesti osallistunut Happonen oli puolueen jäsen yli 60 vuotta.
Juho Halme

Johan Waldemar ”Juho” Halme (alk. Eliasson, 24. toukokuuta 1888 Helsinki – 1. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja toimittaja. Punaiset teloittivat hänet muutama päivä Suomen sisällissodan alkamisen jälkeen.
Halme osallistui kilpailijana kaksiin olympialaisiin. Lontoossa 1908 hän sijoittui keihäänheitossa kuudenneksi. Tukholmassa 1912 hän sijoittui paremman käden keihäänheitossa neljänneksi tuloksella 54,65, molempien käsien keihäänheiton yhteistuloksessa yhdeksänneksi yhteistuloksella 88,54 (54,90 + 33,64) ja kolmiloikassa 11:nneksi tuloksella 13,79. Vuonna 1913 hän ylitti kaikkien aikojen toisena suomalaisena paremman käden keihäänheitossa 60 metrin rajan (ensimmäinen oli Julius Saaristo).
Seuratasolla Halme edusti Iisalmen Visaa, Helsingin Reipasta ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti yhteensä kuusi Suomen-mestaruutta kolmiloikassa, pituushypyssä, keihäänheitossa ja viisiottelussa vuosina 1907–1917.
Halme teki vuonna 1912 kolmiloikan Suomen-ennätyksen 13,95, joka paransi Juho Soinin ennätystä neljällä senttimetrillä. Jukka Rangell rikkoi ennätyksen vielä samana vuonna.
Halme oli Helsingin Kisa-Veikkojen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1909–1918. Hän oli Suomen Urheilulehden toimitussihteeri vuosina 1912–1917 ja Urheilukalenterin toimittaja vuosina 1913–1918. Vuonna 1917 julkaistiin hänen kirjoittamansa kirja Suomalaiset urheiluseurat.
Punaiset vangitsivat Halmeen Helsingissä 31.1.1918, ja hän kuoli helmikuun puolella ampumahaavoihin, jotka oli saanut edellisiltana Nikolainkirkon portailla. Ampuminen oli kosto siitä, että Urheiluaitan varastosta oli jaettu jalkineita ja vaatteita suojeluskuntalaisille, jotka pakenivat vallankumouksen takia kaupungista.
Juho Halmeen veli oli urheilutoimittaja ja keilailun MM-kisaedustaja Yrjö Halme.
Pinaattikeitto

Pinaattikeitto on tyypillisesti maitopohjainen ja melko sakea keitto, joka nimensä mukaisesti sisältää pinaattia. Koska pinaatti sisältää kalsiumia sitovaa oksaalihappoa, se yhdistetään ruoanlaitossa usein maitotuotteisiin. Pinaattikeiton kanssa syödään usein keitettyjä munia. Pinaattikeittoa myydään usein eineksinä ja pakasteina, ja sitä tarjotaan myös esimerkiksi kouluissa.
Alix (sarjakuva)

Alix on ranskalaisen sarjakuvapiirtäjä Jacques Martinin luoma antiikin Roomaan sijoittuva historiallinen seikkailusarjakuva, jonka päähenkilö on nuorukainen nimeltä Alix Gracchus. Syntyjään gallialainen Alix seikkaili ensimmäisen kerran vuonna 1948 belgialaisessa Tintin-sarjakuvalehdessä. Piirrostyyliltään Alix edustaa selkeää viivaa eli ligne clairea.

Sarjakuvan henkilöhahmot ja tapahtumaympäristöt

Alix on poikakirjamaista seikkailusarjakuvaa antiikin ajan maailmassa. Tapahtumaympäristöjä ovat Italia, Kreikka, Gallia, Mesopotamia, Afrikka ja Lähi-itä. Monissa seikkailuissaan Alix toimii Julius Caesarin salaisena asiamiehenä. Alix on erinomainen taistelija ja akrobaatti ja samalla myös hyvin neuvokas. Luonteeltaan hän on tinkimättömän jalo. Hyvin usein hän joutuu pelastamaan pulasta toverinsa, egyptiläisen Enak-pojan. Useissa albumeissa Alixin päävihollinen on viekas ja vallanhimoinen konna Arbaces.
Sarjakuvien vauhdikasta juonta hidastavat puhekuplissa ja selityslaatikoissa olevat pitkät tekstit. Henkilöhahmot ovat psykologisesti yksiulotteisia. Historialliset ympäristöt ovat hyvin kuvattuja, vaikkakin yksityskohdissa on joskus pieniä virheitä. Varhaisimmissa Alix-sarjakuvissa antiikin kuvausta on siistitty ja pehmennetty nuorille lukijoille suunnattuihin sarjakuvalehtiin sopivaksi. Myöhemmissä tarinoissa 1960-luvun lopulta ja varsinkin 1970-luvulta alkaen on kuvattu alastomuutta ja antiikin maailman järkyttäviä piirteitä.

