google/wiki40b huggingface dataset:
Niclas Wallin

Seuraura

Wallin on Bodens IK:n kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä Ruotsin I-divisioonassa kaudella 1994–1995, jolloin Wallin pelasi 13 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua jääden ilman tehopisteitä. Samalla kaudella hän voitti myös J20 SuperElitin jäähypörssin 125 minuutillaan. Kaudella 1995–1996 Wallin pelasi I-divisioonassa 30 runkosarjaottelua tehopistein 2+7=9 sekä kaksi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 1996–1997 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Elitserieniin ja Brynäs IF:n riveihin, jossa tulokaskausi toi 47 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Seuraavalla kaudella 1997–1998 Wallin keräsi Elitserienin yhden kauden jäähyennätyksensä 95 minuutillaan, joilla hän ja joukkuetoveri Tommy Melkersson sijoittuivat jäähypörssissä toiseksi. Heidän edellään oli vain Malmö Redhawksin Mats Lusth. Wallin voitti Ruotsin-mestaruuden keväällä 1999.
Carolina Hurricanes varasi Wallinin yli-ikäisenä neljännellä kierroksella 97. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2000. Hän siirtyi joukkueen organisaatioon jo seuraavaksi kaudeksi 2000–2001. Wallin pelasi Hurricanesin farmijoukkue Cincinnati Cyclonesissä, IHL:ssä, kahdeksan runkosarja- ja kolmen playoff-ottelun verran, mutta hän onnistui murtautumaan jo Hurricanesin NHL-miehistöön, jossa Wallinin tulokaskausi toi 37 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Elokuussa 2002 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa, kuten taas heinäkuussa 2004. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Wallin pelasi kotimaassaan Luleå HF:n riveissä.
Kauden 2005–2006 päätteeksi Wallin voitti Hurricanesissa Stanley Cupin. Kesäkuussa 2006 hän teki nelivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Wallin kärsi Hurricanesissa useista loukkaantumisista ja hän pelasi yli 70 runkosarjaottelua vain kaudella 2002–2003. Wallin sai joukkueen kannattajien keskuudessa lempinimen "The Secret Weapon", sillä hänen kaikki kolme Hurricanesissa tekemäänsä playoff-maalia syntyivät jatkoajalla. Kesken viimeisen sopimustensa 2009–2010, helmikuussa 2010 Wallin ja kesän 2010 viidennen kierroksen varausvuoro kaupattiin San Jose Sharksiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon samalle kesälle. Kesäkuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Wallin teki kevään 2011 pudotuspeleissä NHL-uransa neljännen maalinsa, joka ei tällä kertaa syntynyt jatkoajalla, mutta jäi kuitenkin toisen kierroksella Detroit Red Wingsiä vastaan pelatun toisen ottelun 2–1-vierasvoittomaaliksi. Näin ollen hänen kaikki NHL:n pudotuspelimaalinsa ovat jääneet voittomaaleiksi.
Wallin palasi kaudeksi 2011–2012 kotimaahansa ja teki kolmivuotisen sopimuksen Luleå HF:n kanssa. Hänestä tuli joukkueen kapteeni. Wallin pelasi kuitenkin aivotärähdysten takia vain 33 runkosarjaottelua. Huhtikuussa 2012 hänen uransa kerrottiin olevan vaakalaudalla.

Maajoukkueura

Wallin pelasi MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina.
Aasainusko

Aasainusko (ásatrú, asatro) on uuspakanallinen uskonto, joka perustuu muinaisgermaaniseen tai muinaispohjoismaalaiseen perinteeseen. Sen nimessä aasa viittaa vanhaan skandinaavisen jumalsukuun, aasoihin. Aasainusko perustuu ennen kaikkea muinaisnorjankielisten Edda-runojen kuvaamaan skandinaaviseen mytologiaan. Aasainusko on suosittua erityisesti Islannissa.

