google/wiki40b huggingface dataset:
Pajula (Somero)

Pajula on kylä ja aiempi koulupiiri Hämeen Härkätien (yhdystie 2802) varressa Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 133, mikä teki siitä Someron väkiluvultaan seitsemänneksitoista suurimman kylän. Pajulan naapurikyliä ovat Kultela, Ylenjoki, Hirsjärvi, Kivisoja ja Somerniemen Palikainen Somerolla sekä Torro, Patamo ja Letku Tammelassa.
Nimi Pajula tulee niittyä tarkoittaneesta sanasta paju, joka esiintyy niitynnimien perusosana muun muassa Somerolla ja Jokioisilla. Lähtökohtana nimelle lienevät olleet kylän alapuolitse virtaavan Pajulanjoen laakson laajat niityt, jotka nykyään on kokonaan raivattu pelloksi. Isossajaossa Pajula muodosti oman jakokuntansa, mutta varhemmin sen on päätelty kuuluneen samaan jakokuntaan Ihamäen ja Kultelan kanssa, Ihamäen ollessa jakokunnan kantakylä ja Kultelan ja Pajulan tytärkyliä.
Pajulan keskiaikainen kylätontti on sijainnut Hämeen Härkätien varressa paikalla, jossa vielä ovat Juoten ja Pruukan talot, ja taloista myös Torkkomäki oli jo isonjaon ajankohtana nykyisellä paikallaan näiden läheisyydessä. Muita kylän kantataloja ovat Maasilta, Markkula ja Saksa, jotka on eri yhteyksissä siirretty omille jakolohkoilleen kylän vanhoilla kotitiluksilla vanhan kylätontin ympäristössä. Taloista Juoten rakennukset ovat historiallisesti ja maisemallisesti merkittäviä, Markula on rakennus- ja paikallishistoriallisesti merkittävä kokonaisuus, Pruuka on maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä ja Torkkomäki muodostaa maisemallisesti ja kulttuuri- ja rakennushistoriallisesti merkittävän kokonaisuuden. Isossajaossa muodostuneita uudistaloja on kylän pohjoisosassa Vahlionkulmalla; näistä 2000-luvulla matkailuyrityksenä toimiva Kärsälä on rakennus- ja paikallishistoriallisesti merkittävä ja hyvin säilynyt kokonaisuus, ja Pelto-Koivula on paikallishistoriallisesti merkittävä.
Pajulassa toimi kansakoulu, sittemmin peruskoulun ala-aste, vuosina 1906–2010, ja koulurakennuksessa oli vuoteen 2010 toiminnassa myös Somero-seuran ylläpitämä koulumuseo. Hämeen härkätien varrella sijaitseva kaksikerroksinen koulurakennus on maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä. Vuodesta 2010 koulu on ollut yksityisomistuksessa. Kylän julkisista rakennuksista vuonna 1928 valmistunut seuratalo Valola Härkätien varressa on niin ikään maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä.
Maisemallisesti Pajulan kylä sijoittuu Tammelan ylängön suurten suhteellisten korkeuserojen luonnehtimalle reunavyöhykkeelle, missä hallitsevia pinnanmuotoja ovat saven täyttämät kallioperän murroslaaksot, jollaisessa virtaa myös Pajulanjoki. Murroslaaksojen väliin jää korkeita kallioalueita, jollaisia Pajulassa on kylän pohjoisosassa Vahlionkulmalla. Siellä kallioiden välissä on myös paljon pieniä lampia.
Karjalan 3. rykmentin 8. pataljoona

Karjalan 3. rykmentin 8. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 3. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli E. Astola.

