google/wiki40b huggingface dataset:
De Zeven Provinciën -luokka (fregatti)

Taustaa

Kolmen valtion Alankomaiden, Saksan ja Espanjan tekemä sopimus fregattien valmistamisesta kattoi asealustan, mutta ei asejärjestelmiä. Sopimuksen tuloksena syntyi De Zeven Provinciën -luokan lisäksi Navantian Espanjan laivastolle valmistamat Alvaro de Bazan -luokka (F100) ja ARGE F124 -konsortion Saksan laivastolle valmistama Sachsen-luokka.
Suunnittelun lähtökohtana oli alusten havaitsemisen vaikeuttaminen ja siten niiden aiheuttamaa tutkakaikua, lämpösäteilyä, melua sekä sähköistä- ja magneettista seurantaa on pyritty estämään. Alusten selviytymiskyky erilaisissa olosuhteissa on korkea.

Asejärjestelmä

Luokan alusten taistelunjohtojärjestelmä on Thales Naval Nedelandin toimittama SEWACO XI, joka on paranneltu versio Kortenaer-luokan aluksilla käytössä olleesta SEWACO VIII -järjestelmästä. Rohde & Schwarz on toimittanut alusten viestiliikennejärjestelmän, joka sisältää salatun puhe- ja satelliittiyhteydet (Link 11 ja Link 16).
Alusten tykkiaseistuksena on keulakannelle asennettu OTO Melaran valmistama 127 millimetrin 54 pituuskaliiperin tykki. Aluksella on myös kaksi Thalesin toimittamaa 30 millimetrin Goalkeeper lähitorjuntajärjestelmää, jotka on sijoitettu yläkannelle maston etupuolelle ja toinen perään helikopterikannen yläpuolelle. Lähitorjunnan tukena on vielä kaksi Oerlikonin 20 millimetrin pikatykkiä maston kohdalla kummallakin kyljellä.
Alusten ilmatorjunnan rungon muodostavat Raytheonin ESSM (Evolved Sea Sparrow Missile) -aluetorjuntaohjukset ja Raytheon Standard SM2-MR block IIIA -kohdetorjuntaohjukset, jonka kantama on 70 kilometriä. Kumpikin ohjustyyppi laukaistaan 40 siilon Mk41 pystysuoraan laukaistava ohjustenlaukaisualustalta (engl. Vertival Launch System, VLS). Kenttä koostuu viidestä kahdeksan siilon yksiköstä, jotka on sijoitettu etukannelle tykkitornin taakse.
Merimaalien torjunnan rungon muodostavat Boeing Harpoon merimaaliohjukset, jotka on asennettu yläkannelle maston taakse. Sukellusveneidentorjuntaan aluksella on kaksiputkiset Mk32 Mod 9 323 millimetrin torpedoputket kummallakin laidalla hieman keskilaivan takapuolella. Niitä varten aluksella on 24 kappaletta Mk46 Mod 5 torpedoa varastoituna.

Elektroniikka

Aluksilla on Thales Naval Nederlandin toimittama D-kaistan SMART L -kaukovalvontatutka sekä X-kaistan APAR ilma- ja merimaalitutka, joka mahdollistaa taistelunjohtamisen. Merimaalitutkaa täydentää I-kaistan Scout LPI-tutka. Aluksella on myös Mk XII omakonetutka.
Kaikuluotaimina on Atlas Elektronikin DSQS-24C runkoon asennettu etsintä- ja tulenjohtokaikuluotain. Aluksilla on omasuojana Thales Defence Sabre sulautettu elektronisensodankäynninjärjestelmä, johon kuuluu 0,5 - 18 GHz valvontajärjestelmä sekä 7,5-18 GHz aktiivinen ECM-järjestelmä.

