google/wiki40b huggingface dataset:
Segovia

Ilmasto

Segoviassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan viileän ja kuivan kesän välimerenilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 12 °C ja keskimääräinen sademäärä 460 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 50 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 13 millimetriä.
Sinitilapia

Ulkonäkö ja koko

Sinitilapia kasvaa noin 14 cm pitkäksi. Eri yksilöiden väri vaihtelee lähes mustasta siniseen ja vaaleanpunaiseen.

Levinneisyys

Sinitilapia on endeeminen laji Namibiassa. Se elää villinä Guineas-järvellä, lisäksi joitakin yksilöitä on istutettu Otijkoto-järveen ja joihinkin lampiin ja tekoaltaisiin.
RN Lepanto (1927)

Palvelus

Lepanto palveli Italian laivastossa toisessa maailmansodassa, kunnes sen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 Shanghain satamaan saatuaan tiedon maansa antautumisesta. Japanilaiset nostivat aluksen ja se liitettiin kunnostettuna keisarillisen Japanin laivastoon nimettynä Okitsuksi.
Alus vietti sodan lopun saattajana, kunnes se antautui Kiinalle sodan loputtua. Kiinan laivastossa alus palveli nimettynä Hsienningiksi  (咸宁) vuoteen 1949, jolloin se siirrettiin Taiwanille. Alus poistettiin palveluksesta 1956.
Sertanejo

Sertanejo tai música sertaneja on brasilialaista kantrimusiikkia. Alun perin termi viittasi musiikkiin syrjäseuduilta, mutta genre on sittemmin saanut enemmän vaikutteita Brasilian ulkopuolelta, varsinkin amerikkalaisesta kantrimusiikista, meksikolaisesta mariachista sekä paraguaylaisesta musiikista. Eräitä artisteja ovat Paula Fernandes ja Luan Santana.
British Warships in the Age of Sail

Sisältö

Teokset sisältävät tiedot Amiraliteetin virallisista lähteistä täydennettynä valmistustiedoilla. Perustietoina ovat tilaus, kölin- ja vesillelasku sekä valmistusmisajat ja poistuminen laivastosta. Lisäksi valmistuskustannukset on ilmoitettu. Alusten tieotina on ilmoitettu pituus, leveys, syväys ja uppouma sekä aseistus ja miehistönmäärä. Höyryaluksista on annettu lisäksi tiedot höyrykoneesta ja nopeudesta. 
Kussakin teoksessa on yli kahden tuhannen aluksen tiedot ja lisäksi niistä noin 200 on esitelty kuvissa.

Vastaanotto

Journal for Maritime Research arvioi sarjan ensimmäistä teosta kattavaksi ja hyvin jäsennellyksi ja esitetyksi. Se on perusteos purjelaivakaudesta kiinnostuneille tutkijoille sekä opiskelijoille.
South West Maritime History Society arvioi sarjan toisen osan ylivoimaiseksi alallaan sekä kattavimmaksi Britannian kuninkaallisen laivaston aluksista tehdyksi teokseksi.
Coriolis-ilmiö

Coriolis-ilmiö  on fysikaalinen ilmiö, joka havaitaan vapaasti liikkuvan kappaleen radan poikkeamana, kun tilannetta tarkastellaan pyörivästä koordinaatistosta. Coriolis-ilmiö vaikuttaa muun muassa merivirtoihin ja ilmavirtauksiin aiheuttaen niiden pyörteisen liikkeen. Ilmiö voidaan ottaa huomioon lisäämällä kappaleen liikeyhtälöön coriolisvoimaksi kutsuttu tasapainottava näennäisvoima. Näennäisvoima viittaa siihen, että kappaleeseen ei varsinaisesti vaikuta mikään fysikaalinen voima, vaan kappaleen radan kaareutuvuus johtuu siitä, että koordinaatisto on kiihtyvässä liikkeessä (pyörii).
Esimerkiksi maapallon pintaan kiinnitetty koordinaatisto pyörii akselinsa ympäri, ja siksi coriolisilmiö havaitaan maapallon pinnalla tarpeeksi pitkään ja nopeasti tapahtuvissa liikkeissä. Mikäli tarkastellaan vain Maan pinnan suuntaisia liikkeitä, ilmiö ilmenee voimakkaimmillaan napa-alueilla, mutta päiväntasaajalla ei lainkaan.  Erityisesti siitä puhutaan meteorologiassa ja ballistiikassa. 
Nimensä ilmiö on saanut ranskalaisen Gaspard-Gustave Corioliksen mukaan, joka julkaisi asiasta artikkelin vuonna 1835, vaikka ilmiön kuvaukseen liittyvä matematiikka ilmeni jo Pierre-Simon Laplacen vuorovesiyhtälöissä vuonna 1778.
Coriolis-ilmiötä tutkivat maantiede, fysiikka ja matematiikka.

