google/wiki40b huggingface dataset:
Valtteri Jokinen

Valtteri Jokinen (s. 12. helmikuuta 1983 Oulu) on suomalainen judoka. Hän edustaa Riihimäen Judoseuraa ja hänen valmentajanaan toimii isä Jukka-Pekka Jokinen. Hänen pituutensa on 164 cm ja painoluokkansa alle 60 kg. Jokinen asuu Lahdessa ja on naimisissa toisen suomalaisen huippujudokan Jaana Jokisen kanssa. Jokinen on koulutukseltaan liiketalouden tradenomi.

Urheilu-ura

Jokinen aloitti judon seitsemänvuotiaana eli vuonna 1990. Ura alkoi Riihimäen Judoseurassa ja jatkuu vieläkin. Ensimmäisiin ikäluokkansa arvokisoihin Jokinen osallistui vuonna 1998 Maailman Nuorten Olympiapäivillä. 2002 loukkasi polvensa, joka aiheutti lyhyen kilpailutauon. Keväällä 2005 Jokinen voitti ensimmäisen aikuisten maailman cup -mitalin Hampurissa ja tuli kolmanneksi. Seuraavan vuoden EM-kotikisoista tuloksena oli yhdeksäs sija, mutta Jokisen taival keskeytyi loukkaantumiseen. Vuosi 2006 päättyi hyvin Swedish- ja Finnish Open -voittoihin sekä opiskelijoiden MM-kilpailujen viidenteen sijaan. Opiskelijoiden MM-kilpailujen viimeisessä ottelussa Jokisen pohjeluu kuitenkin murtui, ja vamma esti harjoittelun ja kilpailemisen keväällä 2007, jolloin käynnistyivät Pekingin olympiakarsinnat. Paluu kilpatatameille tapahtui syksyllä 2007 kahdeksan kuukauden tauon jälkeen. Jokinen tavoitteli ranking-sijoitusta yhdeksän eurooppalaisen miesjudokan joukkoon sarjassa alle 60 kg mutta ei saavuttanut olympiapaikkaan vaadittavia pisteitä.
Pekingin karsintojen jälkeen Jokinen kärsi loukkaantumisista. Kahden eri leikkaushoidon vaatineen kuntoutuksen välissä hän kuitenkin osoitti jälleen kuntonsa syksyn -09 MM-kisojen 16. sijallaan, jonka jälkeen vuorossa oli olkapääleikkaus. Keväällä 2010 Jokinen teki vahvan paluun juuri Lontoon olympiakarsintojen alkaessa ottamalla hyviä pistesijoja.
Judon karsinnat alkoivat toukokuussa 2010 ja kestivät huhtikuuhun 2012. Jokinen sijoittui painoluokkansa miehet-60 kiloa maailmanlistalla 22. parhaan joukkoon ja lunasti henkilökohtaisen paikan vuoden 2012 kesäolympialaisiin. Hän voitti Lontoon olympialaisissa Marokon Yassine Moudatirin ja hävisi eteläkorealaiselle Choi Gwang-Hyeonille, ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle.

Harjoittelu

Harrastuksiin kuului ennen judoa jalkapallo, jääkiekko, laskettelu ja lumilautailu. Judon lisäksi Jokisen harjoitusohjelmaan kuuluu kaudesta riippuen muun muassa juoksu, melonta, pyöräily, rullaluistelu, telinevoimistelu, uinti ja voimaharjoittelu.
Edyta Górniak

Edyta Anna Górniak (s. 14. marraskuuta 1972, Ziębice) on puolalainen laulaja.
Górniak oli vuonna 1994 Puolan ensimmäinen edustaja Eurovision laulukilpailussa. Hän toi maalle sen toistaiseksi korkeimman sijoituksen, toisen sijan, kappaleella To nie ja. Górniak solmi vuonna 1996 levytyssopimuksen EMIn kanssa. Vuonna 2002 hän vaihtoi levy-yhtiönsä Virginiin.
Górniakin esikoisalbumi Dotyk vuodelta 1995 ylitti myynnillään Puolassa platinalevyrajan nelinkertaisesti. Sitä myytiin yli miljoona kappaletta.
Braulio Luna

