google/wiki40b huggingface dataset:
Schauman

Schauman ['šoːman] on suomalainen aatelissuku, joka tunnettiin alkujaan sotilassukuna, mutta 1800-luvulta alkaen sen edustajat ovat tulleet tunnetuiksi lukuisilla muillakin aloilla.
Suku on lähtöisin Baltiasta ja tuli Suomeen 1600-luvun lopulla. Sen on oletettu olevan lähtöisin Kuurinmaan aatelista, mitä ei tosin voida todistaa. Toisen teorian mukaan suvun juuret olisivat Kurpfalzissa Saksassa, jossa vuonna 1596 aateloitiin samanniminen suku. Suvun suomalainen kantaisä on Turun läänin ratsuväkirykmentin everstiluutnantti Henrik Johan Schauman (1649–1730), joka oli lähtöisin Ogerin seudulta Liivinmaalta ja tuli Ruotsin palvelukseen 1662. Hänet naturalisoitiin Ruotsin aateliin vuonna 1686, ja hänen sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle 1697 aatelissukuna numero 1287. Suvun nykyään elävät haarat ovat kaikki hänen pojanpoikansa, aatelislippueen majoitusmestari Berndt Otto Schaumanin (1738–1805) jälkeläisiä.
Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 Schaumanit merkittiin sinne aatelissukuna numero 96. Suvun jäseniä ei ole vuoden 1809 jälkeen asunut Ruotsissa, mutta suvun päämies muutti Ruotsiin 1859. Hänen jälkeläisiään muutti 1800-luvun lopussa Argentiinaan ja 1920-luvulla Ranskaan, ja sukua asuu edelleen kummassakin maassa. Eräät muut sukuhaarat ovat myöhemmin saaneet uudelleen edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella. Schaumaneita asuu nykyisin myös Paraguayssa ja Yhdysvalloissa.
2000-luvun alussa Schaumanit olivat Suomen runsasjäsenisin aatelissuku.
OF-40

Suunnittelu

Vaunun suunnittelu alkoi vuonna 1977. Oto Malera oli vastuussa vaunun yleispiirteistä, kun taas Fiat suunnitteli sen voimanlähteen. OF-40 tuleekin näiden kahden yhtiön alkukirjaimista, kun taas 40 viittaa sen painoon tonneissa. Ulkonäöltään OF-40 muistuttaa saksalaista Leopard 1A4 -vaunua ja siinä käytetäänkin joitakin samoja osia Leopardin kanssa. Vaunun ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1980. Yhdistyneet arabiemiirikunnat tilasi 18 OF-40-vaunua mallia Mk 1 vuonna 1981. Sittemmin maa osti vielä toiset 18 vaunua mallia Mk 2 ja kolme hinausvaunua. Maa myös päivitti vanhemmat Mk 1 -vaununsa Mk 2 -versioiksi. Vaunua testattiin Thaimaassa ja Egyptissä, ja sitä myös tarjottiin tuotettavaksi Espanjalle ja Kreikalle. Yhdistyneet arabiemiirikunnat jäi kuitenkin lopulta vaunun ainoaksi ostajaksi ja vaunun markkinointi on loppunut.

Piirteet

Rakenteellisesti vaunu on jaettu kolmeen osaan. Ajaja on vaunun etuosassa, komentaja, ampuja ja lataaja keskellä ja moottori takana. Vaunun pääaseena toimii Oto Maleran suunnittelema 105 mm rihlattu panssarivaunukanuuna. Vaunuun mahtuu 57 ammusta, joista 15 on tykkitornissa valmiina käytettäviksi ja 42 ajajan vasemmalla puolella. Vaunussa on myös 7,62 mm tai 12,7 mm koaksiaalinen konekivääri, sekä toinen samanlainen tykkitornin katolla ilmatojuntaa varten. Tornin ulkopuolella on neljä savunheitintä. Vaunun voimanlähteenä toimii 10-sylinterinen MTU-monipolttoainemoottori, joka tuottaa 830 hevosvoimaa. Kaksi tuhannen litran polttoainesäiliötä on sijoitettu moottoritilan molemmille puolille.
Celebesinviirikaija

