google/wiki40b huggingface dataset:
Insensatez

Insensatez on brasilialaisen muusikon Antônio Carlos Jobimin säveltämä bossa nova -kappale ja jazzstandardi vuodelta 1963. Sen portugalinkieliset sanat sanoitti Vinícius de Moraes ja englanninkieliset sanat Norman Gimbel. Kappale on saanut vaikutteita Chopinin sävellyksestä.
Iso Kokevesi

Maantietoa

Järvi on 550 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria. Se sijaitsee metsalueella ja sen rannat ovat soistuneita. Ympäristössä on laajempia soita, jotka muodostavat yhdessä ojitetun Isonevan. Seitsemän suo-ojaa ja Vähä Kokeveden laskuoja laskevat järveen. Järven oma laskuoja on 2,5 kilometriä pitkä ja yhtyy Kokemusjokeen Lähdekylässä. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja se on pääosin kapeaa avosuota. Pohjoisrannassa on yksi vapaa-ajan asunto, jolle johtaa metsäautotie.
Syöttökukko

Syöttökukko eli kapuuni eli salvukukko on ennen sukukypsyyden saavuttamista kirurgisesti kastroitu kukko. Syöttökukon liha on rasvaisempaa ja maku arvostettua.
Ennen EU:ta syöttökukkojen kasvatus oli kielletty monissa maissa eläinrääkkäyksenä, mutta EU sallii syöttökukkojen kasvattamisen tuotteiden laadun ja perinteisten tuotantomuotojen säilyttämiseksi luomutuotannossa.
Kehruu

Kehruu tarkoittaa prosessia, jossa tekstiilikuiduista valmistetaan kierteistä ja kerrattua lankaa.

Historia

Alkuun kuituja kierrettiin langaksi todennäköisesti yksinkertaisesti sormilla hiertämällä, kun havaittiin kierteen vahvistavan kuituja. Myöhemmin kehräämisen apuvälineenä käytettiin värttinää, jossa kepistä ja painosta koostuvan työkalun hyrrämäinen liike auttaa kierteen muodostamisessa lankaan ja jonka ympärille jo valmistunut lanka voidaan kiertää. Rukin keksiminen nopeutti kehruuprosessia entisestään.
James Hargreavesin vuonna 1767 keksimä kehruukone, Kehruu-Jenny, on teollisen vallankumouksen vertauskuvia, ja se mullisti tekstiiliteollisuuden. Ensimmäiset kehruukoneet toimivat vielä käsikäyttöisesti mutta olivat silti kymmeniä kertoja nopeampia kuin rukki. 1700-luvulla keksittiin myös vesivoimalla toimiva kehruukone.
Nykyisin sähkö on korvannut veden ja höyryn teollisuuden kehruukoneiden voimanlähteenä, mutta käsin kehräämiselläkin on vielä paljon harrastajia.

Työvaiheet

Langan valmistuksessa on useita vaiheita. Esivalmistelut riippuvat käytettävästä materiaalista: esimerkiksi kehrättäessä villaa käsin villa karstataan, pellava puolestaan muun muassa loukutetaan, lihdataan ja häkilöidään. Tavoitteena on saada kuidut yhdensuuntaisiksi. Kehräämöön materiaali tulee yleensä jo osittain esivalmisteltuna topsinauhana, joka vielä tehtaalla kammataan ja venytetään kierteettömäksi esilangaksi.
Ensin yksittäisille lankasäikeille tehdään kierre värttinällä, rukilla tai kehruukoneella. Sitten kehruukierteiset lankasäikeet kerrataan eli yhdistetään useampisäikeisiksi langoiksi. Kertauskierre tehdään aina päinvastaiseen suuntaan, kuin kehräyskierre.
Kehrätty lanka jälkikäsitellään esimerkiksi höyryttämällä ja keritään tai vyyhditään odottamaan jatkojalostusta.
Anton Šunin

Anton Šunin (s. 27. tammikuuta 1987 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigan Dynamo Moskovaa.
Antonio Cañizares Llovera