Oppeja ja seremonioita

Aasainusko on melko joustava ja avoin uskonto. Aasainuskoiset ottavat vanhoista skandinaavisista kirjoituksista itselleen tietynlaisia elämänarvoja. Erityisen tärkeää heille on kunnia, kuten suoraselkäisyys, rehellisyys, viisaus, kohtuullisuus ja omatoimisuus.
Hyvän ja pahan käsitettä dualistisessa mielessä tai synnin käsitettä ei aasainuskossa ole.
Islantilaiset aasainuskoiset sanovat tulkitsevansa tarinat vanhoista jumalista runollisiksi metaforiksi sekä luonnonvoimien ja ihmisen psyyken ilmentymiksi, eivätkä he ota niitä kirjaimellisesti.
Blót on aasaiuskoisten seremonia, jossa uhrataan ja juhlitaan yhdessä.

Aasainuskon vaiheita

1800-luvulla syntyi liike, joka pyrki herättämään germaanisen muinaisuskon henkiin. Nykyaikainen aasainusko on saanut alkunsa Islannissa. Lampaankasvattaja Sveinbjörn Beinteinsson perusti muinaispohjoismaiseen pakanuuteen perustuvan yhteisön, joka sai nimen Ásatrúarfélagið. Yhteisö hyväksyttiin vuonna 1973 Islannissa rekisteröidyksi uskonnolliseksi yhteisöksi. Yhteisöllä on vuonna 2016 yli 3000 jäsentä. Se on rakentamassa Islantiin omaa temppeliään.
Islannin jälkeen aasaisuskoisten yhteisöjä alkoi muodostua myös muissa Pohjoismaissa, Englannissa, Yhdysvalloissa ja Saksassa sekä myöhemmin myös muissa maissa.

Äärioikeistolaisuus

Saksalainen uskontotieteilijä S. von Schnurbein väitti vuonna 2003 julkaistussa artikkelissaan, että suurin osa saksalaisten ja pohjoismaisten ásatrú-ryhmien jäsenistä on aatemaailmaltaan äärikansallisia, rasistisia, äärioikeistolaisia tai kansallissosialistisia. Schnurbeinin mukaan šamanismia harjoittavat ásatrú-ryhmät pitävät kuitenkin usein etäisyyttä maahanmuuttajavastaisiin ryhmiin.
Islantilaisen Ásatrúarfélagiðin johtajan Hilmar Örn Hilmarssonin mukaan Islannin aasainuskoisten yhteisö kannattaa suvaitsevaisuutta, ja se on esimerkiksi vihkinyt ihmisiä homoavioliittoihin jo kauan. Hänen mukaansa rasisteja on muunmaalaisten uuspakanaliikkeiden jäsenissä, ja islantilaiset ovat siksi katkaisseet heihin yhteydet.
Pieni-Lehtinen

Maantietoa

Saari on 320 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,8 hehtaaria . Se sijaitsee Murtoselän pohjoispuolella Vuoritsalon länsipuolella sijaitsevassa salmessa Lehtissaaren eteläpuolella. Se näkyy hyvin Nenäinniemestä katsottuna ja se jää kahden Vuoritsalon länsipuolella kulkevan veneväylän väliin. 
Saaren huippu sijaitsee saaren keskellä noin 97,5 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kohoaa 19 metrin korkeuteen järven vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Huipun eteläpuolella on kalliojyrkänne. Saaren asutus muodostuu kahdeksasta vapaa-ajan asunnosta. Saari ei ole enää luonnontilainen, mutta siellä pesii joitakin lintuja . Saarella ei ole tietä.

Historiaa

Vuodelta 1884 olevassa Pohjois-Päijänteen purjehdusliikenteen vesistökartassa saaren molemmilta puolilta  kulki merkitty vesiväylä Jyväskylään. Saaren karttanimi on ”Pien Lehtinen”.
Saari sijaitsi vuoden 2008 loppuun asti Jyväskylän kaupungin ja Jyväskylän maalaiskunnan rajalla.
Itys

Itys oli kreikkalaisessa mytologiassa Tereuksen ja Proknen poika.
Tereus rakasti salaa vaimonsa sisarta Filomelaa ja makasi väkisin, katkaisi kielen ja vangitsi tämän, jottei tämä voisi kertoa tapahtuneesta kenellekään. Filomela kutoi kuitenkin kankaan, jossa hän kuvasi kaiken tapahtuneen, ja sai sen toimitettua sisarelleen. Kun asia selvisi Proknelle, hän kosti sisarensa puolesta surmaamalla Ityksen ja syöttämällä tämän lihat Tereukselle tämän tietämättä. Asian selvittyä Tereukselle hän yritti surmata sisarukset, mutta jumalat muuttivat kaikki kolme linnuiksi: Tereuksen harjalinnuksi, Filomelan pääskyseksi ja Proknen satakieleksi, joka laulaa surullisesti valittaessaan poikansa kuolemaa.
Etelänkiitäjä

