google/wiki40b huggingface dataset:
Njambajaryn Tögstsogt

Ura

Tögstsogt voitti olympiahopeaa kärpässarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Kuuban Robeisy Ramírezille. MM-kilpailuista Tögstsogt on voittanut hopeaa vuodelta 2009 Milanosta kärpässarjasta. Aasian-mestaruuskilpailuista hänellä on yksi pronssi vuodelta 2009 alemmasta kärpässarjasta.
Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen

Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen on Douglas Adamsin sci-fi-kirjasarjassa Linnunradan käsikirja liftareille esiintyvä luku.
Linnunradan käsikirjan mukaan miljoonia vuosia sitten eräs hyperälykäs yleisulottuvainen rotu oli niin käsittämättömän kyllästynyt ainaisiin väittelyihin elämän tarkoituksista, että päätti ratkaista perimmäisen kysymyksen elämästä, maailmankaikkeudesta ja kaikesta muusta sellaisesta.
Tehtävää suorittamaan rakennettiin maailmankaikkeuden toiseksi mahtavin supertietokone nimeltä Syvä miete (Deep Thought). Seitsemän ja puolen miljoonan vuoden pohdinnan jälkeen Syvä miete ilmoitti vastauksen olevan 42. Vastauksen suoranaisen epätarkkuuden Syvä miete kuittasi kysymällä, tietävätkö kysyjät, mikä tuo perimmäinen kysymys itse asiassa on. Kysymystä Syvä miete ei kuitenkaan kyennyt selvittämään, vaan siihen tarvittiin hänen jälkeensä tuleva supertietokone, "joka on niin monimutkainen, että orgaaninen elämä muodostaa osan sen toiminnasta." Tämän nimi oli Maa, jonka vogonit kuitenkin tuhosivat viisi minuuttia ennen kuin kysymys oli selvillä, joten kysymystä ei vieläkään tiedetä.
Kysymys saadaan kuitenkin selville jatko-osassa aikamatkailun, huonon tuurin ja älyttömän idean kautta. Se, mitä kysymys itsessään tarkoittaa ja onko se ylipäätään oikea tai järkevä, jää arvoitukseksi. Ei kuitenkaan voi pohjimmiltaan olettaa, että kysymyksen ja vastauksen ymmärtäisi vain sen takia että tietää sen.
Douglas Adamsilta kysyttiin useita kertoja hänen uransa aikana miksi hän valitsi juuri luvun 42. Useita teorioita esitettiin, mutta hän hylkäsi ne kaikki. Marraskuun 3. 1993 hän antoi vastauksen keskusteluryhmässä alt.fan.douglas-adams:
»Vastaus tähän on hyvin yksinkertainen. Se oli vitsi. Sen piti olla luku, tavallinen, pienehkö luku, ja valitsin tuon. Binääriset esitysmuodot, 13-kantaiset luvut, Tiibetiläiset munkit ovat kaikki täydellistä hölynpölyä. Istuin työpöytäni ääressä, katselin puutarhaan ja ajattelin '42 sopii' Kirjoitin sen paperille. Tarinan loppu.»
Daphne Moon

Perhe

Daphnen perheenjäseniä nähdään sarjan loppupuolella, kun nämä alkavat vierailla tämän luona Seattlessa Frasierin ja Nilesin kauhuksi. Hänen veljensä ovat kukin erikoisia kuten viinasta ja naisista pitävä Simon, joka ei koskaan oppinut käytöstapoja, ja homoseksuaaliksi viitattu tanssija Billy, jota ei koskaan nähdä sarjassa. Äiti Gertrude ajaa tyttärensä välillä hulluuden partaalle, kun taas isänsä Harryn kanssa Daphne tulee paremmin toimeen.
Petteri Toivonen

Petteri Toivonen (s. 13. helmikuuta 1982) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Kaustisen Pohjan-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Kari Mastokangas.
Sisäratojen SM-kilpailuista Toivonen saavutti hopeaa pituushypyssä vuonna 2004. Ennätyksikseen hän hyppäsi ulkoradoilla on 754 cm (2003) ja sisäradoilla 737 cm (2004). Virallisiin kilpailuihin Toivonen ei ole osallistunut vuoden 2011 jälkeen.
Karl Johan Moring

Karl Johan Moring (20. marraskuuta 1832 Kalvola – 6. maaliskuuta 1868 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.

