google/wiki40b huggingface dataset:
N-asetyylineuramiinihappo

Esiintyminen ja biologinen merkitys

Bakteereissa N-asetyylineuramiinihappoa esiintyy osana solukalvoa glykokonjugaatteina. Eläimissä yhdiste on sokerikomponentteina muun muassa glykoproteiineihin kuuluvissa musiineissa. Lisäksi se on osa aivoissa keskushermoston säätelyyn osallistuvia gangliosideja, jotka ovat glykosfingolipidejä. Gangliosidit toimivat reseptoreina monille sekä eläinten itsensä tuottamille yhdisteille että vierasaineille ja bakteereille ja viruksille. Esimerkiksi influenssavirukset sitoutuvat ihmisen solukalvojen N-asetyylineuramiinihappoihin limakalvoilla.
Sekä prokaryootit että eukaryootit kykenevät biosyntetisoimaan N-asetyylineuramiinihappoa. Molemmilla synteesin lähtöaineena toimii N-asetyyliglukosamiini, joka epimeroidaan N-asetyylimannosamiiniksi. Tämä aminosokerifosforyloidaan N-asetyylimannosamiini-6-fosfaatiksi, joka kondensoituu fosfoenolipyruvaatin kanssa N-asetyylineuramiinihappoaldolaasin katalysoimana muodostaen N-asetyylineuramiinihappo-9-fosfaattia. Tämä fosfaattijohdannainen hydrolysoidaan N-asetyylineuramiinihapoksi N-asetyylineuramiinihappo-9-fosfataasin katalysoimana. Bakteereilla on myös muita N-asetyylineuramiinihappoa muodostavia entsyymejä kuten N-asetyylineuramiinihapposyntaasi, joka kondensoi fosfoenolipyruvaattia N-asetyylimannosamiinin kanssa ilman fosfaattivälituotteen muodostumista tai N-asetyylineuramiinihappolyaasi, joka kondensoi N-asetyylimannosamiinia pyruvaatin kanssa. Tämän jälkeen N-asetyylineuramiinihappo aktivoidaan muodostamalla siitä nukleosidi sytidiinitrifosfaatin kanssa.
N-asetyylineuramiinihapolla on tärkeä biokemiallinen rooli ja sitä käytetään paljon biokemiallisissa ja lääketieteellisissä tutkimuksissa. Yhdisteelle on kehitetty bioteknillinen synteesi, joka perustuu N-asetyylineuramiinihappolyaasin käyttöön. Tuotanto-organismina käytetään Escherichia coli -bakteeria. Tuotanto tapahtuu entsyymikalvoreaktoreissa.
Ojakylä (Hailuoto)

Ojakylä on kylä Hailuodon kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. 
Se sijaitsee Huikun sataman ja kirkonkylän välisen seututien 816 varrella Ojakylänlahdesta työntyvän Lahdenperän rannoilla. Kylä on levittäytynyt Lahdenperän pohjois- ja länsirannoille. 
Ojakylä on Hailuodon laajimpia maatalous- ja viljelyaluekeskittymiä. 
Kylässä on edelleen vanhoja maatilarakennuksia sekä tuulimyllyjä.
Kylän entisissä Hailuodon Osuuskaupan tiloissa nykyisen SEO-huoltoaseman vieressä toimii Luovon puoji -käsityömyymälä, jonka aloitti alkujaan toimintansa Hailuoto-seuran käsityötoimikuntana, entisen nuorisoseuran talossa.
Siemenpuu-säätiö

Siemenpuu-säätiö (viralliselta nimeltään Siemenpuu – kansalaisliikkeiden yhteistyösäätiö) on 15 suomalaisen ympäristö- ja kehitysjärjestön vuonna 1998 perustama säätiö, joka tukee kehitysmaiden kansalaisyhteiskuntien ympäristötyötä. Varsinaisen toimintansa säätiö aloitti vuonna 2001. Säätiön toimisto sijaitsee Helsingin Sörnäisissä. Säätiön toiminnanjohtajana työskentelee Hanna Matinpuro.
Säätiö auttaa kehittyvien maiden kansalaisyhteiskunnan toimijoita edistämään ekologista demokratiaa, hyvää elämää ja ympäristönsuojelua sekä torjumaan ympäristöuhkia. Toiminnassa huomioidaan myös ihmisoikeudet, sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja kulttuurinen monimuotoisuus. Säätiö myöntää rahoitusta suoraan kehittyvissä maissa toimivien kansalaisjärjestöjen ja -liikkeiden sekä tutkimuslaitosten hankkeille.