Antonio Cañizares Llovera (s. 10. lokakuuta 1945) on katolisen kirkon espanjalainen pappi. Hän on toiminut Ávilan piispana (1992–1996), Granadan arkkipiispana (1996–2002), Toledon arkkipiispana (2002–2008) ja Congregatio de Cultu Divino et Disciplina Sacramentorum -kongregaation prefektinä (2008–). Hänestä tuli kardinaali vuonna 2006.
Cañizares Llovera sai vihkimyksensä papiksi 21. kesäkuuta 1970 ja piispaksi 25. huhtikuuta 1992. Hän on Espanjan kuninkaallisen historia-akatemian jäsen.
Joan Blondellin filmografia

Joan Blondell (1906–1979) näytteli yli viisikymmentä vuotta kestäneen uransa aikana yli 150:ssa elokuva- ja televisiotuotannossa. Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja teatteriesiintymisensä. Lisäksi Blondellin palkinnot ja ehdokkuudet ovat luetteloituna.
Tilanne (lehti)

Tilanne oli vuosina 1961–1966 Helsingissä ilmestynyt sosialistinen aikakauslehti, oman määritelmänsä mukaan ”riippumaton, sosialistinen, humanistinen kuukausilehti”. Se ilmoitti pyrkimyksekseen työväenliikkeen yhtenäisyyden edistämisen sosialismista käytävän vapaan keskustelun avulla. Lehden päätoimittaja ja perustaja oli Jarno Pennanen. Hän oli toiminut aiemmin kommunistisessa ja kansandemokraattisessa liikkeessä, mutta oli kääntynyt niiden kriitikoksi ja tämä näkyi myös Tilanteessa, jossa arvosteltiin Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) johtoa, neuvostososialismia ja dogmaattista marxismi-leninismiä. Toimitussihteerinä oli aluksi Ilkka Ryömä.
Tilanne pyrki tuomaan esiin länsimaisten kriittisten sosialististen ajattelijoiden, kuten Erich Frommin ja Leszek Kołakowskin näkemyksiä. Myös C. Wright Millsin ja Antonio Gramscin teorioita esiteltiin. Lehdellä oli vahva kulttuuripainotus ja siihen kirjoittivat muun muassa Raoul Palmgren, Elvi Sinervo, Anja Vammelvuo, Arvo Turtiainen, Esa Adrian ja Ywe Jalander, joista monet olivat kirjoittaneet myös pari vuosikymmentä aiemmin ilmestyneeseen 40-luku-lehteen. Monet Tilanteeseen kirjoittaneista kuuluivat joko vasemmistolaiseen taiteilijayhdistys Kiilaan tai samoihin aikoihin lehden kanssa perustettuun Faros-seuraan. Tilanteen ja Faros-seuran on sanottu olleen ensimmäisiä uusvasemmistolaisuuden edustajia Suomessa.
Tilannetta julkaisi alkuun kustannusyhtiö Maa-ja-kuu ja myöhemmin ”Sosialismin tutkimussäätiö”. Sen salaisena rahoittajana oli oikeistolainen säätiö Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki (SYT), joka yritti käyttää sitä kommunistien rivien hajottamiseen. On huhuttu, että Tilanne olisi saanut samasta syystä rahoitusta myös Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA:lta. SKP ja Neuvostoliitto suhtautuivat Tilanteeseen vihamielisesti. SKP perusti vuonna 1964 Pentti Saarikosken päätoimittaman kulttuurilehti Aikalaisen saadakseen Tilanteelle uskottavan kilpailijan.
Tilanteen ilmestyminen oli epäsäännöllistä. Vuonna 1962 sitä ilmestyi 12 numeroa, mutta vuonna 1966 vain viisi numeroa. Viimeinen eli jäähyväisnumero ilmestyi vuoden 1967 alussa. Pennanen lopetti lehden osittain siksi, että SKP:n ja SKDL:n sisällä käynnistyneen uudistumisen ja uuden kansanrintamahallituksen muodostamisen jälkeen hän katsoi lehden tavoitteet saavutetuiksi. Jotkut aikalaiset arvioivat lehden todella vaikuttaneen vasemmiston voittoon vuoden 1966 eduskuntavaaleissa ja kansanrintamayhteistyön käynnistymiseen.
Ed O’Brien