Ilmiön vaikutukset maantieteellisesti

Coriolis-ilmiö vaikuttaa maapallolla suuren mittakaavan liikkeisiin, kuten merivirtoihin ja ilmavirtauksiin. Usein kuulee sanottavan, että coriolis-ilmiö ”pakottaa” matalapaineen pyörimään pohjoisella pallonpuoliskolla vastapäivään. Tarkalleen ottaen pohjoisessakin voi kyllä syntyä myötäpäivään pyöriviä matalapaineita, mutta niissä eivät paine-erovoima, kitka ja coriolis-ilmiö ikinä pääse tasapainoon, vaan kitka heikentää tuulta kunnes paine-erovoima tasoittaa paine-eron ja matalapaine kuolee pois. Sama selitys pätee siihenkin, miksi trooppinen hirmumyrsky ei voi syntyä täsmälleen päiväntasaajalla eikä ylittää päiväntasaajaa.
Jos kappaleen liike on Maan pyörimisakselin suuntainen, Maan pyörimisestä aiheutuva corioliskiihtyvyys on nolla. Tämän vuoksi ilmiö ei vaikuta navoilla pystysuoraan liikkeseen eikä päiväntasaajalla vaakasuoraan, pohjois–eteläsuuntaiseen liikkeeseen. Muualla kuin navoilla putoava kappale ei coriolisilmiön vuoksi osu maahan suoraan lähtökohtansa alle vaan hieman siitä itään, mutta ellei kappale putoa erittäin korkealta, tästä aiheutuva poikkeama on häviävän vähäinen. 
Maan pyörimisestä aiheutuva coriolis-ilmiö voidaan todeta myös Foucault’n heilurin avulla.
Harold Shapero

Harold Samuel Shapero (29. huhtikuuta 1920 – 17. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Shapero syntyi Massachusettsissa. Hän soitti lapsesta saakka pianoa ja perusti ystävänsä kanssa jazzyhtyeen. Hän opiskeli Nicolas Slonimskyn ja Ernst Krenekin, sitten Harvardin yliopistossa Walter Pistonin ja Paul Hindemithin johdolla. Hän oli 1940-luvulla Tanglewoodin ensimmäisiä opiskelijoita. Hänelle myönnettiin vuonna 1941 Prix de Rome teoksesta Nine-Minute Overture. Sodan vuoksi hän ei kuitenkaan päässyt Italiaan. 
Harvardista valmistuttuaan Shapero opiskeli Nadia Boulangerin johdolla. Hän tutustui myös Igor Stravinskiin. Hän meni vuonna 1945 naimisiin taidemaalari Esther Gellerin kanssa. Leonard Bernstein johti vuonna 1948 hänen Symphony for Classical Orchestransa kantaesityksen Bostonin sinfoniaorkesterin soittamana. Shapero sai Yhdysvalloissa välittömästi mainetta, mutta myös kritiikkiä; mm. Aaron Copland syytti häntä New York Timesin artikkelissa omaperäisyyden puutteesta. 
Shapero opetti Brandeisin yliopistossa 37 vuotta. Hän sai vuonna 1953 Hannah-tyttären, ja 1961 hänelle myönnettiin Fulbright-stipendi. Hän vetäytyi Brandeisin yliopistosta vuonna 1988 mutta jatkoi vielä 2000-luvullakin säveltämistä sekä akustisille että elektronisille soittimille. Hän kuului Arthur Bergerin, Lukas Fossin, Irving Finen, Alexeï Haieffin ja Claudio Spiesin kanssa niin kutsuttuun Bostonin koulukuntaan.
Duramold

Duramold on puupohjainen komposiittimateriaali, jossa sidosaineena käytetään fenolihartsia ja tarvittava kuitu saadaan koivusta. Duramoldin valmistamisessa on käytetty koivuviiluja, jotka on kyllästetty fenolihartsilla ja yhdistetty muotissa paineen alaisena ja 138 °C:n lämpötilassa hartsin kovettamiseksi.

