google/wiki40b huggingface dataset:
Nalle Lehtonen

Jarmo ”Nalle” Lehtonen (19. maaliskuuta 1951 Nokia – 28. joulukuuta 2013) oli suomalainen trumpetisti. Hän esiintyi pitkään oman Tulinen Trumpetti -yhtyeensä sekä muun muassa laulaja Rainer Frimanin kanssa. Lehtonen oli suosittu artisti tanssilavoilla ja -ravintoloissa. 
Nalle Lehtonen esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 12-vuotiaana vuonna 1963 Matti Heinivahon juontamassa Tamvision tv-ohjelmassa. Ammatikseen hän soitti vuodesta 1968 lähtien. Tampereella asunut Lehtonen oli opiskellut musiikkia Tampereen konservatoriossa sekä Sibelius-Akatemiassa. Suomen lisäksi hän esiintyi konserttilavoilla myös Ruotsissa.
Nalle Lehtonen julkaisi kolme omaa albumia, joista viimeisin oli vuonna 2000 Tulinen Trumpetti -yhteen kanssa tehty Java. Yhtyeen laulajana toimi viimeisinä vuosina Kaija Pohjola. Lehtonen oli myös aikoinaan vakituisesti mukana Tulipunaruusut-yhtyeen kokoonpanossa. Hän soitti lisäksi sessiomuusikkona yli 400:lla eri artistien levytyksellä. 1980-luvulla Lehtonen soitti säännöllisesti muun muassa Popedan ja Juice Leskisen albumeilla.
Nalle Lehtonen kuoli lyhyen sairauden jälkeen joulukuussa 2013.
Macintosh 512K

Tekniset tiedot

Macintosh 512K oli Macintosh 128K-mallin päivitys, jossa 128 kt:n keskusmuisti korvattiin 512 kt:n muistilla. Laitteessa oli 8 MHz:n Motorola 68000 -suoritin, 400 kt:n levykeasema ja kolme DB-9 ja yksi DB-19 -liitäntä. 9" näyttö ja keskusyksikkö oli pakattuna samaan koteloon, johon kytkettiin hiiri ja näppäimistö sekä lisävarusteena saatava kovalevy tai ulkoinen levykeasema. Käyttöjärjestelmänä toimi System 1.0 ja mukana toimitettiin MacPaint ja MacWrite. Käyttöjärjestelmää pystyi päivittämään versioon System 4.1 saakka.

Kehitys ja vastaanotto

Vuoden 1984 tammikuussa julkaistu, ensimmäinen Macintosh osoittautui muistiltaan riittämättömäksi ja päivitetyn mallin julkaisu tapahtui jo muutaman kuukauden päästä. Päivitetty versio maksoi 3195 dollaria ja Macintosh 128K :n hinta pudotettiin 2199 dollariin. Fat Macin julkaisun jälkeen julkaistiin myös sovellukset MacDraw, MacProject ja Macintosh Pascal. Pian tuli saataville myös LaserWriter-tulostin, joka mahdollisti julkaisuohjelmien (desktop publishing) käytön. Huhtikuussa 1986 Macintosh 512K :sta julkaistiin päivitetty versio Macintosh 512Ke, jossa oli suurikapasiteettisempi levykeasema ja isompi ROM-muisti.
Roberto Valera

Roberto Valera (s. 21. joulukuuta 1938 Havanna) on kuubalainen säveltäjä.
Valera opiskeli musiikkia Amadeo Roldán -konservatoriossa sekä myöhemmin sävellystä Andrzej Dobrolowskin ja Witold Rudzińskin johdolla Fryderyk Chopin -musiikkiyliopistossa Varsovassa. Valera sai myös kasvatustieteen oppiarvon Escuela Normal para Maestrosista ja filosofian tohtorin arvon pedagogiikassa Havannan yliopistosta.
Valera on saanut muun muassa ensipalkinnon Kuuban kulttuuriministeriön kilpailussa (1985, teoksesta Concierto por la Paz), kansallispalkinnon Kuuban kansalliselta kirjailija- ja taiteilijaliitolta (1989, tuotannostaan) ja Kuuban hallituksen kansallisen musiikkipalkinnon (2006). Vuosina 1990–92 hän toimi Kuuban kansallisen kirjailija- ja taiteilijaliiton musiikkijaoston puheenjohtajana. Hän on toiminut myös opetustehtävissä Instituto Superior de Artessa.

