google/wiki40b huggingface dataset:
Ecser

Sijainti

Ecser sijaitsee kaakkoon Budapestistä, Ferihegyin kansainvälisen lentoaseman vieressä. Ecserin naapurikyliä ovat Vecsés, Üllő, Maglód. Moottoritie M0 kulkee Ecserin ohitse.

Historia

Muinaistieteelisten tutkimuksien mukaan kylän alueella keltit, sarmaatit, avaarit, skyytit ja roomalaiset asuivat. Erityisesti sarmaatien asetus oli merkittävä.
Ensimmäinen kirjallinen merkintä Ecseristä on vuodelta 1315, mutta kylä oli silloin ollut olemassa jo noin 300 vuotta. Kylän nimi on tullut legendan mukaan ruhtinas Árpádilta, joka kävi Ecserissä ja kysyi paikallisilta kylän nimeä, mutta he eivät osanneet sanoa sitä hänelle. Ruhtinas sanoi asukkaille, että kylä nimetään "tämän tammen" (hänen lähellään olleen tammen) mukaan: tammi on unkariksi cser ja tämä oli tuohon aikaan unkariksi e.
Turkkilaisten vallattua 1500-luvulla osan Unkaria kylä lakkasi olemasta. Ecser asutettiin uudestaan vasta vuoden 1699 jälkeen. Ecserissä on nykyään slovakialainen vähemmistö, jonka esivanhemmat tulivat Ecseriin 1700-luvulla.
Eino Rantanen

Eino Rantanen oli suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti urallaan 1920- ja 1930-luvuilla Tampereen Kisatovereita sekä Tampereen Palloveikkoja, jotka tuolloin pelasivat Työväen Urheiluliiton omissa sarjoissa. Rantanen voitti muun muassa TUL:n jalkapallomestaruuden TPV:ssä vuonna 1932.
Hän edusti Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkuetta vuosina 1925, 1931 ja 1937 järjestetyissä kansainvälisissä työläisolympialaisissa. Viimeisissä kisoissa Rantanen toimi myös joukkueen kapteenina. Hän oli tiettävästi ainoa kaikkiin kolmiin kesäkisoihin osallistunut urheilija.
Rantasen siirtyminen Tampereen Kisatovereista TPV:n riveihin vuonna 1932 aiheutti joukkueiden keskinäisessä kohtaamisessa kostotoimia TKT:n pelaajien taholta. Hän joutui ottelussa entisten joukkuetovereidensa kolhimaksi, mutta Rantanen puolestaan kosti saamansa kohtelun sanallisesti Kansan Lehteen kirjoittamassaan otteluraportissa.
Kirkkojärvi (Kangasala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 157 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä. Se on 1,6 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Järven todellinen pituus on pienempi, sillä puoli kilometriä pitkä Kuohunlahti on erotettu muusta järvestä valtatien 12 maantiepenkereellä. Järvi on U-kirjaimen muotoinen ja sen keskiosaan työntyy leveänä niemenä Laikkolannokka. Pohjoisrannat ovat Kirkkoharjun ja Kuohunharjun rinteiden juuria.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 2,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0029 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 3,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee Laikkolannokan edustalla. Muuten järvi on tasapohjainen ja aivan saareton.
Järven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä ja sen rannat ovat olleet historiallisella ajalla peltomaata. Kangasalan keskustaajama on levittäytynyt järven pohjoispuolelle, missä sijaitsee myös Kangasalan kirkkokin. Järven länsirantaan asti ulottuu myös Ranta-Koiviston asuinalue, mutta muuten ovat rannat peltomaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueeseen (35.71), jonka  Roineen alueeseen (35.713) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,9 metriä mpy. Järveen johdettujen pelto-ojien lisäksi siihen laskee lännestä Suoramanjärven laskuoja Supanoja. Kirkkojärvi laskee Taivallammin ja Säkkölänjärven kautta luontaisia ojia myöten Roineen Talviahteenlahteen, jossa vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.

Luontoarvoja

Järvi on linturikas ja voimakkaasti rehevöitynyt. Järvessä on esiintynyt monena vuonna sinilevää. Kunnan jätevedet johdettiin Kirkkojärveen vuosina 1959–1980. Nykyään järvi on luonnonsuojelualuetta ja se kuuluu Natura 2000-alueeseen (FI0316005), johon sisältyvät myös Ahuli, Taivallammi, Säkkölänjärvi ja Kyläjärvi. Järven itärannalle on vuonna 1982 perustettu Kangasalan lintuasema ja järvellä on lintutorni.

