google/wiki40b huggingface dataset:
Marder

Marder (suom. näätä) on saksalainen rynnäkköpanssarivaunu, jonka valmistaja on Rheinmetall Landsystems Gmbh. Vaunut otettiin Bundeswehrin käyttöön 1970-luvulta alkaen.
Ensimmäiset prototyypit ja esituotannon vaunut valmistuivat vuosien 1967 ja 1968 välisenä aikana. Vuonna 1969 Rheinmetal sai tilauksen Länsi-Saksan armeijalta. Ensimmäiset sarjatuotannossa valmistuneet vaunut toimitettiin toukokuussa 1971 ja tuotanto jatkui vuoteen 1975, kun noin 2100 vaunua oli valmistunut. Tämä jälkeen samalle alustalle rakennettiin Roland-ilmatorjuntaohjus-vaunuja. Vaunu on ollut käytössä vain Saksan armeijalla. Sen ilmatorjunta-versio Roland on käytössä myös Brasiliassa. Kreikka on neuvotellut 500 käytetyn vaunun hankkimisesta.
Marderin aseistuksena on 20 mm Rheinmetall MK 20 Rh202 −konetykki kahden miehen tornissa. Sen lisänä on 7,62 mm MG3 −konekivääri tykin suuntaisesti. Aikaisemmissa versiossa oli toinen MG3 kauko-ohjattuna takarungon päällä. Voimanlähteenä on 600 hevosvoiman (441 kW) MTU MB 833. Pian vaunujen valmistumisen jälkeen niihin lisättiin MILAN-panssarintorjuntaohjus, jonka ampujana oli aluksi vaununjohtaja. Jälkeenpäin kaikkiin vaunuihin lisättiin lämpökamera.
Vuonna 1988 alkaneessa päivitysohjelmassa Thyssen Henschel lisäsi kaikkiin vaunuihin panssarointia, jonka on tarkoitus pysäyttää Neuvostoliiton BMP-2:n 30 mm konetykin ammus sekä uudet rypälepommit. Vaunun massa kasvoi 35 tonniin ja samalla voimansiirto ja jousitus uusittiin.
Yleisin käytössä oleva malli on Marder 1A3. Malli 1A4 lisäsi ainoastaan kyvyn käyttää salattua radioverkkoa. 1A5:ssä on lisäksi parannettu suoja miinoja vastaan.
Marder oli pohjana Thyssen-Henschelin kevyelle vaunulle, joka sai Argentiinassa nimen TAM (Tanque Argentino Mediano). Runkoa on käytetty Rolandin lisäksi Jagdpanzer Kanone 90mm:ssa ja Raketenjagdpanzer SS-11:ssä.
Marder -vaunut tullaan korvaamaan uusilla Puma -vaunuilla vuosien 2010–2020 aikana.
Attilio Ruffini

Attilio Ruffini (31. joulukuuta 1925 Mantova – 23. kesäkuuta 2011 Rooma) oli vanhassa kristillisdemokraattipuolueessa vaikuttanut italialainen poliitikko. Hän toimi maansa liikenne- (1976–1977), puolustus- (1977–1980) ja ulkoministerinä (1980).
SMS Tb 96F

