google/wiki40b huggingface dataset:
Code R

Code R oli amerikkalainen toimintaseikkailutv-sarja, jota esitettiin 21. tammikuuta – 10. kesäkuuta 1977. Sarja keskittyi kalifornialaiseen hätätilapalveluun, johon kuuluivat poliisi, palokunta ja meripelastus. Sarjan pääosia näyttelivät James Houghton, Martin Kove ja Tom Simcox. Yksi jakso kesti noin yhden tunnin.
Simcox esitti sarjassa Walt Robinsonia, saaren poliisipäällikköä. Joan Freeman esitti hänen vaimoaan Barbaraa, ja Robbie Rundle näytteli heidän nuorta poikaansa Bobbya. Ben Davidson näytteli Waltin sijaista, Ted Milbankia. Houghton esiintyi Rick Wilsonina, joka oli saaren palokunnan päällikkö, ja Kove oli George Baker, rantojen ja meripelastusten päällikkö. Kaikki hätätilapalvelut olivat saatavilla samassa rakennuksessa. Susanne Reed esitti Suzya, hätätilapalvelun kuljettajaa. WT Zacha näytteli sarjassa Harrya, majakkabaarin omistajaa ja baarimikkoa. Pelastusjoukot menivät usein käymään Harryn baariin.
Code R korvasi kesken kauden loppuneen Spencer's Pilots -sarjan. Ohjelmaa tuotti Warner Brothersin Edwin Self. Code R oli hyvin lyhytkestoinen, ja sitä näytettiin vain joissain maissa.
Kaksi vuotta Code R:n jälkeen Houghton aloitti Kenny Wardin esittämisen Knots Landing -viihdedraamassa. Kove pääsi esittämään Victor Isbeckiä sarjaan Cagney and Lacey, ja sen jälkeen Kove keskittyi pääasiassa elokuviin.
Tadeusz Bór-Komorowski

Tadeusz Komorowski (1. kesäkuuta 1895 – 24. elokuuta 1966) oli puolalainen kenraali, joka tunnetaan paremmin nimellä Bor-Komorowski.
Komorowski syntyi Lwówissa, Itävalta-Unkarissa (nykyisin Ukrainassa). Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli upseerina Itävalta-Unkarin armeijassa, ja sodan jälkeen hänestä tuli Puolan armeijan upseeri ja Grudziądzin Ratsuväkikoulun komentaja.

Kansannousun johtajana

Komorowski osallistui Saksaa vastaan käytyihin taisteluihin toisen maailmansodan alussa vuonna 1939. Hän auttoi koodinimellä Bór järjestämään vastarintaliikkeen toimintaa Krakovan alueella. Heinäkuussa 1941 hänestä tuli Kotiarmeijan eli AK:n apulaiskomentaja, ja hänet nimitettiin maaliskuussa 1943 prikaatikenraaliksi.
Vuonna 1944, kun Neuvostoliiton joukot etenivät Puolaan, Puolan pakolaishallitus Lontoossa kehotti Bor-Komorowskia valmistautumaan aseelliseen kapinaan Varsovassa. Pakolaishallitus halusi palata pääkaupunkiin vapauttamaan puolalaiset ja estämään kommunistien valtaantulo Puolassa, mitä Stalin oli selkeästi käynnistämässä.
Varsovan kansannousu alkoi Komorowskin käskystä 1. elokuuta 1944, ja kapinalliset ja Kotiarmeija valtasivat suurimman osan Keski-Varsovasta. Neuvostoliiton armeija oli vain parinkymmenen kilometrin päässä Varsovasta. Stalinin määräyksestä kansannousulle ei annettu mitään apua. Stalin kuvasi kansannousua rikolliseksi seikkailuksi. Britannia onnistui pudottamaan kapinallisille tarvikkeita lentoteitse, mutta ne päätyivät enimmäkseen saksalaisille. Saksalaisten käytettävissä oli suuria joukkoja Waffen-SS:sta ja lisäksi Neuvostoliiton armeijan karkureita, jotka toimivat erityisen brutaalisti, Erich von dem Bachin komentamina.
Syyskuussa 1944 Bor-Komorowski ylennettiin Puolan armeijan ylipäälliköksi.

