google/wiki40b huggingface dataset:
Glutationireduktaasi

Glutationireduktaasi on entsyymi, jolla on tärkeä rooli eliöiden tuottamien peroksidien ja eliöiden vierasaineiden metaboliassa. Glutationireduktaasi pelkistää hapettuneessa muodossa olevan glutationin sisältämän disulfidisidoksen vapaiksi tioliryhmiksi. Glutationireduktaasin EC-numero on EC 1.8.1.7.

Ominaisuudet ja toiminta

Rakenteeltaan glutationireduktaasi on kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva homodimeeri. Ihmisellä kumpikin alayksikkö on molekyylimassaltaan 50 kDa. Molemmissa alayksiköissä on sitoutumiskohdat prosteettisena ryhmänä toimivalle FAD-molekyylille, pelkistimenä toimivalle NADP-molekyylille ja glutationille. Eräät syanobakteerit käyttävät pelkistimenä NADP:n sijasta NAD:tä. Glutationireduktaasi sisältää kahden kysteiiniaminohapon välisen rikkisillan. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa NADP luovuttaa elektronit glutationireduktaasiin sitoutuneelle FAD:lle, joka pelkistää entsyymin rikkisillan. Tämän jälkeen hapettuneessa muodossa oleva glutationidisulfidi muodostaa entsyymin pelkistyneiden kysteiiniaminohappojen tioliryhmien kanssa välituotteen, jossa glutationi muodostaa entsyymin toisen kysteiinin kanssa rikkisillan. Tämän jälkeen toinen glutationireduktaasin aktiivisen kohdan kysteiinin tioliryhmästä reagoi välituotteen kanssa vapauttaen glutationin ja muodostaen alkuperäisen entsyymin.
Glutationireduktaasin inhibiittoreita ovat eräät metallit kuten sinkki-ionit ja eräät syöpien hoitoon käytettävät lääkeaineet kuten karmustiini. Glutationireduktaasia estäviä yhdisteitä voidaan käyttää malarialääkkeinä ja tähän tarkoitukseen käytetään muun muassa metyleenisinistä. Glutationi tarvitsee toimiakseen FAD-molekyyiln, jota elimistö valmistaa riboflaviinista, joten riboflaviinin puutos voi aiheuttaa alentunutta glutationireduktaasin aktiivisuutta.
Hokkaidonvaahtera

Ulkonäkö ja koko

Hokkaidonvaahtera kasvaa noin 2–3 m korkeaksi. Sen pyöreähköt lehdet ovat 8–10 cm halkaisijaltaan ja sormiliuskaiset. Jalostetuilla lajikkeilla 'Aconitifolium' ja 'Dissectum' liuskaisuus on voimakkaampaa; Dissectumin lehdet ovat pitsinkaltaiset. Syksyllä lehdet saavat voimakkaan oranssinpunaisen syysvärin.

Levinneisyys

Hokkaidonvaahtera on alun perin kotoisin Honshūn ja Hokkaidōn saarilta Japanista. Se kasvaa tuoreissa runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä.
Innerspacemen

Innerspacemen on suomalainen alternative rock -yhtye, jonka perustamisessa oli mukana Jyri Honkavaara, mutta hänet erotettiin ennen kuin yhtye ehti levyttää.
Frej Stenforsin isoveli on Jan Stenfors eli Nasty Suicide, mm. Hanoi Rocksin kitaristi.
Maria Ailio

Maria Karola Sofia Ailio (s. 26. tammikuuta 1964 Helsinki) on suomalainen arkkitehti, joka on erikoistunut korjausrakentamiseen. Hänen laajimpia töitään ovat vuonna 2016 valmistunut Helsingin Luther-kirkon palautus kirkoksi tilan oltua pitkään ravintolana ja Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen Kokkolan-toimintakeskuksen peruskorjaus. Lisäksi hän on suunnitellut pientaloja.
Ailio on valmistunut arkkitehdiksi vuonna 1991 Teknillisestä korkeakoulusta, ja työskenneltyään useissa toimistoissa hän perusti  vuonna 2000 nimeään kantavan toimiston.
Animalia (televisiosarja)