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Komppanianpäällikkönä ja pataljoonan varakomentan apulaisena jääkärivääpeli Hjalmar Raatikainen.
Dean Potter

Dean Potter (14. huhtikuuta 1972 Kansas – 16. toukokuuta 2015 Yosemiten kansallispuisto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä, nuorallakävelijä ja basehyppääjä. Hän oli erityisen tunnettu rohkeista rotkojen ja kanjoneiden ylityksistä, jotka hän usein teki ilman minkäänlaisia turvavälineitä. Potter rikkoi uransa aikana useita nopeusennätyksiä ja hän esimerkiksi kapusi vapaakiipeillen sekä Yosemite Half Domen että El Capitan -vuorten huipulle vain yhdessä päivässä.
Vuonna 2011 Potter teki maailman pisimmän basehypyn. Hän hyppäsi liitopuvussaan 3 minuuttia 20 sekuntia kestäneen hypyn jonka aikana eteni 7,5 kilometriä.
Potter menehtyi 16. toukokuuta 2015 Yosemiten kansallispuistossa sattuneessa basehyppyonnettomuudessa, jossa kuoli myös hänen hyvä ystävänsä Graham Hunt. Kaksikko hyppäsi liitopuvuissaan Taft Pointin näköalapaikalta, ja he epäonnistuivat yrityksessään laskeutua eräälle kallion tasanteelle. Miesten ruumiit paikannettiin seuraavan päivän aamuna helikopterin avulla. Kummankaan laskuvarjoja ei ollut käytetty, mikä viittaisi siihen, että molemmat kuolivat jo törmätessään kallion seinämään.
Nikkilän sairaala

Nikkilän sairaala oli psykiatrinen sairaala Sipoon Nikkilässä. Se perustettiin 1914. Se oli Helsingin kaupungin sairaala vuosina 1914–1999. 
Nikkilän kuuluisia potilaita olivat Uuno Kailas, Elmer Diktonius, Maila Pylkkönen, Signe Brander ja L. Onerva. Anna Lappalainen kuoli Nikkilässä. Taiteilija Rafael Wardi toimi sairaalassa taideterapeuttina vuodesta 1959. Lääkäreistä tunnetuin oli Oscar Parland.
Osa sairaalassa kuolleista potilaista haudattiin sairaalan omalle hautausmaalle, joka vihittiin käyttöön sunnuntaina 3. syyskuuta 1922. Sinne on haudattu 715 ihmistä vuosina 1922−1951.
Sairaalan lakkauttamisen jälkeen, vuonna 1999 perustettu valmisruokia valmistava elintarvikealan yritys Kokkikartano aloitti toimintansa sairaalan vanhassa keittiörakennuksessa vuonna 2000 toimien siellä vuoteen 2005. 
Myöhemmin osa sairaalan rakennuksista muutettiin asuinkäyttöön.  Rakennusten remontointi jatkuu edelleen.

Jatkosodan aikana

Jatkosodan aikaan vuonna 1942 joka neljäs Nikkilän sairaalan potilaista eli 247 ihmistä kuoli nälkään ja kulkutauteihin. Potilaille syötettiin talven ajan usein vain harmaata jauhovelliä muutamien lantunpalojen kera. Vuodeosastoilla levisivät vatsataudit, flunssakuume, tuberkuloosi sekä lavantauti. 
Vaikka Nikkilä oli osin omavarainen, vuonna 1942 sairaalaan muutti myös Helsingin pommituksista evakuoituja potilaita Marian ja Kivelän sairaaloista. Päivittäinen ruokailijoiden määrä nousi korkeimmillaan noin 2200 ihmiseen ja potilasvahvuus 1754:ään. Yhteensä vuosina 1940−1945 kuoli 739 potilasta.
Hahtuvapilvi

Hahtuvapilvi (Altocumulus) on keskipilvi, jonka alaraja on tyypillisesti 2–3 kilometrin korkeudessa. Se on usein valkeista tai harmaista pienistä laikuista, kokkareista tai nauhoista koostuva ohut lautta. Monesti pilvissä on aaltomaisia kuvioita. Parhaimmillaan hahtuvapilvet ovat kauniita "lammaspilviä". Monesti hahtuvapilvi on valkea, tai horisontin lähellä autereen ruskehtavaksi värjäävä.

