google/wiki40b huggingface dataset:
Alkman

Alkman (m.kreik. Ἀλκμάν, 600-luku eaa.) oli kreikkalainen runoilija. Hän oli mahdollisesti kotoisin Sardeksesta, mutta eli myöhemmin Spartassa. Häntä pidetään kuorolyriikan perustajana. Hellenistisenä aikana hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta.
Alkmanin kerrotaan kirjoittaneen kuusi kirjaa, jotka sisälsivät n. 50–60 runoa. Ne olivat todennäköisesti kadonneet jo keskiajalle tultaessa, ja aina 1800-luvun puoliväliin asti hänen tuotannostaan tunnettiin vain joitakin lyhyitä katkelmia, jotka olivat säilyneet lainauksina muiden kirjailijoiden teoksissa. Sen jälkeen tehtyjen papyruslöytöjen ansiosta nykyään tunnetaan muun muassa 101 säettä eräästä Alkmanin kirjoittamasta partheneionista eli naimattomien nuorten naisten esittämästä kuorolaulusta.
Johannes Lahti

Urheilu-ura

Lahti edusti Suomea vuoden 1976 olympialaisissa Montrealissa ja vuoden 1980 olympialaisissa Moskovassa sijoittuen kummallakin kerralla yhdenneksitoista. Montrealissa hänen loppupisteensä olivat 7650 ja Moskovassa 7725. Hän osallistui myös kaksiin EM-kisoihin: vuonna 1978 Prahassa hän oli seitsemäs oteltuaan tuloksen 7875 pistettä, mutta vuonna 1982 Ateenassa hän joutui keskeyttämään.
Lahti voitti urallaan henkilökohtaisissa lajeissa yhteensä neljä SM-kultaa, yhden hopean ja pronssin ulkoradoilla sekä hopean sisäradoilla; hopeamitalit hän saavutti korkeushypyssä. Otteluennätyksensä 8 090 pistettä hän otteli vuoden 1978 Kalevan kisoissa (silloin käytössä olleen taulukon mukaan tulos oli 8 109 pistettä). Korkeushyppyennätyksensä 216 cm hän hyppäsi vuonna 1971 ja jäi tuolloin vain yhden senttimetrin päähän Suomen ennätyksestä.
Lahti ylitti 19. syyskuuta 1976 ensimmäisenä suomalaisena 8 000 pisteen rajan epävirallisessa kilpailussa Turussa. Tulosta 8041 ei hyväksytty viralliseksi Suomen ennätykseksi.

Valokuvaajana

Valokuvaajana Lahti oli erikoistunut luonto- ja maisemakuvaukseen. Hän on kuvannut etenkin varsinaissuomalaisia aiheita ja julkaissut useita valokuvateoksia.
Arvo Tigerstedt

Arvo Selim Tigerstedt (taiteilijanimeltään Tiikeri, 21. maaliskuuta 1899 Helsinki – 19. syyskuuta 1969 Tuusula) oli suomalainen urheilutoimittaja sekä pilapiirtäjä. Uransa alussa hän tähtäsi huippu-urheilijaksi, voittaen muun muassa SM-pronssia korkeushypyssä vuonna 1925, mutta kouluttautui myöhemmin mainospiirtäjäksi. Tigerstedt teki varsinaisen elämäntyönsä laatien urheiluaiheisia pilapiirroksia Helsingin Sanomille, mutta työskenteli myös muutamia vuosia Suomen Urheilulehdelle. Lisäksi hänet tunnetaan julistesuunnittelijana. Monet hänen runsaasta 5 000 piirroksestaan julkaistiin vuosina 1931–1944 sata sarjaa käsittävinä albumeina.
Eddie Mora Bermúdez

Eddie Mora Bermúdez (s. 23. helmikuuta 1965 San José) on costaricalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksista, joita on esitetty Costa Rican lisäksi Kanadassa, Meksikossa, Alankomaissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.

