google/wiki40b huggingface dataset:
LIGO

Rakenne ja toimintaperiaate

LIGO koostuu kahdesta osasta, jotka sijaitsevat Louisianan osavaltiossa sijaitsevassa Livingstonin observatoriossa ja Washingtonin osavaltiossa sijaitsevassa Hanfordin observatoriossa 3 000 kilometrin päässä toisistaan. Molemmat havaintolaitteet muodostuvat kahdesta suorakulmassa toisiinsa nähden olevista neljä kilometriä pitkistä sakaroista. 
Mittaus perustuu siihen, että molempiin sakaroihin ammutaan samanaikaisesti lasersäteet. Normaalitilanteessa molempien säteiden pitäisi palata täsmälleen samaan aikaan lähtöpisteeseensä. Jos näin ei käy, voi kyse olla gravitaatioaaltojen vaikutuksesta. Säteiden matka-ajanmäärittämiseen käytetään Interferometriaa. Lisävarmuutta asiaan saadaan, kun verrataan Washingtonin ja Louisianan havaintolaitteiden samanaikaisten kokeiden tuloksia keskenään. Jos molemmissa tuloksissa näkyy sama poikkeama, tulkitaan, että kyseessä on gravitaatioaallon vaikutus.

Gravitaatioaaltojen löytyminen 2015

Helmikuussa 2016 ilmoitettiin tiedotustilaisuudessa, että LIGOssa on havaittu gravitaatioaaltoja. 14. syyskuuta 2015 kello 11.51 UTC+2 havaittiin pulssi, joka tulkittiin seuraukseksi 1,3 miljardin valovuoden etäisyydellä tapahtuneesta kahden mustan aukon törmäämisestä.
A. F. Tanner

Antero Ferdinand Tanner (6. toukokuuta 1868 Rantasalmi – 27. marraskuuta 1920 Minneapolis, Minnesota) oli suomalainen lääkäri ja toimittaja. Tanner perusti 1900 Yhdysvaltain ensimmäisen suomenkielisen työväenlehden ja hänet tunnettiin 1900-luvun alussa myös radikaalina sukupuolimoraalin uudistajana ja avioliittoinstituution vastustajana.
Tannerin vanhemmat olivat värjäri Anders Pyykkö ja Henrika Lajunen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Turun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1896, maisteriksi 1897 ja hammaslääketieteen kandidaatiksi 1897. 
Tanner muutti 1899 Yhdysvaltoihin ja perusti New Yorkissa vuonna 1900 Amerikan Työmies-nimisen sosialistisen lehden. Lehti ilmestyi vain muutamia kuukausia jonka jälkeen Tanner muutti Minneapolikseen opiskelemaan lääketiedettä. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1908 Helsingissä lyhytikäiseksi jääneen Nuorsosialisti-nimisen lehden.
Tanner julkaisi 1909–1910 Uusi suunta : aikakauslehti yhteiskunta- ja sukupuolikysymyksiä ynnä itsekasvatusta varten nimistä lehteä. Vuonna 1909 julkaisemassaan kirjassa Sukupuoliyhteys taidenautinnoksi Tanner muun muassa ehdotti uudissanoja naisen ja miehen sukupuolielimille : hävyn tilalla olisi ollut lempiö ja miehen sukupuolielintä olisi kutsuttu helliöksi. Helsingin raastuvanoikeus määräsi joulukuussa 1911 Tannerin sukupuoliasioita käsitelleet teokset takavarikoitaviksi. Tannerin vapaamielisyys oli lopulta liikaa myös häntä aluksi tukeneelle Työmies-lehdelle joka ei enää suostunut julkaisemaan hänen kirjoituksiaan. 
Tanner tuomittiin maaliskuussa 1910 sakkoihin luvattomassa lääkärintoimen harjoittamisesta. Tanner itse kertoi opiskelleensa lääketiedettä Yhdysvalloissa ja suorittaneensa siellä lääketieteen tohtorin tutkinnon. Joulukuussa 1910 kenraalikuvernööri kehotti läänien kuvernöörejä kieltämään Tanneria pitämästä esitelmiä ja luentoja sukupuolikysymyksistä.
Tannerin puoliso oli Vendla Westerlund.
Robert Picard