Koko ja ulkonäkö

Celebesinviirikaija on noin 28 cm pitkä ja se painaa 200–225 g. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, selkäpuolelta tummempi. Päälaella on pieni punainen täplä ja niskassa violetti laikku. Siiven alapeitinhöyhenet ovat vihreät ja siipisulat alapuolelta vihertävän siniset. Monilla yksilöillä on vaihtelevan kokoinen haileanoranssi vyö tai laikku hartioilla. Pidentyneet pyrstösulat ovat vihreät ja "lusikat" ovat mustat, vihreähohtoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraan pyrstö on lyhyempi ja se on selkäpuolelta kokonaan vihreä. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä tumma, iiris tummanruskea ja jalat vihertävänharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat".
Lajin voi tavata lentämässä korkealla puiden yläpuolella viiden-kahdenkymmenen yksilön parvissa. Toisinaan ne kerääntyvät suuriksi, jopa satojen yksilöiden parviksi. Ne liikkuvat myös öisin.

Esiintyminen

Celebesinviirikaija elää Indonesiassa Sulawesin saarella ja lähistön pienemmillä saarilla. Siitä tunnetaan kolme alalajia: P. p. platurus, P. p. talautensis ja P. p. sinerubris. Sen populaatio on kooltaan 10 000–20 000 yksilöä. Lajin kanta on taantunut elinympäristöjen tuhoutumisen ja lemmikkieläinkaupan takia.

Elinympäristö

Laji elää vanhoissa sademetsissä ja puutarhoissa 1 800–2 000 m:n korkeudelle merenpinnasta.

Lisääntyminen

Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on puun kolossa.

Ravinto

Celebesinviirikaija syö hedelmiä, siemeniä ja mahdollisesti kukkia. Erityisen persoja ne ovat mangoille, ja niiden on havaittu ruokailevan öisin maissiviljelmillä.
Madagaskarinkäärmehaukka

Kuvaus

Se on 66 cm pitkä, keskikokoinen metsissä elävä haukka. Se on melko tumma, päältä vaalean maanruskea, alta valkoinen, jossa on epäsäännöllistä tummanruskeaa raidoitusta. Pyrstö on pitkä, tumma. Silmät keltaiset, tukeva nokka. Jalat pitkät, vahvat, kellertävät, suomuiset.
Alalaji on saman näköinen, eroaa vain siten, että se on päältä vaaleampi ja alla on rinnassa vaakasuora raidoitus, pyrstö on aika pitkä.
Sen levinneisyys on aiemmin tiedettyä laajempi ja sitä on luultua enemmän. Silti lajin populaatio on hyvin pieni ja se pienenee koko ajan elinalueiden tuhoutumisen vuoksi.
Sen elinpiiriä ovat kosteat alavat metsät.
Mitä on filosofia?

Mitä on filosofia? on vuonna 2010 ilmestynyt artikkelikokoelma, joka esittelee filosofiaa. Sen ovat toimittaneet Henrik Rydenfelt ja Heikki A. Kovalainen ja kustantanut Gaudeamus. Filosofian maisteri Henrik Rydenfelt on Helsingin yliopiston jatko-opiskelija ja filosofian maisteri Heikki A. Kovalainen on Tampereen yliopiston filosofian laitoksen tutkija.
Poliisin vihapuhetutkintaryhmä

Poliisin vihapuhetutkintaryhmä on Helsingin poliisilaitoksella toimiva valtakunnallinen tutkintaryhmä, jonka tehtävänä on ensisijaisesti puuttua internetin rangaistavaan vihapuheeseen. Käytännössä se voi tarkoittaa esimerkiksi kiihotusta kansanryhmää vastaan tai uskonrauhan rikkomista, sillä vihapuhetta ei ole laissa määritelty. Tutkinnanjohtajan ja tutkintasihteerin lisäksi ryhmässä toimii kahdeksan tutkijaa. Ryhmä aloitti toimintansa maaliskuussa 2017. Ryhmän johtajana toimi aluksi muun muassa nettipoliisina tunnetuksi tullut rikoskomisario Marko "Fobba" Forss, joka jätti tehtävän kesäkuussa toimittuaan moderaattorina rasistisiksi kuvailtuja keskusteluja sisältäneessä nykyisten ja entisten poliisien suljetussa facebook-ryhmässä.
Vuonna 2019 ryhmän kokoa on pienennetty ja vihapuhetta tutkivia poliiseja on enintään 10 kappaletta.