Historia

Vuonna 1917 Henry L. Haskell patentoi menetelmän, jolla puun ja vedenkestävän liiman seoksesta saattoi tehdä muottiin lähes mielivaltaisen muotoisia esineitä. Tätä keksintöä hyödyntäviä tuotteita markkinoitiin nimillä Duromold, Plymetl ja Phemaloid. Virginius E. Clark tutki puukomposiittien sopivuutta lentokoneiden rakenteisiin ja patentoi vuonna 1922 puukomposiittiin perustuvan lentokoneen siipirakenteen. Fairchildille työskennellessään Clark sai valtuudet kehittää puukomposiitin käyttöä vaihtoehdoksi lentokoneiden kalliille alumiinirakenteille. Yhteistyössä Haskeliten kanssa Fairchild kehitti fenolihartsin ja koivuviilujen yhdistelmästä komposiittimateriaalin, jolle Clark antoi nimen Duramold. Ensimmäinen pääosin duramoldista rakennettu lentokone on Fairchild F-46, jota rakennettiin vain yksi kappale. Suurin koskaan enimmäkseen duramoldista rakennettu lentokone on Hughes H-4 Hercules.
Noah Young

Noah Young Jr. (1887–1958) oli yhdysvaltalainen painonnostaja ja näyttelijä, joka nähtiin Hal Roachin komedioissa parinkymmenen vuoden ajan.
Young muistetaan pitkästä yhteistyöstään Harold Lloydin komedioiden parissa. Hän hyödynsi roolitehtävissään raamikasta vartaloaan ja karua ulkomuotoaan, ja näyttelikin usein voimakasta ja pahantahtoista miestä. Noah Young tulkitsi konnarooleja myös monissa varhaisissa Ohukainen ja Paksukainen-elokuvissa, hän muun muassa näytteli nyrkkeilijää kaksikon elokuvassa The Battle of the Century (1927) sekä hurjaa murhamiestä elokuvassa Do Detectives Think? (1927).
Youngia ei nähty pahemmin enää äänielokuvissa, mutta hän teki muutamia roolitehtäviä vielä 1930-luvun aikana. Hänen viimeisiksi elokuvikseen jäivät Stan Laurelin ja Oliver Hardyn tähdittämät elokuvat Mustasukkaisuutta (1935) sekä Kaksi sankaria (1935).
Noah Young kuoli 71 vuoden ikäisenä vuonna 1958.
Tekniikan museo (Tukholma)

Tekniikan museo (ruots. Tekniska museet) on museo Tukholman Gärdetin kaupunginosassa.
Museo on perustettu vuonna 1924. Sen kokoelmat käsittävät nykyisin noin 55 000 esinettä, joista noin 4 500 kerrallaan on näytteillä. Pääosa kokoelmista on vuosien 1860 ja 1930 välisenä aikana valmistettuja esineitä ja laitteita. Ragnar Hjorthin suunnittelema museorakennus on valmistunut 1934–1936 ja niin sanottu Teknorama-siipi 1964. Viereisessä rakennuksessa toimivat Ruotsin poliisimuseo ja kansallisurheilumuseo.
Sävy

Sävy on värin sijainti spektrissä. Jokaista värisävyä vastaa oma valon aallonpituus violetin lyhyestä aallonpituudesta punaisen pitkään aallonpituuteen. Perussävyihin viitataan nimillä kuten punainen, sininen, vihreä ja keltainen. Sävyjä on kuitenkin rajaton määrä, sillä spektrin värisiirtymät ovat portaattomia. Valonlähteen värisävyä vastaavaa lämpötilaa kutsutaan värilämpötilaksi.
Sävyssä eivät ole mukana värin kaksi muuta pääominaisuutta, kirkkaus ja kylläisyys. Sävy pysyy siis samana vaikka väri tummenee tai vaalenee, tai muuttuu värikylläisemmäksi tai harmaammaksi.
Sebastian Koto Khoarai

Sebastian Koto Khoarai OMI (s. 11. syyskuuta 1929) on lesotholainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Mohale's Hoekin hiippakunnan piispaksi 10. marraskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. huhtikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Liguori Morapeli, jota avustivat Joseph Patrick Fitzgerald ja Paul Khoarai. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2016.
Hugh McCutcheon