Kansannousun jälkeen

Kaksi kuukautta taistelujen jälkeen Bor-Komorowski antautui saksalaisille sillä ehdolla, että Saksa pitää AK:n taistelijoita sotilaina. Bor-Komorowski joutui internointileirille Saksassa. Huolimatta saksalaisten painostuksesta hän kieltäytyi antamasta antautumismääräystä Puolan Kotiarmeijalle, joka taisteli edelleen Saksan määräysvallan alla olevassa Puolassa. Vapauduttuaan sodan lopussa hän vietti loppuelämänsä Lontoossa, jossa hän toimi aktiivisesti Puolan emigranttipiireissä. Vuosina 1947–1949 hän toimi pääministerinä Puolan pakolaishallituksessa, jota ei tosin enää pidetty Puolan hallituksena Länsi-Euroopan maiden taholta. Lontoossa hän kirjoitti elämäkerran Maanalainen armeija (1951). Hän kuoli Lontoossa 71-vuotiaana.
Tinanvalanta

Tinanvalanta eli molybdomantia on muinainen ennustuskeino, jota nykyään harrastetaan pääasiassa leikkimielellä uudenvuodenaattona Pohjoismaissa, Saksassa ja Itävallassa. Tinan tai lyijyn valaminen ennustuskeinona oli tunnettu jo muinaisessa Roomassa.
Lyijy sulatetaan ensin isossa lusikassa tai kauhassa ja kaadetaan sitten kylmään veteen. Jähmettyessään metalli saa mielikuvituksellisia muotoja. Kovettuneesta metallista voidaan lukea ennustuksia. Tinan muotoja voi tulkita kuvaannollisesti: kuplinut tina viittaa rahaan, hauras rakenne epäonneen ja laivan muoto matkustamiseen.
Suomessa myydään ennen vuodenvaihetta hevosenkengän muotoisia lyijy- ja tinaseoksia. 41 kg painavan maailman suurimman uudenvuodentinan valoi Loviisan Valko VPK 31. joulukuuta 2009.
Tinanvalannan toinen nimitys molybdomantia tulee kreikan kielen sanoista Μόλυβδος (mólybdos) ’Lyijy’ ja μαντεία (manteia) ’Ennustaminen’.
Lyijypitoisten uudenvuodentinojen myynti on kielletty maaliskuusta 2018 lähtien terveys- ja ympäristösyistä. Turvallisuus- ja kemikaalivirasto suosittelee tilalle esimerkiksi sokeria ja mehiläisvahaa. Lyijyttömien tinojen myynti on edelleen sallittua.
Jāzeps Vītols

Jāzeps Vītols (saks. Joseph Wihtol, 26. heinäkuuta 1863, Valmiera – 24. huhtikuuta 1948, Lyypekki) oli latvialainen säveltäjä ja pianisti.
Opettajaperheen poika aloitti opiskelun Pietarin konservatoriossa 17-vuotiaana, jossa hänen pääasiallisena opettajanaan toimi Nikolai Rimski-Korsakov. Hän valmistui vuonna 1886, ja jatkoi konservatoriossa opettajana. Päätoimisena professorina hän oli vuodesta 1901 vuoteen 1918. Häneen oppilaisiinsa kuuluivat tuolloin muun muassa Nikolai Mjaskovski ja Sergei Prokofjev.
Vuonna 1918 Vītols palasi vastaitsenäistyneeseen Latviaan toimiakseen kansallisoopperan kapellimestarina Riiassa. Seuraavana vuonna hän perusti Latvian ensimmäisen konservatorion, joka myöhemmin ristittiin hänen mukaansa Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijaksi. Vuodesta 1919 vuoteen 1944 hän opetti säveltämistä ja toimi konservatorion rehtorina. Opettamisen ja säveltämisen lisäksi Vītols toimi usein sekä kapellimestarina että konserttipianistina. Hänet tunnettiin myös ahkerana musiikkikriitikkona.
Vuonna 1944 hän muutti Lyypekkiin, Saksaan, jossa asui kuolemaansa saakka. Kuollessan hän oli saanut valmiiksi muistelmateoksensa, joka näki päivänvalon vasta vuonna 1963. Kokonaisuudessaan teos julkaistiin vuonna 1988.
Lakeus

Lakeus tarkoittaa lakeaa luonnonpaikkaa, esimerkiksi peltoaukeaa tai tasankoa. Suomalaisen maantieteilijän J. G. Granön määrittelemänä maantieteellisenä terminä sillä tarkoitetaan aluetta, jossa korkeuserot ovat yli viisi, mutta alle kymmenen metriä. Alue, jossa korkeuserot ovat alle viisi metriä, on tasanko, ja alue, jossa ne ovat 10–50 metriä, on mäkimaa. Sanaa lakeus voidaan käyttää myös meren- tai järvenselästä.
Suomessa suurimmat lakeudet ovat Pohjanmaalla, ja usein lakeudella tarkoitetaankin nimenomaan Pohjanmaan tasaisia peltomaisemia. Laajoja lakeuksia Suomessa on myös Satakunnassa, koillisessa Varsinais-Suomessa ja Lounais-Hämeessä, missä ne ulottuvat Porista Forssan seudulle saakka. Pienempiä lakeuksia on myös esimerkiksi Itä-Uudellamaalla ja Kymenlaaksossa.
Kirjailijoista Pohjanmaan lakeusmaisemaa ja sen ihmisiä on kuvannut teoksissaan runsaasti Antti Tuuri. Maalaustaiteessa lakeuksien kuvaajana on tullut tunnetuksi erityisesti liminkalainen taidemaalari Vilho Lampi, valokuvataiteen saralla lakeuden kulttuurimaiseman kuvaamista on pyrkinyt edistämään Lakeuden luontovalokuvaajat ry. Lakeusmaiseman kuvaaminen on keskeisessä osassa myös Paavo Rintalan vuonna 1959 ilmestyneessä Vilho Lammen elämästä kertovassa romaanissa Jumala on kauneus.
Tunnettuihin lakeuden maamerkkeihin kuuluu Alvar Aallon Seinäjoelle suunnittelema kirkko- ja seurakuntakeskus Lakeuden Risti.
Freising

Ilmasto

Vuoden keskilämpötila on 7,3 °C ja sademäärä 814 millimetriä. Läheiset Alpit sekä Tonava tekevät Freisingin ilmastosta sangen vaihtelevan. Föhntuulet tuovat etelästä lämpimiä ja kuivia ilmavirtauksia. Alppien läheisyyden vuoksi talvet ovat usein runsaslumisia. Erdinger Moos -suoalueelta Freisingin ja Erdingin kaupunkien välissä kulkeutuu sumupilviä etenkin kaupungin kaakkoisosaan.

Historia

Freisingin alueelta on löydetty jäänteitä pronssikautisesta asutuksesta. Pysyvän asutuksen aika alkaa 700-luvulta, jolloin paikka tunnettiin nimellä Frigisinga. Nykyisin kaupungin nimi italiaksi ja espanjaksi on Frisinga. Alueella oli kristillinen pyhäkkö. Pyhä Bonifatius perusti arkkihiippakunnan vuonna 739 ja paikasta alkoi kehittyä hengellinen keskus (Geistliche Stadt). Vuonna 860 piispa Anno rakennutti kolmilaivaisen tuomiokirkon, joka paloi ensimmäisen kerran vuonna 903. Nykyinen viisilaivainen tuomiokirkko on vuodelta 1159. Keisari Otto III myönsi Freisingille kaupunkioikeudet 996.
Myöhäiskeskiaika oli Freisingille kasvun aikaa. Myös piispa Johann Franz Eckher von Kapfing und Liechteneckin valtakaudella 1696–1727 kaupunki kukoisti. Vuonna 1697 Marienplatzille perustettiin kaupungin ensimmäinen lyseo. Sekularisaatiossa vuonna 1803 katolisen kirkon ote kaupungista heikkeni. Freising liitettiin rautatieverkkoon 1858. Kansallissosialismin kaudella 1934–1945 Freising oli merkittävä varuskuntakaupunki jalkaväkineen ja tykistöineen. Toisen maailmansodan aikana kaupunkiin kohdistui yksi tuhoisa ilmahyökkäys. 18. huhtikuuta 1945 tapahtuneessa pommituksessa kuoli 224 ihmistä ja muun muassa rautatieasema tuhoutui.
Münchenin lentoaseman (Flughafen München Franz Josef Strauß) rakentaminen 1992 vaikutti huomattavasti Freisingin kehitykseen. Lentokenttä sijaitsee vain viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta.

Väestökehitys, talous ja liikenne

Freisingin syntyvyysaste on suhteellisen korkea ja kuolleisuusaste alhainen. Muuttotase on ollut 2000-luvulla positiivinen. Kaupungin väestömäärän muutos vuosina 1993–2007 oli noin +17 %.
Kauppa ja liikenne ovat Freisingin merkittävimpiä työllistäjiä. Münchenin läheisyyden ansiosta työttömyysaste on alhainen. Freisingissa sijaitsee muun muassa Texas Instruments -konsernin Euroopan pääkonttori. Kaupungissa toimii myös vuonna 1040 perustettu panimo Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan.
Kaupungin oppilaitoksiin lukeutuvat muun muassa ammattikorkeakoulu Fachhochschule Weihenstephan sekä Münchenin teknillisen yliopiston (Technische Universität München) tiedekeskus (Wissenschaftszentrum Weihenstephan für Ernährung, Landnutzung und Umwelt der Technischen Universität München).
Freising kuuluu Münchenin lähiliikennealueeseen. Sen läheisyydessä kulkevat moottoritiet A 92 sekä A 9. Valtatiet B 11 ja B 301 kulkevat kaupungin halki. Freisingin rautatieasema sijaitsee linjalla München–Regensburg, joka on kaksiratainen ja sähköistetty. Etäisyys Münchenin päärautatieasemalta Freisingin asemalle on 40,7 km.

Kuuluisuuksia

Freisingissa syntyneitä kuuluisuuksia ovat muun muassa fyysikko Ludwig Prandtl, taidemaalari Therese von der Vring sekä jalkapalloilija Hans Pflügler.
Hinckleyn suuri tulipalo

Hinckleyn suuri tulipalo (engl. Great Hinckley Fire), joka 1. syyskuuta 1894 tuhosi 420 neliömailia (1 100 km²) maastoa, oli Minnesotan historian toiseksi tuhoisin tulipalo. Ainakin 418 kuolonuhria vaatineen palon keskipiste oli Hinckleyssä. Jotkut tutkijat arvioivat uhreja olleen lähes 800. Hinckleyn lisäksi Mission Creekin ja Brook Parkin kylät paloivat kokonaan.
Kahden kuukauden kuivuuden jälkeen Pinen piirikunnassa syttyi useita pieniä paloja. Tulet levisivät nopeasti, koska tuohon aikaan puutavaraa kerättäessä puista karsittiin oksat, jotka jätettiin maahan helposti syttyviksi keoiksi. Ihmiset pakenivat tulta kaivoihin, soihin ja jokeen. Boston Corbettin uskottiin kuolleen tulipalossa, vaikka asiasta ei täyttä varmuutta voi saada. Hänen viimeinen tunnettu asuinpaikkansa oli lähellä Hinckleytä ja uhriluettelosta löytyy "Thomas Corbett" -niminen mies.
Masao Uchino

Jalkapallomaajoukkue

Masao Uchino edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1955-1962. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1956.
Posti- ja telelaitos

Posti- ja telelaitos (lyh. PTL, ruots. Post- och televerket; vuoteen 1981 Posti- ja lennätinlaitos) oli liikenneministeriön alainen valtion posti- ja teletoimintaa harjoittanut keskusvirasto, joka toimi vuosina 1927–1990. Laitoksen toimintaa jatkoi vuosina 1990–1994 samanniminen valtion liikelaitos, minkä jälkeen toiminta yhtiöitettiin.
PTL hoiti laissa säädetyllä monopolilla kirjeliikennettä ja teleliikennettä valtakunnallisesti paikallisten puhelinlaitosten ohella koko valtion alueella. Posti- ja telelaitoksen hallinnosta vastasi Posti- ja telehallitus (PTH), aiempi Posti- ja lennätinhallitus (PLH).
Posti-Telen toimintaa jatkavat Posti Group Oyj postitoiminnan osalta ja Sonera Oyj (nyk. Telia Finland Oyj) teletoiminnan osalta.

Postitoimi

PTL-Postin toimintaan kuului postiliikenteen ohella laitoksen konttoriverkko, Postilinjat ja autokorjaamotoiminta. Postin konttoreissa oli myös Telen yleisöpuhelimia.

Teletoimi

PTL-Telen toimialaa oli lennätin-, telex-, puhelin- ja muun teleliikenteen hoito ja kehittäminen valtakunnallisesti sekä telepäätelaitteiden vähittäismyynti ja hyväksyntä. Puhelinliikenteessä oli myös yksityisiä puhelinlaitoksia, jotka hoitivat paikallispuheluliikennettä PTL:n myöntävän toimiluvan turvin omalla toimialueellaan. Telen monopoli kaukopuheluihin päättyi vasta 1992, hyväksyttyjä päätelaitteita oli jo 1980-luvun alkupuolelta asti saanut myydä vapaasti. PTL:n rooli viestintäviranomaisena oli päättynyt jo 1987, jolloin Telehallintokeskus, nykyinen Viestintävirasto perustettiin.
Matkapuhelintoimintaa varten Tele perusti 1980-luvun alussa NMT 450-verkon ja myöhemmin NMT 900-verkon sekä 1990-luvun alussa GSM-verkon.
Hydra (sarjakuvat)

Hydra on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä salainen terroristijärjestö ja salaseura. Hydra esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen Strange Tales -lehden numerossa 135. Huolimatta nimen kirjoitusasusta se ei ole akronyymi, vaan viittaus mytologiseen Hydraan. Organisaation iskulause viittaakin juuri tähän: "Leikkaa yksi pää irti, niin kaksi muuta kasvaa tilalle". Lauseella halutaan tietysti viitata organisaation elinvoimaisuuteen ja kasvavaan voimankäyttöön vastusten lisääntyessä. Hydran agentit tunnistetaan sarjakuvissa useimmiten näiden pitämien vihreiden univormujen avulla.

Historia

Hydran historia Marvel-universumissa alkaa liikemiehestä nimeltään Arnold Brown, joka perusti järjestön johtaakseen mahtavaa rikollisorganisaatiotaan. YPKVV kuitenkin murskasi järjestön ja vasta Paroni Struckerin otettua järjestö johtoonsa saattoi järjestön todellinen voittokulku alkaa. Strucker asetti järjestön tavoitteeksi maailman valloittamisen Hydralle. Suunnitelman toimeenpano ajoi Hydran ja Struckerin törmäyskurssille Charles Xavierin ja Magneton kanssa. Hydra äityi yhä röyhkeämmäksi operaatioissaan ja sen toiminnasta tuli julkisempaa kuin koskaan aiemmin. Tämä johti YPKVV:n perustamiseen, jonka ensimmäisiä primaaritehtäviä oli juuri Hydran muodostaman uhan eliminoiminen. Hydra surmasi YPKVV:n ensimmäisen johtajan, jonka seuraajaksi nousi Nick Fury. 
Useiden maailmanvalloitusyritysten jälkeen Nick Fury surmasi eräässä taistelussa paroni Struckerin ja seurauksena, ilman Struckerin vahvaa johtajuutta, Hydra pirstoutui lukuisiksi pienemmiksi paikallisosastoiksi, joista jokaisella oli omat toimintadoktriininsa. Usein tällaiset itsenäiset haaraosastot käyttivät hyödykseen supervoimaisten yksilöiden kykyjä, kuten Hämähäkkinaisen kykyjä. Strucker herätettiin myöhemmin henkiin ja hän yhdisti lukuisia pienempiä osastoja oman valtansa alle suuremmaksi osastoksi. 
Huolimatta Hydran uudelleenorganisoimisesta, useat itsenäistyneet osastot jatkoivat toimimistaan omien suunnitelmiensa mukaisesti. Seurauksena Hydran osastojen välille kehkeytyi verinen sisällissota.
Mack Lobell

Ura

Mack Lobell valloitti Yhdysvalloissa kolmivuotiaana muun muassa Pohjois-Amerikan merkittävimmän kilpailun Hambletonian Stakesin sekä 3- ja 4-vuotiaiden Breeders Crown -kilpailut. Euroopassa hevonen saavutti maailman arvostetuimpiin ravikilpailuihin kuuluvan Elitloppetin voiton kahdesti.
Suomessa Mack Lobell vieraili Mikkelin St. Michel -ajossa vuosina 1990 ja 1991. Vuonna 1990 oriin oli tarkoitus yrittää uutta maailmanennätystä Mikkelin huippunopealla radalla, mutta useita päiviä kestänyt vesisade teki radasta liian raskaan. Ennätyksensä 09,7 Mack Lobell juoksi vuonna 1987 Illinoisin Springfieldissa. Aika oli uusi maailmanennätys ja historian ensimmäinen 10,0 -ajan alitus.
Mack Lobellia ohjasti aluksi amerikkalainen John D. Campbell. Hevosen siirryttyä Ruotsiin ajotehtäviä hoiti ensin Veijo Heiskanen ja viimeisen kahden vuoden ajan Thomas Nilsson. Mack Lobell lopetti uransa heinäkuussa 1991 Mikkelin St. Michel -ajon toiseen sijaan. Yhdysvaltojen raviurheilun keskusjärjestö USTA valitsi Mack Lobellin vuoden ravihevoseksi vuosina 1987 ja 1988.
Teppo Hauta-aho

Teppo Hauta-aho (s. 27. toukokuuta 1941 Janakkala) on suomalainen kontrabasisti ja säveltäjä.
Hauta-aho aloitti orkesterimuusikon uransa Helsingin kaupunginorkesterissa vuonna 1965, ja päätettyään opintonsa Sibelius-Akatemiassa hän jatkoi František Poštan opissa Prahassa. Jätettyään kaupunginorkesterin vuonna 1972 hän siirtyi Suomen Kansallisoopperan orkesteriin kolme vuotta myöhemmin vuonna 1975, josta hän 2000-luvulla siirtyi vapaaksi taiteilijaksi.
Hauta-aho on säveltänyt paljon orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hänen tuotantonsa kontrabassolle on huomattavan laaja, esimerkiksi soolobassoteos Kadenza on monien kansainvälisten kontrabassokilpailuiden pakollinen kappale. Vuonna 1986 hän voitti "Prix Reine Marie-José" -palkinnon teoksellaan Fantasy for Trumpet and Orchestra.
Hauta-aho on tunnustettu muusikko myös jazzpiireissä.Hän on tehnyt yhteistyötä monien merkittävien kansainvälisten muusikkojen kanssa kuten Cecil Taylor, Anthony Braxton, Evan Parker, Marilyn Crispell ja Yoko Miura sekä suomalaisten muusikkojen, kuten Eero Ojasen, Pekka Pöyryn, Seppo 'Paroni' Paakkunaisen ja Heikki Sarmannon kanssa. Kolmen viimeksi mainitun kanssa perustettu "Tuohi Quartet" voitti EBU:n jazzyhtyekilpailun vuonna 1971 Montreux'ssa.
Jääpallon SM-sarja 1932

Mestarijoukkue

Aleksander Wegelius, Arvo Närvänen, Yrjö Leppänen, Toivo Hahl, Tuovi Koskinen, Kalle Hahl, Aarne Hahl, Eero Sorvali, Väinö Nyyssönen, Mauno Siren, Niilo Jantunen. Heikki Loikkanen, Paavo Rupponen, Tapio Hahl

