google/wiki40b huggingface dataset:
Kustaa Horn

Kustaa Horn af Björneborg (ruots. Gustaf Horn, 22. lokakuuta 1592 – 10. toukokuuta 1657) oli suomalainen marsalkka, valtiomies, kreivi ja vapaaherra. Hänestä tuli valtaneuvos vuonna 1624, sotamarsalkka 1628, Porin kreivi 1651,  Liivinmaan kenraalikuvernööri 1652 ja valtakunnanmarsalkka 1653. 
Kustaa Horn oli Kaarle Henrikinpoika Hornin poika. Hän opiskeli nuorena Rostockissa, Jenassa ja Wittenbergissä sodankäyntiä, täydentäen opintojaan vielä Alankomaiden käskynhaltijan Morits Oranialaisen palveluksessa. Palattuaan Ruotsiin hän haavoittui vaikeasti Riian piirityksessä vuonna 1621. Hän johti sotajoukkoja Baltiassa menestyksekkäästi, ja Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf nimitti Hornin kenttämarsalkakseen tämän ollessa vasta 35-vuotias. 
Kolmikymmenvuotisessa sodassa Horn oli Kustaa II Aadolfin lähin mies, ja Hornin taito toi Ruotsille tärkeän voiton Breitenfeldin ensimmäisessä taistelussa 1631. 
Nördlingenin taistelussa 1634 hän komensi Ruotsin armeijaa yhdessä Bernhard Weimarin kanssa. Miehet olivat keskenään hyvin erilaisia luonteita ja tulivat huonosti toimeen. Weimar oli kiivas ja kunnianhimoinen, kun taas Horn oli maltillinen ja vaatimaton. Horn oli tottunut saamaan käskynsä Kustaa II Aadolfilta, jolta perimäänsä ruotsalaista sotataitoa hän pyrki toteuttamaan taistelukentällä.  Ruotsi hävisi taistelun ja Horn joutui baijerilaisten vangiksi. Hän virui kahdeksan vuotta  Burghausenin linnassa. Vasta vuonna 1642 hänet vaihdettiin vapaaksi kolmea keisarillista kenraalia vastaan, kun hän lupasi olla taistelematta keisaria vastaan.
Horn johti Ruotsin Skånessa operoivaa armeijaa Tanskan vastaisessa sodassa vuonna 1644 ja valtasikin koko maakunnan lukuun ottamatta Malmöa ja Kristianstadia. Vuonna 1651 kuningatar Kristiina antoi Hornille Porin kreivikunnan, johon kuului Porin kaupunki sekä yli 350 taloa Ulvilassa, Huittisissa ja Kokemäellä. Kreivikunta peruutettiin 1681. 1653 Hornista tuli Ruotsin valtakunnanmarsalkka ja sotakollegion presidentti. Hän kuoli vuonna 1657 valmistellessaan sotaa Tanskaa vastaan, joka oli liittymässä Pohjan sotaan Ruotsia vastaan.
Luonnonvarakeskus

Tehtävät

Luonnonvarakeskuksesta annetun lain mukaan sen toimialaa on uusiutuvien luonnonvarojen kestävään käyttöön perustuvan kilpailukykyisen elinkeinotoiminnan sekä hyvinvoinnin ja maaseudun elinvoimaisuuden edistäminen. Keskuksen tehtävänä on harjoittaa toimialallaan tieteellistä tutkimus- ja kehittämistoimintaa, tuottaa tietoa ja asiantuntijapalveluita yhteiskunnallisen päätöksenteon sekä viranomaistoiminnan tueksi, harjoittaa tiedon ja teknologian siirtoa, tuottaa  tilastoja ja ylläpitää  rekistereitä. Myös geenivarojen monimuotoisuuden säilyttämiseen liittyvät tehtävät ja kansainvälisen yhteistyön edistäminen lukeutuvat tutkimuslaitokselle säädettyihin tehtäviin.

Tutkimuksen teemat

Luken tutkimus on ryhmitelty neljäksi teemaksi: Pohjoinen vihreä biotalous, Innovatiivinen elintarvikeketju, Sininen biotalous ja Kestävä luonnonvaratalous yhteiskunnassa.