Ura

Mora Bermúdez opiskeli sävellystä William Porrasin johdolla Costa Rican kansallisessa yliopistossa vuosina 1980–81. Myöhemmin hän täydensi siellä opintojaan myös Benjamín Gutiérrezin ja Luis Diego Herran johdolla. Viulunsoiton opintonsa Mora Bermúdez suoritti Moskovan Tšaikovski-valtionkonservatoriossa vuosina 1983–92 opettajinaan Maja Glizarova ja Olga Voitova; lisäksi hän sai yksityistä sävellysopetusta venäläiseltä Juri Vorontsovilta.
Mora Bermúdez on viulistina esittänyt ensisijaisesti omaa musiikkiaan, mutta hänen ohjelmistoonsa kuuluu myös muiden säveltämää costaricalaista musiikkia. Vuonna 1994 hän aloitti esiintymisen viulu–piano-duossa Mora/Duarte. Vuonna 1995 hän oli mukana perustamassa Camerata Latinoamericana -jousiorkesteria. Vuonna 2003 hänestä tuli Heredian sinfoniaorkesterin taiteellinen johtaja. Costa Rican yliopiston (San Pedro, Montes de Oca) professorina Mora Bermúdez on opettanut vuodesta 1992 kamarimusiikkia, sävellystä ja viulunsoittoa. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut siellä mukana järjestämässä vuosittaista nykymusiikkiseminaaria.
Annikki Kaivola-Bregenhøj

Annikki Kaivola-Bregenhøj (s. 1939) on suomalainen folkloristi ja Turun yliopiston täysinpalvellut professori.
Kaivola-Bregenhøj väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1973 arvoituksia käsittelevällä tutkimuksella. Hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa, Kööpenhaminan yliopistossa ja Suomalaisen tiedeakatemian tutkijana. Lukuvuoden 1988-1989 hän oli vierailevana tutkijana Jerusalemin Heprealaisessa yliopistossa. Vuodet 1993-2004 hän toimi Turun yliopiston folkloristiikan professorina. Sen jälkeen hän toimi talven 2005 niin sanottuna Suomi-professorina antropologian oppiaineessa Lakeheadin yliopistossa Thunder Bayssa Kanadassa.
Annikki Kaivola-Bregenhøj on naimisissa tanskalaisen perinteentutkijan Carsten Bregenhøj'n kanssa, joka on toiminut arkistonhoitajana Dansk Folkemindesamlingissa ja sitten Vaasassa Österbottens traditionsarkivissa vuodet 1972-2006.

Julkaisut

Kaivola-Bregenhøj on julkaissut kymmenien tieteellisten artikkelien lisäksi useita monografioita, kuten vuonna 1987 julkaistu Kertomus ja kerronta ja sen vuonna 1996 julkaistu englanninkielinen laitos Narrative and narrating: Variation in Juho Oksanen's storytelling; vuonna 1983 Kööpenhaminassa ilmestynyt Bondebryllup: Optegnelser i Dansk Folkemindesamling; vuonna 2001 SKS:ltä ilmestynyt Riddles: Perspectives on the Use, Function and Change in a Folklore Genre.
Chabo

Chabo, eli Japanese Bantam on erittäin vanha aasialainen kanarotu. Chabon uskotaan olevan alun perin Indokiinasta. Chabon historia yltää Tang-dynastian ajoille vuosien 619 – 906 väliin. Tuolloin niitä pidettiin vain keisarillisten palatsien puutarhoissa. Chabo tuli Eurooppaan ilmeisesti saksalaisten maustekauppiaiden mukana Aasiasta 1800-luvulla.

Ulkonäkö

Chabolla on erittäin tarkka rotumääritelmä ja se on erittäin suosittu näyttelyrotu mm. Britanniassa. Sileähöyhenisen lisäksi chabosta on kaksi muuta muunnosta: silkkihöyheninen ja kiharakarvainen eli "friseerattu". Chabolla on monia värityksiä, joista yleisimpänä on valkoinen mustapyrstöinen. Chabolle on ominaista lyhyet jalat ja pieni selkä. Kanan pyrstö kaartuu suoraan ylöspäin tai jopa selän päälle. Kana on hyvin pieni. Chabolla on päähän verrattuna suuret silmät. Harja on yhtenäinen, ja siinä on vain muutama lovi. Silmäluomien tulee olla punertavat, eikä niissä saa olla valkoisia pigmenttipuutoksia. Täysikasvuinen kukko painaa 510-600 grammaa ja kana 400-510 grammaa.
Vallankumousoikeus