Palvelus

Alus osallistui 11. toukokuuta 1917 taisteluun Italian laivaston osastoa vastaan. Takaa-ajon jälkeen Itävalta-Unkarin laivasto-osasto palasi suojaamaan miinakenttää. Alus osallistui 3. kesäkuuta Tagliamenton edustalla toisen kerran taisteluun torjuessaan Italian laivaston moottoritorpedoveneitä. Taistelu kesti vain hetken alusten nopeuden mahdollistettua italialaisalusten irtautumisen.
Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint-Germainin rauhassa. Tb 96F luovutettiin maaliskuussa 1921, ja liitettiin Jugoslavian kuninkaalliseen laivastoon nimellä T7. Alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla vuonna 1935 ja laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizertaan touko-kesäkuussa 1929. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä Dalmacija, sukellusveneiden emälaiva Hvar ja sukellusveneet Hrabri ja Nebojša.
Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan huhtikuussa 1941, jolloin T7 kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus  määrättiin laivueen mukana hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen, joista viimeisen jälkeen se siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä se oli 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä se kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat osaston alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Sen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Italian antauduttua liittoutuneille syyskuussa 1943 saksalaiset valtasivat T7:n ja luovuttivat sen itsenäisen Kroatian laivastolle. T7:n miehistö siirtyi partisaanien puolelle, mutta saksalaiset valtasivat aluksen miehistön valmistautuessa kapinaan.
Alus ja Saksan laivaston 7. moottoritorpedovenelaivueen alukset S154 ja S157 partioivat Sibenikin ja Rijekan välillä suojaten alueen liikennettä. Ne joutuivat 24. kesäkuuta 1944 Britannian kuninkaallisen laivaston moottoritorpedoveneiden MTB 659, MTB 662 ja MTB 670 hyökkäyksen kohteeksi Kukuljarin saaren lähistöllä. T7 ajautui taistelun seurauksena Murterin saaren rantaan, ja MTB:t pelastivat 21 miehistönjäsentä. Britit tutkivat hylyn myöhemmin, jolloin viisi muuta miehistönjäsentä vangittiin ja hylky sytytettiin tuleen. Myöhemmin brittien tuhoajapartio räjäytti sen jatkokäytön estämiseksi.
Daniel Sturridge

Seurajoukkueura

Sturridge aloitti ammattilaisuransa Manchester Cityssä, jota edusti kaudet 2006−2009. Hän pelasi Cityssä kaikkiaan 21 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. Hän debytoi myös UEFA Cupissa .
Sturridge siirtyi 7,25 miljoonan euron siirtosummalla Chelseaan kesällä 2009. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän voitti sekä valioliigan että FA Cupin mestaruudet. Liigassa hän pelasi 13 ottelua ja teki yhden maalin, FA Cupissa hän teki neljässä ottelussa neljä maalia. Syyskaudella 2010 hän pelasi 13 sarjaottelua ilman maaleja. Kevätkaudella 2011 hän oli lainalla Valioliigan Boltonissa, jossa teki 12 liigaottelussa kahdeksan maalia. 
Chelsea voitti kaudella 2011−2012 Mestarien liigan mestaruuden. Sturridge pelasi seitsemän ottelua, viimeksi puolivälierissä, ilman maaleja. Chelsea voitti myös FA Cupin, mutta siinäkään Sturridge ei pelannut kahdessa viimeisessä ottelussa. Valioliigassa hän teki Chelsealle 11 maalia 30 ottelussa. Syyskaudella 2012 hän pelasi seitsemässä liigaottelussa vain 162 minuuttia.
Sturridge siirtyi 15 miljoonan euron siirtosummalla Valioliigassa pelaavaan Liverpooliin tammikuussa 2013. Loppukauden aikana hän teki 14 valioliigaottelussa kymmenen ja syötti viisi maalia. Hän pelasi erinomaisen seuraavan kauden tehden 21 maalia ja sijoittuen maalipörssin toiseksi seurakaverinsa Luis Suárezin taakse. Sturridge ja Suárez muodostivatkin vaarallisen ”SAS”-kaksikon (”Suarez and Sturridge”) tehden kahdestaan yhteensä 52 maalia kaudella 2013–2014.  
Kausilla 2014−2016 Sturridge kärsi useista loukkaantumisista ja pelasi 26 valioliigaottelua, joissa teki 12 maalia. Seuraavien puolentoista kauden aikana hänen peliaikansa väheni muutenkin kuin loukkaantumisten vuoksi: hän pelasi 29 liigaottelussa, mutta oli vain 12 kertaa avauskokoonpanossa. Kevätkaudella 2018 hän pelasi lainalla West Bromwich Albionissa kuusi valioliigaottelua ilman maaleja.
Sturridge oli voittamassa Mestarien liigaa kaudella 2018−2019. Hän pelasi kaikkiaan seitsemässä ottelussa, mutta pudotuspeleissä yhteensä vain yhdeksän minuuttia. Valioliigassa hän pelasi 18 ottelussa ja teki kaksi maalia. Liverpool ilmoitti kauden jälkeen, ettei hän jatka seurassa seuraavalla kaudella. Uudesta seurasta ei ole vielä tietoa.