Toimipaikat

Luonnonvarakeskuksen johtokeskus sijaitsee  Helsingissä Viikin kampuksella. Luonnonvarakeskuksen alueellisen toiminnan strategian mukaan Luonnonvarakeskuksella on neljä päätoimipaikkaa:  pääkaupunkiseutu, Jokioinen, Joensuu ja Oulu. Muita toimipaikkoja on eri maakunnissa useita. Laitoksen suunnitelmissa on kuitenkin karsia noin neljäsosa yhdistyvissä laitoksissa olleista lähes 40 toimipisteestä vuoteen 2018 mennessä.
Karl-Josef Rauber

Karl-Josef Rauber (s. 11. huhtikuuta 1934 Nürnberg) on saksalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Mainzin hiippakuntaan Albert Stohr 28. helmikuuta 1959. Hänet nimitettiin Iubaltianan titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi pro-nuntiukseksi Ugandaan 18. joulukuuta 1982. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. tammikuuta 1983 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
22. tammikuuta 1990 Rauber nimitettiin Paavillisen kirkkoakatemian johtoon, ja hän toimi näissä tehtävissä, kunnes sai 16. maaliskuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sveitsiin ja Liechtensteiniin. 25. huhtikuuta 1997 hänet nimitettiin nuntiukseksi Unkariin ja Moldovaan, sitten 22. helmikuuta 2003 Belgiaan ja Luxemburgiin. Hän jäi eläkkeelle 75-vuotiaana; hän toimi nuntiuksena Belgiaan 18. kesäkuuta 2009 saakka ja Luxemburgiin 24. heinäkuuta 2009 saakka.
Tuomo Könönen

Ura

Könönen on kemiläisen Visan Pallon kasvatti. Suomessa hän on pelannut pääsarjatasolla Rovaniemen Palloseurassa, jossa hän debytoi kaudella 1998, ja Myllykosken Pallossa. Jälkimmäisessä hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2005, SM-hopeaa 2002 ja Suomen cupin 2004.
Vuosina 2006–2008 Könönen pelasi Norjassa Odd Grenlandin joukkueessa. Kaudeksi 2010 hän palasi kotiseudulleen Kemiin ja teki kaksivuotisen sopimuksen Ykkösessä pelanneen PS Kemin kanssa.
Suomen maajoukkueessa Könönen on pelannut kuusi maaottelua vuosina 2004–2006. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 3. joulukuuta 2004 Omania vastaan.
Jalkapallon ohella Könönen on pelannut futsalia FTK:ssa ja Kanuunoissa.
Topkapın palatsi

Topkapın palatsi (turk. Topkapı Sarayı) on Istanbulissa sijaitseva palatsi, joka toimi vuosina 1465–1853 Ottomaanien valtakunnan hallintopaikkana. Palatsin rakennustyöt aloitti sulttaani Mehmed II vuonna 1459. Sulttaani asui siellä vuoteen 1856, jolloin hän muutti Dolmabahçen palatsiin, jossa oli modernit mukavuudet, kuten juokseva vesi. Topkapiin jäi edelleen valtion toimintoja kuten rahapaja ja kirjasto. Topkapin palatsi muutettiin museoksi vuonna 1924, ja sen alue on noin 80 000 neliömetrin kokoinen. Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1985.
Nimestään huolimatta Topkapi ei ole yksi palatsirakennus vaan laaja rakennuskompleksi, johon kuuluu neljä muurien ympärömää sisäpihaa ja niiden sisällä puistojen ympäröimiä huviloita ja huvimajoja. Tärkeä osa Topkapia on haaremi, jossa on asunut tuhansia naisia ja eunukkeja. Koko palatsin väkiluku oli suurimmillaan noin neljätuhatta.