Vallankumousoikeus oli Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918 punaisessa Suomessa kihlakunnanoikeutta ja raastuvanoikeutta vastannut alempi oikeusaste. Niitä perustettiin punaisten hallitsemiin kuntiin ja kaupunkeihin.
Vallankumousoikeuden jäseninä olivat yleinen syyttäjä, mahdolliset puolustusasianajajat, puheenjohtaja ja oikeuden jäsenet. Vallankumousoikeus toimi kansalaissodan aikana useissa kunnissa, merkittäviä olivat esimerkiksi Helsingin vallankumousoikeus sekä Tampereen vallankumousoikeus, joka tuomitsi Suinulan verilöylystä selvinneitä suojeluskuntalaisia sakkorangaistuksiin. Vallankumousoikeudet saattoivat tuomita sakkorangaistuksia tai vankeutta, niillä ei ollut oikeutta jakaa kuolemantuomioita. Ylempänä oikeusasteena oli Helsingissä toiminut Vallankumouksellinen ylioikeus, johon vallankumousoikeuksien tuomioista sai valittaa.
Eduardo Vargas

Maajoukkueura

Chilen maajoukkueessa Vargas on pelannut vuodesta 2009 lähtien. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2014, jossa teki yhden maalin.
Vargas on Copa Américan kaksinkertainen mestari ja maalikuningas. Hän jakoi Copa Américassa 2015 maalikuninkuuden neljällä maalilla yhdessä Perun Paolo Guerreron kanssa. Vuoden 2016 Copa América Centenariossa hän oli yksinään turnauksen paras maalintekijä kuudella maalillaan.  
Vargas on pelannut 82 maaottelua ja tehnyt niissä 35 maalia.
Marmorisorsa

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 39–42 senttimetriä ja siivenkärkien väli 63–70 cm. Marmorisorsa on hoikka, pienikokoinen sorsalintu, jolla on pitkät siivet ja pyrstö. Sen kapea ja tumma nokka muistuttaa naaras jouhisorsaan (Anas acuta) nokkaa. Pää suhteessa ruumiiseen vaikuttaa suurelta ja pitkältä niskatöyhdön takia. Silmänalue on tumma. Linnun puku on hiekanruskean vaalea, ja sitä täplittävät likaisenvalkoiset pallukat. Siiven alapinnat on vaaleat, mutta päälipuolen kyynärsulat ovat vaaleimmat ja linnun ollessa lennossa edestäpäin katsottuna siiventaipeessa näkyy kaksi vaaleaa täplää. Marmorisorsan sukupuolet ja ikäluokat ovat samannäköisiä, mutta koirailla saattaa olla täyteläisempi niska ja tummempi nokka, sekä nuorilla vaalea täplitys epäselvempää ja beigensävyistä.
Marmorisora on hiljainen, mutta soitimella naaras ääntelee kirkasta vihellystä ”vii-vih”.

Levinneisyys

Ennen vuotta 1991 lajin maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi arvioitiin 34 000–40 000 lintua. Vaikka aineistoa on vähän, nykyiseksi yksilömääräksi on arvioitu 14 000–26 000 lintua, mikä osoittaa kannan nopean heikkenemisen.
Nykyinen kanta on 3 000–5 000 lintua läntisellä Välimerellä, 1 000 lintua itäisellä Välimerellä, 5 000–15 000 lintua Lounais-Aasiassa ja 5 000 lintua Etelä-Aasiassa.
Talvehtimismäärät Iranissa ovat tippuneet vuosien 1985–1992 25 000–30 000 linnusta vuoden 1993 5 000 lintuun ja vuoden 1995 vain 3 700 lintuun. Arvioitu 3 000 linnun talvehtimispopulaatio vuonna 1997 ja 4 250 linnun määrä Tunisiassa näyttävät, että läntisen Välimeren populaatio on suurempi kuin aikaisemmin luultiin.
Marmorisorsan levinneisyys on hajanaista. Sitä esiintyy läntisellä Välimerellä Espanjassa, Marokossa, Algeriassa, Tunisiassa ja talvehtimisalueilla Pohjois-Afrikassa ja Saharan eteläpuolisen Afrikan länsiosissa. Itäisen Välimeren maista se esiintyy Turkissa, Israelissa, Jordaniassa, Syriassa ja talvehtimisalueella Egyptin eteläpuolella. Lähi-idässä ja Etelä-Aasiassa se esiintyy Azerbaidžanissa, Armeniassa, Venäjällä, Turkmenistanissa, Uzbekistanissa, Tadžikistanissa, Kazakstanissa, Irakissa, Iranissa, Afganistanissa, Pakistanissa, Intiassa ja Kiinassa, sekä talvehtivana Iranissa, Pakistanissa ja Luoteis-Intiassa.
Laji on hävinnyt Kap Verdeltä, Kyprokselta ja Pohjois-Makedoniasta

Elinympäristö

Marmorisorsa pesii paikallisena reheväkasvuisissa, matalissa alankojärvissä.