Radioheadissä

O’Brien tunnetaan laajasta efektipedaalien kokoelmastaan, joiden avulla aikaansaadaan Radioheadin tunnusomainen soundi. Pedaaleja käytetään myös kappaleissa, joissa ei muuten ole kitaraosuuksia. Pedaalien avulla muun muassa muokataan Yorken laulua. O’Brien toimi yhtyeen varhaisilla levyillä lähinnä rytmikitaristina, mutta yhtyeen musiikkityylin vaihduttua vaihtoehtorockin ulkopuolelle, Jonny Greenwood on usein soittanut koskettimia tai esimerkiksi Ondes Martenotia ja O’Brienista on tullut yhtyeen pääkitaristi. Hän on itseoppinut kitaristi, mutta hän on opiskellut rumpujen soittoa ja on myös taitava rumpali. Radioheadissä hän on soittanut taustarumpuja vain Hail to the Thief -albumin kappaleella ”There There” yhdessä Jonny Greenwoodin kanssa. 
Yhtye ei yleensä erottele kuka minkäkin verran on vaikuttanut mihinkin kappaleeseen. O’Brien ei kuitenkaan yleensä osallistu kappaleiden sävellystyöhön, lukuun ottamatta muutamia poikkeuksia, kuten ”Go to Sleep” -kappaleen avausriffi, joka on O’Brienin käsialaa samoin kuin ”The Bends” ja ”Street Spirit (Fade Out)” kappaleiden riffit. Useimmiten hän auttaa laajentamaan Yorken luomaa musiikillista kehystä ja hänen vaikutuksensa on kuultavissa erityisesti ”Karma Police" kappaleessa, johon hän loi kappaleen päättävän efektin. Kappaleeseen ”Lucky” hän kehitti avausefektit ja hänen taustalaulunsa kertosäkeessä on olennainen osa kappaletta. ”Treefingers”-kappaleessa hänen kitaransa on muokattu pedaalien avulla kuulostamaan ambient-musiikilta.

Työ Radioheadin ulkopuolella

O’Brien työskenteli BBC:n draamasarjan Eureka Street musiikin parissa ennen Kid A -albumin nauhoitusta. Kid A ja Amnesiac albumien nauhoitusten aikana hän piti yhtyeen faneja ajan tasalla pitämällä blogia yhtyeen kotisivuilla. O’Brienin viimeisin työ Radioheadin ulkopuolella liittyy Asian Dub Foundation -yhtyeen albumin kitaraosuuksiin, joissa hän oli avustamassa.
Taka-Killo

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy.
Fodonyx

Luokittelu

Alun perin vuonna 1990 laji luokiteltiin Rhynchosaurus-sukuun (R. spenceri), mutta tarkemmassa tutkimuksessa ilmeni etteivät sen läheisimmät sukulaiset olleet tästä suvusta, ja siksi se vuonna 2008 siirrettiin omaan, uuteen sukuunsa Fodonyx. Alkuperäisestä aineistosta lisäksi yksi kallo erotettiin sittemmin kolmanteen sukuun Bentonyx. Fodonyx on Hyperodapedontinae-alaheimon sisarryhmä.
Paso fino

Ominaisuudet

Paso fino muistuttaa ulkonäöltään andalusianhevosta. Sillä on jalo pää ja isot silmät, joiden katseen tulee olla tarkkaavainen. Kaula on keskipitkä, jalat ovat suorat ja sirot. Sillä on lyhyt selkä ja voimakas takaosa. Harja ja häntä ovat pitkiä. Rodussa tavataan kaikki värit. Paso finojen säkäkorkeus on 132–152 cm. Luonteeltaan rotu on energinen, eteenpäinpyrkivä, älykäs ja vilkas. 
Paso finon erityisominaisuus on harvinainen askellaji paso, jossa hevosen saman puolen etu- ja takajalka nousevat lähes yhtä aikaa ilmaan. Pasosta löytyy kolme eri nopeutta, classic fino, paso corto ja paso largo. Classic finossa hevonen kulkee hyvin koottuna ja hitaasti. Paso cortossa vauhti on suunnilleen sama kuin ravissa ja paso largossa kuin laukassa. Askellaji on ratsastajalle erityisen tasainen ja miellyttävä.
Laura Esquivel