Ensimmäinen sisäpiha

Ensimmäiselle pihalle johtaa Hallitsijan portti (turk. Bâb-ı Hümâyûn, johon myös Turkin hallituksesta käytetty nimitys "Korkea portti" alkujaan viittasi. Ensimmäisen sisäpihan merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Tervehdysten portti sekä Pyövelin lähde, jossa pyöveli pesi kätensä ja miekkansa mestauksen suoritettuaan.

Toinen sisäpiha

Toisella sisäpihalla kuljeksivat aikoinaan riikinkukot ja gasellit. Vain sulttaani sai ratsastaa sen kivettyä polkua kolmannelle sisäpihalle. Toisella sisäpihalla sijaitsevat palatsin keittiörakennukset, leipomot ja tallit. Sulttaani käytti toista pihaa jakaakseen kansalle oikeutta.

Kolmas sisäpiha

Kolmas sisäpiha on osa palatsialueen sisintä osaa, jossa sulttaani vietti aikaansa silloin, kun hän ei ollut haaremissaan. Haaremin lisäksi siellä sijaitsevat moskeija ja kirjasto.

Neljäs sisäpiha

Neljäs sisäpiha oli sulttaanin ja hänen perheensä käytössä. Siellä on erilaisia puutarha-alueita, huvimajoja ja terasseja. Siellä ovat myös henkilääkärin tilat ja palatsi-apteekki.
David Milch

David Sanford Milch (s. 23. maaliskuuta 1945)  on yhdysvaltalainen kirjailija ja televisiosarjojen tuottaja. Hän on luonut useita televisio-ohjelmia, mukaan lukien NYPD Blue (yhteistyössä Steven Bochcon kanssa) ja Deadwood.
Iivari Koivisto

Kaarlo Iivari Koivisto (19. maaliskuuta 1894 Kurikka – 19. joulukuuta 1946 Ilmajoki) oli suomalainen pankinjohtaja, joka oli yksi Lapuan liikkeen johtohahmoista. 
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Koivisto toimi Suomen sisällissodassa Isonkyrön suojeluskunnan päällikkönä. 1920-luvulla hän oli Isossakyrössä pankinjohtajana, kunnes muutti Ilmajoelle Kansallis-Osake-Pankin konttorinjohtajaksi vuonna 1926. Huhtikuussa 1930 Koivisto valittiin Lapualla pidetyssä kokouksessa kommunisminvastaisen kansanliikkeen johtoon yhdessä Vihtori Kosolan ja Vihtori Herttuan kanssa, mitä pdetään myös Lapuan liikkeen syntyhetkenä. Vuosina 1931–1932 hän oli Lapuan päiväkäsky -lehden päätoimittaja yhdessä Kustaa Latvalan kanssa. 
Helmi–maaliskuussa 1932 Koivisto oli yksi Mäntsälän kapinan pääorganisoijista. Vallankaappausyrityksen epäonnistuttua hän oli vangittuna lokakuuhun saakka, ja marraskuussa 1932 Koivisto sai Turun hovioikeudelta vapauttavan tuomion, kun hänen syytteitään ei pystytty näyttämään toteen. Koivisto oli myös syytteessä kesällä 1931 tehdyistä porilaisten kommunistien kyydityksistä, sekä sisäasainministerin halventamisesta syyskuussa 1931 Lapuan työväentalon ovien kiinninaulaamisen yhteydessä pitämästään puheesta. Jälkimmäisen syytteen nostamisessa sovellettiin Lapuan liikkeen itse aikaansaamia kommunistilakeja.
Lapuan liikkeen lakkauttamisen jälkeen Koivisto oli mukana järjestön seuraajaksi perustetun Isänmaallisen Kansanliikkeen toiminnassa.
Louis Anquetin