Pilven syntyminen

Hahtuvapilviä muodostuu muun muassa laskeutuvista verhopilvistä ja lauttamaiseksi leviävistä kuuro- ja kumpupilvistä. Hahtuvapilvissä esiintyy usein hattaroita, jotka voivat lisääntyessään yhdistyä yhtenäiseksi ja laaja-alaiseksi pilvilautaksi.

Tuntomerkit ja ominaisuudet

Hahtuvapilvi voi muodostua jääkiteistä tai vesipisaroista, jotka ovat usein alijäähtyneitä. Pilvi on noin 2 000/2 400 – 6 100 metrin korkeudessa. Se on keskimäärin palleropilveä tummempi. Hyvin yleinen kumpukerrospilvi on hahtuvapilveä suuresti muistuttava pilvi, mutta sen pilvilaikut ovat suurempia ja tummempia. Hahtuvapilven laikkujen koko 30 asteen korkeudella on 1–5 astetta eli 2–10 kuun tai auringon läpimittaa, stratocumuluksen laikut ovat suurempia. Tämä vastaa ojennetun käden pikkurilliä – kolmea ojennetun käden sormea.
Hahtuvapilvi esiintyy laajoina 160–320 kilometrin levyisinä alueina. Nämä pilvet ovat tavallisesti alle sata metriä paksuja. Hahtuvapilviä on monesti kylmän rintaman edellä, ja kesäisin ne enteilevät ukkosta jos päivä on lämmin sekä kostea ja varsinkin jos taivaalla on sameutta, vaikka niissä ei olisikaan vallinharjapilvelle ja kokkarepilvelle tyypillisiä muotoja.
Altocumulus lenticularis eli mantelipilvi on linssiä muistuttava pilvi, joka monesti tuo mieleen ufon.
Varsinkin ohuet hahtuvapilvet tuottavat Auringon ja Kuun ympärille väripilviä ja värikkäitä kehiä, ja joskus harvoin haloilmiöitä. Hahtuvapilviä syntyy muun muassa kumpupilvien ja kuuropilvien kohotessa ja hajotessa, ja myös verhopilvistä.
Hogenskild Bielke

Hogenskild Bielke (1538–1605) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hänen vanhempansa olivat valtaneuvos Nils Pietarinpoika Bielke (Nils Pedersson (Bielke)) ja Suomesta kotoisin oleva Anna Hogenskild. Hänellä oli Suomesta omistuksessaan tiloja ja hän sai tuomarin- ja laamanninvirkoja. Kun sota syttyi 1563 Eerik WXIV:n ja Juhana-herttuan välille, hän tarjosi Eerikin puolesta sovintoa. Hän tavoitteli johdonmukaisesti valtaa suurylimystölle, ja oli Juhanan valtakauden lopulla epäsuosiossa. Hän yritti toimia välittäjänä myös Sigismundin ja Kaarle-herttuan riidassa, mutta herttuan voitettua hän joutui vuonna 1600 syytetyksi Linköpingin valtiopäivillä, jossa hänen veljensä Ture mestattiin ja Klaus sai armahduksen. Bielke jäi ensin vankeuteen mutta hänet kuitenkin mestattiin 1605 uusien todisteiden perusteella. Hän oli sivistynyt ja häneltä jäi laaja kirja- ja käsikirjoituskokoelma, joka on merkityksellinen myös Suomen kannalta.
Mars-patukka

Mars on suklaapatukka, jota tuottaa Mars Incorporated. Sen sisällä on toffeeta ja nougat'ta, joiden päällä on sokerikulööriä. Patukka on päällystetty maitosuklaalla. 
Tuotteen koostumus on hieman erilainen eri mantereilla. Suomessa myydään nykyään myös isompia Mars-patukoita, jälkiliitteiltään King Size, 2-pack tai 10-pack.
Mars-patukkaa valmistivat ensimmäistä kertaa vuonna 1920 Frank ja Ethel Mars Tacomassa Washingtonissa Yhdysvalloissa. Tuolloin sen nimi oli "Milky Way". Vuonna 1932 Forrest Mars Sr. perusti tehtaan Sloughiin Britteinsaarille. Mars-resepti perustuu amerikkalaiseen Milky Wayhin mutta on makeampi. Iso-Britannia on edelleen Marsin suurin markkina-alue.
Skotlannissa tunnetaan myös rasvassa uppopaistettu Mars-patukka, jota on myynnissä useissa pikaruokakioskeissa. Marsista on myös julkaistu Mars Delight.
Ilta Koskimies