Laura Esquivel (s. 30. syyskuuta 1950, México) on meksikolainen kirjailija.
Esquivel on koulutukseltaan opettaja. Hän on kirjoittanut lasten teatterille, televisiolle ja tehnyt ennen ensimmäisen romaaninsa ilmestymistä elokuvakäsikirjoituksia. Esquivel tuli tunnetuksi esikoisteoksestaan Pöytään ja vuoteeseen (1989). Se on rakkausromaani, jossa keskeisiä ovat ruoka ja ruoanlaitto. Kirjan alkuperäinen nimi Como agua para chocolate tarkoittaa sananmukaisesti käännettynä ”Kuin suklaa suhteessa veteen”. Esquivel tarkoittaa sillä, että ellei saa sitä, jota rakastaa, on kuin joutuisi tyytymään suklaan sijasta veteen.
Kirja kertoo siitä, kuinka De la Garzan perheen kolmesta tyttärestä nuorin, Tita, joutuu huolehtimaan ikääntyvästä leskiäidistään. Tarina tuo mieleen Federico Garcia Lorcan näytelmän Bernarda Alban talo, jossa voimakastahtoinen äiti yrittää kahlita nuorimman sisaruksista kieltämällä tätä rakastamasta miestä, jonka hän haluaa naittaa toiselle sisarelle.
Romaani on käännetty 35 kielelle, ja se teki historiaa pysyttelemällä myyntilistojen kärjessä Yhdysvalloissa sekä englanniksi että espanjaksi. Kirjasta on tehty myös elokuvaversio Suklaata iholla. Elokuvan ohjasi Alfonso Arau, jonka kanssa Esquivel oli naimisissa.
Ennen menestysromaaniaan Esquivel oli jo kirjoittanut keittokirjoja ja ruoanlaiton filosofiaa käsitteleviä kirjoja. Romaanin reseptit ovat peräisin hänen isoäitinsä vanhoista vihkosista.
La ley del amor (1996, Rakkauden laki) -romaanin tapahtuvat sijoittuvat tulevaisuuteen. Kuvasta, tekstistä ja musiikista koostuva multimediateos sisältää CD-levyn, joka on sekoitus eri musiikkilajeja oopperaesityksistä kansanmusiikkiin.
Lomaräätälit

Ohjelman idea

Ohjelmassa kymmenen toisistaan poikkeavaa matkaajaporukkaa pääsee valitsemaan innostavimman loman kolmesta räätälöidystä vaihtoehdosta. Matkaajien budjettiin sopivan loman ovat suunnitelleet matkailualan ammattilaiset – ”lomaräätälit”.
Marcus Fagerudd

Seuraura

Fagerudd on IFK Lepplaxin kasvatti. Hän voitti joukkueessa tehoilla 12+15=27 koko B2-nuorten SM-sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin kaudella 2007–2008. Fagerudd siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Porin Ässien B-nuoriin, joissa hän voitti SM-pronssia toisen kautensa 2009–2010 päätteeksi. Fagerudd oli kymmenellä syötöllään B-nuorten SM-sarjan pudotuspelien 2010 tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2011–2012 Fagerudd siirtyi Ässien A-nuorista Ruotsiin ja Luleå HF:ään vuoden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi kauden aikana kaksi Elitserien-ottelua ja sai Luulajan miesten joukkueesta peliaikaa myös European Trophyssa viiden ottelun verran, joissa Fagerudd teki kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla HockeyAllsvenskan-joukkue Boforsk IK:ssa. Suurimman osan kaudestaan Fagerudd pelasi kuitenkin Luulajan J20-joukkueessa. Hän voitti tehoilla 16+34=50 ylivoimaisesti koko J20 SuperElitin puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. Fagerudd voitti myös Luulajan sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Hän jakoi J20 SuperElitin pistepörssin kahdeksannen sijan Timrå IK:n Linus Wernemanin kanssa.
Kesäkuussa 2012 Fagerudd teki vuoden mittaisen sopimuksen Norjan GET-liigan nousijajoukkue Tønsberg Vikingsin kanssa. Hän teki siellä 22 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10, kunnes Fagerudd siirtyi marraskuussa loppukaudeksi 2012–2013 Allsvenskanin nousijajoukkue Asplöven HC:hen. Huhtikuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2013–2014 Fagerudd oli pelipaikastaan huolimatta Asplövenin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Simon Olssonin jälkeen tehoilla 16+12=28. Hän voitti koko Allsvenskanin puolustajien maalipörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan Almtuna IS:ää ja Djurgårdens IF:ää edustaneen Marcus Högströmin kanssa. Tammikuussa 2014 Fagerudd palasi kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella Luulajaan, jossa hän teki loppukaudella 11 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Ensimmäisellä täydellä SHL-kaudellaan 2014–2015 Fagerudd teki 46 runkosarjaottelussa tehot 1+13=14 sekä yhdeksässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän voitti Luulajassa kauden aikana Mestarien liigan mestaruuden.
Fagerudd palasi kaudeksi 2015–2016 Suomeen ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilveksen riveihin. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan. Kaudeksi 2017–2018 Fagerudd palasi Ruotsiin ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Djurgårdens IF:n SHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä kahdeksan ottelua, mutta joukkue ei kuitenkaan löytänyt Fageruddille sopivaa roolia ja seura vuokrasi hänet loppukaudeksi SHL:n nousijajoukkue Mora IK:hon lokakuussa 2017.
Kaudeksi 2018–2019 Fagerudd siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Södertälje SK:n riveihin.