Toiminta

Vuosina 2002–2015 säätiö tuki yli 550 ympäristöhanketta yli 50 maassa. Säätiön toimintaa rahoitetaan Suomen ulkoasiainministeriön kehitysyhteistyövaroilla. Vuonna 2016 säätiön budjetti on 1,25 miljoonaa euroa. Hanketuet ovat keskimäärin 20 000 euroa.
Säätiöllä on kahdeksan alueellista, eri teemoihin keskittyvää yhteistyöohjelmaa: Indonesiassa tuetaan metsien suojelua ja kestävää käyttöä, Intiassa adivasi-alkuperäiskansojen oikeuksia sekä Tamil Nadun osavaltion ruokasuvereniteettia, Intiassa ja Nepalissa Etelä-Aasian ekologinen demokratia -dialogia, Latinalaisessa Amerikassa vaihtoehtoja yksilajisille viljelmille, Malissa ympäristönsuojelua ja -tietoisuutta Sikasson läänissä ja Mekong-joen alueella kestävää energiapolitiikkaa. Lisäksi säätiö toteuttaa yleistä ohjelmaa globaalin hyvää elämää tukevan dialogin edistämiseksi.
Vuonna 2012 Siemenpuu ja ryhmä muita kansalaisjärjestöjä kanteli viranomaisille konsulttiyhtiö Pöyryn toiminnasta Laosin Mekong-joen patohankkeen yhteydessä. Kesäkuussa 2013 Suomen työ- ja elinkeinoministeriö totesi Pöyryn noudattaneen OECD:n yhteiskuntavastuun toimintaohjeita, mutta antoi yritykselle moitteita ympäristö- ja ihmisoikeusongelmien puutteellisesta huomioinnista patohankkeen selvitystyössä.
Vuonna 2009 Sadankomitea myönsi Siemenpuu-säätiölle rauhanpalkinnon ”kiitokseksi ja kannustukseksi pitkäjänteisestä toiminnasta Etelän maiden kansalaisyhteiskunnan tukemisessa metsäkysymysten ratkaisemisessa ja hankkeiden rahoittajana”.
Anksiolyytit

Anksiolyytit ovat ahdistusta lievittäviä lääkkeitä. Anksiolyytteina on historian aikana käytetty alkoholin ja oopiumin lisäksi muun muassa hasista, belladonna-alkaloideja, bromia, barbituraatteja, antihistamiineja, meprobamaattia, bentsodiatsepiineja ja atsapironeja. Joskus on käytetty myös neuroleptejä pienin annoksin.
Comic Relief

Red Nose Day

Red Nose Day on pääasiallinen rahankeräystapa. Sitä vietetään joka toinen vuosi ja sitä pidetään osittaisena lomana, jolloin esimerkiksi kouluissa ei tarvitse pitää koulupukuja. Päivä päättyy BBC1:n suoraan TV-lähetykseen, joka alkaa illalla ja päättyy aikaisin seuraavana aamuna.
Nimen mukaan (suom. Nenäpäivä, suoraan suomennettuna Punaisen nenän päivä) päivän aikana käytetään muovisia punaisia neniä, joita saa lahjoitusta vastaan monista kaupoista. Suuria neniä voi nähdä myös autoissa ja jopa rakennuksissa. Nenän muoto vaihtelee vuosittain: alussa oli hyvin yksinkertainen malli, joka sai myöhemmin kädet ja jalat, muuttui tomaatiksi ja jopa muutti väriä.
Ensimmäinen "Red Nose Day" oli 5. helmikuuta, 1988, ja se tuotti 15 miljoonaa puntaa. TV-ohjelmaa juonsivat Lenny Henry, Griff Rhys Jones ja Jonathan Ross. Vuonna 2006 Comic Relief -hyväntekeväisyysprojekteihin oli lahjoitettu yli 300 miljoonaa puntaa.
Knalli

