google/wiki40b huggingface dataset:
Polttiaiseläimet

Rakenne

Polttiaiseläimet ovat rakenteeltaan yksinkertaisia selkärangattomia. Muodoltaan ne ovat säteittäissymmetrisiä eli ne voidaan jakaa monensuuntaisilla tasoilla kahteen symmetriseen puoliskoon. Solukkorakenteeltaan polttiaiseläimet ovat diploblastisia eli kaksikerroksisia. Ne rakentuvat ulommasta (ektodermi) ja sisemmästä (endodermi) solukerroksesta.
Polttiaiseläinten elämänkierrossa voi esiintyä kaksi päävaihetta (yksilömuotoa): pohjaan kiinnittynyt polyyppi ja vapaana uiva meduusa. Useissa ryhmissä (esim. korallit, merivuokot) meduusavaihetta ei kuitenkaan ole. Joiltakin lajeilta taas polyyppivaihe puuttuu.

Polttiaissolut

Polttiaiseläinten saalistaminen perustuu eläimen polttiaissoluissa olevaan myrkkyyn. Joillakin lajeilla myrkky voi olla ihmisellekin vaarallista, se sisältää ihokuoliota ja verenvuotoa aiheuttavia ja sydämen toimintaan vaikuttavia yhdisteitä. Polttiaissoluissa sijaitsee kapselimainen poltinrakko, josta kosketuksen tai kemiallisen ärsykkeen johdosta kerällä ollut ontto karva laukeaa suoraksi singoten väkäsillä varustetun siiman saalista (tai vahingossa eläintä koskenutta ihmistä) kohti. Siima lävistää saaliin pinnan tai kiertyy sen ympärille samalla vapauttaen myrkkyä. Pienemmät saaliseläimet kuolevat melkein välittömästi. Ihmiselle vaarallisia lajeja tunnetaan vain noin sata.

Suomen polttiaiseläimet

Suomessa säännöllisesti tavattavia polttiaiseläinlajeja on ainakin kuusi sekä joitakin satunnaisesti tavattuja. Itämeren korvameduusa on ainoa varsinaisiin meduusoihin kuuluva säännöllisesti esiintyvä laji. Itämeren polyyppieläimiä ovat vesikasveihin, kallioihin sekä erinäisiin rakenteisiin kiinnittyvät ja varsinkin loppukesästä tavattavat, suurina yhdyskuntina esiintyvät Obelia loveni ja kaspianpolyyppi Cordylophora caspia. Yksinkertaisia, pieniä lajeja Itämeressä ovat Pelmatohydra oligatis ja Protohydra leucarti. Sisävesissä elää lampipolyyppi Hydra.
Esa Salminen

Esa Petteri Salminen (s. 20. heinäkuuta 1976 Espoo) on helsinkiläinen kirjailija ja kehitysyhteistyön ammattilainen. Salmisen esikoisteos Köyhyyden ammattilainen ilmestyi Johnny Knigan kustantamana 2008. Hänen toinen romaaninsa Leposija Kilimakitossa ilmestyi Johnny Knigalta 2010. Salmisen kolmas romaani Mohammed, suomalainen ilmestyi syyskuussa 2012. Se on yhteistuotantoa somalialaistaustaisen Saeed Warsamen kanssa. Lokakuussa 2013 Salminen julkaisi Suvi Westin ja Anne Kirste Aikion kanssa tietokirjan Märät säpikkäät - Sápmi underground. Oman kirjoittamisensa ohella Salminen on toiminut useiden Madventures-kirjojen tausta- ja kustannustoimittajana.
Salminen työskentelee viestinnän asiantuntijana Viestintä ja kehitys -säätiö Vikesissä. Hän on koulutukseltaan antropologiaa pääaineenaan opiskellut valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt Kepan palveluksessa myös Sambiassa ja Mosambikissa.
Felicity – neitsyestä nymfomaaniksi

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Felicity-tytöstä, jonka seksuaalisuus on heräämässä. Felicity on elänyt sisäoppilaitoksessa suojattua elämää.
Hän saa isältään kesälomalahjaksi matkan Hongkongiin. Matkan aikana Felicity tutustuu vapaaseen seksiin, löytää ystäviä ja rakkauden.
Franz Xaver Richter