Louis Anquetin (1861 Étrépagny – 1932 Pariisi) oli ranskalainen jälki-impressionistinen ja syntetistinen taidemaalari. Anquetin työskenteli vuodesta 1880 alkaen Pariisissa. Hän kuului 1880-luvulla taiteilijaryhmään, johon kuuluivat myös Vincent van Gogh, Paul Gauguin, Georges Seurat, Émile Bernard ja Henri de Toulouse-Lautrec. Anquetin perusti 1887 yhdessä Émile Bernardin kanssa cloisonnismiksi kutsutun taidesuuntauksen, johon kuuluivat voimakkaat ääriviivat ja tasaiset väripinnat. Vuosina 1892–1896 Anquetin maalasi paljon pariisilaista elämänmenoa. Sen jälkeen hän torjui modernin taiteen ja pyrki elvyttämään vanhojen mestarien kuten Rubensin perinnettä. Anquetin kuvitti myös tapetteja.
Hirssihemppo

Levinneisyys

Hirssihemppoa tavataan laajalla alueella Länsi-Afrikasta Keski-Afrikan kautta itäiseen Afrikkaan kulkevalla alueella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vakioveikkaus

Vakioveikkaus, joka tunnetaan yleisesti nimellä Vakio, on Suomessa pelattava urheiluvedonlyönnin muoto, jossa yritetään veikata urheilulajin yhden kierroksen tulos. Kohteita yhdellä kierroksella on 8-18 kappaletta ja jokaisesta kohteesta veikataan, kumpi kyseisen ottelun voittaa. Suomessa vakioveikkausta järjestää Veikkaus Oy.
Vakiossa pelaaja veikkaa yhden kierroksen kustakin ottelusta, päättyykö se kotivoittoon, tasapeliin vai vierasvoittoon. Näitä vaihtoehtoja kutsutaan yleisesti merkeillä 1, X ja 2, missä 1 on kotivoitto, X tasapeli ja 2 vierasvoitto. Oikea merkki määräytyy sen mukaan, miten ottelun varsinainen peliaika päättyy.
Vakioveikkaus on Veikkauksen nykyisistä peleistä kaikkein vanhin, ensimmäinen vakiokierros pelattiin jo yhtiön perustamisvuonna 1940. Ensimmäisen rivin täytti Paavo Nurmi. Vakion alkuperäinen nimi oli Voittajaveikkaus, mutta nimi muutettiin Vakioveikkaukseksi vuonna 1951. Vakion pelikohteina oli pitkään vain jalkapallo-otteluita. Talviaikoina Vakion kohteita olivat Englannin ja kesäisin Suomen jalkapallo-ottelut. Ottelut pidettiin viikoittain lauantaisin, ja veikkauskupongit oli 1980-luvulle saakka jätettävä Veikkaus Oy:n asiamiehenä toimivaan liikkeeseen viimeistään edellisenä keskiviikkona. Vuodesta 2000 alkaen vakion kohteena on ollut myös muita urheilulajeja kuten jääkiekko ja Formula 1. Nykyisin veikkaukseen voi Online-järjestelmän avulla osallistua vielä muutamaa minuuttia ennen otteluiden alkua, ja veikkauskierroksia saattaa olla viikossa useitakin. 
Alun perin Vakiossa (tunnetaan nykyään nimellä Vakio 1) oli mukana 12 kohdetta, mutta myöhemmin mukaan otettiin 13. kohde. Ensimmäinen Formula-Vakio, jossa Formula 1 -sarjan kuljettajista oli valittu "taisteluparit" pelattiin vuonna 2000 viikolla 34. Kyseisellä viikolla ajettiin Belgian Grand Prix 2000.
Vakiota voidaan pelata myös järjestelmänä, jolloin halutuille kohteille voidaan merkitä useampi merkki. Pelaaja voi merkitä esimerkiksi kohteelle merkit 1 ja X, mikäli hän on epävarma, voittaako kotijoukkue vai tuleeko ottelusta tasapeli.
Jos vakion kohteena oleva ottelu siirretään, keskeytetään, ottelussa tulee luovutusvoitto tai jos ottelu pelataan sellaisena ajankohtana, ettei sitä voida käyttää veikkauskohteena, oikea merkki ratkaistaan arpomalla. Tällaisissa tapauksissa arvonta suoritetaan painotetusti pelaajien veikkaamien merkkien prosenttijakauman mukaan. Aiemmin arvonta on suoritettu sekä ilman painotusta että etukäteen ilmoitetuin painotuksin.