Robert Rene Joseph Picard (s. 25. toukokuuta 1957 Montreal, Quebec, Kanada) on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi 899 NHL-ottelua joukkueinaan Washington Capitals, Toronto Maple Leafs, Montreal Canadiens, Winnipeg Jets, Quebec Nordiques ja Detroit Red Wings.
Puolustaja Picard varattiin kolmantena vuoden 1977 NHL-varaustilaisuudessa Capitalsiin Montreal Juniors -joukkueesta.
Vuoden 1979 Challenge Cupissa hän pelasi NHL-tähtijoukkueessa Neuvostoliittoa vastaan.
Taateliluumu

Ulkonäkö ja koko

Taateliluumun rungon kaarna on karkeaa, tummaa ja pienilevyistä. Kuumina, tyyninä päivinä puun ympärillä leijuu mustaherukkamainen tuoksu. Lehdet ovat suikeita ja kiiltäviä. Ne pysyvät puussa pitkälle syksyyn mutta putoavat lopulta vihreinä. Hede- ja emikukat sijaitsevat eri puissa. Kukkien teriö on uurnamainen, neliliuskainen ja väriltään punertavan- tai vihertävänvalkoinen. Hedemät ovat pieniä ja maultaan tympeänimeliä.

Levinneisyys

Taateliluumua tavataan luonnonvaraisena alkuperäislajina Japanista ja Kiinasta aina Vähään-Aasiaan saakka. Lajin levinneisyysalueen länsirajaa on tosin hankala määritellä, koska puuta on jo kauan viljelty Etelä-Eurooppaa myöten.

Käyttö

Taateliluumu on vanha viljelykasvi, jota kasvatetaan syötävien hedelmiensä takia. Lajia käytetään myös koristepuuna.
Christian Djoos

Seuraura

Djoos on Brynäs IF:n kasvatti. Hän voitti seurassa J18 Allsvenskanin kultaa vuonna 2010 ja pronssia vuonna 2011. Kaudella 2010–2011 Djoos voitti myös sarjan puolustajien pistepörssin tehoilla 4+14=18. Kaudella 2011–2012 hänet valittiin J18 Allsvenskanin parhaaksi puolustajaksi, vaikka Djoos pelasi suurimman osan kaudestaan Brynäsin J20-junioreissa. Hän pelasi myös 17-vuotiaana ensimmäisen ottelunsa seuran Elitserien-joukkueessa. Washington Capitals varasi Djoosin seitsemännellä kierroksella 195. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012.
Varsinaisella SHL:n (ent. Elitserien) tulokaskaudellaan 2012–2013 Djoos teki 47 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Marraskuussa 2012 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Brynäsin kanssa. Kaudella 2013–2014 Djoos teki SHL:ssä 47 runkosarjaottelussa tehot 2+11=13 sekä viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Hän pelasi myös yhden ottelun Brynäsin J20-junioreissa sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä ja voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia.
Toukokuussa 2014 Djoos teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Saman syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet kuitenkin kaudeksi 2014–2015 vielä lainalle Brynäsiin. SHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2015 Djoos siirtyi AHL-joukkue Hershey Bearsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä yhden ottelun tehden yhden syöttöpisteen.
Kauden 2015–2016 Djoos aloitti Hershey Bearsin vahvuudessa. Hän pelasi siellä koko kauden ja teki 62 runkosarjaottelussa tehot 8+14=22 ja 21 playoff-ottelussa tehot 2+7=9. Myös kauden 2016–2017 Djoos pelasi kokonaan Bearsissa. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja, toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+45=58. Djoos jakoi koko AHL:n puolustajien syöttöpörssin voiton Syracuse Crunchin Matt Taorminan kanssa. Hän sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi edellään vain Lehigh Valley Phantomsin T. J. Brennan sekä Taormina. Djoos valittiin AHL:n maaliskuun 2017 kuukauden puolustajaksi. Kesäkuussa 2017 hän teki Capitalsin kanssa kaksivuotisen ja 1,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Djoosin ensimmäinen sopimuskausi on kaksisuuntainen ja jälkimmäinen yksisuuntainen.
Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Djoos otti paikan Capitalsin NHL-vahvuudesta. Hän teki NHL-debyyttinsä kauden 2017–2018 neljännellä kierroksella 11. lokakuuta 2017 Pittsburgh Penguinsia vastaan. Djoos sai ottelussa jääaikaa 13.20 minuuttia. Hän teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin ja sai syöttöpisteen Aleksandr Ovetškinin tekemään maaliin. Djoos keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Hänet valittiin ottelun kakkostähdeksi.