Franz Xaver Richter (1. joulukuuta 1709 Holleschau, Määri - 12. syyskuuta 1789 Strasbourg) oli  Mannheimin vaaliruhtinas Karl Theodorin palveluksessa toiminut myöhäistä barokkia edustanut säveltäjä .
Hän kirjoitti La Deposizione della Croce -oratorion (1748), 28 messua, paljon motetteja ja psalmeja, 69 sinfoniaa sekä kosolti kamarimusiikkia.
Perlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Asikkalanselän alueella (14.21), jonka Urajärven valuma-alueeseen (14.212) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109,2 metriä mpy.
Orpokoti (elokuva)

Juoni

Laura muuttaa poikansa Simónin ja miehensä Carlosin kanssa entiseen orpokotiin, jossa on itsekin elänyt. Talossa kuitenkin tuntuu kummittelevan, kuuluu narahduksia ja ovia sulkeutuu itsestään. Simón saa uusia mielikuvitusystäviä, joiden läsnäolo alkaa tuntua todellisemmalta. Mielikuvitusystävät ovat Lauran lapsuuden ystäviä, jotka elivät hänen kanssaan samaan aikaan orpokodissa. Kumma kyllä yksikään lapsista ei ole vanhentunut.
Eräänä päivänä oveen kolkuttaa vanha nainen, sosiaalityöntekijäksi ilmoittautuva Benigna Escobeda, joka on kiinnostunut Simónista ja kenties uudesta hoidosta Simónin sairauteen. Myöhemmin Laura yllättää naisen yöllä hiippailemasta pihavarastosta, mutta hän pakenee.
Simón leikkii mielikuvitusystäviensä kanssa aarteenetsintäleikkiä, ja löytää paperit, joissa kerrotaan hänen olevan adoptoitu ja sairastavan HIV:tä. Laura ja Simón riitelevät orpokodissa vammaisille lapsille järjestettyjen naamiaiskutsujen aikana, joiden aikana Simón katoaa, ja huppua päässään pitävä poika lukitsee Lauran kylpyhuoneeseen. Laura uskoo poikansa menneen piiloon rannan luolaan, josta häntä ei löydetä. Viranomaiset arvelevat jonkun siepanneen Simónin.
On kulunut yhdeksän kuukautta Simónin katoamisesta, eikä häntä olla vieläkään löydetty. Laura ja hänen miehensä Carlos asuvat edelleen entisessä orpokodissa.
Eräänä päivänä he ovat ajelulla ja pysähtyvät liikennevaloihin. Laura näkee ensimmäistä kertaa poikansa katoamisen jälkeen Benigna Escobedan, joka taluttaa lastenvaunuja. Nainen huomaa Lauran ja Carlosin ja kiirehtii suojatien yli, kunnes yllättäen auto ajaa hänen ylitseen. Nainen on mennyttä, mutta Laura löytää lastenvaunuista poikanuken, jolla on säkki päässään. Paljastuu että Benigna on ollut ennen orpokodissa työntekijänä, ja hänen oma poikansa Tomás asui siellä. Poika pidettiin eristyksissä muista, sillä hän oli syntymästä asti ollut poikkeavan näköinen, ja joutui käyttämään päässään huppua. Tomás kuoli, kun muut lapset veivät hänen huppunsa, jolloin hän piiloutui rannan luolaan, jossa hukkui nousuveden tullessa.
He kutsuvat taloon meedion, joka tuntee lasten läsnäolon. Laura yrittää kaikin keinoin saada lapsuudenystäviään esiin, mutta ei onnistu, kunnes hän leikkii lasten kanssa aarteenetsintäleikkiä, joka johdattaa hänet ulkovajaan, josta Laura löytää orpolasten jäännökset, jotka vanha nainen oli surmannut. Lauran mies saa tarpeekseen ja haluaa muuttaa pois. Hän yrittää saada vaimoaan mukaan, mutta Laura haluaa selvittää orpokodin salaisuuden. Laura pyytää itselleen kaksi päivää aikaa selvittääkseen itse poikansa kohtalon.
Lauran pelatessa peliä lasten kanssa, hän huomaa lapsen piiloutuvan komeroon ja menee hänen peräänsä. Hän menee komeroon, ja löytää salaoven, joka johtaa Tomásin asuinpaikkaan, pimeään huoneeseen kellariin, josta hän löytää poikansa kuolleena. Laura itse oli aiemmin poikaa etsiessään siirtänyt salaoven eteen raskaita rautatankoja ja näin tullut lukinneeksi pojan piilopaikkaansa. Laura tappaa itsensä lääkkeillä jäädäkseen Simónin ja muiden lasten luo ikuisesti. Lopuksi Lauran mies seisoo muistomerkillä, joka on omistettu muille orpokodin lapsille, Simónille ja Lauralle.
Uuno Laakso