Knalli on kova, pyöreäkupuinen miesten hattu.
Tukeva huovasta valmistettu knalli suunniteltiin alun perin suojaamaan ratsastajan päätä matalalla kasvavilta puun oksilta, mutta se saavutti nopeasti suosiota yleisenä päähineenä Englannissa ja Yhdysvalloissa. Huipussaan hatun suosio oli 1800-luvun lopulla, jolloin se tarjosi vaihtoehdon yläluokan silinterihatun ja alaluokan pehmeiden huopahattujen väliltä. 
Knalli oli erityisen suosittu Lontoossa, ja siitä onkin tullut eräänlainen brittien kansallissymboli. Päähineen käyttö väheni ja lakkasi miltei kokonaan viimeistään 1960-luvulla. Nykyään siitä on useiden koomikoiden ja muiden viihdetaiteilijoiden suosimana päähineenä tullut myös huumorin ja absurdiuden symboli. 
Samanlaista hattua käytetään yleisesti Etelä-Amerikan keskiosissa, esimerkiksi Boliviassa, jossa se on naisten päähine.
Suomenkielinen nimitys on lainattu ruotsin sanasta knallhatt, joka viittaa nalliin.
Knalli valmistetaan karva- tai villahuovasta, joka kovetetaan kumilakalla. Perinteisen miesten pukeutumisetiketin mukaan knallia käytetään arki- ja lounaspuvun, ei frakin kanssa.
SpurguX

SpurguX on suomalainen humoristinen roguelike-peli, jonka Petri Niska ohjelmoi vuonna 1987. Pelistä on MS-DOS-version lisäksi olemassa myös Unix-käännös. 
Oman ohjetiedostonsa mukaisesti SpurguX on ”tositapahtumiin perustuva seikkailupeli, jossa antisankari kahlaa kaupunginosien halki etsien konjakkipulloa, jonka huhutaan olevan tasolla 50, seuranaan ainoastaan kova jano”. Pelaaja etenee roguetyyppisten pelien perinteiden mukaisesti tasolta toiselle keräten lisävarusteita, tappaen ”hirviöitä” ja yrittäen selvitä hengissä. Yksi yleisimmistä kuolinsyistä on krapula, joka koituu kohtaloksi promillemäärän mentyä liian alas. Tästä syystä pelaajan on jatkuvasti ylläpidettävä pelihahmonsa humalatilaa hankkimalla alkoholijuomia ja juomalla niitä. Tasolla on yleensä pisteitä, jotka pitää kerätä ennen seuraavalle tasolle pääsemistä, sekä satunnainen valikoima pelihahmoja, esineitä ja rakennuksia.
UEFA Futsal Cup

Kilpailujärjestelmä

UEFA Futsal Cupiin voi ottaa osaa kunkin maan kansallinen mestari. Lisäksi hallitsevalla mestarilla on myös osallistumisoikeus. Cupin kierrokset pelataan lohkomuotoisina miniturnauksina. Kullakin kierroksella lohkossa on pääsääntöisesti neljä joukkuetta ja jatkoon pääsee yksinkertaisen sarjan jälkeen kierroksesta riippuen 1-2 joukkuetta. Kaudesta 2006–2007 alkaen kierroksia on ollut kolme - esikierros (engl. Preliminary Round), pääkierros (engl. Main Round) ja eliittikierros (engl. Elite Round). UEFA:n rankingin perusteella osa joukkueista aloittaa suoraan pääkierrokselta ja neljä parasta eliittikierrokselta. Eliittikierroksen lohkojen voittajat pääsevät finaaliturnaukseen, jossa pelataan välierät ja finaali.
Rainbow (eteläkorealainen yhtye)

