google/wiki40b huggingface dataset:
Kasvimaito

Kasvimaidoksi tai kasvijuomaksi kutsutaan useita  maidon näköisiä kasvijuomia, joita käytetään juotavaksi tai maidon, kerman tai munamaidon tapaan ruoanvalmistuksessa. Kasvimaidot ovat lehmänmaidottomia eli ne eivät sisällä laktoosia tai maitorasvaa. Raaka-aineesta riippuen maitojen koostumus, maku, hinta sekä soveltuvuus eri käyttötarkoituksiin vaihtelee. Suomessa on saatavissa ainakin soijasta, kaurasta, riisistä, pähkinöistä,  kookoksesta ja hampunsiemenistä valmistettua kasvimaitoa. Myös mantelista, hasselpähkinästä, herneistä ja kvinoasta tehdään maidon näköisiä juomia. Kasvimaitoihin lisätään joskus kalsiumia ja joitakin  vitamiineja, jotta päästäisiin lähelle lehmänmaidon ravintokoostumusta.

Kookosmaito

Kookosmaito on koostumukseltaan kermaista, ja sitä voi käyttää ruoanlaitossa sekä leivonnassa. Maito valmistetaan kookospähkinän valkoisesta raastetusta mallosta veteen liuottamalla. Tuloksena on maidon näköinen neste, joka voi olla hyvinkin paksua.
Teollisessa kookosmaidossa on kookospähkinäuutteen 
lisäksi 25 prosenttia vettä ja lisäaineena stabilointiainetta.
Rasvaista kookosmaitoa kutsutaan joskus kookoskermaksi. Kookosmaitoa voidaan helposti tehdä itse liottamalla kookoshiutaleita pienessä vesimäärässä ja puristamalla ne sitten lujasti siivilässä. Voimakkaan ominaismakunsa vuoksi sen käyttöä kannattaa suosia silloin, kun haluaa saada ruokaan kookoksen makua. Kookosmaitoa myydään myös kuivattuna, jolloin siitä saa maitoa sekoittamalla jauheen veteen.

Soijamaito

Soijamaito valmistetaan vedestä ja soijapavuista. Teollisessa soijamaidossa on lisäksi pieniä määriä sokeria, trikalsiumfosfaattia, happamuudensäätöainetta, stabilointiainetta ja aromia. Soijamaitoa saa luomuna, A, D ja B12-vitaminoituna, kalsiumrikastettuna sekä fruktoosilla makeutettuna. Soijajuomia valmistetaan myös mansikan, vaniljan ja suklaan makuisena. Maustamatonta soijamaitoa voi käyttää mihin tahansa ruokalajeihin ja leivontaan, sekä esimerkiksi puuron, murojen tai kaakaon kanssa. Soijamaitoa voi valmistaa myös itse. 
Soijamaidossa on yhtä paljon proteiinia ja vähemmän hiilihydraatteja kuin lehmänmaidossa, mutta se sisältää kevytversiota lukuun ottamatta enemmän rasvaa. Soijamaidon rasva koostuu kuitenkin pääosin terveydelle suotuisista monityydyttymättömistö rasvahappoista.

Riisimaito

Teollinen riisimaito valmistetaan vedestä, riisistä, ruokaöljystä, suolasta, trikalsiumfosfaatista, maltodekstriinistä, stabilointiaineesta ja happamuudensäätöaineesta. Riisimaito on koostumukseltaan ohutta, ja riisin tärkkelys tuo siihen hiukan makean maun. Riisimaitoa saa myös luomuna, kalsiumrikastettuna sekä vaniljalla maustettuna. Riisimaito sopii ruoanlaittoon, leivontaan, muroihin ja puuroihin ja ohuen koostumuksensa ansiosta se sopii myös kahvimaidoksi.