Uuno Alarik Laakso (alk. Uno Adamsson, 1. lokakuuta 1896 Hollola – 6. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Laakso teki pitkän uran teatterissa ja noin viidessäkymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1930–1956. Elokuvissa hän esitti yleensä koomisia hahmoja, kuten pääosat elokuvissa Tulitikkuja lainaamassa (1938) ja Särkelä itte (1947).
Uuno Laakso lähti 11-vuotiaana töihin sahalle Lahteen ja sieltä leipurioppilaaksi Helsinkiin. Hän aloitti teatteriharrastuksen Sörnäisten Sosialidemokraattisessa nuoriso-osastossa ja opiskeli ilmaisutekniikkaa Kaarola Avellanin ja Ilmari Räsäsen johdolla. Sisällissodan aikana Laakso liittyi punakaartiin ja oli Suomalainen Operetti -kiertueella avustaja-näyttelijänä. Vuonna 1919 hän sai kiinnityksen Turun Teatteriin, jossa hän työskenteli kuusi vuotta kunnes siirtyi Viipurin Näyttämölle kaudeksi 1925–27. Sen jälkeen hän siirtyi Helsinkiin Kansan Näyttämölle kolmeksi näytäntövuodeksi.
Vuonna 1930 alkoi Laakson 26 vuoden mittainen ura Suomen Kansallisteatterissa. Hänen merkittävimpiä roolejaan olivat muun muassa pääosat Molièren komedioissa Tartuffe ja Saituri. Huolimatta vahvasti liitetystä koomikon määreestään Laakso teki myös vakavia rooleja, kuten Kaj Munkin näytelmässä Sana ja Henrik Ibsenin Villisorsassa. Laakso oli vaistonäyttelijä, jonka huumorin pohjalla usein kajasti traaginen vire. Hänet palkittiin Pro Finlandia-mitalilla vuonna 1951.
Laakso oli myös Suomen suosituimpia elokuvanäyttelijöitä. Hän ansioitui etenkin koomisissa rooleissa, muun muassa elokuvissa Siltalan pehtoori, Tulitikkuja lainaamassa, Poikani pääkonsuli ja Särkelä itte. Laakso voitti kahdesti parhaan miessivuosan Jussin, ensin vuonna 1947 elokuvasta Kirkastuva sävel ja toisen kerran vuonna 1950 elokuvasta Katupeilin takana. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Tyttö tuli taloon (1956).
Uuno Laakson veli Artturi Laakso oli niin ikään näyttelijä. Siviilissä Laakso oli hauska seuramies, mutta kärsi lähes koko elämänsä talousvaikeuksista, äärimmäisestä itsekriittisyydestä ja unettomuudesta. Hän oli naimisissa Rakel Laakson kanssa vuosina 1927–1953. Laakson ero vaimostaan, välirikko näyttelijäkollega Aku Korhosen kanssa sekä Risto-pojan kuolema olivat liikaa herkälle taiteilijalle. Hän kuoli 60-vuotiaana itsenäisyyspäivänä 1956 otettuaan liian suuren määrän unilääkettä.
Matti Johannes Koivu

Matti Johannes Koivu (s. 1981)on suomalainen Hämeenlinnasta kotoisin oleva muusikko. Hän julkaisi ensimmäisen soololevynsä vuonna 2006. Sitä ennen hän on laulanut Ultramariini-yhtyeessä. Vuoden 2012 keväällä Koivu on kierrellyt esiintymässä Egotripin jäsenen Knipin kanssa. Parivaljakkoa kutsutaan nimellä Koivu ja Tähti.  Koivun musiikissa on kuultavissa vaikutteita muun muassa folkista ja beatmusiikista.
Suuren yleisön tietoon Koivu tuli cover-versioista, joita hän teki Irwin Goodmanin esittämistä kappaleista.
Oman soolotuotannon lisäksi Matti Johannes Koivu on tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Lassi Valtoselle ja Juha Metsäperälle.
Koivu on valmistunut Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineenaan kulttuuri- ja aatehistoria. Hän asuu Helsingissä, ja hänen perheeseensä kuuluvat vaimo ja kolme lasta.
Pauli Kallio