Uhat

Yli 50% marmorisorsalle sopivista elinympäristöistä on tuhoutunut 1900-luvulla. Ihmisen tekemät hydrologiset muutokset ovat vaikuttaneet vakavasti pesimäpaikoilla Tunisiassa, Turkissa, Marokossa ja Espanjassa.
Marmorisorsan kanta on vähentynyt nopeasti, koska sen talvehtimisalueita on tuhoutunut. Aineistoa on kuitenkin niukasti ja saattaa olla, että jotkut linnut ovat siirtyneet uusille talvehtimisalueille. Läntisen Välimeren alueelta on löytynyt lisää yksilöitä, mutta tämä johtuu todennäköisesti parantuneista tarkkailujärjestelmistä. Tämä populaatio on kärsinyt elinympäristöjen häviämisestä.
Anaksimenes

Anaksimenes (m.kreik. Ἀναξιμένης, n. 585 – 525 eaa.) oli eräs antiikin kreikan esisokraattisista filosofeista, hänet luetaan kuuluvaksi ns. joonialaisen luonnonfilosofian haaraan. Hän oli kotoisin Joonian Miletoksesta. Hän oli Anaksimandroksen oppilas ja Anaksagoraan opettaja.

Ajattelu

Anaksimeneen mukaan kaiken olevaisen alkusyy tai -perusta (arkhē) oli äärettömässä ilmassa – kaikki olevainen on ilmaa vaihtelevalla tiheydellä. Kuumuus laajentaa ja kylmyys tiivistää ilmaa, synnyttäen sille erilaisia olomuotoja. Tiheyden vaihtelu on asteittainen, ja tapahtuu kumpaankiin suuntaan, riippuen siitä saako kuuma vai kylmä voiton. Kun ilma tiivistyy kylmyyden seurauksena, siitä muodostuvat vaiheittain pilvet, vesi ja maa. Kun ilma harvenee kuumuuden seurauksena, siitä muodostuu lopulta tuli.
Tällä tavoin on syntynyt myös maan muodostava levy, joka kelluu ilmassa. Samanlainen tiivistyminen on synnyttänyt myös auringon, tähdet ja kaiken muun olevan. Anaksimenes ei kieltänyt jumalia, mutta uskoi myös niiden syntyneen ilmasta, sen sijaan että jumalat olisivat luoneet ilman.
Anaksimeneen mukaan maa oli siis litteä ja sen sekä ylä- että alapuolella oli ilmaa. Hänen mukaansa juuri maan litteys esti sitä putomasta alaspäin. Tähän ei sisältynyt erityistä ajatusta siitä, että maa olisi kuitenkaan ollut kaiken keskuksessa: Anaksimeneen mallissa taivaankappaleet eivät pyörineet maan ympärillä, vaan kiersivät kehässä sen yläpuolella. Esimerkiksi aurinko ei kadonnut näkyvistä siksi, että se olisi mennyt maan alapuolelle, vaan koska se jäi maan korkeampien osien peittoon ja pieneni kasvaneen etäisyyden vuoksi. Myös aurinko oli litteä.
Anaksimeneen ajatus oli kenties tarkoituksella suunnattu vastaamaan Anaksimandrokselle, joka oli ehdottanut alkusyyn olevan rajaton apeiron. Anaksimandroksen ajatukseen ei kuitenkaan kuulunut apeironin tarkempi määritelly. Anaksimeneen ilmalla on monia apeironin piirteitä, mutta päinvastoin kuin Anaksimandros hän määritteli alkusyynsä täsmällisesti yhdeksi klassisista alkuaineista.
Anaksimeneen ajattelu eroaa edeltäjiensä Thaleen ja Anaksimandroksen ajattelusta siinä, että hänelle ilma oli sekä kaiken alkuperä että se aine, mistä kaikki lopulta muodostuu. Thaleelle vesi oli lähinnä kaiken alkuperä, mutta hän ei tarkoittanut väittää, että kaikki olisi lopulta muodostunut vedestä. Sama pätee Anaksimandroksen ajatukseen apeironista.
Tower Bloxx