Mantelimaito

Teollisessa mantelimaidossa on veden lisäksi noin kaksi prosenttia mantelivoita ja lisäaineina trikalsiumfosfaattia, suolaa, stabilointiaineita ja emulgointiaineita.
Carlos Saura

Carlos Saura Atarés (s. 4. tammikuuta 1932 Atarés, Huescan maakunta, Espanja) on espanjalainen elokuvaohjaaja.
Saura syntyi taiteilijaperheeseen, sillä hänen äitinsä oli pianisti ja veljensä Antonio Saura taidemaalari. Koko lapsuutensa ajan hän kehitti taiteellista herkkyyttään valokuvauksen avulla. Hän myös toimi ammattivalokuvaajana 1950–1953.
Hän valmistui vuonna 1957 Madridin Elokuvan tutkimus- ja koulutusinstituutista, jossa hän sen jälkeen opetti vuoteen 1964 asti, kunnes lähti poliittisista syistä.
Saura teki vuosina 1957–1958 ensimmäisen dokumenttielokuvansa Cuenca. Vuoden 1960 elokuvassa Los golfos hän tarkastelee rikollisuuden ongelmaa Madridin kurjalistokorttelien köyhien nuorten keskuudessa. Vuoden 1963 elokuvassa Llanto por un bandido hän toteuttaa historiallisen tapahtuman rekonstruktion.
Vuonna 1966 Sauran yhteiskunnan kaikkein vähäosaisimpiin keskittyvä lyyrinen ja dokumentaarinen tapa kuvata elokuviaan sai tunnustuksen kansainväliseltä yhteisöltä, kun hänelle luovutettiin Berliinin elokuvajuhlien hopeinen karhu elokuvasta La caza. Hän sai Berliinissä hopeisen karhun myös vuonna 1968 elokuvasta Peppermint Frappé. Elokuvillaan La prima Angélica (1973) ja Cria cuervos – korppi sylissä (Cría cuervos, 1975) Saura sai Cannesin elokuvajuhlien tuomariston erikoispalkinnot. Hänen elokuvansa Mummo täyttää sata vuotta (Mama cumple 100 años, 1979) nimettiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkaaksi. Vuonna 1991 Saura sai vihdoin tunnustusta myös kotimaassaan Espanjassa, kun hänelle myönnettiin Goya-palkinto parhaasta ohjaustyöstä sekä parhaasta käsikirjoituksesta elokuvasta ¡Ay, Carmela!. Hänet valittiin ohjaajaksi elokuvaan Marathon, joka oli Barcelonassa järjestettyjen vuoden 1992 kesäolympialaisten virallinen filmi.
Nykyisin Sauraa pidetään yhtenä eurooppalaisen nykyelokuvan suurista klassikoista. Hän on osannut vangita filmille yhteiskunnan kehityksen juuri silloin kun espanjalainen yhteiskunta on ollut siirtymävaiheessa demokratiaan ja samoin sen vastakohta, joka oli francolainen diktatuuri.
Arbois

Arbois on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 698 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Arboisin pinta-ala on 45 neliökilometriä.
Uuden Musiikin Kilpailu 2014

Formaatti

Kilpailuun osallistui 12 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaetaan kahteen karsintaan. Kummastakin karsinnasta valittiin kaksi parasta suoraan finaaliin, ja pudotettiin kaksi kappaletta. Loput kahdeksan kappaletta kilpailivat Semifinaalissa, josta finaaliin eteni kuusi parasta. Espoon Barona Areenalla pidetyssä Finaalissa voittaja valittiin 50% yleisöäänillä ja 50% tuomaristonäänillä. Kilpailun voittaja edustaa Suomea Euroviisuissa 2014.
Lehmijärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,7 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,4 metriä mpy.
Joseba Sarrionandia

Joseba Sarrionandia Uribelarrea (s. 13. huhtikuuta 1958 Iurreta, Biskaja) on baskikirjailija. Hän on kirjoittanut monia runokirjoja, novelleja ja romaaneja.
Sarrionandia väitteli filosofian tohtoriksi Deuston yliopistosta ja työskenteli baskin kielen opettajana UNEDissa (Universidad Nacional de Educación a distancia eli kansallinen etäopiskelijoiden yliopisto). Hänen ensimmäiset kirjalliset työnsä julkaistiin aikakaus- ja sanomalehdissä. Sarrionanda on kääntänyt muun muassa T. S. Eliotin teoksia baskin kielelle.
Baskien radikaalin Baskimaan itsenäisyyttä ajavan ryhmittymän ETAn jäsen, vuonna 1980 Sarrionandia pidätettiin ETAn jäsenyydestä ja hänet tuomittiin 22 vuodeksi vankeuteen. Vankilaelämä näkyi myös hänen kirjallisessa tuotannossaan. 7. heinäkuuta 1985 Sarrionandia pakeni vankilasta piiloutumalla vankilassa esiintyneen baskimaalaisen laulajan Imarol Larzabalin käyttämien kovaäänisten sisälle. Baskilainen rock-yhtye Kortatu teki tapahtuneesta kappaleen ”Sarri, Sarri”.
Paon jälkeen Sarrionandia on työskennellyt salaa ja jatkanut kirjoittamista.
Kanariansalvia