Historia

Rainbowin ensimmäinen musiikkivideo "Gossip Girl" julkaistiin 11. marraskuuta 2009, jota seurasi samannimisen debyyttialbumin julkaisu seuraavana päivänä. Rainbow alkoi markkinoida albumia korealaisessa musiikkiohjelmassa Show! Music Core, esittäen kappaleen "Gossip Girl" albumin pääsinglenä.
DSP Media julkaisi elokuussa 2010 kuvamateriaalia tulevaan comebackiin, joissa yhtyeen jäsenet poseerasivat sateenkaaren väreissä. Rainbow julkaisi musiikkivideon "A" 11. elokuuta; kaksi päivää myöhemmin yhtye esiintyi KBS-kanavan musiikkiohjelmassa Music Bank. Yhtye aloitti myöhemmin markkinoinnin seuraavalle singlelleen "Mach" 12. marraskuuta asti.
Rainbow julkaisi toisen EP-levynsä So Girls huhtikuussa 2011. Yksi albumin kappaleista "To Me" julkaistiin singlenä sekä myöhemmin musiikkivideona. Kesäkuussa 2011, yhtye julkaisi uuden musiikkivideon "Sweet Dream", jota seurasi EP-levyn So Girls uudelleenpakatun version julkaisu seuraavana päivänä. Rainbow julkaisi japaninkielisen debyyttisinglensä "A" 14. syyskuuta 2011, ja ylsi Oriconin singlelistan 3. sijalle. Joulukuussa 2011, yhtye julkaisi toisen japaninkielisen version singlestä "Mach", joka sijoittui Oriconin viikkolistan 9. sijalle.
DSP Media ilmoitti tammikuussa 2012, että jäsenistä SeungAh, Jisook ja HyunYoung muodostettaisiin kolmikko "Rainbow Pixie". Yhtye julkaisi debyyttikappaleensa "Hoi Hoi" 12. tammikuuta 2012. Rainbow julkaisi japaninkielisen singlensä "Gonna Gonna Go!" 14. maaliskuuta 2012, jota seurasi japaninkielisen debyyttialbumin Over the Rainbow julkaisu 28. maaliskuuta 2012.
Helmikuussa 2013, Rainbow julkaisi ensimmäisen osan albumistaan Rainbow Syndrome. Albumin toinen osa julkaistiin kesäkuussa, ja sen pääsinglenä toimii "Sunshine".
Rainbowin jäsenistä muodostettiin toinen yhtye "Rainbow BLAXX", johon kuuluvat Jaekyung, Woori, Seungah ja Hyunyoung. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa RB BLAXX 22. tammikuuta, jota edelsi albumin pääsinglen musiikkivideon "Cha Cha" julkaisu 19. tammikuuta. Yhtye sai paljon negatiivista kritiikkiä liian seksikkäästä konseptistaan, jonka ikärajaksi arvioitiin 19+.
Rainbow julkaisi kolmannen minialbuminsa INNOCENT 23. helmikuuta, palaten musiikin pariin yli vuoden kuluttua. Albumin pääsinglen "Black Swan" musiikkivideo julkaistiin samana päivänä. Yhtye ilmoitti syksyllä 2016 lopettavansa toimintansa.
Sirppihuulikala

Koko ja ulkonäkö

Sirppihuulikala on pitkulainen kala. Se voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Vartalo on sinivihreä, päässä on korallinpunaisia kuvioita. Evien tyvessä on violetinsävyinen raita. Pyrstö muistuttaa muodoltaan sirppiä, mistä kala on saanut suomenkielisen nimenstä.

Alkuperä ja elintavat

Sirppihuulikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Se elää koralliriuttojen lähellä 1-20 metrin syvyydessä. Sirppihuulikalat elävät parvissa, joissa on yksi aikuinen koiras ja useita naaraita ja nuoria yksilöitä.