B-sarja

B-sarjaan osallistui 15 joukkuetta. Sarja pelattiin cup-kilpailuna. Loppuotteluun selvisivät Savonlinnan Pallokerho ja Jukolan Pojat Helsingistä. Savonlinnassa pelatun ottelun voitti Jukolan Pojat, ja joukkue nousi seuraavaksi kaudeksi A-sarjaan josta TPS putosi.
Loppuottelu 
Savonlinnan Pallokerho - Jukolan Pojat 2-3 (jatkoajalla)

Mestarijoukkue

Väinö Wuokko mv., Eino Manni, Eino Poutiainen, Väinö Manni, Aarne Valtonen, Veikko Ruuttu, Armas Holopainen, Esko Nykänen, Eino A. Wuokko, Armas Pääkkönen, Einari Puukko.
Landwehrkanal

Landwehrkanal on Berliinin keskustan läpi kulkeva 10,3 kilometriä pitkä kanava, joka yhdistyy molemmista päistään Spreejokeen. Kanavan itäpää on Osthafenissa (itäsatamassa) ja länsipää Spree-Eckissä Charlottenburgissa. Kanavan keskimääräinen leveys on 23 metriä, ja se on joka kohdasta vähintään kaksi metriä syvä. Mutkitteleva Landwehrkanal kulkee Kreuzbergin, Tiergartenin ja Charlottenburgin kaupunginosien läpi. Se erottaa toisistaan Grosser Tiergartenin puiston ja Berliinin eläintarhan alueen. Landwehrkanaliin yhdistyy lähellä sen itäpäätä Neuköllner Schiffahrtskanal.
Landwehrkanal rakennettiin vuosina 1845–1850 Peter Joseph Lennén suunnitelmien mukaan. Sen tarkoituksena oli helpottaa rakennustarvikkeiden ja lämmityshiilen kuljetusta kaupunkiin vesiteitse ja siten vähentää Spreen ruuhkautumista keskustan kohdalla. Kanavaan tehtiin tulvien säännöstelemiseksi kaksi sulkua, toinen Schlesiches Torin ja toinen eläintarhan kohdalle. Kanavan eteläranta muutettiin vuosina 1883–1890 rantapromenaadiksi, mutta pohjoisranta jäi entiselleen. Ylempää sulkuporttia laajennettiin vielä 1936–1940. Nykyisin Landwehrkanalissa on lähinnä huviliikennettä.
Murhatun Rosa Luxemburgin ruumis heitettiin vuonna 1919 Landwehrkanaliin. Lichtensteinbrücke-sillan kohdalla on nykyään Luxemburgille omistettu muistomerkki.
Tukholman pommi-isku 2010

Tapahtumien kulku

Säpo ja ruotsalainen uutistoimisto TT saivat kymmenen minuuttia ennen iskua sähköpostiviestejä, joihin oli liitetty arabian- ja ruotsinkielisiä äänitiedostoja.
Noin viisi minuuttia tämän jälkeen, kello 16:49 paikallista aikaa, Olof Palmes gatan ja Drottninggatanin risteyksessä räjähti Audi 80 Avant -auto.
Autossa oli lisäksi nestekaasusäiliöitä, jotka aiheuttivat lisäräjähdyksiä.
Auton räjähdyksessä haavoittui lievästi kaksi henkilöä. Noin viisi minuuttia auton räjähdyksen jälkeen iskun toteuttaja räjäytti itsensä saaden samalla surmansa. Iskun toteuttaja oli varustautunut kuudella putkipommilla, joista kuitenkin vain yksi räjähti onnistuneesti.
Hänellä oli myös mukanaan reppu täynnä nauloja ja mahdollisesti räjähdysainetta.
Paikalla oli lauantaina viideltä iltapäivällä tuhansia ihmisiä tekemässä jouluostoksia.
Seuraavana päivänä 12. joulukuuta Säpo vahvisti kyseessä olleen terroristi-isku.