Kritiikkiä

Kansanedustaja Juho Eerola nosti kirjallisessa kysymyksessä esille, onko poliisilla riittävästi somalia ja arabiaa osaavaa henkilöstöä monikulttuuristen vihapuheilmiöiden ehkäisemiseksi.
Christer Laurén

Hans Christer Laurén (s. 3. heinäkuuta 1942 Helsinki) on suomalainen emeritusprofessori. Hän on ollut Vaasan kauppakorkeakoulun/Vaasan yliopiston ruotsinkielen professori vuodesta 1976. Hänen tutkimusalaansa ovat olleet muinais- ja nykyruotsi, mutta kielitieteellinen tutkimus on myöhemmin saanut väistyä kielenhuollon, ammattikielen ja kielikylvyn tieltä.
Laurén on filosofian tohtori vuodesta 1972 väitöskirjalla Jöns Budde, Predikanten som översättare. Hän oli apulaisprofessori Vaasan kauppakorkeakoulussa 1970-1975 ja professori vuodesta 1976. Hän on tuonut suomeen kielikylpyajatuksen tienä monikielisyyteen.
Art Basel

Art Basel on yksi maailman tärkeimmistä kuvataiteen myyntitapahtumista. Art Basel perustettiin vuonna 1970 Sveitsin Baselissa, jossa se järjestetään vuosittain. Tapahtuma on levinnyt Aasiaan ja Amerikkaan Art Basel Hong Kongin ja Art Basel Miamin muodossa.
Tapahtumaviikon aikana tapahtumassa käy jopa satatuhatta vierasta. Heistä monet ovat taidekeräilijöitä. Myyjinä ovat maailman johtavat galleriat, jotka arvostavat Art Baselin asiantuntevaa yleisöä ja sen ostohalukkuutta.
Harald af Hällström

Harald Eliel af Hällström (s. 5. helmikuuta 1923 Karjaa) on suomalainen juristi, 1970–1980-luvulla korkeimman oikeuden jäsen.
Af Hällström oli Helsingin hovioikeuden hovioikeudenneuvos 1962–1978, oikeusministeriön lainsäädäntöneuvos 1963–1970 ja korkeimman oikeuden jäsen 1978–1989.
Hän oli suomalaisen aatelissuvun af Hällström jäsen.
Helisiteetti

Helisiteetti on virtaavan nesteen tai kaasun ominaisuus, joka kuvaa sen kykyä synnyttää pyörteinen nousuvirtaus. Helisiteettiin vaikuttavat virtausnopeus, virtauksen muuttuminen pystysuunnassa eli shear ja virtauksen vaakasuuntaisia eroja kuvaava pyörteisyys eli vorticity. Ilmakehässä helisiteetti määritetään tyypillisesti alimman kolmen kilometrin matkalta. Sen yksikkö on m²/s².

Energia-helisiteetti-indeksi

Yhdistämällä helisiteetti ja ilmakehän lämpötila- ja kosteusrakenteen aiheuttaamaa epävakaisuutta kuvaava Cape saadaan tunnusluku EHI (lyhenne sanoista Energy Helicity Index), jota käytetään tornadojen ennustamisen apuna.
EHI = \frac{SRH \cdot CAPE}{160 000}
Kun CAPE on ilmaistu yksikössä J/kg, EHI on yksikötön luku. Kun ehi on suurempi kuin 1, supersolujen esiintyminen on mahdollista, ja mitä suurempi EHI, sitä voimakkaampia tornadoja voi syntyä.
Mk 57 VLS

Mark 57 Vertical Launching System (Mk 57 VLS) on Raytheonin valmistama Zumwalt-luokan hävittäjille asennettava ohjusjärjestelmä, joka on paranneltu versio edeltäneestä MK 41 VLS -järjestelmästä. Järjestelmässä on hyödynnetty laivaston Open Architecture -konseptia, mikä mahdollistaa yksinkertaisemmat elinkaareen liittyvät päivitykset ja ylläpitotoimet kuten uusien ohjusten käyttöönoton. Järjestelmän siilojen kokoa on kasvatettu uusien kookkaampien ohjusten käyttöönoton mahdollistamiseksi. Neljän siilon modulin korkeus on 7,92 metriä, pituus 4,33 metriä ja leveys 2,21 metriä. Neljän siilon massa on 33 600 naulaa. Siiloon sijoitettavan kanisterin halkaisija voi olla 0,66 metriä ja pituus 7,19 metriä. Kanisterin ja ohjuksen yhteispaino voi olla maksimissaan 9 020 naulaa.
Järjestelmään kuuluu CEU engl. Canister Electronic Unit, joka mahdollistaa minkä tahansa ohjuksen sijoittamisen mihin tahansa siiloon. Yksikkö toimii rajapintana ohjusten ja järjestelmän välillä välittäen tiedon aluksen taistelunjohtojärjestelmälle. Lisättäessä uusia ohjuksia järjestelmään ainoastaan CEU ja aseen tiedot tulee päivittää järjestelmään. Siiloihin ei tarvitse tehdä muutoksia. MCU (engl. Module Controller Unit) valvoo neljän siilon muodostaman järjestelmän tilaa. Lisäksi järjestelmään kuuluvat virranjakoyksikkö (engl. Power Distribution Unit) sekä kannenhallinta (engl. Hatch Control Assemblu, MCA).
Hunajaviini

