google/wiki40b huggingface dataset:
TAKI 183

TAKI 183 oli varhainen graffitintekijä New Yorkissa. TAKI, kreikkalaista syntyperää, oikealta nimeltään Demetrios, toimi 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa lähettinä, ja tuolloin hänellä oli tapana kirjoittaa oma lempinimensä niiden katujen varsille, joita pitkin hän työnsä puolesta kulki. Hänen taginsa tuli Demetrioksen vaihtoehtoisesta kieliasusta Demetraki ja hänen kotiosoitteestaan 183. kadulla Manhattanin Washington Heights -alueella.
Heinäkuussa 1971 New York Times julkaisi TAKIsta artikkelin. Tämä julkisuus kannusti satoja samoilla alueilla liikkuvia nuoria kilpailevien, hänen kädenjälkeään jäljittelevien tagien tekoon. Vaikkakin TAKI oli ensimmäinen NYT:n kaltaisessa merkittävässä julkaisussa palstatilaa saanut graffitintekijä, on sanottu, että esimerkiksi toinen artisti nimeltään "Julio 204" aloitti oman taginsa aktiivisen kirjoittelun häntä aikaisemmin. Hänen toimintansa keskittyi kuitenkin pienemmälle alueelle, eikä hän siksi ehkä saanut koskaan yhtä paljon huomiota osakseen.
TAKI 183 on myöhemmin tiettävästi lopettanut graffitien teon, keskittyen perhe-elämään. Työkseen hän on pitänyt muun muassa autokorjaamoa.
Kabhi Alvida Naa Kehna

Juoni

Dev Saran (Khan) on ammattilaisjalkapalloilija, joka on onnettomassa avioliitossa uraansa keskittyvän Rhean (Zinta) kanssa. Heillä on myös poika, Arjun. Heidän luonaan asuu myös Devin äiti Kamaljit (Kher).  Maya (Mukherji) on opettajatar, joka on naimisissa lapsuudenystävänsä Rishin (Abhishek Bachchanin) kanssa. Maya ei voi saada lapsia eikä tunne täyttävänsä vaimon velvollisuuksiaan.
Dev tapaa Mayan sattumalta juuri ennen Mayan häitä ja he päätyvät juttelemaan. Dev vakuuttaa Mayan siitä, että naimisiinmeno on oikea ratkaisu, vaikka Maya ei rakastakaan miestään kuin ystävänä. Vaikka he ovat toisilleen täysiä vieraita, he tulevat hyvin toimeen keskenään ja jäävätkin ajattelemaan toisiaan, kun heidän tiensä eroavat.
Neljä vuotta kohtaamisen jälkeen he tapaavat taas ja huomaavat molempien avioliittojen olevan pulassa. He päättävät auttaa toisiaan, mutta rakastuvatkin ja päätyvät lopulta pettämään aviopuolisoitaan, mikä johtaa heidän avioliittojensa lopullisiin hajoamisiin. He molemmat joutuvat jättämään perheensä, mutta valehtelevat toisilleen kaiken olevan hyvin, ja niin heidän tiensä eroavat.
Kolme vuotta myöhemmin Rishi on menossa uudelleen naimisiin ja pyytää Mayaa bestmanikseen. Maya suostuu, ja häissä hän tapaa Devin entisen vaimon Rhean, joka kertoo Mayalle Devin muuttavan Kanadaan. Maya lähtee Devin perään juna-asemalle ja tavoittaa hänet juuri ennen junan lähtöä, ja heistä tulee viimein pari.

Tuotanto

Näyttelijätär Kajolin  oli tarkoitus esittää Maya Talwaria. Kun Kajol joutui jättäytymään projektista, rooli meni hänen serkulleen Rani Mukerjille, jonka oli tarkoitus esittää Preity Zintan rooli. Kajol tekee kuitenkin pienen cameoroolin ”Rock ’n’ Roll Soniye” -kappaleen aikana.
Elokuvaa kuvattiin New Yorkissa yli 90 päivää. Muutama kohtaus kuvattiin studiossa Mumbaissa.