Seurajoukkueura

Luna pelasi Meksikon pääsarjassa 18 peräkkäistä kautta vuosina 1994–2012. Hän edusti pääsarjatasolla UNAM:ia (1994–1998), Américaa (1998–2002), Necaxaa (2002–2004), Veracruzia (2004–2006), San Luisia (2007–2010), Pachucaa (2010–2011) ja Estudiantes Tecosia (2011–2012). Yhteensä Luna pelasi 514 pääsarjaottelua, joissa hän teki 68 maalia.
Vuosina 2012–2014 Luna pelasi Meksikon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 41 ottelua ja teki neljä maalia edustaen Veracruzia (2012–2013), Cruz Azul Hidalgoa (2013–2014) ja Atlético San Luisia (2014).

Maajoukkueura

Meksikon maajoukkueessa Luna pelasi 32 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1997–2010. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998 ja 2002, Meksikon voittamassa CONCACAF Gold Cupissa 1998 sekä Maanosaliittojen cupissa 1997.
Kiiltokottarainen

Levinneisyys

Kiiltokottaraista tavataan Kaakkois-Aasiassa. Lisäksi sitä on istutettu Taiwaniin, missä pesii 100–10 000 paria. Kiiltokottaraista on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nancy Allen

Nancy Anne Allen (s. 24. kesäkuuta 1950 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Carrie (1976), Tappava tunnustus (1980), Blow Out – Viimeinen todistaja (1981) ja RoboCop-trilogia (1987, 1990, 1993). 
Allen tuli tunnetuksi myös televisiosta. Hän oli naimisissa Brian De Palman kanssa vuosina 1979–1983. Hänellä on ollut sittemmin kaksi uutta avioliittoa Craig Shoemakerin (1992–1998) ja Randy Baileyn (1998–2005) kanssa.
Malawin lippu

Malawin lippu otettiin käyttöön 29. heinäkuuta 2010. Lipun  yläkohdassa keskellä on aurinko, ja siinä on kolme vaakaraitaa: musta, punainen ja vihreä. 
Malawin lipun nouseva aurinko kuvaa toivoa ja Afrikan vapautta. Musta raita kuvaa Afrikan ihmisiä, punainen Afrikan puolesta kuolleita ja vihreä Malawin luontoa.

Lipun vaihto

Malawin hallitus julkaisi joulukuussa 2009 esityksensä uudesta lipusta. Tiedotusministeri Leckford Thothon mukaan uusi lippu tarvittiin, koska vanha lippu kuvasi vuoden 1964 itsenäistymisen aikaista tilannetta. Nouseva aurinko edusti toivoa ja vapautta. Malawi on kuitenkin mennyt vuosikymmenien aikana eteenpäin, ja siksi päivänkoitto ei enää voi kuvata maan tilannetta. Presidentti Bingu wa Mutharika hyväksyi lippua muuttavan lakiehdotuksen 29. heinäkuuta 2010. Katolisten pappien järjestö, monet seurakunnat ja kansalaisryhmittymät vastustivat uuden lipun käyttöönottoa, sillä he pelkäsivät lipun muuttamisen tulevan kalliiksi.
Jackass

Päähenkilöt sarjan jälkeen

Pontius ja Steve-O alkoivat tehdä omaa Wildboyz-sarjaa Jackassin jälkeen. Wildboyzia on nähty myös Nelosella.
Bam Margera kuvasi elokuvasta saamillaan lipputuloilla "Haggard"-elokuvan ja alkoi tehdä omaa sarjaa nimeltä Viva La Bam.
Ryan Dunn teki oman televisiosarjan nimeltä Homewrecker, jossa tämä auttaa tavallisia kadunmiehiä kostamaan kepposet, jotka "uhrin" kaverit 
ovat tälle tehneet, muokkaamalla heidän (kepposen tekijöiden) omista huoneistaan jotain ihan muuta. Ryan Dunn menehtyi auto-onnettomuudessa Pennsylvanian West Goshenissa 20.6.2011.
Johnny Knoxville sai elokuvarooleja ja nykyään hän on jo keskiverto Hollywood-tähti.
Lauri Koivisto

Lauri Emil Koivisto (15. toukokuuta 1893 Ylistaro – 23. joulukuuta 1978 Seinäjoki) oli suomalainen yrittäjä ja liikemies, joka tuli tunnetuksi Etelä-Pohjanmaan autokaupan keskeisenä hahmona 1930-luvulta 1970-luvulle. Hän toimi 1920-luvun lopulla perustamansa seinäjokelaisen L. Koiviston Autoliike Oy:n toimitusjohtajana koko sen toiminta-ajan 1927–1974 ja perusti myös autokoritehdas Penkon. 1950-luvulla hän omisti hetken aikaa Opel-tuotemerkin. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1960.

