google/wiki40b huggingface dataset:
Järvisyyhy

Järvisyyhy (eli uimarinkutka) on varsinkin kesäisin matalissa, mutapohjaisissa järvissä esiintyvien verimatoihin kuuluvien loistoukkien (Trichobilharzia parocellata ja Ornithobilharzia) aiheuttama vaiva. Ne loisivat vesilintujen verisuonistossa, ja niiden kerkariatoukat tunkeutuvat ihon läpi ihmisen uidessa saaden aikaan ihottumaa ja kutinaa. Tätä ihottumaa ja kutinaa kutsutaan järvisyyhyksi, jos ihminen toistuvasti altistuu niille. Itse toukka ei voi lisääntyä ihmisessä, ja se kuolee muutaman tunnin kuluessa kiinnityttyään ihmiseen.  Järvisyyhy on vaaraton mutta kiusallinen vaiva, joka kestää tavallisesti vähän yli viikon. Oireina esiintyy kutiavia näppylöitä. Imumatojen kiinnittymistä ihoon voi ehkäistä käymällä suihkussa heti uinnin jälkeen.
Järvisyyhy on yleisimpää mutapohjaisilla rannoilla ja rannoilla, joissa esiintyy paljon vesilintuja.

Hoito

Järvisyyhy paranee itsestään 1 – 3 viikossa. Järvisyyhyn oireita voidaan hoitaa antihistamiinilla, joka lievittää kutinaa. Hydrokortisonivoide lyhentää jonkin verran iho-oireiden kestoa. 
Järvisyyhyn voi ehkäistä käymällä suihkussa uimisen jälkeen, sillä se estää toukkien tunkeutumista ihon läpi. Myös saunomisella on uskottu olevan ehkäisevä vaikutus, sillä korkeat lämpötilat tappavat loistoukat ennen kuin ne ehtivät kaivaa tiensä ihon läpi.
Rapid City

Maantiede

Rapid City sijaitsee Etelä-Dakotan osavaltion länsiosassa Penningtonin piirikunnassa Mustien kukkuloiden juurella. Kaupungin läpi virtaa Rapid Creek-joki. Lännessä kohoavien kukkuloiden lisäksi muilla ilmansuunnilla aukeaa preeria. Jonkin matkan päässä kaupungista sijaitsevat esimerkiksi Wind Caven- ja Badlandsin kansallispuistot, sekäa Mount Rushmore.

Historia

Hieman ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista alueelle Mustien kukkuloiden seutua asuttivat lakotat ja heidän liittolaisensa. Liittovaltion kanssa solmittujen sopimusten mukaisesti alue kuului intiaaneille, mutta vuonna 1874 kukkuloiden alueelta löytyi kultaa. Alueelle alkoi tulvia siirtolaisia. Rapid City perustettiin vuonna 1876 ja paikkaa mainostettiin porttina Mustille kukkuloille. Kaupunista alettiin myydä tarvikkeita  kukkuloille matkaaville kaivosmiehille ja alueelle saapuville siirtolaisille. Vuoteen 1900 mennessä paikasta oli kasvanut merkittävä lähialueen kaupan keskus.
Autoliikenteen yleistymisen myötä Mustat kukkulat alkkoivat houkutella kasvavia määriä turisteja. Alueen nähtävyyksiin kuului esimerkiksi Mount Rushmore, jonka valmsitamisen Gutzon Borglum aloitti poikansa Lincoln Borglumin kanssa vuonna 1927. Veistos valmistui lopulta vuonna 1938. Turismin avulla Rapid City selvisi suuresta 1930-luvun lamasta, mutta turismi koki vakvan iskun, kun polttoainetta alettiin säännöstellä toisen maailmansodan aikana.  Toisaalta taloudellinen piristysruiske oli Ellsworthin ilmatukikohdan perustaminen, jonka mukana kaupunkiin muutti monia sotilasperheitä. Seurannut rakennusbuumi kesti 1950-luvulle saakka, mutta hidastui seuraavalla vuosikymmenellä. 9. kesäkuuta 1972 kaupunkiin iski tuhoisa tulva, jossa menetti henkensä 200 henkilöä. Tulvan vahinkojen korjaamisen yhteydessä joen ranta tyhjennettiin ja muutettiin puistoksi.