Muuta

Djoosin isä Pär pelasi omalla urallaan puolustajana 82 NHL-ottelua ja hän on toiminut pelaajauransa jälkeen valmentajana mm. Elitserienissä, Allsvenskanissa ja Tanskassa.
Bilateraalikauppa

Bilateraalikauppa eli kahdenvälinen kauppa, joskus myös clearing-kauppa, on kansainvälisen kaupan muoto, joka perustuu valtioiden välisille kahdenvälisille tavaran tai palvelusten vaihdantasopimukselle. Bilateraalinen kauppa oli käytössä pääasiassa Neuvostoliiton ja muiden sosialististen maiden kesken, joskin jotkin kapitalistiset ja sekatalousmaat saattoivat harjoittaa bilateraalista kauppaa näiden kanssa. Nykyisin bilateraalinen kauppa on käytännössä hävinnyt Neuvostoliiton hajoamisen myötä.

Bilateraalisen kaupan käytännöt

Bilateraalista kauppaa käytiin kahden maan välillä sopimalla määräajoin vaihdettavien tavaroiden ja palvelusten määrät. Tavoitteena oli, että kumpikin maa vaihtoi tarkasteluajanjaksolla arvoltaan yhtä suuren määrän tavaraa, joten kaupan tase pysyi automaattisesti tasapainossa. Tavoitteena oli siis, ettei maalla olisi kauppataseen yli- tai alijäämää.
Kauppaneuvotteluissa sovittiin tulevalle kaudelle tavoitearvot erityyppisten hyödykkeiden vaihdosta. Kauppaa käytäessä pidettiin kirjaa tavaravaihdosta, jonka arvo kirjattiin ns. clearing-tilille. Tavoitteena oli, että kaupankäyntikauden lopussa clearing-tili olisi tasoissa, eli molemmat maat olivat toimittaneet toiselle saman arvosta hyödykkeitä. Jos näin ei käynyt, clearing-velka siirtyi seuraavalle kaupankäyntikaudelle, jonka kuluessa se oli tarkoitus tasata.

Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikauppa

Neuvostoliitolla oli vain kahden periaatteessa markkinatalousmaan kanssa bilateraaliset kauppasopimukset: Intian ja Suomen. Bilateraalikauppasopimusjärjestelmä mahdollisti melko suuria yksittäisiä teollisia yhteistyöhankkeita.
Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikauppa oli jatkoa Suomen suorittamille melko metalliteollisuuspainotteisille sotakorvauksille. Bilateraalikauppaa jatkettiin sen lopussa bilateraalikaupan periaatteiden vastaisella välitysöljykaupalla. Suomi, joka ei ostanut Neuvostoliitosta yhtä paljon kuin mitä Neuvostoliitto osti Suomesta, sai luvan ostaa helposti rahaksi muutettavaa öljyä Neuvostoliitosta edelleen vapaille maailmanmarkkinoile myytäväksi. Näin ollen ikään kuin Suomen ostoalijäämää täydennettiin helposti rahaksi muutettavalla öljyllä.
Bilateraalikaupan päättyessä Neuvostoliiton hajoamiseen Suomelle jäi merkittäviä saatavia clearing-tilille. Venäjän huomattava valtionvelka Suomelle oli tätä perua. Nyttemmin Venäjä on maksanut noin 600 miljoonan euron velan täysimääräisesti.
Ilmakitara