Elämä ja ura

Koivisto syntyi Ylistaron Untamalassa. Käytyään muutaman vuoden oppikoulua Kristiinassa hän kävi Vaasan kauppakoulun 1913–1914. Liikeuransa hän aloitti töysäläisen kauppias Nestori Hautalan renkinä, työskenteli sitten osuuskaupoissa Pyhäjärvellä ja Teuvalla ja vuodet 1921–1926 pietarsaarelaisen J. A. Holmin tupakkatehtaan edustajana.
Oman yrittäjäuransa Koivisto aloitti ostamalla Seinäjoen Soitin- ja Paperikaupan. Sen sivussa hän alkoi tehdä myös autokauppaa, joka tuohon aikaan tarkoitti lähinnä kuorma-autoja. Kolmen muun osakkaan kanssa hän perusti vuonna 1927 Seinäjoen Auto Oy:n, jonka hän jo pian omisti kokonaan. Yritys oli lähellä konkurssia 1930-luvun lamavuosina, mutta ainoa velkoja General Motors oli pitkämielinen. Sotavuosina Koivisto perusti Penko Oy:n valmistamaan autojen ”häkäpönttöjä” eli puukaasuttimia. Asemasodan aikana Penko siirtyi Sortavalaan varustamaan Suomen armeijan autoja. Sotien jälkeen Penkosta tuli erikoisajoneuvojen korien valmistaja.
Vasta sotien jälkeen Koiviston autoliike alkoi nopeasti kasvaa yhden miehen yrityksestä maakunnan johtaviin kuuluvaksi autokaupaksi. Vuonna 1955 Koivisto osti Neuvostoliiton sotasaaliiksi saksalaisilta ottaman Opel-tuotemerkin ja myi sen edelleen päämiehelleen General Motorsille. Vuoteen 1963 mennessä Koivisto omisti jo 13 autoliikettä, jotka korjaamoineen työllistivät noin 300 ihmistä. L. Koiviston Autoliike toimi vuoteen 1974 ja Koiviston pojan Pentti Koiviston johtama Penko Oy vuoteen 1985.
Koivisto toimi omien yritystensä ohella parikymmentä vuotta Seinäjoen kauppalan kunnallispolitiikassa sekä kymmenissä luottamustehtävissä liike-elämän järjestöissä. Hän oli perustamassa Etelä-Pohjanmaan Käsi- ja Pienteollisuusliittoa, Etelä-Pohjanmaan kauppakamaria ja Seinäjoen Oriyhdistystä. Hän toimi myös muun muassa Untamalan Saha Oy:n johtokunnan puheenjohtajana, Lakeuden Risti -kirkon rakennustoimikunnassa ja Etelä-Pohjanmaan Voima Oy:n ja Etelä-Pohjanmaan musiikkiopiston hallituksessa. Hän vaikutti Seinäjoen kauppakoulun perustamiseen 1952 ja Vaasan kauppakorkeakoulun syntymiseen 1966. Hänen yhteiskunnallinen vaikutuksensa jatkuu Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Pohjanmaan rahaston piirissä toimivan Oili ja Lauri Koiviston rahaston myötä.
Lauri Koiviston ja hänen puolisonsa Olga Siviä Jatkolan poika Erkki Koivisto (1927–2012) oli Tampereen yliopiston radiologian professori.
Rurik (höyryfregatti, 1851)