Henkilöhistoria

Moringin vanhemmat olivat meriupseeri ja maanmittari Carl Matthias Moring ja Eva Charlotta Sjöman. Hän kävi Helsingin alkeiskoulun ja opiskeli viulun- ja pianonsoittoa Rudolf Lagin johdolla. Leipzigin konservatoriossa hän opiskeli 1856–1858 ja palasi sen jälkeen Suomeen perustamansa Sylvia-kuoron johtajaksi. Leipzigissä hän oli kuitenkin toiseen otteeseen 1860-1861. Moring toimi paitsi kuoronjohtajana, myös laulun- ja musiikinopettajana. Hän kuoli lavantautiin Helsingissä keväällä 1868 alle 40-vuotiaana.

Taiteellinen tuotanto

Moring sävelsi vaatimattomia kuoro- ja yksinlauluja. Hänen sävellyksistään tunnettuja ovat muun muassa virsi Taivaat kaikki valtiaansa sekä Työväenopiston laulukirjassa 1928 julkaistu laulu Mökin poika J. L. Runebergin tekstiin. Moringin arkistoa on talletettu Kansalliskirjastoon.
Koot Hoomi

Koot Hoomi (tai Kuthumi) on teosofiaan liittyvä yleisesti fiktiivisenä pidetty hahmo. Koot Hoomi tunnetaan ns. mahatmakirjeistä, jotka tämän nimissä on lähetetty ja jotka käsittelevät mm. teosofian oppia, asemaa sekä Teosofisen Seuran hallintoa. Kirjeitä saivat Alfred Percy Sinnett ja A.O. Hume. Myös H.P. Blavatskyn nuoruudessa hänen kotiinsa ilmestyi Koot Hoomin nimissä allekirjoitettu kirje, joka kertoi tyttären olevan tulossa pian kotiin. Blavatsky väitti tavanneensa Koot Hoomin matkallaan Tiibetissä vuonna 1868.
Kirjeiden ja Blavatskyn tarinoiden perusteella Koot Hoomi olisi ollut Salaisen Veljeskunnan valaistunut jäsen, joka mm. paranormaalein keinoin välittää okkultistista tietoa valituille. Kirjeiden kielen ja tyylin perusteella on arvioitu, että kirjoittaja on oleskellut Euroopassa, että hän ei tunne Tiibetin oloja, vaikka osa kirjeistä sijoittuu sinne, että hän ei osaa hindiä, tiibetiä tai punjabia, että hän kirjoittaa englanniksi joka ei kuitenkaan ole äidinkielensä ja että hän sisällyttää tekstiin paljon amerikkalaista slangia. Lisäksi käsialassa on venäläisiä piirteitä.
Teosofisen liikkeen ulkopuolella Koot Hoomin kirjeitä pidetään Madame Blavatskyn kirjoittamina.
Blavatskyn kuoleman jälkeen myös Rudolf Steiner ilmoitti esityksissään kanavoivansa Mestari Koot Hoomin viestejä.
Aumismi

Aumismi on Gilbert Bourdinin vuonna 1969 perustama uskonto. Bourdin tunnettiin sittemmin nimellä Hamsah Manarah. Oman kuvailunsa mukaan uskonto on eri uskontojen ja uskonnollisten liikkeiden synteesi. Aumismilla oli 1990-luvulla yhteenottoja Ranskan viranomaisten kanssa.
Aumisteja on useampia tuhansia, ja heitä on Ranskan ohella suurimmassa osassa Eurooppaa, ranskankielisessä Afrikassa, Oseaniassa ja Kanadassa, joista jälkimmäisessä on suurehko yhteisö.

Historia

Bourdin suntyi roomalaiskatolilaiseen perheeseen ja hän kiinnostui mystiikasta ja okkultismista jo nuorena. Sittemmin hän tutkiskeli muun muassa Kabbalaa, alkemiaa ja vapaamurariutta. Hän asui aikanaan myös Intiassa tunnetun joogailia Swami Sivanandan luona. Tältä hän sai myös hänen sittemmin käyttämän nimensä Hamsah Manarah. Matkoillaan Manarah tutustui myös jainismiin, suufilaisuuteen, buddhalaisuuteen ja hindulaisuuteen. Kierreltyään maailmaa Hamsah Manarah asettui vuonna 1969 pieneen ranskalaiseen Castellanen kylään Provencen vuoristoseudulle. Hänen läsnäolonsa houkutteli paikalle vierailijoita, joista osa jäi vuorille. Yhteisö alkoi rakentaa paikalle "kaupunkia", joka tuli tunnetuksi nimellä Mandarom Shambhasalem. Siihen kuuluu useita eri uskontojen temppeleitä ja patsaita.Vuonna 1990 Manarah julistautui kaikkien uskontojen odottamaksi messiaaksi. Ongelmia alkoi Ranskan hallinnon taholta tulla vuoden 1994 jälkeen, jolloin Auringon temppeli kultin jäsenien rituaali-itsemurhien takia pieniä uusia uskonlahkoja vainottiin. Hamsah Manarah kuoli vuonna 1998. Vuonna 2001 Ranskan poliisi purki 33-metrisen Hamsah Manarahin patsaan Mandarom Schambhasalemissa. Aumistit vertasivat tätä talebanien räjäyttämiin Bamiyanin laakson Buddha-patsaisiin Afganistanissa.

Uskonnon piirteet

Aumismin mukaan uskossa on kyse eri uskontojen synteesistä ja sen harjoittajat rukoilevat niin Buddhan, Allahin, Jeesuksen kuin luontoäidinkin nimeen. Näinpä uskon jäsenien ei tarvitse myöskään hylätä aiempaa uskontoaan, vaikkakin aumismin opetukset niistä eroavatkin. Nimenä aumismi on johdettu äänteestä Om. Omin toistamisella ääneen uskotaan olevan erilaisia hyödyllisiä vaikutuksia. Aumistit uskovat myös uudelleensyntymiseen ja kasvisruokavaliota kannustetaan, muttei vaadita.
Aumistien päämaja on Mandarom Shambhasalemissa, jossa asuu noin 50 munkkia ja nunnaa. He ovat järjestäytyneet kirkon tavoin papeiksi ja piispoiksi. Aumistit uskovat Hamsah Manarahin syntyvän uudelleen samalla tavalla kuin lamalaiset buddhalaiset uskovat dalai-laman syntyvän uudelleen aina edellisen kuoltua. Sillä välin kun Manarah ei vielä ole ilmestynyt, johtajuus vaihtelee ylipappien joukkion kesken.
Diokles Magnesialainen

Diokles Magnesialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Magnesiasta. Diokles tunnetaan ennen kaikkea teoksistaan Filosofielämäkerrat (Βίοι τῶν φιλοσόφων, Bioi tōn filosofōn) ja Katsaus filosofeihin (Ἐπιδρομή τῶν φιλοσόφων, Epidromē tōn filosofōn), joita Diogenes Laertios käytti filosofielämäkertojensa lähteenä. Teoksista on säilynyt vain katkelmia tätä kautta.
Valkeajärvi (Virrat, Siekkiskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,8 metriä mpy.
Erkki Mutru

Erkki Taneli Mutru (18. marraskuuta 1910 Suurpäälä, Säkkijärvi – 18. helmikuuta 1990 Tampere) oli suomalainen kirjailija ja runoilija. Mutru toimi ammattikoulun suomen kielen ja kirjallisuuden opettajana.
Varakkaan maatalon poikana syntynyt Mutru opiskeli 1930-luvulla Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi. Mutru osallistui talvisodan rintamataisteluihin ja jatkosodan aikana hän oli Rovaniemen komendanttivirastossa sekä Päämajan Sotilashallinto-osaston Henkisen huollon toimistossa. Sodan jälkeen evakoksi joutunut Mutru toimi ammattikoulun opettajana Tampereella.
Siikamäki-Peiposjärvi