Juoni

Sarja kertoo kahdesta lapsesta nimeltään Alex ja Nea. He käyvät kirjastossa ja löytävät sieltä jonkinmoisen portaalin. He astuvat siihen ja huomaavatkin pian olevansa puhuvien eläinten maailmassa. He päättävät tutustua maailmaan tarkemmin mutta varoen. He tapaavatkin siellä mm: Livingstone-leijonan, Saara-sarvikuonon, Anelma-alligaattorin, Tyrannicus-tiikerin, Bobo-gorillan ja Iku-iguaanin (joka myöhemmin paljastui polveutuvansa myös kameleontista) sekä monia muita eläimiä. He joutuvat etsimään itiökotia, jotka pitävät yllä Animalian Ydintä. Ydin on sairastunut ja sen vuoksi se sylkee itiökotia ajoittain ulos. Myöhemmin ilmeni, että Ytimen voi parantaa lopullisesti vain superitiöllä. Myöhemmin sarjassa lumikko (oikeasti pitkähäntäkärppä) nimeltä Valkohaamu alkaa varastaa itiökotia ja viedä kaiken tiedon niiden mukana pois Animaliasta tullakseen maailmojen valtiaaksi. Hänelle oli kerran annettu valtaa Animaliassa, mutta sitäkin hän oli käyttänyt pahaan ja sen vuoksi hänet karkotettiin tunneleihin, kunnes Alex vapautti hänet (vailla mitään aavistusta siitä kuka hän oli).
Ford CVH -moottori

CVH tarkoittaa tiettyä nelisylinteristä Ford Motor Companyn vuosien 1981 ja 1991 välillä valmistamaa bensiinimoottoria.
CVH-moottori (Compound Valve angle Hemispherical combustion chamber) esiteltiin vuonna 1981 kolmannen sukupolven Escortissa. Sitä käytettiin myöhemmin myös Sierrassa, Fiestassa ja Orionissa. CVH-moottorit rakennettiin Daebornin moottoritehtaalla Amerikan markkinoille ja uudella Bridgend in Walesin moottoritehtaalla Euroopan markkinoille.
Moottori on yksilöllinen siinä mielessä, että sen venttiilit on sijoitettu siten, että sylinterien palotila voi olla puolipallon muotoinen ilman kalliimpaa kahden nokka-akselin järjestelyä. Venttiileissä oli myös hydrauliset venttiilinnostimet ensimmäisenä eurooppalaisessa Ford-moottorissa.
Vuonna 1981 esiteltiin suorituskykyisempi versio, jota käytettiin XR3-, RS1600i-, XR3i-, RS Turbo s1- ja Mk4 RS Turbo s2 -malleissa.
CVH-moottorilla oli maine vaatimattomana ja äänekkäänä kovissa nopeuksissa. Jakohihna petti yleensä 100–150 tuhannen kilometrin välillä. Jakohihnan vaihtoväli oli alussa 40 tuhatta kilometriä, mutta vaihtoväliksi muuttui myöhemmin 60 tuhanteen.
Moottoria valmistettiin useilla eri tilavuuksilla 1,1 litrasta 1,9 litraan. Pienimmät menivät Euroopan markkinoille.
Theodore Dreiser

Theodore Herman Albert Dreiser (27. elokuuta 1871 Terre Haute Indiana Yhdysvallat – 28. joulukuuta 1945 Hollywood Kalifornia Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Dreiserin vanhemmat olivat saksalaisia siirtolaisia, joiden perheeseen syntyi kolmetoista lasta. Dreiser kävi kansakoulun ja lähti 16-vuotiaana töihin Chicagoon. Indianan yliopistossa hän opiskeli vuoden, mutta joutui keskeyttämään opinnot varattomuuden takia. Vuonna 1892 hän pääsi Chicago Daily Globe -lehden toimittajaksi, mistä avautui kriitikon ja lehtimiehen ura.