Kuohunlahti

Kirkkojärven koillisosassa oleva Kuohunlahti työntyy aivan kunnan keskustaan Kuohunharjun kupeeseen. Valtatie 12 rakennettiin 1970-luvulla järven läpi ja Kuohunlahti erotettiin muusta järvestä pengertien ja sillan avulla. Lahti on pahoin rehevöitynyt ja sitä on suunniteltu kunnostettavan.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 on järven ympärille piirretty peltoalueita ja rantojen viereen suuria niittyjä. Harjun päällä kulki tie, joka haarautui Kangasalan kirkon kohdalla. Itärannalle oli merkitty Herttualan kylä, pohjoisrannalle Tarpilan kylä, länsi- ja lounaispuolella Koiviston-, Kautialan-, Toikkolan-, Hyppärilän- ja Leipin kylät.
Vuoden 1953 peruskartassa kaikki järven rannat ovat peltomaata ja vain harjualueet ja kirkon ympäristö ovat taajama-aluetta . Vuoden 1975 kartassa näkyy jo Ranta-Koiviston asuinalueen ensimmäisiä rakennuksia sekä valtatie 12. Kangasalan taajama-alueet kasvoivat järven ympärillä nopeasti ja saavuttivat siellä lähes nykyisen tilanteensa jo ennen 1990-lukua.
Necken (Siltasaari)

Necken oli Helsingin Siltasaaressa Sörnäisten rantatie 5:ssä sijainnut jugendtyylinen 4-kerroksinen asuinkerrostalo jonka suunnitteli arkkitehti Karl Hård af Segerstad lähistöllä toimineen Kone- ja Siltarakennus Oy:n insinöörien asuintaloksi. Talo sai nimensä paikalla olleesta Näkinluodosta. Talon asuinhuoneistot olivat valmistumisaikanaan korkeatasoisia ja huoneissa oli muun muassa parkettilattiat. 
Talo purettiin 1960-luvun alussa ja sen tilalle valmistui 1963 betonielementtinen asuinkerrostalo.
Liigacup 2007

Liigacup pelattiin 11. kertaa keväällä 2007. Mukana olevat kaikki 14 liigajoukkuetta oli jaettu kahteen alkulohkoon. Alkulohkot pelattiin yksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelasi alkulohkovaiheessa kuusi ottelua. Kummastakin alkulohkosta neljä parasta selvisi pudotuspeleihin.

Tapahtumat lyhyesti

Liigacup pelattiin vuonna 2007 totutusti alkukeväästä ennen Veikkausliigan alkua. Hallitseva mestari Kuopion Palloseura ei ollut mukana puolustamassa mestaruuttaan, sillä sen kohtalona oli pudota liigasta edelliskaudella. Kaikki 14 liigajoukkuetta osallistuivat keväiseen turnaukseen, joka potkaistiin perinteisesti käyntiin Talin jalkapallohallissa.
Edellisvuonna nolosti alkulohkonsa viimeiseksi jäänyt HJK paransi juhlavuotensa kunniaksi, ja otti ykköslohkossa ylivoimaisen voiton häviämättä ensimmäistäkään ottelua. Samasta lohkosta jatkoon pääsivät myös nousijajoukkue FC Viikingit, FC Lahti sekä FC Honka. Edelliskaudella finaalin hävinnyt FC KooTeePee jäi lohkossa viidenneksi, ja karsiutui siten jatkopeleistä.
Toisessa lohkossa hallitseva Suomen mestari Tampere United oli yhtä ylivoimainen kuin HJK, sillä sekään ei hävinnyt otteluakaan. Tamperelaisten ohella lohkosta jatkopeleihin jatkoivat VPS, FC Inter sekä toinen nousijajoukkue AC Oulu.
Puolivälierissä nousijajoukkueiden matka päättyi. Viikingit olivat vain hidaste FC Interille, kun taas AC Oulu taisteli HJK:n kanssa aina rangaistuspotkukilpailuun saakka. Helsinkiläiset olivat ratkaisuhetkillä niukasti vahvempia. FC Honka yllätti alkulohkonsa ylivoimaisesti voittaneen TamU:n maalein 2-1, kun taas FC Lahti eteni välieriin niukalla 1-0 -voitolla VPS:stä. Tasaisissa välierissä Lahti yllätti aseettoman HJK:n, ja Honka joutui taipumaan Interille rangaistuspotkuilla.
Finnair Stadiumilla pelattu loppuottelu oli välierien tapaan puolustusvoittoinen, eikä maaleja varsinaisella peliajalla nähty. Rangaistuspotkuissa lahtelaiset olivat turkulaisia vahvempia, ja FC Lahti pääsi siten juhlimaan historiansa ensimmäistä liigacupin voittoa.