Talous

Rapid City on oman alueensa kaupan, kulttuurin, liikenteen, koulutuksen ja terveydenhuollon keskus. Talouden kulmakiven muodostaa matkailu. Lähistöllä sijaitsevat monet maan tunnetuimmista kansallispuistoista. Matkailijoita kaupunissa palvelevat hotellit ja ravintolat. Huomattava vaikutus kaupungin taloudelle on edelleen myös Ellsworthin ilmatukikohdalla. Rapid Cityssä on myös monia ympäröivälle maaseudulle kohdistettuja palveluja ja teollisuutta.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Rapid Cityssä aikavälillä 2013–2017 olivat 48 895 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 28 643 dollaria. 16,3 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Rapid Cityn asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 67 956 ja vuoden 2017 arvion mukaan 74 421. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 126 382. Kaupungin asukkaista 79,7 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 77,2 %), 1,2 % afroamerikkalaisia, 11,4 % intiaaneja, 5 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,5 % aasialaisia. 4,3 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 2,4 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Katanpää

Katanpään linnake on Kustavin ulkosaaristoon Lypyrtin saaren Katanpään niemeen ensimmäisen maailmansodan aikana 1915–1917 rakennettu linnake, joka muodosti Pietari Suuren merilinnoitusketjun pohjoisimman osan. Lypyrtin saarella sijaitsi optinen lennättimen asema jo Krimin sodan ajoista saakka ja Katanpäätä oli käytetty sotasatamana jo Suomen sodan aikana 1808.
Linnakkeen tiloissa toimi 1931–1940 vankila ja siellä tehtiin varustelutöitä sotavuosina 1939–1944. Katanpäätä pommitettiin vain kerran jatkosodan aikana. Katanpää siirtyi Merivoimilta Metsähallitukselle vuonna 1999.
Saarella on kasarmirakennuksia ja puinen vesitorni sekä kaksi betonoitua tykkipatteria bunkkereineen. Pattereille johtavat mukulakivillä päällystetyt tykkitiet ja saarta suojaavan kivivallin sisäpuolella kulkee myös kivetty tie. Kasarmirakennusten julkisivut ja sisätilat ovat säilyneet lähes alkuperäisessä asussa. Saaren linnoitukset on suojeltu muinaismuistolailla.
Katanpään linnake innake on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Katanpään niemi linnakkeineen on myös osa Selkämeren kansallispuistoa ja se muodostaa myös Natura 2000 -suojelualueen.
Hurrikaani Ivan

Hurrikaani Ivan oli yhdeksäs nimetty trooppinen myrsky vuoden 2004 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden voimakkain trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimpaan eli 5. luokkaan Myrsky aiheutti tuhoja Grenadassa ja Jamaikalla sekä Kuuban länsiosissa. Yhdysvaltojen puolella vahinkoja tuli Alabamassa ja Floridassa.

Hurrikaanin kehitys

Ivaniksi kehittynyt säähäiriö syntyi Kap Verden tienoilla syyskuun toisena päivänä. Se voimistui ja luokiteltiin trooppiseksi hirmumyrskyksi syyskuun 5. päivänä, kun se oli vajaat 2 000 km Tobagon itäpuolella. Se voimistui harvinaisen nopeasti ja kehittyi jo samana päivänä 3. luokan hurrikaaniksi. Myöhemmin se heikkeni hiukan ja liikkui kohti Karibiaa. Grenadassa Ivan riehui 7. syyskuuta. Karibianmerellä se voimistui uudelleen ja kasvoi pian 5. luokan hurrikaaniksi. Voimakkaimmillaan Ivan oli 12. syyskuuta, jolloin sen keskusmatalapaine oli pudonnut 910 hPa:iin. Ivan heikkeni huomattavasti juuri ennen iskeytymistään Yhdysvaltojen rannikolle Alabamaan. Se kulki koilliseen Alabaman poikki, heikkeni mantereelle jouduttuaan edelleen, mutta kaartoi takaisin länteen ja voimistui uudelleen aiheuttaen rankkasateita Teksasissa.

