Weinheim

Historia

Weinheim mainitaan ensimmäistä kertaa asiakirjoissa vuonna 755. Nimi "Weinheim" ei viitanne viiniin (saks. Wein), vaikka sitä seudulla viljelläänkin, vaan juontunee frankkilaisesta henkilönnimestä Wino. 700-luvun loppupuolella Weinheim siirtyi Lorschin luostarin omistukseen.
Weinheimille myönnettiin markkinaoikeudet vuonna 1000 ja rahanlyöntioikeus vuonna 1065. Milloin Weinheim sai kaupungin oikeudet, ei tiedetä. Vuoden 1100 tiennoilla Lorschin apotti rakennutti Weinheimiin Windeckin linnan suojaamaan luostarin läänityksiä. Kun Lorschin luostari lakkautettiin vuonna 1232, Weinheim tuli lyhyeksi aikaa Mainzin arkkipiispan alaiseksi, mutta myös Reinin pfalzkreivit, myöhemmät Kurpfalzin vaaliruhtinaat, esittivät aluevaatimuksia kaupunkia kohtaan. Vuoden 1264 välimiesoikeus päätti, että Windeckin linna ja 1200-luvun keskivaiheilla perustettu kaupungin uusi osa siirtyivät pfalzkreivien hallitsemiksi, kun taas vanhakaupunki pysyi Mainzin alaisena. Tässä yhteydessä Weinheimista puhutaan myös ensi kertaa kaupunkina. 1308 myös vanhakapunki siirtyi pfalzkreivien alaiseksi, 1454 vanha ja uusi kaupunki yhdistettiin hallinnollisesti.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin ensin Weinheimin valtasivat ensin espanjalaiset (1621), sitten ruotsalaiset (1632) ja lopulta baijerilaiset (1634). 1600-luvun loppupuolen sodissa ranskalaiset valtasivat vuonna 1674 Weinheimin ja tuhosivat Windeckin linnan. Heidelbergin, silloisen Kurpfalzin pääkaupungin, tuhon jälkeen Kurpfalzin vaaliruhtinas siirsi residenssinsä samoin kuin Heidelbergin yliopiston, rahapajan ja kirjapainon 1698 väliaikaisesti Weinheimiin.
Vuonna 1803 Kurpfalzin vaaliruhtinaskunta lakkautettiin ja sen Reinin itäpuoliset osat, siis myös Weinheim, siirtyivät Badenin suurherttuakunnan omistukseen. 1846 valmistui junayhteys Weinheimiin. Vuoden 1973 aluereformissa Weinheimiin liitettiin kuusi naapurikuntaa, samalla kaupungista tuli osa uutta Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaa.

Nähtävyydet

Weinheim on tunnettu "kahden linnan kaupunkina" (saks. Zweiburgenstadt), sillä kaupungin yläpuolella Odenwaldin rinteillä seisoo  keskiaikaisen Windeckin linnan raunio ja Wachenburg-linna, jonka rakennutti vuosina 1907-1928 romantisoivaan tyyliin weinheimilaisten opiskelijoiden osakunta.
Vanhankaupungin keskeisin paikka on kaupungin tori, jonka päädyssä seisoo vuosina 1911-1913 vanhemman kirkon paikalle rakennettu uusromaaninen pyhän Laurentiuksen kirkko. Torin laitaa koristavat vanha raatihuone (1557), jonka edessä seisoo torikaivo, ja niin sanottu Leijona-apteekki (Löwenapotheke) 1600-luvun alkupuolelta. Vanhankapungin pääkadun, Hauptstraßen, laidalla on vuonna 1736 vihitty luterilainen kirkko. Laaksossa vanhankaupungin reunalla pienen puron varrella sijaitsee vanha nahkurien kortteli nimeltään Gerberbachviertel. Tämä keskiaikainen kortteli on mutkittelevine kujineen ja vanhoine ristikkotaloineen erityisen maalauksellinen. Vanhasta kaupunginmuurista on jäljellä vielä torni nimeltään Blauer Hut eli "sinihattu", lisäksi kaupungissa seisoo niin sanottu noitatorni ja punainen torni.
Entinen ruhtinaiden residenssi, jonka vanhimmat osat ovat peräisin 1400-luvulta, toimii nykyään Weinheimin raatihuoneena. Sitä ympäröivässä puistossa kasvaa eksoottisia kasveja, muun muassa Saksan suurin setripuu. Kaupungin reunalla sijaitsee niin sanottu "eksoottimetsä", jonne istutettiin 1800-luvun loppupuolella mammuttipetäjiä, jotka ovat kasvaneet yli 55:n metrin korkuisiksi.