Ilmakitara tarkoittaa teeskenneltyä kitaran soittamista ilman instrumenttia.
Monet muusikot liikuttavat vaistonvaraisesti ruumistaan soittamansa musiikin tahdissa. Jotkut rock-musiikkia soittavat kitaristit liioittelevat näitä liikkeitä tehostaakseen esiintymistään ja ovat muovanneet soittoonsa liittyvästä koreografiasta itselleen tavaramerkin. Heidän ihailijansa usein matkivat idoliensa soittotyyliä tempautuakseen mukaan tunnelmaan. Ilmakitaransoittoa voidaan pitää erikoistuneena tanssin lajina.
Jotkut ovat kehittäneet ilmakitaransoitosta oman harrastuksensa ja ovat ylpeitä taidostaan matkia lukemattomien eri artistien tyylejä. Useissa maissa järjestetään jo ilmakitarakilpailuja, ja vuodesta 1996 on Oulun musiikkivideofestivaaleilla järjestetty vuosittaiset ilmakitaransoiton maailmanmestaruuskisat.
Tiedekeskus Heureka on yhteistyössä TKK:n kanssa kehittänyt laitteiston, joka tuottaa ilmakitaristin soitosta ääntä. Soittaja käyttää erityisiä käsineitä, joiden liikkeen järjestelmä muuntaa musiikiksi.
Vuonna 2006 perustettu Virtual Air Guitar Company Oy sai keväällä Suomen teollisuussijoituksen ja yksityissijoittajien tekemänä sijoituksena 130000 euroa ilmakitarapelinsä prototyypin kehittämiseen.
Alempi Rajajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 ha ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se on Ränskälänojan läpivirtausjärvi, johon laskee läheltä myös Alinen Kaakkolammi ja sen kautta vuorostaan Ylinen Kaakkolammi. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat puoliksi suota ja metsämaata. Järvi on autio, mutta sen vierestä kulkee tie, joka seuraa Ränskälänojaa.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Mustajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,2 metriä mpy. Ränskälänoja virtaa järven läpi, joka toimii samalla kunnan rajajokena Asikkalan ja Hämeenlinnan välillä. Sama joki muuttuu alempana nimeltään Arranjoeksi, ja sitten Isojoeksi ja lopulta Mustajoeksi. Mustajoki laskee Pääjärveen.
Hugo Montenegro

Hugo Montenegro (s. 2. syyskuuta 1925, k. 6. helmikuuta 1981) oli New Yorkissa syntynyt säveltäjä, sovittaja ja orkesterinjohtaja, joka parhaiten muistetaan hänen elokuvamusiikkisävellyksistään 60-luvulla ja erityisesti hänen versioistaan Ennio Morriconen sävellyksistä Sergio Leonen spagettiwesterneihin.
Montenegro aloitti musiikkiuransa Yhdysvaltain laivastossa, jossa hän muun muassa sovitti musiikkia erilaisille kokoonpanoille. Laivaston jälkeen hän opiskeli Manhattan Collegessa, jonka jälkeen hän toimi New Yorkissa Columbia Records –levy-yhtiössä henkilöstöpäällikkönä André Kostelanetzin alaisuudessa. Tämä johti lopulta hänet toimimaan orkesterinjohtajana ja sovittajana monille levy-yhtiön artisteille, nimekkäimpänä Harry Belafonte.
50-luvun puolivälissä Montenegro teki jo omia levytyksiä viihdeorkesterin kanssa. 60-luvun puolivälissä Montenegro muutti Kaliforniaan ja alkoi säveltää musiikkia elokuviin, aloittaen Otto Premingerin elokuvassa Hurry Sundown vuonna 1967.

The Good, the Bad and the Ugly

Vuonna 1967 Montenegro levytti version Ennio Morriconen sävellyksestä samannimiseen elokuvaan The Good, the Bad and the Ugly (Hyvät, pahat ja rumat). Singlelevy oli suuri hitti, joka nousi sijalle 1 Britanniassa ja sijalle 2 Yhdysvalloissa. Yhteensä kansainvälisesti sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Sovituksen erikoisuuksia ovat siinä käytetyt soolosoittimet eli okariina ja piccolotrumpetti.
Samoihin aikoihin Sergio Leonen elokuvan Yhdysvaltain ensi-illan kanssa vuodenvaihteessa 1967-1968 julkaistiin Hugo Montenegron ja orkesterin vinyylilevy Music from "The Good, the Bad and the Ugly" & "A Fistful of Dollars" & "For a Few Dollars More". Kokoelma Ennio Morriconen sävellyksistä Sergio Leonen ohjaamiin elokuviin nousi vuoden 1968 keväällä Yhdysvaltojen Top Teniin. For a Few Dollars More elokuvan pääteema oli julkaistu aikaisemmin myös singlenä.
Hugo Montenegron versiot em. elokuvien kappaleista mielletään yleensä elokuvien soundtrackeiksi. Elokuvien ”oikeakin” soundtrack-levy ilmestyi muun muassa Italian ensi-illan jälkeen v. 1966, mutta ne eivät ole olleet Hugo Montenegron versioihin verrattavia kaupallisia tai taiteellisia menestyksiä.
Myöhemmin samana vuonna Montenegro julkaisi singlen perustuen Ted Postin ohjaaman lännenelokuvan Hang ’Em High tunnusteemaan. Single ja samanniminen albumi eivät olleet edellisten levyjen kaltaisia hittejä.
Elokuvamusiikin säveltämisen ohella HM:n levytystuotanto jatkui monipuolistuen musikaalikappaleista elektroniseen musiikiin. Hugo Montenegro sävelsi ja levytti kuolemaansa asti v. 1981. Hän kuoli keuhkolaajentumaan, jota hän sairasti useita vuosia.
Veikko Pekkarinen

Veikko Johannes Pekkarinen (28. helmikuuta 1907 Kuopion maalaiskunta – 4. elokuuta 1985 Kuopio) oli Karjalaisen päätoimittaja. 
Veikko Pekkarisen vanhemmat olivat Heikki Pekkarinen ja Maria Antikainen ja puoliso vuodesta 1939 Rauha Esteri Turunen. Pekkarinen tuli ylioppilaaksi 1928. Hän työskenteli Savon uutistoimittajana, toimitussihteerinä ja 2. toimittajana 1939–1945 ja vielä toimituspäällikkönä 1965–1968. Hän oli myös Karjalan Pojat -lehden päätoimittaja. Karjalaisen päätoimittajana Joensuussa Pekkarinen työskenteli kaksikymmentä vuotta,  1945–1965. Hänellä oli useita sanomalehtialan luottamustoimia, Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1948–1951.
Irene Rajala

Hilda Irene Rajala (s. 12. heinäkuuta 1907 Maaria) oli suomalainen radiokuunnelmia kirjoittanut kirjailija ja pakinoitsija.
Humalainen (Kuhmoinen, Ruolahti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 138,7 metriä mpy.
Ajoneuvon massa

Ajoneuvolle määritellään erilaisia massoja tekniseen käyttöön ja liittyen katsastuksiin.

Omamassa (omapaino)

Omamassa tarkoittaa massaa täydessä ajokunnossa ja tavanomaisilla varusteilla varustettuna. Varusteisiin lasketaan mm. vararengas, työkalut, voiteluaineet ja jäähdytysneste sekä 90 % polttoaineesta. Massaan on mukaan luettuna myös kuljettaja 75 kg, mikäli kyseessä ei ole L-luokan ajoneuvo (mopo, moottoripyörä, mönkijä). Matkailuautolle lisätään 90% vesi- ja kaasusäiliöiden tilavuudesta. 
ARVA 25 §, 1256/92 + 1122/94 + 671/97 + 1051/97

Kantavuus

Kantavuudella tarkoitetaan ajoneuvon suurinta sallittua tavara- ja henkilökuormitusta. Kuljettajan ja matkustajien painoksi lasketaan 75 kg henkilö kohti. EY-direktiivissä massa määritellään siten, että matkustaja painaa 68 kg ja matkatavarat 7 kg, yhteensä siis 75 kg. Asetus ajoneuvojen rakenteesta ja varusteista 25 § 6 mom.: "Kuljettajan ja matkustajien massaksi lasketaan 75 kg, jollei jäljempänä tarkoitetussa EY-direktiivissä, E-säännössä tai ministeriön päätöksessä toisin määrätä". Matkailuautoissa edellytetään myös istumapaikkojen mukaisen henkilökantavuuden lisäksi tavarakantavuutta vähintään 10 kg x matkustajien lukumäärä + 10 kg x matkailuauton kokonaispituus (m).

Kokonaismassa (kokonaispaino)

Kokonaismassa tarkoittaa omamassan ja kantavuuden summaa, eli tieliikenteessä hyväksyttyä suurinta sallittua kuormatun auton painoa. Ajoneuvon tekninen kokonaismassa, jonka valmistaja asettaa, voi joissain tapauksissa olla tätä suurempi.