Pauli Kallio (s. 1960, Nivala) on suomalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, -kääntäjä ja -julkaisija. Kallio aloitti sarjakuvien käsikirjoittamisen 1990-luvun alussa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sellaisia alun perin sanoma- ja aikakauslehdissä julkaistuja sarjakuvia kuin Kramppeja & nyrjähdyksiä (piirtäneet muun muassa Christer Nuutinen, Sami Toivonen ja Mika Lietzen), Ornette Birks Makkonen (piirtänyt Ville Pirinen) ja Onnen lahjat (piirtänyt Kati Kovács). Kallio on tehnyt yhteistyötä lukuisten muidenkin kotimaisten sarjakuvapiirtäjien kanssa.  
Kallio on myös ollut mukana sanoittamassa kappaletta "Rodeo Heart" 22-Pistepirkkojen albumille Lime Green DeLorean (2011).
Unknown (vuoden 2011 elokuva)

Juoni

Tohtori Martin Harris (Liam Neeson) joutuu Berliinissä onnettomuuteen ja herättyään koomasta huomaa jonkun varastaneen hänen identiteettinsä, eikä edes hänen oma vaimonsa usko häntä. Nuoren naisen avulla hän päättää todistaa ihmisille, kuka on.
Wang Xiaoshuai

Wang Xiaoshuai (kiin. 王小帅; s. 22. toukokuuta 1966) on kiinalainen elokuvaohjaaja. Hänen töihinsä kuuluvat Polkupyörävarkaat (2001) sekä  Zuo you (In Love We Trust, 2008).
Wang Xiaoshuai opiskeli Pekingin elokuva-akatemiassa.
Heikki-Pekka Miettinen

Heikki-Pekka Miettinen (s. 1951) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä, pilapiirtäjä ja kuvittaja, joka on käyttänyt nimimerkkiä Tilt. Hänet tunnetaan sarjakuvistaan Pahkeinen ja Miihkali, jotka molemmat ilmestyivät pitkään Pahkasika-lehdessä.
Miettinen aloitti piirtämisen 1970-luvun alussa tamperelaisen opiskelijalehti Aviisin sivuilla. Surumielisestä nimikkohenkilöstä kertonut Pahkeinen ilmestyi Aviisissa vuodesta 1973 alkaen aina 1990-luvulle asti ja siirtyi myöhemmin Pahkasikaan sekä Potsiin, joissa se jatkui vuoteen 2000. Sarja ilmestyi vielä vuosina 2005–2006 Tamperelaisessa. Pahkeisesta on julkaistu kaksi kokoelmaa, Elämän hanttikortit (1983) ja Pahkeinen (2009). Miettinen sai Pahkeisesta Kemin sarjakuvakeskuksen myöntämän Lempi-palkinnon strippisarjakuvien kategoriassa vuonna 1989. Lapsipäähenkilön kautta lastenkasvatusta satirisoinut Miihkali ilmestyi Pahkasiassa vuosina 1984–2000 ja kyseisen lehden lopettamisen jälkeen Aviisissa vuoteen 2003. Miihkalista on julkaistu yksi kokoelma vuonna 2009. Lisäksi Miettisen Sirkus Finlandia -niminen sarjakuva oli Ilta-Sanomien kuukauden kotimaisena kesäkuussa 1990.
Öckerön kunta

Historiaa

Öckerö kuului viikinkiajalla Norjan kuninkaille. Vuonna 1658 siitä tuli yhdessä muun Bohuslänin kanssa osa Ruotsia. Kunnan vaakuna suunniteltiin 1950-luvulla.
Kalastus on aina ollut merkittävä elinkeino kunnassa. Kunta tarjoaa normaaleja peruspalveluita, kuten koulut, vanhustenhoidon ja kirjaston. Nähtävyyksiä ovat esimerkiksi kotiseutumuseo, kalastusmuseo ja 1400-luvun lopulta peräisin oleva vanha kirkko.