Hugh McCutcheon on uusiseelantilainen lentopallovalmentaja. Hän valmensi Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta vuosina 2005–2008 sekä naisten maajoukkuetta vuosina 2009–2012. Ennen Yhdysvaltojen maajoukkueita hän valmensi muun muassa Hotvolley Wienia sekä Yhdysvaltojen yliopistosarjassa.
Ennen vuoden 2008 kesäolympialaisten alkua McCutcheonia kohtasi suuri traaginen tapaturma, kun hänen appivanhempansa joutuivat puukotuksen kohteeksi Pekingissä. Hänen vaimonsa isä kuoli saamiinsa vammoihin, ja äiti oli kriittisessä tilassa mutta selvisi.  McCutcheon teki paluun olympiaturnauksessa joukkueen peräsimeen kolme ottelun jälkeen. Traagisesta tapahtumasta oli kulunut viikko. Lopulta Yhdysvallat eteni olympiakultaan asti, ja omisti voiton McChutcheonin appivanhemmille. USA:n joukkue kunnioitti Bachmanin muistoa pelaamalla erikoisvalmisteisissa lentopallotossuissa. Niitä koristivat nimikirjaimet TB ja BB. TB tarkoittaa Todd Bachmania ja BB Barbara Bachmania.
Carnivàle

Juoni

Sarja on jatkuvajuoninen ja sijoittuu Yhdysvaltojen suuren laman aikaan. Sarjan pääjuoni kertoo hyvän ja pahan taistelusta. Kerronta jakautuu kahteen rinnakkain etenevään osaan. Toisessa seurataan kiertävän sirkuksen ja sen mukaan lähtevän Ben Hawkinsin vaiheita. Metodistisaarnaaja Justin Crowe ja hänen perustamansa ja johtamansa seurakunta muodostaa toisen pääjuonteen. Toisen kauden lopussa juonikulut yhtyvät ja sarja loppuu siihen vaikka tarina jää selvästi kesken.
Kelly Overton

Ura

Overton opiskeli New Yorkissa American Academy of Dramatic Artsissa. Asuessaan New Yorkissa hän alkoi esiintyä Off Broadwayn näytelmissä. Overton näytteli saippuasarjassa All My Children vuosina 2000–2002. Overton palasi teatteriin vuonna 2002. Hän esiintyi Broadwayllä Miehuuskokeen teatterisovituksessa ensin sijaisnäyttelijänä ja myöhemmin Elainen roolissa.
Overton on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten Ilman johtolankaa, Kodinpuolustaja, C.S.I. New York ja Näkijä. Hän on esiintynyt elokuvissa Ring 2 ja Tekken. Vuonna 2008 hän käsikirjoitti, ohjasi ja tuotti kauhuelokuvan The Collective yhdessä miehensä Judson Pearce Morganin kanssa. Overton myös esiintyi elokuvassa pääosassa. Overton näytteli ihmissutta nimeltä Rikki True Bloodissa vuodesta 2012. Sarjan kuudennella kaudella hänen roolistaan tehtiin vakituinen. Vuonna 2016 Overton valittiin Vanessa Helsingin rooliin Syfyn Van Helsing -sarjassa.
1,2-butaanidioli

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä. Altistuminen suurille pitoisuuksille voi aiheuttaa tajunnantason laskua. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen 1,2-butaanidiolille (nieltynä) voi aiheuttaa vaikutuksia munuaisissa, johtaen kudosvaurioihin ja munuaisten toimintavajeeseen.

Valmistus, reaktiot ja käyttö

1,2-butaanidiolia valmistetaan 1,2-epoksibutaanin hydrolyysillä. Polyeetteröitymisen estämiseksi vettä käytetään huomattava tyypillisesti kymmen- tai kaksikymmenkertainen ylimäärä. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rikkihappoa tai vahvasti happamia ioninvaihtohartseja. 1,2-butaanidioli reagoi diolien tapaan muodostaen muun muassa asetaaleja ja ketaaleja aldehydien tai ketonien kanssa ja polyestereitä. Yhdistettä käytetään pääasiassa liuottimena.
Orléans (suku)