Maajoukkueura

Fagerudd pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
Fritz Kreisler

Fritz Kreisler (2. helmikuuta 1875 Wien, Itävalta-Unkari – 29. tammikuuta 1962 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen viulisti ja viulusäveltäjä. Hän oppi lukemaan nuotteja ennen kuin osasi lukea. Kreisler valmistui Pariisin konservatoriosta jo 12-vuotiaana. Hänen uransa kesti kuusikymmentä vuotta.
Kun Kreisler opiskeli Wienin konservatoriossa 1882–1885, hän oli laitoksen tuohon saakka nuorin oppilas. Sitten Kreisler opiskeli noin kolme vuotta Joseph Massartin ja Léo Delibes’n johdolla Pariisissa. Hän teki kiertueen Yhdysvaltoihin 1888.
Kreisler osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Itävalta-Unkarin armeijassa syksyllä 1914. Hän oli sotilasarvoltaan luutnantti. Jo marraskuussa Kreisler kuitenkin muutti Yhdysvaltoihin. Hänen uralleen aiheutui joksikin aikaa vaikeuksia, koska hän oli ollut mukana keskusvaltoihin kuuluneen valtion armeijassa. Yhdysvaltojen kansalaisuus Kreislerille myönnettiin 1943. 
Kreislerin tunnetuimpia sävellyksiä ovat hänen lukuisat pienet viulukappaleensa sekä edelleen kantaohjelmistoon kuuluvat sovituksensa.
Lupita Tovar

Lupita Tovar (27. heinäkuuta 1910 Matías Romero, Oaxaca, Meksiko – 12. marraskuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muun muassa Evan roolistaan Dracula-elokuvan (1931) espanjankielisessä versiossa. Tovar näytteli myös Antonio Morenon elokuvassa Santa (1932), joka oli ensimmäinen meksikolainen äänielokuva. Hänelle myönnettiin vuonna 2001 Ariel-palkinto elämäntyöstä.
Tovar syntyi Oaxacassa ja lähti Hollywoodiin tammikuussa 1929, minkä jälkeen hänen englannin kielen taitonsa kohentui yllättävän nopeasti. Hän meni vuonna 1932 naimisiin tuottaja Paul Kohnerin kanssa. Avioliitto jatkui, kunnes mies kuoli 16. maaliskuuta 1988.
Tovarin ja Kohnerin tytär Susan on tunnettu näyttelijä itsekin. Lapsenlapset Chris ja Paul Weitz puolestaan ovat menestyneet elokuvaohjaajina.
Tovar kuoli 106-vuotiaana kotonaan Los Angelesissa 12. marraskuuta 2016.
Brjanskin rintama

Historia

Elokuussa 1941 rintaman, joka koostui vakavia tappioita kärsineistä 13. ja 50. armeijasta, komentajaksi nimitettiin Andrei Jerjomenko. Se osallistui Lännen rintaman ja Reservirintaman kanssa epäonnistuneeseen vastahyökkäykseen Smolenskissa, jonka tarkoituksena oli pysäyttää Saksan Keskustan armeijaryhmän eteneminen kohti Moskovaa.
Syyskuussa 1941 Saksan 2. panssariarmeija aloitti operaatio Taifuuniksi nimetyn hyökkäyksen kohti Moskovaa Orelin ja Brjanskin kautta. 6. lokakuuta saksalaiset tunkeutuivat Brjanskin rintaman linjojen läpi ja sen 3., 13. ja 50. armeija jäivät mottiin. 23. lokakuuta rintaman joukkojen onnistui kuitenkin murtauta motista ja pysäyttää 2. panssariarmeijan eteneminen kohti Orelia ja hidastaa myös saksalaisten etenemistä Tulaan antaen lisäaikaa Moskovan puolustuksen järjestämiseen. 
Kurskin taistelun aikaan vuonna 1943 rintama luotiin uudelleen 3., 61. ja 64. armeijasta ja 63. panssariarmeijasta. Se vapautti Brjanskin kaupungin kenraalieversti Markian Popovin komennossa elo-syyskuussa 1943.
Durmitorin kansallispuisto