Tekijä

Iskun tekijä oli Ruotsissa asunut Taimur Abdulwahab al-Abdaly. Hän oli syntynyt Bagdadissa Irakissa ja muuttanut vanhempiensa mukana Ruotsiin vuonna 1992. Hän opiskeli Britanniassa Bedfordshiren yliopistossa Lutonissa vuodesta 2001 lähtien fysioterapiaa.
Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme- ja yksivuotiaat lapset. Hänen vaimonsa ja lapsensa asuvat Britanniassa. Hänellä oli myös profiili Muslima-deittisivustolla, jossa hän ilmoitti etsivänsä toista vaimoa.
Tekijä oli kouluttautunut Jemenissä. Lähettämänsä viestin mukaan hän ei mennyt Lähi-itään työhön tai ansaitsemaan rahaa, vaan jihadin vuoksi. Hän asui ilmeisesti Britanniassa vielä kaksi viikkoa ennen itsemurhaiskuaan, mutta hänen autonsa, iskussa räjäytetty Audi oli rekisteröity Tranåsissa Jönköpingissa.
Ilmeisesti iskun tekijän internetin jihadistisivulle kirjoittaman testamentin mukaan hän toteutti Irakin al-Qaidan vuonna 2007 Lars Vilksin toiminnan aiheuttaman uhkauksen.
Jemeniläinen Shumukh al-Islam-sivusto julkaisi Abdulwahab al-Abdalyn nimen ja kuvan, ja ilmoitti hänen tehneen "marttyyriysoperaation" Tukholmassa.
Jari Rantala

Jari Olavi Rantala (s. 1967) on suomalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän on käsikirjoittanut muun muassa elokuvat Paha maa, 8-pallo ja Käsky, joista viimeksi mainittu perustuu Leena Landerin romaaniin. Pahasta maasta Rantala sai yhdessä Paavo Westerbergin ja Aku Louhimiehen kanssa parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnon vuonna 2006.
Rantala käsikirjoitti Aku Louhimiehen kanssa myös elokuvan Tuntematon sotilas, joka sai ensi-iltansa vuonna 2017.
Vuonna 2008 ilmestyi Johnny Knigan kustantama Rantalan novellikokoelma Varasuunnitelma, ja vuonna 2010 sitä seurasi rikosromaani Premium Bananas.
Eliza Doolittle

Nuoruus

Doolittle syntyi vuonna 1988 Lontoossa. Hän tulee musiikkitaustaisesta perheestä, sillä hänen isänsä, John Caird, on ohjaaja ja näytelmien, oopperoiden ja musikaalien kirjoittaja sekä Royal Shakespeare Companyn kunniavarajohtaja. Doolittlen äiti, Frances Ruffelle, on puolestaan laulaja ja musikaalinäyttelijä.
Doolittlellä on kahdeksan nuorempaa sisarusta, yksi äidinpuoleinen velipuoli ja seitsemän isänpuoleista sisarpuolta. Doolittlen vanhemmat erosivat hänen ollessaan nelivuotias.
Doolittle kasvoi Camden Townissa ja halusi Isoa-Britanniaa vuoden 1994 Eurovision laulukilpailussa edustaneen äitinsä tavoin aina laulaa ja tehdä musiikkia. Taiteilijanimensä Doolittle valitsi My Fair Ladystä, sillä se oli myös hänen lempinimensä lapsena.

Ura

Doolittlen ensimmäinen julkaisu, neljä kappaletta sisältävä EP-levy Eliza Doolittle, julkaistiin 29. marraskuuta 2009. EP:n sisältämät kappaleet ”Rollerblades”, ”Moneybox”, ”Police Car” ja ”Go Home” saivat myös radiosoittoa.
Doolittlen esikoissingle ”Skinny Genes” julkaistiin 12. huhtikuuta 2010 ja toinen single ”Pack Up” 5. heinäkuuta 2010. Doolittlen kappale ”Running for Life” oli Adulthood-elokuvan soundtrackillä. Hän oli myös Paloma Faithin konserttiesiintyjänä tämän 30. lokakuuta 2010 alkaneella kiertueella. Doolittle on esiintynyt lisäksi Channel 4:n ohjelmissa Big Brother ja Big Brother’s Little Brother sekä kilpailijana BBC:n Never Mind the Buzzcocks -ohjelmassa.

Yksityiselämä

Doolittle on parisuhteessa brittiläisen, Monsta Under the Bed -nimellä tunnetun hip hop -artistin kanssa, joka on hip hop -ryhmästä Children of the Damned.