google/wiki40b huggingface dataset:
Antti Haapakoski

Antti Ensio Haapakoski (s. 6. helmikuuta 1971 Kalajoki) on suomalainen entinen pika-aitajuoksija. Hän oli paras suomalainen pika-aituri lähes koko 1990-luvun. Haapakoskea pidettiin nuorten sarjoissa Arto Bryggaren veroisena lahjakkuutena hänen voitettuaan nuorten Euroopan mestaruuden vuonna 1989 sekä nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1990. Haapakoski ei urallaan kuitenkaan yltänyt arvokisamitaleihin aikuisten kansainvälisellä tasolla. Syksyllä 2009 Haapakoski nimettiin Suomen Urheiluliiton pika- ja aitajuoksujen puolipäiväiseksi lajivalmentajaksi.
Haapakoski voitti 110 metrin aitojen Suomen mestaruuden kaikkiaan kuusi kertaa vuosina 1990 ja 1993–1997. Hallissa hän voitti 60 metrin aidat 1992, 1993, 1995 ja 1997.
Haapakoski oli mukana yleisurheilun EM-kisoissa 1990 ja 1994, MM-kisoissa 1991, 1993, 1995 ja 1997 sekä olympialaisissa 1992 ja 1996. Parhaimmillaan hän oli EM-kisoissa 1994 kuudes.
Haapakosken ennätys 110 metrin aidoissa oli Kuortaneella juhannuskisoissa 24. kesäkuuta 1995 juostu 13,42. Ajallaan hän on kaikkien aikojen suomalaistilastossa toisena Arto Bryggaren jälkeen.  Haapakosken nimissä ovat 19-vuotiaiden Suomen ennätys aikuisten 106,7 senttimetriä korkeilla aidoilla 13,65 (1990) ja 22-vuotiaiden Suomen ennätys 13,55 (1992). Sallittua kovemmassa myötätuulessa Haapakoski juoksi 13,26 (Sestriere 1994).
Seuratasolla Haapakoski edusti Kalajoen Junkkareita.
Juan Francisco García

Seurajoukkueura

Juanfran aloitti ammattilaisuransa Levantesta, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Sieltä hän siirtyi suurseura Valenciaan kolmivuotisella sopimuksella. Siirtokorvaus oli arvioltaan noin miljoona euroa. 31. elokuuta 1997 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa Mallorcaa vastaan.
Kaudeksi 1999–2000 Juanfran siirtyi neljän miljoonan euron siirtokorvauksella Celta Vigoon. Hän kuului alusta alkaen joukkueen avauskokoonpanoon ja pelasi kansallisen sarjan lisäksi otteluita myös Uefa-cupissa ja Mestarien liigassa. Kauden 2003–2004 päätteeksi joukkue putosi maan pääsarjasta Segunda Divisióniin.
Lähdettyään Celta Vigosta vuonna 2004, hän teki sopimuksen turkkilaisseura Beşiktaşin kanssa. Joukkuetta valmentanut Vicente del Bosque sai kauden puolivälissä potkut ja pian Juanfranin suosio myös laski uuden valmentajan myötä. Seuraavan kauden 2005–2006 hän pelasi lainalla Ajaxissa.
Lainakautensa jälkeen hän palasi kotimaahansa ja siirtyi 1,5 miljoonan euron siirtokorvauksella Real Zaragozaan. Hän oli ensimmäisen kautensa aikana joukkueen puolustuksen kulmakiviä, kun se selviytyi seuraavan kauden Uefa-cupin karsintoihin. Seuraavalle kaudelle 2007–2008 Zaragoza lähti kovin odotuksin ja satsasi kesällä pelaajahankintoihin, mutta tästä huolimatta joukkueen peli ei ottanut onnistuakseen koko kauden aikana ja lopulta sen kausi päättyi suureen pettymykseen, kun se putosi maan pääsarjasta.
30. heinäkuuta 2008 Juanfran teki kaksivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura AEK Ateenan kanssa. Hän ansaitsi yhden kauden aikana arviolta miljoona euroa. Hän sai kohtuullisesti peliaikaa Kreikassa pelatessaan, mutta tästä huolimatta hänet lainattiin tammikuussa 2010 Levanteen loppukauden ajaksi. Muutamia viikkoja myöhemmin hän kuitenkin purki sopimuksensa AEK Ateenan kanssa ja teki uuden kesäkuuhun 2012 asti ulottuvan sopimuksen Levanteen.