Muuta

Liigacupin paras pelaaja 2007 oli FC Interin Jos Hooiveld.
Buurinhevonen

Alkuperä

Buurinhevonen sai rotuna alkunsa, kun valkoihoiset uudisasukkaat saapuivat Etelä-Afrikan niemeen 1600-luvun puolivälissä. Jan Van Riebeeck toi muiden ohella persialaisia arabiantäysiverisiä, joita hän risteytti paikallisten ponien kanssa. Buurinhevonen sai todennäköisesti vaikutteita monien rotujen oreilta, kuten englantilaisesta täysiverisestä, hacneystä, norfolkinravurista, cleveladinruunikosta ja alankomaista tuoduista flaamilaishevosista. 1700-luvun loppuun mennessä buurinhevonen oli saanut mainetta monikäyttöisenä hevosena. Se tunnettiin kestävänä ja uuterana rotuna, joka ei tarvinnut paljon rehua pysyäkseen hyvässä kunnossa. Buurinsodassa hevoset osoittautuivat niin sisukkaiksi, että pian niitä arvostettiin sotaratsuina kaikkialla maailmassa.
Puškino

Historiaa

Puškinon kylä mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1499. Moskovan ja Troitse-Sergijevin luostarin välisen maantien varrella sijainneen kylän asukkaat harjoittivat sepän ammattia, toimivat kyytimiehinä ym. 1840-luvulta lähtien seudulle syntyi tekstiiliteollisuutta. Moskovan ja Jaroslavlin välisen rautatien valmistuttua vuonna 1862 Puškinosta tuli suosittua huvilaseutua. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa paikkakunta oli myös merkittävä kulttuurielämän keskus. Puškinon kesäteatterissa esiintyivät säännöllisesti mm. laulajat Leonid Sobinov, Fjodor Šaljapin, Nadežda Obuhova, näyttelija Vasili Katšalov ym. Vuosina 1920–1928 lähellä sijaitsevassa Akulova gorassa asui kesäisin runoilija Vladimir Majakovski. Vuonna 1925 Puškinosta tuli kaupunki.

Nykyään

Nykyään Puškinossa on sähkölaite-, kemian, metalli-, tekstiili- ja alkoholiteollisuutta. Kaupungissa toimii metsänhoidon tutkimuslaitos. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1692–1694 rakennettu Pyhän Nikolaoksen kirkko kaupungin pohjoisosassa sekä läheisessä Komjaginon kylässä sijaitseva vuonna 1678 rakennettu Pyhän Sergein kirkko.
Emma Atkins

Emma Jayne Atkins (s. 30. maaliskuuta 1975 Morecambe, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Charity Dinglen roolista ITV:n draamasarjassa Emmerdale. Hän on näytellyt sarjassa vuosina 2000–2005, 2009–.
Take a Look in the Mirror

Musiikki ja lyyriset teemat

Take a Look in the Mirror merkitsee albumina paluuta aggressiivisempaan tyyliin, kuten ensimmäisillä albumeilla. Kitaristit Brian "Head" Welch ja James "Munky" Shaffer hyödyntävät kitaroissaan enimmäkseen paksua, raskasta säröä ja satunnaisesti puhdasta näppäilyä kontrastina. Albumi sisältää elementtejä alternative metalista ja uudelleen äänitetyn version kappaleesta "Alive". Se oli ensimmäinen kappale, jonka yhtye kirjoitti, mikä sai laulaja Davisin liittymään Korniin. Kappale oli aiemmin julkaistu vain yhtyeen ensimmäisellä demolla, Neidermeyer’s Mindilla. 
Kappaleella "Play Me" vierailee rap-artisti Nas, mikä tekee Take a Look in the Mirrorista ensimmäisen Korn-albumin Follow the Leaderin jälkeen tämänkaltaisella yhteistyöllä. Tämän lisäksi Davis soittaa säkkipilliä kappaleella "Let's Do This Now", tuoden paluun albumilla Untouchables katkenneelle eräänlaiselle perinteelle.
Yaşar Büyükanıt

