google/wiki40b huggingface dataset:
Luujauho

Luujauho on maaperän lannoitteena ja aiemmin myös kotieläinten kivennäisrehuna käytetty luista valmistettava jauhe. Teurastamoilta saatavat luut voidaan ensin keittää vedessä tai vesihöyryssä, jolloin rasva ja liima-aineet saadaan erilleen ennen luiden jauhamista. Toinen tapa rasvan erottamiseksi on käsitellä rouhittuja luita bensiinillä. 
Rehuluujauho sisältää pääasiassa trikalsiumfosfaattia Ca₃(PO₄)₂ ja siinä on noin 32 prosenttia kalsiumia ja 14 prosenttia fosforia. Lannoitteena luujauhoa on käytetty Etelä-Euroopassa vuosisatoja viiniköynnösten ja öljypuiden kasvun edistämiseen. Nykyisin sen käyttö lannoitteena on vähäistä.
Geoffrey Hughes

Nuoruus

Hughes syntyi Wallaseyssa, Cheshiressä vuonna 1944. Hän kävi koulua Abbotsford Roadissa Liverpoolissa. Hughes työskenteli ensin automyyjänä, mutta samoihin aikoihin hän esiintyi toisinaan Merseyside Unityn teatterissa ja päätti myöhemmin ryhtyä ammattinäyttelijäksi.

Ura

Hughes aloitti uransa repertoaarissa Victoria Theatressa. Hänen ensimmäinen West End-roolinsa oli Maggie May -musikaalissa vuonna 1964, ja vuonna 1966 hän teki ensiesiintymisensä televisiossa komediasarjassa The Likely Lads. Vuonna 1968 Hughes toimi Paul McCartneyn ääninäyttelijänä animaatioelokuvassa Keltainen sukellusvene.
Hughes tuli tunnetuksi aloitettuaan Eddie Yeatsin roolissa saippuasarjassa Coronation Street vuonna 1974. Hän oli esiintynyt sarjassa aiemminkin pienessä roolissa vuonna 1967. Hughesin hahmo Eddie oli pikkurikollinen, joka yritti jatkuvasti rikastua erilaisten juonien avulla. Hughes jätti sarjan vuonna 1983, mutta vieraili sarjassa neljä vuotta myöhemmin.
Vuonna 1990 Hughes aloitti toisessa tunnetussa roolissaan, Pokka pitää -komediasarjan Onslowina. Hughes oli mukana sarjassa sen loppuun asti, ja palasi rooliin vielä kahdessa sarjan tapahtumia läpikäyvässä kokoelmajaksossa vuosina 1997 ja 2008. Vuosina 2001–2005 sekä yhdessä jaksossa vuonna 2007 Hughes esitti Vernon Scrippsiä sarjassa Sydämen asialla, ja vuosina 1998–2008 Twiggyä komediasarjassa Sohvanvaltaajat. Hughesin Coronation Street -roolihahmon tavoin myös Vernon ja Twiggy olivat pikkurikollisia jotka yrittivät rikastua älyttömien juonien avulla.
Hughes esiintyi muutamassa Skins – liekeissä -sarjan jaksossa vuonna 2009. Hän jäi eläkkeelle sairautensa uusiuduttua vuonna 2010.

Yksityiselämä

Hughes asui Wightsaarella vaimonsa Suen kanssa. Hän kuoli kotonaan 68-vuotiaana 27. heinäkuuta 2012 sairastettuaan pitkään eturauhassyöpää. Sairauden luultiin jo hellittäneen, mutta syöpä uusiutui vuonna 2010. Agenttinsa mukaan Hughes kuoli nukkuessaan.
Teodor Ankka

Teodor Ankka (ital. Gedeone de' Paperoni) on italialaisen Romano Scarpan luoma sarjakuvahahmo, joka esiintyy Disneyn sarjakuvamaailmassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä sarjakuvatarinassa Aku ja ravut punaviinissä, joka julkaistiin vuonna 1956, ja Scarpa käytti hahmoa uudelleen kahdesti, Poppi-tarinassa Paperetta Yè-Yè e i gatti indossatori vuodelta 1967 ja tarinassa Aku Ankka kaipaa työrauhaa (jonka käsikirjoitti Rodolfo Cimino) vuodelta 1969. Myös muutama muu italialainen Disney-sarjakuvien tekijä on käyttänyt hahmoa. Teodor on Roope Ankan veli ja ammatiltaan sanomalehden päätoimittaja.
Terijoen kirkko