Akvaariossa

Sirppihuulikala on sukunsa suosituin akvaariokala. Se tarvitsee melko suuren merivesiakvaarion. Sirppihuuikala on rauhallinen ja sopeutuu seura-akvaarioon, se ei vahingoita koralleja mutta syö äyriäisiä ja muita selkärangattomia.
Suurkuvakamera

Suurkuvakamera, myös palkkikamera, kenttäkamera (engl. field camera), laakafilmikamera tai tähyslasikamera (engl. view camera) on yksi vanhimmista filmiä käyttävistä kameratyypeistä, joka kehittyi suoraan aiemmista valokuvauslevyjä käyttävistä kameroista. Suurkuvakameroissa käytetään usein kasetti- tai rullaladattavaa suurikokoista laakafilmiä, ja joihinkin kameroihin on mahdollista liittää digitaalinen sensori.
Suurkuvakameran toimintaperiaate on hyvin yksinkertainen: kameran runkona toimivat ainoastaan palkeen yhdistämä kameran linssitaso ja filmitaso. Studiokameroissa varsinaisena runkona on usein vain vaakapalkki. Filmi ladataan kameraan filmitasolle, jonka takana on etsimenä toimiva tähyslasi. Kuva heijastuu linssin läpi ylösalaisena tähyslasille ja filmille sen ollessa ladattuna paikalleen.
Suurkuvakameroiden suurimpina etuina ovat laakafilmin käyttömahdollisuus, joka tuottaa hyvin suuritarkkuuksisia kuvia, ja kameran linssi- ja filmitasojen siirto- ja kallistusmahdollisuudet, joka vaikuttaa kuvan projektioon. Siirto- ja kallistusmahdollisuudet ovat merkittäviä esimerkiksi maisema- ja arkkitehtonisessa kuvauksessa. Koska pienemmissä kameroissa linssi on kiinteästi filmin tai kuvasensorin edessä, esimerkiksi suuria rakennuksia kuvattaessa kuviin tulee lähes väistämättä perspektiivivirhe kameraa kallistettaessa ja rakennuksien pystylinjat eivät pysy yhdensuuntaisina. Suurkuvakameroilla projektio puolestaan voidaan korjata jo kuvaustilanteessa tasojen kallistuksen ja siirron avulla.
Vastaavia projektioita on vaikeaa tuottaa muun tyyppisillä kameroilla, lukuun ottamatta eräitä erityisobjektiiveja (TS eli Tilt-shift, PC eli perspective control). Digitaalinen tilt-shift eli "miniatyyriefekti" on myös tehtävissä kameroissa tai kuvankäsittelyohjelmistoissa tapahtuvan jälkikäsittelyn avulla, ja onkin suosittu kuvamanipulaatioiden tekniikka.
Lhasa apso

Ulkonäkö

Lhasa apson ihannesäkäkorkeus on uroksilla 25 cm; nartut ovat hieman pienempiä. Sen selkä on hieman säkäkorkeutta pidempi, muttei niin paljon että sillä olisi heikko selkäranka. Ihannepaino on viidestä seitsemään kiloon. Sen ruokahalu on sopusoinnussa pienen koon kanssa. Karvapeite on pitkää sekä suoraa ja väriltään se on kultainen, hiekanvärinen, hunajanvärinen, tummanharmaankirjava (grizzle), liuskeenharmaa, savunharmaa, kirjava, musta, valkoinen tai ruskea. Nykypäivän lhasa apsolla on täydellinen turkki ja ulkonäkö, mutta näyttelyiden loistokkuutta ei voi saavuttaa ilman kovaa työtä. Pitkä karvapeite vaatii useita shampoopesuja. Runsaan kasvot peittävän karvapeitteen alla on paljon samaa kuin pienissä terriereissä. Se on saanut kotiseudultaan Tiibetistä tottumuksen kylmään ilmaan. Pitkä turkki silmien edessä suojaakin lhasa apsoa sen kotiseudun Tiibetin häikäisevältä lumelta. Se on tottunut kävelemään pitkiä matkoja, ja rakastaakin pitkiä ulkoiluja. Lhasa apso on luonteeltaan itsenäinen ja vieraita kohtaan varautunut, mutta omiansa kohtaan se on hempeä ja rakkautta kaipaava.
Pentatriakontaani