Hunajaviini on käyttämällä valmistettava alkoholijuoma, jota tehdään hunajasta ja vedestä ja käytetään hiivalla. Valmis juoma pullotetaan ja varastoidaan 1–3 vuoden ajan ennen nauttimista. Hunajaviiniä on juotu Euroopassa yleisesti jo tuhansien vuosien ajan. Suomessa hunajaviiniä on vanhastaan kutsuttu simaksi. Nykyaikainen suomalainen sima tehdään kuitenkin yleensä muista sokereista kuin hunajasta, ja sitä käytetään vain muutama päivä.

Historia

Antiikin Kreetassa hunajaviiniä tehtiin jo kauan ennen viinin keksimistä. Viikinkiajan Skandinaviassa sima oli merkittävässä asemassa, ja sillä oli osansa myös jumaltarustossa. Legendan mukaan sima oli viisasten juoma, jonka kääpiöt Fjalar ja Galar tekivät hunajasta ja jumala Kvasirin verestä. Viikingit ajattelivat siman olevan voimajuoma, joka antoi heille taistelutahtoa. Sima pysyi Pohjois-Euroopassa suosituimpana alkoholijuomana, kunnes viinin maahantuonti alkoi vähitellen syrjäyttää sen.
Vanhoissa anglosaksisissa teksteissä, kuten Beowulfissa ja Mabinogionissa, on useita mainintoja simasta. Kelttiläisten kansojen sanotaan valmistaneen simaa hunajasta ja pähkinäpuun mahlasta. Erityisesti Walesissä simalla on satojen vuosien mittaiset perinteet. Nykyään simapanimoita on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa useita. Englannin kuningatar Elisabet I:n sanotaan rakastaneen simaa.
Etiopian kansallisjuoma on t'ej, tavallisesti kotitekoinen makea hunajaviini, jota on valmistettu ainakin 300-luvulta lähtien. Siinä on katkera sivumaku, joka on peräisin paatsaman sukuisesta gesho-nimisestä kasvista, jonka jauhettuja lehtiä ja kuorenpalasia lisätään juomaan. Tämän lisäksi on olemassa berz, jonka käymisaika on lyhyempi kuin t'ejn ja joka on siten makeampaa ja vähemmän alkoholipitoista. T'ejiä juodaan tyypillisesti berelestä, joka on pyöreän vaasin muotoinen astia.
Sima on tunnettu myös useissa muissa kulttuureissa, kuten antiikin Roomassa, Egyptissä, Assyriassa, inkoilla ja asteekeilla, ja sitä käytettiin näissä kulttuureissa sekä juhlatilaisuuksissa että uskonnollisena juomana. Lisäksi simaa juodaan jonkin verran Ranskassa, Irlannissa, Unkarissa, Saksassa ja Australiassa. Puolassa se tunnetaan nimellä miód pitny, ja se on varsinkin talviaikaan suosittu juoma, joka tarjotaan lämmitettynä ja inkiväärin ja kanelin kera.
Kappeliseurakunta

Perustaminen

Kappeliseurakunnan muodostamisesta voidaan päättää mm. kun emäseurakunnan laajuus ja suuret etäisyydet puoltavat sen perustamista. Myös esimerkiksi kahden seurakunnan yhdistyessä voidaan päättää, että toinen seurakunnista jatkaa kappeliseurakuntana.
Kirkkolainsäädännön mukaan kappeliseurakunnan perustamisesta ja sen ohjesäännöstä päättää kirkkovaltuusto tai seurakuntaneuvosto, jonka jälkeen päätös on vahvistettava tuomiokapitulissa. 
Perustetun kappeliseurakunnan ohjesäännössä on oltava määräykset kappeliseurakunnan nimestä ja seurakunnan alueen rajoista sekä kappelineuvoston kokoonpanosta, tehtävistä ja toiminnasta.