Kuntajaon kehitys

Öckerön pitäjästä muodostettiin Öckerön maalaiskunta vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan. Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut kunnan rajoihin. Myöskään vuoden 1971 kuntauudistus ei vaikuttanut kuntarajoihin, mutta maalaiskunta muutettiin Öckerön kunnaksi Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon.
Kunnassa on sijainnut neljä taajaväkistä yhdyskuntaa, jotka kaikki perustettiin vuonna 1915 ja lakkautettiin vuonna 1959. Taajaväkisten yhdyskuntien nimet olivat Hälsö, Hönö-Klåva, Kalvsund ja Källö-Knipplan.

Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunnassa on yksi piiri, Öckerön piiri.
Sven Ulreich

Seurajoukkueura

Ulreich on VfB Stuttgartin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueen paidassa vuosina 2006-2009 73 ottelua. Seuran edustusjoukkueen paidassa Bundesliigassa Ulreich debytoi helmikuussa 2008 Hertha BSC:iä vastaan. Kausilla 2010-2011, 2011-2012 ja 2012-2013 hän pelasi jokaisen Stuttgartin ottelun Bundesliigassa. Kausilla 2010-2011 ja 2012-2013 Ulreich pelasi myös Eurooppa-liigaa. Yhteensä hän pelasi Stuttgartin paidassa 176 bundesliigaottelua.
Kesäkuussa 2015 Ulreich siirtyi Bayern Müncheniin toimiakseen varamaalivahtina Manuel Neuerille. Neuerin loukkaannuttua Ulreich torjui Bayernin ykkösmaalivahtina läpi kauden 2017–2018. Hänen johdollaan Bayern saavutti Bundesliiga-mestaruuden. Mestarien liigan välierissä Ulreich päästi kuitenkin neljä maalia Real Madridin voittaessa otteluparin lukemin 4-3. Hän teki jälkimmäisessä ottelussa henkilökohtaisen virheen, jonka katsottiin suorasti johtaneen Karim Benzeman tekemään voittomaaliin.

Maajoukkueura

Ulreich on edustanut Saksaa sekä alle 19-vuotiaissa että alle 21-vuotiaissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2009-2010 kolme ottelua.
ISO 3166-2:GD

ISO 3166-2:GD on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Grenadalle. ISO 3166-2:GD on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kuuden kunnan ja yhden alusmaan (muodostuu Carriacoun ja Petite Martiniquen saarista) koodit.
Pad-ohjain

Pad-ohjain (engl. gamepad) on pelikonsoleita ja tietokoneita varten kehitetty osoitinlaite, jota käytetään esimerkiksi pelien ohjaamiseen. Pad-ohjain soveltuu käytettäväksi monissa erilaisissa peleissä, mikä on tehnyt siitä suositun ohjauslaitteen erityisesti pelikonsolien yhteydessä. Tavallisesti pelikonsolin mukana tuleekin vähintään yksi pad-ohjain.
Pad-ohjainten käyttö on kuitenkin harvinaisempaa tietokoneen kanssa, sillä hiiri ja näppäimistö kattavat paljon pad-ohjaimen ominaisuuksista. Hiiri on myös tietokonekäytössä enemmistön mielestä tarkempi osoitinlaite kuin pad-ohjain.
Pad-ohjaimen perusnäppäinten lisäksi on nykyään melkein kaikissa ohjaimissa myös kaksi 360 astetta kääntyvää analogista sauvaohjainta, jotka helpottavat sekä pehmentävät ohjaimen käyttöä, tätä kutsutaan myös nimellä mini-joystick tai tuttavallisemmin tatti, sillä sen käyttö muistuttaa paljon joystickia.
Juhani Myyryläinen

Juhani Myyryläinen on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-Veikkoja. Myyryläinen oli edustanut koko vuonna 2008 alkaneen Superpesis-uransa ajan kasvattajaseuraansa Kiteen Palloa, kunnes siirtyi nousijajoukkue Imatraan kaudelle 2017. Myyryläisen ulkopelipaikka on ykkösvahti. Myyryläinen on pelannut Superpesiksen runkosarjassa 96 ottelua, joissa hän on lyönyt seitsemän ja tuonut 14 juoksua sekä kerännyt 84 kärkilyöntiä. Pudotuspeleissä Myyryläinen on pelannut 13 ottelua, joissa hän on lyönyt ja tuonut yhden juoksun sekä kerännyt 14 kärkilyöntiä.
Kiipijäpeukaloinen