Sarjakuvan jatkuminen

Viimeinen Martinin piirtämä Alix-albumi ilmestyi vuonna 1988. Alix-albumeja alkoi taas ilmestyä 1990-luvun lopulla, mutta heikentyneen näkökykynsä vuoksi Jacques Martin oli tuolloin luovuttanut sarjan piirtämisen Rafael Moralesille. Martin kuitenkin käsikirjoitti kaikki Alix-albumit aina vuoteen 2005 asti. Tämän jälkeen sekä sarjan piirtäjä että käsikirjoittaja ovat vaihtuneet useita kertoja, joskin Martin osallistui tarinoiden ideointiin aina vuonna 2010 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.

Alix Suomessa

WSOY julkaisi vuosina 1974–1975 kahdeksan Alix-albumia. Albumit suomensi Outi Walli. Takakannessa sarjan nimi on Alix peloton ja selässä Alix seikkailee. Sarjasta ei aikoinaan tullut toivottua kaupallista menestystä, mutta nykyisin WSOY:n julkaisemat Alix-albumit ovat suosittuja keräilykohteita.
Vuodesta 2008 alkaen Apollo Kustannus on julkaissut uusia Alix peloton -suomennoksia sarjan aiemmin kääntämättömistä osista. Uudet albumit on suomentanut Kirsi Kinnunen.
Praise to Helsinki

Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Eddie Boyd.
Petri Juutilainen

Petri Juutilainen (s. 1953) on Tampereella asuva pasunisti ja big band -kapellimestari. Juutilainen on toiminut muun muassa Pirkanmaan musiikkiopiston pop/jazz-linjan rehtorina, Helsingin poliisisoittokunnan kapellimestarina ja UMO Jazz Orchestran pasunistina. Nykyisin Juutilainen toimii Nokia Big Bandin johtajana ja vierailee kapellimestarina useissa kotimaisissa sinfoniaorkestereissa. Lisäksi hän on toiminut Ilkka Alanko Orchestran kapellimestarina, ja tehnyt yhteistyötä mm. Anssi Tikanmäen ja Pentti "Baby Boy" Varhaman kanssa.
St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa

Juoni

Tyttökoulun jatko-osassa Annabelle Frittonista on tullut uusi johtajatyttö, kun Kelly Jones on siirtynyt MI7-agentiksi. Tytöt lähtevät sekä koulun älykköjen että Kellyn agenttien joukkovoimalla etsimään suurta aarretta saatuaan kuulla, että koulun rehtori Camilla Fritton on sukua kuuluisalle merirosvolle.

Tuotanto

Elokuvan kuvauksen alkoivat Ealing Studiosilla heinäkuussa 2009, ja ulkokuvia otettiin mm. Globe Theatrella ja Thames-joella Lontoossa. Koulun julkisivua esitti Charterhouse School Godalmingissa, Surreyssa ja poikakuoroa Guildfordin katedraalin kuoro. 16. elokuuta 2009 kuvattiin satojen avustajien kera suuri tanssikohtaus flash mob -tyyliin Liverpool Streetin rautatieasemalla.

Vastaanotto

Cannesin elokuvajuhlilla 2008 elokuvan ensi-iltapäiväksi ilmoitettiin 18. joulukuuta 2009. St. Trinian’s 2 oli avausviikonloppunaan toiseksi katsotuin elokuva James Cameronin Avatarin jälkeen ja tuotti silloin yli miljoona puntaa. Vaikka elokuva ei kaupallisesti yltänyt edeltäjänsä 12 miljoonan punnan lipputuloihin, siitä tuli silti vuoden 2009 joulukauden neljänneksi suurin elokuvahitti. Sen edelle menivät vain Alvin ja pikkuoravat 2, Sherlock Holmes ja Avatar. Pääosin St. Trinian’s 2 sai kuitenkin negatiivisia arvosteluja.