Propulsiojärjestelmä

Alusten CODOG-järjestelmä (engl. Combined Diesel or Gas) koostuu kahdesta erillisestä järjestelmästä. Niissä on kummassakin pääkoneena 18,5 MW:n Rolls-Royce Spey SM1C -kaasuturbiinimoottori sekä risteilykoneena 8,4 MW:n Stork Wärtsilä 16V26 -dieselmoottori. Järjestelmä mahdollistaa 30 solmun huippunopeuden sekä 18 solmun risteilynopeuden, jolla aluksen toimintaetäisyys on 5000 merimailia.
Laura (kappale)

”Laura” on David Raksinin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1945.
Raksin sävelsi kappaleen alun perin 20th Century Foxin vuoden 1944 elokuvaan Laura. Elokuvan tunnusmelodiaksi oli alun perin tarkoitettu Duke Ellingtonin sävellystä ”Sophisticated Lady”, mutta Raksin ei katsonut sen sopivan päähenkilölle. Hän sai viikonlopun aikaa säveltää korvaava tunnussävel. Säveltäjä sai sunnuntaina erokirjeen vaimoltaan ja sai siitä lopulta idean elokuvaan sopivaksi melodiaksi. Ohjaaja Otto Preminger ja musiikillinen johtaja Emil Newman käyttivät sävellystä erilaisina sovituksina useassa elokuvan kohtauksessa.
Seuraavana vuonna Johnny Mercer palkattiin kirjoittamaan sävellykseen sanat. Mercer on sanonut ettei oikeastaan muistanut kappaletta vaikka olikin nähnyt elokuvan. Hänelle toimitettiin melodia ja määrättiin, että kappaleen nimeksi oli tultava myös ”Laura”.
Laulusta tuli julkaisuvuotenaan suosittu. Woody Hermanin nauhoitus nousi listoilla neljännelle sijalle ja sitä myytiin yhteensä yli miljoona kappaletta. Myös Johnnie Johnstonin, Freddy Martinin, Jerry Waldin ja Dick Haymesin versiot nousivat vuonna 1945 singlelistan kymmenen kärkeen. Myöhemmin kappaleen ovat levyttäneet lukuisat artistit ja sitä pidetään jazzstandardina.
Michael D. Griffin

Michael D. Griffin (s. 1. marraskuuta 1949 Aberdeen, Maryland Yhdysvallat) toimi 13. huhtikuuta 2005 – 20. tammikuuta 2009 NASAn pääjohtajana.
Tohtori Griffin on Space Department Head eli avaruusosaston johtaja Johns Hopkinsin yliopiston sovelletun fysiikan laboratoriossa (Applied Physics Laboratory). Sitä ennen hän oli In-Q-Tel-yrityksen pääjohtaja. Hän on toiminut eri asemissa Orbital Sciences Corporation -yhtiössä, mukaan luettuna navigaatiolaitteita valmistavan Magellan Systems -yhtiön johtajana. Aiemmin hän toimi NASAn pääinsinöörinä ja Strategic Defense Initiative Organizationin (tutumpi nimi: Reaganin Tähtien Sota) teknologian apulaisjohtajana.
Hänellä on kandidaatin ja maisterin tutkinto pääaineena fysiikka Johns Hopkinsin yliopistosta ja diplomi-insinöörin tutkinto aerospace-alalta Catholic University of Americasta. Hän väitteli (Ph.D. in Aerospace Engineering) Marylandin yliopistosta. Hänellä on sähkö-insinöörin tutkinto Etelä-Kalifornian yliopistosta. Hän opiskeli MBA:ksi Loyola Collegesta. Lisäksi hänellä on Civil Engineering-tutkinto George Washingtonin yliopistosta.
Torsten Lesch

Torsten Ragnar Fredrik Lesch (21. heinäkuuta 1890 Turku – 8. huhtikuuta 1969) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat konttoristi Johan Fredrik Lesch ja Amanda Wilhelmina Andersson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Olga Ragnhild Finnbergin kanssa.

Opinnot

Hän kävi kuusi luokkaa Turun ruotsalaista reaalilyseota ja Rösiön maanviljelysopistoa Ruotsissa. Hän suoritti Tykistöupseerien täydennyskurssin vuonna 1920 ja komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926.

Jääkäriaika

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 27. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 1. komppaniaan. Hän pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. Lesch toimi aluksi tykistöjaoksessa tulenjohtotehtävissä. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 sotakoulun A-kurssin.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin Jääkäritykistöprikaatin 1. kesäkuuta 1918 alkaen ja sijoitettiin 12. joulukuuta 1918 Kenttätykistörykmentti n:o 3:n esikuntapäälliköksi, kunnes 3. tammikuuta 1919 alkoi hänen komentaja-aika joukko-osastoissa, ensimmäisenä hän sai komentajuuden Vuoristotykistössä ja sen jälkeen 28. huhtikuuta 1919 alkaen Kenttätykistörykmentti numero kolmen 3. patteristossa. Armeijasta hän erosi 27. heinäkuuta 1920 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet nimitettiin 15. elokuuta 1920 suojeluskuntain tykistöntarkastajaksi ja edelleen 1. joulukuuta 1920 hänet nimitettiin Yliesikunnan taisteluvälineosaston päälliköksi ja 1. syyskuuta 1921 alkaen tykistötoimiston päälliköksi. Koko tykistön tarkastajaksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1924 ja sotilastarkastajaksi 13. lokakuuta 1931 sotilastarkastajaksi, mitä tointa hän oli käytännössä hoitanut jo vuodesta 1928 alkaen.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui toimisto- ja toimistoesiupseerina Kotijoukkojen esikunnan asetoimistossa. Jatkosotaan hän osallistui Kotijoukkojen esikunnan Taisteluvälineosastolla ja vuodesta 1943 alkaen Taisteluvälinehuollon tarkastajana.
Eero Herranen

Eero Herranen (s. 1983 Tampere, Suomi) on tamperelainen näyttelijä, juontaja ja yritysvalmentaja. Hän on näytellyt mm. 2018 julkaistussa, Alina Tomnikovin tähdittämässä, suomalaisessa draamakomediasarjassa Donna sekä 2018 ensi-iltansa saaneessa, Heikki Kujanpään ohjaamassa Suomen hauskin mies -elokuvassa.
Herranen on syntyjään suomalainen, mutta asunut osan elämästään Saksassa ja muualla Euroopassa. Hän puhuu äidinkielenään suomea, jonka lisäksi saksaa ja englantia sujuvasti.
Studios de Boulogne

Studios de Boulogne on Pariisin länsipuolella Boulogne-Billancourtissa oleva elokuvastudio.
Elokuvastudio perustettiin vuonna 1940, ja se oli ranskalaisen elokuvan tärkeimpiä studioita sotien jälkeisinä vuosikymmeninä. Sitä käyttivät myös useat tunnetut amerikkalaisohjaajat.  Studio uudistettiin täysin ja avattiin uudelleen vuonna 1999.  Vivendi osti studion vuonna 2015.
La canne

La canne on Ranskassa alkunsa saanut taistelulaji, joka perustuu kävelykepin käyttämiseen aseena. Aseena on kevyt noin 95 senttimetriä pitkä keppi cane, jonka halkaisija on noin 1,5 cm. Ase on toiseen päähän suippeneva, kävelykepistä ottelua varten muunneltu ja kastanjapuinen. La canne -otteluissa käytetään suojana miekkailukypärää ja topattua kilpailuasua.
Pomellina Fregoso

Pomellina Fregoso (1387/1388–1468) toimi Monacon valtionhoitajana ja sijaishallitsijana vuodesta 1457 maaliskuuhun 1458 lapsenlapsensa Claudinen puolesta.
Fregoso kuului genovalaiseen aatelissukuun, jonka keskuudesta oli valittu useita tasavallan dogeja ja muita vaikuttajia.  
Milanon herttua uhkasi surmata hänen miehensä, Juhana I:n, joka oli alun perin hallinnut Monacoa kahden veljensä kanssa, mikäli hän ei saisi Monacoa. Pomellina Fregoson onnistui kuitenkin vapauttaa miehensä ilman vallansiirtoa. 
Poikansa, Monacon herran Catalanin lisäksi Pomellinalla oli ainakin yksi tytär, Bianca del Carretto (k. 1458)
Félix

Félix Miéli Venerando, pelaajanimeltään Félix, (24. joulukuuta 1937 São Paulo – 24. elokuuta 2012 São Paulo) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi maalivahtina Associação Portuguesa de Desportosissa ja Fluminense Football Clubissa. Maajoukkueessa hän saavutti maailmanmestaruuden vuoden 1970 kisoissa.
Karvasmanteliöljy

Karvasmanteliöljy on mausteena käytettävä neste, joka koostuu suurimmalta osalta bentsaldehydistä. Luonnossa karvasmanteliöljyä saadaan mantelipuusta, persikkapuusta tai aprikoosipuusta. Niiden siemenissä oleva amygdaliini hajoaa entsyymin vaikutuksesta bensaldehydiksi ja sinihapoksi. Luonnollista karvasmanteliöljyä valmistettaessa on myrkyllinen sinihappo poistettava. Valtaosa markkinoilla olevista karvasmanteliöljyistä on kuitenkin valmistettu synteettisesti bentsaldehydistä.
Ruoanlaitossa karvasmanteliöljyä käytetään erityisesti leivonnassa, esimerkiksi runebergintorttujen maustamisessa.
Siiri Nordin

Sooloura

Nordin nousi julkisuuteen Killer-yhtyeen laulajana. Killerin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Naughty Boy”, ”Liar” ja ”All I Want”. Yhtye jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle vuonna 2005. 
Nordinin vuonna 2003 Helmiä ja sikoja -elokuvaa varten levyttämä ”Sydämeni osuman sai” (käännösversio laulusta ”Something's Gotten Hold of My Heart”) sai runsaasti radiosoittoa. Toukokuussa 2006 Nordin julkaisi ensimmäisen soololevynsä Me Too. Albumi ei kuitenkaan menestynyt kaupallisesti. Maaliskuussa 2008 ilmestyi Nordinin ensimmäinen suomenkielinen albumi Lyö tahtia. Sen ensimmäinen single ”Viimeinen palanen” sai ensisoittonsa radiossa marraskuussa 2007. Toukokuussa 2011 ilmestyi uusi albumi Paremmin kuin kukaan, jonka ensimmäinen single ”Lusitaan”. nousi keväällä 2011 muun muassa Radio Novan soitetuimpien kappaleiden joukkoon.
Syksyllä 2011 Nordinin ääntä kuultiin MTV3-kanavalla esitetyn Klikkaa mua -sarjan tunnuskappaleella Huomenna on paremmin.

Perhe ja muu julkisuus

Siiri Nordinin vanhemmat ovat kuvanveistäjä Antti Nordin ja lavastaja Metti Nordin. Hänen veljensä Reino Nordin on näyttelijä ja muusikko. Hänen velipuolensa Boris Nordin-Oroza on esiintynyt hänen kanssaan. Taiteilija Outi Heiskanen on Siiri Nordinin isoäiti. Syksyllä 2004 Nordin rekisteröi puolisonsa Mirjan kanssa parisuhteensa. Suhde kuitenkin päättyi vuonna 2007. Siiri Nordin on nähty myös Linnan juhlissa, sillä vuonna 2001 hän pääsi Linnaan The Rasmuksen Lauri Ylösen seuralaisena.
Nordin on opiskellut puuveneen rakennusta ja on innokas purjehtija. Hän on työskennellyt myös taksikuskina. Siiri Nordin osallistui syksyllä 2011 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman 6. tuotantokaudelle. Nordin putosi kisasta parinsa Jani Rasimuksen kanssa kisan 4. pudotuksessa.
Nordin näytteli nuorempana muun muassa Ryhmäteatterin viihdesarjassa Tabu ja teki lapsiroolin vuonna 1988 kuvatussa Mika Kaurismäen elokuvassa Cha Cha Cha.
Nordin muutti vuonna 2017 asumaan Helsingistä Salon Perniön Matildan kylään.
Magnar Estenstad

Magnar Estenstad (27. syyskuuta 1924 Hølonda – 13. toukokuuta 2004 Hølonda) oli norjalainen hiihtäjä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1950-luvulle.
Vuonna 1952 Estenstad hiihti  Oslon olympiakisoissa pronssille 50 kilometrin kilpailuissa ja saavutti viestijoukkueessa hopeaa. Samana vuonna hän voitti Holmenkollenin 50 kilometrin kilpailun.
Maansa mestaruuskilpailuissa Estenstad mm. voitti viidesti 50 kilometrin hiihdon, ensimmäisen kerran jo 23-vuotiaana.
Matthew McGrory

Matthew McGrory (17. toukokuuta 1973 – 9. elokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi pituudestaan.
McGrory syntyi West Chesterissä, Pennsylvaniassa ja opiskeli lakia Widenerin yliopistossa. Pituudensa ansiosta (229 senttimetriä) hän esitti usein jättiläisten rooleja monissa elokuvissa, kuten Big Fishissä. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan hän oli pisin näyttelijä sekä hänellä oli pisin jalkaterä (46 senttimetriä), mikä ei ollut elefanttitaudin aiheuttama. McGory omisti myös maailman kookkaimmat kengät, hänen kenkiensä koko oli 80.
McGrory asui tyttöystävänsä Melissa Davisin kanssa Sherman Oaksissa, Kaliforniassa. Hän kuoli, vain 32-vuotiaana, elokuussa 2005 luonnollisista syistä.
Kirjoleukaperhonen

Koko ja ulkonäkö

Kirjoleukaperhonen on helposti tunnistettava perhonen. Etusiipien pohjaväri on punertavan violetti, ja siivet ovat kauttaaltaan voimakkaan metallinkiiltoiset. Siiven poikki kulkee kaksi leveää kullankeltaista poikkivyötä, ja siiven kärkiosassa on kullankeltainen laikku, joka ei ulotu siiven ulkosyrjään. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja etenkin kärjestään violetinhohtoiset. Ruumis on harmaa, mutta päälaella on keltaisia karvamaisia suomuja jotka antavat perhoselle pörröisen ulkoasun. Siipiväli on 8–11 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan koko palearktisella alueella. Suomessa kirjoleukaperhonen on heimonsa laajimmin levinnyt laji, ja sitä tavataan jokseenkin koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Perhosia tavataan touko-kesäkuun vaihteesta heinäkuun puoleenväliin.

Elinympäristö ja elintavat

Kirjoleukaperhonen elää kosteissa kuusimetsissä ja soilla. Laji on päiväaktiivinen, ja aikuiset perhoset käyvät aterioimassa etenkin sarojen (Carex) kukinnoissa, joiden siitepölyä ne syövät purevien suuosiensa avulla. Parveilulento, jonka aikana perhosia voi olla hyvin runsaasti, tapahtuu iltapäivän ja alkuillan aikana.
Toukka- ja kotelovaiheet ovat tuntemattomat.

Ravintokasvi

Toukan ravintoa ei tunneta.
Pistoksenos-maalari

Nimellä Pistoksenos-maalari tunnetaan noin vuosina 480-460 eaa. Ateenassa työskennellyt maljakkomaalari, joka on kuuluisa erityisesti valkopohjaisista teoksistaan.
Preeria (albumi)

Taustaa ja julkaisu

Preeria julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä painoksena 7. huhtikuuta 2010. Levyä edelsi helmikuussa 2010 julkaistu single "Nukketalo palaa", joka pääsi radiosoittoon ainakin YleX-kanavalla. Albumin julkaisun jälkeen julkaistiin vielä singlet "Erika"  ja "Sydänmaa". Musiikkivideot kuvattiin single-julkaisujen lisäksi kappaleisiin "Sinä elät yksin" ja "Uni" .
Levyn kaikki kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä. Uusivirran mukaan hänen tavoitteenaan oli saada levystä "valoisampi ja keskitempoltaan hieman nopeampi" kuin edellisestä albumista Minä olen hullu. Levy on saanut vaikutteita 1970–luvusta.
Dardanos Ateenalainen

Dardanos (muinaiskreikaksi Δάρδανος) (n. 160-85 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Dardanos oli Diogenes Babylonialaisen ja Antripatros Tarsoslaisen oppilas. Cicero mainitsee hänet yhtenä stoalaisen koulun johtajista (lat. principes Stoicorum) Ateenassa yhdessä Mnesarkhoksen kanssa aikana, jolloin Antiokhos Askalonlainen oli luopumassa skeptisismistä (eli noin vuonna 95 eaa.). Antiokhos oli Dardanoksen ja Mnesarkhoksen oppilaita. Panaitioksen kuoltua (109 eaa.) Ateenan stoalainen koulu vaikuttaa hajaantuneen, ja niin Dardanos oli todennäköisesti yksi useista johtavista stoalaisista tuona aikana.
Dardanoksen elämästä ei tiedetä muuta. Hänen oletetaan olleen kuollut jo silloin, kun Cicero opiskeli filosofiaa Ateenassa vuonna 79 eaa.
Kim Bergstrand

Ura pelaajana

Bergstrand aloitti pelaajauransa IFK Täbyssä, josta siirtyi 15-vuotiaana AIK:n riveihin. Hän debytoi AIK:n edustusmiehistössä kaudella 1986 ja pelasi kaikkiaan 13 Allsvenskan-ottelua. Bergstrand viihtyi AIK:ssa yhdeksän kauden ajan ja vastuuta kertyi mukavasti. Parhaimmalla kaudellaan 1993 Bergstrand iski 11 maalia 20 Allsvenskan-ottelussa. Hän voitti seuran paidassa Ruotsin mestaruuden kaudella 1992.
Bergstrand siirtyi AIK:sta Hammarbyhyn kaudeksi 1995. Hän edusti Hammarbytä neljän kauden ajan ja iski kaudella 1996 peräti 14 maalia pelaamissaan 17 1. divisioona-ottelussa. Hammarby nousi Allsvenskaniin kaudeksi 1998, joka jäi myös Bergstrandin viimeiseksi seuran paidassa. Hän jatkoi uraansa vielä Nacka FF:ssä ja IF Brommapojkarnassa, kunnes päätti pelaajauransa kauden 2002 jälkeen.

Ura valmentajana

Bergstrand aloitti valmennusuransa Nacka FF:n pelaajavalmentajana kaudella 2001. IF Brommapojkarnan organisaatiossa hän toimi juniorivalmentajana vuosina 2002–2007 ja johdatti joukkueen A-nuorten Ruotsin mestariksi vuonna 2006. Kaudeksi 2008 hän siirtyi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Debyyttikausi Superettanissa päättyi kolmanteen sijaan ja joukkue nousi Allsvenskaniin. Ensimmäinen pääsarjakausi valmentaja päättyi sijaan 12 ja Brommapojkarna säilyi sarjassa. Kaudella 2010 joukkue juuttui sarjajumboksi ja lopulta BP erotti Bergstrandin lokakuun alussa 2010.
Marraskuussa 2011 kerrottiin, etät Bergstrand aloittaa kauden 2012 alussa IK Siriuksen päävalmentajana. Upsalalaisseura voitti Bergstrandin alaisuudessa Division 1 Norran mestaruuden kaudella 2013 ja nousi neljän kauden tauon jälkeen Superettaniin. Kaudella 2015 Sirius oli Superettanissa kolmas ja karsi noususta Allsvenskaniin. Nousu jäi lopulta haaveeksi, kun Falkenbergs FF voitti nousukarsinnat vierasmaalisäännön turvin. Kaudella 2016 Sirius jatkoi loistavia peliesityksiään Bergstrandin alaisuudessa. Tiukassa mestaruuskamppailussa Sirius oli lopulta AFC Unitedia parempi yhden maalin erolla ja voitti Superetannin mestaruuden 2016. Mestaruuden myötä Bergstrand nosti seuran Allsvenskaniin ensimmäistä kertaa sitten kauden 1974. Bergstrandin johdoll Sirius säilytti kaudella 2017 sarjapaikkansa ollen Allsvenskanissa seitsemäs. Kaudella 2018 sarjapaikka säilyi neljän pisteen erolla karsintaviivaan. Kauden jälkeen Bergstrand allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Djurgårdens IF:n kanssa.

Muuta

Bergstrand työskennellyt palomiehenä ja opiskellut valmentajaksi Idrottshögskolanissa. Hän on myös opiskellut Tukholman yliopistossa ja suorittanut Ruotsin jalkapalloliiton pro-lisenssin vuonna 2011. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Yön painajainen

Juoni

Eastwood on radiojuontaja Dave Garver, joka pitää suosittua toivekappaleohjelmaa. Studioon soittaa usein Evelyn Draper -niminen nainen, joka sanoo eroottisella äänellä aina: "soita minulle Misty." Evelyn on pakkomielteisesti ihastunut Daveen ja hän haluaa tavata tämän. Hän järjestää tapaamisen, mutta Dave ei ole kiinnostunut suhteen aloittamisesta. Silloin Evelyn saa hermoromahduksen ja aikoo olla Daven kanssa vaikka väkisin. Pian hänen lähiomaistensa henget ovat uhattuna.
OGAE

OGAE (ransk. Organisation générale des Amateurs de l’Eurovision) on kansainvälinen Eurovision laulukilpailujen faniklubi. Järjestö sai alkunsa Suomesta vuonna 1984. Järjestö järjestää vuosittain neljä ei-kaupallista kilpailua (Song Contest, Second Chance Contest, Video Contest ja Home Composed Song Contest). OGAE Song Contestin voittajiin kuuluu muun muassa englantilainen näyttelijä Kate Winslet. OGAE Second Chance Contest on taas kansallisissa euroviisukarsinnoissa kisanneiden, fanien valitsemien suosikkilaulujen välinen kilpailu, sen Suomi on voittanut kerran Anna Erikssonin kappaleella ”Oot voimani mun” vuonna 2000. Ruotsi on voittanut kyseisen kisan peräti 15 kertaa.
Kalevan Kaiku

Kalevan Kaiku oli Michiganin Red Jacketissa (Calumetissa) vuosina 1890–1894 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Hannes Helan perustama ja toimittama viikkolehti kävi kiivasta taistelua lukijoista Ino Ekmanin Kansan Lehden kanssa ja osallistui Suomi-synodin perustamisen ympärillä riehuneisiin kiistoihin. Vuonna 1892 siihen yhtyi Kusti Kortteen samana vuonna Red Jacketissa aloittama Väinölä, jolloin lehti laajennettiin kaksipäiväiseksi ja seitsenpalstaiseksi. Kalevan Kaiun uudeksi toimittajaksi tuli Korte, joka kuoli seuraavana vuonna Ironwoodissa. Sittemmin toimittajina ja julkaisijoina mainittiin Hela ja J. M. Erickson. Republikaanipuoluetta edustaneen lehden levikki oli 1 500 kappaletta.
Fred Karinen osti Kalevan Kaiun kirjapainoineen vuonna 1894, jolloin lehti yhdistettiin Karisen Minneapolisista Calumetiin siirtämiin Amerikan Uutisiin.
Musta Karhu

Musta Karhu oli vuosina 1934–1944 toiminut suomalainen ravintolaketju, jonka omisti äärioikeistolainen Isänmaallinen kansanliike (IKL). Niiden tarkoituksena oli kerätä puolueelle varoja sekä toimia jäsenten kohtaamis- ja kokouspaikkoina.

Historia

Keväällä 1934 toimintansa käynnistäneen Mustan Karhun perustajiin kuului muun muassa matemaatikko Rolf Nevanlinna. Nimensä se sai IKL:n ja sen edeltäjän Lapuan liikkeen logossa olleesta karhusta. Musta Karhu -ravintoloissa järjestettiin erilaisia matineoita, myyjäisiä sekä poliittisia tilaisuuksia ja lauluiltoja. Ne toimivat myös tavallisina anniskeluravintoloina ja kahviloina, jotka olivat avoinna muillekin kuin puolueen jäsenille tai kannattajille. Ravintoloissa myytiin lisäksi erilaisia IKL:n tunnuksilla varustettuja tuotteita.
Ravintoloita toimi suurimmissa kaupungeissa, sekä joillakin maaseutupaikkakunnilla. Maaseudun ravintoloilla ei ollut anniskeluoikeuksia, vaan ne joutuivat toimimaan pelkkinä kahviloina. Ravintolat sijaitsivat hyvillä liikepaikoilla kaupunkien keskustoissa. Tunnetuin oli Helsingin ravintola, joka sijaitsi Keskuskadulla Palokunnantalossa. Musiikki oli tarkkaan säädeltyä, sillä esimerkiksi jazz oli kiellettyä. Ravintoloissa esiintyneet pienet orkesterit soittivat lähinnä suomalais-ugrilaisten heimokansojen musiikkia sekä salonkimusiikkia. Aitosuomalaisuudesta johtuen myös joidenkin suosittujen suomalaisartistien, kuten suomenruotsalaisen Georg Malmstenin, musiikkia ei esitetty. Helsingin Musta Karhu -ravintolan orkesteria johti viulisti Eino Raitio, jonka ohella orkesterinjohtajana nähtiin usein Helsingin konservatorion lehtori Arvo Laitinen. Se teki 1930-luvulla myös levytyksiä nimellä Mustan Karhun Yhtye.
Kun IKL lakkautettiin syyskuussa 1944 välirauhansopimuksen nojalla loppui myös järjestön ylläpitämä ravintolatoiminta. Osa kuitenkin jatkoi eri nimellä uusien omistajien ylläpitäminä. Esimerkiksi Helsingin Musta Karhu muutettiin Kestikartano-nimiseksi ravintolaksi, jonka toiminnasta vastasi Kalevalaisten Naisten Liitto, ja Porin ravintola jatkoi toimintaansa nimellä Sininen Lyhty. 1950-luvulla järjestön entiset aktiivit perustivat ”Suomen 1920–1940-lukujen historian säätiön”, jonka pääoma saatiin IKL:n Kauppa Oy:n ja Oy Helsingin Mustan Karhun omaisuudesta. Säätiö keräsi IKL:n toimintaa käsittelevät dokumentit ja talletti ne Valtionarkistoon.