Rurik oli Venäjän keisarikunnan laivaston siipiratashöyryfregatti, jonka Suomen suuriruhtinaskunnan senaatti tilasi Suomen meriekipaasille. Aluksen oli suunnitellut Johan Eberhard von Schantz. Rurik-nimensä alus sai varjagipäälliköltä.
Alus rakennettiin Turun vanhalla veneveistämöllä, laskettiin vesille vuonna 1851 ja luovutettiin tilaajalle vuonna 1853. Alus oli suurin siihen mennessä Suomessa valmistettu alus, ja sen pituus oli 58 metriä (191 jalkaa), leveys 27 jalkaa, syväys 14 jalkaa ja uppouma 1 500 tonnia. Rurikin aseistuksena oli 12 kanuunaa. Cowie & Erikssonin valmistamassa höyrykoneessa oli 300 hevosvoimaa, ja alus saavutti sen voimin 11 solmun nopeuden. Skotlantilainen insinööri William Crichton oli palkattu valvomaan höyrykoneen valmistusta.
Sonnenhof

Sonnenhof on Andrea Wandelin kirjoittama lasten ja nuorten hevoskirjasarja. Kirjojen juonet perustuvat usein kommelluksille.
Nolinsk

Nolinsk (ven. Ноли́нск) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkaan laskevan Voja-joen rannalla 143 kilometriä Kirovista etelään. Kaupunki on Nolinskin piirin keskus. Asukkaita on 10 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1668 perustetusta Nolin pogostasta, josta vuonna 1780 tuli Nolinskin kaupunki ja Vjatkan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alussa se tunnettiin poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkoituspaikkana. Vuosina 1940–1957 kaupungin nimenä oli Vjatšeslav Molotovin mukaan Molotovsk. Nykyään siellä toimii mm. elintarviketeollisuutta, konepaja ja ompelimo.
K-Maro

Historia

K-Maro syntyi 1980 Libanonissa, mutta varttui Pariisissa ja muutti 1995 Montrealiin. K-Maron ensimmäinen läpimurto Québecin listoille oli hänen yhtyeensä LMDS (Les messageurs du son) kanssa. K-maron kappaleiden sanoituksiin on sekoitettu englantia, ranskaa ja joskus jopa arabiaa. Hänen ensimmäinen maailmanlaajuinen läpimurto tapahtui 2004 kappaleen Femme Like U myötä. Samana vuonna K-Maro julkaisi albumin nimeltä La Good Life. Vuotta myöhemmin, eli 2005 K-Maro julkaisi toisen albuminsa, joka sekin saavutti suosiota. Albumin nimi on Million Dollar Boy.
Johannes Vatjus

Johannes Vatjus (s. 1980) kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2019.
Vatjus asuu Haapavedellä.Hän on kuulunut vanhoillislestadiolaiseen herätysliikkeeseen, mutta irtaantunut siitä 2010-luvulla.
Ferdinand III (Toscana)

Ferdinand III (6. toukokuuta 1769 Firenze – 18. kesäkuuta 1824 Firenze) oli Toscanan suurherttua vuosina 1790–1801 ja 1814–1824. 
Ferdinand oli Habsburg-sukuisen suurherttua Leopold I:n ja tämän puolison Maria Luisan nuorempi poika. Hänestä tuli suurherttua, kun hänen isänsä kohosi 21. heinäkuuta 1790 lapsettomana kuolleen veljensä tilalle Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi nimellä Leopold II. Isänsä tavoin Ferdinand pyrki olemaan valistunut hallitsija ja toteuttamaan maltillisia uudistuksia. Hän halusi pitää Toscanan puolueettomana Ranskan vallankumoussodissa ja solmi vuonna 1792 diplomaattisuhteet tasavaltaiseen Ranskaan, mutta Englanti painosti seuraavana vuonna Toscanan liittymään Ranskan-vastaiseen liittoumaan. Ferdinand palasi puolueettomuuteen vuonna 1795. Napoleon Bonaparten armeija valtasi Toscanan ensimmäisen kerran vuonna 1799, jolloin Ferdinand joutui pakenemaan Itävaltaan. Vuoden 1801 Lunévillen rauhassa koko Toscana luovutettiin Ranskalle. Napoleon teki kompensaationa Ferdinandista Salzburgin vaaliruhtinaan vuonna 1802. Joulukuussa 1805 solmitun Pressburgin rauhansopimuksen myötä hän siirtyi vuorostaan Würzburgin herttuaksi. Hänen herttuakuntansa korotettiin seuraavana vuonna Würzburgin suurherttuakunnaksi ja se liittyi Reinin liittoon.
Napoleonin kukistuttua Ferdinand palautettiin vuonna 1814 alkuperäiseen asemaansa Toscanan suurherttuaksi. Toisin kuin useimmat muut samassa yhteydessä valtaan palanneet ruhtinaat, hän ei ryhtynyt vastavallankumouksellisiin puhdistuksiin. Hän sai näin takaisin kansan luottamuksen ja hänen politiikkansa pysyi itsenäisenä suhteessa Itävaltaan. Ferdinandin asennoituminen kuitenkin näyttäytyi nyt vanhoillisempana kuin aiemmin. Ferdinandin kuoltua vuonna 1824 Toscanan hallitsijaksi tuli hänen poikansa Leopold II.
Ferdinand III:n ensimmäinen puoliso oli hänen serkkunsa, Molempain Sisiliain prinsessa Maria Luisa, joka oli samalla hänen veljensä keisari Frans II:n puolison Maria Teresian sisko. Maria Luisa kuoli vuonna 1802, ja Ferdinand meni 1821 naimisiin itseään 25 vuotta nuoremman Saksin prinsessa Marian kanssa, joka oli myös hänen poikansa Leopoldin vaimon sisko. Jälkimmäinen liitto oli lapseton.
Lentokonespottaus