Vastaanotto

Kabhi Alvida Naa Kehna julkaistiin Intian lisäksi myös Pohjois-Amerikassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa elokuussa 2006. Intiassa elokuva menestyi ensimmäisenä viikkona erittäin hyvin, mutta sen jälkeen sen suosio laski huomattavasti. On sanottu, että elokuvan saamat ristiriitaiset arvostelut sekä moderni tapa käsitellä avioliittoa ja sen ongelmia olivat liikaa perinteitä vaaliville intialaisille. Muualla maailmassa elokuva tuotti tasaisesti hyvin.
Elokuva rikkoi myös Joharin aiemman elokuvan, K3G – Ilon päiviä, surun päiviä, viisi vuotta kestäneen ennätyksen eniten tuottaneena intialaisena elokuvana. Se sai myös ensi-iltansa ennätyksellisesti yli 1 200 elokuvateatterissa.

Soundtrack

Musiikin elokuvaan on tehnyt suosittu kolmikko Shankar-Ehsaan-Loy. Soundtrackilla on seitsemän kappaletta.
Diarmuid Martin

Diarmuid Martin (s. 8. huhtikuuta 1945) on 25. toukokuuta 1969 vihitty irlantilainen pappi. Hänestä tuli vuonna 2004 Desmond Connellin seuraaja Dublinin katolisena arkkipiispana.
Mainingin koulu

Mainingin koulu on yhtenäinen peruskoulu Espoon Kivenlahdessa. Maininki on musiikki- ja tanssipainotteinen ja koulua ovat käyneet muun muassa Teemu Selänne, Juha Ylönen muusikko-säveltäjä Kerkko Koskinen, Lenni-Kalle Taipale sekä High School Musical on Stagessa näytelleet Larissa Qvintus ja Jukka Nylund.
Arkkitehti Osmo Lapon suunnittelema Mainingin koulu on valmistunut 1974, jolloin se oli ensimmäisiä peruskoulu-uudistuksen mukaisella tilaohjelmalla suunniteltuja koulurakennuksia. Vuonna 2017 julkaistun Espoon koulurakennusten inventointiraportin mukaan se on rakennushistoriallisesti arvokas koulurakennus, joka edustaa suunnittelijansa uranuurtavaa kouluarkkitehtuuria, mutta myöhemmät muutokset ovat vähentäneet koulun rakennustaiteellista arvoa.
Nykyisin koulun oppilasmäärä on noin 518, joista vieraskielisiä on 34,2 %.
Mainingin koulussa on luokat 1–9, ja koulun vieressä on päiväkoti. Musiikkipainotus on luokilla 3-9 ja tanssipainotus luokilla 7-9. Koulun rehtorina toimi pitkään Martti Repo, myöhemmin Erkki Asplund joka jäi eläkkeelle vuonna 2008. Rehtorina toiminut Rolf Malmelin jäi myös eläkkeelle vuonna 2017. Nykyisin rehtorina toimii Eero Kling.
Koulussa järjestetään vuosittain kolme konserttia, Severin Säpinät, Joulukonsertti ja Kevätkonsertti. Näiden lisäksi on myös vuosittain kuutosluokkalaisten musikaali ja 9 musiikki- ja tanssipainotuksen show. 
Mainingin koulussa kasvatetaan myös eläviä kanoja. Kanat ovat lainassa läheiseltä Lassilan tilalta. 
Koulua peruskorjaus valmistui syksyksi 2015, ja sen kestäessä alaluokat toimivat vanhassa Mårtensbron koulussa ja yläluokat Saunalahden koulussa.
Antonio Álvarez Giráldez

Ura pelaajana

Álvarez pelasi valtaosan urastaan Sevillassa. Hän aloitti reservijoukkue Sevilla Atléticossa vuonna 1973 ja nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1975. Hän pelasi joukkueessa 13 kautta ja lähes 300 Espanjan korkeimman sarjatason Primera Divisiónin ottelua. Hän siirtyi Málagaan vuonna 1988 ja lopetti pelaajauransa 40-vuotiaana Granadan joukkueessa vuonna 1995.