Pelimäärät ja voitot

Vuonna 2004 Vakiota pelattiin 11 eurolla jokaista Suomen asukasta kohden, yhteensä noin 53,8 miljoonalla eurolla. Viikkovaihto Vakiossa vuonna 2004 oli noin 1,01 miljoonaa euroa.
Suomessa saatu suurin vakiovoitto on ollut 783 000 euroa, ja se jaettiin kierroksella 38 vuonna 2013. Voittanut peli oli pelattu Järvenpäässä.
James Fergusson

James Fergusson (1808–1886) oli brittiläinen arkkitehti. Hän kirjoitti yhtäältä intialaisesta, itämaisesta ja klassisesta rakennustaiteesta, toisaalta uudemmastakin arkkitehtuurista ja tyylihistoriasta. Hänen pääteoksensa on History of Architecture in all Countries (1873–1876).
Pacy-sur-Eure

Nähtävyydet

Kunnan nähtävyyksiä on Eurejoen laakson rautatie (Chemin de fer de la vallée de l'Eure). Se on osa 1800-luvulla rakennettua Rouen - Orléans -rataa (Ligne de Rouen à Orléans), joka on suurelta osin lopetettu. Jäljellä olevalla museorautatiellä pääsee matkustamaan entisajan kalustolla Pacy-sur-Euresta joko Breuilpontiin tai Cochereliin.
Eyjólfur Sverrisson

Ura pelaajana

Eyjólfur aloitti peliuransa islantilaisessa Tindastóllissa pelaten nuoruusvuosinaan myös koripalloa. 1989 hän lähti ammattilaiseksi Saksan, jossa edusti viisi kautta VfB Stuttgartia voittaen seuran kanssa Saksan mestaruuden 1992. Kauden 1994/95 hän edusti turkkilaista Beşiktaşia. 
Turkin kauden jälkeen Eyjólfur palasi Saksaan ja pelasi uransa loppuun Hertha Berliinissä voittaen seuran kanssa kahdesti Liga-Pokalin. Hän lopetti uransa 35-vuotiaana vuonna 2003.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Eyjólfur aloitti Islannin jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2005.  Hän luotsasi maajoukkuetta 14 maaottelussa, joista Islanti voitti kaksi, hävisi kahdeksan ja pelasi neljästi tasan. Hän sai potkut tehtävistään lokakuussa 2007. 
Eyjólfurin valmennusura jatkui vuonna 2009 Islannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen peräsimessä. Helmikuussa 2011 hän nousi Bundesliigassa pelaavan VfL Wolfsburgin apulaisvalmentajaksi.  Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Pierre Littbarski sai lähteä seurasta jo maaliskuussa eikä Sverrisson mahtunut Felix Magathin valmennusryhmään. 
Islannin nuorten maajoukkueen Eyjólfur luotsasi historiallisesti alle 21-vuotiaiden EM-lopputurnaukseen 2011. Joukkue hävisi alkulohkossaan kaksi ottelua ja voitti viimeisessä pelissä Tanskan 3–0 ja sijoittui lopputuloksissa viidenneksi.
Olavi Lanu

Lennart Olavi Lanu (10. heinäkuuta 1925 Viipurin maalaiskunta – 11. toukokuuta 2015 Lahti) oli suomalainen professorin arvonimen saanut kuvanveistäjä. Lanu osallistui Venetsian biennaaliin vuonna 1978, jossa käytettiin veistoksiin luonnonmateriaaleja. Näillä töillä Lanusta tuli kansainvälisesti tunnettu kuvanveistäjä. 
Lanun veistoksia on muun muassa Lahden Kariniemen Lanu-puistossa. Teoksista tunnetuimpia ovat melko suurikokoiset patsaat, joiden materiaaleina on käytetty rakennusteollisuudesta tuttuja aineita kuten puuta, kuparia, alumiinia, punasavea, lasikuitua tai betonia, mutta jonka pintarakenne jäljittelee luonnon pintoja: sammalta, pajunoksia, hiekkaa tai kaarnaa. Lanu on valmistanut myös maataiteeksi luokiteltavia teoksia.
Olavi Lanu kuului Dimensioon.