Pelaaminen

Tower Bloxxissa pelaajan on rakennettava tornitaloja. Rakentaminen tapahtuu kerros kerrokselta, pudottamalla oikeaan aikaan nosturinkoukussa riippuva kerrospalikka edellisen päälle. Mikäli kerroksen onnistuu pudottamaan täsmälleen oikeaan kohtaan, talon asukasluku kasvaa hetkellisesti nopeammin. Pelaajalla on kolme yritystä saada kerrospalikka paikalleen; mikäli palikka putoaa talosta ohi tai sen asettaa liian reunalle, pelaaja menettää yhden yrityksen. Talosta tulee sitä heiluvampi, mitä epätasaisemin palikat on aseteltu.
Pelissä on kaksi pelimuotoa, kaupunkipeli ja pikapeli. Kaupunkipelissä kerrosten lukumäärä on rajallinen, ja suunnitellun kerrosmäärän saavutettuaan pelaajan on asetettava tornitalolleen katto. Pikapelissä puolestaan rakennetaan kerrostaloa niin kauan kun pelaajalla on yrityksiä jäljellä. 
Kaupunkipelissä on tavoitteena rakentaa asukasluvultaan mahdollisimman suuri kaupunki 25 tonttia sisältävälle kartalle. Pelimuoto sisältää neljä eri rakennustyyppiä: sinisen asuintornitalon, punaisen liiketornitalon, vihreän toimistotornitalon ja keltaisen pilvenpiirtäjän. Kaupunkipelin alussa voi rakentaa vain sinisiä asuintornitaloja. Rakentamisen jatkuessa pelaaja saa käyttöönsä muita tornitaloja. Talojen sijoittelua pitää miettiä, sillä punaisen liiketornitalon voi rakentaa vain sinisen talon viereen, vihreän talon sinisen ja punaisen viereen sekä keltaisen talon sinisen, punaisen ja vihreän tornitalon viereen.
Pikapeli on loputon pelimuoto, jossa yritetään rakentaa mahdollisimman monta asukasta majoittava ja korkea pilvenpiirtäjä. Ainoastaan kolme parasta tulosta pääsee huipputuloksiin. Peli loppuu vasta pelaajan menetettyä viimeisen elämänsä.

Vastaanotto

Pelit-lehden arvostelussa Tower Bloxx sai täydet viisi tähteä. Arvostelija Mika Äärilä kehui pelin kaunista grafiikkaa ja yksinkertaisen toimivaa pelattavuutta.
Toukokuussa 2006 peli sai Mobile Entertainment Award -palkinnon.
TUL:n pesäpallomestaruus 1970

Työväen Urheiluliitto ratkaisi pesäpallomestaruutensa vuonna 1970 cup-kilpailussa. Voiton vei Jokioisten Koetus seuraavalla kokoonpanolla: Markku Leino, Jorma Hacklin, Martti Pomell, Harri Filppula, Leo Lehti, Esa Hacklin, Tapio Hacklin, Pertti Leino, Ismo Tossavainen, Keijo Tossavainen. Huoltajana Tapio Talikainen. Lyöjäkuninkuuden voitti Leo Lehti. Lopputurnaus pelattiin 19.-20.9. Jokioisilla.
Mikko Majanlahti

Mikko Erkki Arvo Einari Majanlahti (vuoteen 1948 Mansikka, s. 29. elokuuta 1933 Jääski) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Majanlahti johti Tampereen Työväen Teatteria vuosina 1981–1986 ja Turun kaupunginteatteria vuosina 1986–1990. Tämän lisäksi hän on ollut toiminut näyttelijänä useissa näytelmissä, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet muistetaan muun muassa rooleista Mika Kaurismäen elokuvasta Klaani (1984) sekä Erkko Kivikosken elokuvasta Kesyttömät veljekset (1969). Hän on näytellyt päärooleja muun muassa televisionäytelmässä Taide pitkä, elämä lyhyt (1967) ja Seppo Huunosen elokuvassa Karvat (1974).
Majanlahti oli naimisissa näyttelijä Maija-Liisa Majanlahden kanssa tämän kuolemaan 26. tammikuuta 2017 asti. Myös heidän lapsistaan, Antti Majanlahdesta (1966–2017) ja Sanna Majanlahdesta (s. 1962) tuli näyttelijöitä.
WASD