Maajoukkueura

Sturridge pelasi kolme ottelua sekä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2008 että alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän pelasi Britannian kaikki neljä ottelua Lontoon olympialaisissa 2012. 
Sturridge pelasi ensimmäisen kerran Englannin maajoukkueessa maaottelussa Ruotsia vastaan marraskuussa 2011. Ensimmäisen maalinsa hän teki MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan maaliskuussa 2013.
Hänet valittiin hyvän kauden jälkeen Englannin maajoukkueeseen ykköshyökkääjäksi MM-kisoihin 2014. Hän pelasi Englannin kaikki kolme ottelua, ja teki maalin avauspelissä Italiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi kolmessa ottelussa ja teki maalin Walesia vastaan.
Segura (M31)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
Resident Evil: Operation Raccoon City

Pelaaminen

Peli sijoittuu muun muassa Resident Evil 2:sta, Resident Evil 3:sta ja kahdesta Resident Evil Outbreakista tuttuun fiktiiviseen Raccoon Cityn kaupunkiin. Pelaaja voi ohjata joko Umbrella Security Servicen eli USS:n joukkoja tai United States Special Operations -agentteja. USS:n kampanjassa tarkoituksena on peittää Umbrellan osuus Raccoon Cityn tapahtumissa. Molemmilla joukkueilla on kuusi pelattavaa hahmoa.  
Yksinpelin lisäksi pelissä on neljän pelaajan yhteistyömoninpeli sekä muita moninpelimuotoja. Moninpelissä on pelattavana lukuisia pelisarjasta tuttuja hahmoja, kuten Leon S. Kennedy, Claire Redfield, Jill Valentine ja Carlos Oliveira.
Martti Asunmaa (henkilöstöjohtaja)

Martti Eerik Asunmaa (24. kesäkuuta 1942 Rovaniemen maalaiskunta – 5. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli Helsingin kaupungin henkilöstöjohtaja ja vuodesta 1993 Viron-suhteiden johtaja. Hän oli Suomen ja Viron pääkaupunkien yhteistyön uranuurtaja ja kannatti tunnelin rakentamista Helsingin ja Tallinnan välille. Hän oli perustamassa 1992 Helsinki–Tallinna-Seuraa.
Amerikanbully

Ulkonäkö

Amerikanbully sekoitetaan usein amerikanpitbullterrieriin, mutta vaikka se polveutuu viimeksi mainitusta, se ei sovi kyseiseen rotutyyppiin. Lyhyelle, sileälle ja kiiltävälle karvapeitteelle sallitaan kaikki värit ja väriyhdistelmät merleä lukuun ottamatta. Tavallisin väritys on lähes kauttaaltaan yksivärinen - yleisimmin musta - jolla on rintakehässä pienempi tai suurempi valkoinen alue tai piirto. Urosten sallittu säkäkorkeus on 43-51 cm ja narttujen 40,5-48 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Amerikanbullyn jalostuksessa painotetaan hyvän seurakoiran ominaisuuksiin, elämäniloon, lempeyteen ja ihmisystävällisyyteen. Äärimmäinen arkuus ja vihainen tai aggressiivinen käytös ovat tämän vuoksi näyttelyissä hylkääviä virheitä. Rotumääritelmä kuitenkin toteaa tietynasteisen vieraskoira-aggression kuuluvan osaksi rodun ominaispiirteitä, mikä tavallisesti tarkoittaa sitä että rotu on muita koiria kohtaan dominoiva eikä välttämättä siedä tai tule hyvin toimeen muiden samaa sukupuolta edustavien koirien kanssa.

Alkuperä

Rodun juuret ovat eräässä amerikanpitbullterrierin linjassa, joka eriytyi tyypiltään sen verran etäälle muista linjoista 1900-luvun lopulla että se päätettiin viimein rekisteröidä omana rotunaan. Tähän linjaan risteytettiin sittemmin englanninbulldoggia, amerikanbulldoggia ja vanhaenglanninbulldoggia, minkä myötä nykyinen amerikanbully syntyi. Ensin perustettiin American Bully Kennel Club, mitä seurasi vuonna 2013 UKC:n virallinen hyväksyntä.