Tunnustuksia

Lahden keskustassa oleva kävelykatu, Vapaudenkadun ja Aleksanterinkadun välinen osa Rautatienkatua, on nimetty Lanunaukioksi. Lahden kaupunginhallitus myönsi Lanulle 1. marraskuuta 1987 Lahti-mitalin numero 24.
Leena Hietamies

Leena Hietamies (s. 24. kesäkuuta 1953) on helsinkiläinen toimittaja, kirjailija ja kuvataiteilija, koulutukseltaan diakoni. Hietamies on työskennellyt muun muassa varhaisnuorisotyön kouluttajana Helsingin seurakuntayhtymässä, toimittajana JP-lehdessä, Koulun Aamussa sekä Ilossa, toimitussihteerinä Lastenmaassa ja Kotimaassa sekä toimituspäällikkönä Lohjan seurakuntalehti Lohkareessa. Hietamiehen kolumneja ja pakinoita ovat julkaisseet Elanto, Kirkko ja kaupunki, Valitut Palat, Kotimaa sekä Askel. Hän on kirjoittanut ja osin kuvittanut erilaisia puuha- ja askartelukirjoja. Hietamiehen kuvataidenäyttelyitä on ollut mm. Lohjan Vivamossa, Sammatin Putiikkikahvilassa, Sammatin jyvälainaston kesänäyttelyssä, Saarijärven Käsityökeskuksen Vinttigalleriassa, Galleria Resta-Mestassa, Laajasalon kirkossa sekä Piiamarilla-puodissa Helsingin Kalliossa.
Marsin kuut

Marsilla on kaksi tunnettua kuuta, joiden nimet ovat Phobos ja Deimos. Asaph Hall löysi ne vuonna 1877. Kummatkin kuista ovat niin pieniä, ettei niiden painovoima muokkaa niitä pyöreiksi. Siksi ne ovatkin epäsäännöllisen muotoisia.

Synty

Erään perinteisen näkemyksen mukaan Marsin kuut olisivat siepattuja asteroideja, ajatus jota tukee kuiden asteroidimainen ulkomuoto. Kuiden pieni tiheys on samaa luokkaa kuin joidenkin asteroidien tiheys. Toisaalta myös Mars sijaitsee asteroidivyöhykkeen sisäpuolella. Pascal Rosenbattin esittämän teorian mukaan Marsin kuut syntyivät, kun Marsiin iskeytyi suuri taivaankappale. Törmäys sinkosi Marsin kiertoradallekin suuren määrän ainetta, josta kasautui kaksi kuuta.  Tällöin Marsin kuiden syntytapa muistuttaisi hieman Maan Kuun syntyä. Nykymittausten mukaan Marsin kuut eivät muistutakaan D-tyypin asteroideja niin kuin on aiemmin ajateltu.
Pop up -ravintola

Pop up -ravintola tarkoittaa väliaikaisravintolaa siinä mielessä kuin niitä on syntynyt 2000-luvulla. Niihin liittyy usein olennaisena osana taide. Tiloina käytetään usein entisiä teollisuushalleja ja liiketiloja, mutta myös yksityiskoteja.
Julkisuutta saaneita pop up -ravintoloita ovat esimerkiksi Lontoossa suomalaisen design-festivaalin aikana 2010 Hel Yes! -ravintola, joka avasi tammikuussa 2011 kahdeksi viikoksi ravintolan myös Helsingissä. Vuoden 2010 aikana useita väliaikaisravintoloita erilaisten tapahtumien yhteydessä ja myös itsenäisinä tapahtumina.