Kappeliseurakunnan pappi

Kappeliseurakuntaan osoitetaan yleensä oma pappi. Perinteisesti kappeliseurakunnan pappia on kutsuttu kappalaiseksi. Koska kappalainen on virkanimike, kappeliseurakunnassa ei tarvitse välttämättä olla juuri kappalaisen virkaa. Toinen vaihtoehto on osoittaa kappeliseurakuntaan seurakuntapastori.
Kappeliseurakunnan kappalainen tai muu kappeliseurakunnan pappi on kappelineuvoston jäsen virkansa puolesta.

Hallinto

Kappeliseurakunnassa asioita hoitavan kappelineuvoston valitsee kirkkovaltuusto tai seurakuntaneuvosto kappeliseurakunnan alueella asuvista seurakunnan jäsenistä. Virkansa puolesta neuvostoon kuuluu kappeliseurakunnan kappalainen tai joku muu kappeliseurakunnan pappi.
Emäseurakunnan kirkkoherralla ja kirkkoneuvoston tai seurakuntaneuvoston keskuudestaan valitsemalla jäsenellä on oikeus osallistua neuvoston kokouksiin, missä hän voi ottaa osaa keskusteluun mutta ei päätöksentekoon.
Kappeliseurakunta saa toimintavaransa emäseurakunnan myöntämistä varoista.

Kappeliseurakunnat historiassa

Paitsi nykyisenä kirkkojärjestyksen käsitteenä kappeliseurakuntia on esiintynyt myös aiemmin historiallisena aikana, ja monet nykyisistä kappeliseurakunnista ovat ennen itsenäiseksi seurakunnaksi muodostumistaan ja sitä mahdollisesti seurannutta kappeliseurakunnaksi tulemistaan olleet joko samojen tai eri emäseurakuntien kappeliseurakuntia. Varsinkin kunnallishallinnon perustamisen myötä 1860-luvulta alkaen monet kunniksi muodostuneet kappeliseurakunnat muodostuivat myös itsenäisiksi seurakunniksi joko 1800-luvun loppu- tai 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. 1900-luvun lopulla Suomen evankelis­luterilaisessa kirkossa ei ollut enää yhtään kappeliseurakuntia.
Kun kuntia etenkin 1960-luvulta sitten alettiin yhdistää toisiinsa, tämä johti myös seurakuntien yhdistämisiin, ja osana tätä prosessia kappeliseurakunta kirkon hallinnollisena yksikkönä on viime vuosina otettu uudestaan käyttöön palaten näin vuosisatoja vanhaan perinteeseen.

Kappeliseurakunnat eri maissa

Paitsi Suomessa käsite kappeliseurakunta on käytössä ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Saksassa joko nykyisessä tai historiallisessa merkityksessään.
Animaation 12 periaatetta

Animaation 12 periaatetta on Disneyn animaattorien Ollie Johnstonin ja Frank Thomasin vuonna 1981 julkaisemassa kirjassa The Illusion of Life: Disney Animation esitetty joukko animaation perusperiaatteita. Johnston ja Thomas perustivat työnsä Disneyn animaattorien toimintaan 1930-luvulta lähtien tavoitteenaan luoda aidontuntuisia animaatioita. Päätarkoituksena oli luoda illuusio hahmoista, joiden liikkeet noudattavat fysiikan peruslakeja, mutta teoksessa käsitellään myös abstraktimpia aiheita, kuten tunteiden ajoitusta.
Teos ja siinä esitetyt periaatteet ovat muodostuneet "animaation raamatuksi". Vuonna 1999 teos äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi animaatiota käsitteleväksi teokseksi. Teos on tehty käsinpiirrettyä animaatiota varten, mutta sen periaatteet toimivat myös tietokoneella tehdyssä animaatiossa.
Berndt Arell

Berndt Börje Trifon Arell (s. 26. joulukuuta 1959 Tammisaari) on suomalainen taidemuseoalan ammattilainen, joka toimii Tukholman Fotografiska-museon näyttelytuottajana. Sitä ennen vuosina 2012–2017 hän toimi Ruotsin kansallismuseon ja Prins Eugens Waldemarsudden ylijohtajana.
Arell on opiskellut Åbo Akademissa ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on toiminut useiden taidemuseoiden johtajana, sekä kuvataide- ja kulttuurialojen  luottamustehtävissä.