Ura valmentajana

Valmentajana Álvarez toimi Joaquín Caparrósin, Juande Ramosin ja Manolo Jiménezin apuvalmentajana Sevillassa vuosina 2000–2008 kunnes siirtyi muihin tehtäviin seuran urheilutoimenjohdossa. Ramosin apulaisena hän oli voittamassa muun muassa kahta UEFA-cupia ja yhtä Espanjan cupia. Kun Jiménez sai maaliskuussa 2010 potkut, nousi Álvarez seuran päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Hänen johdollaan Sevilla sijoittui lopulta La Ligassa neljänneksi ja kruunasi kautensa Copa del Reyn voittoon. Finaalissa Álvarezin suojatit kaatoivat Atlético Madridin 2–0. Kauden jälkeen Álvarez allekirjoitti seuran kanssa vuoden jatkosopimuksen.
Kausi 2010–2011 alkoi Sevillan osalta kuitenkin hyvin heikosti, sen pudottua muun muassa Mestarien liigan karsintakierroksella portugalilaiselle Sporting Bragalle. Sarjan neljällä ensimmäisellä kierroksella joukkue saavutti kahdeksan pistettä, mutta vain kaksi niistä kotikentällä. Lopulta 26. syyskuuta 2010 pelattu viidennen kierroksen ottelu Hérculesia vastaan jäi Álvarezin valmentajapestin viimeiseksi, Sevillan hävittyä 0–2-numeroin. Hänen potkuistaan ilmoitettiin hieman ottelun jälkeen, ja hänet korvaa tehtävässä Gregorio Manzano.
USS Marietta (1864)

Palvelus

Alusta ei koskaan otettu palvelukseen. Pian vastaanoton jälkeen alus ankkuroitiin Mound Cityyn Illinoisiin. Se nimettiin 15. kesäkuuta 1869 uudelleen Circeksi ja 10. elokuuta nimi palautettiin Mariettaksi. Alus oli Mound Cityssä, kunnes se myytiin 12. huhtikuuta 1873 David Campbellille.
Analogia (kielifilosofia)

Analogia, eli yhdenmukaisuus, on termi tavalle selittää asioiden yhdenmukaisuutta, verrattavuutta tai vastaavuutta. Monimutkaisia asioita voidaan selittää rinnastamalla niitä yksinkertaisimpiin tai selitettävälle tutumpiin ilmiöihin. Tällöin voidaan sekä sitä, mihin rinnastetaan, että itse rinnastamista sanoa analogiaksi. Vertaa metafora. Esimerkiksi jonkin ilmiön aiheuttamaa riippuvuutta voidaan selittää ja verrata huumeiden käytön aiheuttamaan riippuvuuteen, joka yleensä on paremmin tunnettu ilmiö.
Eliezer Halfin

Eliezer Halfin (18. kesäkuuta 1948 – 6. syyskuuta 1972) oli israelilainen painija, joka surmattiin vuoden 1972 olympialaisissa tapahtuneessa kaappausdraamassa. Palestiinalaiset terroristit ottivat 11 israelilaista urheilijaa vangiksi. Eliezer oli mekaanikko ja syntyi Neuvostoliitossa. Hän muutti Israeliin vuonna 1969.
Nintendo Wi-Fi Connection

Nintendo Wi-Fi Connection oli Nintendon kehittämä ja ylläpitämä verkkopalvelu, jonka avulla pystyi pelaaman ilmaiseksi Nintendo DS:n ja Wiin pelejä Internetin kautta. Kummatkin pelilaitteista voitiin yhdistää palveluun Wi-Fi:n kautta, mutta Wiillä voitiin ottaa yhteys myös Ethernetin kautta. 
Palvelu julkaistiin 14. marraskuuta 2005 pelien Mario Kart DS:n ja Tony Hawk's American Sk8teland julkaisun yhteydessä. Palvelu suljettiin 20. toukokuuta 2014.