Ravintolapäivä

Suomessa pop-up ravintoloita on perustettu erityisen paljon Ravintolapäivän yhteydessä.
Suomen peura (kirja)

Sisältö

Kirja tarkastelee peuran ja metsäpeuran historiaa, levinneisyyttä, elinolosuhteita ja ominaisuuksia, mutta myös  muita peuraan liittyviä ilmiöitä kuten sanastoa, varsin laaja-alaisesti. Siinä on runsas mustavalkokuvitus ja karttoja, jotka esittävät metsäpeuran levinneisyyttä Euroopassa, peura-nimiä Suomen rautakauden asutuksen piirissä, peura-, hirvas- ja teva(na)-aiheisia nimiä, Lapin perua olevaa peuranimistöä sekä metsäpeurojen vasomishavaintoja Kuhmossa. Erilisessä karttaliitteessä on kuvattu peura- ja petra-nimien levinneisyyttä koko Fennoskandiassa. Useissa kuvissa on tekijän laatimat kuvatekstit, jotka enimmäkseen havainnollistavat kuvanottopaikkaa tai -tilannetta, mutta sisältävät myös tekstiä täydentäviä muita tietoja.
Kappa-kulma

Kappa-kulma on katsesuunnan ja silmän sarveiskalvon ja mykiön osoittaman optisen akselin välinen kulma. Epätavallinen kappa-kulma voi saada aikaan näennäisen karsastuksen eli valekarsastuksen, mutta se voi myös peittää varsinaisen karsastuksen näkyvistä.
Kappa-kulma johtuu siitä, että verkkokalvon tarkan näön alue fovea ei ole täsmälleen silmän optisella keskiakselilla, vaan yleensä noin viisi astetta ohimoon päin. Eteenpäin katsovan silmän optinen akseli osoittaa viisi astetta ulospäin, jotta katseen kohteen kuva taittuisi parhaaseen mahdolliseen kohtaan. Jos kulma on nolla, fovea on täsmälleen mykiön keskiakselilla.
Kappa voidaan mitata yksinkertaisella menettelyllä, jossa heijastetaan valoa silmään toinen silmä peitettynä siten että heijastus näkyy keskellä pupillia. Kappa on katseen suunnan ja valonlähteen välinen kulma.

Suhde karsastukseen ja valekarsastukseen

Karsastuksessa silmien yhteistoiminta on häiriintynyt siten, että vain toinen silmä suuntautuu oikein. Valekarsastuksessa puolestaan silmät toimivat yhdessä, mutta ne kuitenkin näyttävät osoittavan eri suuntaan.
Suuri positiivinen kappa-kulma voi johtaa tilanteeseen, jossa silmissä näyttää olevan eksotrooppinen karsastus. Peittotestissä kuitenkin voidaan huomata, että koehenkilö näkee kummallakin silmällä katseen suuntaa muuttamatta. Tässä tilanteessa kyse on valekarsastuksesta.
Jos taas iso positiivinen kappa-kulma yhdistyy esotrooppiseen eli sisäänpäin suuntautuvaan karsastukseen, karsastusta voi olla vaikea huomata ilman peittokoetta.

Poikkeavan kappa-kulman syitä

Kappa voi vaihdella synnynnäisesti syistä, joita ei tunneta. Iso positiivinen kappa voi olla seurausta keskosuudesta. Kappa voi poiketa tavanomaisesta myös verkkokalvon arpeutumisen vuoksi.
Return to Fantasy

Taustaa

Yhtyeen edellisen albumin Wonderworldin työstössä oli ollut ristiriitoja yhtyeen jäsenten välillä. Asioita hankaloittivat myös solisti David Byronin runsas alkoholinkäyttö sekä kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn kokaiiniriippuvuus. Lisäksi albumin jokainen kappale oli ainakin osittain Hensleyn tekemä, mikä sai osan muista jäsenistä tuntemaan, että tuottaja Gerry Bron suosi häntä.
Myös basisti Gary Thainin kanssa oli ongelmia. Hän käytti heroiinia, minkä lisäksi hän toisinaan kieltäytyi osallistumasta kuvaussessioihin ja konserttien soundcheckeihin. Lopulta hänet erotettiin yhtyeestä ja korvattiin aiemmin King Crimsonissa ja Roxy Musicissa soittaneella John Wettonilla. Yhtyeestä erotettu Thain löydettiin kuolleena kotoaan Lontoosta 8. joulukuuta 1975. Kuolinsyy oli heroiinin yliannostus.
Uusi basisti Wetton oli merkittävä lisäys Uriah Heepille, sillä hän oli myös lauluntekijä, laulaja ja multi-instrumentalisti. Hän myös tunsi ennestään yhtyeen rumpalin Lee Kerslaken ja pienemmissä määrin myös kitaristi Mick Boxin. Ken Hensley on kuitenkin myöhemmin todennut, että Gary Thain oli mahdoton korvata:
»John [Wetton] on mainio basisti, loistava laulaja ja hyvä sovittaja, mutta me emme korvanneet basistia, me korvasimme todella huomattavan osan yhtyeen kemiasta. Sitä ei vain ollut mahdollista korvata. [...] Ja niinpä se oli lopun alkua koko hommalle.»
(Ken Hensley)