Teoksia

Valeran musiikkia on esitetty Amerikan maissa ja muualla. Hänen teostensa joukkoon lukeutuvat:
3 Doors Down

Historia

Yhtye sai julkisuutta vuonna 2000 menestyssinglellä "Kryptonite", joka sijoittui kolmen parhaan singlen joukkoon Billboard Hot 100-singlelistalla. Nopeasti suursuosion saavuttanut yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Recordsin kanssa, ja yhtyeen debyyttialbumi The Better Life julkaistiin 8. helmikuuta 2000, ja se on myynyt Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa.  12. marraskuuta 2002 julkaistu kakkosalbumi Away From The Sun oli myös menestys ja sijoittui kahdeksannelle sijalle Billboard 200-albumilistalla. Albumia seuranneen kahden vuoden kiertueen jälkeen vuonna 2005 julkaistu studioalbumi Seventeen Days sijoittui suoraan listojen kärkeen ja ylitti platinamyynnin ilmestymiskuukautensa aikana. Neljäs studioalbumi, 3 Doors Down julkaistiin 20. toukokuuta 2008, ja edeltäjänsä tapaan se ampaisi välittömästi listakärkeen. Yhtyeen viides studioalbumi, Time Of My Life, julkaistaan 19. heinäkuuta 2011.
Vuonna 2012 yhtye ilmoitti että Matt Roberts on jättänyt yhtyeen sairauden takia ja bändi on sanonut että hän pääsee takaisin yhtyeeseen, kun hän parantuu. Hänet korvaa väliaikaisesti Chet Roberts. Samalla bändi on ilmoittanut että Greatest Hits-kokoelmalevy on tulossa ja mukana on kolme uutta biisiä joista "One Light" julkaistiin singlenä.
3 Doors Down esittää vuosittain yli 300 konserttia ja on esiintynyt myös useiden festivaalitapahtumien pääesiintyjänä. Yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli 16 miljoonaa albumia.
3 Doors Downin tunnetuimmat kappaleet ovat "Kryptonite", "Here Without You", "When I'm Gone", "Let Me Go", "It's not My Time" ja "When You're Young".
Jakov Kreitsberg

Jakov Kreitsberg (ven. Яков Крейцберг, engl. Yakov Kreizberg; 24. lokakuuta 1959 Leningrad – 15. maaliskuuta 2011 Monte Carlo) oli neuvostoliittolaissyntyinen yhdysvaltalaistunut kapellimestari. Hän opiskeli Leningradin konservatoriossa Ilja Musinin johdolla. Hänen veljensä, kapellimestarina itsekin tunnettu Semjon Bytškov lähti Neuvostoliitosta vuonna 1975. Hänen isänsä May Bytškov oli huomattava sotatieteilijä, jonka ei olisi sallittu poistuvan maasta. Kreitsbergin vanhemmat erosivat, ja tämä mahdollisti Kreitsbergin ja hänen äitinsä lähdön New Yorkiin vuonna 1976. Neuvostoviranomaiset eivät antaneet Kreitsbergin viedä maasta ulos mitään käsin kirjoitettua materiaalia. Tämän johdosta hänen säveltämänsä teokset, joista osa oli esitettykin, jäivät kateisiin. Hänellä oli Yhdysvaltain kansalaisuus vuodesta 1982.
Kreitsberg työskenteli Yhdysvaltoihin saavuttuaan Leonard Bernsteinin kanssa. Hän voitti Michiganissa Eugene Ormandy -palkinnon ja vuonna 1986 Leopold Stokowski -orkesterinjohtokilpailun. Vuosina 1985–88 Kreitsberg johti Mannes Collegen orkesteria New Yorkissa. Pian hän palasi Eurooppaan, jossa hän työskenteli Itä-Saksan oopperataloissa ja vuodesta 1994 alkaen Berliinin Komische Operissa. Hän teki Glyndebournen oopperafestivaalin -debyyttinsä vuonna 1992 johtamalla Jenůfan esityksen. Samana vuonna Kreitsberg teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa ja vuonna 1993 hän johti Proms-festivaalissa Pjotr Tšaikovskin Pateettisen sinfonian ja Frédéric Chopinin toisen pianokonserton esitykset. Vuonna 1994 hän debytoi Englannin kansallisoopperassa johtamalla Ruusuritarin esityksen, ja samana vuonna hän esiintyi uudelleen Promsissa. 
Kreitsberg toimi Bournemouthin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuosina 1995–2000. Tässä asemassa hän muun muassa tilasi uusia teoksia Pēteris Vasksilta ja Judith Binghamilta. Hän myös vei orkesterin sen ensimmäiselle Yhdysvaltain-kiertueelle, johon kuului muun muassa esiintyminen Carnegie Hallissa. Vuonna 2003 Kreitsberg aloitti seitsemän vuotta kestäneen toimintansa Alankomaiden filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina. Hän sai vuosien ajan hoitoja syöpäsairauteen, mutta jatkoi työtään kapellimestarina ja toimi vielä Monte-Carlon filharmonisen orkesterin taiteellisena johtajana.
Kreitsberg oli naimisissa kapellimestari Amy Anderssonin kanssa, ja pariskunnalla oli kaksi poikaa.
Sierra Leone (Commonwealth realm)