Hurrikaanin aiheuttamat tuhot

Grenadassa kuoli 39 ihmistä, ja koko valtion infrastruktuuri vaurioitui pahoin. Jamaikalla kuoli 15 henkeä, Venezuelassa viisi, Dominikaanisessa tasavallassa neljä, Haitissa kolme ja Barbadoksella ja Tobagolla yksi. 
Yhdysvalloissa Ivanin lasketaan aiheuttaneen aineellisia vahinkoja 13 miljardin dollarin edestä. Karibian kehityspankin mukaan tuhot Karibian saarilla, lähinnä Grenadassa, Jamaikalla, ja Caymansaarilla, olivat noin kolme miljardia dollaria. Kuubassa arvioitiin tulvavahinkojen olleen 1,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Yrjö Wuorentaus

Yrjö Ilmari Wuorentaus, sukunimi vuoteen 1906 Wikman (8. elokuuta 1885 Kestilä – 1964) oli suomalainen filosofian kandidaatti, kalastustarkastaja, päätoimittaja ja opettaja.
Wuorentauksen vanhemmat olivat maanviljelijä, rakennusmestari Johan Wikman ja Greta Liisa Molander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1922. Hän teki tutkimusmatkat Jenisein suupuolelle 1915 sekä Kamtsatkaan ja Amurin alueelle 1917. 
Wuorentaus oli Edistyspuolueen järjestösihteerinä 1920–1921, suomalaisen normaalilyseon luonnonhistorian ja maantiedon tuntiopettajana 1922–1923 ja SOK:n osuuskauppakoulun talous- ja kauppamaantiedon opettajana 1929–1938. Hän toimi Suomen kalastusyhdistyksessä konsulttina 1923–1924 sekä yhdistyksen sihteerinä 1925–1953. Hän oli Evon kalastuskoulun opettajana 1925–1928, kalastuskomitean jäsenenä 1929–1933 ja kalastuslakitoimikunnan jäsenenä 1937. Suomen kalastuslehden päätoimittajana Wuorentaus oli 1931–1953. Hän oli myös Oulun läänin kalastustarkastajana.
Wuorentaus oli Pohjois-Pohjalainen Osakunnan kuraattorina 1917–1920 ja 1922–1929 sekä Ylioppilaslehden päätoimittajana 1922.
Yrjö Wuorentaus oli naimisissa 1919–1940 Anna Fredrika Mäkelän (k. 1940) kanssa.
Stegosaurus

Löytäminen

Stegosauruksen fossiili löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1877 Coloradosta, ja lajin nimesi Othniel Charles Marsh. Sille annettiin nimi Stegosaurus, joka tarkoittaa "katettu lisko". Stegosaurusta on löydetty pääasiassa Yhdysvalloista, mutta myös Portugalista.

Kuvaus

Stegosaurus oli kasvinsyöjädinosaurus, joka asui noin 155 miljoonaa vuotta sitten jurakauden lopulla Pohjois-Amerikan länsiosassa ja eri puolilla Eurooppaa. Se tunnetaan selässään olleista kilvistä.

Mielenkiintoista on se, että kaikista dinosauruksista Stegosauruksella oli yhdet pienimmistä aivoista. Vaikka Stegosauruksen aivojen todellinen anatomia on tällä hetkellä tuntematon, niiden painoksi on arvioitu noin kolme unssia, mikä on poikkeuksellisen vähän eläimelle, joka painaa yli viisi tonnia.
Stegosaurus oli keskikokoinen kasvinsyöjä, joka käveli neljällä jalalla. Sen takajalat olivat pitemmät kuin etujalat, joten sen selkä vietti ylöspäin. Stegosaurus kasvoi yleensä noin 6,5 metrin pituiseksi, mutta joskut yksilöt jopa yhdeksän metrin pituisiksi. Se saattoi kasvaa neljän metrin korkuiseksi. Ne painoivat noin 4,5 tonnia.

Puolustus

Stegosaurus ei ollut tarpeeksi nopea pakenemaan petoja, joten se tarvitsi hyvän puolustuksen. Sillä oli häntänsä kärjessä neljä 1,2 metrin pituista piikkiä. Stegosauruksella oli lisäksi selässään ja hännässään timantinmuotoisia litteitä levyjä, jotka saattoivat ehkä pelottaa pedon tiehensä ilman taistelua.
Alusta alkaen oli selvää, että hännän piikit olivat puolustusase, mutta kilpien tarkoitus oli hämärä. Aluksi niiden oletettiin olevan suojakilpiä, mutta ne olivat oudossa paikassa ja liian korkealla ollakseen tehokkaita. Tarkempi tutkimus osoitti, että kilvet olivat muodostuneet kennomaisista luista, ja että ne olivat täynnä verisuonia. Se oli kaikkein epätodennäköisin rakenne puolustautumisvälineeksi. Sitten keksittiin, että kilvet auttoivat ruumiinlämmön säätelyssä. Kylminä aamuina Stegosaurus saattoi kääntyä aurinkoon ja lämmittää kilvet nopeasti. Kilpien läpi virtaava veri auttoi sitten kohottamaan ruumiinlämmön. Päivän kuumuudessa taas levyjen läpi puhaltava tuulenviri saattoi vilvoittaa dinosaurusta samoin kuin nykyisten norsujen korvat. On myös esitetty, että kilpien läpi virtaava veri värjäsi ne punaisiksi, ja se auttoi mahtailussa muita yksilöitä vastaan ja auttoi ehkä pelottamaan nälkäisen pedon pois.