Kirjallinen tuotanto

Dreiseria pidetään usein amerikkalaisen naturalistisen kirjallisuuden perustajana ja yhtenä sen merkittävänä edustajana. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Amerikkalainen murhenäytelmä (An American Tragedy, julkaistu 1925), josta on tehty myös elokuva nimeltä Paikka auringossa (A Place in the Sun, 1951) ja Jennie Gerhardt (Jennie Gerhardt, julkaistu 1911). Dreiserin esikoisteos Sister Carrie (Sisar Carrie) ilmestyi vuonna 1900, mutta kustantaja päästi sen julkisuuteen vasta kuusi vuotta myöhemmin. Siihen perustuva elokuva Viattomuuden kasvot ilmestyi vuonna 1952.
Kirsti Tulonen-Seppänen

Kirsti Marketta Tulonen-Seppänen (o.s. Tulonen) on eläkkeellä oleva toimittaja ja kirjailija. Hän oli vuodesta 1970 töissä Yleisradion Koulu-TV:ssä ja käsikirjoitti sekä ohjasi useita Koulutelevision ohjelmia, kuten Robotti von Rosenbergin tutkimukset, Kuka minä olen?, Kertomuksia kaatopaikalta ja Me vehkeilijät. 
Vuonna 2006 opetusministeriö myönsi Tulonen-Seppäselle Tiedonjulkistamispalkinnon Ullakkokomppania-näytelmäsarjasta.
Tulonen-Seppänen on poliitikko Esko Seppäsen puoliso, ja taikuri Iiro Seppäsen äiti.
Big Mac

Big Mac (lausutaan IPAn mukaan [big mæk]) on McDonald’s-pikaruokalayhtiön hampurilainen. Se on McDonald’sin ainoa kerroshampurilainen eli hampurilainen, jossa on kolme eri sämpylänosaa: pohja, päällinen ja keskiosa. Sen pihvi on naudanlihaa. Big Mac -hampurilaista myydään McDonald’s-ravintoloissa ympäri maailman. Big Macin kehitti vuonna 1967 Michael "Jim" Delligatti Uniontownissa Pennsylvaniassa, jossa hän toimi McDonald'sin franchising-yrittäjänä. Delligatti kuoli vuonna 2016 98-vuotiaana.  
Hampurilainen koostuu yleisesti kahdesta jauhelihapihvistä, kastikkeesta, salaatista, juustosta, suolakurkusta, kuivasipulista ja sämpylästä. Pihvit on maustettu mineraalisuolalla ja mustapippurilla. Big Macissä käytetään emulgointiaineita E472e3 ja E 4813 sekä säilöntäainetta E282. Erikoiskastike (engl. Special Sauce tai Big Mac Sauce) on Thousand Island -tyyppinen. Valmistusprosessi on yhtiön mukaan salainen, vaikka kastikkeen ainesosat onkin julkaistu. Kastiketta tekee McCormick Iso-Britanniassa.
Brian Lashoff

Ura

Varaamaton pelaaja Lashoff pelasi juniorikiekkoa OHL:ssä Barrie Coltsissa ja Kingston Frontenacsissa. 1. lokakuuta 2008 hän teki tulokassopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa vierailtuaan ensin joukkueen harjoitusleirillä.
Työsulkukauden 2012–2013 aikana Lashoff sai kutsun NHL:ään Jonathan Ericssonin loukkaannuttua 21. tammikuuta 2013. Hän teki NHL-debyyttinsä samana päivänä Columbus Blue Jacketsia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa toisessa erässä ohi maalivahti Sergei Bobrovskin.
11. toukokuuta 2013 Detroit lähetti Lashoffin auttamaan Grand Rapid Griffins -farmijoukkuetta pudotuspeleissä.
Aaltopahvi