Siikamäki-Peiposjärvi, kaikenkokoisten kotien kylä, on entisen Pieksämäen maalaiskunnan alueella oleva kahden kylän, Peiposjärven ja Siikamäen muodostama kokonaisuus, josta tuli Suomen vuoden kylä 2008.
Kylässä toimii urheiluseura 1959 perustettu urheiluseura Peiposjärven Visa, jonka toiminta alkoi yleisurheilulla. Myöhempiä lajeja ovat pesäpallo, naisvoimistelu ja jalkapallo. Nykyään pelataan kesäisin pesäpalloa, harjoitetaan voimistelua Peiposjärven koululla sekä ylläpidetään Lasten ja Nuorten discoa. Peiposjärven koulu on Pieksämäen vanhin. Se perustettiin 1899. 
Kylässä järjestetään vuosittain kesällä nostalgiailtamat. 
Kylätoimintaa Siikamäki-Peiposjärvellä harjoittaa . Muita yhdistyksiä ja yhteisöjä ovat urheiluseuran lisäksi mm. Maaveden maa- ja kotitalousseura ry, Peiposjärven 4H-kerho  ja metsästysseura
ARA Buenos Aires (1937)

Palvelus

Alus palveli toisessa maailmansodassa ja kylmässä sodassa, kunnes se poistettiin palveluksesta 3. toukokuuta 1971. Se on romutettu.
Johan Reyner

Johan Reyner oli 1600-luvulla elänyt hollantilainen kauppias, joka laati yhden varhaisimmista hollanninkielisistä pikakirjoitusjärjestelmistä.
Reyner oli tutustunut aikaisempiin englantilaisiin pikakirjoitusjärjestelmiin, ja julkaisi vuonna 1673 hollanninkielisen järjestelmän, joka perustui Sheltonin järjestelmään. Reyner sai järjestelmälle patentin, jonka mukaan hänellä oli yksinoikeus sen opettamiseen 15 vuodeksi. Vuonna 1685 Reyner julkaisi järjestelmästä toisen version, jossa oli vaikutteita myös Johannes Gosens van Helderenin vuonna 1679 julkaisemasta järjestelmästä. Ei tiedetä, kuinka laajaa käyttöä Reynerin järjestelmällä oli, mutta ainakin tunnettu hollantilainen lingvisti Lambert ten Kate käytti sitä.
Friedrich Dürrenmatt

Friedrich Reinhold Dürrenmatt (5. tammikuuta 1921 Konolfingen, Sveitsi – 14. joulukuuta 1990 Neuchâtel, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija ja taiteilija.

Elämänvaiheet

Dürrenmatt syntyi vuonna 1921 Keski-Sveitsissä Stalden im Emmentalin kunnassa, joka nykyisin on osa Konolfingeniä. Hänen isänsä oli reformoidun kirkon pappi.
Vuonna 1935 perhe muutti Berniin, jossa Dürrenmatt aloitti kirjallisuuden opinnot Bernin yliopistossa vuonna 1941. Opiskeltuaan välillä Zürichissä hän luki Bernissä myös filosofiaa. Vuonna 1946 Dürrenmatt lopetti opiskelut ja päätti ryhtyä kirjailijaksi. Samana vuonna hän meni naimisiin Lotti Geisslerin kanssa ja muutti Baseliin.
Vuonna 1947 Dürrenmattin ensimmäisen näytelmän (Es steht geschrieben) esitys Zürichin Schauspielhausissa aiheutti skandaalin. Vuosina 1948–1952 perhe asui Ligerzissä Luoteis-Sveitsissä, ja Dürrenmattin asema romaanien ja kuunnelmien kirjoittajana vakiintui.
Vuonna 1952 perhe muutti Neuchâteliin, jossa kirjailija asui loppuikänsä. 1950-luvulla Dürrenmattin maine näytelmäkirjailijana (Die Ehe des Herrn Mississippi, Der Besuch der alten Dame) kasvoi, ja hänen näytelmiään esitettiin eri puolilla maailmaa. 1960-luvun lopulla näytelmät jäävät vähemmälle ja Dürrenmatt keskittyy poliittiseen keskusteluun ja proosan kirjoittamiseen. 
Vuonna 1976 Dürrenmatt tuli julkisuuteen taiteilijana, ja hän piti useita näyttelyjä seuraavina vuosina. 1980-luvun puolestavälistä alkaen hän kirjoitti jälleen proosaa.
Dürrenmatt oli aktiivinen kirjailija ja poliittinen keskustelija kuolemaansa saakka.