Lehdet ja oksat

Kanariansalvia voi kasvaa 2–2,3 metriä korkeaksi ja 1,5 metriä leveäksi pensaaksi. Lehtien lehtilapa on kolmiomainen, nuolenkärjen muotoinen. Lehdet ja varret ovat päältä hopeanharmaan karvoituksen peittämät.

Kukat

Kanariansalvia kukkii kesästä alkutalveen. Kukat ovat väriltään purppuranpunertavasta sinipunaiseen.

Levinneisyys

Kanariansalviaa kasvaa kaikilla Kanariansaarilla sekä Afrikan luoteisrannikolla. Kanariansalvia on kasvaa hyvin vettä läpäisevässä maassa. Se on sopeutunut kuivaan ja ei tarvitse juurikaan ravinteita. Muualla maailmassa sitä kasvatetaan kuivilla alueilla koristekasvina koska se ei tarvitse kovin paljon vettä.
Z36

Valmistus

Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1006. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 15. syyskuuta ja alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1943. Alus valmistui 19. helmikuuta 1944.

Palvelus

Z36 lähetettiin 12. joulukuuta 1944 kahden muun saksalaisen hävittäjän sekä pienempien apualusten kanssa miinoittamaan Suomenlahden kapeikkoa Naissaaren ja Porkkalanniemen välillä vanhan sulkumiinoituksen vahvistamiseksi. Tarkoituksena oli vaikeuttaa Neuvostoliiton laivaston pääsyä Itämerelle. Kovassa tuulessa ja lumituiskussa Z36 ja Z35 ajoivat omaan miinoitukseensa ja upposivat Porkkalan vuokra-alueen edustalle. Onnettomuudessa hukkui noin 600 miestä. Merestä löydetyt hukkuneiden ruumiit haudattiin ensin Inkoon Fageröhön, josta ne siirrettiin myöhemmin Saksalaisten sotilaiden hautausmaalle Vantaan Honkanummelle.
Criminal (elokuva)

Juoni

Elokuvan päähenkilö on John C. Reillyn esittämä Richard Caddis. Hän on ammatiltaan huijari, joka esittää menestyvää liikemiestä saadakseen ihmiset luottamaan häneen helpommin.
Uutta rikoskumppania etsivä Gaddis tapaa elokuvan alussa Diego Lunan esittämän Rodrigon, joka on suorittamassa pikkurikoksia eräässä kasinobaarissa. Kun Rodrigo on jäämässä kiinni yritettyään huijata tarjoilijalta rahaa, Gaddis tulee väliin ja pelastaa Rodrigon pidätykseltä esittämällä poliisia. Gaddis testaa Rodrigon taitoja, ja ehdottaa hänelle tämän jälkeen kumppanuutta.
Rodrigo lupautuu auttamaan Richardia suuressa huijauksessa, mikäli saa prosenttiosuuden tuotoista auttaakseen isäänsä peliveloissa. Heidän suunnitelmanaan on myydä arvopaperiväärennös William Hanniganille, joka on eräässä hotellissa asuva rikas liikemies ja keräilijä.
Maggie Gyllenhaal esittää Gaddisin siskoa Valerieta, joka on Hanniganin hotellissa työskentelevä vastaanottovikailija, jonka Hannigan haluaa ihastuksestaan johtuen osallistuvan kauppoihin. Maggie suostuu auttamaan Gaddista sillä ehdolla, että tämä kertoo heidän veljelleen Michaelille huijanneensa häneltä hänen osuutensa heidän äitinsä perinnöstä.
Elokuvan lopussa selviää, että kaikki huijaukseen osallistuneet olivatkin pelanneet alusta asti Gaddista vastaan, joka joutuu pidätetyksi yrittäessään lunastaa šekkiä.
Englannin Valioliigan kausi 2011–2012