WASD on usein tietokonepeleissä tai muissa -ohjelmissa käytettävä nuolinäppäinten korvaaja QWERTY- tai ZWERTY-näppäimistöllisissä tietokoneissa. WASD sijaitsee näppäimistön vasemmassa yläkulmassa nuolinäppäinten muotoisessa kuviossa. Sitä on helpompi käyttää kuin nuolinäppäimiä, jos hiirtä käytetään oikealla kädellä. Monissa tietokonepeleissä käytetään oletuksena WASD-näppäimiä liikkumiseen. Koska WASD:n ympärillä on paljon muitakin näppäimiä, se on looginen paikka tähän tarkoitukseen, sillä WASD:n ympärillä oleviin näppäimiin voidaan antaa omia määrityksiä mitä ne tekevät, ja niitä voidaan nopeasti käyttää sormien jo ollessa lähellä.
James Wisniewski

Pelaajaura

Wishniewski pelasi kaudesta 2000–2001 OHL-juniorisarjaa Plymouth Whalersin joukkueessa. Chicago Blackhawks varasi hänet vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Kaudella 2003–2004 Wisniewski toimi Whalersin kapteenina. Hänet tunnettiin kovasta laukauksesta, ja hän olikin hyvä maalintekijä. Hän teki 17 maalia, joista 11 ylivoimalla. Wishniewski oli koko liigan 24. paras pistemies ja kolmanneksi paras puolustaja tehden yhteensä 70 tehopistettä. Hänet palkittiin OHL:n parhaana puolustajana.
Ammattilaisuransa Wishniewski aloitti AHL:ssä Norfolk Admiralsin joukkueessa, joka oli Blackhawksin farmijoukkue. Kaudella 2006–2007 hänet nostettiin Blackhawksiin joukkueeseen. Hänen kautensa tosin loppui lyhyeen loukkaantumisen takia. 4. maaliskuuta 2009 Blackhawks vaihtoi Wisniewskin ja Petri Kontiolan Anaheim Ducksiin. Vaihdossa Chicago sai Samuel Påhlssonin ja Logan Stephensonin.
Ducksissa Wisniewski pelasi hieman yli kauden. Kaudella 2009–2010 hän teki Ducksissa 30 pistettä 69 ottelussa. Kauden jälkeen, kesäkuussa 2010 Wisniewski teki joukkueen kanssa vuoden jatkosopimuksen. Samana päivänä hän vaihtoi kuitenkin joukkuetta, kun New York Islanders hankki hänet Ducksista vaihdossa kolmannen kierroksen varausoikeuteen 2011. Kaudella 2010–2011 Wisniewski teki läpimurtonsa NHL:ssä. Hänelle merkittiin kauden aikana 51 pistettä. Wisniewski aloitti kauden Islandersissa, mutta Montreal Canadiens hankki hänet kesken kauden korvaamaan loukkaantunutta Andrei Markovia. Islanders sai kaupassa vastineeksi kaksi varausoikeutta. Kauden jälkeen Canadiens kauppasi Wisniewskin pelaajaoikeudet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausoikeuteen 2012. Blue Jackets teki Wisniewskin kanssa kuuden vuoden ja 33 miljoonan dollarin sopimuksen, ennen kuin hänestä olisi tullut vapaa pelaaja.
Jorma Kalliokoski

Jorma Kalliokoski (s. 1949) on suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja.
Ennen elokuvauraansa Kalliokoski toimi freelance-toimittajana ympäri maailmaa. Tämän jälkeen hän on kirjoittanut käsikirjoituksia muun muassa Juhan af Grannille. Hänen ainoaksi pitkän elokuvan ohjaustyöksi on jäänyt muusikon ja hänen tyttärensä suhteesta kertova elokuva Hyvästi ennen aamua (1989). Elokuvan kuvaajana oli Olavi Tuomi. Tämän jälkeen Kalliokoski toimi vielä käsikirjoittajana Tapio Suomisen Porttikielto taivaaseen (1990) (alkuperäisaihe- ja käsikirjoitus) kunnes poistui elokuva-alalta.
Kalliokoski toimi sittemmin radiotoimittajana. Vuosina 1994–1995 hän juonsi omaa talk show’ta Keskiviikon Keisarit yhdessä Ilkka Isosaaren kanssa Radio Cityssä. Kalliokoski myös käsikirjoitti Pertsa Reposen MTV3-kanavalle tuottamaa Pahaa yskää, jossa näyttelivät Heikki Kinnunen, Titta Jokinen ja Tom Pöysti. TV-töistä manittakoon myös Yle TV2:lle käsikirjoitettu Vangin perintö tv-elokuva. Kalliokoski käsikirjoitti ja ohjasi konsulttiyritys KPMG:n 75-vuotisjuhlavideon. Pääosassa tässä oli Tom Wentzel.
Kalliokoski on toiminut Mediapyykkärit Oy:n julkaisujohtajana ja Keijo-TV:n kehittäjänä. Kalliokoskea pidetään lukuisten lehtikirjoitustensa vuoksi terävänä analyytikkona ja maamme yhtenä parhaimpana laitapuolen kulkijoiden ja yleisen dekadenssin kuvaajana.
Jeu de paume kesäolympialaisissa 1924