Aivot

Vaikka Stegosaurus oli suurikokoinen, sen aivot olivat pienet. 1880-luvulla Marsh teki valoksen Stegosauruksen aivo-ontelosta, mikä osoitti aivojen olleen hyvin pienet, kokoon verrattuna pienimmät kuin millään muulla dinosauruksella. 
Aivot olivat pienet moneen muuhun dinosaurukseen verrattuna, mutta normaalin kokoiset hitaalle kasvinsyöjälle.
Kansainvälinen lasten päivä

Kansainvälinen lasten päivä (myös lapsen oikeuksien päivä) on YK:n yleiskokouksen aloitteesta vuodesta 1954 vietetty kansainvälinen vuosipäivä. Päivän ajankohta vaihtelee maittain. Useissa maissa, myös Suomessa sitä vietetään 20. marraskuuta, sillä tuona päivänä vuonna 1959 hyväksyttiin Lasten oikeuksien julistus ja 20. marraskuuta 1989 Lapsen oikeuksien sopimus.
Suomessa päivä merkittiin Suomen UNICEFin aloitteesta lastenpäivän nimellä kalentereihin 1990-luvulla. Aluksi ajankohtana oli lokakuun ensimmäinen maanantai, mutta vuodesta 2002 lähtien päivää on vietetty 20. marraskuuta nimellä Lapsen oikeuksien päivä. Vuodesta 2020 lähtien se on päätetty merkitä kalenterihin myös liputuspäiväksi.
HMS Dragon (1760)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1783 ja se myytiin 1. kesäkuuta 1784 Portsmouthissa 620 punnalla.
Hishi (1921)

Palvelus

Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partioveneeksi No.37. Alus vaurioitui korjauskelvottomaksi Borneon edustalla käydyssä taistelussa 24. tammikuuta 1942 ja se poistettiin alusluettelosta 10. huhtikuuta.
Tuhkimotarina (televisiosarja)

Juoni

Tuhkimotarina kertoo Valentina Villanuevasta (Natalia Streignard), hyväsydämisestä pulleasta tytöstä, joka kohtaa paljon esteitä tavoitellessaan onnellisuutta. Tarina alkaa noin 25 vuoden takaa Villanuevan perheestä. Juan Ángel Villanueva (Flavio Caballero) löytää merenrannalta laivan haaksirikosta selviytyneen nuoren naisen. Nainen kertoo olevansa Olimpia Mercouri (Hilda Abrahamz), rikkaan kreikkalaisen perheen tytär. Juan Ángel rakastuu kauniiseen Olimpiaan ja vie tämän kotiinsa asumaan. Samassa talossa asuvat Juan Ángelin veli Luis Felipe Villanueva (Manuel Salazar) ja tämän vaimo, tunnettu laulaja Eva Lanz de Villanueva (Mimi Lazo). Luis Felipe alkaa ajan myötä epäillä Olimpian henkilöllisyyttä. Hän saa selville, että Olimpia on todellisuudessa prostituoitu nimeltä María Joaquina Crespo. Luis Felipe uhkaa paljastaa totuuden kaikille. Olimpia tahtoo pitää kiinni saavuttamastaan asemasta ja elämästä, ja tappaa Luis Felipen työntämällä tämän alas parvekkeelta. Olimpia ei jää kiinni eikä hänen salaisuutensa paljastu.
Vuosien kuluttua Luis Felipen ja Evan ainoa tytär, nyt 17-vuotias Valentina valmistuu sisäoppilaitoksesta. Hän valmistautuu muuttamaan takaisin äitinsä luo, kun Eva kuolee yllättäen tuhoisassa lento-onnettomuudessa. Surun murtama Valentina muuttaa Juan Ángelin ja Olimpian luo vanhempiensa entiseen taloon. Valentina saa sukulaisiltaan ristiriitaisen vastaanoton. Hän joutuu uudessa kodissaan pilkan kohteeksi painonsa ja ulkomuotonsa vuoksi. Olimpia puolestaan ei voi sietää Valentinaa sillä hän tietää, että Villanuevien talo ja suuri omaisuus kuuluvat Luis Felipen ja Evan tyttärenä Valentinalle. 
Juan Ángelin ja Olimpian vanhimmasta pojasta Orestesista (Juan Pablo Raba) tulee Valentinan suojelusenkeli. Valentina rakastuu komeaan ja urheilulliseen Orestesiin, muttei usko saavansa tunteillensa vastausta. Muiden asenteista ja ennakkoluuloista huolimatta Orestes rakastuu Valentinaan. Heidän onnensa tiellä ovat kuitenkin niin Olimpia kuin Orestesin entinen tyttöystävä Chiqui (Norkys Batista), jotka tekevät kaikkensa pitääkseen Valentinan ja Orestesin erossa toisistaan.