Maajoukkueura

Juanfran on pelannut 11 maaottelua Espanjan maajoukkueessa. Ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki 29. maaliskuuta 2000 ystävyysottelussa Italiaa vastaan. Hänet oli mukana joukkueessa vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja pelasi siellä kolme ottelua.
Toistaiseksi viimeisen maaottelunsa Juanfran pelasi vuoden 2004 EM-karsintaottelussa Pohjois-Irlantia vastaan vuonna 2003, pelaten täydet 90-minuuttia 0–0 päättyneessä vierastasapelissä.
Eettinen egoismi

Bernard de Mandeville

Uudella ajalla erityisesti teollisuuden ja kaupan etujen on nähty vaativan itsekkyysmoraalia. Vuonna 1723 hollantilaissyntyinen lääkäri ja ajattelija Bernard de Mandeville (1670—1733) julkaisi Lontoossa teoksen The Fable of the Bees: or Private Vices, Publick Benefits (Tarina mehiläisistä: eli yksityiset paheet, yhteiset edut). De Mandeville julisti: "Tukahduttakaa tai rajoittakaa egoismia, turhamaisuutta, kaikkia moraalia hävittäviä tunteita, niin samalla vahingoitatte teollisuutta ja kauppaa, joitten vaikuttimia ne ovat."

Max Stirner

Vuonna 1844 julkaisi Kasper Schmidt salanimellä Max Stirner teoksen Der Einzige und sein Eigenthum (Yksilö ja hänen omaisuutensa), jonka pääajatuksiin perustui myöhemmin syntynyt Nietzschen "voimamoraali".
Stirnerin mukaan yksilöllä on niin paljon oikeutta kuin hänellä on valtaa ja hän hankkikoon itselleen kaikki, mitä hän kykenee, huolimatta siitä, ovatko hänen keinonsa moraalisia vai eivät. Moraali on harhakuva samoin kuin oikeus ja kaikki muut korkeat aatteet. Se, joka toiminnoissaan antaa sellaisten aatteiden johtaa itseään, on ennakkoluulojen ja taikauskon uhri yhtä paljon kuin se, jota toiminnoissaan ohjaa vanha usko jumaluuteen.

Friedrich Nietzsche

Samoihin ajatuksiin kuin Stirnerillä perustui myös Friedrich Nietzschen tekemä ero herramoraalin ja orjamoraalin välillä. Herramoraali oli Nietzschen mielestä ainoa oikeutettu. Se ei ollut ainoastaan alkuperäinen, vaan se perustui voimakkaisiin elämälle myönteisiin vaistoihin kun taas orjamoraali lähti elämän kieltämisestä ja vaistomaisesta vihasta voimakkaita ja hallitsevia kohtaan. Herramoraali on "yli-ihmisen" moraalia, se hylkää vallitsevan moraalin säälinormin ja päinvastoin käskee ihmistä tulemaan kovaksi. Yli-ihmisen moraaliin nähden on olemassa se ohje, ettei mikään ole siltä kiellettyä, kaikki on sallittua. Nietzsche kyllä asettaa itselleen velvollisuuksia, mutta ainoastaan kaltaisiaan kohtaan, orjia ja vieraita kohtaan häntä eivät sido mitkään siveelliset lait, hänen moraalinsa on "hyvän ja pahan tuolla puolen" .
Stirnerin ja Nietzschen ajatukset eivät olleet oman aikakautensa muista ajatussuunnista irrallisia. Esimerkiksi evoluutioteoria oletti, että olemassaolon taistelussa voimakkaimmat pääsevät voitolle ja häikäilemättömästi polkevat heikompia jalkojensa alle. Politiikan alalla esiintyi yksilön vapauden voimakasta korostamista ja sankareiden palvontaa.