Aaltopahvi on kaksin- tai kolminkertainen pahvi, jonka keskimmäinen tai alempi kerros eli fluting on poimutettu. Tuotteiden kuljetuspakkauksiin eli pahvilaatikoihin käytettävät pahvit ovat lähes poikkeuksetta aaltopahveja. Flutingin eli aallotuskartongin toiselle tai molemmille puolille on kiinnitetty aaltopahvikoneella joko veden avulla tai kevyesti liimaten ohuempi kerros tavallista lujempaa paperia, laineria (engl. liner). Pintakartongilla on hyvät lujuusominaisuudet, ja se tukee keskellä olevaa flutingia jotta se ei pääse vääntymään.
Koska aaltopahvi on valmistettu puukuidusta ja muista luonnonmateriaaleista, sen voi polttaa huoletta. Suositeltavampaa on kuitenkin kierrätys, johon aaltopahvi soveltuu myös hyvin.
Lähes puolet kaikesta aaltopahvista käytetään elintarvikkeiden kuljetuspakkauksiin. Niihin soveltuu yksi- tai useampiaaltoinen pahvi, jonka molemminpuoliset liner-kerrokset tekevät pahvista tarpeeksi jäykän. Yksiaaltoista pahvia, jossa liner on vain toisella puolella (ns. yksipuolinen aaltopahvi) käytetään taipuisuutensa vuoksi rullatavarana esimerkiksi remonttitöissä lattian suojaamiseen.

Lainerit

Aaltopahvin lainerikartongissa on raa’asta sulfaattimassasta valmistettu runkokerros ja pidempään keitetystä massasta valmistettu sileä pintakerros painatusta varten. Lainereita valmistetaan ruskeana, valkopintaisena pilvilainerina josta ruskea pohja kuultaa läikittäisesti läpi, täysin valkopintaisena ja läpeensä valkoisena. Lainerit ovat neliömassaltaan 100–300 g/m².

Flutingit eli aallotuskartongit

Flutingit valmistetaan yleensä puolikemiallisesta lehtipuumassasta, usein myös kierrätyskuiduista, ja ne kuuluvat tonnihinnaltaan halvimpiin paperilaatuihin. Flutingit ovat neliömassaltaan 100–200 g/m².
Rantaviivaparadoksi

Rantaviivaparadoksi on rantaviivojen pituutta koskeva epäintuitiivinen havainto, jonka mukaan rantaviivalla ei ole yksikäsitteistä mitattavissa olevaa pituutta: pituus riippuu mittaustarkkuudesta. Rantaviivaparadoksin havaitsi Lewis Fry Richardson. Benoît Mandelbrot kuvaili paradoksia artikkelissaan "How Long Is the Coast of Britain? Statistical Self-Similarity and Fractional Dimension".
Rantaviiva mitataan mittaamalla kahden pisteen välinen matka, josta jatketaan seuraavaan pisteeseen. Rantaviivan tarkka pituus riippuu siis mittauspisteiden ja mittaustarkkuuden valinnasta: jos rantaviivaa mitataan kilometrin pituisella "mittakepillä", joudutaan ohittamaan pienet mutkat, ja jos mitataan metrin pituisella mittakepillä, joudutaan ohittamaan pienien kivien aiheuttamat mutkat. Mitä tarkemmin rantaviivaa mitataan, sitä pienempiä mutkia pitää ottaa huomioon. Kolmioepäyhtälön nojalla kahden pisteen välisen janan korvaaminen murtoviivalla voi vain kasvattaa kokonaispituutta. Siten rantaviivan pituuskin yleensä kasvaa mittaustarkkuuden kasvaessa.
Usein sanotaan, että rantaviiva on fraktaali, ja että tarkkuuden kasvaessa pituus kasvaa rajatta eli äärettömiin. Todellisen rantaviivan mittaamisessa tulee kuitenkin vastaan aineen koostuminen atomeista; rantaviivan mittaaminen tätä pienemmässä mittakaavassa ei ole mielekästä.