Ilta Eveliina Koskimies (o.s. Bergroth, 22. marraskuuta 1879 Pihlajavesi – 9. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja suomentaja. Hän käytti toisinaan salanimeä Elina Vuorenala. Koskimies on sanoittanut Toivo Kuulan säveltämän Kansallismielisten nuorten marssin (1912) sekä Jean Sibeliuksen säveltämän virren numero 560 (”Soi kunniaksi Luojan”) kolmannen säkeistön, jossa lauletaan: ”Suo että alttiin mielin myös köyhää holhoomme”. Kaksi ensimmäistä säkeistöä sanoitti hänen miehensä A. V. Koskimies. Virren käännös on mukana Norjan kirkon virsikirjan lisäosassa Salmer 1997. Armas Järnefeltin kehtolaulun (Berceuse, 1904) suomenkielinen teksti on niin ikään Koskimiehen käsialaa.
Bjørn Floberg

Bjørn Floberg (s. 12. syyskuuta 1947 Oslo) on norjalainen näyttelijä. 
Floberg on jo pitkään ollut yksi käytetyimmistä pohjoismaisten elokuvien näyttelijöistä. Hän on esittänyt muun muassa murhaajaa Olof Palmen salamurhasta kertovassa Kjell Sundvallin ruotsalaiselokuvassa Viimeinen sopimus (1996), Gunnaria Villmarkissa (2003) ja poliisia Erik Skjoldbjærgin elokuvassa Insomnia (1997). Hänellä on myös iso rooli Ole Bornedalin eurooppalaisessa yhteistyöelokuvassa Dina (2002). Varg Veum -elokuvasarjassa (2007–2012) hän esittää Jacob Hamrea.
Kansallisarkiston Oulun toimipaikka

Kansallisarkiston Oulun toimipaikka on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Se oli aiemmin Oulun maakunta-arkisto, yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin.

Aineistot

Oulun maakunta-arkiston arkistopiiri käsitti maantieteellisesti noin puolet Suomesta, ja siihen kuuluivat Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin maakuntien alueet. Entisen maakunta-arkiston kokoelmat voidaan jakaa neljään osaan: viranomaisarkistot, yksityisarkistot, jäljennöskokoelmat sekä käsikirjasto.
Nykyinen Kansallisarkiston Oulun toimipaikka on ensisijaisesti viranomaismateriaalia tallentava arkisto. Pohjois-Suomen valtion piiri- ja paikallisviranomaisten arkistoja, joiden asiakirjat ovat pääsääntöisesti 40 vuotta vanhempia, on kertynyt noin 11 hyllykilometriä (v. 2011). 40 vuotta nuoremmat asiakirjat viranomaiset säilyttävät itse. Lisäksi entisessä Oulun maakunta-arkistossa säilytetään yli 3 000 yksityisen arkistonmuodostajan, siis yksityishenkilöiden, sukujen, yhdistysten, seurojen ja liikeyritysten arkistoja. Yhteensä näitä yksityisarkistoja, joita luovutetaan keskimäärin 50 hyllymetriä lisää vuosittain, on vajaa 3 hyllykilometriä (v. 2011).
Toimipaikan erikoisuus on Laestadiana-kokoelma, joka on muodostettu lestadiolaista herätysliikettä edustavien ja sitä lähellä olevien yhdistysten ja yksityishenkilöiden luovutuksista. Myös Heikeliana- ja Simeliana-kokoelmiin on koottu entiselle maakunta-arkistolle luovutettujen edellä mainittujen laajojen sukujen edustajien henkilöarkistoja. Myös maailman tunnetuimman suomalaisen eli joulupukin arkistoa säilytetään Kansallisarkiston Oulun toimipaikassa. Vuodesta 1997 lähtien kokoelmaan liitetään otanta joulupukille vuosittain postitse saapuneista lasten kirjeistä ja korteista. Entisen maakunta-arkiston vanhin asiakirja on vuodelta 1558, vanhin suomenkielinen asiakirja vuodelta 1662 ja vanhin koneella kirjoitettu asiakirja vuodelta 1876.
Högsbyn kunta