Orléans oli Ranskassa nimi, jota käytettiin Valois ja Bourbon-hallitsijasukujen nuoremmista haaroista, useasta eri suvusta 1300-luvulta alkaen. Nimi tuli Orléansin herttuan arvosta, joka kuului kyseisten sukujen päämiehille. Usein nimellä viitataan viimeiseen Orléans-sukuun, joka polveutuu Ludvig XIV:n nuoremmasta veljestä Filip I:stä.
Ensimmäinen Orléansin herttua Filip (1336–1375) kuoli ilman perillisiä. Hänen jälkeensä arvon sai Ludvig I (1372–1407), jonka jälkeläisille se perityi aina vuoteen 1545 saakka. Seuraavaksi arvo annettiin Gaston Orléansille (1608–1660), jolta se siirtyi Filip I:lle (1640–1701).
Orléans-suku oli Ranskan hallitsijasukuna niin sanotun heinäkuun monarkian aikana vuosina 1830–1848, jolloin kuninkaana toimi Filip I:n jälkeläinen Ludvig Filip. Vuoden 1848 jälkeen Orléans-suvun oikeutta kruunuun puolustaneita rojalisteja kutsuttiin orleanisteiksi. Bourbon-suvun päähaara sammui vuonna 1883, minkä jälkeen Orléans-suvun päämies peri myös Bourbonien oikeuden Ranskan kruunun.
Ekstranet

Ekstranet tai extranet on yrityksen tai muun yhteisön ja asiakkaan tai yhteistyökumppanin välinen Internet-teknologiaa hyödyntävä suljettu verkkopalvelu. Ekstranet-palvelun kohderyhmänä ovat ainoastaan yrityksen halutut sidosryhmät.
Esimerkkinä ekstranet-palvelusta voidaan pitää vaikkapa yhdistyksen jäsenistölleen tarjoamaa suojattua sivustoa, jolta löytyy yhdistyksen sisäistä aineistoa ja jäsenistön yhteystiedot.
Ekstranet-, kuten muutkin verkkopalvelut voidaan luokitella niiden operatiivisuusasteen mukaan viestinnällisiin ja operatiivisiin palveluihin. Viestinnällinen ekstranet-palvelu keskittyy sidosryhmäviestintään kun taas operatiivisen palvelun päätarkoitus on tarjota sidosryhmäpalveluja. Ekstranet-palvelussa tämä jaottelu korostuu: viestinnällisen palvelun hyöty käyttäjälle perustuu palvelussa olevaan tekstiin, kuviin, ääneen tai elävään kuvaan (mm. animaatiot ja videot), eli ruudulla näkyvään ja kaiuttimista kuuluvaan sisältöön.
Operatiivisissa palveluissa suurin hyöty käyttäjälle ei tulekaan ruudulla näkyvästä tai kaiuttimista kuuluvasta sisällöstä. Operatiivisissa verkkopalveluissa käyttäjän saama hyöty perustuu siihen, mitä tapahtuu verkkopalvelun ulkopuolella. Operatiivisia verkkopalveluja ovat esimerkiksi Internetin pankkipalvelut ja verkkokaupat, joista voi ostaa tavaroita. Nämä voidaan luokitella ekstranet-palveluiksi: yrityksen kohderyhmänä ovat ainoastaan omat asiakkaat, jotka ovat rekisteröityneet käyttäjiksi. (Jussila & Lehto 1999, 32–33.)
Richard Stigell