Suomessa

Suomessa rantaviivan pituudet lasketaan Ympäristökeskuksen ilmoittamissa tiedoissa Maanmittauslaitoksen peruskartasta ja maastotietokartasta. Niiden mittakaavat vaihtelevat siten että yleensä se on 1:20 000, Lapissa kuitenkin 1:50 000. Eri karttoja laskien Suomessa järvien rantaviivan pituus voi olla 171 505,38 kilometriä tai 180 988,98 kilometriä. Ilmoitettuun pituuteen vaikuttaa sekin, onko siihen laskettu mukaan saarten rantaviiva.
Finmar-Pemar

Finmar-Pemar oli turkulaisen Tauno Viljasen perustama veneveistämö, joka toimi 1950-luvun lopusta 1980-luvun alkuun.

Historia

Tauno Viljanen oli aiemmin myynyt Oy Ulkoiluaitta-Friluftsboden Ab -nimisen yrityksensä kautta Turun Veneveistämön valmistamia veneitä. Myöhemmin hän perusti yhtiökumppaniensa kanssa Venetukku Oy-nimisen veneiden suunnittelu- ja markkinointiyhtiön, joka teetti veneet alihankkijoilla. Mallisto kantoi nimeä Finmar. Mallit kehitettiin Naantalissa yhtiön muottipajalla. Tauno Viljanen osti 1950-luvun lopulla yhtiökumppaninsa pois Venetukusta ja hankki lisäksi 1962 Väinö Vainiolta Pemarin puuveneveistämön Paimiosta.
Moottoriveneharrastus kasvoi 1970-luvun alkuun asti. Finmar-Pemarille oli rakennettu uutta valmistustilaa sekä Vampulaan että Turkuun. Halleja oli yhteensä viitisen tuhatta neliötä. Lisäksi yhtiöllä oli telakka Turun Hirvensalossa. Vuoden 1973 öljykriisin jälkeen moottoriveneiden kysyntä vähentyi dramaattisesti polttoaineen kallistumisen seurauksena. Finmar-Pemar liitti valmistusohjelmaansa sekä purjeveneitä että moottoripursia. Yhtiö solmi valmistussopimuksen Nauticat-moottoripursien suunnittelijan Vilho Aarnipalon kanssa. Asiasta syntyi oikeudellinen riita Nauticat-venettä tuolloin valmistaneen Siltala Yachts Oy:n kanssa ja Finmar Nauticat -mallin nimi poistettiin käytöstä.
Tauno Viljanen möi verovelkojen takia Finmar-Pemarin Oy Hans Palsbolle 1980-luvun alussa ja myöhemmin Finmar-Pemar siirtyi edelleen Siltala Yachtsin omistukseen. Finmar-Pemarin tarina itsenäisenä veneveistämönä päättyi. Osa Finmar-malliston valmistusoikeuksista ja muoteista jäi Tauno Viljasen omistukseen ja joitakin siirtyi muille veneveistämöille, kuten esim. Bella-Veneet Oy:lle.
Finmar-Pemar on valmistanut kolme Suomen tasavallan presidentin käyttöön tullutta Kultaranta-venettä.
Mychael Danna

Mychael Danna (s. 20. syyskuuta 1958) on kanadalainen elokuvamusiikin säveltäjä.
Gena Branscombe

Gena Branscombe (4. marraskuuta 1881 Picton, Ontario – 26. heinäkuuta 1977 New York) oli kanadalainen säveltäjä, kuoronjohtaja, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa yli 75 vuoden ajan, vaikkakin vieraili usein synnyinmaassaan. Hän saavutti suurimmat menestyksensä vokaalimusiikin alueella, mutta sävelsi myös muun muassa keskeneräiseksi jääneen oopperan The Bells of Circumstance ja siitä irrotetun orkesteriteoksen Quebec Suite, joka kantaesitettiin säveltäjän itsensä johdolla vuonna 1930. Moniin teoksiinsa Branscombe myös kirjoitti itse sanat.
Warhammer Online