Sarjan teemoja

Sarja korostaa sisäistä kauneutta. Siinä halutaan näyttää, että kaunein nainen ei aina ole missin mitoissa. Sarja myös korostaa unelmia, ja sitä, että niistä ei pidä luopua, koska ei koskaan voi tietää milloin ne toteutuvat. Sarjassa esitellään myös yleisiä ongelmia, joita varsinkin Venezuelassa esiintyy. Näitä ovat muun muassa seksuaalinen syrjintä, väkivalta, orvot ja HIV.
Elie Carafoli

Elie Carafoli (15. syyskuuta 1901, Veria, Kreikka – 24. lokakuuta 1983, Bukarest, Romania) oli romanialainen lentokoneinsinööri. 
Elie Carafoli syntyi romanialaiseen perheeseen, joka asui Kreikassa. Perhe muutti Kreikasta vuonna 1915 Romaniaan. Hän aloitti opintonsa vuonna 1919 Bukarestin teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui sähköinsinööriksi. Hän suoritti jatko-opintoja Pariisin yliopistossa opiskellen myös Institut Aérotechniquessa  Saint-Cyr-l'Écolessa. Hän väitteli vuonna 1928. Väitöskirjan englanniksi käännetty nimi oli Contribution to the theory of aerodynamic lift. 
Hän palasi vuonna 1928 Bukarestiin, jossa liittyi Bukarestin teknillisen korkeakoulun henkilöstöön. Hänestä tuli ensimmäinen aerodynamiikan opettaja - vuonna 1936 hänestä tuli professori. Kouluun rakennettiin Balkanin ensimmäinen tuulitunneli. Hän teki tutkimusta mm. ylisoonisen virtauksen siipiprofiileista.
Vuodet 1930–1937 Carafoli työskenteli Industria Aeronautică Română -lentokonetehtaalla. Hän suunnitteli yhdessä Lucién Virmoux'n kanssa (Blériot Aéronautique -yhtiöstä) IAR CV-11 -hävittäjän. Koneen prototyyppi lensi vuonna 1931 ja tuhoutui. Carafoli suunnitteli myös IAR 14 ja IAR 15 lentokoneet. Vuonna 1937 hän aloitti IAR 80 -hävittäjän suunnittelun.
Vuonna 1948 Carafoli valittiin Romanian Akatemiaan. Seuraavana vuonna hänestä tuli Akatemian alaisen Soveltavan mekaniikan instituutin johtaja. 
Carafoli toimi International Astronautical Federationin puheenjohtajana vuodet 1968-1970. Vuonna 1971 hän uudelleenorganisoi Henri Coandăn kanssa Bukarestin teknillinen korkeakoulun lentotekniikan osaston.
Enalapriili

Fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet

Enalapriili on huoneenlämpötilassa valkoista tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee pienessä määrin veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja metanoliin. Se on optisesti aktiivinen yhdiste ja metanoliliuoksessa sen ominaiskiertokyky on −42,2 °.

Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet

Enalapriili itsessään on aihiolääke, jolla ei ole fysiologista merkitystä. Ihmisen elimistössä se metaboloituu hyvin nopeasti maksan esteraasientsyymien vaikutuksesta aktiiviseksi dikarboksyylihappojohdannaiseksi enalaprilaatiksi. Lääke annetaan aihiolääkkeenä, koska enalaprilaatin imeytyminen ruuansulatuskanavasta on heikkoa, kun taas enalapriili imeytyy hyvin. Enalaprilaatti on angiotensiinikonvertaasientsyymin inhibiittori. Angiotensiinikonvertaasin toiminnan estyessä verisuonia supistavien angiotensiinin hajoamistuotteiden määrä elimistössä vähenee ja myös verisuonia laajentavan ja siten verenpainetta laskevan bradykiniinin hajoaminen vähenee.
Enalapriilia käytetään laskemaan korkeaa verenpainetta sekä hoitamaan sydämen vajaatoimintaa. Tehokkaimmillaan lääke on vaikean vajaatoiminnan hoidossa. Enalapriilin on todettu vähentävän sydämen vajaatoiminnasta johtuvaa kuolleisuutta noin 40 prosentilla. Enalapriilia voidaan käyttää yhdessä muiden verenpainetta alentavien lääkkeiden kuten diureettien kanssa. Lääkeainetta voidaan käyttää myös kotieläinten kuten koirien sydämen vajaatoiminnan hoitoon.

Sivuvaikutukset

Tyypillisimpiä enalapriilin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat muiden angiotensiinikonvertaasin estäjien tavoin kuiva yskä, suun kuivumisen tunne, makuaistin ja ruokahalun menettäminen, huonovointisuus, unettomuus ja ihon kutiseminen tai lievä allerginen ihottuma.
HD 81040

HD 81040 on melko paljon Aurinkoa muistuttava keltainen kääpiö Leijonan tähdistössä. Tähti sijaitsee 106,2 valovuoden päässä ja sen kirkkaus on 7,74 magnitudia, joten se ei näy paljain silmin. Tähden spektrityyppi on G2-3V, absoluuttinen kirkkaus +5,17 ja massa 0,96 Auringon massaa. Tähden luminositeetti on 0,81 Aurinkoa, säde 0,86 Auringon säteestä ja pintalämpötila 5 700 K. Tähden metallipitoisuus on 69% Auringosta. Uusin tähden ikä-arvio noin 4 180 miljoonaa vuotta, aiemman ollessa 800 miljoonaa vuotta. Tähdellä on massiivinen eksoplaneetta soikealla radalla.
Tekes

Tekes (nykyisin Business Finland)  oli Suomen valtion virasto, joka aktivoi ja rahoitti yritysten, yliopistojen ja korkeakoulujen sekä tutkimusyksikköjen tutkimus- ja kehitysprojekteja. Tekes perustettiin vuonna 1983. Sen vuosibudjetti oli noin 500 miljoonaa euroa, josta noin kolmannes käytettiin yliopistojen ja tutkimuslaitosten tutkimukseen ja loput yritysten tuotekehityksen tukemiseen. Viraston virallinen nimi oli vuosina 2014–2017 Innovaatiorahoituskeskus Tekes. Virallisia yhteyksiä lukuun ottamatta käytössä oli lyhyt muoto Tekes. Vuoden 2018 alussa  kansainvälistymis-, investointi- ja matkailunedistämispalveluita tarjoava Finpro ja Tekes yhdistyivät uudeksi toimijaksi nimeltä Business Finland.
Business Finlandin tehtävissä Suomessa ja ulkomailla työskentelee noin 400 henkeä, joista 90 ELY-keskuksissa.

Toiminta

Tekesin toimintaperiaatteena oli, että se pyrki auttamaan yrityksiä muuttamaan kehittämiskelpoisia ideoita liiketoiminnaksi. Rahoituksen lisäksi se tarjosi asiantuntijapalveluja. Virasto ei itse tehnyt tutkimustyötä. Toiminnallaan se pyrki lisäämään elinkeinoelämän kansainvälistä kilpailukykyä sekä yhteiskunnan hyvinvointia kasvattamalla tuotantoa ja vientiä sekä luomalla perustaa työllisyydelle. Tekes oli keskeinen toimija Suomen innovaatiojärjestelmässä. Laajan kotimaisen ja kansainvälisen verkostoitumisen avulla se pyrki varmistamaan uusien innovaatioiden synnyn.
Tekes toimi yhteistyössä noin 50 yliopiston ja 3 000 yrityksen kanssa. Virasto sai rahoituksensa työ- ja elinkeinoministeriöltä eli valtion budjetista.
Andri Rusol