Rotu Suomessa

Rotu rantautui Suomeen vuonna 2008, ja nykyisin sitä kasvattaa ainakin yksi suomalainen kennel. Tämä on herättänyt keskustelua siitä, tulisiko rotu hyväksyä Suomen Amerikkalaisperäisten Työkoiraharrastajien Yhdistyksen piiriin, ja ongelmaksi koetaan lähinnä se ettei kyseessä ole varsinaisesti työkoirarotu. Suomessa olevat amerikanbullyt edustavat rakenteeltaan ja ulkoiselta rotutyypiltään enimmäkseen hillitymmästä päästä olevaa Razor's Edge -linjaa, eivätkä ole esimerkiksi yhtä matalia, lyhytraajaisia tai bulldoggimaisia kuin valtaosa amerikkalaisista linjoista. Moni tällainen terverakenteisempi yksilö muistuttaakin enemmän pitbullia. Suomesta löytyy myös jonkin verran Gott-, Khangis Khon -, Xtreme-, Grey- ja Butthead-linjoista polveutuvia koiria.

Terveys

Rotu voi olla erittäin sairas äärimmäisen lyhyytensä ja kokonsa vuoksi. Moni pitbullterrierin omistaja kutsuukin sitä nimellä pitopotamus. UKC kuitenkin painottaa, että oikeanlaisen rodunedustajan tulee olla rakenteeltaan tasapainoinen ja atleettinen. Myös pään mittasuhteiden pitäisi sen mukaan olla runkoon verrattuna kohtuulliset ja liioittelemattomat. Kallon ja kuonon rakenne ei saa UKC-rotumääritelmän mukaan missään tapauksessa haitata tai vaikeuttaa normaalia näkökykyä eikä hengittämistä. Se myös painottaa, että amerikanbullyn tulee massastaan ja voimastaan huolimatta olla ketterä ja aktiivinen.
HSG Nordhorn

HSG Nordhorn on saksalainen käsipalloseura, jonka kotikaupunkina on Nordhorn. Seura pelaa tällä hetkellä (2008) Saksan Bundesliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura pelaa kotiottelunsa Euregium-areenalla. Joukkueen värit ovat punainen ja valkoinen, ja sitä valmentaa Ola Lindgren. Vuonna 2008 joukkue voitti EHF-cupin lyömällä finaalissa Tanskan F.C. København Håndboldin.
Tuhkavarpunen

Koko ja ulkonäkö

Aikuisella linnulla on vaaleanharmaa pää, jossa on valkoinen viiksijuova, vaaleanruskea selkä, vaalea alapuoli ja tummalla siivellä on valkoinen hartialaikku. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajista tunnetaan 3 alalajia.

Esiintyminen

Tuhkavarpunen elää Afrikassa Saharan eteläpuolella aina Sambiaan ja Angolaan saakka etelässä. Sen elinalueen koko on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Avoimet savannit ja viljelysmaat sekä harvat metsät. Pesii myös kylissä ja kaupungeissa ja korvaa meikäläisen varpusen pääosassa Afrikkaa.

Lisääntyminen

Pesäkuppi sijaitsee puussa tai pensaassa tai jonkin toisen lajin vanhassa pesässä. Naaras munii 2-4 munaa.

Ravinto

Pääravintona ovat siemenet ja vilja. Lisääntymisaikana syö myös hyönteisiä ja muita selkärangattomia, joilla se ruokkii myös poikasensa.
Meeri Koutaniemi

Meeri Koutaniemi (s. 1987 Kuusamo) on suomalainen valokuvaaja. Koutaniemi tunnetaan erityisesti ihmisoikeuksia, vähemmistöjä ja voimaantumista käsittelevistä kuvareportaaseista ja henkilökuvista.

Tausta

Koutaniemellä on osittain romanitaustaiset sukujuuret, minkä vuoksi hän koki lapsena koulukiusaamista. 
Koutaniemi muutti peruskoulun jälkeen Kuusamosta Ouluun teatterilukioon ja sieltä puolen vuoden jälkeen Helsinkiin, missä hän opiskeli Sibelius-lukion musiikki- ja tanssilinjalla. Hän on opiskellut kuvajournalismia Tampereen yliopistossa. 
Koutaniemi on Echo-kuvatoimiston ja kuvaajakollektiivi 11:n jäsen. 
Koutaniemi on vuodesta 2011 lähtien kiertänyt kuvaamassa eri puolilla maailmaa, muun muassa Kaakkois-Aasiassa, Afrikassa ja latinalaisessa Amerikassa.