Lentokonespottaus (joskus myös nimellä lentokonebongaus) tai spottaus on lentokoneiden, niiden laskeutumisten ja nousemisten seuraamista lentoasemalta.
Lentokonespottausta voi harrastaa kuka tahansa lentokoneista kiinnostunut. Monesti kentän laidalla olevat spottaajat ovatkin vain ohikulkijoita tai muita satunnaisia lentokoneista kiinnostuneita. Spottaukseen ei tarvita minkäänlaisia välineitä, vaikka kunnon harrastelijaspottaajalla on yleensä ainakin radioskanneri, jossa on lentokoneiden käyttämä VHF-taajuusalue. Virittämällä skannerinsa paikallisen lentokentän ATIS:n taajuudelle spottaaja kuulee nousevien ja laskeutuvien lentokoneiden käyttämät kiitotiet, minkä perusteella hän löytää tiensä lentokoneiden näkemisen kannalta hyvälle paikalle. Lisäksi monella spottaajalla on mukanaan kamera, jolla voi ikuistaa näkemänsä lentokoneet. Eniten asialleen omistautuneet spottaajat saattavat jopa lintsata koulusta tai töistä, jotta saisivat kuvan harvinaisesta koneesta. Kuvia ladataan Internetiin toisten ihmisten nähtäviksi ja ihailtaviksi.
Usein spottaava saattaa pitää myös kirjaa lentoyhtiöistä, lentokonetyypeistä ja koneiden rekistereistä, joita on nähnyt ja kerätä niitä.
Perinteisesti spottailun kohteena ovat olleet isot matkustajalentokoneet, mutta myös pienemmille siviililentokoneille on omat spottaajansa, kuten myös sotilaskoneille.
Joillain spottaajilla on myös tapana aina ulkomailla käydessään spottailla paikallisella lentokentällä. Ulkomailla yleisesti spottaaminen käykin helpommin, koska spottaajille voi olla rakennettu varta vasten oma parvekkeensa tai vastaava hoidettu paikka lähellä kiitotietä, josta on helppo katsella ja valokuvata koneita, kun taas Suomessa spottaajien harrastusta saatetaan välillä jopa vaikeuttaa tarpeettomasti.
http://nuoretvalokuvaajat.fi/lentokonespottaus-mita-se-on/Finavia kertoi lokakuussa 2008 rakentavansa samanlaisen spotterilavan Helsinki-Vantaan lentoasemalle kuin ulkomaillakin. Spotterilava tai -parveke on avoinna kesäisin ja sen yhteydessä on myös ilmailumuseo.
Rose Lindsay