Joukkueet

Kauden 2010/11 päätteeksi Valioliigasta mestaruussarjaan tippuivat West Ham United, Blackpool ja Birmingham City. West Ham sijoittui viimeiseksi ja se sinetöi itälontoolaisten kohtalon sarjassa. Blackpool ja Birmingham karsiutuivat dramaattisesti vasta viimeisellä kierroksella. Uusina joukkueina sarjaan kaudelle 2011–2012 nousivat Mestaruussarjan voittanut Queens Park Rangers, toiseksi sijoittunut Norwich City ja nousukarsinnat voittanut Swansea City.
Queens Park Rangers nousi suoraan Valioliigaan voitettuaan mestaruussarjan. Lontoolaiset nähtiin pääsarjatasolla ensimmäistä kertaa viiteentoista vuoteen. Muut nousijajoukkueet olivat Norwich City ja Swansea City, joka on ensimmäinen walesilaisjoukkue Valioliigassa.  Mestaruussarjan play-off finaalissa 30. toukokuuta 2011 Swansea City kaatoi Readingin 4–2.
Risto Jarva -palkinto

Risto Jarva -palkinto on Tampereen elokuvajuhlien yhteydessä jaettava elokuva-alan palkinto. Se on Suomen elokuvasäätiön rahoittama ja jakama vuosittainen tunnustuspalkinto kotimaiselle elokuvalle ja sen ohjaajalle. Palkintoa tavoittelee Tampereen elokuvajuhlien kotimaisessa kilpasarjassa ja kotimaisessa katselmuksessa esitettävät uudet elokuvat. Palkinto on rahallisesti suurin vuosittainen tunnustus kotimaiselle elokuvalle Suomessa. Palkintoa on jaettu vuodesta 1979 alkaen ja vuonna 2012 sen arvo oli 10 000 euroa. Palkinto on nimetty elokuvaohjaaja Risto Jarvan mukaan, ja sen voittajan valitsee vuosittain vaihtuva, Suomen elokuvasäätiön asettama tuomaristo.
Ahmed Khalil

Maajoukkueura

Khalil pelasi ensimmäisen maaottelunsa 26. tammikuuta 2016 Nigeriä vastaan CHAN-turnauksessa.
Khalil oli mukana myös 2017 Afrikanmestaruuskilpailuissa, jossa Tunisian turnaus päättyi puolivälieriin.
Kesäkuussa 2018 Khalil valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun Panamaa vastaan.
Mediamuseo Rupriikki

Näyttelyt

Mediamuseo Rupriikin uusi näyttely kertoo paitsi tietoverkkojen merkityksestä nykymaailmassa, myös tamperelaisten viestintäyritysten muutoksista ja valottaa pelaamisen yllätyksiä täynnä olevaa historiaa.

Menneitä näyttelyitä

Rupriikissa on säännöllisesti esillä myös mediakulttuuriin liittyviä vaihtuvia ja kiertäviä näyttelyitä. Vuonna 2006 museossa järjestettiin muun muassa Commodore-tietokoneita käsittelevä READY-näyttely. Tuolloin vierailijat saattoivat pelata näyttelyssä esillä olevilla Commodore-tietokoneilla. Myös Rupriikin muissa näyttelyissä on käsitelty suomalaista pelikulttuuria. Vuonna 2012 järjestetty Suomalaiset pelit silloin ja nyt -näyttely esitteli suomalaisen peliteollisuuden ja pelintekijöiden tuotoksia menneiltä vuosikymmeniltä. 
Rupriikin perusnäyttelyt ovat vuosina 2003–2014 keskittyneet joukkoviestimien historiaan. Museon näyttelyt uudistettiin osissa vuosina 2010 ja 2012. Vuonna 2012 avautunut Jokapäiväinen mediamme -näyttely kertoi erilaisten mediatekniikoiden ja mediailmiöiden historiasta. Toinen osuus, Verkon punontaa, avautui vuonna 2010. Tämä näyttely tarkasteli erityisesti tietoverkkojen kehittymistä, Suomen verkottumista, uusia internetilmiöitä ja digitaalista pelikulttuuria.