Historia

Palvelu julkaistiin Pohjois-Amerikassa 14. marraskuuta 2005 Mario Kart DS:n ja Tony Hawk's American Sk8landin julkaisun yhteydessä; Australiassa 17. marraskuuta 2005 Mario Kart DS:n julkaisun yhteydessä; Isossa-Britanniassa 18. marraskuuta 2005 Tony Hawk's American Sk8landin julkaisun yhteydessä; Euroopassa 21. marraskuuta 2005 Mario Kart DS:n ja Tony Hawk's American Sk8landin julkaisun yhteydessä; ja Japanissa 23. marraskuuta 2005 Animal Crossing: Wild Worldin julkaisun yhteydessä. Nintendon mukaan 28. elokuuta 2006 mennessä yli 2 miljoonaa eri käyttäjää on ottanut yli 70 miljoonaa kertaa yhteyttä palveluun.
Sulkeminen toukokuussa 2014 koski vain Wi-Fi Connection -moninpelitoimintoja, Mutta Maaliskuussa 2017 Nintendo ilmoitti että Nintendo DSI Shop lopetetaan. Wii Shop Channel pelikauppa toimii edelleen, samoin kuin muut Wi-Fi-yhteyttä käyttävät sovellukset (kuten Internet Channel ja YouTube). Sulkeminen ei myöskään koske Wii U:n moninpelitoimintoja.
Elämänfilosofia

Elämänfilosofia on filosofiaa, joka keskittyy kysymykseen ”miten pitäisi elää?”. Erityisesti elämänfilosofia tarkoittaa saksalaisella kielialueella vaikuttanutta ajatussuuntausta (Lebensphilosophie).
Elämänfilosofia painottaa filosofian teoreettisen puolen sijaan tekemistä ja henkistä toimintaa. Elämänfilosofia on usein hyvin henkilökohtaista ja subjektiivista. Elämänfilosofiaan kuuluu keskeisenä ajatus, että ajattelu on elettävä itse käytännössä todeksi.

Historia

Vaikka lähes kaikki filosofit ovat sivunneet kysymystä siitä, miten ihmisen tulisi elää, jotkut ovat omistautuneet sille kokonaan. Antiikin filosofiassa monet filosofit ja koulukunnat keskittyivät lähes pelkästään etiikkaan ja hyvään elämään. Sokrateelle ”tunne itsesi” oli keskeinen ajatus: hän sanoi, että elämä ei ole elämisen arvoista, jos sen tarkoituksena ei ole selvittää itseään itselleen.

Mannermainen elämänfilosofia

Usein elämänfilosofialla viitataan 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alkupuolella erityisesti saksalaisella kielialueella vaikuttaneeseen ja koko filosofiaa vallinneeseen ajattelusuuntaukseen. Siihen vaikuttivat muun muassa saksalaiset Friedrich Nietzsche ja Wilhelm Dilthey sekä ranskalainen Henri Bergson, ja sitä edustivat muun muassa Ludwig Klages, Theodor Lessing, Max Scheler ja Georg Simmel. Periaatteessa koko mannermaista filosofiaa voidaan luonnehtia elämänfilosofiseksi, verrattuna enemmän johdonmukaisuuteen ja tarkkuuteen pyrkivään analyyttiseen filosofiaan. Elämänfilosofit suosivat usein kaunokirjallista esitystapaa. Elämänfilosofia kytkeytyy usein muutenkin taiteisiin ja kulttuurikritiikkiin.
Venetsianlahti

Venetsianlahti (ital. Golfo di Venezia) on Välimereen kuuluvan Adrianmeren pohjoisosa. Se levittäytyy Pojoen suistosta Italiasta Istrian niemimaalle Sloveniaan ja Kroatiaan. Lahteen laskevat Pojoen lisäksi Adige-, Piave- ja Tagliamentojoet. Lahden rannikkokaupunkeja ovat muun muassa Italian Venetsia ja Trieste. Lahden koillisosassa sijaitsee Triestenlahti, luoteisosassa Venetsian laguuni.
Peipohja