Akselimassa (akselipaino) etu- ja taka-akselilla

Ajoneuvon kokonaismassa vaikuttaa painopisteen mukaisesti eri akselien välityksellä tiehen. Akselimassa tarkoittaa kyseisen akselin kannattelemaa massan osuutta.
HMS Offa (G29)

Palvelus

Alus luovutettiin 3. marraskuuta 1949 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Tariq. Alus palautettiin kuninkaalliselle laivastolle Portsmouthissa 10. heinäkuuta 1959. Se sijoitettiin poistolistalle ja alus myytiin BISCOlle. Alus saapui hinattuna 13. lokakuuta 1959 T. Youngille Sunderlandiin romutettavaksi.
Otto Neurath

Otto Neurath (10. joulukuuta 1882, Wien – 22. joulukuuta 1945, Oxford) oli itävaltalainen tieteenfilosofi, sosiologi ja kansantaloustieteilijä. Hän oli yksi Wienin piirin johtohahmoista, ennen kuin joutui jättämään kotimaansa ja muuttamaan Isoon-Britanniaan.
Neurath edusti Wienin piirin ”vasemmistoa”. Hän kritisoi vahvasti metafysiikkaa, hänen mukaansa kaikki mielekkäät väitteet tuli pystyä palauttamaan fysikaalisiksi väitteiksi, jotka puhuvat havaittavista ominaisuuksista.
Neurath perusti Wienissä laajalle yleisölle suunnatun yhteiskunnan ja talouden museon, Gesellschafts- und Wirtschaftsmuseum, jossa hän 1925 alkaen kehitti kuvallisen viestinnän menetelmää, niin kutsuttua wieniläistä kuvatilastojen menetelmää, jota myöhemmin nimettiin Isotypeksi, International System Of Typographic Picture Education. Neurath kehitti Isotypen yhdessä graafisen suunnittelijan Gerd Arntzin ja suunnittelijan Marie Reidemeisterin (myöh. Neurathin) kanssa, ja sen perusteluna oli kansanvalistaminen kuvien avulla.
Luxembourgin puisto

Luxembourgin puisto (ransk. Jardin du Luxembourg, tuttavallisemmin Luco) on suuri puisto Pariisissa, Ranskassa.
Puiston pinta-ala on 224 500 m², ja se sijaitsee Pariisin 6. kaupunginosassa Latinalaiskorttelissa. Ranskan senaatti kokoontuu viereisessä Luxembourgin palatsissa. Pariisin 6. kaupunginosan eli arrondissementin nimi on myös Luxembourg.
Puistossa on paljon patsaita ja veistoksia. Siellä voi myös pelata esimerkiksi tennistä ja koripalloa. Lapset uittavat leikkiveneitä pienessä lammikossa. Puiston vieressä ovat kaivosalan korkeakoulu ja Odéon-teatteri. Puiston aukioloajat vaihtelevat: se avataan kello 7.30–8.15 ja suljetaan 16.45–21.45.
Puistoa on kuvannut Albert Edelfelt maalauksessaan Luxembourgin puistossa.
DINK

DINK (engl. Double Income, No Kids) tarkoittaa kahden ansiotyössä käyvän henkilön pariskuntaa, jolla ei ole lapsia. DINK on käytössä erityisesti mainonnan demografisessa suunnittelussa, sillä kyseisellä väestöryhmällä on usein verrattain paljon varoja käytettävänään.
Käsite keksittiin juppi-käsitteen (YUP, Young Urban Professional) syntymisen myötä 1980-luvun loppupuolella, mutta se ei ole tullut sanana yhtä yleiseen käyttöön kuin "juppi".
Lentulus Batiatus

Gnaeus Cornelius Lentulus Batiatus (tai, Vatia) oli roomalainen, joka omisti gladiaattorikoulun (lat. ludus gladiatorius) Capuassa lähellä Vesuvius-vuorta Etelä-Italiassa. Koulu on jäänyt historiankirjoitukseen, koska sieltä pakeni traakialaisen orjan Spartacuksen johdolla 70−78 orjaa vuonna 73 eaa. Tämä tapahtuma aloitti kolmantena orjasotana tunnetun Spartacuksen johtaman orjakapinan (73−71 eaa.).