Mehmet Yaşar Büyükanıt (s. 1. syyskuuta 1940) on Turkin armeijan kenraali ja esikuntapäällikkö. Hän valmistui Turkin sotakorkeakoulusta vuonna 1961 jalkaväen upseeriksi. Menestyksekäs sotilasura huipentui nousuun esikuntapäälliköksi 1. syyskuuta 2006.
Büyükanıt on näkyvä hahmo Turkin sisäpolitiikassa. Hän vastustaa uskonnollisia fundamentalisteja ja Kurdistanin työväenpuoluetta.
Eeva-Liisa Manner -runopalkinto

Eeva-Liisa Manner -runopalkinto on Suomen Kirjailijaliiton vuodesta 1997 alkaen jakama tunnustus ansioituneille runoilijoille. Palkinto on nimetty kirjailija Eeva-Liisa Mannerin mukaan. Se jaetaan noin viiden vuoden välein. Palkinnon suuruus vuonna 2011 oli 10 000 euroa.
Valkokurkkusirkku

Ulkonäkö

Valkokurkkusirkku on keltasirkun kokoinen lintu, mutta sen nokka on selvästi tukevampi. Sen kurkku on valkea ja päälaella on leveät mustat ja valkeat juovat. Linnun kutsuääni on todella kuuluva ”tsink” ja joskus päinvastainen hiljainen ja heleä ”tsiihp”.

Esiintymisalue

Lintu elää Kanadan keskiosissa ja Uudessa-Englannissa. Talveksi se muuttaa Yhdysvaltojen eteläosiin. Laji on havaittu Suomessa kolmesti.

Ravinto

Valkokurkkusirkku syö marjoja, siemeniä ja hyönteisiä.
Venezuelankerttuli

Levinneisyys

Venezuelankerttulia tavataan pienellä alueella Venezuelan koillisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen elinympäristöt lajin pienellä esiintymisalueella ovat tuhoutumassa.

Elinympäristö

Venezuelankerttuli elää pääasiassa koskemattomissa subtrooppisissa metsissä. Se voi elää myös luonnontilattomissa metsissä, jos niissä on tiheä aluskasvillisuus. Lajia on tavattu 1 200–2 440, mutta pääasiassa 1 400–2 100 metrin kordeulla merenpinnasta.
Noetiikka

Noetiikka (kreikan sanasta νοητικός noētikos, 'älyllinen') tarkoittaa klassisessa filosofiassa metafyysisen filosofian haaraa, joka tutkii mieltä ja älyä. Noeettiset doktriinit saivat alkunsa Aristoteleen ja Plotinoksen opeista.
Nykyään noetiikalla voidaan tarkoittaa myös rajatiedettä, jonka mukaan tietoisuus tuottaa energiaa, joka pystyy muuttamaan fyysistä maailmaa. Noetiikka inspiroi kirjailija Dan Brownia kirjoittamaan aiheesta romaanissaan Kadonnut symboli.
Juha Vikatmaa

Juha Ville Vikatmaa (17. toukokuuta 1941 Helsinki – 2. joulukuuta 1974 Kustavi) oli suomalainen poliitikko ja kokoomuslainen kansanedustaja. 
Vikatmaa valmistui ylioppilaaksi vuonna 1960, oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1964 ja lisensiaatiksi 1966 sekä sai varatuomarin arvon vuonna 1968. Oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1970 väitellyt Vikatmaa toimi kokoomuksessa niin kutsuttuihin remonttimiesten ideologisena johtajana. Tämän mukaisesti hän pyrki aktiivisesti luomaan kontakteja neuvostoliittolaisiin ja onnistukin muun muassa Felix Karasevin kohdalla. Kansanedustajana Vikatmaa edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Kun eduskunta oli vuonna 1973 hyväksynyt poikkeuslain presidentti Urho Kekkosen toimikauden pidentämiseksi, Vikatmaa vaati Kokoomuksen puheenjohtajaa Harri Holkeria erottamaan puolueesta poikkeuslakia vastustaneet oikean laidan edustajat, muiden muassa Tuure Junnilan, Pentti Mäki-Hakolan ja Raimo Ilaskiven siinä kuitenkaan onnistumatta.
Poliittisen uransa ohella hän toimi rikos- ja prosessioikeuden apulaisprofessorina Turun yliopistossa vuodesta 1972. Vikatmaan lupaava ura katkesi yllättäen itsemurhaan vuonna 1974. 
Juha Vikatmaan toinen puoliso (vuodesta 1973) oli lastenlääkäri Eeva Kuuskoski, josta tuli myöhemmin myös tunnettu poliitikko ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton pääsihteeri.
Raippaluoto