Kuntajaon kehitys

Vuonna 1889 Högsbyn maalaiskunnasta erotettiin Fågelfors omaksi kunnakseen. Vuonna 1948 muodostettiin Rudan taajaväkinen yhdyskunta Högsbyn ja Långemålan kuntiin. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Fågelfors, Högsby ja Långemåla yhdistettiin Högsbyn "suurkunnaksi". Vuonna 1959 Rudan taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin, koska sen valtuusto katsoi, ettei yhdyskunta selviytyisi viemäriverkoston rakentamistakuluista, sillä uudet kaupunginrakennusmääräykset vaativat rakentamista. Vuonna 1969 Fagerhult liitettiin vielä Högsbyyn maalaiskuntaan, josta vuonna 1971 tuli nykyinen Högsbyn kunta ilman rajamuutoksia.

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Högsbyn maalaiskunnan vaakuna. Myös Fagerhultin maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Pyörätuolikoripallo kesäparalympialaisissa 2020

Karsinnat

Isäntämaa Japanille myönnettiin automaattisesti paikat paralympialaisiin kummankin sukupuolen turnauksiin. Muut joukkueet määritetään alueellisten mestaruusturnausten kautta. Mestaruusturnaukset pelataan vuonna 2019. Euroopasta turnauksiin pääsee neljä, Afrikasta yksi, Amerikasta miehillä kolme ja naisilla kaksi sekä Aasiasta/Oseaniasta miehillä kolme ja naisilla kaksi joukkuetta.
Ari Hakulinen

Ari Usko Hakulinen (s. 1944 Varkaus) on suomalainen muusikko ja äänilevytuottaja.
Hakulinen on ollut mukana perustamassa levy-yhtiöitä Turun Tähtituotanto Oy (1989) ja Artie Music Oy (2001). Hän toimii Tähtituotannon toimitusjohtajana ja Artie Musicin hallituksen puheenjohtajana. Levy-yhtiöt ovat erikoistuneet vanhojen gramofonilevyjen uudelleenjulkaisuun.
Hakulisen instrumentteja ovat kontrabasso, bassokitara ja harmonikka. Hän opiskeli kontrabassonsoittoa Jyväskylän konservatoriossa 1962–1963 Erkki Talpon johdolla ja Sibelius-Akatemiassa 1965–1970 opettajinaan Oiva Nummelin ja Olli Kosonen . Vuonna 1969 hänet nimitettiin Turun kaupunginorkesterin kontrabasistiksi ja 1973 bassojen äänenjohtajaksi. Hakulinen toimi Mikkelin orkesterin intendenttinä 1987–1988 ja Turun Filharmonisen orkesterin vs. intendenttinä 2007. Hakulinen on myös opettanut kontrabassonsoittoa Turun konservatoriossa.
Hakulinen on ollut mukana monissa turkulaisissa teatterituotannoissa, viimeksi keväällä 2014 Turun kaupunginteatterissa kantaesityksensä saaneessa Carola-lauluillassa Maailmannainen.
Vähä Mustalammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä mpy.
Ajattelu, kieli, merkitys

Ajattelu, kieli, merkitys: Analyyttisen filosofian avainkirjoituksia on Panu Raatikaisen toimittama artikkelikokoelma analyyttisesta filosofiasta. Teos ilmestyi vuonna 1997 Gaudeamuksen kustantamana.
Amerikansuomalainen Keskusosuuskunta