Peipohja on kylä Kokemäen kaupungissa Satakunnassa. Se on osa Kokemäen keskustaajamaa, sijaiten noin kaksi kilometriä keskustan lounaispuolella. Peipohjan lävitse kulkevat Valtatie 2 ja Tampere–Pori-rata. Kokemäki–Rauma-rata erkanee Tampereen radasta Peipohjassa. Asukasluku postinumeroalueella 32810 Peipohja on noin 1 800 (31.12.2016).
Peipohjassa sijaitsee Satakunnan ammattiopiston Kokemäen toimipiste, alakoulu sekä päiväkoti. Peipohjassa on runsaasti PK-yrityksiä. Sen sijaan kaupalliset palvelut ovat hävinneet 1990- ja 2000-lukujen aikana.
Peipohjassa on myös Kokemäen rautatieasema, joka tunnettiin aikaisemmin Peipohjan aseman nimellä. Rautatieasema-alue on Museoviraston inventoima valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Peipohjan pikavuoropysäkillä pysähtyvät kaikki Helsingin ja Porin väliä kulkevat linja-autot. Ainoastaan osa niistä kiertää Kokemäen keskustan kautta.
Alvastran luostari

Alvastran luostari on entinen sistersiläisluostari Ombergin juurella Ödeshögin kunnassa Ruotsissa. Sen perustivat 1143 ranskalaisen Clairvaux'n luostarin munkit, ja se oli Nydalan luostarin ohella Pohjolan ensimmäinen sistersiläisluostari. Alvastra vuorostaan perusti munkkiluostarit Varnhem, Julita ja Gudsberga, ja Alvastran apotti toimi lisäksi ajoittain Askebyn, Vretan ja Risebergan luostarien isäapottina. Luostarielämä jatkui todennäköisesti keskeytyksettä siihen asti kunnes se lakkautettiin noin 1530 uskonpuhdistuksen yhteydessä. Sen rakennuskiviä käytettiin jo 1544 Vadstenan linnan rakentamiseen, ja nykyisin kirkosta ja muista luostarirakennuksista on jäljellä ainoastaan rauniot.
Bertha Tammelin

Elämä ja ura

Bertha Tammelin oli balettitanssija Karolina Bockin ja muusikko C. F. Bockin tytär. Hän suoritti Dramatenin oppilaskoulun vuosina 1853–1855 ja työskenteli Kuninkaallisessa teatterissa näyttelijänä ja laulajana vuodesta 1856 vuoteen 1887. Hänellä oli satoja puhe- ja laulurooleja. Alati heikkenevän näön takia hän joutui jättämään näyttämötyönsä verraten varhain. Viimeisen kerran Tammelin nähtiin teatterilavalla maaliskuussa 1884.
Tammelinin tunnetuimpiin puherooleihin kuului kaksi Ingrid-nimistä hahmoa. Toinen oli näytelmässä Bröllopet på Ulvåsa ja toinen näytelmässä Engelbrekt och hans dalkarlar. Daniel Hjortissa hän tulkitsi Ebba Flemingiä. Hänen muita näyttämötaiteellisia tulkintojaan olivat muun muassa kuningatar Hamletissa, Debora teoksessa Qvinnans sanna styrka sekä Ulrika teoksessa Slägtingar. Oopperalaulajana hänen tulkintojaan olivat muun muassa Puck oopperassa Oberon ja Karin oopperassa Elfjungfrun. Tammelinin mezzosopraanoa luonnehdittiin hienostuneeksi, muttei erityisen vahvaksi. Hän sävelsi yhden laulun ja soitti näytelmiin musiikkia. Konserttipianistina hän esiintyi ensi kerran jo 1850.
Vuodesta 1879 Tammelin opetti laulua Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Vuonna 1889 hän aloitti opettajana Dramatenin oppilaskoulussa. Hänen oppilainaan olivat lukuisat aikansa tunnetut ruotsalaistaiteilijat, kuten näyttelijä Ellen Hartman-Cederström.
Bertha Tammelin sai Litteris et Artibus -mitalin 1885. Hänen puolisonsa oli reviisori Filip Tammelin vuodesta 1873.
Soinin vaakuna