Historiaa

Raippaluodon vanhin asuttu paikka Vallgrund mainittiin asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1407, jolloin saariston pinta-ala oli vain noin neljännes nykyisestä. Vuonna 1571 Vallgrundissa ja Raippaluodossa oli kummassakin 16 asukasta. Muut Raippaluodon kylät asutettiin vasta 1700-luvulla. Vuonna 1785 Raippaluodon alueella asui tuskin 300 henkeä, mutta satakunta vuotta myöhemmin asukasluku oli kohonnut jo yli 2 000:n. Asukkaiden pääelinkeinoina olivat pitkään kalastus ja hylkeenpyynti, mutta maankohoamisen ansiosta käyttöön saatiin runsaasti uutta viljelyskelpoista maata, jolloin tärkeimmäksi elinkeinoksi tuli maa- ja metsätalous. 
Raippaluodossa oli jo 1600-luvulla vaatimaton rukoushuone, mutta Raippaluodon kylät muodostettiin saarnahuonekunnaksi vasta vuonna 1775. Raippaluodosta tuli Mustasaaren kappeliseurakunta vuonna 1840 ja se itsenäistyi vuonna 1872. Seurakunta kuuluu Mustasaaren seurakuntayhtymään ja Porvoon hiippakuntaan. Raippaluodon seurakuntaan kuuluu myös Björköby, joka ei ole koskaan muodostanut itsenäistä seurakuntaa. Raippaluodon puukirkko on peräisin vuodelta 1781. Björköbyn kunta erotettiin Raippaluodosta vuonna 1932.

Kyliä

Brändövik, Djupskäret, Haggisgrund, Kalvholmarna, Karlsö, Klobbskat, Långörarna, Malskäret, Norra Vallgrund, Panike, Raippaluodon kirkonkylä(Replot kyrkby), Skaliverk, Sommarö sund, Söderudden, Söderändan, Södra Vallgrund, Vistan
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Raippaluodolla oli kaksi taajamaa: kirkonkylä (509 asukasta) ja Södra Vallgrund (487 asukasta). Vuonna 1960 kirkonkylässä oli 517 asukasta ja Södra Vallgrundissa 560 asukasta.
Kemin satama

Historiaa

Satama on perustettu Kemin kaupungin perustamisvuonna 1869. Alun perin satama oli nykyisen sisäsataman paikalla aivan kaupungin keskustassa. Paikalla on vieläkin Valter Thomén suunnittelema jugend-tyylinen tullikamari vuodelta 1912. Rakennuksessa toimii nykyisin Jalokivigalleria. Alueella on myös muita vanhoja rakennuksia liittyen sataman toimintaan. Ajoksen sataman rakentaminen alkoi vuonna 1939.

Satama-alueet

Ajoksen satama (LOCODE: FI AJO) on Kemin pääsatama, joka sijaitsee Ajoksen kaupunginosassa. Sataman kautta tuodaan öljytuotteet, kemikaalit, raakapuu sekä kontteja. Sataman laiturisyväys on 10,0 metriä ja se mahdollistaa noin 30 000 tonnin kertalaivauksen. 1. heinäkuuta 2006 lähtien kaikki vienti Kemistä hoidetaan Ajoksen kautta.
Veitsiluodon satama (LOCODE: FI VEI) sijaitsee myös Ajoksen kaupunginosassa ja siellä Veitsiluodon pienalueella Stora Enson tehdasalueella. Satama toimii Stora Enson Veitsiluodon tehtaiden tuontisatamana. Sen kautta tuodaan tehtaille raakapuuta ja paperin täyteaineita sekä kemikaaleja konteissa. Sataman syväys on 7,0 metriä.
Knockin’ on Heaven’s Door