Richard (Riku) Wilhelm Stigell (1. huhtikuuta 1880 Lohja – 2. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kemisti, Kauppakorkeakoulun professori ja filosofian tohtori.
Stigellin vanhemmat olivat tilanomistaja Henrik Viktor Stigell ja Ida Gustava Enroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906, maisteriksi 1907, lisensiaatiksi 1918 ja tohtoriksi 1919. Stigell teki opintomatkat Berliiniin 1907, Kööpenhaminaan, Berliiniin, Lontooseen, Pariisiin, Wieniin ja muualle 1909 sekä Berliiniin 1926. 
Stigell toimi Suomen liikemiesten kauppaopiston kemian ja tavaraopin opettajana 1910–1940 ja opiston vararehtorina 1928–1940 sekä Kauppakorkeakoulun opettajana 1912–1937. Stigell oli sen jälkeen kauppakorkeakoulun kauppakemian ja tavaraopin apulaisprofessorina 1937–1941 ja professorina 1941–1950. Hän oli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan bakteriologian assistenttina 1918–1938 ja toimi tullihallituksen vt. kemistinä vuonna 1918 ja vy. oikeuskemistinä vuonna 1929. Hän oli myös huoltoupseerikoulun luennoitsijana 1926–1946. 
Stigell oli Ammattienedistämislaitoksen hallintoneuvoston jäsenenä 1926–1932, Suomen kemistien seuran puheenjohtajana 1906–1907, Helsingin väestönsuojelutoimikunnan jäsenenä 1936–1939 sekä Suomen kaasupuolustusjärjestön johtokeskuksen jäsenenä vuodesta 1928. Hän julkaisi kymmenkunta tietokirjaa sekä tutkimuksia ja kirjoituksia koti- ja ulkomaisissa kemian ammattilehdissä. 
Richard Stigell oli naimisissa 1909–1936 hammaslääkäri Saima Castrénin (k. 1936) kanssa jonka isä oli kouluneuvos Kaarlo Alarik Castrén.
Carlos Alberto Parreira

Carlos Alberto Gomes Parreira (s. 27. helmikuuta 1943 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapallovalmentaja. Hän on tehnyt yli 40-vuotisen uran jalkapallovalmentajana eri puolilla maailmaa. Uran suurin saavutus on maailmanmestaruus Brasilian maajoukkueen kanssa 1994.

Ura

Parreira johti vuoden 1994 jalkapallon MM-kisoissa Brasilian maajoukkueen voittoon ja hänet valittiin uudestaan Brasilian päävalmentajaksi vuoden 2006 kisoihin. Parreira on johtanut MM-kisoissa viiden eri maan joukkueita, Kuwaitia 1982, Yhdistyneitä arabiemiirikuntia 1990, Brasiliaa 1994, Saudi-Arabiaa 1998 ja Etelä-Afrikkaa 2010. Tähän saavutukseen on myös yltänyt Bora Milutinović.
Vuoden 1998 MM-kisoissa Parreira potkittiin pois Saudi-Arabian joukkueen johdosta kahden huonosti menneen ottelun jälkeen. Parreira oli toinen kisoissa pois potkituista valmentajista.
Parreira kieltäytyi toistuvasti valmentamasta vuoden 1998 ja 2002 MM-kisoissa Brasiliaa. Kuitenkin vuoden 2002 MM-kisojen jälkeen hän myöntyi valmentamaan joukkuetta tavoitteena puolustaa mestaruutta vuoden 2006 MM-kisoissa. Brasilian kisat menivät kuitenkin poskelleen ja Brasilia putosi jo puolivälierissä hävittyään Ranskalle. Parreira jätti tehtävänsä kisojen jälkeen.
Alkuvuodesta 2007 Parreira astui Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajan tehtäviin. Parreiran johdolla Etelä-Afrikka kuitenkin menestyi vaisusti Afrikan mestaruuskisoissa 2008 jääden alkulohkoon. Huhtikuussa 2008 Parreira ilmoitti jättävänsä tehtävät perhesyiden vuoksi. Eteläafrikkalaismedioiden mukaan Parreiran vaimo on sairastunut syöpään.
Huhtikuussa 2009 Parreira palasi Fluminensen päävalmentajaksi, mutta menestys seurassa jäi vaisuksi ja heinäkuussa 2009 hän sai potkut tehtävistään. 
Joel Santanan saatua potkut Etelä-Afrikan maajoukkueen peräsimestä lokakuussa 2009 on Parreiran nimi noussut esille mahdollisena seuraajakandidaattina eikä hän ole kieltänyt huhuja. Sopimus vahvistettiin 23. lokakuuta. Parreira ei onnistunut hyvästä yrityksestä huolimatta viemään Etelä-Afrikkaa jatkoon kovasta alkulohkosta. Tappio Uruguaylle, tasapeli Meksikon kanssa ja voitto Ranskasta eivät riittäneet, joten Parreiran suojateista tuli ensimmäinen isäntämaajoukkue, joka putosi jo lohkovaiheessa. Putoamisen jälkeen Parreira ilmoitti lopettavansa yli 40 vuotta kestäneen valmennusuransa. 
Marraskuun lopulla 2010 uutisoitiin, että Parreira olisi pyörtämässä lopettamispäätöksensä ja palaamassa valmennustehtäviin Chilen maajoukkuevalmentajaksi.  Myös hänen siirtymisestään Corinthiansin valmentajaksi kaudeksi 2011 on spekuloitu.
Lumihaikara