Valtakunnat

Empire: Ihmiset, tällä hetkellä uria ovat Witch Hunter, Warrior Priest ja Bright Wizard ja Knight of the Blazing Sun.
vs.
Chaos: Myös ihmisiä, ainakin osittain. Urat: Marauder, Chosen, Zealot ja Magus.
Greenskins: Örkit ja hiidet, urat: Black Orc, Sguig Herder, Shaman ja Choppa.
vs.
Dwarfs: Kääpiöt, kääpiö voi olla Engineer, Runepriest, Ironbreaker ja Slayer.
Dark Elves: Pimeähaltiat, uria ovat Disciple Of Khaine, Sorceress, Witch Elf ja Blackguard.
vs.
High Elves: Korkeahaltiat, kouluttautuvat Swordmastereiksi, Shadow Warrioreiksi, White Lioneiksi ja Archmageiksi.

Muuta

Warhammer Onlinen julkaisua siirrettiin useita kertoja alkuperäisestä julkaisuajankohdastaan.
Euroopassa pelin ennakkoon tilanneille tarjottiin 3 päivän ns. head-start joka mahdollisti pelin aloittamisen 3 päivää ennen virallista julkaisua. Tämä ei kuitenkaan toiminut suunnitelmien mukaisesti, vaan suurin osa pelaajista pääsi pelaamaan vasta head-startin toisena päivänä. GOA lahjoitti korvikkeeksi head-starttiin osallistuneille viikon maksutonta peliaikaa.
Betatestaajia Warhammer Onlinessa oli parhaimmillaan jopa 600 000. Vain kahden viikon jälkeen virallisesta julkaisupäivästä pelaajia oli maailmanlaajuisesti jo yli 750 000. Vuodenvaihteeseen mennessä pelaajamäärä oli laskenut kuitenkin 300 000:een.
Maankäyttö- ja rakennuslaki

Maankäyttö- ja rakennuslaki (SDK 132/1999, ruots. markanvändnings- och bygglag) on Suomessa vuonna 2000 voimaan astunut laki, joka säätelee rakentamista ja maankäyttöä. Se korvasi vuoden 1958 rakennuslain, minkä myötä luovuttiin kuntien velvollisuudesta alistaa kaavat valtion viranomaisten vahvistettaviksi. Sen sijaan kunnan pitää taata kuntalaisille mahdollisuus mielipiteen ilmaisemiseen kaavoista ja kaavoituksesta.
Maankäyttö- ja rakennuslaki teki myös kehittämisalueet ja maankäyttösopimukset laillisiksi. Kehittämisalueeksi nimetään alue, jonka rakentamiseksi kunta ja rakennusyhtiö muodostavat yhteisön. Maankäyttösopimus on kunnan ja maanomistajan välinen sopimus kaavan toteuttamiseen liittyvistä asioista, ja se tehdään yleensä silloin, kun kunta ei halua hankkia kaavoitettavia maita omistukseensa. 1960- ja 1970-luvuilla kunnat ja rakennuttajat tekivät aluerakennussopimuksia, vaikka rakennuslaissa niitä ei mainittu.
Kuntalaisten uutta osallistumismahdollisuutta on kritisoitu epämääräisyydestä, ja yksityisen rakennuttajan ja kunnan väliseen sopimukseen perustuva projektirakentaminen voi jopa vähentää vaikuttamismahdollisuuksia. Toisaalta kuulemiskierrosten myötä yksityishenkilöillä on enemmän tilaisuuksia valittaa täydennysrakentamiseen liittyvistä kaavamuutoksista omaisuuden suojan nimissä.
Rakentamismääräyskokoelma sisältää tarkempia rakentamista koskevia määräyksiä ja ohjeita.
Kruja

Historia

Krujan kaupungin lähellä on illyrialaisen Zgërdheshin linnakkeen rauniot, jotka ajoittuvat 500-luvulle eaa.  800-luvulla Bysantin valtakaudella kaupungissa sijaitsi piispanistuin ja kaupunki pysyi Bysantin hallinnassa 1100-luvulle asti. 1400-luvulla Kruja oli ottomaanien vastaisen kapinan keskus, jota johti Albanian kansallisankarikisi julistettu Skanderbeg, jonka aikana kaupunkia piiritettiin kahdesti, mutta se ei kukistunut. Lopulta ottomaanit onnistuivat valloittamaan Krujan vuonna 1478, kymmenen vuotta Skanderbegin kuoleman jälkeen.