Cover-versioita

Coverin kappaleesta omalla sovituksella ovat tehneet ainakin Dave Lindholm, Eric Clapton, Guns N’ Roses, Television, Avril Lavigne, Warren Zevon, The Grateful Dead, Bob Marley, Bryan Ferry, Mark Knopfler, Wyclef Jean, Roger Waters, Givan Tichy, The Sisters of Mercy, Seether, Cold Chisel, U2, Guided by Voices, Daniel Lioneye, Bon Jovi, Randy Crawford, Beau Jocques, Chaozz, Zé Ramalho ja Rick Devin.
Suomeksi kappaleen on levyttänyt Aimo Jaara nimellä ”Olen jäänyt oven taa”. Kappale löytyy levyltä Arkinen laulu ja kappaleen sanoituksesta vastasi Pertti Reponen.
Édouard Branly

Édouard-Eugène-Désiré Branly (kirjoitetaan myös Branley) (23. lokakuuta 1844 – 24. maaliskuuta 1940) oli ranskalainen fyysikko. Branly on eräs radion varhaisista kehittäjistä. Hän oli ensimmäinen, joka käytti metallijauhetta ilmaisemaan sähkömagneettista kenttää.
Branly syntyi Amiensissa, Ranskassa. Hän kävi St Quentinin koulua ja aloitti matematiikan opinnot Napoleonkoulussa (nykyinen Henry IV:n yliopisto). Valmistuttuaan luokkansa priimuksena 1868 hänelle tarjottiin paikkaa Bourgesin yliopistosta. Bourgesissa ei kuitenkaan ollut riittävästi mahdollisuuksia tutkimustyölle, joten Branly siirtyi Pariisiin. 5. helmikuuta 1874 hänestä tuli La Sorbonnen laboratorion johtaja. Puolitoista vuotta myöhemmin Branly kutsuttiin Pariisin katolisen yliopiston fysiikan laitoksen professoriksi.

Ura

Branly tutki sähkön ominaisuuksia paitsi teoreettisesti, myös rakentamalla kojeita. Langattoman viestinnän alkukehityksessä oli vaikeutena fysikaalisten teorioiden, laitteiden kehittämisen ja kaupallisten sovellusten välinen kuilu. Branly muodosti yhteyden monimutkaisten matemaattisten kaavojen, keksintöjen ja tulosten levittämisen välillä. Radion kehitykselle Branlyn suurin saavutus oli metallijauheen sähkönjohtavuudesta tehty havainto, jossa jauheen vastus muuttuu pieneksi sen joutuessaan sähkökenttään. 1890 Branly rakensi havainnon perusteella laitteen, joka myöhemmin sai nimen kohereeri. Kohereeria käytettiin radion tutkimuksessa seuraavat 15 vuotta, kunnes elektroniputki syrjäytti sen. Branly kehitti kohereeria monien muiden tutkijoiden ohella vielä 1900-luvulla.
Sähkömagneettisen säteilyn tutkimisen lisäksi Branly tutki sähköterapiaa. Hän etsi yhteyksiä lääketieteen ja fysiikan välillä ja esitti malleja ihmisen hermojen rakenteesta.
Kun maailma järkkyi

Juoni

Maailman valtiot ovat yksi toisensa jälkeen ottaneet käyttöön kollektivismin kantavana yhteiskunnallisena periaatteenaan. Yhdysvallat sinnittelee maailman viimeisenä kapitalistisena valtiona, vaikka lainsäädäntö on alkanut vaikeuttaa suuryhtiöiden toimintaa.
Suuryhtiöiden johtajistoa alkaa kadota jäljettömiin, viimeisenä kuparikaivosten suuromistaja Francisco D'Anconia. Taggart Transcontinental -rautatieyhtiön omistaja ja D'Anconian ystävä Dagny Taggart ryhtyy tutkimaan asiaa ja mystisen John Galt -nimisen miehen olemassaoloa. Hän päätyy lopulta Kalliovuorilla sijaitsevaan salaiseen laaksoon, jonne kadonneet liikemiehet ovat asettuneet asumaan. Hän tapaa myös John Galtin, joka on laakson johtaja ja joka selittää, että he ovat kyllästyneet ympäröivään maailmaan, jossa heidän työpanostaan ei arvosteta vaan käytetään hyväksi.
Kirjan loppupuolella Galt pitää radiossa pitkän puheen, jossa hän perustelee toimintaansa ja kehottaa kansalaisia jättämään tehottoman hallituksen ja yhteiskunnan normit omaan arvoonsa. Galt vangitaan, ja häntä aiotaan kiduttaa, mutta hänen kannattajansa vapauttavat hänet. Kirjan viimeisessä kohtauksessa New Yorkin kaupungin valot sammuvat, ja Dagny Taggart muistaa, että D'Anconia oli sanonut hänelle suunnitelmiensa käyvän toteen, kun näin tapahtuu.