Sierra Leonen siirtyminen tasavallaksi

Sidokset Britannian monarkiaan päättyivät Sierra Leonen vuoden 1971 perustuslain promulgaation aikana, ja maan pääministeristä Siaka Stevensistä tuli Sierra Leonen ensimmäinen presidentti. Tämän jälkeen Sierra Leonesta tuli yksi Kansainyhteisön tasavalloista.
Kevin Rudd

Nuoruus

Rudd vietti lapsuutensa perheen maitotilalla. Rudd menetti isänsä ollessaan 11-vuotias, ja perhe joutui luopumaan tilasta.
Rudd liittyi työväenpuolueeseen 15-vuotiaana. Hän opiskeli Australian National Universityssa Canberrassa. Hän erikoistui kiinan kieleen ja Kiinan historiaan ja osaa sujuvasti mandariinikiinaa.
Rudd meni naimisiin Thérèse Reinin kanssa 1981, ja heillä on kolme lasta.

Ura

Hän meni työhin ulkoministeriöön, jossa hän työskenteli vuoteen 1988. Hän vietti vaimoineen suurimman osan 1980-lukua ulkomailla Australian lähetystöissä mm. Tukholmassa ja myöhemmin Pekingissä. Palattuaan Australiaan hänestä tuli 1989 Queenslandin pääministerin Wayne Gossin henkilöstöpäällikkö. Gossin hallituksen hävittyä vaalit 1995 Rudd palkattiin Kiinan konsultiksi KPMG-yhtiöön.
Rudd valittiin Australian parlamenttiin Griffithista vuoden 1998 vaaleissa. Hän oli opposition varjohallituksen ulkoministerinä 2001–2005. Hän arvosteli voimakkaasti mm. John Howardin hallituksen liittymistä Irakin sotaan, vaikka tukikin liittolaisuutta Yhdysvaltain kanssa.
Ruddin ja työväenpuolueen johtajaksi 2004 valitun Mark Lathamin suhteet viilenivät, kun Latham lupasi vetää Australian joukot Irakista jouluksi 2004, jos tulisi valituksi pääministeriksi, kysymättä ulkopolitiikasta vastaavan Ruddin kantaa. Latham ei kuitenkaan pystynyt vaalivoittoon lokakuun 2004 vaaleissa ja erosi yllättäen tammikuussa 2005. Rudd kieltäytyi kuitenkin puheenjohtajan virasta, ja Kim Beazley valittiin. Joulukuun 2006 mielipidemittauksissa Ruddin kannatus oli kaksinkertainen Beazleyhin verrattuna. Beazley ilmoitti puolueen johtajavaalista, jossa Rudd valittiin 4. joulukuuta 2006 puolueen johtajaksi.
24. marraskuuta 2007 järjestetyssä vaalissa työväenpuolue voitti Howardin liberaalit ja kansallispuolueen selvästi. Hän vannoi virkavalan Australian pääministeriksi 3. joulukuuta 2007 kenraalikuvernööri Michael Jefferylle. Ruddin ensimmäinen toimi pääministerinä oli Kioton sopimuksen ratifiointi.
Rudd luopui puolueen puheenjohtajan ja pääministerin tehtävistä 24. kesäkuuta 2010, jolloin puolueen puheenjohtajuus ja pääministeriys siirtyivät hänet haastaneelle varapääministerille ja puolueen varapuheenjohtajalle Julia Gillardille. Sen jälkeen Rudd toimi Australian ulkoministerinä Gillardin hallituksessa helmikuuhun 2012, jolloin tila Gillardin hallituksessa kävi hänelle ahtaaksi ja hän erosi. Rudd kuitenkin palasi Australian pääministeriksi 26. kesäkuuta 2013 syrjäytettyään Gillardin.
AtheOS

AtheOS oli ilmainen Unix-tyylinen käyttöjärjestelmä x86-pohjaisille tietokoneille.  AtheOS:ia kutsuttiin aluksi nimellä AltOS, joka oli tarkoitettu olemaan AmigaOS-klooni, mutta myöhemmin suunnitelmat hylättiin. AtheOS:in kehitys on lopetettu, mutta siitä on syntynyt uusia projekteja, kuten esimerkiksi siihen perustuva Syllable.

Historia

Sen on kirjoittanut täysin norjalainen ohjelmoija, Kurt Skauen, vuodesta 1994 vuoteen  2000. AtheOS esiteltiin Usenetissä maaliskuussa 2000.  Vaikka se on lisensoitu avoimen lähdekoodin ohjelmistoksi, Skauen ei hyväksy koodilahjoituksia kuten monet muut. Hän lopetti sen kehittämisen ja nyt projektia pidetään kuolleena.  Vapaan lähdekoodin lisenssi GNU GPL on kuitenkin mahdollistanut AtheOS:iin perustuvan Syllablen kehittämisen aloittamisen.
Skauen käänsi KHTML:n AtheOSille mahdollistaakseen ABrowsen tekemisen.
AtheOS:n kotisivut http://atheos.syllable.org/index.html pyörivät AtheOSille käännetyn Apache HTTP Serverin päällä.
TYPO3

TYPO3 on avoimeen lähdekoodiin perustuva WWW-sivujen sisällönhallintajärjestelmä (engl. CMS, Content Management System) pienten ja keskisuurten yritysten nettiportaaleihin ja intranet-palvelimiin. Se perustuu PHP-ohjelmointikieleen ja MySQL-tietokannan hallintajärjestelmään. Tanskalainen Kasper Skårhøj aloitti TYPO3:n kehitystyön vuonna 1997. TYPO3 on saatavilla ilmaiseksi GPL-lisenssillä.
Paul Attanasio

Paul Attanasio (s. 14. marraskuuta 1959 Bronx) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa sarjasta House sekä elokuvista Tupla tai kuitti (1994), Operaatio Donnie Brasco (1997), Poseidon (2006) ja Jaettu Berliini (2006). 
Attanasio on voittanut Baftan ja ollut ehdolla Golden Globen sekä kahden Oscar-palkinnon saajaksi. Hän toimi 1980-luvulla The Washington Postin elokuva-arvostelijana.
Jemeljan Jaroslavski

Elämä

Jemeljan Jaroslavski syntyi karkotettujen perheeseen. Vuonna 1898 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja kuului sen Tšitan ja vuosina 1903–1905 Pietarin komiteaan. Hän osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin, joutui pidätetyksi, tuomittiin Nertšinskin pakkotyövankilaan ja myöhemmin karkotettavaksi. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi Jakutskissa ja Moskovassa.
Jaroslavski osallistui Lokakuun vallankumoukseen Moskovassa, toimi Kremlin ja Moskovan sotilaspiirin komissaarina. Vuonna 1918 hän kuului Brest-Litovskin rauhaa vastustaneisiin vasemmistokommunisteihin. Vuosina 1919–1922 hän työskenteli VKP(b):n Permin kuvernementtikomitean puheenjohtajana, keskuskomitean Siperian aluebyroon jäsenenä ja vuodesta 1921 keskuskomitean sihteerinä.
Jaroslavski toimi aktiivisesti entisten poliittisten vankien ja vanhojen bolševikkien järjestöissä. Hän toimi Pravdan ja useiden muiden lehtien toimituskuntien jäsenenä ja johti korkeimman neuvostopuoluekoulun historian laitosta. Vuonna 1921 Jaroslavski valittiin puolueen keskuskomitean, vuonna 1923 keskuskontrollikomitean ja vuonna 1934 puoluekontrollikomitean jäseneksi. Jaroslavski toimi myös Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean ja korkeimman neuvoston jäsenenä.
Jemeljan Jaroslavski on palkittu Leninin kunniamerkillä sekä Stalin-palkinnolla vuonna 1943. Hänet on haudattu Punaiselle torille Kremlin muurin viereen.
Luna 1

Luotaimen matka

Luna 1 -kuuluotain laukaistiin 2. tammikuuta 1959 kello 16.41.21 UTC kohti Kuuta. Sen kantorakettina oli R-7 eli 8K72. 2. tammikuuta 1959 Luna 1 saavutti ensimmäisenä ihmisen tekemänä avaruuslaitteena Maan pakonopeuden kun se irtautui 1472 kg painavasta kantoraketin kolmannesta vaiheesta. Kolmas vaihe (pituus 5,2 m, halkaisija 2,4 m) kulki luotaimen kanssa samalla radalla. 3. tammikuuta, ollessaan  113 000 km:n etäisyydellä Maasta, Luna 1 laski mukanaan kulkevasta Blok E -vaiheesta 1 kg:n natriumkaasupäästön, mikä teki luotaimesta myös ensimmäisen keinotekoisen komeetan, kun Auringon säteily viritti natriumatomit. Tämä oranssinvärisenä hehkuva kaasuhuntu näkyi Intian valtameren yllä kuudennen kirkkausluokan tähden voimakkuudella ja auttoi tähtitieteilijöitä luotaimen seuraamisessa. Se oli samalla myös tieteellinen koe kaasun käyttäytymisestä avaruudessa.
Luna 1 ohitti Kuun 4. tammikuuta 1959 5 995 kilometrin etäisyydeltä 34 tuntia laukaisun jälkeen. Siitä se jatkoi Aurinkoa kiertävälle radalle  Maan ja Marsin väliin.
Kesäkuussa yritettiin vastaavanlainen Luna 1959A lähettää kohti Kuuta, mutta se ei ohjauslaitteiston vian vuoksi onnistunut pääsemään edes Maan kiertoradalle.

Tieteellinen anti

Luotaimen avulla saatiin uutta tietoa Maan säteilyvyöhykkeestä ja ulkoavaruudesta. Kuulla ei havaittu mitattavaa magneettikenttää ja aurinkotuulen, Auringon ionisoituneen plasmavirtauksen, havaittiin virtaavan aurinkokunnassa.
Sara Petersen

Ura

Petersen saavutti hopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Tanskan ennätysajalla 53,55. Hän oli mukana myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi välieriin. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ajalla 54,20. Muissa MM-kilpailuissaan, Berliinissä 2009, Daegussa 2011 ja Lontoossa 2017, hän jäi välieriin. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 hän voitti kultaa ajalla 55,12. Helsingin 2012 ja Berliinin 2018 EM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä, Barcelonassa 2010 ja Zürichissä 2014 alkuerissä.  Vuoden 2009 kesäuniversiadeista Belgradista Petersen saavutti pronssia ajalla 56,40. Hän on voittanut urallaan yhden Timanttiliigan osakilpailun.
Petersen pitää hallussaan 400 metrin aitajuoksun Tanskan ennätystä niin sisä- kuin ulkoradoillakin. Lisäksi hänellä on myös sisäratojen ennätys sileillä 200 ja 400 metrillä.
Sampzon

Sampzon on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 183 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Sampzonin pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Jagdgeschwader 54 ”Grünherz”

Gruppe II/JG 54

Jagdgeschwader 54:n toinen laivue on perinteiltään rykmentin vanhin laivue. Historialtaan II/JG 54 oli alun perin vuonna 1938 Itävaltalainen Wien–Aspern perustettu lentolaivue joka liitettiin Anschlussin jälkeen Luftwaffeen, aluksi I/JG76:ksi josta siirrettiin II/JG 54:ään.
II/JG 54 osallistui Puolan offensiiviin ja taisteluun Ranskasta. Britannian taisteluun II/JG 54 osallistui 12. elokuuta – 1. joulukuuta saavuttaen 238 ilmavoittoa mutta menetti myös noin 40 %  ohjaajavahvuudestaan. Laivue siirrettiin 29. maaliskuuta Itävaltaan ja osallistui 6. huhtikuuta alkaneeseen Jugoslavian valtaukseen. 5. toukokuuta laivueen kalusto vaihtui BF 109 E koneista uudempaan F-malliin. Operaatio Barbarossasta lähtien II/JG 54 toimi itärintamalla. Laivueen kalustoksi FW 190 A-koneet vaihtuivat 1943 alussa. Kuurinmaan motin antautuessa 8. toukokuuta 1945 yksikön lentokelpoiset koneet lennettiin Flensburgiin.
Saavutti 1 000:n ilmavoittonsa 1. elokuuta 1941 ja 2 000:n ilmavoittonsa 4. huhtikuuta 1942.

Kannaksen suurhyökkäys ja II/JG 54

Kannaksen suurhyökkäyksen aikana Jagdgeschwader 54:n II/JG 54 JaBo-laivue siirrettiin osaksi karjalan kannaksella avustavaa Lento-osasto Kuhlmeytä. JG54:n laivueista I,III ja IV laivue pysyivät yhä saksalaisten käytössä eikä niitä olisi voinut rintamavastuun takia irrottaakkaan Suomen suunnalle.
Kalliojärvi (Ylöjärvi, Poikelus)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,8 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Jakaman–Kuusjärven alueeseen (35.341) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,3 metriä mpy.
Hammaguir

Hammaguir on algerialainen kylä, joka sijaitsee 120 km lounaaseen Colomb-Bécharista.

Hammaguirin avaruuskeskus

Paikka on avaruustekniikka-alalla tunnettu siitä, että sen lähellä oli vuodet 1947-1967 Ranskan avaruuskeskus. Ranskan maa- ja ilmavoimat perustuvat sinne 24. huhtikuuta 1947 Centre d'Essais d'Engins Spéciaux'n (CEES) eli rakettitekniikan testauskeskuksen.
Sieltä Ranska laukaisi luotainraketteja, esim. vuodesta 1952 lähtien Veronique, ja testasi keskimatkan ballistisia ohjuksiaan ja kantorakettejaan, mm. Diamantia vuosina 1965 - 1967.
Ensimmäinen ranskalainen satelliitti Astérix laukaistiin sieltä vuonna 1965.
Algerian itsenäistyminen Ranskan siirtomaavallasta johti CNESin etsimään uutta rakettikeskusta, joksi valikoitui Kourou Ranskan Guyanassa Etelä-Amerikassa.
Alvar Wilska

Alvar Pietari Johannes Wilska (14. maaliskuuta 1911 Parikkala – 22. joulukuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen tiedemies. 
Wilska syntyi Parikkalan Rautalahden kylän Kivennavan taloon, vanhimpana Juhana Wilskan ja Anna Maria Saukkosen perheen kolmestatoista lapsesta. Wilskan ensimmäinen puoliso vuodesta 1935 oli sairaanhoitaja Elli Kyllikki Rancken ja toinen vuodesta 1955 lääketieteen lisensiaatti Maija-Liisa Kotilainen. Toimittaja Kimmo Wilska on Alvar Wilskan poika toisesta avioliitosta. Wilska kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin maanviljelyslyseosta 1927, vain 16-vuotiaana. Hän suoritti medikofiilitutkinnon Helsingin yliopistossa 1929 ja aloitti sen jälkeen lääketieteen opinnot. Wilska valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1930 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1934, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1938. Hänen väitöskirjansa Untersuchungen über das Richtungshören käsitteli suuntakuuloa.
Wilska oli Helsingin yliopiston fysiologian dosentti 1940–1944, ylimääräinen professori 1944–1959, Wihurin tutkimuslaitoksen johtaja 1944–1947, Lousiana State Universityn professori Yhdysvalloissa 1959–1960 ja Arizona Universityn (Tucson) fysiikan professori vuosina 1960–1982. Hän oli erittäin monipuolinen tiedemies, joka julkaisi tutkimuksia muun muassa aisti- ja hermofysiologian sekä optiikan ja elektronioptiikan aloilta. Hän myös kehitti stereo- ja anoptraalimikroskoopin sekä rakensi Suomen ensimmäisen elektronimikroskoopin. Lisäksi hän oli kiinnostunut muun muassa kansanterveyskysymyksestä, sokerin merkityksestä hammaskarieksen synnyssä, ravinnon rasvoista, lihavuudesta, ruokavaliokysymyksistä sekä tupakan vahingollisuudesta ja valisti kansaa näistä aiheista. Hän teki myös muun muassa antibioottitutkimusta. 
Asevelvollisuusaikanaan 1937–1938 Wilska palveli puolustusministeriön asesuunnittelukunnassa, palvelusajan päätyttyä hän jäi vielä sen asiantuntijaksi. Tiettävästi Wilska osallistui talvisodan aikana Molotovin cocktailin kehittelyyn ja keksi sille nimen. Sotilasarvoltaan Wilska oli lääkintämajuri (1943).
Journalistin ohjeet

Journalistin ohjeet on Julkisen sanan neuvoston kannatusyhdistyksen laatima ammatillinen eettinen ohjeistus sanomalehtien, tv-kanavien ja vastaavien viestimien toimittajille. Ohjeiden nykyinen versio on astunut voimaan vuoden 2011 alusta.
Journalistin ohjeiden noudattamista valvoo kustantajien ja muiden sidosryhmien jäsenten muodostama Julkisen sanan neuvosto.
Tiheikköluura

Levinneisyys

Tiheikköluuraa tavataan Kolumbiassa, Costa Ricassa, Hondurasissa, Nicaraguassa ja Panamassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pikkudrongo

Levinneisyys

Pikkudrongoa tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kristall Saratov

Historia

Vuonna  1946  perustettiin Saratovissa harrastelijapohjalta jääkiekkojoukkue nimeltään Bolševik Saratov. Joukkue koostui opiskelijoista ja paikallisista tehdastyöläisistä. Joukkueen nimi vaihtui tiuhaan ja välillä toiminta oli pysähdyksissäkin. Vuonna 1958 joukkue, silloiselta nimeltään Trud Saratov, sai sarjapaikan Neuvostoliiton kolmannelta sarjatasolta Vtoraja Ligasta ja sen toiminta muuttui puoliammattilaiseksi.
Seuran nimeksi vaihtui 1961 Avangard Saratov ja 1965 Energija Saratov. Seura nousi maan toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan 1967, ja vaihtoi jälleen nimeä 1969 Kristall Saratoviksi. Kristall Saratov voitti Pervaja Ligan mestaruuden 1974 ja uudelleen 1976. Vuodesta 1998 lähtien seura pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa ja sittemmin VHL-liigassa aina vuoteen 2017 asti, jolloin seura pudottautui talousongelmien vuoksi kolmannelle sarjatasolle.
Kevätlinnunherne

Ulkonäkö ja koko

Kevätlinnunherne kasvaa tavallisesti 20–40 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty, siipipalteeton ja lähes kalju. Kasvin lehdet ovat 2–4 parisia ja kärhettömiä. Lehdykät ovat kooltaan 3–6 x 1–3 cm, puikeita ja suippoja. Korvakkeet ovat isoja ja leveitä. Kukinto on 3–10-kukkainen terttu. Kukat ovat nuorina punaiset, mutta vanhemmiten niistä tulee sinisiä. Jos kasvissa on eri aikoihin auenneita kukkia, kukinnosta tulee monivärinen. Teriö on kooltaan 13–20 cm. Kevätlinnunherne kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Hedelmänä on 4–6 cm pitkä kalju ja musta palko.
Kevätlinnunherne on myrkyllinen kasvilaji.

Levinneisyys

Kevätlinnunherneen päälevinneisyysalue ulottuu Ranskasta Venäjälle aina Länsi-Siperiaan, pohjoisessa Norjan, Ruotsin ja Suomen keskiosiin ja etelässä Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan. Suomessa kevätlinnunhernettä tavataan yleisesti Etelä-, Kaakkois- ja Keski-Suomessa Raahen korkeudelle saakka. Runsaimmillaan laji on Etelä-Suomessa.

Elinympäristö

Kevätlinnunhernettä tavataan lehdoissa ja tuoreissa metsissä. Suomessa sitä kasvaa myös harjumaiden käenkaali-mustikkatyypin kankailla.

Käyttö

Toisinaan kevätlinnunhernettä viljellään koristekasvina. Laji on sukua Suomessa yleisesti koristekasvina viljellylle tuoksuherneelle (L. odoratus). Aikaisemmin kevätlinnunhernettä kerättiin runsaasti toreille myytäväksi muun muassa Helsingissä.
Lauriina Vilkkonen

Lauriina Vilkkonen (s. 10. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja informaatikko. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa ja valmistunut vuonna 1986 filosofian maisteriksi pääaineenaan teatteritiede, sekä suorittanut opintoja Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1989-1991. Hänen esikoisteoksensa oli "Oma Strindbergini", jonka WSOY julkaisi vuonna 1990.