Yksityiselämä

Dürrenmatt oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1946 hän meni naimisiin näyttelijä Lotti Geisslerin (1919–1983) kanssa. Heillä oli kolme lasta: Peter (s. 1947), Barbara (s. 1949) ja Ruth (s. 1951). Vuonna 1983 Dürrenmatt avioitui ohjaaja-näyttelijä Charlotte Kerrin kanssa.
Manuel Puig

Juan Manuel Puig Delledonne (28. joulukuuta 1932 General Villeges, Argentiina – 22. heinäkuuta 1990 Cuernavaca, Meksiko) oli argentiinalainen kirjailija.
Lapsuutensa Puig vietti pienessä kylässä pampalla, mutta muutti 13-vuotiaana opiskelemaan Buenos Airesiin. Puig oli jo lapsena kiinnostunut erityisesti yhdysvaltalaisista elokuvista ja muutti vuonna 1957 Roomaan opiskelemaan elokuvaohjausta oleskellen myös Tukholmassa ja Lontoossa. Hänen elokuvakäsikirjoituksensa eivät kuitenkaan saaneet hyvää vastaanottoa Buenos Airesissa, ja hän päätyi kirjoittamaan myös kirjoja.
Puigin osittain omaelämäkerrallinen esikoisromaani La traición de Rita Hayworth ilmestyi vuonna 1968. Hänen toinen romaaninsa Särkyneen sydämen tango (Boquitas pintadas) ilmestyi vuonna 1969 ja kolmas romaani The Buenos Aires Affair vuonna 1973. Puig tunnetaan erityisesti vuonna 1976 ilmestyneestä neljännestä romaanistaan Hämähäkkinaisen suudelma (El beso de la mujer araña), jonka pohjalta on tehty Héctor Babencon ohjaama samanniminen elokuva (1985). Kirja oli pitkään kielletty Kuubassa.
Puig muutti pois Argentiinasta 1970-luvun puolivälissä pettyneenä Perónien hallintoon. Hän asui Meksikossa, New Yorkissa ja Brasiliassa. Hän kuoli Meksikossa 57-vuotiaana 22. heinäkuuta 1990.
Siikajoen uittokanava

Siikajoen uittokanava eli Painuan uittokanava tai Neittävän uittokanava on Pohjois-Pohjanmaan Vaalassa sijaitseva, vuosina 1903–1907 rakennettu 12 kilometrin pituinen kanava, jota käytettiin tukinuittoon. Kanava yhdistää Oulujärven Painuanlahden ja Siikajoen sivuhaaran Neittävänjoen toisiinsa. 
Kanava kulkee suurelta osalta multa-, turve- ja suoalueiden läpi joten kanavan luiskat on tuettu puurakenteilla, kanavan pohjalla on puulava ja reunaluiskiin on tasoitettu paikat uittotyömiehille. Kanavan putouskorkeus on 21,4 metriä ja kanavassa on sen vuoksi yhdeksän 17–120 metrin pituista puista uittoränniä. Painuanlahden päässä kanava kulkee 3,5 kilometriä kuivemman maan halki ja ns. Maaselän poikki se kulkee 200 metriä pitkässä kallioleikkauksessa. Kanavan Neittävän joen puoleisessa päässä oli aikoinaan kolme höyryvoimalla käyvää proomujen päälle rakennettua tukkien nostolaitetta eli kiramoa. Kanavavahdin entinen talo sijaitsee Talassaaressa kanavan varrella mutta Soidinkankaalla sijainnut kanavankaitsijan vahtitupa on siirretty ensin Säräisniemelle ja sittemmin rakennus on palanut. 
Kanavahankkeen tarkoituksena oli mahdollistaa Kainuun puun uittaminen myös Siikajoen kautta Pohjanlahteen ja lisätä näin kilpailua Kainuun metsävarojen käytöstä. Kanavaa käyttivät Raahen Puutavara Osakeyhtiö, Toiminimi F. A. Juselius ja A. Santaholma Osakeyhtiö puun uittokuljetuksiin Raaheen, Kalajoelle ja Himangalle.  Kanava ei kuitenkaan täyttänyt sille asetettuja odotuksia, koska uitto Siika- ja Neittävänjoilla osoittautui hankalaksi. Ensimmäisenä vuonna voitiin uittaa vain kanavan osuus, puut oli sitten nostettava maalle talvehtimaan ja vasta seuraavana keväänä tulvan aikana uitto saattoi jatkua Siikajoessa kohti Pohjanlahtea. 
Kanavan käyttö lopetettiin kannattamattomana ja sen viimeinen uittokausi oli vuonna 1922. Kanava on tarkoitus kunnostaa matkailunähtävyydeksi.
Roskapankki