Nähtävyydet

Krujan linnake on rakennettu 548 metriä korkealla olevalle kallionkielekkeelle, josta on avoin näköala ympäröivään maaseutuun. Linnakkeen alueella on museona toimiva, 1982 valmistunut Skanderbegin linnan "rekonstruktio", jonka on suunnitellut Albanian kommunistisen diktaattorin Enver Hoxhan tytär Pranvera.
Rautanokkonen

Ulkonäkö ja koko

Rautanokkonen kasvaa 10–50 senttimetriä korkeaksi. Varsi on nelisärmäinen ja tavallisesti melko haarova. Vastakkain olevat vaaleanvihreät lehdet ovat ehyitä ja sahalaitaisia. Lehtilapa on tavallisesti 1,5–5 senttimetriä pitkä, soikea tai soikean puikea, tylppätyvinen ja lyhytkärkinen. Lehtilavan kärkihammas ulottuu vain hieman viereisiä hampaita pitemmälle. Lehtihankaiset kukinnot ovat 1–2 senttiä pitkiä, lehtiruoteja lyhyempiä norkkoja. Yksikotiset kukat ovat pieniä, vihertäviä ja yksineuvoisia. Kukan kehä on nelilehtinen ja verhiömäinen. Rautanokkonen kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Hedelmä on kahden sisemmän kehälehden suojaama pähkylä.
Rautanokkosen poltinkarvat polttavat isonokkosta (Urtica dioica) enemmän. Tähän ominaisuuteen viittaa paitsi lajin virallinen nimi, myös lajin kansanomaiset nimet, kuten ”kusiaisnokkonen”.

Levinneisyys

Rautanokkonen on levinnyt koko Eurooppaan, joskin maanosan pohjoisosissa laji on harvinainen. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Turkkiin, Lähi-itään sekä Siperian keski- ja eteläosien läpi aina Venäjän kaukoitään saakka. Lajia tavataan myös Afrikassa Marokosta Tunisiaan ja Egyptissä sekä paikoitellen muuallakin mantereella. Pohjois-Amerikassa rautanokkosta tavataan paikoitellen ympäri mannerta. Lisäksi lajia tavataan myös paikoin Etelä-Amerikassa ja Oseaniassa.
Suomessa rautanokkonen on muinaistulokas ja sitä voi tavata koko maassa. Runsaimmin lajia kasvaa Lounais- ja Etelä-Suomessa. Laji on suuresti harvinaistunut 1900-luvun loppupuolella koko maassa.

Elinympäristö

Koska rautanokkosella ei ole talvehtivaa maavarsistoa, se ei muodosta isonokkosen tapaan laajoja kasvustoja, vaan kasvaa yksittäin. Lajia tavataan runsastyppisillä paikoilla pihoilla, puutarhoissa, karjapihoilla, kanatarhoissa, pelloilla, kaatopaikoilla ja merenrannoilla. Rautanokkonen on hyvin vanha kulttuurin seuralainen. Se on kuitenkin suuresti harvinaistunut perinteisen maatalouden ja eläintenhoidon loputtua. Myös autoistuminen on vähentänyt lajia. Esimerkiksi Helsingissä hevosvetoisen liikenteen loputtua katosi myös suurin osan rautanokkosen suosimista eläinperäisistä typpipitoisista kasvupaikoista kaupungissa.

Käyttö

Rautanokkosen lehtiä voi syödä samaan tapaan kuin isonokkosta.
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2020 – naisten nelinpeli

Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 16 paria. Kaikki parit valitaan BWF:n rankingin perusteella. Jos yhdellä maalla on 8. parhaan joukossa vähintään kaksi paria, saa maa ilmoittaa olympialaisiin kaksi paria. Tämän jälkeen muut maat saavat ilmoittaa yhden parin. Jokainen maanosa tulee olla edustettuna.