Vastaanotto

Kirja sai julkaisuhetkellään kriittisen vastaanoton. Se myi kuitenkin varsin hyvin ja on sittemmin, erityisesti 2000-luvun finanssikriisin myötä noussut uudelleen suosituksi.
Kun maailma järkkyi on ollut huomattavan vaikutusvaltainen teos etenkin Yhdysvaltain konservatiivien ja libertaristien piireissä. Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja Book of the Month Clubin vuonna 1991 toteuttamassa kyselyssä kirja sijoittui Raamatun jälkeen toiseksi, kun kysyttiin amerikkalaislukijoiden elämään eniten vaikuttanutta teosta. 
Vuonna 1998 Modern Library -kustantamon online-rankingissa, jossa etsittiin sataa 1900-luvun parasta romaania, Kun maailma järkkyi sijoittui varhaisten internetin käyttäjien äänestyksessä ensimmäiseksi. 
Suomalaiset kriitikot suhtautuivat teokseen suomennoksen ilmestyessä varsin kriittisesti. Sitä sanottiin yltiökapitalistiseksi (Kyösti Niemelä, Helsingin Sanomat) ja "ahneuden ja itsekkyyden puolustuspuheeksi" (Heikki Haapavaara, Kauppalehti). Näiden arvioiden vastapainona professori Risto Harisalo katsoo Kanavaan kirjoittamassaan arviossa, että Randia on ymmärretty väärin, että hän on tosiasiassa mainettaan parempi, inhimillisempi ja avarakatseisempi ajattelija. Hänen mukaansa Randin kriitikot ainakin Yhdysvalloissa ovat poliittisesti vasemmalla, minkä hän sanoo johtuvan siitä, että valtaosa maan yhteiskuntatieteilijöistä on vasemmistolaisia.
Harisalo, kuten monet muutkin, kiittää Jyrki Iivosen erinomaista käännöstyötä ja arvostaa, että hän on ryhtynyt siihen valtavaan urakkaan. Iivonen puolestaan luokittelee sen naiskirjallisuudeksi.

Sovitukset

Kirjaan perustuva elokuva Kun maailma järkkyi (Atlas Shrugged) sai ensi-iltansa vuonna 2011.
Vuonna 2007 julkaistu tietokone- ja konsolipeli BioShock perustuu monilta osin kirjaan.
Kirje galatalaisille

Historia

Paavali oli perustanut Galatian seurakunnat itse aikaisemmilla matkoillaan (Ap.t. 16:6; Gal. 1:8; 4:13, 19). Ne koostuivat lähinnä pakanuudesta kääntyneistä kristityistä, mutta niihin kuului myös jonkin verran juutalaiskristittyjä. Nämä halusivat liittää juutalaisia sääntöjä ja tapoja kristinuskoon. Suurin osa alkukristillisestä kirkosta oli tällä kannalla.
Paavali kirjoitti kirjeen hyökkäykseksi tätä näkemystä vastaan. Paavali halusi palauttaa galatalaiset evankeliumin yksinkertaiseen ja vapauttavaan sanomaan. Samalla hän joutui puolustamaan omaa toimivaltaansa apostolina.
Kirje on todennäköisesti kirjoitettu hyvin pian Paavalin toisen Galatiassa käynnin jälkeen (Ap.t. 18:23). Kirjeessä olevat viitteet tukevat tätä. Kirjeessä mainittu käynti Jerusalemissa (Gal. 2:1-10) on sama kuin Apostolien teoissa mainittu käynti (Ap.t. 15), ja Paavali puhuu siitä menneessä aikamuodossa. Näin kirje on kirjoitettu apostolisen neuvoston kokoontumisen jälkeen. Kirjeen yhtäläisyydet Roomalaiskirjeen kanssa ovat johtaneet johtopäätökseen, että ne on kirjoitettu samaan aikaan, eli talvella 57–58 Paavalin ollessa Korintissa (Ap.t. 20:2-3). Galatalaiskirje on kuitenkin selvästi kirjoitettu enemmän kiireellä ja ajankohdan vaatimusten mukaan, kun taas Roomalaiskirje on kirjoitettu systemaattisemmin. Niiden sisällössä on kuitenkin hyvin paljon yhteistä.