Soinin vaakuna on Soinin kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa pitäjän vanhaan nimeen Kuninkaanjoki, joka edelleenkin on yksi Soinin kylistä. Nimen alkuperän on arveltu tarkoittavan rajajokea, joskin tarinan mukaan Kustaa Vaasa on pysähtynyt aikanaan joelle juomaan, mihin tapahtumaan nimi viittaisi.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä alainen, aaltokoroinen hirsi, jonka yläpuolella kruunu; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Soinin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 14. helmikuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. elokuuta samana vuonna.
Risto Sarvas

Risto Olavi Sarvas (vuoteen 1926 Sundvall) (10. helmikuuta 1908 Pori – 8. huhtikuuta 1974 Helsinki) oli Metsäntutkimuslaitoksen professori, joka toimi tutkimuslaitoksen johtajana 1956–1962.
Sarvaksen vanhemmat olivat kauppias Fredrik Wilhelm Sundvall ja Selma Eufrosyne Gustafsson. Hän valmistui metsänhoitajaksi 1931 ja työskenteli kolme vuotta avustavana metsänhoitajana Metsähallituksen palveluksessa, kunnes siirtyi tutkijaksi ja assistentiksi Helsingin yliopistoon. Vuosina 1935–1936 hän opiskeli saksalaisissa metsäkorkeakouluissa Eberswaldenissa ja Tharandtissa. Vuonna 1938 hän käynnisti eduskunnan erityisrahoituksella huonokuntoisia metsiä koskevan tutkimuksen, 1944 hän väitteli harsintahakkuiden vaikutuksista ja väitöksen jälkeen tutki muun muassa koivun luontaista uudistamista ja siemenpuuhakkuita männyn uudistamisessa. Vuonna 1945 hänestä tuli Metsäntutkimuslaitoksen assistentti, 1952 professori ja metsänhoidon tutkimusosaston päällikkö ja 1956 oman toimensa ohella tutkimuslaitoksen johtaja kuuden vuoden ajaksi. Tutkijaksi Sarvas palasi omasta tahdostaan. 1960-luvulla hän julkaisi laajoja kansainvälistä huomiota herättäneitä tutkimuksia männyn ja kuusen kukinnasta ja siemensadosta, samoin kuin merkittävän yli 500-sivuisen dendrologian käsikirjan Havupuut (1964). Metsäpuiden vuodenaikojen kiertoa koskevasta tutkimuksesta hän ehti julkaista ensimmäisen osan 1972. Sarvas toimi aktiivisesti alansa kansainvälisissä ja pohjoismaisissa asiantuntijaverkostoissa, mukaan lukien metsäntutkimusorganisaatioiden liitto IUFRO.
Sarvaksen puoliso vuodesta 1939 oli Aira Helka Pietikäinen.
O. J. Tuulio

Oiva Johannes Tuulio (vuoteen 1933 Tallgren; 17. tammikuuta 1878 Pyhäjärvi Ul – 21. kesäkuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija ja Helsingin yliopiston professori.