Roskapankki on kansanomainen nimitys omaisuudenhoitoyhtiölle, joka hoitaa valtion tukea saaneen pankin omaisuuden tai vastuiden hoitamisen ja myymisen.
Käytännössä roskapankki ostaa liikepankilta ongelmaluotot ja omaisuuden, jotka on yliarvostettu pankin taseessa ja joita kukaan muu ei halua pankilta ostaa. Hinta on yleensä varsin alhainen ja ostomenettelyssä voidaan käyttää esimerkiksi käänteistä huutokauppaa. Roskapankki pyrkii pidemmän ajan kuluessa saamaan rahaa luotoista erilaisilla maksujärjestelyillä tai realisoimalla ostettua omaisuutta ja lainojen vakuutena olevaa omaisuutta. Roskapankkijärjestelyllä pyritään vakauttamaan liikepankin rahatilannetta siten, että liikepankin konkurssi vältetään.

Historia

Yhdysvalloissa perustettiin 1980-luvun säästöpankkikriisin takia Resolution Trust -roskapankki.

Roskapankin perustaminen Suomeen

Suomeen roskapankkeja perustettiin Yhdysvaltain mallin innoittamana hoitamaan 1990-luvun alun lamaa ja pankkikriisiä. Näihin omaisuudenhoitoyhtiöihin siirretään pankkien luotonannon erittäin riskipitoiset osat eli niin kutsutut ongelmaluotot (pahimmat luottotappiot ja niiden vakuuksina olevat kiinteistöt). Suomen lama-ajan pankkikriisissä veronmaksajat käytännössä maksoivat luottotappiot pankkitukena.
Tunnetuin roskapankki Suomessa oli Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal, joka perustettiin 18. marraskuuta 1993 hallinnoimaan Suomen Säästöpankki – SSP Oy:n järjestämättömiä ja muita luottoja sekä realisoimaan sen kiinteistöomaisuutta ja muuta omaisuutta.

Subprime-kriisi

Subprime-kriisin takia Yhdysvaltain edustajainhuone hyväksyi suunnitelman roskapankin perustamisesta 3. lokakuuta 2008 äänin 263–171. Suunnitelma oli kaatunut 29. syyskuuta 2008 äänin 228–205, mikä sai Dow Jones -osakeindeksin laskemaan yhden päivän aikana ennätykselliset 778 pistettä eli seitsemän prosenttia.
Ibrox Stadium