Tunnustukset ja kritiikkiä

Koutaniemi on voittanut lukuisia palkintoja Suomen lehtikuvaajat ry:n järjestämässä Vuoden lehtikuvat (nyk. Kuvajournalismi) -kilpailussa. Vuonna 2012 Koutaniemi voitti vuoden henkilökuvan palkinnon. Vuonna 2013 hänet palkittiin kuudessa sarjassa: vuoden lehtikuva, vuoden lehtikuvaaja, vuoden henkilökuva, vuoden ulkomaan reportaasi, vuoden multimedia ja yleisön suosikki. Vuonna 2014 Koutaniemi palkittiin kahdessa sarjassa: vuoden lehtikuvaaja ja vuoden ulkomainen reportaasi. 
Koutaniemen Helsingin Sanomissa julkaistu, paljon keskustelua herättänyt kuvareportaasi kahden maasai-heimon tytön ympärileikkauksesta voitti vuonna 2014 Freelens-palkinnon Lumix-festivaalilla Hannoverissa, Saksassa ja Visa D'or Daily Press -palkinnon Visa Pour L'image-festivaalilla Perpignanissa, Ranskassa. Reportaasista kanneltiin Julkisen sanan neuvostoon, joka kuitenkin katsoi reportaasin julkaisemiselle olleen painavat yhteiskunnalliset perusteet.  Myös Suomen Unicef kritisoi kuvasarjan julkaisua mediassa, mutta Saksan Unicefin järjestämässä Vuoden valokuva -kilpailussa kuvat saivat kunniamaininnan. Ne on julkaistu myös yhdysvaltalaisessa Time-aikakauslehdessä.

Yksityiselämä

Koutaniemi seurusteli rockmuusikko Sam Yaffan kanssa maaliskuusta 2016 lähtien. He julkistivat suhteensa heinäkuussa 2016, menivät kihloihin heinäkuussa 2017 ja heidät vihittiin syyskuussa 2017 Mallorcalla Espanjassa. Koutaniemi osallistuu Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan vuoden 2019 syksyllä.
Toxoplasma gondii

Tartunta

Toxoplasman invaasiomekanismi eli mekanismi, jota loinen käyttää tunkeutuakseen isäntäsoluun, eroaa useiden bakteerien ja virusten passiivisesta invaasiosta. Useimmat bakteerit ja virukset käyttävät soluun tunkeutumiseen fagosytoosia tai endosytoosia kun taas Toxoplasman invaasiomekanismi on aktiivinen. Soluun tunkeutuminen voidaan erotella eri vaiheisiin. Ensin loinen kiinnittyy isäntäsolun pintaan. Tämän jälkeen se tunkeutuu tekemänsä erityisen portaalin, moving junction, läpi ja päätyy isäntäsolun sisään. Invaasio kestää noin minuutin.
Aktiinilla on tärkeä rooli invaasiossa. Loisen aktiini-myosiinimoottori mahdollistaa loisen liikkumisen. Tämä liikkumistapa on oleellinen invaasiossa, sillä se mahdollistaa loisen liikkumisen isäntäsolun pinnalla. Se myös mahdollistaa itse invaasion sekä loisen poistumisen ulos solusta. Toxoplasmalla on yksi aktiinigeeni, act1. Aktiinin rooli invaasiossa ymmärrettiin kun huomattiin että aktiinin polymerisaation estäjä sytokalasiini D (CytD) estää invaasiota. Loiskannoissa, joissa aktiinigeenin toiminta on estetty, loisten liikkumiskyky ja taudinaiheuttamiskyky heikkenee. Aktiinin rooli on oleellinen Toxoplasman invaasion viimeisissä vaiheissa. Aktiinin puuttuminen myös hidastaa invaasiota huomattavasti.