Elämäkerta

Tuulion vanhemmat olivat rovasti Ivar Markus Tallgren ja Jenny Maria Montin. Hänen sisarensa oli esseisti ja kriitikko Anna-Maria Tallgren ja veljensä arkeologian professori Aarne Michael Tallgren. 
Tuulio pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1901 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1907. Hänen väitöskirjansa oli ensimmäinen espanjankielinen väitöskirja Helsingin yliopistossa.
Tuulio oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon latinan kielen opettajana 1906–1907, vt. lehtorina 1909–1910 ja ranskan kielen opettajana 1910–1911. Hän toimi Helsingin yliopiston eteläromaanisten kielten dosenttina 1910–1928 ja yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen amanuenssina 1920–1935.  Hän oli eteläromaanisten kielten ylimääräinen professori vuodesta 1928 alkaen ja Satakuntalaisen osakunnan inspehtori 1931–1934.
Tuulio  oli Suomalaisen kirjallisuuden edistämisrahaston kaunokirjallisuuden osaston jäsen vuodesta 1911, Nykysuomen sanakirjan neuvottelukunnan jäsen 1929–1935 sekä Suomen itämaisen seuran johtokunnan jäsen 1933–1935 ja seuran varapuheenjohtaja vuodesta 1935. Hän avusti Neuphilologische Mitteilungen -lehteä 1913–1923 ja toimitti Revista Comercial de Finlandia -lehteä vuodesta 1938.
Tuulio oli naimisissa vuodesta 1917 filosofian tohtori, kirjailija Tyyni Maria Haapasen kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista vanhin Jaakko Marcus Ilmari Tuulio kaatui jatkosodassa.
Riley Keough

Mallinura

Keough teki malliuransa debyytin 14-vuotiaana helmikuussa 2004 Dolce & Gabbanan catwalkilla Italiassa. Saman vuoden elokuussa hän esiintyi Voguen kannessa äitinsä Lisa Marien ja isoäitinsä Priscillan kanssa.
Keough pitää esikuvinaan muun muassa Kate Mossia ja Naomi Campbellia.

Näytteleminen

Keoughin näyttelijänura alkoi roolilla Marie Curriena musiikkielokuvassa The Runaways, jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. maaliskuuta 2010.
Vuonna 2010 valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, joissa Keough näyttelee: The Good Doctor sekä Jack & Diane.

Perhe

Keoughilla on yksi veli, Benjamin Keough, sekä kaksi sisarpuolta, Finley Aaron Love ja Harper Vivienne Ann Lockwood.
Helmikuussa 2015 Keough meni naimisiin Ben Smith-Petersenin kanssa. He tapasivat toisensa Mad Max: Fury Road -elokuvan kuvauksissa vuonna 2012.
Marder II

Kehitys

Panzerkampfwagen II suunniteltiin, koska keskiraskaiden vaunujen tuotanto viivästyi. Niitä käytettiin taisteluissa vuosina 1939–1942. Sen 20 mm tykki pystyi tuhoamaan T26-vaunun 500 metrin matkalta ja BT-sarjan vaunut sadan metrin matkalta. Se itse taas oli helppo tuhota kaikilla konekivääriä raskaammilla aseilla. Kun kävi ilmi, ettei Panzer II enää kelvannut ensilinjan vaunuksi, päätettiin sen runkoa käyttää asealustana. Ensiksi valmistettiin uusitulla telapyörästöllä varustettua Sd.Kfz 132 -vaunua jossa oli aseena sotasaaliiksi saatu neuvostoliittolainen 76,2 mm kenttätykki. Myöhemmässä Sd.Kfz 131 -versiossa käytettiin hyväksi Pz II -vaunusta tuttua alustaa, jossa oli aluksi 50 mm panssarintorjuntatykki, kunnes se vaihdettiin parempaan 75 mm PAK 40 -tykkiin. Tykkiä suojasi 10 mm panssari. Vaunu sai nimen Marder (suom. näätä). Valmistus päättyi vuonna 1943, mutta vielä vuonna 1944 muutettiin muutamia vaunuja.

Taistelussa

Vaunu oli pienen kokonsa ansiosta hyvin liikkuva ja samalla tehokas taistelussa. Se pystyi tuhoamaan kaikki liittoutuneiden panssarivaunutyypit lukuun ottamatta raskaita Josef Stalin-panssarivaunuja. Vaunussa oli 37 ammusta tykille ja 600 ammusta konekiväärille. Suurinta osaa vaunuista käytettiin itärintamalla, mutta saksalaiset käyttivät sitä kaikilla muillakin rintamilla paitsi pohjolassa. Myöhemmin vaunun miehistöä vähennettiin kolmeen henkilöön miespulan vuoksi. Myöhemmin sodan kestäessä muutama vaunu varustettiin infrapunatähystyslaitteistolla, mikä mahdollisti taistelun pimeässä. Vaunuja valmistettiin yhteensä 1 217 kappaletta.
Vienan Karjala