Maantiede ja ilmasto

Durmitorin kansallispuisto sijaitsee Dinaarisilla Alpeilla 450–2522 metrin korkeudessa lähellä Välimeren ja Tonavan välistä vedenjakajaa. Durmitorin massiivin huipuista 48 yltää 2 000 metriin. Niistä korkein on 2 522 metrin korkuinen Bobotov Kuk.
Kansallispuiston maisemia hallitsevat kalkkikivimuodostelmat, jotka ovat peräisin keski- ja myöhäistriaskaudelta sekä myöhäisjura- ja myöhäisliitukausilta. Jää ja vesi on kaivertanut kalkkikiveen erilaisia muodostelmia. Tarajoen kanjoni on Euroopan syvin. Joki virtaa 60 kilometrin ajan jopa 1 300 metriä syvässä kanjonissa.
Kansallispuistossa on 18 jäätikköjärveä, joista suurin on Crno jezero, ”Mustajärvi”. Osa järvistä laskee vetensä maanalaisiin luoliin, joista suurin on 897 metriä syvä.
Kansallispuiston ilmasto vaihtelee laaksojen välimerellisestä ylätasankojen viileään ilmastoon.

Luonto

Durmitorin kansallispuistosta on löydetty noin 700 kasvilajia. Kasvillisuus vaihtelee laaksojen ainavihannoista metsistä, välimerellisiin havumetsiin, alpiinisiin metsiin ja soihin sekä alppiniittyihin.
Kansallispuiston metsien nisäkkäisiin kuuluvat karhu, saukko, villisika, villikissa ja gemssi. Birdlife Internationalin mukaan puistossa elää 130 lintulajeja. Niihin kuuluvat maakotka, käärmekotka, muuttohaukka, mehiläishaukka, kivikkopyy, metso ja teeri.
Puiston vesissä elää useita lohikaloja, kuten tonavanjokilohi, purotaimen, puronieriä ja harjus.

Asutus

Kansallispuiston alueella elää noin 1 500 ihmistä, joista suurin osa saa elantonsa maanviljelystä ja paimentamisesta. Suurinta osaa korkeimmista niityistä paimentaa kesäisin lampaita ja karjaa. Puiston itärajalla on Žabljakin kylä, jossa on noin 2 000 asukasta.

Suojelu

Kansallispuisto perustettiin 1952, mutta aluetta on suojeltu jo vuodesta 1907, jolloin Crno jezero -järvi suojeltiin.
Kansainvälistä tunnustusta sille tuli 1976, jolloin Tarajoen laakso listattiin Unescon biosfäärialueeksi. Maailmanperintöluetteloon se otettiin 1980.
Neristan

Historia

Kokkolan kaupunki oli 1900-luvun alkuun asti jakautuneena Oppistaniin, yläkaupunkiin, ja Neristaniin, alakaupunkiin. Oppistan, nykyinen keskusta, oli rikkaiden kauppiaitten ja vanhojen laivanvarustajasukujen sekä liike-elämän aluetta. Oppistanin pohjoispuolella puolestaan sijaitsi laaja alakaupunki, Neristan, jota asuttivat eri alojen käsityöläiset ja merimiehet. Oppistanin ja Neristanin raja kulki jokseenkin Pormestarinkatua pitkin. Nykyään suurin osa Oppistanin hienoista kivitaloista on purettu liikerakennusten vallattua keskustan, mutta Neristan on säilynyt melko yhtenäisenä kokonaisuutena kapeine katuineen, "juorupeileineen" ja lauta-aitojen rajaamine pihoineen.

Kuvaus

Neristanin alueen tonteille on tyypillistä aidatut pihat ja portit. Talojen sisäänkäynnit ovat tyypillisesti pihan puolella. Päärakennus sijaitsee tontin kadunpuoleisella laidalla katulinjassa, tontinmittaiset ulkorakennukset puolestaan pihan perällä.
Mikael Lustig

Ura

Lustig debytoi Allsvenskanissa kaudella 2005 GIF Sundsvallin riveissä ja pelasi kaudella kahdeksan ottelua tehden kaksi maalia. Seura putosi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi sarjatasoa alaspäin ja Lustig jatkoi seurassa pelaten 60 ottelua. Kaudeksi 2008 seura nousi takaisin Allsvenskaniin ja Lustig oli joukkueen avainpelaajia. 
Lustig teki kesällä 2008 sopimuksen norjalaisen Rosenborgin kanssa. Hän nousi seuran avauskokoonpanoon ja teki kausilla 2009 ja 2010 neljä maalia ja voitti Tippeligaenin mestaruuden. Rosenborg-vuosinaan Lecce ja West Ham United esittivät kiinnostuksensa Lustigia kohtaan.
Vuonna 2012 Lustig siirtyi skotlantilaisseura Celticiin, jossa hän pelasi seitsemän kautta.
Lustig edusti Ruotsia alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2009, jotka olivat Ruotsin kotikisat. Hän debytoi A-maajoukkueessa tammikuun 2008 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa maaliskuussa 2011 EM-kisojen karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa 81 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän pelasi kaksi ottelua EM-kilpailuissa 2012, yhden ottelun EM-kilpailuissa 2016 ja neljä ottelua MM-kilpailuissa 2018.
Suomen kansallismuseo

Museorakennuksen arkkitehtuuri

Kansallismuseon rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen. Toimiston lopetettua toimintansa museon suunnittelua jatkoi Eliel Saarinen. Ulkoasu jäljittelee vapaasti Suomen eri aikakausien arkkitehtonisia aiheita, mm. keskiaikaisia kirkkoja ja linnoja. Arkkitehtuuri edustaa kansallisromantiikkaa, ja sisäosat ovat pääasiassa jugendia. Museo rakennettiin 1905–1910, ja se avattiin yleisölle vuonna 1916. Museo nimettiin virallisesti Suomen kansallismuseoksi maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1917. Viimeisimmän suuren peruskorjauksen jälkeen museo avattiin heinäkuussa 2000. 
Museon sisääntuloaulan katossa on Akseli Gallen-Kallelan maalaamat Kalevala-aiheiset kattofreskot, joita pääsee katsomaan ilman pääsymaksua. Vuonna 1928 maalattujen freskojen esikuvana olivat Gallen-Kallelan vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljonkiin maalaamat freskot.
Kansallismuseon torni peruskorjattiin vuonna 2017. Korjauksen yhteydessä kaikki tornin kivet valokuvattiin, dokumentoitiin, numeroitiin ja irrotettiin yksi kerrallaan. Lämmityskaapeleitten asentamisen ja tuuletuskanavien rakentamisen jälkeen kivet asennettiin uudelleen täysin samaan kohtaan kuin missä ne aiemmin sijaitsivat, ja välit täytettiin laastilla. Tornin sisäpuoli, aukot, ovet ja parvekkeet entisöitiin. Pääovi valaisimineen konservoitiin.

Perusnäyttely

Kansallismuseon perusnäyttelyt uudistetaan täysin vuosien 2016–2019 välillä. Ensimmäisenä uudistettiin esihistoriaa käsittelevä näyttely, joka avautui täysin uudenlaisena 1. huhtikuuta 2017. Näyttelyssä ovat esillä ensimmäisinä museokokoelmaan liitetyt esineet kultakin esihistorian kaudelta: vasarakirves kivikaudelta, olkakirves pronssikaudelta ja rautakaudelta keihäänkärki. Itsenäisyyden aikaa käsittelevä näyttely avautui vuoden 2017 lopulla. Vielä uudistamaton valtakunta-näyttely kertoo suomalaisen yhteiskunnan ja kulttuurin kehityksestä keskiajalta Suomen itsenäistymiseen. 
Työpaja Vintti museon kolmannessa kerroksessa on toiminnallinen näyttely koko perheelle. Vintissä historiaan pääsee tutustumaan oman tekemisen ja myös leikin kautta.