Seuraukset

T. gondii aiheuttaa toksoplasmoosina tunnetun oireyhtymän, joka ei yleensä ole vaarallinen. Ihmisellä tavallisin oire on useiden viikkojen kuluttua tartunnasta ilmaantuva lievän flunssan kaltainen sairaus, joka sairastetaan lähes huomaamatta. Poikkeuksen muodostavat ihmiset, joiden vastustuskyky on muusta syystä alentunut, sekä odottavat naiset, jotka eivät ole aiemmin saaneet tartuntaa. Mikäli äiti saa toksoplasmoositartunnan raskauden aikana, voi siitä olla sikiölle vakavia seurauksia, jopa kuolema. Tartunnan ihminen voi saada erittävän kissan ulosteista esimerkiksi puhdistaessaan hiekkalaatikkoa tai syömällä huonosti kypsennettyä lihaa. Ookystat voivat päätyä elimistöön kissan ulosteista ja kudoskystat huonosti kypsennetystä lihasta. Kystat ovat paksukuorisia loisen kestomuotoja. Ookystat ja kudoskystat kulkeutuvat vatsan läpi ja ohutsuolessa niistä vapautuu sporotsoiitteja. Ne tunkeutuvat suoliston epiteelin läpi ja erilaistuvat takytsoiiteiksi, jotka leviävät muualle kehoon.
Joissakin tapauksissa tartunta muuttaa tartunnan saaneen eläimen käyttäytymistä. Hiirten ja rottien tapauksessa tämä tarkoittaa sitä, että tartunnan saanut yksilö muuttuu aktiivisemmaksi eikä pelkää saalistajia (esimerkiksi kissoja) kuten terve yksilö. Kissan virtsan hajun on huomattu laskevan tartunnan saaneiden rottien aivojen pelkokeskusten aktiivisuutta ja aktivoivan niiden mielihyväkeskuksia, mikä saattaa johtaa itsetuhoiseen käytökseen ja auttaa T. gondiin pääsyssä takaisin kissaan.
Ihmisillä tartunta voi tehdä sairastuneesta impulsiivisemman, nopeammin pitkästyvän ja hitaampirefleksisen, mikä saattaa johtaa riskikäyttäytymiseen esimerkiksi liikenteessä. Tutkimuksissa tartunta on liitetty myös esimerkiksi skitsofreniaan.
Tampere maja

Tampere maja on Tampereen kaupungin näyttely- ja kokoustila Tartossa. Siellä on lisäksi ja saunatiloja ja hotellihuoneita. Infokeskus pyrkii edistämään Tarton ja Tampereen välistä kulttuuritoimintaa, ja siellä järjestetään kulttuuritapahtumia.
Tampere maja perustettiin 1997. Kiinteistöä hallitsee 1999 perustettu Tampere Maja -säätiö.
Elizabeth Grosz

Elizabeth Grosz on australialainen filosofi ja feminismin teoreetikko. Hän syntyi ja opiskeli Sydneyssä.
Groszia voi luonnehtia sukupuolieron teoreetikoksi. Hänen ensimmäiset teoksensa käsittelivät ranskalaista feminismiä ja lacanilaista psykoanalyysiä, ennen kaikkea Luce Irigarayn ja Julia Kristevan ajatuksia. Viimeisimmissä teoksissaan hän on keskittynyt seksuaalisuuden ja ruumiillisen subjektin käsitteellistämiseen Gilles Deleuzin ja Charles Darwinin kirjoitusten feministisillä luennoilla.
Grosz toimi Yhdysvalloissa Rutgersin, New Jerseyn valtion yliopiston, naistutkimuksen professorina. Vuonna 2012 hän siirtyi Duke Universityyn.
Kärppäjärvi

Maantietoa

Järven pituus on 900 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Se sijaitsee seitsemän kilometriä Kuivasjärveltä luoteeseen laajalla suoalueella Salojennevan- ja Sompanevan turvetuotantoalueiden välissä. Järveen laskee seitsemän suo-ojaa, joiden vesi on peräisin ympäröiviltä soilta sekä Sompanevan turvetuotantoalueen kuivatusojista. Järven laskuoja Kärppäsluoma lähtee sen eteläpäästä ja se virtaa Korpikylään, jossa se yhdistyy Venesjoen kanssa ja jatkaa siitä puolitoista kilometriä Mustajokena ja laskee lopuksi Ylisenjärveen. Rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä. Itäpuolen rannat ovat kangasmetsää ja länsipuolen ojittamatonta korpea tai avosuota. Itärannalla sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet tuotantoalueen huoltotieltä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee järven länsipuolella noin 200 metrin päässä.
Aroldo