Historia

Vienan Karjalassa, niin kuin muuallakin Koillis-Euroopassa on asunut jo vuosituhansia suomalais-ugrilaisia kansoja, jotka olivat nykyisten karjalaisten ja suomalaisten esi-isiä. Vienankarjalaiset ovat suomalaisten lähin sukulaiskansa, mikä onkin tehnyt yhteyksien pitämisen rajan yli helpoksi. Suomen kieli ja Vienassa puhuttava karjalan kielen murre ovat lähellä toisiaan, mikä näkyy esimerkiksi Vienan paikannimistössä. Tämä helpotti esimerkiksi Vienasta Suomeen suuntautuvaa laukkukauppaa vuosisatojen varrella.
Suomen ollessa Suomen suuriruhtinaskuntana osa Venäjän keisarikuntaa Vienan alue kuului Arkangelin kuvernementin Kemin kihlakuntaan.
Suomen itsenäistymisen jälkeen alkaneissa heimosodissa vuosina 1918–1922 ja jatkosodassa 1941–1944 alue pyrittiin liittämään Suomeen. Molemmilla kerroilla suomalaiset valtasivat laajoja alueita Itä-Karjalasta ja osa alueen asukkaista kannatti innokkaastikin Suomeen liittymistä.

Kihlakunnat ja piirit

Vienan Karjalan muodosti Vienanmeren länsipuolinen osa tsaarinaikaista Arkangelin kuvernementtia eli senaikainen Kemin kihlakunnan alue. Tarton rauhan jälkeen Viena tuli kuulumaan ensin Karjalan työkansan kommuuniin ja sen jälkeen Karjalan ASNT:hen, jonka seuraaja on nykyinen Karjalan tasavalta.
Nykyisin tuon alueen käsittävät suunnilleen Kalevalan, Louhen, Kemin, Belomorskin ja Kostamuksen piirit Karjalan tasavallasta sekä Kantalahden piiri Murmanskin alueelta. Etelässä raja on kulkenut Repolan ja Rukajärven pohjoispuolitse kohti itäkaakkoa. Nykyään Vienaan rajautuvat Aunuksen Karjalasta Mujejärven ja Segežan piirit.
Peltokanankaali

Ulkonäkö ja koko

Ensimmäisenä vuonna siemenistä kasvaa lehtiruusuke, toisena vuonna nousee jopa 70 cm korkea varsi, jonka päässä on pienten kirkkaankeltaisen kukkien muodostama terttumainen kukinto. Peltokanankaali kukkii jo touko-kesäkuussa.

Levinneisyys

Peltokanankaalia tavataan lähes koko Euroopassa, osissa Siperiaa, Afrikassa Välimeren rannikolla ja Keski-Afrikassa. Se on yleinen myös suuressa osassa Pohjois-Amerikkaa, jonne se on levinnyt rikkakasvina ihmisen mukana.  Suomessa peltokanankaalia esiintyy koko maassa. Etelässä se on hyvin yleinen, mutta Keski- ja Pohjois-Suomessa sen yleisyys vaihtelee paljon paikallisesti.

Elinympäristö

Peltokanankaali kasvaa tienvarsilla ja pelloilla rikkaruohona.

Käyttö

Peltokanankaalin nuoria lehtiä voi käyttää salaatissa, se sisältää paljon C-vitamiinia.
Toaripi Lauti

Sir Toaripi Lauti (28. marraskuuta 1928 – 25. toukokuuta 2014) oli tuvalulainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1978–1981 maansa ensimmäisenä pääministerinä. Vuonna 1981 pääministeriksi tuli Tomasi Puapua. Vuosina 1990–1993 Lauti toimi Tuvalun kenraalikuvernöörinä.