Äänitykset

Uriah Heep aloitti työskentelyn Return to Fantasyn materiaalin kanssa jo ennen Gary Thainin erottamista. Albumin teko ei ollut helppoa; kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensley sekä solisti David Byron kiistelivät siitä, kumpi sai olla enemmän valokeilassa, minkä lisäksi molemmat olivat vahvasti päihderiippuvaisia. Myös yhtyeen jäsenten välit tuottaja Gerry Broniin olivat huonommat kuin koskaan aiemmin.

Julkaisu ja vastaanotto

Return to Fantasy ilmestyi toukokuussa 1975. Uriah Heepin levy-yhtiö Bronze Records käytti kaikkiaan 10 000 puntaa albumin mainostamiseen televisiossa ja 3 000 puntaa radiopromootioon. Tämä tuotti myös tulosta, sillä levy Return to Fantasy nousi Britanniassa listasijalle seitsemän, mikä on Uriah Heepin korkein sijoitus kyseisen valtion albumilistalla. Levy saavutti menestystä myös Manner-Euroopassa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Japanissa. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 85. Se oli selkeästi aiempaa levyä heikommin, sillä Wonderworld oli ollut parhaimmillaan sijalla 38.
Eupomatiaceae

Tuntomerkit

Suvussa on puuvartiskasveja, joilla on kaksirivinen lehtiasento. Lehdet ovat korvakkeettomia ja aromaattisia. Kukat ovat melko kookkaita, ja niiden verholehdet muodostavat paksun ja kivisoluja sisältävän lakkimaisen rakenteen (calyptra), joka karisee kukan avautuessa. Toimivat heteet ympäröivät litteitä ja rauhasellisia joutoheteitä, jotka kaartuvat emiön ylle. Kukkapohjus on kovera. Erilliset emilehdet ovat ahtautuneet tiukasti yhteen ja ovat vartalottomia; luottipinta on johteinen. Heteet ja joutoheteet karisevat kukasta yhdessä ja muodostavat kasvin ympärille pieniä merivuokkoja muistuttavaa kariketta. Kukin hedelmöitynyt emilehti kehittyy marjamaiseksi hedelmäksi. 
Kasvit voivat olla juurakollisia ja paksutyvisiä tai juurimukulallisia. Nivelten sisärakenteessa on epätavallisen paljon lehtiaukkoja (tavallisesti seitsemän, joskus jopa 11) johtojännelieriössä, ja kustakin aukosta lähtee tavallisesti seitsemän (vaihteluväli 5-11) johtojännettä lehteen. Kasveissa on myös erityssoluja. Kukat sijaitsevat ryhminä. Kukkalehdet kiinnittyvät pohjukseen kierteisesti. Kukat ovat kehättömiä, joutoheteitä on vähintään 15 ja ne ovat terälehtimäisiä, tyvestä yhteen kasvaneita, ja niissä on paljon rauhasia. Rakkomaisia emejä on paljon, ne ovat vaihtelevasti yhteen kasvaneita; siemenaiheita on kussakin 2-11.

Levinneisyys

Eupomatia-lajit kasvavat Uudessa-Guineassa ja Itä-Australiassa.