Historia

Talvisodan alussa Terijoki jouduttiin evakuoimaan nopeasti. Tämän vuoksi kirkosta saatiin pelastetuksi hyvin vähän esineistöä. Kun suomalaiset vuonna 1941 palasivat Terijoelle, kirkko todettiin muutetun elokuvateatteriksi. Kirkon penkkejä oli jostain syystä raahattu ulos puistonpenkeiksi, taiteilija Ilmari Launiksen vuonna 1913 maalaama alttaritaulu "Kristuksen ristiltäotto" sekä muu sisustus kadonnut, jopa kellotorni purettu.
Terijoen valtaukseen osallistuneet suomalaiset sotilaat, Vallilan rykmentti, lahjoittivat kirkkoon uuden alttaritaulun, taiteilija Eeli Jaatisen maalaaman Kristus asettaa myrskyn. Aihe oli ilmeisen tarkoituksellisesti valittu viittaamaan meneillään olleisiin ankariin aikoihin. Kirkkoherra Väinö Mutru kirjoitti Terijokelainen-lehdessä vuonna 1941: "Työ valmistui marraskuun alkuun mennessä ja 2/11 oli kirkossamme jumalanpalvelus, jossa valmistunut alttaritaulu ensi kerran ja toistaiseksi ainoan kerran oli esillä, se kun näet on siirretty säilytettäväksi Helsingissä."
Alttaritaulu siis pelastettiin sodan jaloista Helsinkiin, jossa se sodan jälkeen päätyi takaisin taiteilija Jaatiselle. Pusulan Kärkölän entiset ja silloiset asukkaat järjestivät keskuudessaan keräyksen ja ostivat taulun taiteilijalta omaa saarnahuonettaan varten. Alttaritaulu oli kärsinyt kuljetuksessa ja Jaatinen vielä korjasi sen kärköläläisten laskuun. Se sijoitettiin entisöinnin jälkeen Kärkölän kyläkirkkoon (rakennettu 1842).
Terijoen kirkon purettu torni rakennettiin uudelleen vuonna 1998, ja kirkko saatiin uudelleen luterilaisen seurakunnan käyttöön. Samalla juhlittiin kirkon 90-vuotisjuhlaa. Järvenpään seurakunta ja Hämeenlinnan rovastikunnan seurakunnat rahoittavat korjauksen.
Uusitussa kirkossa alttaritaulun paikalla on puinen krusifiksi. 14. syyskuuta 2008 Inkerin Kirkon piispa Aarre Kuukauppi siunasi Terijoen kirkon uudelleen käyttöön. Kirkon 100-vuotisjuhla vietettiin 6.12.2008.
Apina (kiinalainen horoskooppi)

Apina on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Apinaa kuvaillaan usein vilkkaaksi, omatunnottomaksi ja uteliaaksi. Häntä pidetään hauskana ja hänellä ajatellaan olevan usein paljon ihmissuhteita.
Kiinalaisessa kuukalenterissa kukin horoskooppimerkki vallitsee yhden vuoden kerrallaan ja toistuu 12 vuoden välein. Apinan vuonna uskotaan tapahtuvan paljon muutoksia.
Apinan kuukausi: noin 7. elokuuta – 7. syyskuuta
Apinan tunti: 15–17
Apinan onnennumerot ovat 1, 7 ja 8.
Alan Smithee

Alan Smithee sekä Allen Smithee tai Adam Smithee ovat pseudonyymejä, joita Hollywoodin elokuvaohjaajat käyttivät vuodesta 1968 vuoteen 1999 sellaisissa tapauksissa, joissa he eivät halunneet omaa nimeään liitettävän elokuvaan.
Jos ohjaaja pystyi todistamaan Directors Guild of American ja Association of Motion Picture and Television Producersin jäsenistä koostuvalle paneelille, että elokuva ei ollut enää taiteellisesti hänen käsissään, hän sai käyttää nimeä. Sopimus täytyi pitää salaisena. Pseudonyymiä ei voinut kuitenkaan käyttää virheidensä peittelemiseen.
Vuonna 1997 sai ensi-iltansa Arthur Hillerin ohjaama komedia An Alan Smithee Film: Burn Hollywood Burn, joka kertoo ohjaajasta, jonka oikea nimi on Alan Smithee, minkä vuoksi hän ei voi käyttää salanimeä. Ironiaa lisäsi se, ettei Arthur Hiller ollut tyytyväinen elokuvan leikkaukseen, joten hän halusi ja sai elokuvalleen luvan käyttää Alan Smitheetä ohjaajanimenä. Julkisuus elokuvan ympärillä johti siihen, että Directors Guild lopetti Alan Smithee -nimen käytön.
Vätsärin erämaa-alue