Koko ja ulkonäkö

Etelänkiitäjä on melko kookas yöaktiivinen perhoslaji. Siipien pohjaväri on harmaanruskea ja etusiiven tyvestä kulkee leveä, vaalea, etureunastaan valkoinen juova etusiiven kärkeen. Sen etupuolella siiven tyviosassa on toinen vaalea juova, joka kuitenkin sulautuu pian siiven muuhun kuviointiin. Siivessä on pieni musta keskitäplä. Etusiiven ulkolaidassa on siiven poikki suuntautuva ohut vaalea viiru, jonka ulkopuolelta siipi on harmaa. Etusiiven siipisuonet erottuvat ohuina, mustina tai valkoisina viiruina. Takasiipien tyvi on voimakkaan vaaleanpunainen ja sävy vaalenee siiven kärkeä kohti. Takasiivissä on myös leveä musta keskijuova sekä reunajuova, joita yhdistää rivi mustia siipisuonia. Ruumis on harmaa, päätä kohti ruskeampi ja perhosen selkäpuolella on ohuita, vaaleita pitkittäisjuovia. Siipiväli 60–80 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Etelänkiitäjän levinneisyys kattaa trooppisen ja subtrooppisen Afrikan, jatkuu idässä Lähi-Itään, Etelä-Aasiaan aina Etelä-Kiinaan saakka. Euroopassa sitä tavataan säännöllisesti Kanarialla sekä Välimeren alueella. Vaeltaneita yksilöitä satunnaisesti Keski-Euroopastakin. Lämpimina kesinä laji tiedetään myös lisääntyneen Etelä-Euroopassa. Euroopassa perhoset ovat lennossa kahden tai kolmen vaeltaneen sukupolven turvin kesäkuusta lokakuuhun, Afrikassa ympäri vuoden.
Suomesta etelänkiitäjää ei ole tavattu koskaan. Lähimmät havainnot vaeltaneista yksilöistä ovat useat havainnot Tanskasta sekä Etelä-Ruotsista vuosilta 2005 ja 2006. Lähes kaikki pohjoismaiset havainnot on tehty syyskuusta marraskuuhun.

Elinympäristö ja elintavat

Etelänkiitäjä viihtyy avoimilla ja lämpimillä niityillä ja puutarhoissa, joiden kukilla se vierailee öisin ahkerasti. Keski-Euroopassa sen on todettu hakeutuvan mielellään viinitarhojen lähistöille. Laji aloittaa lennon illan hämärryttyä ja kukilla käydessään se kiitäjille tyypilliseen tapaan lentää muutaman sekunnin ajan paikoillaan kukan edessä. Molemmat sukupuolet tulevat valolle.
Naaras munii 150–250 munaa yksitellen lehdille lähelle maanpintaa ja suosii lämpimillä paikoilla kasvavia ravintokasveja. Nuoret toukat piilottelevat lehtien alapinnoilla. Toukat ovat yöaktiivisia eivätkä yleensä syö nauttimaansa lehteä kokonaan. Euroopassa kasvaneet toukat ovat täysikasvuisia heinä-syyskuussa ja koteloituvat maan alle tai karikkeen sekaan noin kolmeksi viikoksi. Kotelo ei kykene talvehtimaan, mikä rajoittaa lajin levittäytymistä pohjoiseen.

Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, joka elää etenkin viinellä (Vitis), villiviineillä (Parthenocissus) ja mataroilla (Galium).
Åbo Sångarbröder Musices Amantes

Åbo Sångarbröder Musices Amantes (ÅSMA) on suomalainen mieskuoro, joka on perustettu vuonna 1908. Kuoroa johtaa Martin Segerstråle. Kuoron edellisinä johtajina ovat toimineet mm. Paul Jansson sekä Marina Pettersson.
Joukkolaina

Joukkolaina eli joukkovelkakirjalaina (JVK-laina), joskus myös bondi (engl. bond), on yrityksen tai muun yhteisön yleisöltä ottama laina. Joukkolaina on yleensä jälkimarkkinakelpoinen.
Sana joukkolaina on vakiintumassa lainan viralliseksi termiksi. Aiemmin joukkolainat laskettiin yleisesti liikkeelle paperimuodossa, jolloin lainasta annettiin todistukseksi joukkovelkakirja. Nykyisin paperimuoto on harvinainen; joukkolaina voidaan laskea liikkeelle arvo-osuuksina. 
Tavallisia joukkolainoja ovat debentuuri ja obligaatio.