Levinneisyys

Kiipijäpeukaloista tavataan Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 185 000 km². Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bert Bolin

Bert Rickard Johannes Bolin (15. maaliskuuta 1925 – 30. joulukuuta 2007) oli ruotsalainen meteorologi, joka toimi IPCC:n (Intergovernmental Panel on Climate Change) ensimmäisenä puheenjohtajana 1988–1997. Hän oli myös Euroopan avaruusjärjestö ESAn tieteellinen johtaja.
Bolin väitteli Tukholman yliopistossa 1956, ja toimi opinahjossaan meteorologian professorina kolmenkymmenen vuoden ajan 1961–1990. Uransa alussa hän keskittyi numeerisen säänennustamisen ongelmiin, mutta jo 1950-luvun lopussa hän löysi tärkeimmäksi tutkimuskohteekseen hiilidioksidin määrän lisääntymisen ilmakehässä ja sen vaikutusten tutkimisen.
Bolin julkaisi 170 tieteellistä artikkelia useista aiheista, etenkin ilmaston lämpenemisestä. Hän järjesti jo 1970-luvulla kansainvälisiä kokouksia, ja työryhmiä, jotka johtivat IPCC:n perustamiseen. Hän pyrki vaikuttamaan myös poliittisiin päätöksentekijöihin, ja toimi 1980-luvulla Ruotsin pääministerin tieteellisenä neuvonantajana.
Kun IPCC sai Nobelin rauhanpalkinnon 2007, Bolin olisi ollut luonnollinen vastaanottaja, mutta hän oli jo liian sairas. Hän menehtyi vatsasyöpään saman vuoden joulukuussa.
Maijajärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,8 metriä mpy.
Lasse Äikäs

Lasse Taisto Äikäs (26. tammikuuta 1932 Kuolemajärvi – 12. kesäkuuta 1988 Jokioinen) oli suomalainen juristi ja Keskustapuoluetta edustanut poliitikko. Hän toimi kansanedustajana ja ministerinä 1970- ja 1980-luvuilla. Tätä ennen hän oli 1960–1970-luvuilla nimismiehenä eri pitäjissä Hämeessä.
Äikkään vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Viktor Vilhelm Äikäs ja Aino Paija. Hän pääsi ylioppilaaksi 1953, suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1960 ja sai varatuomarin arvon 1963.  Äikäs toimi Asutushallituksen esittelijänä 1960–1964 ja nimismiehenä Hauholla 1964–1968, Lammilla 1965–1966 ja Jokioisissa vuodesta 1968.
Äikäs oli keskustapuolueen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä 1975–1983. Hän oli puolustusministerinä Koiviston II hallituksessa 1979–1982. Äikäs oli presidentin valitsijamies vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja toimi valtakunnallisen poliisiasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana.
Ulf Gadd

Ulf Gadd (8. kesäkuuta 1943 – 11. kesäkuuta 2008 Bali, Indonesia) oli ruotsalainen balettitanssija ja koreografi. Hän kuului Ruotsin kuninkaalliseen balettiin, ja 1965 hänet nimitettiin solistiksi. Vuonna 1970 hän perusti oman baletin Conny Borgin kanssa. Hänen merkittävimpiä balettejaan on Ihmeellinen mandariini, jonka ovat ottaneet ohjelmistoonsa muun muassa Berliinin oopperabaletti ja American Ballet Theatre. Göteborgin baletin ensitanssijaksi ja balettimestariksi hänet valittiin 1972, sen johtajaksi 1976.
Gadd muutti Balille 1988, opiskeli paikallisen kielen ja ryhtyi hindumunkiksi. Hän palasi Ruotsiin Göteborgin oopperatalon valmistuttua, mutta kolmivuotisen sopimuksen päätyttyä hän palasi jälleen Balille. Senkin jälkeen hän vieraili ajoittain Ruotsissa tekemässä koreografioita.
Adi Hedman

Adiel Hietanen käytti kirjailijanimeä Adi Hedman (23. elokuuta 1882, Suonenjoki – 30. maaliskuuta 1947, Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Hedmanin vanhemmat olivat kirvesmies Juho Hedman (entinen Hietanen) ja Eeva Nenonen.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2007

Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2007 pelattiin Dundalkissa, Irlannissa 15.-21. huhtikuuta 2007. Kisoihin osallistui ensimmäistä kertaa myös Mongolian jääkiekkomaajoukkue. Turnauksen kaksi parasta nousivat 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2008.
SVT Barnkanalen

Historia

Barnkanalen aloitti lähetyksensä 23. joulukuuta 2002. Ensimmäisinä vuosinaan kanava lähetti ohjelmaa vain arkipäivisin klo 6.30–18.00, ja kesäisin Barnkanalen piti "kesäloman" 23. toukokuuta alkaen aina elokuun 18. päivään saakka. Tänä aikana kanavalla nähtiin muuta ohjelmaa, kuten esimerkiksi urheilulähetyksiä.
6. joulukuuta 2003 Barnkanalen alkoi lähettää ohjelmaa myös viikonloppuisin, ja vuodesta 2004 lähtien kanava on ollut ympärivuotinen ilman kesätaukoja. Vuonna 2004 kanavalla lähetettiin Ateenan Olympialaisia
Elokuussa 2008 kanavalle tehtiin uudenlainen ilme. Uudessa tunnuksessa lukee vain "SVTB", mutta kanavaan viitataan yhä nimellä "Barnkanalen". Samalla SVTB:stä tuli osa SVT:n pääkanavia yhdessä SVT1:n ja SVT2:n kanssa. Vuonna 2012 nimeksi vaihdettiin SVT Barnkanalen.
Nykyään SVT Barnkanalen esittää ohjelmaa joka päivä aamusta alkuiltaan, jolloin SVT24 aloittaa lähetykset.
Joe Ledley

Ura

Yhdeksänvuotiaana kotikaupunkinsa suurseuran Cardiff Cityn riveihin liittynyt Ledley teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa 17-vuotiaana, syksyllä 2004. Ledley onnistui pian vakinnuttamaan paikkansa avauksessa, ja vähitellen myös suuremmat seurat alkoivat kiinnostua hänen palveluksistaan. Elokuussa 2008 juuri Englannin Valioliigaan noussut Stoke City teki Cardiffille kuuden miljoonan punnan tarjouksen, jonka seura kuitenkin hylkäsi. 
Ledleyn sopimus Cardiffin kanssa loppui kauden 2009–2010 jälkeen, jolloin hän aloitti sopimusneuvottelut vapaana pelaajana muun muassa Stoken, West Bromwich Albionin sekä AS Roman kanssa. Heinäkuussa 2010 Ledley allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Skotlannin suurseuran Celticin kanssa. 
Tammikuun lopussa 2014, kolmen ja puolen Celticissä pelatun kauden jälkeen, Ledley siirtyi Englannin Valioliigan Crystal Palaceen, jonka kanssa allekirjoitti kolme ja puoli vuotta kestävän sopimuksen. Skotlannissa pelatessaan hän oli voittamassa muun muassa kahta liigamestaruutta.
Syksyllä 2017 Ledley siirtyi Derby Countyyn.
Walesin A-maajoukkueessa Ledley on pelannut vuodesta 2005 lähtien, Manchester Unitedin walesiläisen tähtipelaajan Ryan Giggsin lopetettua maajoukkueuransa.
Alli Walli

Alli Walli (oik. Alli Matilda Aarnipohja, o.s. Wendelin) (29. syyskuuta 1904  Pyhäjärvi UI – 17. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Henkilöhistoria

Wallin vanhemmat olivat Kustaa Wendelin ja Sofia Tallgren ja puoliso vuodesta 1936 Veikko Aarnipohja.  Hän kävi viisi luokkaa tyttölyseota ja työskenteli sen jälkeen toimistotehtävissä. Walli oli päätoimisesti valtion virkailija.

Kirjallinen tuotanto

Walli julkaisi yhteensä 12 teosta, joista romaani Toukokuusta toukokuuhun (1942) voitti Arvi A. Kariston Ajanromaani-kilpailun ja oli myyntimenestys. Kirjasta otettiin kolmetoista painosta ja se käännettiin ruotsiksi. Romaanien lisäksi Wallin tuotantoon kuuluivat novellikokoelma, näytelmä, lastenkirja sekä kuunnelmia.