Pentatriakontaani eli n-pentatriakontaani (C₃₅H₇₂) on 35-hiilinen suoraketjuinen  alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan  kiinteää ainetta. Pentatriakontaanin rakennekaava on CH₃(CH₂)₃₃CH₃, moolimassa 492,961 g/mol, sulamispiste 75 °C ja CAS-numero 630-07-9. Pentatriakontaani ei liukene käytännössä veteen.
Yhdistettä esiintyy kasveissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
John Ray

John Ray (29. marraskuuta 1627 Black Notley, Essex – 17. tammikuuta 1705 Black Notley) oli englantilainen luonnontieteilijä, jota tavataan sanoa Englannin luonnontieteiden isäksi. Hän kirjoitti nimensä muotoon Wray aina vuoteen 1670 saakka, jonka jälkeen kirjoitti sen muotoon Ray, koska se kuulemma oli ollut aikaisemmin suvun käytäntö.
Rayn isä oli kyläseppä ja äiti oli kuulu parantaja ja kasvien tuntija. 16-vuotiaana hänet lähetettiin Cambridgen yliopistoon, missä hän suoritti kandidaatin tutkinnon. Hän jäi opettamaan useita eri aineita yliopistoon. Vuonna 1660 Ray vihittiin anglikaanisen kirkon papiksi. Eräs hänen oppilaistaan oli Francis Willughby, jonka kanssa hän ja kaksi muuta oppilasta lähtivät kiertämään Eurooppaa keväällä 1663, ja jolta matkalta hän palasi maaliskuussa 1666. Vuonna 1667 Ray valittiin Royal Societyyn. 1673 Ray avioitui Margaret Oakleyn kanssa ja he muuttivat Sutton Coldfieldiien 1676, ja 1677 Falborne Halliin Essexissä. Lopulta vuonna 1679 Ray muutti takaisin Black Notleyyn, jonne hän jäi pysyvästi asumaan. Hänen loppuelämänsä täällä oli hiljaista ja tapahtumaköyhää ja hänen terveytensä oli heikko. Hän elätti itsensä kirjoittamalla kirjoja ja piti yllä laajaa kirjeenvaihtoa. Hänen kunniakseen perustettiin luonnontieteellisiä teoksia julkaiseva Ray Society vuonna 1844.
Rayn vuonna 1676 kirjoittama Ornithologia libri tres, jonka hän kaksi vuotta myöhemmin käänsi ja julkaisi englanniksi, perustui pääosin vuonna 1672 kuolleen Willughbyn havaintoihin ja päätelmiin. Tästä kirjasta katsotaan alkaneen eurooppalaisen tieteellisen ornitologian. Ray ja Willughby kyseenalaistivat Aristoteleen ajoista saakka vallinneita käsityksia ja uskomuksia, kuten esimerkiksi pääskyjen talvehtimisesta. Willughbyn luoma eläinten luokittelujärjestelmä oli osittain parempi Carl von Linnén myöhemmin esittämää ja vastasi enemmän nykyisin vallassa olevaa käytäntöä.
Ray oli luonnonteologi, joka kirjassaan Jumalan luomistyön viisaudesta (The Wisdom of God manifested in the Works of the Creation) (1691) kehotti tutkijoita tekemään havaintoja Jumalan luomistyöstä ja siten tavallaan kehittämään luonnon tieteellistä tutkimista. Rayn työn seurauksena sanotaan syntyneen erilliset systematiikkaan ja maastohavaintoihin perustuvat lintutieteen haarat. Rayn määritelmä lajista oli vallalla aina Darwinin evoluutioteoriaan saakka.
Bukh