Keskeiset ehdot

Joukkolainan keskeisiä ehtoja ovat laina-aika, kuponkikorko, koronlaskentaperusta, valuutta ja emissiokurssi. Laina-ajat vaihtelevat muutamasta vuodesta kymmeniin vuosiin. Kuponkikorko on usein kiinteä, mutta se voi olla myös sidottu johonkin viitekorkoon tai inflaatioon. Kuponkikorko maksetaan Euroopassa usein kerran vuodessa ja Yhdysvalloissa useamman kerran vuodessa. Kuponkikorko lasketaan lainan nimellisarvosta. Lainan takaisinmaksu tapahtuu yleisimmin vuosittaisina lyhennyksinä tai kertasuorituksena laina-ajan päättyessä (bullet-laina).

Efektiivinen korko

Todellinen eli efektiivinen korko riippuu lainan emissiokurssista eli hinnasta, jonka lainan ostaja maksaa lainasta. Mikäli lainan emissiokurssi on 100 prosenttia, maksaa lainan ostaja lainasta sen nimellisarvon. Jos emissiokurssi on vähemmän kuin 100 prosenttia, maksaa lainan ostaja lainasta vähemmän kuin sen nimellisarvon.

Tyypilliset liikkeellelaskijat

Joukkolainat ovat suosittuja suuryritysten ja julkishallinnon rahoitusmuotoja. Joukkolainojen omistamisesta tekee suosittua lainojen verrattain likvidit markkinat. Jälkimarkkinoilla joukkovelkakirjan arvo riippuu erityisesti lainaan liittyvistä luottotappioriskeistä sekä markkinakorkojen muutoksista.

Ympäristöystävälliset bondit

Ympäristöystävälliset tai vihreät bondit, englanniksi Green Bond, ovat kestävän kehityksen mukaisesti ympäristön hyvinvoinnin tai suojelemisen mahdollistaviin kohteisiin kohdistettuja joukkolainoja. Esimerkiksi Euroopan investointipankki tekee toimintaa vihreillä bondeilla.
Suomessa Kuntarahoitus on myös laskenut liikkeelle vihreän bondin.

Käsitteitä

Nollakuponkilaina tarkoittaa joukkovelkakirjalainaa, jolle ei makseta korkoa. Sijoittaja saa tuottonsa myynti- ja ostohinnan erotuksena. Nollakuponkilainan emissiokurssi alittaa nimellisarvon.
Yleisölaina tarkoittaa joukkovelkakirjalainaa, jota myydään yleisölle eikä vain tietylle kohderyhmälle.
Juoksuaika tarkoittaa joukkolainan laina-aikaa.
Kovenantti tarkoittaa lainaan liittyvää lisäehtoa. Kovenanteilla suojataan usein lainanantajan asemaa. Kovenantti voi esimerkiksi velvoittaa lainanottajan pitämään luottoluokituksensa tiettyä tasoa parempana tai muuten laina erääntyy heti.
High yield -laina tarkoittaa sellaista korkeatuottoista joukkolainaa, jonka on laskenut liikkeelle yritys, jonka luottokelpoisuusluokitus on alle tietyn tason.

Historia

Venetsialaiset kehittivät joukkovelkakirjamarkkinat 1110-luvun lopulla.
Ruskorastuli

Levinneisyys

Ruskorastulia tavataan vain Brasilian itärannikolla Bahian ja Espírito Santon osavaltioissa. Laji on jakaantunut useaan osapopulaatioon. Vuonna 2015 lajin kokonaismääräksi arvioitiin alle 2 500 täysikasvuista yksilöä ja jokaisessa osapopulaatiossa arvioitiin olevan alle 250 yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee ruskorastulin erittäin uhanalaiseksi.
Adékambi Olufadé

Ura

Olufadé aloitti ammattilaisuransa vuonna 1998 Dynamic Togolaisin joukkueessa. Sen jälkeen hän on kiertänyt seitsemää eri seuraa: Lille OSC:tä, Satellite FC:tä, KSC Lokeren Oost-Vlaanderenia, OGC Nicea, R. Charleroi SC:tä ja Al-Sailiya SC:ta. Syyskuusta 2006 hän on edustanut Belgialaista KAA Gentiä.