Vätsärin erämaa-alue sijaitsee Suomen Ylä-Lapissa Inarin kunnassa.
Vätsärin Natura-alue perustettiin erämaalain nojalla vuonna 1991. Erämaa-alue sijaitsee Inarinjärven itä- ja koillispuolella. Se on pinta-alaltaan 1 550 neliökilometriä.

Maastonpiirteet

Vätsärin maisemat ovat yleispiirteiltään karuja männikköjä, mutta järviä, lampia, jokia ja puroja eli vesistöjä on runsaasti. Hiekkamaiden niukkamineraaliset eli niukkaravinteiset vedet (Littorelletalia uniflorae) muodostavat neljänneksen alueen luontotyypeistä. Yksi alueen erikoisuus on sen rikkonaisuus.

Kasvillisuus

Soita alueella on vain vähän, vaikka se on alavaa Inarin järvimaata. Vätsärin koillisosa on pääosin puutonta ja hyvin kivistä tunturiylänköä. Aluetta leimaa myös osaltaan Inarijärvi rantoineen ja saarineen, joihin kuuluu sekä männikköisiä suurempia saaria että tunturimaisia pikkuluotoja.
Männyn metsänraja kulkee alueen keskivaiheilla. Vätsärin eteläosissa tehtiin laajoja metsänhakkuita 1920-luvulla ja 1930-luvulla. Vanhimmat ja järeimmät männyt kaadettiin ja kuljetettiin Norjaan. Hakkuumäärä oli noin puoli miljoonaa tukkirunkoa. Kessi sijaitsee erämaa-alueen eteläosassa, Vätsäri pohjoisempana. Tunturimittari aiheutti vuonna 1965 laajaa tuhoa Vätsärin alueen tunturikoivuille.

Linnusto

Vätsärin runsaimmat pesimälinnut ovat järripeippo, pajulintu, urpiainen ja niittykirvinen.

Muuta

Petsamon nikkelisulattojen vaikutukset näkyvät Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen mukaan Suomen puolella selvästi vain Vätsärin alueen itäosissa. Tutkimuksessa selvitettiin vuonna 2007 sulattojen päästöjen vaikutuksia pienimpien vesistöjen veden laatuun ja kalastoon Suomen, Norjan ja Venäjän raja-alueella. Verrattuna aikaisempiin tutkimuksiin Vätsärin alueen vesistöjen puskurointikyky päästöille oli kuitenkin paranemassa ja myös alueen herkimmät vesistöt toipumassa.
Erkki Ala-Könni

Martti Erik (Erkki) Ala-Könni (2. helmikuuta 1911 Ilmajoki – 2. syyskuuta 1996 Tampere) oli suomalainen etnomusikologi, suomalaisen kansanperinteen tutkija ja tallentaja. Hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi kansanmusiikista 1956 ja johti Tampereen yliopiston kansanperinteen laitosta 1965–1976. Ala-Könni keräsi merkittävän kokoelman suomalaista kansanmusiikkia ja virsiperinnettä ja otti kymmeniätuhansia kansatieteellisiä valokuvia. Yhdessä Martti Pokelan kanssa hän oli elvyttämässä kanteleensoittoa, kun kansanmusiikki alkoi elpyä 1960-luvulla.
Ala-Könni pysyi koko ikänsä aktiivisena etelä- ja keskipohjalaisen kulttuurin ystävänä ja kannattajana. Hän oli perustamassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlia.
Erkki Ala-Könni sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon 1970. Vuonna 1988 paljastettiin Heikki Häiväojan suunnittelema Ala-Könnin muistomerkki synnyinkunnan Ilmajoen kunnantalon vieressä.
Aquafaba

Papumehu eli aquafaba on yleisnimitys säilykekikherneiden ja -papujen ja tofun liemelle, jolla voi pitkälti korvata kananmunan käytön ruoanlaitossa. Se on helposti saatavilla oleva ja yksi halvimmista kananmunan korvaavista tuotteista. Ranskalaiskokki Joel Roessel huomasi vuonna 2014 kikhernepurkin veden vaahtoutuvan vatkattaessa. Amerikkalainen Goose Wohlt keksi valmistaa kananmunatonta marenkia vain aquafabaa ja sokeria käyttämällä ja julkaisi keksintönsä vegaaniyhteisössä Facebook-sivulla What Fat Vegans Eat. Tästä innostuneena Rebecca August perusti Facebook-ryhmän Vegan Meringues - Hits and Misses!, joka on kehittänyt papumehulle lisää käyttötarkoituksia. Ryhmällä oli elokuussa 2016 yli 50 000 jäsentä.

Käyttö

Ensimmäinen resepti, johon papumehua käytettiin, oli marenki. Papumehua voidaan käyttää myös muuhun leivontaan ja ruoanlaittoon, muun muassa lettuihin, jäätelöön, kakkuihin, majoneesiin, juustoon, vaahtokarkkeihin, leivoksiin ja moneen muuhun.
Papumehun voi myös pakastaa myöhempää käyttöä varten ja sitä voi kuumentaa ja keittää kasaan paksumman koostumuksen aikaansaamiseksi.
J. Kärkkäinen

Historia

Juha Kärkkäinen perusti yrityksen vuonna 1988. Alkuvuosina yritys kävi kauppaa myymäläautosta käsin. Vuonna 1991 yritys sai ensimmäiset toimitilansa Ylivieskaan. Myöhemmin yritys laajeni niin, että nykyään yrityksellä on 30 000 m²:n laajuinen Iso Kärkkäinen -nimeä kantava tavaratalo perustamispaikkakunnalla Ylivieskassa. Lisäksi yhtiöllä on 5 000 m²:n laajuinen tavaratalo Oulun Limingantullin kaupunginosassa. Joulukuussa 2007 avattiin uusi 10 000 m²:n laajuinen Kärkkäinen Express -tavaratalo Iin kuntaan nelostien varrelle. Keväällä 2009 avattiin 32 000 m²:n laajuinen tavaratalo Lahteen. 6.4.2017 avattiin uusi myymälä Jyväskylän Palokan Kotikeskukseen. 
Vuonna 2010 J. Kärkkäinen hakeutui yrityssaneeraukseen. Yhtiöllä oli saneerausvelkaa yhteensä yli 37 miljoonaa euroa. Käräjäoikeus laati yritykselle kymmenen vuotta kestävän takaisinmaksuohjelman.

Magneettimedia ja uusnatsikytkökset

J. Kärkkäinen Oy kustansi syksyllä 2013 lakkautettua ilmaisjakelulehteä Magneettimediaa, jota jaettiin Pohjois-Pohjanmaalla, Keski-Pohjanmaalla ja Päijät-Hämeessä 366 500 talouteen. Vuonna 2011 Skepsis myönsi yritykselle Huuhaa-palkinnon lehden julkaisemisesta. Joulukuussa 2013 Magneettimedian korvasi uusi KauppaSuomi-niminen lehti. 
Magneettimedia oli tunnettu myös juutalaisvastaisista artikkeleistaan. Lokakuussa 2013 käräjäoikeus tuomitsi toimitusjohtaja Juha Kärkkäiselle sakkorangaistuksen kansanryhmää vastaan kiihottamisesta sekä yhteisösakon J. Kärkkäinen Oy:lle. Tuomitut valittivat hovioikeuteen, joka piti käräjäoikeuden antamat rangaistukset voimassa.
Vuonna 2013 Magneettimedian säännöllinen julkaiseminen paperisena loppui ja vuonna 2014 J. Kärkkäinen antoi sen julkaisemisen Suomen Vastarintaliikkeelle. 
Tammikuussa 2017 nousi kohu, että J. Kärkkäinen Oy toimittaa tavaraa uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen verkkokauppaan. Myynnissä on muun muassa Muumi-shampoota, Mora-puukkoja, kissojen ja koirien kynsisaksia sekä juutalaisvastaista kirjallisuutta. Myöhemmin kuitenkin uutisoitiin, että tavarat olivat siirtyneet verkkokauppaan välikäden kautta.
Myös J. Kärkkäinen Oy:n julkaisema KauppaSuomi-ilmaisjakelulehti sisälsi juutalaisvastaisia ja rasistisia artikkeleita. Niiden kirjoittajana on epäilty toimineen uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen johtohahmoihin kuuluvan henkilön. Yritys ja Juha Kärkkäinen on myöhemmin sanoutunut irti kytköksistä ja sitoutunut lopettamaan poliittisten tekstien julkaisemisen. Juha Kärkkäinen on myös tuominnut rasismin ja pahoitellut aiheuttamaansa mielipahaa.

Boikotit

Monet yritykset eivät anna yritykseen tuotteitaan myyntiin. Niitä ovat ainakin Fiskars, Finlayson, Otava ja Bonnier-ryhmä (Tammi, WSOY). Erikseen on kirjailija Sofi Oksanen kieltänyt kaikkien kirjojensa myynnin J. Kärkkäisen kaupoissa. Hän perustelee sitä sillä, ettei halua kirjojen joutuvan natsikirjojen viereen. Hän kertoo myös, että Neuvostoliiton aikaan Ruotsissa on myyty Viron historiaa käsitteleviä näköiskirjoja, joissa sisältöä on muutettu, eikä hän ota sellaista riskiä omien kirjojensa kohdalla.
Pietari Makkonen

Pietari Makkonen (1. tammikuuta 1785 Hanhijärvi, Kerimäki – 20. huhtikuuta 1851 Kerimäki) oli suomalainen kansanrunoilija.
Pietari Makkosen isä Antti Makkonen kuoli pojan ollessa vielä nuori, ja perhe joutui elämään köyhyydessä. Makkosen taloudellinen asema parani kuitenkin vähitellen, ja hän oppi myös lukemaan ja kirjoittamaan. Varsinaisen runoilun Makkonen aloitti vasta viisikymmenvuotiaana tehdessään pilkkarunon samassa pitäjässä asuneesta mylläristä ja runoniekasta Hanno Kokista, joka oli luvannut jauhaa Hanhijärven kyläläisten viljat ilmaiseksi rakentamassaan myllyssä, mutta rikkonut sitten lupauksensa.
Makkonen toimi myös kuudennusmiehenä. Kun Kerimäen kirkkoa rakennettiin, hän oli kirkon rakennuskassan hoitajana, ja kirkon valmistuttua teki kaksi runoa aiheesta, toisen itse kirkosta, toisen kirkon vihkiäisistä. Vuonna 1845 Makkonen vieraili Helsingissä kansanrunouden tutkijain luona yhdessä kahden muun kansanrunoilijan Olli Kymäläisen (1790-1855) ja Antti Puhakan (1816-1893) kanssa. Makkonen teki tästä matkasta pari runoakin.
Makkosen runoja julkaistiin hänen eläessään Mehiläisessä 1839 (Kahviruno) ja 1840 (Sururuno Suomen kielen tilasta), kalenterissa Necken 1845 (Ilolaulu Suomen kielen kasvannasta) sekä Suomettaressa 1850 (Kerimäen kirkosta). Elias Lönnrot kävi runonkeruumatkallaan Makkosen luona ja tallensi muistiin hänen runojaan neljän päivän ajan.
János Zsigmond

János Zsigmond Szapolyai (1540-1571) oli Unkarin kuningas 1500-luvun puolivälissä. Hänen isänsä oli János Szapolyai ja äitinsä Sigismund I:n tytär Isabella.
János Zsigmond valittiin kuninkaaksi alle vuoden ikäisenä isänsä kuoltua. Kuninkuus oli kiistelty, sillä samaan aikaan myös Ferdinand I Habsburg katsoi olevansa oikeutettu Unkarin kruunuun. Ottomaanien kuningas Suleiman Suuri esiintyi pienen János Zsigmondin suojelijana ja valloitti maan keski- ja eteläosat jättäen Ferdinandille vain maan länsiosat.
Suleiman antoi Tiszajoen itäpuoliset osat ja Transilvanian János Zsigmondin ja Isabellan hallintaan, ja niistä muodostettiin Transilvanian ruhtinaskunta. Isabellan kuollessa János Zsigmond oli 19-vuotias, oppinut mutta heiveröinen. Hän oli tukeutunut valtakautensa ajan äitiinsä ja neuvonantajiinsa. Ferdinand I hyökkäsi Transilvaniaan 1561 vaatien Partiumiksi kutsuttua rajaseutua. János Zsigmond oli valmis antautumaan, mutta kenraali Stefan Batory taivutteli hänet luopumaan ajatuksesta. Ottomaanien avustuksella solmittiin aselepo 1563. Ferdinand kuoli seuraavana vuonna, ja Bathory hyökkäsi Habsburgien kimppuun, mutta hänet torjuttiin. Vuonna 1565 solmitussa rauhassa Habsburgit saivat lähes koko Partiumin, János Zsigmond suostui tunnustamaan Maksimilian II:n Unkarin kuninkaaksi ja Transilvanian aseman Unkarin alusmaana. Hän meni naimisiin Maksimilianin sisaren kanssa ja tunnusti Habsburgien perintöoikeuden Transilvanian kruunuun. Suleiman ei pitänyt järjestelystä ja vaati Transilvanian tunnustamista myös Ottomaanien vasallivaltioksi. Hän hyökkäsi vuonna 1566 Maksimiliania ja János Zsigmondia vastaan. Sota jatkui vuoteen 1570. Vuonna 1571 János Zsigmond kuoli. Habsburgien piti periä Transilvania, mutta paikallinen aatelisto äänesti Suleimanin tuella Stefan Batoryn ruhtinaakseen.
Ahvenisto (Hämeenlinna, Raittinsaari)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,1 ha ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee matsäalueella moreenimäkien välissä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja puolet rannoista ovat suota ja loput metsämaata. Lampi on autio, mutta sen etelärantaan kulkee kaksi metsäautotietä.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Mustajoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,4 metriä mpy. Lampeen on johdettu ympäröiviltä soilta kuivatusvesiä. Sen laskuoja lähtee lounaisrannasta ja se laskee 1,3 kilometrin jälkeen Viipsjärveen.
FS Jaguar (1923)

Palvelus

Toisen maailmansodan alkaessa alus siirrettiin sisaralustensa Léopardin ja Chacalin kanssa Biskajanlahdelta Englannin kanaaliin. Saksalaisten aloitettua hyökkäyksensä länteen aluksen ilmatorjunta osoittautui riittämättömäksi, ja lisäksi suuren aluksen liikuttelu ahtailla vesillä ei ollut mahdollista.
Alus tuhoutui Saksan laivaston moottoritorpedoveneiden S21 ja S23 torpedoimana 23. toukokuuta 1940.
Vaeltajapuhdistaja

Ulkonäkö ja koko

Vaeltajapuhdistaja kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sen vartalossa on kaksi mustaa raita kyljessä ja selkäevän tyvessä. Yläosa on sinisävyinen, vatsapuoli kellertävä. Pyrstö on kirkkaan keltainen.

Levinneisyys ja elintavat

Vaeltajapuhdistajia tavataan Tyynenmeren keski- ja länsiosissa. Ne elävät koralliriutoilla ja matalissa laguuneissa. Nuoret yksilöt nyppivät ulkoloisia muista kaloista, aikuiset kalat elävät parvissa ja syövät lähinnä korallien polyyppejä.
Kalalaji on saanut nimensä nuorten yksilöiden elintapojen mukaan. Sitä pidetään joskus meriakvaariossa; riutta-akvaarioon se ei sovi, koska se syö korallien polyyppejä ja näykkii simpukoita.
Arosusi

Juoni

Kirjan päähenkilö on keski-ikäinen Harry Haller, jonka elämä on rajusti ailahtelevaa. Hänen suhteensa ympäröivään yhteiskuntaan on vaikea, ja useimmiten Harry sulkeutuukin omaan maailmaansa kirjojen ja klassisten mestarisäveltäjien pariin. Eräänä iltana hänelle kuitenkin annetaan kadulla erikoinen vihkonen, "Kirja Arosudesta". Siinä kerrotaan miehestä, joka on puoliksi susi, eikä saa sovitettua yhteen luonnettaan miehen ja suden välillä ja tuntee siksi suurta ahdistusta. Harry kokee tarinan viittaavan itseensä, ja kirjassa onkin merkittävässä roolissa Harryn pohdinta oman persoonansa luonteesta ja siitä, kuinka sulauttaa mies ja susi samaan kehoon ja mieleen.
Harry ajautuu persoonallisuuskriisissään itsemurhan partaalle, mutta tavattuaan kapakassa viehkeän naisen nimeltä Hermine, hänen elämänsä suunta ainakin hetkeksi muuttuu. Hermine vie Harryn iloisen yöelämän, tanssin ja seurustelun maailmaan, josta Harry on jo kauan aikaa sitten vieraantunut. Harry tutustuu myös Pablo-nimiseen muusikkoon, joka opettaa hänelle elämää, ja Maria-nimiseen kiihkeään nuoreen naiseen, josta tulee hetkeksi Harryn rakastaja. Harryn sisäinen kamppailu Arosuden ja muiden luonteensa pirstaleiden kanssa huipentuu ainoastaan hulluille tarkoitetun Maagillisen teatterin näyttämöllä hallusinogeenien ja hurjien kuvitelmien saattelemana.
Kirja on hyvin voimakas ja lukeminen vaatii ajattelua ja syventymistä, sillä Hessen käyttämät modernistiset lauserakenteet ovat ajoittain vaikeaa luettavaa. Romaanin alussa on "Julkaisijan esipuhe" ja "Kirja Arosudesta", jotka tyylillisesti eroavat teoksen kolmannesta osasta "Harryn muistiinpanot". Huomattava osa tekstistä käytetään selittelyyn ja psykoanalyyttisiin pohdintoihin.
Useamman persoonan sulauttaminen samaan kehoon on tuttu teema myös Hessen romaanista Narkissos ja Kultasuu. Kirjassa on useita psykologisia ja psykoanalyysin aineksia. Kerronnassa kuultavat myös Hessen 1920-luvulla kokemat henkilökohtaiset vaikeudet.

Sovitukset

Fred Haines on ohjannut romaaniin perustuvan elokuvan Steppenwolf vuonna 1974. Elokuvassa näyttelivät muun muassa Max von Sydow, Dominique Sanda ja Pierre Clementi.
Ruokojärvi (Kangasala, Heponiemi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on asutuksesta autio. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,7 metriä mpy. Siihen ei laske ojia ja sen laskuoja virtaa aluksi itään, josta se Kivikoskenojana laskee alas Linnajärven Hangaslahteen.
Herbert Lom

Herbert Lom (11. syyskuuta 1917 – 27. syyskuuta 2012) oli tšekkiläissyntyinen näyttelijä. 
Lom syntyi Prahassa ja teki elokuvadebyyttinsä Tšekissä vuonna 1937. Hän muutti Britanniaan vuonna 1939 ja esiintyi muun muassa ylikomisario Dreyfusina Vaaleanpunainen pantteri -elokuvasarjassa vuosina 1964–1993. Hän oli vuodesta 1948 alkaen naimisissa Dina Schean kanssa, mutta pari otti avioeron vuonna 1971.
Lomin elokuvien joukossa ovat muun muassa Spartacus (1960), Suuren oopperan kummitus (1962) ja Verenhimoinen Dracula (1970). Hän julkaisi näyttelijänuransa ohessa kaksi historiallista romaania.
Arto Viitaniemi

Arto Viitaniemi (s. 1947, Ikaalinen) on suomalainen poliitikko ja metallityöläinen. Viitaniemi oli Suomen kommunistisen puolueen pääsihteeri vuosina 1990–2010 ja Järvenpään kaupunginvaltuutettu 1980-luvun alussa (SKDL) ja 2005–2008 (SKP). Viitaniemi on koulutukseltaan sorvari ja hän toimi 1970- ja 1980-luvuilla Metallityöväen liiton valtuustossa. Viitaniemi kuuluu Vaihtoehto EU:lle -tiedotuskeskuksen hallitukseen.
RN San Giorgio

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 22. tammikuuta 1941 ja se poistettiin alusluettelosta 18. lokakuuta 1946.
Valens Thessalonicus

Valens Thessalonicus (k. 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja keisari Gallienuksen aikana.
Valens, jolla oli roomalainen nimi cognomen Thessalonicus, oli Achaean ja luultavasti myös Macedonian provinssien maaherra. Hän oli mahdollisesti nimitetty virkaansa Thessalonikissa. Kun usurpaattori Macrianus ja hänen poikansa Macrianus Minor marssivat armeijansa kanssa Balkanin yli kohti länttä Gallienuksen joukkoja vastaan, he kohtasivat Valensin, joka tuki Gallienusta. Macrianukset lähettivät kenraali Pison kukistamaan Valensia, ja sitten Valensin omat joukot huusivat komentajansa keisariksi. Valensin joukot kukistivat Pison, joka sai surmansa, mutta myöhemmin sotilaat murhasivat myös Valensin. Ei ole varmaa, julistautuiko Valens keisariksi joukkojensa pakottamana vai vapaaehtoisesti. Tiedot tapahtumista ovat äärimmäisen epäselviä, ja harvoja olemassa olevia lähteitä on epäluotettava Historia Augusta.