Identiteetti

Cambridgen ja Harvardin latinan professorina tunnettu Shackleton Bailey on arvellut, että antiikin historioitsijoiden mainitsema nimi "Batiatus" saattaisi olla korruptoitunut muoto cognomenista Vatia, mikä tarkoittaisi, että Cornelius Lentulus Vatia olisi ollut Cornelius Lentulus-sukuun adoptoitu mies, joka on syntyään ollut Servilius-suvun Vatia haaraan kuuluva Servilius Vatia. Toinen vaihtoehto on, että hän olisi ollut Corneliuksen suvun Lentulus-haaraan kuulunut mies, joka olisi adoptoitu Servilius Vatian sukuhaaraan.

Populaarikulttuurissa

Peter Ustinov esitti Batiatusta Stanley Kubrickin elokuvassa Spartacus vuonna 1960 saaden roolistaan parhaan sivuosanäyttelijän Oscarin.
Ian McNeice esitti Batiatusta vuoden 2004 minisarjassa Spartacus.
John Hannah esitti Batiatusta Starz-televisiokanavan televisiosarjoissa Spartacus: Blood and Sand (2010) ja Spartacus: Gods of the Arena (2011).
Alanen (Keuruu, Haapamäki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 44 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Katariinan palatsi

Rakennusvaiheet

Ensimmäinen rakennusvaihe vuosina 1717–1723 käsitti pienen palatsin Katariina I:n kesäkäyttöön. Arkkitehtina oli Johann Friedrich Braunstein. Rakennusta on sen jälkeen laajennettu ja muunneltu pariin otteeseen: vuonna 1733 Keisarinna Anna laajennutti sitä Mikhail Zemtsovin ja Andrei Kvasovin suunnitelmien mukaisesti.
Keisarinna Elisabet palkkasi arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrellin uudistamaan palatsin ulkoasun entistäkin ylellisemmäksi. Uudistusten toteuttaminen vei kaikkiaan neljä vuotta vuosina 1752–1756. Elisabetin ajalta ovat peräisin muun muassa palatsin edustusportaat, vastaanottosali ja meripihkahuone.
Palatsin valkoista, taivaansinistä ja kultaa yhdistelevä julkisivu on 306 metrin pituinen. Palatsia ympäröivät koristeelliset, ranskalaistyyliset puistopuutarhat, ja rakennuksen lukuisat salit on sisustettu taideaartein. Takorautaiset aidat ja portit on koristettu pronssisin koristein.

Meripihkahuone

Alun perin meripihkahuone rakennettiin 1700-luvulla, jolloin Pietari Suuri sai sen lahjaksi Preussin kuninkaalta Fredrik Vilhelm I:ltä. Nimensä huone sai seinät peittävästä meripihka-paneloinnistaan. Toisen maailmansodan aikana Puškinia miehittäneet saksalaiset siirsivät meripihkahuoneen Saksaan, mahdollisesti Königsbergin linnaan. Se katosi sodan lopussa, eikä sen kohtaloa ole pystytty selvittämään.
Vuonna 1979 aloitettiin mittavat entisöintityöt meripihkahuoneen uudelleenrakentamiseksi. Entisöinti oli kallista ja vaivalloista, koska mallina oli lähes ainoastaan vanhoja mustavalkokuvia. Alkuperäisen huoneen kopio avattiin vihdoin yleisölle 30. toukokuuta 2003 Pietarin 300-vuotisjuhlien kunniaksi. Huonetta nimitetään usein maailman kahdeksanneksi ihmeeksi mahtipontisen ulkonäön vuoksi.

Kultainen sali

Kultainen tanssisali on kooltaan noin 1 000 neliömetriä. Salin peileistä heijastuvat kullatut kyntteliköt. Katossa on Venäjän voittoa kuvaava Giuseppe Valerianin maalaus.

Edustusportaat

Juhlavat edustusportaat ovat valkoiset ja koristeena on suurikokoisia kiinalaisia ja japanilaisija maljoja. Ylätasanteella on kaksi Amor-patsasta, nukkuva ja heräävä.
Otter LCR

Palveluskäyttö

Otter LCR oli Kanadan armeijan käytössä Italiassa sekä muualla Euroopassa käydyissä taisteluissa. Kanadalaisten joukkojen lisäksi ajoneuvo oli Britannian armeijan käytössä toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen Alankomaiden armeija ja Jordanian armeija käyttivät ajoneuvoa vuosina 1945–1949 Indonesian vallankumoukseen liittyneissä taisteluissa.