Turnaus

Parit jaetaan neljään lohkoon, joissa ne pelaavat yhden ottelun muita lohkon joukkueita vastaan. Lohkojen kaksi parasta etenevät puolivälieriin.
Mašhad

Historia

Mašhad perustettiin noin vuonna 823, ja kaupungin nimi juontuu arabiasta (mašhad-i-riza on suomeksi marttyyrikuoleman paikka). Nimi viittaa šiialaisuuden kahdeksannen imaamin ‘Alī ibn Mūsā al-Riḍāin kuolemaan. Šiialaisten mukaan hänet myrkytettiin tuolla paikalla kalifi Al Ma'munin käskystä. Sitä ennen paikalla oli sijainnut Sanabadin kylä.
Mašhad oli koko Iranin pääkaupunki Nadir Šahin aikana vuodesta 1736 vuoteen 1747.
Mašhadin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 241 989 (1956), 409 616 (1966), 667 770 (1976), 1 463 508 (1986), 1 759 155 (1991), 1 887 405 (1996), 2 427 316 (2006) ja 2 766 258 (2011).
1. syyskuuta 2006 venäläisvalmisteinen Tupolev Tu-154 matkustajakone suistui kiitotieltä laskeutuessaan Mašhadin kansainväliselle lentoasemalle. Koneen 147 matkustajasta 29 kuoli.
Markus Kajo

Markus Aarni Erämies Kajo (s. 7. joulukuuta 1957 Isojoki), tunnettu myös nimimerkillä Kettunen, on suomalainen toimittaja, kirjailija (pakinoitsija), käsikirjoittaja ja televisiojuontaja. Hän aloitti toimittajanuransa koulukaupungissaan Joensuussa. Hän on esiintynyt Yle TV2-kanavalla muun muassa ohjelmissa Ihmisen käsikirja, Markus Kajon ruudunsäästöohjelma, Naurun paikka, TV-ohjelma Kettunen ja Nousevan auringon Kajo.

Ura

Kajon omaperäinen leppoisa tyyli teki läpimurron hänen ja Hannu Lumivuoren ohjelmassa TV-ohjelma Kettunen, jota esitettiin TV2:ssa vuosina 1988–1992. Ohjelmassa Kajo nimihenkilönä ihmetteli vanhojen lehtimainosten ja arkistopätkien lomassa erilaisia yhteiskunnan ilmiöitä ja muita maailman asioita ja väänsi niistä hillittyä huumoria. Hänen pakinansa tuovat esille arkipäivän absurdeja ilmiöitä. Kettunen ilmettelee esimerkiksi kynnyksiä, maaherroja, kissan alahampaita ja pannuhuoneita. Tekstien hauskuus perustuu yllättäviin rinnastuksiin ja ajatuksellisiin hyppäyksiin.  Kettusesta tuli sittemmin Kajon alter ego ja pakinoitsijaminä. Ohjelman pohdiskeluja on myöhemmin julkaistu myös kirjoina. Naurun paikka -ohjelmassa pääosassa olivat ulkomaiset koomiset kotivideot. Se palkittiin yleisö-Venlalla 1995 ja Telviksellä 1996.
Kesällä 2006 Markus Kajo tutki 10-osaisessa Nousevan auringon Kajo -ohjelmassa Japanin ihmeitä ja erikoisuuksia. Vuodesta 2011 Kajo on kirjoittanut Ajatusten miljoonalaatikko -blogia Yle Olotilassa.
Kirjallisuuslehti

Kirjallisuuslehti on julkaisu, jossa julkaistaan kirjallisuutta, kuten novelleja, runoja sekä esseitä. Suomessa julkaistaan kirjallisuuslehtiä vain muutamia, joista kuuluisin on kenties Parnasso.