Maajoukkueura

Olufadé teki Togon maajoukkueessa ensiesiintymisensä vuonna 1997. Hän on (23. kesäkuuta 2006 mennessä) pelannut maajoukkueessa 25 ottelua mutta ei ole tehnyt maaleja. Hän kuului Togon joukkueeseen Saksan MM-kilpailuissa 2006 ja vaihtopelaajana kentälle viimeisessä ottelussa Ranskaa vastaan.
Daniel Farke

Ura

Farke aloitti pelaajauransa SV Steinhausenissa. Valtaosan urastaan hän pelais kuitenkin SV Lippstadtissa, jota edusti urallaan kolmeen otteeseen. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2008.
Farken valmennusura alkoi Lippstadtissa, jossa hän pelasi urallaan. Hän luotsasi seuraa kuusi vuotta. Farken johdolla seura voitti Westfalenligan mestaruuden kaudella 2011/12 ja nousi Oberligaan. Seuraavakin kausi päättyi mestaruusjuhliin ja kaudella 2013/14 Lippstadt pelasi jo Regionalligassa. Jätettyään Lippstadtin Farke oli hetken sivussa valmentajan tehtävistä, kunnes marraskuussa 2015 hänestä tuli Borussia Dortmund II:n päävalmentaja.
Toukokuussa 2017 Farke teki kaksivuotisen sopimuksen Englannin Mestaruussarjan Norwich Cityn kanssa. Debyyttikaudellaan Farke luotsasi Norwichin Mestaruussarjan keskikastiin sijalle 14. Kaudella 2018/19 Norwich taisteli Farken johdolla Mestaruussarjan voitosta ja hyvät tulokset poikivat Farkelle kesään 2022 ulottuvan jatkosopimuksen, jonka hän allekirjoitti maaliskuussa 2019. Kausi päättyi lopulta Norwichin mestaruuteen ja nousuun Englannin Valioliigaan kaudeksi 2019/20.
Flo Kasearu

Flo Kasearu (s. 1985 Pärnu) on virolainen kuvataiteilija, jonka teokset ovat usein muodoltaan installaatioita, veistoksia, videoita ja performansseja. Kasearu käsittelee taiteessaan absurdilla otteella yhteiskunnallisia ilmiöitä ja epäkohtia, kuten vaikkapa omaisuutta ja osattomuutta sekä instituutioita ja tavallisten ihmisten unelmia. Hän mainitsee kiinnostuksen kohteikseen muun muassa yksityisen ja julkisen tilan sekä monumentaalisuuden ja epävakauden välisen ristiriidan.

Flo Kasearun kotimuseo

Vuonna 2013 Kasearu perusti vanhaan tallinnalaiseen puutaloon Flo Kasearun kotimuseon. Talo on kuulunut taiteilijan suvulle useiden sukupolvien ajan, mutta neuvostoaikana hänen isovanhempansa joutuivat luopumaan siitä. Nyt Kasearu asuu ja työskentelee talossa ja pitää sitä auki museona. Museoon ja sinne tehtyjen paikkasidonnaisten teosten kautta Kasearu kertoo lähestyvänsä muun muassa omaisuuden ja institutionaalisen hierarkian teemoja. Monet Kasearun teokset, kuten piirrossarja Fears of a Museum Director (2014), liittyvät aiheiltaan kotimuseoon.

Suomessa

Kiasman kokoelmiin kuuluu Kasearun video Uprising (2015) sekä veistos Uprising (The Aircraft, 2015). Videolla nähdään ilmakuvaa Tallinnan Pelgulinnan alueelta, jolla Flo Kasearun kotimuseo sijaitsee. Talossa tehdään kattoremonttia. Peltikatosta leikataan kolmiomaisia kappaleita, joista taitellaan paperilennokkia tai hävittäjää muistuttavia veistoksia. Teossarjan nimi Uprising viittaa sekä kohoamiseen että kansannousuun.
Vuonna 2016 Kasearun sekä Andra Aaloen ja Aet Aderin ehdotus Alerts pääsi finaaliin Kiasman ja Valtion taideteostoimikunnan kilpailussa, jossa haettiin julkista taideteosta Kiasman läheisyyteen.

Koulutus, näyttelyt ja kokoelmat

Kasearu on opiskellut maalausta ja valokuvausta Viron taideakatemiassa. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2013. Vuosina 2006–2007 Kasearu opiskeli multimediaa Universtität der Künste Berlinissä.
Kasearu on esiintynyt lukuisissa näyttelyissä Virossa ja muissa maissa vuodesta 2006 alkaen. Hänen teoksiaan kuuluu Kumun, Tarton taidemuseon ja Kiasman kokoelmiin.
Jouni Hokkanen

Jouni Hokkanen (s. 1964) on helsinkiläinen dokumentaristi, freetoimittaja ja kriitikko.

Muuta toimintaa

Radio Ylen Ykkösen dokumenttiryhmän jäsen; hän on tehnyt kymmeniä pitkiä ja lyhyitä radiodokumentteja, mm. Davai Davai – venäläistä teknoa, Pietarin poikia – sukellus venäläiseen gay-kulttuuriin ja Hongkong – tuoksuva satama.
Hokkanen on Yle Teeman Kino Into -elokuvapaikan tuottaja ja Rakkautta & Anarkiaa -elokuvafestivaalin aasialaisen elokuvaohjelmiston valitsija.
Hän on Korean niemimaan ja erityisesti alueen kulttuurin asiantuntija.
Timantit ovat ikuisia

Arviot

Erään kriitikon mukaan elokuva ei ole ehyt kokonaisuus vaan kokoelma eksoottisia aineksia. Mieleenjäävimpiä ovat tappajaparit, akrobaattinaiset Bambi ja Thumper sekä koominen homopari Mr. Kidd ja Mr. Wint.

Kuvauspaikat

Elokuva kuvattiin 5. huhtikuuta – 13. elokuuta 1971 välisenä aikana. Studiokuvaukset tehtiin Pinewoodin studiolla Lontoossa ja Universalin studioilla Los Angelesissa. Ulkokuvauksia tehtiin Yhdysvalloissa Las Vegasissa, Los Angelesissa, Palm Springsissa ja Oceansidessa sekä Britanniassa Doverissa ja Southamptonissa. Ulkokuvauksia tehtiin myös Saksassa, Hollannissa ja Ranskassa.
Stadion der Weltjugend

Stadion der Weltjugend (”Maailmannuorison stadion”) oli Itä-Berliinissä Mitten kaupunginosassa Chausseenstrassen varrella vuosina 1950–1992 käytössä ollut urheilustadion. Se sijaitsi vain muutaman sadan metrin päässä Berliinin muurista.
Stadionin suunnittelivat Selman Selmanagić ja Reinhard Ligner, ja se avattiin 20. toukokuuta 1950 nimellä Walter-Ulbricht-Stadion. Stadion rakennettiin vain puolessa vuodessa entisten kaartinfusilieerirykmentin kasarmien paikalle. Stadionilla järjestettiin vuosien 1951 ja 1973 kansainvälisten nuorisofestivaalien päätapahtuma, ja jälkimmäisen tapahtuman yhteydessä se sai myös nykyisen nimensä. Laajennusten jälkeen stadionin pinta-ala oli 131 000 m² ja sinne mahtui noin 50 000 katsojaa. Se oli Itä-Berliinin suurin urheilupaikka. Siellä järjestettiin myös vuosittain FDGB-Pokal-jalkapalloturnauksen loppuottelu.
Stadion der Weltjugend purettiin vuosina 1992–1994, sillä sen paikalle suunniteltiin uutta urheilustadionia siltä varalta, että Berliinille myönnettäisiin vuoden 2000 kesäolympialaiset. Hanke ei kuitenkaan toteutunut. Stadionin paikalla oli sen jälkeen väliaikaisia urheilupaikkoja. Paikalle on vuodesta 2006 alkaen rakennettu Saksan tiedustelupalvelu Bundesnachrichtendienstin rakennuskompleksia, joka ei ole vielä valmis.
Jackie Holmes

John ”Jackie” Holmes (4. syyskuuta 1920 – 1. maaliskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1949–1950 ja 1953. Hän keskeytti kaikissa kilpailuissaan eikä saavuttanut pisteitä. Holmes oli parhaimmillaan 19. vuoden 1953 kilpailussa yhdessä Spider Webbin ja Johnny Thomsonin kanssa.
KNM Valkyrjen

Valmistus

Norjalaiset naiset keräsivät aluksen hankintaan tarvittavat varat., ja se nimettiin naisten työn kunnioittamiseksi Norjan sankaritarujen valkyrioiden mukaan.

Alus tilattiin Schichaulta Saksasta ja se laskettiin vesille 1896. Alus aloitti koeajot 11. toukokuuta 1896 ja se siirrettiin Horteniin viimeisteltäväksi. Alus luovutettiin 17. toukokuuta Norjan puolustusministerille, minkä jälkeen se aloitti palveluksensa laivastossa. Alus oli hitaampi kuin muiden maiden vastaavat, mutta muuten se oli verrattavissa Saksan keisarikunnan laivaston D-sarjan torpedoveneisiin.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 27. syyskuuta 1920 ja se myytiin 1923.
Police Quest III: The Kindred

Pelin pelaaminen

Police Quest III käyttää hiiriohjattua käyttöliittymää. Hiirtä käytetään valitsemaan kohteita ja sillä ollaan vuorovaikutuksessa ympäröivän maailman kanssa. Hiirtä käytetään pelaajan hallussa olevien esineiden valitsemiseen ja pelihahmon ohjaamiseen eri ympäristöissä. Suurimman osan ajasta pelaaja voi vapaasti tutkia ympäristöä pelissä ja ratkaista arvoituksia, mutta pelissä on myös useita aikakriittisiä tilanteita, joissa pelaajan on toimittava nopeasti ja käytettävä käsiasetta ampuakseen rikoksesta epäiltyä ennen kuin joutuu itse ammutuksi.
Pelissä on myös manuaalista pelaamista vaativa auto-osio, kun pelaaja matkustaa yhdestä paikasta toiseen. Se on samantapainen kuin mikä on ensimmäisessä Police Quest -pelissä, mutta käyttöliittymää ja ohjausta on yksinkertaistettu. Voidakseen pelata ajojaksoja, täytyy pelaajan käyttää apunaan pelin mukana tullutta karttaa, mikä samalla toimii eräänlaisena kopiosuojauksena. Pelissä on useita kohtia mitä pitää tehdä sen jälkeen kun on pidättänyt rikoksesta epäillyn. Viisinumeroinen koodi täytyy antaa täsmällisesti ja koodit löytyvät pelin manuaalista.

Juoni

Edellisen pelin tapahtumien jälkeen, Sonny ja Marie ovat menneet naimisiin ja Sonny on ylennetty ylikonstaapeliksi. Lytton on kasvanut täysimittaiseksi kaupungiksi, kuten myös rikollisuus. Sonnyn kauhistukseksi, Marie joutuu puukotuksen uhriksi pelin alussa ja Sonny alkaa tutkia vakavaa rikosta. Pelin aikana hän kohtaa Lyttonissa toimivan kokaiinikartellin, Saatanaa palvovan kultin, korruptoituneen työtoverin ja lopuksi Michael Bainsin, Jessen veljen, joka kuoli Sonnyn luotiin aikaisemmassa Police Quest II -pelissä.

Pelin kehitystyö

Police Quest III on täysin hiiriohjattu peli ja julkaistiin vain IBM PC ja Amiga -järjestelmille. Pelin kehityksen loppuvaiheissa, Jim Walls jätti Sierran syistä joita ei ole kerrottu julkisuuteen. Sierran työntekijä Jane Jensen vei loppuun keskeneräisen Police Quest III -pelin ja SWATin perustaja Daryl F. Gates otti vastuulle Police Quest pelin jatkokehityksen. Walls, yhdessä muiden entisten Sierran työntekijöiden kanssa, lähti kehittämään peliä Blue Force.