Jeu de paume järjestettiin näytöslajina vuoden 1924 kesäolympialaisissa. Tämä oli toinen ja toistaiseksi viimeinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Aiemmin jeu de paume oli mukana vuonna 1908, jossa se oli mukana virallisena lajina.
Kartanonmäki (Myrskylä)

Kartanonmäki on entisen Myrskylän kartanon lähialueeseen, koko Pohjois-Myrskylän käsittävään Myrskylänkylään kuuluva kulmakunta.

Kyläyhdistys ja Kartanonmäen menneisyys

Alueelle perustettiin Kartanonmäen kyläyhdistys ry 2006.  Vaikka Kartanonmäki toiminnallisesti voidaan katsoa liittyvän Myrskylän kirkonkylään, silti se  jo 1800-luvun kirkonkirjoissa katsottiin Myrskylänkylästä erilliseksi asuinpaikaksi. Tuolloin aluetta nimitettiin vielä toimivan kartanon mukaan Myrskylä gårdiksi. 
Kartanonmäki valittiin 2007 vuoden itäuusmalaaiseksi kyläksi.

Kiinteistökehityskohde

Kartanonmäellä on kiinteistönkehitystoimintaa. Varsinaisen mäen, joka on huomattavasti Kirkkojärven pintaa korkeamalla lounais- ja länsipuolella on alava alue, jonne on kaavoitettu pientalotontteja kunnallistekniikoineen aikaisemman Myrskylän kirkonkylän keskustaa lähempänä olevan Kapakanmäen pientaloalueen jatkoksi. 
Pientalotontteja alueelta lienee myyty vasta yksi.
Nimettyjä väyliä alueella ovat Magneettimiehenkuja ja Mimosaneidonkuja. Myrskyläläinen magneettimies oli Pekka Streng. Mimosaneidonkujan nimi on myös peräisin Strengin levyalbumilta Kesämaankuja, jonka niminen kuja valmistuu asemakaavan mukaisesti Kartanonmäelle.

Maisema

Alueeseen kuuluu ylänkö, josta on näköala Kirkkojärvelle lounaaseen. Kapakanmäen alueelta päin kulkee rannan mukaisesti viimeistelyltään keskeneräinen pyörätie Kirkkojärven rantaa pitkin, ja sen varrella on keinotekoinen valmisteilla oleva hiekkaranta, jonka molemmilla puolilla on edelleen runsaasti vesikasvillisuutta, ruohikkoa ja pensaikkoa, josta kesällä voi kuulla useiden vesilintujen ääniä.

Ympäristö

Kartanonmäen lähipiiriin kuuluu entisen huonekalutehdas Myrskylä Oy:n entiset rakennukset, jossa toimi ennen K-rautakauppa, nyt vähittäiskaupan ketjuista riippumaton rautakauppa, pieni puukenkätehdas, tietokonepalveluyritys ja muita pieniä palveluyrityksiä. Rakennus sijaitsee Artjärventien ja Porlammintien (Lapinjärventien) risteyksen itäpuolella. Kartanonmäki idässä rajoittuu suolta tulevaan suureen jokimaiseen laskuojaan, jonka ruohottuneilla rannoilla voi tehdä mm. lintuhavaintoja.
Hostens

Hostens on kunta Gironden departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 740 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Hostensin pinta-ala on 58 neliökilometriä ja se sijaitsee n. 35 km päässä Bordeauxista.
Fabián O'Neill

Fabián Alberto O'Neill Dominguez (s. 14. lokakuuta 1973 Paso de Los Torros) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. 
O'Neill pelasi seuratasolla muun muassa Juventuksessa ja Cagliarissa. Maajoukkueessa hän pelasi 19 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. O'Neill kuului Uruguayn maajoukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuissa mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.