Rose Lindsay (5. heinäkuuta 1885 Gosford, Australia – 23. toukokuuta 1978 Lane Cove, Australia), syntyjään Rosa Soady, oli australialainen kirjailija ja graafikko.
Vaatimattomiin oloihin syntynyt Rosa Soady pääsi töihin taidekouluun malliksi. Siellä hän tutustui tulevaan aviomieheensä Norman Lindsayhyn, jonka avioliitto päättyi Soadyn kanssa syntyneen suhteen vuoksi. Vuonna 1909 Norman Lindsay muutti Lontooseen, ja Rosa Soady seurasi häntä sinne vuonna 1910. Avioliiton pariskunta solmi vuonna 1920, ja lapset syntyivät vuosina 1920 ja 1922.
Rose Lindsay oli taitava graafikko. Hän teki lukuisia grafiikan lehtiä 1900-luvulta aina 1950-luvulle. Kirjailijaksi hän ryhtyi vuonna 1963, jolloin ilmestyi hänen ensimmäinen romaaninsa Ma and Pa. Hänen teoksensa ilmestyivät uudelleen vuonna 2001.
Kaavamerkinnät

Kaavamerkinnät ovat maakunta-, yleis- ja asemakaavoissa käytettäviä merkintöjä.  Niillä määritellään mm. eri alueiden käyttötarkoitukset, rajat, tonttien rajat, rakennusoikeudet ja rakennusten kerrosluvut ja niillä ohjataan alueiden toteuttamista. Kaavamerkinnät ovat liitteenä Ympäristöministeriön asetuksessa maankäyttö- ja rakennuslain mukaisissa kaavoissa käytettävistä merkinnöistä 31.03.2000.   Kyseisellä asetuksella, joka tuli voimaan 1.5.2000, on kumottu rakennuslain nojalla annettu Sisäasiainministeriön päätös 386/1959 rakennuslain mukaisissa kaavoissa käytettävistä merkinnöistä ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset.
Ennen näitä säädöksiä ja määräyksiä olivat voimassa vuoden 1932 asemakaavalain ja siihen liittyvän rakennussäännön nojalla annetut Sisäasiainministeriön päätös asemakaavoja ja rakennussuunnitelmia piirrettäessä käytettävistä merkinnöistä 553/1943, joka annettiin 29.6.1943 .   ja Sisäasiainministeriön päätös tonttijakokarttojen laatimisesta nro 315 / 1948, joka annettiin 12. huhtikuuta 1948.
Ánir

Ánir on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee Borðoyn saaren länsiosissa. Kylä on osa Klaksvíkin kuntaa. Vuoden 2014 alussa sen asukasluku oli 60.
Psykopatologia

Psykopatologia on oppi mielenterveyshäiriöiden eli psyykkisten häiriöiden ilmenemismuodoista. Psykopatologia käsittää siten tällaisten häiriöiden tieteellisen tutkimuksen. Psykopatologisen tutkimuksen lähestymistapoja ovat biologinen, psykoanalyyttinen, behavioraalinen ja kognitiivinen paradigma.