Andri Rusol (ukr. Андрій Русол, s. 16. tammikuuta 1983 Kirovohrad) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja pelaa tällä hetkellä FK Dnipro Dnipropetrovskissa.
Rusol aloitti uransa FK Zirka Kirovohradissa. Sieltä hän siirtyi kaudeksi 1999/2000 FK Kryvas Kryvy Rihiin, jossa hän pelasi 40 ottelua vuoteen 2003. 2003 hän siirtyi nykyiseen seuraansa.
Ukrainan maajoukkueessa Rusol debytoi 31. maaliskuuta 2004 Makedoniaa vastaan. Hän on pelannut 25 maaottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia (tilanne 19. kesäkuuta 2006). Rusol pelasi kaikissa Ukrainan MM-karsintaotteluissa vuoden 2006 kisoihin. 2006 MM-kisoissa ottelussa Saudi-Arabiaa vastaan Rusol teki Ukrainan kaikkien aikojen ensimmäinen MM-kisamaalin.
Eirik Arnkil

Jarl Eirik Fritjof (J. E.) Arnkil (7. kesäkuuta 1916 Oulu – 7. elokuuta 2011 Helsinki) oli Metsähallituksen ylijohtaja ja metsäneuvos.
Arnkil valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän yhteislyseosta vuonna 1934 ja suoritti asepalveluksensa kenttätykistössä. Hän aloitti metsäalan opinnot Helsingin yliopistossa syksyllä 1935 ja valmistui metsänhoitajaksi keväällä 1938. Hän osallistui talvisotaan Laatokan Karjalassa ja jatkosotaan Rukajärven suunnalla. Arnkil haavoittui syksyllä 1941 ja toimi myöhemmin patterin päällikkönä. Hän oli sotilasarvoltaan majuri.
Vuodet 1939–1955 Arnkil työskenteli A. Ahlström Oy:n palveluksessa Kainuussa ja Pohjois-Savossa ja siirtyi sitten metsähallintoon hankintatekniikan ylitarkastajaksi Rovaniemelle. Vuonna 1967 hän aloitti metsähallituksen valtionmetsien ylijohtajana Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1980.
Arnkil oli erityisesti puunkorjuun ja metsäteknologian asiantuntija. Hän järjesti koulutusta ja kirjoitti aiheesta kirjoja ja artikkeleita. Arnkil hoiti useita alaan liittyviä luottamustehtäviä ja istui muun muassa Metsänhoitajaliiton hallituksessa ja toimi Suomen Metsätieteellisen Seuran puheenjohtajana.
Arnkil oli metsänhoitajasukua. Hänen isänsä Jarl Arnkil ja setä, metsäneuvos Gunnar Arnkil toimivat metsäpäällikköinä eri yrityksissä. Arnkilin veli Rolf Arnkil työskenteli ylimetsänhoitajana Kymi Oy:ssä. Myös Arnkilin nuorin poika ja tämän puoliso ovat metsänhoitajia.
Achatina immaculata

Elintavat

Achatina immaculata on yleensä aktiivinen yöllä tai illalla.
Roman Weidenfeller

Seurajoukkueura

Weidenfeller siirtyi vuonna 1998 Kaiserslauternin juniorijoukkueeseen, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuonna 2000 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Hänen vastuunsa jäi lopulta kuitenkin hyvin vähäiseksi edustusjoukkueessa, pelaten vain kuudessa sarjaottelussa kahden kauden aikana.
Kesällä 2002 hän siirtyi ilmaisella siirrolla Borussia Dortmundiin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 17. joulukuuta 2003 vanhaa seuraansa Kaiserslauternia vastaan.
Kauden 2007–2008 alkuvaiheessa Weidenfeller sai kolmen ottelun pelikiellon ja 10 000 euron sakon herjattuaan rasistisesti Schalke-pelaaja Gerald Asamoahia. Lehtitietojen mukaan saksalaisvahti oli tarjoutunut pyytämään anteeksi tapahtunutta Asamoahilta, mutta kieltäytynyt tekemestä siitä julkista lausuntoa.
Tervon varalaskupaikka

Tervon varalaskupaikka sijaitsee Tervon kunnassa seututie 551:llä noin kaksi kilometriä kunnan keskustasta Karttulaan päin. Varalaskupaikan pituus on noin kolme kilometriä. Tervon varalaskupaikka on osa Suomen varalentotukikohtien järjestelmää.