Bukh on Jens Bukhin ja Johannes Gryn 1904 Horveen perustama konepaja, jossa tehtiin tuulimyllyjä, maamoottoreita niin bensiini- kuin petrolikäyttöisinä. 1915 perustettiin Kalundborgin Kalund Motorfabrik A/S, missä aloitettiin merimoottoreiden valmistus.
1950-luvun alussa alettiin valmistaa Bukh-traktoreita. Traktoreiden tuotanto päättyi 1968.
Karjalan kannaksen suojajoukkotaistelut talvisodassa

Neuvostoliiton joukot ja tavoitteet sodan alussa

Puna-armeijan Karjalankannaksella toimineiden joukkojen tavoitteena oli talvisodan aikana lyödä Suomen puolustusvoimat taistelualueellaan. Hyökkäyksen painopisteeksi oli määrätty Viipurin ja Leningradin välisen rautatien suunta.
Talvisodan alkaessa Karjalan kannaksella hyökkäsi Suomen alueelle 2. luokan armeijakomentaja V. Jakovlev komentama Neuvostoliiton 7. armeija, johon kuului sodan alkaessa yhteensä yhdeksän divisioonaa ja panssariarmeijakunta. Alueelle oli siis ilmeisesti keskitetty lähes 200 000 miestä, noin 1500 panssaroitua ajoneuvoa sekä noin 900 tykkiä ja kranaatinheitintä.

Suomalaisten tappiot suojajoukkotaisteluissa

Suomalaisten tappioista suojajoukkotaisteluiden aikana ei ole olemassa täysin luotettavaa tilastointia, koska eräiden joukkojen osalta tilastot ovat puutteellisia. Kokonaistappioiden voidaan laskea olevan kuitenkin noin 400 miestä, joista yli 130 lasketaan kaatuneisiin. Kadonneita lasketaan olevan noin 80, joiden suhteellisen suureen määrään vaikuttivat noin 20 miestä, jotka loikkasivat neuvostojoukkojen puolelle Er.P 4:stä sodan alkupäivinä. Haavoittuneiden lukumääräksi muodostuu näin noin 250 miestä.
Villa Gyllenberg

Villa Gyllenberg on yksityinen, Signe ja Ane Gyllenbergin säätiön omistama taide- ja kotimuseo, joka sijaitsee Länsi-Helsingissä Kuusisaaren lounaisrannalla. Museon osoite on Kuusisaarenpolku 11.
Museon kokoelma on saanut alkunsa pankkiiri, kauppaneuvos Ane Gyllenbergin (1891–1977) intohimosta kerätä taidetta. Museon pysyvä taidekokoelma sisältää yli 350 teosta aikakaudelta 1500–1970. Suomalainen taide on erityisen hyvin edustettuna. Kokoelman tunnettuja töitä edustaa esimerkiksi Akseli Gallen-Kallelan Ad Astra. Erityisen runsaasti on kerätty Helene Schjerfbeckin (1862–1946) teoksia — opiskeluvuosien tuotannosta aina taiteilijan viimeisenä elinvuotena syntyneisiin omakuviin ja asetelmiin saakka. Kokoelmaan kuuluu myös vanhempaa eurooppalaista taidetta lähinnä 1500- ja 1600-luvuilta. Kokoelman veistoksien joukkoon lukeutuu esimerkiksi Wäinö Aaltosen Aleksis Kiven pää.
Museo sijaitsee Signe ja Ane Gyllenbergien aiemmassa kodissa. Alkuperäisen huvilan piirsi Matti Finell vuonna 1938, ja sitä laajennettiin vuonna 1955. Uudistettu galleria vihittiin käyttöön vuonna 1980, ja toteutti näin 1948 perustetun Signe ja Ane Gyllenbergin säätion tarkoitusta: tuoda pariskunnan taidekokoelma yleisön nähtäville.  
Villa Gyllenberg on suljettuna heinäkuussa. Taidemuseon yhteydessä toimii kahvila. Noin 300 metrin päässä sijaitsee Didrichsenin taidemuseo.
Lääkärihelikopteritoiminta