Auguste Comte ja altruismi

Sanan altruismi keksi puolestaan vanhemman positivismin perustajana tunnettu Auguste Comte (k. 1857). Comte tarkoitti altruismilla egoismin vastakohtaa. Täydellinen altruismi merkitsee oman minän syrjäyttämistä ja antautumista toisten ihmisten hyvää tarkoittavaan toimintaan. Vastakohtana yksilön korostamiselle altruismi korostaa yhteisvastuullisuutta. Comten mukaan altruismi olisi kuitenkin haaveilevaa ja hedelmätöntä ihmisrakkautta ellei se tunnustaisi sitä pyrkimystä henkilökohtaiseen tyydytykseen, joka kuuluu jokaisen ihmisen luontoon. Mutta itsekäs pyrkimys on mukautettava näkökohtiin, jotka tarkoittavat koko yhteisön menestystä, ja tämä tapahtuu älyn ja sympatian asteittaisen kehityksen kautta.
Matabeleland North

Matabeleland North on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa, Botswanan vastaisella rajalla. Vuonna 2002 provinssissa oli noin 700 000 asukasta. Sen pääkaupunki on Lupane. Maan toiseksi suurin kaupunki Bulawayo on provinssin rajalla, mutta se muodostaa oman hallintoalueensa vuodesta 1997 alkaen.
Victorian putoukset sekä elefanteistaan tunnettu Hwangen kansallispuisto ovat tämän provinssin suurimpia nähtävyyksiä.
Young Money Entertainment

Young Money Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka perustivat Lil Wayne ja Loco. Yhtiö on Cash Money Recordsin merkki, ja jaettu Universal Recordsille.

Historia

Lokakuussa 2007 Lil Wayne sanoi haastattelussa, että hän on luopunut puheenjohtajuudesta ja hänen tilalleen tulee Cortez Bryant. Myöhemmin puheenjohtajaksi valittiin Mack Caine. Räppäri Drake liittyi Young Moneyn ja Cash Money Recordsin yhteisyritykseen. 6. maaliskuuta 2010 Lil Wayne ilmoitti että räppäri Cory Gunz on uusin liittynyt artisti. Mainostaakseen heidän yhteistyö-albumiaan, Young Money lähti kiertueelle 21. joulukuuta 2009. Levy-yhtiö on julkaissut neljä #1 albumia. Ne ovat Lil Waynen Tha Carter III ja I Am Not a Human Being, Draken Thank Me Later ja Nicki Minajin Pink Friday. Heillä on ollut kolme levyä parhaiten myynneiden levyjen top 3 -listalla 2010, järjestyksessä; Draken Thank Me Later, Lil Waynen Rebirth ja I Am Not A Human Being. Vuonna 2011 Rap-Artisti T-Pain ilmoitti olevansa halukas liittymään Young Moneyn levy-yhtiöön.
Simson ja orjakuningatar

Juoni

Navarran kuninkaan kuoltua hänen veljentyttärensä, ilkeä prinsessa Malva ja oikeamielinen Isabella kamppailevat maan valtaistuimesta. Vallanperijän nimi on kirjoitettu kuninkaan testamenttiin. Malva ja hänen rakastajansa, vartiokaartin komentaja Garcia palkkaavat voimamies Simsonin noutamaan testamentin. Isabellan rakastettu Ramón neuvoo tätä lähettämään miekkasankari Zorron samaan tehtävään. Simson ja Zorro kamppailevat testamentista, kunnes lopulta he yhdistävät voimansa ja kukistavat hallitsijaksi julistautuneen Malvan apureineen. Isabellasta tulee kuningatar ja naamionsa riisunut Zorro osoittautuu hänen rakastajakseen Ramóniksi.

Tuotanto

Simson ja orjakuningatar on yksinkertainen mutta viihdyttävä seikkailuelokuva. Peplum- ja miekkamieslajityyppien sekoitus vaikuttaa tahattomalta parodialta, ja aikakoneella 1500-luvun Espanjaan siirtynyt Simson (Maciste) jää väkisinkin Zorron altavastaajaksi. Puhdasta peplumia edustaa naurettava lavastekrokotiili, jonka suuhun Simson on vähällä joutua. Sergio Ciani esiintyi samana vuonna myös toisessa ”Voimamies kohtaa Zorron” -elokuvassa Golia e il cavaliere mascherato (”Goljat ja naamioitu ratsumies”), jonka on ohjannut Piero Pierotti.