Paradigmat

Biologisen paradigman mukaan psyykkiset häiriöt ovat seurausta epänormaaleista somaattisista, biologisista tai ruumiillisista prosesseista. Lähestymistavan mukaista teoreettista viitekehystä kutsutaan usein sairausmalliksi. Poikkeavaa käyttäytymistä kutsutaan patologiaksi, joka luokitellaan eli diagnosoidaan oireiden avulla. Terapioiksi kutsutuilla menetelmillä pyritään muuttamaan potilaan käyttäytymistä, ja mikäli poikkeava käyttäytyminen katoaa, voidaan puhua paranemisesta. Biologista paradigmaa on sovellettu menestyksellisesti muun muassa skitsofrenian periytyvyyden ja masennuksen aivokemiallisen epätasapainon tutkimuksessa sekä käyttäytymisgenetiikassa.
Psykoanalyyttinen eli psykodynaaminen paradigma pohjautuu suurelta osin Sigmund Freudin esittämille ajatuksille. Tässä lähestymistavassa huomio keskitetään alitajuisiin prosesseihin, joiden oletetaan usein kytkeytyvän varhaisen lapsuuden konflikteihin. Psyykkisten konfliktien ja niiden tukahduttamisen oletetaan saattavan liikkeelle alitajuisia psykodynaamisia prosesseja, joista mielenterveyshäiriöiden syitä pyritään etsimään. Tähän paradigmaan kuuluu myös uudempi ego-analysoinnin menetelmä, jossa painotetaan tietoisen minän toimintaa. Paradigman mukaisissa terapioissa painottuvat tukahdutettujen asioiden tiedostaminen ja niihin liittyvien pelkojen käsittely. Keskeinen terapiamuoto on psykoanalyysi.
Behavioraalisessa paradigmassa poikkeavan käyttäytymisen oletetaan kehittyneen ehdollistumisen tai mallintamisen kautta. Tutkimuksen painopisteeseen kuuluvat tällöin käyttäytymiseen ja sen oppimiseen vaikuttavat sosiaaliset tilanteet. Poikkeavan käyttäytymisen analyysissä pyritään tunnistamaan käyttäytymistä vahvistavia ja ylläpitävät seikkoja, kuten käyttäytymisestä saatavaa mielihyvää ja mielipahaa, palkkioita ja rangaistuksia. Terapiassa pyritään muuttamaan haitallisiksi katsottuja käyttäytymismalleja esimerkiksi käänteisellä ehdollistamisella, jossa aiemmin vahvistunut käyttäytymismalli ehdollistetaan vastenmieliseksi.
Kognitiivisen paradigman lähtökohtana on kokemuksien mentaalinen strukturointi. Ajatusten oletetaan toimivan voimakkaina vaikuttimina tunnetilojen syntymiseen. Poikkeavan käyttäytymisen pääasiallisina vaikuttimina nähdään toimimattomat ajatusprosessit ja irrationaaliset tulkinnat. Kognitiivinen paradigma on usein hyvin lähellä behavioraalista paradigmaa, jolloin voidaan puhua kognitiivis-behavioraalisesta lähestymistavasta.
Psykopatologiaan läheisesti liittyviä tutkimusaloja ovat psykiatria, joka tutkii ja hoitaa mielenterveyden häiriöitä lääketieteen keinoin, sekä kliininen psykologia, joka on mielenterveyden tutkimiseen ja hoitoon erikoistunut psykologian sovellusalue. Erityisesti psykiatrit tarvitsevat työssään tuloksia kuvailevasta psykopatologiasta, jonka tehtävänä on selittää ja kuvata mielisairauksien tyypilliset oireet ja oireyhtymät.
Harsosääsket

Ulkonäkö

Harsosääsket ovat hentorakenteisia, noin 2-3 mm:n pituisia, lentäviä hyönteisiä.
Niillä on pitkät, helminauhamaiset tuntosarvet sekä pitkät jalat. Ruumis on yleensä musta, kyttyräselkäinen, takaruumis hoikka. Siipien suonitukselle on tyypillistä siiven kärkeen päättyvä heinähankokuvio.
Harsosääsken toukat ovat jalattomia ja niillä on musta pääkapseli. Väriltään toukat ovat lasimaisen läpikuultavia, muuttuen myöhemmin valkoisiksi. Täysikasvuisina toukat ovat 6-7 mm pitkiä.

Elämänkierto

Harsosääskien elämänkierto (muna, kolme toukkavaihetta, kotelo ja aikuinen) kestää noin 3-4 viikkoa. Harsosääskien biologisessa torjunnassa voidaan käyttää ainakin harsosääskipetopunkkia (Hypoaspis miles) ja isosukkulaa (Steinernema feltiae).

Harsosääski kasvintuhoojana

Harsosääskille alttiita koristekasveja ovat begonia, petunia, lehtikaktus, joulutähti, pelargoni, tulilatva, neilikka, esikko, liljat, syklaami ja orkideat. Harsosääsket ovat lisäksi yleisiä myös yrteillä, salaateilla, kurkuilla sekä tomaatilla. Harsosääskiä esiintyy erityisesti silloin, kun kasvualusta on riittävän kostea. 
Aikuiset harsosääsket syövät levää, sienirihmastoa sekä kaikenlaista mätänevää orgaanista ainesta. Toukat syövät edellisten lisäksi pistokkaiden ja taimien hentoja hiusjuuria sekä kasvupisteen kallussolukkoa.
San José (departementti)

San José on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on San José de Mayo. Departementin pinta-ala on 4 992 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 109 670 henkeä.
San José sijaitsee Uruguayn eteläosassa. Siellä on kaksi noin 30 000 asukkaan kaupunkia, Ciudad del Plata ja pääkaupunki San José de Mayo. Näiden lisäksi maakunnassa on lukuisia muutaman tuhannen asukkaan pikkukaupunkeja, joiden joukossa on rantalomakohteita kuten Quinta del Horno.