Ura

Arell on toiminut vt. intendenttinä, museonjohtajana ja amanuenssina Tammisaaren museossa 1982–1985, amanuenssina ja intendenttinä Pohjanmaan museossa Vaasassa 1987–1989. Pohjoismaisen taidekeskuksen näyttelypäällikkönä ja vt. johtajana Suomenlinnassa 1993–1996, Turun taidemuseossa amanuenssina, vt. museonjohtajana 1990 ja museonjohtajana 1991–1993 ja 1996–1999. 
Arell oli vuonna 2000 perustamassa Ruotsiin Tjörnin saarelle Göteborgiin Pohjoismaista akvarellimuseota, jota hän johti 1999–2001. Sen jälkeen hän oli Helsingin taidemuseon johtajana ja vuosina 2007–2009 Kiasman johtajana. Arell hoiti sivutoimisesti myös Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajan tehtävää vuoden 2009 loppuun. Lisäksi hän on toiminut Designmuseon hallituksessa, Helsingin taidehallin isännistön sekä Suomen taideakatemian säätiön / Näyttelyvaihtokeskus Framen hallituksen puheenjohtajana. 
Kiasman johtajan virasta Arell siirtyi Svenska kulturfondenin johtajaksi tammikuussa 2010.  Kulturfondenin johtajana Arell sanoi tavoittelevansa suurempaa avoimuutta säätiön työskentelyssä ja toimintatavoissa.
Kesäkuussa 2011 Arell nimitettiin Ruotsin kansallismuseon johtoon viiden vuoden määräajaksi. Hän aloitti tehtävässä vuoden 2012 alusta. Vuodesta 2018 hän toimii Fotografiskan näyttelytuottajana Tukholmassa, Lontoossa ja New Yorkissa.

Yksityiselämä

Arell on kääntynyt ortodoksiksi. Hänellä on kaksi tytärtä ja poika. Arell on puhunut julkisuudessa väkivaltaisesta parisuhteesta entisen miesystävänsä kanssa.
Aggtelek

Sijainti

Aggtelek sijaitsee lähellä Slovakian rajaa, 50 kilometrin päässä luoteeseen maakunnan pääkaupungista Miskolcista.

Historia

Ensimmäinen tunnettu maininta Aggtelekistä on vuodelta 1295. Tuolloin se tunnettiin nimellä Ogogteluk. Mongolien miehitettyä Unkarin 1200-luvulla kylä raunioitui vuosikausiksi.
Vuonna 1858 Aggtelek tuhoutui tulipalossa. Toisen maailmansodan itärintama oli hyvin lähellä kylää, mikä aiheutti lisää tuhoa.
Akasiakerttu

Levinneisyys

Akasiakerttua tavataan laajalla alueella Keski- ja Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Veittijärvi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,6 metriä mpy.
Maurit

Maurit olivat alun perin muinaisen Mauretanian alueella elänyt kansa. Myöhemmin nimitystä alettiin käyttää Maghrebia asuttaneista alkuperäisten maurien ja arabien islaminuskoon kääntyneistä jälkeläisistä. 700-luvulla maurit valloittivat suurimman osan Iberian niemimaasta perustivat Al-Andalus -nimisen valtakunnan ja vaikuttivat vuosisatojen kuluessa merkittävästi espanjalaiseen ja portugalilaiseen kulttuuriin aina vuoteen 1492 asti. Espanjalaisissa ja portugalilaisissa paikannimissä ja sanoissa usein esiintyvä alkuliite al on arabian kielen määräinen artikkeli. Näin ollen Espanjan ja Portugalin karttaa ja sanakirjaa tarkastellessa näkee, missä maurien valta on ollut merkittävää.
Nykyisin maureiksi nimitetään lähinnä berbereihin ja negrideihin sekoittuneita Mauritanian arabeja.
Korsikan ja Sardinian lipuissa on kuvattuna maurisoturin profiili.
RPM Package Manager

RPM Package Manager (alkuaan Red Hat Package Manager eli RPM) on Red Hatin luoma paketinhallintaohjelma, joka hoitaa asennuksen käyttäjän puolesta ja asentaa tiedostot oikeille paikoilleen. Kussakin paketissa on jokin ohjelmisto, joka on testattu, konfiguroitu (käännetty) ja valmiina käytettäväksi.
RPM-paketteja käytetään Red Hatin Linux-jakeluiden lisäksi myös monissa muissa Linux-jakeluissa, kuten esimerkiksi Mandriva Linuxissa, SUSEssa ja Fedorassa.
Spahotel Casino

Spahotel Casino on Savonlinnan keskustassa Kasinosaarella sijaitseva maineikas kylpylähotelli. Tämän lisäksi Spahotel Casino toimii kokous- ja lomahotellina.