DVD-julkaisut

Elokuva on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää ranskan- ja italiankieliset ääniraidat sekä ranskankielisen tekstityksen. Sen kylkiäisenä on Franco Montemurron ohjaama Zorro alla corte d'Inghilterra (”Zorro Englannin hovissa”, 1971).
Tendu

Tendu ("taandyy"), koko nimeltään battement tendu, on baletissa käytetty - ja siitä myös muiden tanssilajien käyttöön lainattu - termi jalan ojentamiselle suorana pitkin lattiaa "harjaten" siten, että nilkka samalla ojentuu. Liike voidaan tehdä eri suuntiin (sivulle, eteen, taakse) alkaen suljetusta jalkojen asennosta - ensimmäisestä, kolmannesta tai viidennestä. Muissa tanssilajeissa - esimerkiksi Cunningham-tekniikassa (nykytanssitekniikka) - saatetaan käyttää myös viistosuuntia.
Tendu on monen tanssiliikkeen perusosa ja harjoittaa nilkkaa, jalkojen aukikiertoa (baletin tapaan aukikierretyssä asennossa tehtäessä - muissa tanssilajeissa tendu voidaan tehdä myös paralel-asennossa), vartalon asennon hallintaa ja painonsiirtoa yhdelle jalalle. Siitä on myös olemassa monia muunnelmia kuten battement tendu jeté, battement tendu pour le pied, battement tendu plié soutenu jne. Balettitunnilla battement tendu -harjoitussarjat tehdään yleensä tankoharjoitusten alussa plié-harjoitusten jälkeen ja toistetaan vielä keskilattiaharjoitusten yhteydessä. Nykytanssissa liikkeestä käytetään rinnakkaisesti suomenkielistä nimikettä harjaus.
Oripohjanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,5 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Pehulan ja kesustan välissä peltoaukealla olevassa painaumassa. Ympäristön asutus on haja-asutusta, joskin puoli kilometriä länteen sijaitsevat keskustan asuinalueet. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka voi kuitenkin olla kokonaan koskeikkoa. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat matalaa kaislikko- ja koskeikkoaluetta, joka reunustaa peltomaita. Järven eteläpäässä on pikkulammikko ja itäpuolella Kivikarinjärven lampi. Rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoja tai rantasaunaa. Niille tulee tiet valtatieltä 9 lähteviltä pikkuteiltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,4 metriä mpy. Järveen laskee ympäröiviltä pelloilta kaksi ojaa sekä viereisestä Kivikarinjärven lammelta laskuoja. Oripohjanjärven oma laskuoja on 850 metriä pitkä suoraksi ruopattu laskuoja Oriselkään. Ojaa kutsutaan Pehulansalmeksi ja se on kaivettu järven eteläästä virtaamaan pikkilammen läpi.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa järven rannat oli merkitty niityiksi saman laajuisena kuin ne ovat nykyäänkin. Sen sijaan asutusta ei järven lähellä ollut nykyisellä tavalla. Järven laskuojaa ei piirretty alussa karttoihin, mutta vuoden 1977 kartassa sillä oli pikkulammen kautta kaivettu oja.
Eerik X Knuutinpoika

Eerik X Knuutinpoika (n. 1175 – 10. huhtikuuta 1216) oli Ruotsin kuningas vuosina 1208–1216. Hän oli Knuut Eerikinpojan ja tämän tuntemattoman vaimon poika.
Isänsä kuollessa vuonna 1195 Eerik ja hänen veljensä olivat vasta lapsia ja Ruotsin kuninkaaksi valittiin Sverker Kaarlenpoika. Pojat saivat asua kuninkaallisessa hovissa, kunnes vuonna 1203 hänen veljensä ja perheensä alkoivat vaatia kruunua takaisin omalle suvulleen. Sverker ei kuitenkaan tähän myöntynyt, ja Erik pakeni veljineen Norjaan.
Vuonna 1205 veljekset palasivat Ruotsiin norjalaisten joukkojen tukemana ja taistelivat kuningasta vastaan Älgaråsin taistelussa vuonna. He kuitenkin hävisivät, ja kolme Eerikin veljistä menehtyi taistelussa.
Vuonna 1208 Eerik palasi jälleen Ruotsiin, ja tällä kertaa hän löi Sverkerin Lenan taistelussa.  Sverker yritti saada kruunun valtaansa vielä vuonna 1210, mutta hänet kukistettiin ja surmattiin Gestirlenin taistelussa.
Vuonna 1210 arkkipiispa Valerius kruunasi Eerikin Ruotsin kuninkaaksi. Hän oli tiettävästi ensimmäinen Ruotsin kunangas joka kruunattiin. Arkkipiispan kutsuminen oli osa Eerikin ponnisteluja saada kirkko omalle puolelleen.
Eerik avioitui Tanskan prinsessan, Valdemar Suuren ja venäläisen prinsessan tyttären, Rikissan (Richissa) kanssa. Avioliitolla yritettiin luoda diplomaattisia suhteita Tanskaan, joka oli perinteisesti kannattanut Sverker-sukua Norjan kannattaessa Eerikin sukua. Avioliitosta syntyi useita tyttäriä, mutta vain yksi poika, joka syntyi isänsä kuoleman jälkeen ja oli tuleva kuningas Eerik Eerikinpoika.
Eerik kuoli äkillisesti kuumeeseen vuonna 1216 Näsin linnassa Visingsö-saarella. Hänet haudattiin Varnhemin luostariin.
Kalorama