Ibrox Stadium on Glasgow'ssa sijaitseva Rangers-jalkapalloseuran kotistadion.
Ensimmäinen ottelu alkuperäisellä stadionilla pelattiin joulukuussa 1899. Stadionia on tämän jälkeen laajennettu ja muutettu moneen kertaan. Nykyisin stadionilla on 50 411 istumapaikkaa. Yleisöennätys on tammikuulta 1939, jolloin 118 567 katsojaa seurasi liigaottelua paikallisvastustaja Celticiä vastaan.
Stadionilla on koettu kaksi murhenäytelmää; Vuonna 1902 sai surmansa 26 ihmistä, kun puinen katsomo sortui. Vuonna 1971 66 ihmistä pusertui kuoliaaksi eräällä uloskäynnillä, yleisön poistuessa stadionilta.
Sikaribaari

Sikaribaari on ravintola, joka on suunnattu sikaria polttaville asiakkaille. Sikaribaarin henkilökunta on koulutettu sikaritietoon, ja baarissa on yksi tai useita humidoreja, joissa sikareita säilytetään ihanneolosuhteissa. Sikaribaarien alkoholitarjontaan kuuluvat yleisesti portviinit, viskit ja konjakit.

Sikaribaarit Suomessa

Turussa sijaitseva Pikku Havanna on ensimmäinen ja ainoa Suomessa perustettu sikaribaari.

Sikaribaarit Yhdysvalloissa

Ensimmäinen Yhdysvalloissa avattu sikaribaari oli The Private Smoking Club, joka perustettiin Cincinnatissa, Ohion osavaltiossa vuonna 1994.
Birger Runeberg

Birger Runeberg (26. kesäkuuta 1875 Helsinki – 28. joulukuuta 1938 Helsinki) oli Helsingin yliopiston kirurgian ylimääräinen professori 1921–1930, vuodesta 1930 vuoteen 1938 varsinainen professori.
Hänen isänsä oli Johan Wilhelm Runeberg ja isoisänsä Johan Ludvig Runeberg. Birger Runeberg oli naimisissa Emmy Sarah Runebergin (1884–1963) kanssa.
Lauri Kaila

Lauri Gustaf Gabriel Kaila (sukunimi vuoteen 1901 Johansson; 26. toukokuuta 1876 Hämeenkyrö – 26. kesäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen teologian tohtori, lehtori ja kirjailija.
Kailan vanhemmat olivat rovasti Josua Johansson ja Lovisa Vilhelmina Borg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Hämeenlinnan lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895, filosofian maisteriksi 1897, teologian kandidaatiksi 1904, teologian lisensiaatiksi 1906 ja teologian tohtoriksi 1907. Kaila vihittiin papiksi 1897.
Kaila toimi Tampereen reaalilyseon lehtorina 1908–1921 sekä Helsingin suomalaisen normaalilyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina ja sittemmin yliopettajana 1921–1945.
Kaila oli naimisissa vuodesta 1905 Karin Synnöve Schreyn kanssa.
Gjergj Fishta

Gjergj Fishta (23. lokakuuta 1871 Fishtë, Dajç, Lezhën alue – 30. joulukuuta 1940 Shkodër) oli albanialainen fransiskaani, runoilija, poliitikko, Albanian kansallisen heräämisen hahmo, journalisti, pedagogi ja kielenkääntäjä. Hän johti vuonna 1908 pidetyssä Manastirin kongressissa komissiota, joka hyväksyi albanian kielen kirjoittamiseen käytettävän aakkoston. Fishta oli ensimmäinen Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi ehdolle asetettu albanialainen. Hänen pääteoksensa on gegin murteella kirjoitettu eeppinen runoelma Lahuta e Malcís (1937).
Fishta aloitti Hylli i Dritës -lehden julkaisemisen vuonna 1913. Hän toimi vuosina 1919–1920 Albanian delegaation sihteerinä Pariisin rauhankonferenssissa. Vuonna 1920 hänet valittiin parlamentin jäseneksi, ja vuonna 1921 hänestä tuli sen varapuheenjohtaja. Fishta tuki Fan S. Nolia ja lähti Italiaan Zogun valtaannousun jälkeen. Hän kuitenkin palasi kotimaahansa ja työskenteli opettajana ja kirjailijana Shkodërissa, jossa kuolikin.
Aubigny-les-Pothées

Aubigny-les-Pothées on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 319 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Aubigny-les-Pothéesin pinta-ala on 10 neliökilometriä.