Lääkärihelikopteritoiminta on yksi ensihoidon muoto. Se koostuu ensihoidosta ja siihen liittyvistä tukipalveluista eli lentotoiminnasta, tukikohdista ja maayksiköistä.
Lääkärihelikopteri tuo ensihoitolääkärin ja tehohoitotasoisen ensihoidon mahdollisimman nopeasti apua tarvitsevan potilaan luo. Lääkärihelikopteri hälytetään korkeariskisiin tehtäviin. Päätöksen yksiköiden lähettämisestä esimerkiksi onnettomuuspaikalle tekee hätäkeskus riskiarvioinnin perusteella. Kun lääkärihelikopteri lähtee matkaan, on useimmiten kyseessä onnettomuus tai ihmisen peruselintoiminnon häiriö, kuten tajuttomuus, elottomuus tai hengitysvaikeus.
Lääkärihelikopterissa on usein hoitotila, jossa varusteet ja laitteet on sijoitettu niin, että lääkäri yltää niihin helposti omalta paikaltaan istuen. Hoitotilan varusteisiin kuuluvat muun muassa VIRVE-radiot, potilaan valvontamonitorit sekä hengityskone ja tietokone. 
Suomessa lääkärihelikopteritoiminnasta vastaa valtakunnallinen hallinnointiyksikkö FinnHEMS .
FinnHEMSille lentopalveluja tuottavat tällä hetkellä lääkäri- ja ambulanssihelikopteritoimintaan erikoistuneet yhtiöt Skärgårdshavets Helikoptertjänst Ab ja Babcock Scandinavian AirAmbulance AB. SHT lentää Eurocopter EC135 P2 Single Pilot IFR -helikoptereilla ja Babcockilla on käytössä Airbusin mallit EC 145 T2 ja 145 T2.
FinnHEMSillä on tukikohdat Tampereen lisäksi Vantaalla, Turussa, Kuopiossa, Oulussa ja Rovaniemellä. Näistä tukikohdista lääkärihelikopteri tavoittaa 70 prosenttia suomalaisista 30 minuutin sisällä hälytyksestä.
Lääkintähelikopterit saivat vuonna 2017 yli 14 000 hälytystä. Ne pelastivat 141 potilaan hengen ja antoivat apua yli tuhannelle muulle loukkaantuneelle tai sairastuneelle.
Lääkärikopteri ei yleensä kuljeta potilaita vaan tavoitteena on kuljettaa lääkäri potilaan luokse. Lääkärihelikopterilla kuljetettujen potilaiden määrä on kasvussa: vuonna 2012 kopterit kuljettivat noin 200 potilasta, kun vuonna 2017 kuljetettuja potilaita oli yli 430.
Lain mukaan lääkärihelikopteritoiminnasta päättää ensihoitokeskus, jonka toiminnasta sopivat erityisvastuualueen sairaanhoitopiirien kuntayhtymät keskenään.

Kritiikkiä

Terveyssosiologian dosentti Markku Myllykankaan mukaan lääkärihelikoptereiden vaikuttavuudesta ei ole tehty ainoatakaan satunnaistettua kontrolloitua koetta. Tutkimusnäytön sijaan kopteritoiminta perustuu lähinnä lentävien lääkäreiden vakuutteluun sekä erityisesti lujaan uskoon ja hartaaseen toiveeseen. Koptereiden lisäarvo kumipyöräambulansseihin nähden on käytännössä olematon ja päätös koptereiden ilmassa pitämisestä on puhtaasti poliittinen.
Turun Sanomat uutisoi tammikuussa 2015, että noin 40 prosenttia lääkärihelikoptereiden hälytyksistä perutaan ennen kuin kopteri on ehtinyt kohteeseensa. Keväällä 2012 Ylen MOT-ohjelma ja Suomen Kuvalehti kertoivat, että kopteritoiminnan rahoitukseen liittyi epäselvyyksiä.