Tuntomerkit

Lumihaikara on 55-65 senttimetriä pitkä. Se on väritykseltään valkoinen ja muistuttaa paljon silkkihaikaraa. Nilkat ovat tummat, mutta varpaat ja nilkan alaosa takaa ovat voimakkaan keltaiset. Joskus myös nilkan etupuolen alaosat ovat keltaiset, kun taas silkkihaikaran nilkat ovat aina kokonaan tummat. Kesäisin vanhoilla yksilöillö on niskatöyhtö, joka on silkkihaikaran töyhtöä tuuheampi ja lyhyempi.

Levinneisyys

Lumihaikaroita elää Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Lajin kannankehitys on kasvava ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Harhailijoita on tavattu Isossa-Britanniassa ja Islannissa.
Amerikananturat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat amerikananturoiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimon kalat ovat läheistä sukua kielikampeloille (Cynoglossidae) ja merianturoille (Soleidae) ja aikaisemmin ne luettiin merianturoiden alaheimoksi Achirinae. Amerikananturoihin kuuluu lähteestä riippuen 7–9 sukua ja noin 33 lajia. Kooltaan ne ovat pienehköjä ja kasvavat kookkaimmillaan noin 35 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat hyvin litteitä ja ovaalinmuotoisia kaloja. Silmät ovat pienehköt ja sijaitsevat oikealla kyljellä. Pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa. Rintaevät puuttuvat tai ovat yhtyneet peräevän kanssa. Heimon lajien suu on pieni ja huulet paksut, alahuuli on piilossa suun ollessa suljettuna. Alahuulessa on usein ulokkeita. Amerikananturoiden suomut ovat karkeita muilla paitsi Gymnachirus-suvun lajeilla, joilta suomut puuttuvat. Pohjaväriltään amerikananturat ovat oikeasta kyljestään ruskeita tai mustia ja ruumiissa on usein viiruja tai laikkuja ja täpliä. Vasen kylki on vaalea.

Levinneisyys ja elintavat

Amerikananturoita tavataan Yhdysvalloista Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Heimoon kuuluu niin meressä kuin makeissa vesissäkin eläviä lajeja. Eräät lajit kuten viidakkoantura (Achirus achirus) ja laguuniantura (Achirus lineatus) elävät Pohjois-Amerikassa Atlantin rannikolla mutta Etelä-Amerikassa makeissa vesissä muun muassa Amazonjoessa. Järviantura elää makeissa vesissä Massachusettsista Panamaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Amerikananturat elävät lähellä pohjaa ja niitä tavataan aina 300 metrin syvyydestä. Heimon kalojen ravintoa ovat pääasiassa selkärangattomat eläimet, mutta suurimmat lajit syövät myös pieniä kaloja. Amerikananturat ovat hyviä ruokakaloja mutta eivät pienen kokonsa vuoksi kovin merkittäviä kaupallisesti.
Kaarlo Heinonen

Kaarlo Richard (K.R.) Heinonen (9. helmikuuta 1878 Naantali – 26. helmikuuta 1944 Hämeenlinna) oli toimitusjohtaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri.
Heinosen vanhemmat olivat työmies Kaarlo Heinonen ja Ida Sofia Mellberg.  Käytyään kansakoulun Heinonen toimi puuseppänä Turussa, Porvoossa ja Helsingissä vuoteen 1907 saakka.  Hän oli Helsingin paikallisjärjestön sekä Tehdas- ja sekatyöväenliiton taloudenhoitaja 1907–1916 ja SDP:n taloudenhoitaja 1916–1921.  Tämän jälkeen Heinonen toimi Maalaiskuntien liiton koulu- ja konttoritarpeiden myyntiosaston johtajana 1922–1923 sekä Kustannus Oy Kansanvallan toimitusjohtajana 1919–1921 ja 1924–1944.  Heinonen oli myös Työväen kalenterin ja Työväen taskukirjan toimitussihteerinä.
Heinonen oli SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1919–1921.  Hän oli puolustusministerinä Väinö Tannerin sosiaalidemokraattisessa vähemmistöhallituksessa 1926–1927.  Kunnallispolitiikassa Heinonen oli mukana Helsingin kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä.