google/wiki40b huggingface dataset:
Pikku-Vesijärven puisto

Pikku-Vesijärven puisto on Lahden kaupungin puisto, jossa on ollut Karirannan kesäteatteri, jonka lammessa on Lahti Energian valo- ja äänilaittein varustettu suihkulähde. Pikku-Vesijärven puistossa on aikaisemmin järjestetty Lahden kaupungin virallisen juhannuskokon polttaminen, joka nykyään tapahtuu Lahden sataman aallonmurtajalla. Puiston eteläosassa on 150 henkilöauton pysäköintialue, jota käytetään myös Lahden urheilutalon ja Lahden Messuihin liittyvien tapahtumien yhteydessä.
Puisto rajoittuu idässä entiseen Salpausselän radan penkkaan, josta on poistettu kiskot ja josta on tehty kävelytie. Ratapenkan länsipuolella on Teivaan venesatama. Puiston itäpuolella on Lahden kisapuisto ja koillispuolella Kariniemen puisto.
Pikku-Vesijärven puistossa on yhdessä Kariniemen puiston kanssa samoilla numeroilla merkitty Kariniemen arboretum, puulajipuisto. 
Puistossa on myös muita samoihin lajeihin kuuluvia puita, joita ei ole erikseen nimetty. Pikku-Vesijärven puiston eteläosasta aukeaa kuvauksellinen näkymä Lahden ammattikorkeakoululle, Lahden urheilutalolle ja Lahden kaupungintalolle päin, missä näkyvät hyvin myös Lahden Radiomäen korkeata radiomastot.
Joachim Murat

Joachim-Napoléon Murat (s. Joachim Murat) (25. maaliskuuta 1767 – 18. lokakuuta 1815) oli Napolin ja Sisilian kuningas vuosina 1808–1815 ja Napoleonin sisaren aviomies.

Nuoruus

Murat syntyi La Bastidessa, Ranskassa majatalonpitäjän perheeseen, mutta jo nuorena hän halusi sotilaaksi, vaikka maaseudulla perheyrityksen jatkaminen olisi ollut vanhempien mielestä järkevämpää.

Ura sotilaana

Murat liittyi husaarina ratsuväkeen ja sai mainetta Ranskan vallankumoussotien aikana Napoleonin joukoissa. 
Murat myös johti Napoleonin ratsuväkeä hyökkäyksessä Egyptiin 1798.
Napoleon nimitti Muratin Ranskan marsalkaksi vuonna 1804, antoi hänelle arvonimet Bergin ja Clementen herttua vuonna 1806, sekä nimitti hänet Napolin ja Sisilian kuninkaaksi 1808. Murat oli merkittävässä roolissa Napoleonin Venäjän sotaretkellä 1812.
Napoleonin menetettyä valtansa Sisilian seuraava kuningas Ferdinand I vangitsi Muratin ja teloitutti hänet. Teloitus tehtiin ampumalla Castello di Pizzon linnassa 13. lokakuuta 1815. Linna sijaitsee Etelä-Italiassa Pizzon kunnassa.

Avioliitto

Murat nai Napoleonin sisaren Carolinen vuonna 1800 siviilivihkimisessä ja vuonna 1802 kirkollisesti, mikä lisäsi jo ennestään Napoleonille tutun kenraalin asemaa Napoleonin armeijassa ja hovissa.

Tunnettu Marsalkka

Murat on tunnetuimpia ja parhaita Napoleonin marsalkoita, kuten myös Michel Ney, Jean Lannes, Louis-Nicolas Davout, André Masséna ja Jean-de-Dieu Soult. Ratsuväen komentajana hän oli loistava. Hänen maineensa komeana keikarina, jonka ilme ei edes taistelukentällä vakavoitunut, on osittain totta, vaikka hän kunnostautui myös taitavana upseerina, sotilaana, ja ratsastajana. Tämä ilmenee siinäkin, että kun Napoleon ja Murat Barrasin palveluksessa taistelivat rojalisteja vastaan, luki Muratin miekassa "Kunnia ja naiset".
Likainen puolitusina

Juoni

Suomen armeijalle ollaan tuomassa säilytettäväksi jalkapallon muotoista pommia, jota tullaan käyttämään Suomessa kuvattavassa ulkomaisessa elokuvassa. Tämä niinkutsuttu "pallopommi" kuitenkin katoaa kuljetuksen aikana, ja sitä etsimään lähetetään viisi kertausharjoituksiin myöhässä tullutta miestä - Aaro Vierumäki (Ilmari Saarelainen), jalkapalloilija Mape Liukkonen (Allan Tuppurainen), toimitusjohtaja Oskari Tertsunen (Tauno Karvonen), yövartija Piippola (Matti Ruohola), sekä rekkakuski Reiska Mellberg (Visa Mäkinen). Mukaan tulee myös Mellbergin mukana tullut liftari Pirjo (Titta Jokinen). Majuri Auerin (Kauko Helovirta) käskystä joukkoa johtaa vääpeli Kyllijoki, "Kylli-Setä" (Tenho Saurén).
Ennen operaation alkua toimitusjohtaja Tertsunen löysi tietämättään pallopommin matkansa varrelta. Mape luulee palloa omakseen ja ottaa sen talteen. Likainen puolitusina kiertää kaupungin ja sen lähiympäristön Reiskan pakettiautolla tutkien jokaisen löytämänsä jalkapallon urheiluliikkeitä ja naisten jalkapallo-ottelua myöten, tietämättä että heidän etsimänsä jalkapallon muotoinen pommi on koko ajan heidän matkassaan. Turhien etsintöjen turhauttama Mape "haistattaa pitkät koko pommille", ja joukko palaa päämajaan, mikä on kaupungin erään hotellin huoneessa. Operaationjohtaja vääpeli Kyllijoki kuitenkin ilmoittaa löytäneensä pallon tällä aikaa, ja sen kunniaksi joukko järjestää juhlat, joissa juodaan limonadia ja syödään jäätelöä.
Seuraavana päivänä likainen puolitusina saapuu kuvauspaikalle, missä ovat myös elokuvan ohjaajat Erik Lungholm (Ville-Veikko Salminen) ja King Kranzenjammer (Allan Tuppurainen). Vääpeli Kyllijoki luovuttaa pommiksi uskomansa pallon ohjaaja Kranzenjammerille, joka aloittaa kuvaukset samantien kuvaamalla pommin räjähdyksen. Lähtölaskennan aikana likainen puolitusina kuitenkin huomaa, ettei pallopommi ole jalkapallokentällä vaan heillä itsellään. Pallo räjäyttää pakettiauton. Ambulanssin lähtiessä viemään loukkaantunutta Mapea sairaalaan, poliisit pidättävät Reiskan, joka oli aiemmin varastanut joukon pakettiauton.
Elokuvan loppukohtauksessa majuri Auer palkitsee kertausharjoitukseen tulleet miehet mansikkaleivoskahveilla. Toimitusjohtaja Tertsunen lupautuu korvaamaan operaation aiheuttamat vahingot laittamalla ne "Tertsusen firman piikkiin". Kasarmin pihalla joukkoa vastaan pomppii jalkapallo, ja Mape ei voi olla näyttämättä jalkapalloilutaitojaan. Hänen banaanipotkunsa menee kenraalin ikkunasta sisään, ja kaikki pakenevat juosten paikalta vääpeli Kyllijokea ja majuri Auerta myöten.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa Likaiselle puolitusinalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
HMS Moth (1915)

Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus siirrettiin rahtialuksella yhdessä sisaralustensa HMS Mantiksen, HMS Tarantulan ja HMS Gnatin kanssa Abadaniin Persiaan, jossa oli Anglo-Persian Oil Companyn öljyputken päätepiste ja öljynjalostamo. Abadanista tykkiveneet siirtyivät omin voimin Tigrikselle sijoitettuun laivueeseen lähelle Bagdadia. Ne osallistuivat toiseen Mesopotamiassa käytyyn operaatioon ottomaaneja vastaan.
Venäjän vallankumouksessa alus osallistui Pohjois-Venäjän tapahtumiin sisaralustensa HMS Cicalan, HMS Cockchaferin, HMS Cricketin ja HMS Glowwormin kanssa tukien valkoisten sotatoimia bolshevikkeja vastaan. Se lähti 1. huhtikuuta 1919 Abadanista RFA War Bahadurin saattamana Suezille ja Port Saidiin, mistä matka jatkui HMS Dianan saattamana. Alus saapui 1. kesäkuuta Plymouthiin, mistä se jatkoi matkaansa HMS Mantiksen kanssa Venäjälle heinäkuussa. Alus palasi lokakuussa muiden tykkiveneiden mukana Britteinsaarille.
Alus lähti 17. tammikuuta 1920 Chathamista Kiinaan yhdessä sisaralustensa HMS Cicalan, HMS Cricketin, HMS Cockchaferin ja HMS Mantiksen kanssa sluuppi HMS Magnolian saattaamana. Osasto jatkoi 5. helmikuuta matkaansa Devonportista HMS Bluebellin, HMS Colombon, HMS Foxgloven, HMS Hollyhockin ja HMS Magnolian saattamina. Osaston mukana oli lisäksi tankkeri RFA Ebonol Port Saidiin asti, ja sen jälkeen osastoon liittyi RFA Dredgol. Tykkiveneet saapuivat 12. kesäkuuta Hongkongiin, jossa HMS Moth viipyi kunnostettavana aina lokakuuhun ennen siirtoaan läntiselle joelle. Vuonna 1929 alus osui Jangtsella kiveen, mikä aiheutti alukselle vaurioita.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 12. joulukuuta 1941. Hylky joutui japanilaisten haltuun 25. joulukuuta, ja se kunnostettiin.
Alus liitettiin 1. heinäkuuta 1942 keisarillisen Japanin laivastoon nimellä Suma. Se upposi 19. maaliskuuta 1945 osuttuaan miinaan Anchingissa, ja se poistettiin alusluettelosta 10. toukokuuta.
Tauno Tönningin Säätiö

Perustaminen

Säätiö perustettiin 24. toukokuuta vuonna 1972. Tauno Tönningin ja hänen vaimonsa Tuovin lisäksi tuolloinen Oulun yliopiston rehtori, professori Markku Mannerkoski, maaherra Niilo Ryhtä ja Oulun Osuuspankin toimitusjohtaja Paavo Saari muodostivat säätiön ensimmäisen hallituksen. Säätiön tarkoitukseksi kirjattiin teknistieteellisen ja muun taloudelliseen kasvuun tähtäävän tieteellisen tutkimustoiminnan tukeminen. Säätiön alkupääoma oli vain 30 000 markkaa, mutta jo ensimmäisen vuoden aikana se vastaanotti yli 900 000 markan lahjoitukset. Tönningin yhtenä tavoitteena oli hankkia 1000 hehtaaria metsää, ja yksityisesti hankkimansa metsät hän lahjoitti säätiölle. Tauno Tönning menehtyi 10. lokakuuta 1985 sairauskohtaukseen Korpilahdella juuri säätiön metsäasioita käsitelleessä kokouksessa.

Apurahat ja palkinnot

Vuoden 2001 päättyessä eli säätiön 30. toimintavuonna sen taseen loppusumma oli 36,7 miljoonaa markkaa eli 6,17 miljoonaa euroa. Säätiön ensimmäisten 20 vuoden aikana eli vuosina 1972-92 myönnettiin 490 apurahana yhteensä 813 300 euroa. Seuraavien kymmenen vuoden aikana apurahoja myönnettiin 417 hakijalle 1,5 miljoonaa euroa. Säätiö on myös jakanut palkintoja tunnustuksena erityisen huomattavasta työstä, jota on tehty säätiön tukemilla aloilla Pohjois-Suomen kehittämisen hyväksi, mm. professori Matti Otalalle hänen ansioistaan elektroniikka-alan alan tutkimuksen ja tuotannon käynnistämisessä ja kasvussa Pohjois-Suomessa.

Muu toiminta

Vaikka taiteen tukeminen ei varsinaisesti kuulu säätiön toimintaan, se hankki 1982 Lontoosta Stradivariuksen oppilaan Alessandro Gaglianon vuonna 1704 rakentaman antiikkiviulun. Se luovutetaan määrävuosiksi lahjakkaalle, taitonsa jo osoittaneelle pohjoissuomalaiselle viulistille. Ensimmäinen viulun haltija oli Päivyt Rajamäki.
Säätiö on lisäksi harjoittanut pienimuotoista kustannustoimintaa. Rakennusneuvos Tönning kirjoitti itse muistelmateokset Ollutta ja mennyttä sekä Herrojen kanssa marjassa, samoin kuin elämäkerrallisen pakinateoksen Hasardin päiväkirja. Säätiön 30. toimintavuonna ilmestyi Esko Vesalan kirjoittama Pyykön tilahistoria. Utajärven kunnan Niskan kylässä sijaitseva ja säätiön omistuksessa oleva Pyykkö on yksi Oulujoen yläjuoksun vanhimmista tiloista.
Kääpiötulppaani

Levinneisyys

Alkuperäisenä luonnonkasvina kääpiötulppaania esiintyy Keski-Aasiassa: Kirgisiassa, Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Pääalueena on Pamirin ja Alain vuoristot. Myös Tienšanista se on löydetty Mogol-Taun ja Chatkalin vuorijonoilta. Turkmenistanista kääpiötulppaania ei tunneta.
Gohei

Gohei oli Takida nimisen rock-yhtyeen kolmas EP-CD. Se julkaistiin vuonna 2003.
Gaea Booking and Records

Gaea Booking & Records on tamperelainen indielevy-yhtiö ja ohjelmatoimisto, joka on osa vuonna 2005 perustettua Gaea Oy:tä. Gaea Booking aloitti toimintansa vuonna 2005 keskittyen ohjelmatuotantoon ja artistipromootioon. Vuonna 2007 toimintaa laajennettiin ja rinnalle perustettiin Gaea Records, jonka alla toimii julkaisu- ja kustannustoiminta.
Gaea Records on nouseva indielevy-yhtiö, joka on ollut ehdolla vuoden indielevy-yhtiöksi ja vuoden kykyjen löytäjäksi Musiikki & Media -messuilla lokakuussa 2008. Musiikki & Media on musiikkialan ammattilaisten suurin ja tärkein tapahtuma Suomessa.
Levy-yhtiölle levyttävät muiden muassa Jesse, Pintandwefall ja I Was a Teenage Satan Worshipper.
Altay (Sinkiang)

Väestö

Vuoden 2014 lopussa kaupungin asukasmäärä oli 197 560, josta oli 101 450 han-kiinalaista (51,35%), 79 660 kazakkia (40,32%), 4 963 uiguuria (2,51%), 6 574 hui-kiinalaista (3,33%), 2 798 mongolia (1,41%), ja 2 115 muiden vähemmistökansojen edustajaa (1,08%).
Hayabusa 2

Hayabusa 2 (はやぶさ, "muuttohaukka") on Japanin avaruusjärjestö JAXAn operoima miehittämätön avaruusluotain, jonka päätarkoitus on noutaa näyte asteroidin (162173) Ryugu (1999 JU3) pinnasta ja tuoda se takaisin Maahan. Avaruusohjelma jatkaa ensimmäisen, asteroidi (25143) Itokawalta näytteen noutaneen Hayabusa-luotaimen jalanjäljissä. Luotain laukaistiin 3. joulukuuta 2014 Tanegashiman avaruuskeskuksesta, ja se saavutti kohteensa heinäkuussa 2018. Luotaimen arvioidaan palaavan Maahan joulukuussa 2020. 
Hayabusa 2 -luotain laskeutui onnistuneesti 162173 Ryugu -asteroidille 22. helmikuuta 2019.  MINERVA-II1:n Rover-1A- ja Rover-1B-liikkujat laukaistiin asteroidille syyskuussa 2018. Ne ovat ensimmäiset asteroidin pinnalla liikkuvat robotit.  Huhtikuussa 2019 luotain pudotti asteroidin pinnalle räjähdettä sisältävän törmäyttimen.  Törmäytin toimi aiotusti ja 5. toukokuuta sen irrottamasta massasuihkusta saatiin kuva itse luotaimesta irrotetulla DCAM3:lla. Maahan tuotava näyte on tarkoitus ottaa törmäyttimen tekemästä kraatterista.
Projektinjohtajana toimii Hitoshi Kuninaka.
Vuonna 2013 The Planetary Society keräsi nimiä lähetettäväksi luotaimen mukana asteroidille.

Tekniset tiedot

Luotain on kooltaan 1 × 1,6 × 1,4 m (aurinkopaneelein 6 m) ja painaa noin 600 kg. Luotaimen on valmistanut NEC. Se on varustettu aurinkopaneelien lisäksi ionimoottorein sekä päivitetyin navigaatio- ja asennonkorjausjärjestelmin.  
Luotaimen kyydissä on Saksan avaruus- ja ilmailukeskuksen ja Ranskan avaruusjärjestön valmistama laskeutuja MASCOT (Mobile Asteroid Surface Scout), joka painaa kymmenen kilogrammaa. Mittalaitteina laskeutujalla on infrapunaspektrometri, magnetometri, radiometri ja kamera.  
MINERVA-II (MIcro Nano Experimental Robot Vehicle for Asteroid, the second generation) osa sisältää kolme liikkujaa. Siihen kuuluu kaksi luotaimen pohjaan kiinnitettyä laukaisinosaa. MINERVA-II1 -laukaisin sisältää kaksi 1,1 kg massaista liikkujaa, Rover-1A ja Rover-1B. MINERVA-II2 sisältää yhden 1 kg massaisen liikkujan, ROVER-2. 
Luotaimen kyydissä on pieni räjähtävä törmäytin, joka pudotetaan luotaimesta asteroidin pinnalle ja räjäytetään, jotta Maahan tuotava näyte saadaan kerättyä pintaa syvemmältä.
Argoksen talo

Argoksen talo oli Helsingissä Pohjoisesplanadin ja Manner­heimin­tien (alk. Itäinen Henrikin­katu) kulmassa sijainnut viisikerroksinen rakennus, joka valmistui vuonna 1897. Siitä on nykyisin jäljellä vain julkisivut; sisä­tilat purettiin vuosina 1986–1987 Stock­mannin tavara­talon laajennuksen tieltä.
Talo rakennettiin alun perin asuintaloksi. Julkisivun suunnitteli Grahnin, Hedmanin ja Wasastjernan arkkitehtitoimistossa työskennellyt John Settergren. Rakennuksen tieltä purettiin paikalla aiemmin sijainnut, vuonna 1843 rakennettu kaksikerroksinen Staudingerin talo.
Argoksen talon runsaasti koristeltu, tiilestä ja ruotsalaisesta hiekka­kivestä rakennettu julki­sivu oli Helsingin ensimmäisiä jugendtyylisiä julki­sivuja, ja se on lähes tarkka kopio Tukholmassa Strandvägenin varrella sijaisevasta, Isak Gustaf Clasonin suunnittelemasta Bünsowin talosta.
Jo talon valmistumis­vuonna sen ala­kertaan perustettiin Wulffin paperi­kauppa. Se toimi paikalla vuoteen 1965 saakka, jolloin valmistui yhtiön uusi toimi­talo Manner­heimin­tien toisella puolella. Tämän vuoksi tämä keskeisellä paikalla Helsingin keskustassa sijainnut rakennus tuli yleisesti tunnetuksi ”Wulffin kulman” nimellä.
Stockmann osti Argoksen talon vuonna 1919. Tämän jälkeen rakennus oli vuosi­kymme­nestä toiseen purku-uhan alainen, sillä samaan kortteliin rakennettua Stock­mannin tavara­taloa oli tarkoitus myöhemmin laajentaa koko korttelin suuruiseksi. Sigurd Frosteruksen suunnitelmaa tavaratalon laajentamiseksi ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Tavara­taloa ryhdyttiin laajentamaan vasta 1980-luvulla, ja tällöin järjestetyn arkkitehti­kilpailun voittaneen, Kristian Gullichsenin, Erkki Kairamon ja Timo Vormalan laatiman suunnitelman mukaisesti Argoksen talon julki­sivut jätettiin pystyyn, mutta sisä­tilat purettiin ja rakennettiin kokonaan uudestaan. Uudisrakennus valmistui vuonna 1989. Samalla julkisivu, josta välillä oli poistettu parvekkeet ja muut koristeet, palautettiin alkuperäiseen asuunsa.
More Drugs To Kids

More Drugs To Kids on Versace Henrikin mixtape vuodelta 2017. Se julkaistiin alun perin SoundCloud -suoratoistopalvelussa, ja myöhemmin C-kasettina sekä 7 ja 12 tuuman vinyylilevyillä. Mixtapella vierailevat Kube, Otto Puska, Tippa-T ja Eevil Stöö. 
Versace Henrikin kaikki musiikki poistettiin SoundCloudista vuonna 2018, mukaan lukien More Drugs to Kids.
Herttakaksikko

Ulkonäkö ja koko

Herttakaksikko kasvattaa hennon, 10–20 cm korkean varren. Sillä on vaakajuurakko, jonka hentojen rönsyjen avulla kasvi leviää kasvullisesti. Nimensä laji on saanut lehtiensä perusteella. Varren alaosassa on yleensä vastakkain asettuneina kaksi leveän herttamaista, 1–2,5 cm pituista lehteä. Kukattomassa varressa lehdet ovat varren päässä. Varren latvassa oleva kukinto on lyhyt, harsu tähkä, jossa on 3–10 kukkaa. Kukat ovat pieniä, noin 5 mm leveitä ja väriltään rusehtavan tai punertavan vihreitä. Kukan huomiota herättävin osa on kapea- ja suippoliuskainen, kannukseton huuli, joka on 2–3 kertaa muiden kehälehtien pituinen ja kärjestään kaksiliuskainen. Kukka tuoksuu epämiellyttävälle, ja haju muistuttaa lähinnä pilaantunutta ruokaa. Herttakaksikko kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Näkyvää kukinta-aikaa pidentää se, että teriö pysyy tuoreena vielä siementen kypsyessäkin. Kasvin hedelmä on kellertävä, pystyhkö ja pullea kota.
Vaikka laji tunnettaan yhä paremmin nimellä Listera cordata, on sen osoitettu olevan hyvin läheistä sukua pesäjuurelle (Neottia nidus-avis), jolloin nimistösääntöjen mukaisesti "kaksikot" (ent. Listera) siirretään aikaisemmin kuvattuun sukuun Neottia.

Levinneisyys

Herttakaksikko on levinneisyydeltään sirkumboreaalinen; toisin sanoen sitä esiintyy pääasiassa pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeellä. Euroopassa sitä tavataan Britteinsaarilta, Fennoskandiasta, Pohjois-Saksasta ja -Puolasta, Baltiasta ja Venäjän pohjois- ja keskiosissa Länsi-Siperiaan saakka. Keski- ja Etelä-Euroopassa laji kasvaa vuoristometsissä muun muassa Alpeilla, Balkanilla sekä Kaukasuksen alueella. Herttakaksikon levinneisyysalue jatkuu Venäjän Tyynenmeren rannikolta Alaskaan, Kalliovuorille sekä Kanadaan. Lajia kasvaa myös Grönlannissa ja Islannissa.
Suomessa herttakaksikkoa voi löytää lähes koko maasta. Yleisimmillään se on Kainuussa ja Lapissa. Pienen kokonsa ja vaatimattoman ulkonäkönsä takia laji on kuitenkin vaikeasti havaittavissa. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on viime vuosikymmeninä taantunut.

Elinympäristö

Herttakaksikkoa voi löytää metsistä lähes koko Suomesta, useimmiten kosteista ja soistuvista kuusimetsistä sammalen seasta. Kasvi muodostaa yleensä harvahkoja kasvustoja juuren rönsyjen avulla. Lajia ei voida pitää selvänä kalkinkarttajana tai -vaatijana.
Kukkia pölyttävät useimmiten sienisääsket (Mycetophylidae) ja harsosääsket (Sciaridae).
Türk Telekom Arena

Türk Telekom Arena on Turkin Istanbulissa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii jalkapallojoukkue Galatasaray SK:n kotistadionina. Kansainvälisten otteluiden aikaan stadionin nimi on UEFA Stadion Istanbul tai Aslantepe Arena, koska liittojen säännöt kieltävät virallisiin yhteistyökumppaneihin kuulumattomien sponsorien nimet. Stadion avattiin 15. tammikuuta 2011, ja sen kapasiteetti on 52 652.
Stadion on tällä hetkellä yksi maailman nykyaikaisimmista jalkapallostadioneista. Sen erikoisin piirre on väriä vaihtava ulkoasu. Galatasarayin pelatessa stadion loistaa punaisena, maaotteluissa ja muissa erikoistapauksissa stadion hohkaa valkoisena. Myös värien yhdistelmät ovat mahdollisia. Stadionin rakentaminen maksoi 160 miljoonaa euroa, mikä tekee siitä yhden maailman kalleimmista stadioneista.
Vihtakadun koulu

Vihtakadun koulu on luokka-asteet 1-5
käsittävä peruskoulu Järvenpään Saunakalliossa. Koulussa on noin 130 oppilasta, ja se on oppilasmäärältään Järvenpään pienin ala-aste.
Koulu avattiin vuonna 1991 ja sen rehtorina toimii Rainer Laine.
Saturday (Remix)

Listahistoriaa

Blues News -lehden numerossa 4/1978 on julkaistu kopio Blues & Soul -lehdessä olleesta Top American Soul Singles -listasta. Siinä Norma Jean Wrightin kappale "Saturday" on sijalla 47 aikaisemman sijoituksen ollessa 70. Sijalla 46 on Bunny Siglerin I Got What You Need (Gold Mind 4010) ja sijalla 48 Stargardin What You Waiting for (MCA 40932).
Kansallisarkiston Turun toimipaikka

Kansallisarkiston Turun toimipaikka on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Se oli aiemmin Turun maakunta-arkisto, yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin.

Aineistot ja toiminta

Entiseen maakunta-arkistoon siirrettyjen asiakirjojen määrä on kasvanut voimakkaasti, etenkin 2000-luvulla hallinnossa tapahtuneiden muutosten seurauksena. 1950-luvulla arkistossa oli asiakirjoja noin 5,2 hyllykilometriä, vuonna 2000 määrä oli noussut 15 hyllykilometriin ja 2011 ylitettiin 17 hyllykilometrin raja. Karttoja ja piirustuksia on noin 316 000 kappaletta. Turun toimipaikan hyllykapasiteetti on noin 19 hyllykilometriä ja lisäksi osa tiloista on varattu kirjaston ja karttakokoelmien säilyttämiseen.
Toimipaikan vanhin asiakirja on pergamentille laadittu rajankäyntiasiakirja Huittisista vuodelta 1510. Turun palossa vuonna 1827 tuhoutui huomattava määrä Turussa toimineiden virastojen ja yksityisten henkilöiden arkistoja. Tämä on osaltaan vaikuttanut koko Suomen arkistotilanteeseen, sillä Turku oli ollut tuohon saakka satojen vuosien ajan valtakunnan itäisen osan merkittävin hallintokaupunki.
Ennen sulautumista Kansallisarkistoon arkistoon siirsivät asiakirjojaan Varsinais-Suomen ja Satakunnan maakuntien alueilla toimivat valtion viranomaiset. Useat alueen seurakunnat ovat tallettaneet sataa vuotta vanhempia asiakirjojaan entiseen maakunta-arkistoon. Yritys-, yhdistys- ja henkilöarkistoja on otettu vastaan lahjoituksina ja talletuksina vuodesta 1932 alkaen. Paikallisten toimijoiden arkistot pyritään ohjaamaan kotiseutu- ja paikallishistoriallisiin arkistoihin, joiden toimintaa tukemaan järjestetään kotiseutu- ja yhdistysarkistokursseja. 
Turun toimipaikka osallistuu arkistoalan koulutusyhteistyöhön yliopistojen kanssa ja omassa koulutusohjelmassaan se on erityisesti korostanut kunnille tarjottavaa koulutusta. Näyttelytoiminnassa painopiste on viime vuosina ollut toisaalta entisen arkistolaitoksen yhteisissä verkkonäyttelyissä ja toisaalta museoiden kanssa järjestettävissä yhteisnäyttelyissä.
Fasupala

Fasupala on Fazerin valmistama vohvelikeksi, jota myydään 215 gramman ja 400 gramman pusseissa. Fasupala on ollut aiemmin myös LU Suomen ja  Mondelēz Suomen omistuksessa ja tunnettiin nimellä Fanipala. Fazer muutti nimen takaisin Fasupala-nimeksi ostettuaan tuotemerkin takaisin itselleen. Fazer toi keksin myyntiin vuonna 1997. Ingman on tehnyt myös Fanipala-jäätelötuuttia. 
Fasupala on useana vuonna arvioitu Taloustutkimuksen ja Markkinointi & Mainonta -lehden Brändien arvostus -tutkimuksessa Suomen toiseksi arvostetuimmaksi keksimerkiksi saman valmistajan Dominon jälkeen. Molempien keksibrändien omistaja oli Mondelēz International (entinen Kraft Foods).
Fasupala on osa suomalaista ilmiötä, jossa sekä makeisia että keksejä valmistavat yritykset, kuten Fazer, pyrkivät välttämään makeisveroa myymällä yhä suuremman osan tuotteistaan makeisten sijaan kekseinä. Fasupala on koostumukseltaan ja valmistusmenetelmiltään hyvin lähellä Suffeli-suklaapatukkaa.
Taubilan hovin metsärata

Taubilan hovin metsärata oli Viipurin läänin Pyhäjärvellä sijainnut kapearaiteinen rautatie. Rautatie oli käytössä 1924–1926 ja sitä käytettiin tukkien kuljetukseen Taubilan hovin kartanon metsistä Hiitola-Raasuli-radan varrella sijainneelle Myllypellon rautatieasemalle.
Kauppaneuvos Karl Fazer osti Taubilan hovin kartanon 1918 ja hän käynnisti 1924 suuret hakkuut kartanon 2 770 hehtaarin laajuisissa metsissä. Näitä hakkuita varten rakennettiin myös kapearaiteinen metsärata. Hakkuut kestivät pari vuotta ja niiden päätyttyä rata purettiin ja liikkuva kalusto myytiin Kuurilan metsäradalle.