Kalorama on Yhdysvaltojen pääkaupungin Washington D.C.:n kaupunginosa, joka sijaitsee Washingtonin keskustasta pari kilometriä luoteeseen, Potomac-jokeen laskevan Rock Creek -puron mutkassa. Sen lounaispuolella on Georgetownin, kaakkoispuolella Dupont Circlen ja koillispuolella Adams Morganin kaupunginosa.
Vauraan, yksityistalovaltaisen Kaloraman tunnettuihin asukkaisiin kuuluu Yhdysvaltojen entinen presidenttipari Barack ja Michelle Obama. He asuivat virkakautensa jälkeen alueella ensin vuokralla kunnes alkukesästä 2017 ostivat vuokraamansa 1920-luvun talon itselleen. Yhdysvaltojen entisistä presidenteistä Kaloramassa ovat asuneet myös Woodrow Wilson, William Howard Taft, Warren Harding, Herbert Hoover ja Franklin D. Roosevelt.
Kaloramassa asuvat myös muun muassa Ivanka Trump ja Jared Kushner sekä Amazon-verkkokaupan perustaja ja The Washington Post -sanomalehden omistaja, maailman rikkaimpiin ihmisiin kuuluva Jeff Bezos. Alueella toimivat myös monien maiden Washingtonin-suurlähetystöt.
Project CARS

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.9/10.

Jatko-osa

Slightly Mad Studios ilmoitti 22. kesäkuuta 2015 työstävänsä jatko-osaa Project CARS 2. Slightly Mad Studios ilmoitti hakevansa peräti 7 miljoonan punnan tukipottia oman WMD-portaalinsa kautta. Project CARS 2 on julkaistu vuonna 2017.
Javier Tomeo

Javier Tomeo Estallo (9. syyskuuta 1932 Quicena, Huescan maakunta, Espanja – 22. kesäkuuta 2013 Barcelona, Katalonia, Espanja) oli espanjalainen kirjailija.

Ura

Tomeo suoritti oikeustieteen ja kriminologian tutkinnon Barcelonan yliopistossa.
1950-luvulla Tomeo kirjoitti rikos- ja viihdekirjoja eri salanimillä. Hänen ensimmäinen varsinainen romaaninsa El cazador ilmestyi vuonna 1967. Tomeon tuotanto käsittää yli neljäkymmentä teosta: romaaneja, näytelmiä ja esseitä.
Yksi Tomeon tunnetuimmista teoksista on pienoisromaani Amado monstruo (1985; Rakas hirviö, 1994. suom. Anu Partanen). Se on absurdi kuvaus kahdesta äitinsä alistamasta miehestä, joista toinen on työnhakija ja toinen häntä kuulusteleva pankin henkilöstöpäällikkö.
Tomeon maailmaa ja tyyliä on verrattu Franz Kafkaan, Thomas Bernhardiin ja Luis Buñueliin.
Kurt Grönholm

Kurt Rolf Grönholm (s. 16. joulukuuta 1926 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen kilpasoutaja.
Grönholm edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehellisessä nelossa, jossa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuonna 1953. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sisähankanelosessa vuonna 1951.
Seuratasolla Grönholm edusti Hamarin Eloa ja Soutuseura AEB:tä. Hän voitti Suomen-mestaruuden sisähankanelosessa vuonna 1951, perämiehellisessä nelosessa 1952–1953, kahdeksikossa 1952–1953 sekä perämiehettömässä nelosessa 1953.
Auge

Auge (muinaiskreikaksi Αϋγη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Tegean kuninkaan Aleoksen tytär ja Pallas Athenen papitar. Herakles vietteli hänet temppelin pohjoispuolella sijainneen lähteen luona. Tästä suhteesta syntyi Telefos.

Ero

Lapsen ja äidin kohtalosta syntymän jälkeen on olemassa useita eri versioita. Yhden mukaan oraakkeli oli kertonut Aleokselle, että hänen tyttären poikansa tappaisi hänen omat poikansa. Tämän vuoksi Aleos oli määrännyt Augen antamaan siveyslupauksen ja ryhtymään Athenen papittareksi. Lapsen synnyttyä Auge yritti peitellä tapahtunutta piilottamalla lapsen temppeliin, mutta kun maahan iski kato ja Aleos kysyi neuvoa oraakkelilta, tämä kertoi Athenen temppelissä olevan jotakin epäpyhää. Aleos tutkitutti temppelin, josta Telefos sitten löytyi. Aleos määräsi lapsen hylättäväksi Parthenios-vuorelle, ja Auge puolestaan annettiin Naupliokselle hukutettavaksi, mutta tämä antoi hänet Myysian kuningas Teuthraalle.
Pausanias kertoo, kuinka Aleos antoi panna tyttärensä ja tämän vastasyntyneen lapsen arkkuun ja jättää heidät meren kuljetettaviksi. Arkku ajelehti Myysiaan, jossa kuningas Teuthras rakastui Augeen ja meni tämän kanssa naimisiin.
Hyginuksen versiossa Auge synnytti Telefoksen salaa Parthenios-vuorella ja pakeni itse isäänsä peläten kuningas Teuthraan luo, joka otti hänet tyttärekseen.
Diodoros Sisilialaisen versiossa Aleos huomasi vielä Augen odottaessa lastaan tämän olevan raskaana ja kysyi lapsen isää. Kun hän ei uskonut tyttärensä vastausta, hän antoi tyttärensä Nauplioksen käsiin käskien tämän hukuttaa tyttärensä mereen. Matkalla Naupliaan Auge synnytti Telefoksen Parthenios-vuorella, jonne hän kätki tämän. Naupliassa Nauplios ei kuitenkaan hukuttanut Augea, vaan antoi tämän lahjaksi kaarialaisille, jotka puolestaan luovuttivat tämän Myysian kuninkaalle Teuthraalle.

Jälleennäkeminen

Augen ja Telefoksen kohtaamisesta uudelleen on kaksi erilaista versiota. Ensimmäisessä Telefos kysyi oraakkelilta neuvoa löytääkseen vanhempansa, ja tämä kehotti häntä menemään Myysiaan. Täällä Telefos kohtasi äitinsä, ja kun hänen isänsä selvisi kaikille, hänet otettiin hyvin vastaan. Kuningas Teuthras adoptoi Telefoksen omaksi pojakseen, antoi tyttärensä Agriopen hänelle puolisoksi ja nimesi hänet seuraajakseen. Toisessa versiossa Telefos saapui Myysiaan Parthenopaioksen kanssa, ja Teuthras lupasi hänelle valtaistuimen ja Augen puolisoksi, jos hän suojelisi häntä valtaa tavoittelevalta Idaalta. Näin tapahtuikin Telefoksen voitettua Idaan taistelussa, mutta heidän tietämättä olevansa äiti ja poika, Auge valmistautui murhaamaan Telefoksen hääyönä uskollisuudesta Heraklesta kohtaan. Valmistautuessaan surmaamaan poikansa miekalla, jumalat lähettivät heidän väliinsä valtavan käärmeen, jolloin Auge pudotti kauhusta miekkansa. Tällöin Telefos puolestaan valmistautui surmaamaan äitinsä, mutta tämä huusi Heraklesta apuun, jolloin Telefos tunnisti äitinsä ja vei hänet takaisin kotimaahansa.
Pausanias kertoi nähneensä Augen haudan Pergamonissa.
Abraha

Elämäkerta

Historioitsija Prokopioksen mukaan Etiopian kuningas Hellestheaios hyökkäsi Etelä-Arabiaan muutamaa vuotta ennen vuotta 531 jaa. ja surmasi paikallisen kuninkaan korvaten tämän nukkehallitsijalla nimeltä Esimifaios. Hellestheaios palasi Etiopiaan, jonka jälkeen Etelä-Arabiaan jätetyt joukot kapinoivat Esimifaiosta vastaan ja asettivat valtaistuimelle orjataustaisen Abrahan. Hellestheaios järjesti kaksi sotaretkeä Abrahaa vastaan, mutta ei onnistunut kukistamaan tätä. Hellestheaioksen kuoltua Abraha maksoi kuitenkin suojelurahaa tämän seuraajalle. Justinianus I yritti suostutella Abrahan hyökkäämään Persiaa vastaan, mutta tämä teki vain lyhyen sotaretken pohjoiseen vetäytyen nopeasti takaisin. Kaiverrukset Maribin padolla kertovat puolestaan syrjäytetyn Esimifaioksen pojan johtamasta kapinasta sebalaisen ajanlaskun vuotena 657 (640–650 jaa.). Samassa tekstissä mainitaan patoon tehdyn korjauksia seuraavan vuoden puolella ja Abrahan ottaneen vastaan lähetystöjä Etiopiasta, Bysantista, Persiasta, Hirasta, sekä arabialaisen fylarkki Harith bin Djabalatin. Eri teksteistä voidaan päätellä Esimifaioksen olleen Etiopian kuninkaiden tapaan miafysiitti, kun taas Abraha oli mahdollisesti nestoriolainen. Abrahan tittelinä mainitaan Sheban, Dhu-Raydanin, Hadhramautin, Yamanatin ja ylä- ja alamaiden arabien kuningas. Eräässä tekstissä mainitaan myös titteli 'zly mlkn 'g'zyn, jolle ei ole kuitenkaan yleisesti hyväksyttyä käännöstä. Sen on ehdotettu merkitsevän esimerkiksi "'Ag'azin heimon kuningas", "Abessinian kuninkaan varakuningas" tai "kuninkaan ylhäisyys". Murayghanista Ylä-Tathlithin itäpuolelta löydetyssä tekstissä mainitaan myös Abrahan lyöneen pohjoisarabialaisen Ma'addin heimon taistelussa sebalaisen ajanlaskun mukaan vuonna 662.
Abrahan muusta elämästä ei ole luotettavia historiallisia lähteitä. Islamilaisessa kirjallisuudessa esiintyy tarunomainen tarina Abrahan johtamasta sotaretkestä Mekkaan profeetta Muhammadin syntymävuotena 570. Tarinaan viitataan Koraanin suurassa 105 eli al-Fil. Hyökkäyksen syyksi mainitaan Abrahan tavoite tehdä rakennuttamastaan kirkosta Ghurqat al-Qalis Sanaassa Arabian pääasiallinen pyhiinvaelluskohde. Kirkkoa rakentamassa oli käsityöläisiä Bysantin valtakunnasta, josta tuotiin myös marmoria ja mosaiikkeja. Kirkossa oli kullatut ovet ja eebenpuusta ja norsunluusta valmistettu valtaistuin. Islamin myöhemmän nousun aikana kirkko purettiin ja sen paikalle rakennettiin moskeija. Osa moskeijan pylväistä on peräisin alkuperäisestä kirkosta. Sotanorsujen tukema hyökkäys epäonnistui ja aiheutti Persian vastahyökkäyksen Jemeniin, joka tuhosi sen muinaisen kuningaskunnan. Abraha mainitaan myös muutamissa kirkollisissa lähteissä. Martyrium Arethae mainitsee Etiopian kuningas Elesbaasin asettaneen Abrahan valtaistuimelleen Dhu Nuwasin kuoleman jälkeen. Saman kaltainen tarina mainitaan myös teoksessa Leges Homeritarum. Tarinat ovat kuitenkin niin suurelta osin ristiriidassa Prokopioksen ja löydettyjen kaiverrusten kanssa, että niiden uskotaan olevan tulosta sekaannuksista nimien kanssa tai poleemisista syistä tehdyistä vääristelyistä.