Kokoelmat

Rupriikin taustalla vaikuttaa useamman organisaation muodostama yhteisö, johon kuuluvat muun muassa Tampereen kaupunki, Aamulehti, Tampereen yliopisto ja Pirkanmaan journalistit. Yhteistyön ansiosta Rupriikki on saanut kartutettua viestintään liittyviä kokoelmiaan. Rupriikin näyttelyissä esillä olevat esineet ovat osa Tampereen museoiden kokoelmia. Rupriikin aineistoista löytyy muun muassa Neiti Aika -laitteisto. Tärkeitä Rupriikin radiohistoriallisia kokoelmia ovat esimerkiksi Suomen yleisradiotoiminnan varhaisvaiheisiin liittyvät kuva- ja esinekokoelmat.
Pirkanpalkonen

Koko ja ulkonäkö

Pirkanpalkonen on pieni vesiperhonen, jonka siivet ovat tummanharmaat ja niissä on muutamia vaaleita täpliä. Tarkempi lajinmääritys perustuu anatomisten yksityiskohtien ja genitaalien tarkasteluun. Etusiiven pituus on 2,5 millimetriä.

Levinneisyys

Laji tunnetaan ainoastaan Suomesta. Alkuperäisen löytöpaikan lisäksi laji on tavattu ainakin Pohjois-Pohjanmaalta.

Elinympäristö ja elintavat

Lajin alkuperäinen löytöpaikka on Hupakankorven oja, jonka vesi on suolta laskeville ojille tyypillisesti sävyltään ruskeaa, mutta kirkasta. Ojassa on mutapohja ja turpeesta muodostuvat reunat sekä vesikasvillisuutta. Lajin elinpaikka on aurinkoinen, mutta tuulensuojainen ja sen ympäristössä kasvaa lehtipuita ja -pensaita. Ensimmäiset tunnetut yksilöt löydettiin iltapäivällä ojanreunan kasvillisuutta haavimalla.
Ivan Cavaleiro

Ivan Ricardo Neves Abreu Cavaleiro (s. 18. lokakuuta 1993 Vila Franca de Xira, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai keskushyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia.

Seurajoukkueura

Cavaleiro edusti Benficaa vuodesta 2007 lähtien. Kaudet 2009−2011 hän oli lainalla Belenensesin 19-vuotiaiden joukkueessa. Benfican ykkösjoukkueeseen hän nousi vuonna 2013. Hän pelasi Benfican kotimaiseen triplamestaruuteen päättyneellä kaudella 2014−2015 kaikkiaan kahdeksan Primeira Ligan, kolme Portugalin cupin ja kolme liigacupin ottelua. Lisäksi hän pelasi neljässä Mestarien liigan ja kahdessa Eurooppa-liigan ottelussa.
Cavaleiro oli lainalla Deportivo de La Coruñassa kauden 2014−2015. Hän teki kolme maalia pelaamissaan 34 Primera Divisiónin ottelussa. Hän siirtyi AS Monacoon 15 miljoonan euron siirtosumnmalla kesällä 2015. Hän pelasi Monacossa runsaan yhden kauden aikana 14 Ligue 1:n ottelua, ja teki yhden maalin. 
Cavaleiro siirtyi Wolverhamptoniin kahdeksalla miljoonalla eurolla elokuussa 2016. Hän pelasi kahdella mestaruussarjakaudella yhteensä 73 sarjaottelua ja teki 14 maalia. Wolvesin noustua Valioliigaan hän teki kaudella 2018−2019 kolme maalia pelaamissaan 23 pääsarjaottelussa.

Maajoukkueura

Cavaleiro pelasi Portugalin 17−21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Portugalin kaikki kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Hän pelasi kaikissa neljässä ottelussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Hän oli kentällä nejässä ottelussa Portugalin saavuttaessa alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa 2015.
Portugalin maajoukkueessa Cavaleiro on pelannut kaksi A-maaottelua. Hän pelasi harjoitusmaaottelussa Kamerunia vastaan maaliskuussa 2014 ja EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan saman vuoden syyskuussa.
Irmelin Sandman Lilius

Rut Irmelin Sandman Lilius (s. 14. kesäkuuta 1936 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija.

Henkilöhistoria

Sandman Liliuksen puoliso oli taiteilija ja kirjailija Carl-Gustaf Lilius ja sisar kirjailija Heddi Böckman.

Taiteellinen tuotanto

Sandman Lilius on julkaissut runoja, proosaa, novelleja, kuunnelmia, lastenkirjoja, matkakirjan  ja elämäkertoja. Esikoisrunokokoelma Trollsång ilmestyi 1955 ja esikoisromaani Historien om oss 1958. Sandman Liliuksen teoksia on käännetty yli kahdeksalletoista kielelle, ja ne ovat saaneet useita palkintoja. Hän on myös kuvittanut itse useita teoksiaan.
Nada Šakić

Nada Šakić (4. elokuuta 1926 Livno, nykyään osa Bosnia ja Hertsegovinaa – 5. helmikuuta 2011, Zagreb, Kroatia) myöhemmin nimeltään Esperanza Šakić  oli kroatialainen, äärikansallismielisen ja fasistisen Ustaša- liikkeen jäsen, korkea-arvoinen Jasenovacin keskitysleirin virkailija ja sotarikollinen. Hänen veljensä oli niinikään sotarikollinen, Itsenäisen Kroatian valtion turvallisuusviranomainen Maks Luburić. Hänen aviomiehensä oli Jasenovacin keskitysleirin komentaja Dinko Šakić. 
Toisen maailmansodan lopussa Itsenäinen Kroatian valtio lakkasi olemasta ja Nada Šakić pakeni aviomiehineen Argentiinaaan. Simon Wiesenthal-keskuksen mukaan sodan aikana vain 16-vuotias Nada Šakić oli henkilökohtaisesti vastuussa sadoista julmuuksista ja murhista joita teki serbi- ja juutalaisnaisia kohtaan. Todistajien mukaan Nada Šakić surmasi naisia erityisesti yöllä. 
Vuonna 1998 Argentiinan viranomaiset ryhtyivät oikeustoimiin, jotka johtivat siihen että Šakićin pariskunta asetettiin syytteeseen sotarikoksistaan Kroatiassa.  
Pariskunta luovutettiin Kroatiaan, missä aviomies Dinko sai 20 vuoden tuomion. Nadaa ei syytetty mistään.
Ella Lapissa

Juoni

Ellan luokka on lähdössä opettajansa kanssa ulkomaanmatkalle. Ulkomaan sijasta seurue päätyy kuitenkin Lappiin ja heidät hakevat lentokentältä "joulupukki ja tontut". Joulupukki osoittautuu kuitenkin opettajan isäksi.
Paige Satchell

Paige Satchell (s. 13. huhtikuuta 1998) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa hän pääsi yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Satchell on edustanut seuratasolla viimeksi kotimaassaan Three Kings Unitedia. Kaudeksi 2019–2020 hän teki sopimuksen saksalaisseuran FC Sandin kanssa.
Vasa-ritarikunta

Vasa-ritarikunta (ruots. Vasaorden) on ruotsalainen ritarikunta, joka perustettiin Kustaa III:n valtakaudella vuonna 1772.
Kunniamerkki jaetaan viiteen luokkaan. Merkillä palkittiin ensisijaisesti tieteen, taiteen, elinkeinoelämän ja virkauran ansioista. Vuodesta 1975 eteenpäin ritarikunnan kunniamerkkejä ei ole jaettu Ruotsissa toteutetun ritarikuntareformin jälkeen.
Annie Machon

Annie Machon (s. 1968) on entinen Britannian turvallisuuspalvelun MI5:n tiedustelu-upseeri, joka irtisanoutui 1997 sen palveluksesta yhtä aikaa silloisen kumppaninsa David Shaylerin kanssa auttaakseen tätä paljastamaan tiedustelupalveluissa esiintyvää rikollisuutta. Nykyisin Machon on kirjailija, ammattipuhuja, pr-konsultti ja tapahtumajärjestäjä sekä myös monien asioiden parissa toimiva aktivisti.
Machon ja Shayler pakenivat ennen lehdessä julkaistuja paljastuksia Hollantiin, kiertelivät piileskellen vuoden ajan ympäri Manner-Eurooppaa ja asuivat sitten kaksi vuotta maanpaossa Pariisissa brittiviranomaisten etsiessä heitä. He palasivat vuonna 2000 Britanniaan vapaaehtoisesti. Heidän lisäkseen tutkinnan ja pidätysten kohteiksi joutui ystäviä, sukulaisia, kannattajia ja toimittajia. Shaylerin syytteet kuitenkin supistuivat niin, että hän kärsi lopulta vain puolen vuoden vankeustuomion, Machonin mukaan siksi, että suuria juttuja, kuten suunnitelmaa Gaddafin murhaamiseksi, ei haluttu puitavan julkisuudessa.
Machonin ensimmäinen, 2005 ilmestynyt kirja on Spies, Lies and Whistleblowers: MI5, MI6 and the Shayler Affair, jossa hän arvostelee Britannian turvallisuuspavelua ja tiedustelupalvelua MI5:ssa työskennellessään tekemiensä havaintojen pohjalta.
Machon on opiskellut Cambridgen yliopistossa ja valmistuttuaan hän työskenteli kustannusalalla.

MI5:n jälkeen

Kokemuksensa ansiosta Machon on tiedustelun asiantuntija, kirjailija, toimittaja, matkan- ja tapahtumienjärjestäjä, politiikan kampanjoija, mediakouluttaja PR-konsultti. Hän myös luennoi tilaisuuksissa, jotka liittyvät tiedusteluun ja kansalaisoikeuksiin.
Machon erosi Shaylerista 2006 tämän väitetyn huumeidenkäytön ja messias-väitteiden vuoksi. ”Surullinen tapaus”, Machon sanoi vieraillessaan Suomessa maaliskuun lopussa 2012. Machon on mukana Jonathan Kerr-Smithin William Rodriguezista tekemässä puolitoistatuntisessa dokumentissa Last Man Out.
Machon kuuluu 9/11-totuusliikkeseen ja on sitä mieltä, että syyskuun 11. päivän iskut teki Yhdysvaltojen hallitus saadakseen tekosyyn sodalle.
Machon on ollut Law Enforcement Against Prohibition järjestön hallituksen jäsen.
Oía

Maantiede

Oían kylä sijaitsee Thíran saaren luoteiskärjessä noin 11 kilometriä luoteeseen saaren pääkaupungista Firásta. Kylä on rakennettu Santorínin kalderan reunalle noin 150 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Oían satama on Ammoúdi eli Órmos Ammoudioú, joka sijaitsee alempana kalderan puolella. Sieltä on yhteys Thíran länsipuolella sijaitsevalle pienemmälle Thirasían saarelle. Kylän toinen satama on Arméni eli Órmos Arménis. Alas kumpaankin satamaan kulkee pitkät portaat. Etäisyys Oíasta Santorínin lentoasemalle on noin 17 kilometriä ja saaren lauttasatamaan Athíniokseen noin 19 kilometriä.
Oían kunnallisyksikkö, joka on osa Thíran kuntaa, käsittää Thíran saaren pohjoisosan. Lisäksi siihen kuuluu Thirasían saari.

Historia

Oía on tunnettu myös nimillä Apáno Meriá (Απάνω Μεριά) ja Anomeriá (Ανωμεριά), joista nykyinen nimi on lyhennys. Kylän pääelinkeinona oli aikaisemmin merenkulku. Se alkoi nousta osmanivallan aikana 1700-luvulla ja oli huipussaan 1880-luvulla. Kylän vanha asuintalokanta on perinteisiä kallioon kaiverrettuja luola-asumuksia (ypóskafa), mikä oli käytännöllistä paitsi ilmaston vuoksi myös siksi, että näin asukkaat saattoivat piileksiä Egeanmeren aluetta aiemmin vaivanneilta merirosvoilta. Osa vanhoista taloista on puolestaan niin sanottuja kapteenien taloja. Asumukset olivat alun perin laivanvarustajien ja merenkulkijoiden käytössä. Oía kärsi suuria vaurioita maanjäristyksessä 9. heinäkuuta 1956.
Oía oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Thíran kunnaksi yhdessä Firán kanssa.

Nähtävyydet

Oían nähtävyyksiin kuuluvat kalderanäkymien lisäksi kylän perinteiset talot, kirkot ja tuulimyllyt sekä Oían merenkulkumuseo.
Oían seudulla lähikylät mukaan lukien on noin 70 kirkkoa. Monet niistä ovat yksityisiä kirkkoja, jotka merenkulkijat ovat aikanaan omistaneet jollekin kirkon pyhälle. Tärkeimpiä kirkkoja ovat Panagía Platsaní (Neitsyt Marian kirkko), Ágios Geórgios (Pyhän Yrjön kirkko), Ágios Nikólaos Peramatáris (Pyhän Nikolaoksen kirkko) ja Ágios Spyrídonas (Pyhä Spyridon).
HMS Swordfish (1895)

Palvelus

Alus myytiin 11. lokakuuta 1910 romutettavaksi Cashmorelle Newportiin.