Historia

Olavin kylpylaitos (St. Olofs bad) valmistui Kasinosaarelle vuonna 1896. Kylpylärakennuksen vieressä sijaitsi ravintola Kasino, jossa oli kylpylän ravintola. Kasinon ravintolan yhteyteen rakennettiin vuonna 1898 juhlasali, jossa järjestettiin monenlaisia kulttuuririentoja, kuten iltamia ja konsertteja. Juhlasali tuhoutui tulipalossa vuonna 1928. Suurin osa kylpylän asiakkaista saapui Pietarista ja Viipurista. Kylpylävieraiden majoitus tapahtui lähinnä saarilla sijaitsevissa huviloissa sekä kaupunkilaisten kodeissa. Alkuperäinen kylpylärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1964. Kylpylätoiminta Kasinosaarella katkesi muutamaksi vuodeksi tulipalon jälkeen.
Vuonna 1969 kylpylä toimintaa voitiin jatkaa ympärivuotisesti, kun uusi kylpylähotellirakennus valmistui. Kylpylähotelli Casinossa majoitus- ja ravitsemistoimintaa harjoitti Savonlinnan Kylpylaitos Oy. Terveyskylpyläsäätiö omisti kiinteistöt ja harjoitti kylpylätoimintaa. Vuonna 1975 Kylpylaitos Oy:n toiminta siirtyi Lomaliitto ry:lle, josta tuli varsinainen operaattori ja kylpylähotellin hallitsija. Vuonna 2009 Lomaliitto meni konkurssiin, ja sen toiminta päättyi Savonlinnan Kylpylähotelli Casinossa. Kesäkuussa vuonna 2010 toiminnan aloitti Primehotel Savonlinna Oy, ja Casino liittyi osaksi kansainvälistä Best Western -hotellimarkkinointiketjua. Vuonna 2012 Savonlinnan Kansanterveyssäätiö myi Casinon kiinteistön Primehotel Savonlinna Oy:lle. Elokuussa 2016 Spahotel Casino itsenäistyi Best Western -ketjusta yksityiseksi kylpylähotellitoimijaksi.

Tornihotelli

Savonlinnan Spahotel Casinon yhteyteen on suunniteltu rakennettavaksi lähivuosina 16-kerroksinen torni. Tornihotellin suunnittelukilpailun voittaja on helsinkiläinen Arkkitehtityöhuone Artto Palo Rossi Tikka Oy, jonka ehdotus (työnimeltään Champagne) valittiin rakennettavaksi tornihotelliksi.

Majoitus

Spahotel Casinon rakennus on kolmekerroksinen. 79 hotellihuoneeseen kuuluu joko parveke tai patio ja 70 huoneeseen järvinäköala. Kesäisin Casinolla on myös käytössään SAO:lta vuokrattuja kesähotelleja, jotka tuovat päähotellin 81 huoneen lisäksi reilut parisataa huonetta majoituskäyttöön. Kesähotelleina toimivat hotellin pihapiiristä löytyvät Vuorilinnan rakennukset sekä keskustan ulkopuolelta Hernemäessä sijaitsevat Malakiakset.

Terveys ja hyvinvointi

Spahotel Casino tarjoaa myös terveyspalveluita kauneus- ja terveyspalveluita, mm. yksilö- ja ryhmähoitoja, liikuntaohjausta, senioritunteja, liikuntatunteja ja liikuntaneuvontaa.

Kokous ja juhlat

Spahotel Casino tarjoaa juhla- ja kokoustiloja 10 - 60 hengelle.

Ravintola ja terassi

Spahotel Casinossa palvelee 32-paikkainen, à la cartea tarjoava Ravintola Amanda.

Casinon vierassatama

Spahotel Casinon vieressä on 70-paikkainen vierassatama, jossa on tarjolla wc, suihku, vesipiste, septitankin tyhjennys, jätehuolto ja pesukonepalvelut.