Aroldo on Giuseppe Verdin säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Libreton kirjoitti Francesco Maria Piave. Aroldo on uusittu versio sensuurin kohteeksi joutuneesta Stiffeliosta (1850). Aroldo kantaesitettiin Riminissä 16. elokuuta 1857 kapellimestari Angelo Marianin johtamana.
Aroldoa esitetään yhä silloin tällöin. Se kuuluu kuitenkin Verdin heikoimmin tunnettujen oopperoiden joukkoon. Sen tapahtumat sijoittuvat noin vuoden 1200 Britanniaan, johon päähenkilö Aroldo palaa ristiretkelle osallistuttuaan.
Aroldosta on tehty levytyksiä. Philipsin vuonna 2001 levyttämässä versiossa Orchestra del Maggio Musicale Fiorentinoa johtaa Fabio Luisi ja sen kuoroa José Luis Basso. Aroldon pääroolin laulaa Neil Shicoff.
Vihreän timantin metsästys

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii Vihreän timantin metsästystä rennoksi, nokkelaaksi ja riemukkaaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever ihastelee näyttelijöiden välistä kemiaa ja nokkelaa dialogia ja antaa elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Rusorintakerttuli

Levinneisyys

Rusorintakerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. Euroopassa laji on tavattu vain kerran: Iso-Britanniassa lokakuussa 1995.
Riccardo Fogli

Ura

Toscanalaisessa Pontederan kaupungissa syntynyt Fogli aloitti muusikon uransa 1960-luvulla liittymällä Slenders-nimiseen rock-yhtyeeseen; yhtye oli perustettu 1961. Vuosina 1966–1973 hän toimi Pooh-yhtyeen laulajana, minkä jälkeen hän ryhtyi soolouralle. Foglin ensimmäinen sooloalbumi, Ciao amore, come stai, ilmestyi 1973. Albumi menestyi heikonlaisesti. Seuraavana vuonna Fogli osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin kappaleella "Complici". Foglin ensimmäinen menestyskappale oli 1976 julkaistu "Mondo", kappale on mukana samana vuonna julkaistulla studioalbumilla Riccardo Fogli. Seuraavana vuonna julkaistu "Stella" menestyi niin ikään hyvin.
Yhteistyö Maurizio Fabrizion ja Guido Morran kanssa poiki menestyssävellyksiä 1980-luvun alussa. Vuonna 1982 Fogli voitti San Remon musiikkifestivaalit kappaleella "Storie di tutti i giorni", kappaleen kirjoittivat Maurizio Fabrizio, Riccardo Fogli ja Guido Morra. Fogli osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin sittemmin sävelteoksilla "Sulla buona strada" (1985), "Non finisce così" (1989), "Ma quale amore" (1990), "Io ti prego di ascoltare" (1991), "In una notte così" (1992) ja "Romanzo" (1996), mutta hänen suosionsa kääntyi vähitellen laskuun. Vuonna 1983 hän otti osaa Eurovision laulukilpailuun sävelmällään "Per Lucia" ja päätyi jaetulle sijalle 11 Suomen yleisradioyhtiötä edustaneen Ami Aspelundin kanssa.
2000-luvulla Riccardo Foglilta on julkaistu lähinnä kokoelma-albumeja. Studioalbumi Ci saranno giorni migliori ilmestyi 2005. Pooh-yhtye palasi yhteen vuonna 2016 ja kesäkuussa tallennettiin livealbumi Pooh 50 - L'ultima notte insieme, joka julkaistiin myöhäiskesästä 2016.
Peräjärvi (Kangasala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee peltojen keskellä olevassa metsökössä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja järvi on autio. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat metsää.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Kuhmajärvenojan valuma-alueeseen (35.727) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi ojaa. Etelärantaan laskee lyhyt pelto-oja ja itärantaan Koirakoskenoja, jonka valuma-alue on laaja. Sen valuma-alue koostuu sekä pelloista että kangasmetsästä.Järven laskuoja Peräjärvenoja yhtyy Kuhmajärven laskuojaan Vuotoon Pohjan kylässä. Vuoto laskee Tervaniemenlahteen ja se laskee vuorostaan Längelmäveden Enonselän Aittolahteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa nimetön järvi on autio, mutta sen länsirannat on raivattu niityiksi. Vuoden 1956 peruskartassa pellot ulottuivat lähde jokaiselle rannalle. Vain koillispuolella oli rannassa metsää. Vuoden 1977 kartassa järveä ympäröi leveämpi metsäinen vyöhyke.