Keskusosuuskunta (eng. Central Co-operative Exchange, vuodesta 1931 lähtien Central Co-operative Wholesale) oli Yhdysvaltojen Keskilännessä vuosina 1917–1963 toiminut amerikansuomalaisten kulutusosuuskuntien keskusorganisaatio.
Minnesotan, Wisconsinin, Michiganin ja Illinoisin suomalaisten osuuskauppojen keskusjärjestö perustettiin Wisconsin Superiorissa pidetyssä edustajainkokouksessa heinäkuussa 1917. Seuraavan vuoden alkuun mennessä siihen oli liittynyt 15 jäsenliikettä. Aluksi tarkoituksena oli saada toimintaan mukaan myös maanviljelijöitä, mutta käytännössä Keskusosuuskunta keskittyi palvelemaan jäsenliikkeitään tukkukaupan, tuotteiden valmistuksen ja valistustyön avulla. Järjestö oli osa amerikansuomalaisen työväenliikkeen vasenta laitaa, ja sen johdossa oli useita kommunisteja. Sillä oli läheiset suhteet Superiorissa ilmestyneeseen Työmies-lehteen, ja ideologista suuntausta korosti myyntituotteissa käytetty sirppi ja vasara -tunnus.
Keskusosuuskunnan ja kommunistipuolueen sekä sitä edustaneen Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön välit katkesivat vuonna 1929, kun puolue vaati osuuskunnalta uusia taloudellisia uhrauksia toimintansa tukemiseksi. Keskusosuuskunta julistautui itsenäiseksi ja erotti johtokunnastaan kommunistit Matti Tenhusen, Oscar Corganin ja Jacob Vainionpään. Suomalainen Työväenjärjestö erotti jäsenyydestään Keskusosuuskunnan kannalle asettuneen Superiorin työväenyhdistyksen. Vastarintaa johtanut Yrjö Halonen, John Tarkiainen, V. S. Alanne, William Marttila ja monet muut erotettiin puolueesta. Vuosien 1930 ja 1931 vuosikokouksissaan Keskusosuuskunta vielä korosti rooliaan työväen aatteellisena järjestönä, mutta muuttui sitten poliittisesti sitoutumattomaksi ja keskittyi palvelemaan jäsentensä taloudellisia etuja. Kommunistien leiriin jääneiden osuuskuntien yhdyssiteeksi perustettiin Työläisten ja Farmarien Osuustoiminnallinen Yhteisliitto (Workers’ and Farmers’ Co-operative Unity Alliance), jonka toiminta lakkasi vuonna 1939.
Keskusosuuskunta alkoi amerikkalaistua 1930-luvun puolivälistä lähtien, ja sen toiminnan pääkieleksi muodostui vähitellen englanti. Liikkeenjohtajina työskentelivat aluksi Johan Nummivuori ja sittemmin Eskel Rönn, Henry Victor Nurmi ja Alvar John Hayes. Vuonna 1948 Keskusosuuskunnassa oli 211 jäsenliikettä, joissa oli noin 90 000 henkilöjäsentä. Samana vuonna Keskuosuuskunnan liikevaihto oli 11,5 miljoonaa dollaria ja jäsenliikkeiden 50 miljoonaa dollaria. Vuonna 1949 valittiin ensimmäinen amerikkalainen liikkeenjohtaja. Järjestö harjoitti laajaa valistustoimintaa, julkaisi Työväen Osuustoimintalehteä ja englanninkielistä Co-operative Builder -lehteä sekä paljon kirjallisuutta. Sen nais- ja nuorisojärjestöt toimivat aktiivisesti.
1950-luvulla Keskuosuuskunta myöhästyi valintamyymälöiden ja kauppakeskusten perustamisessa, ja sen toiminta alkoi vaikeutua. Vuonna 1963 se sulautui Keskilännen alueella toimineeseen Midland Cooperative Wholesale -osuusliikkeeseen.
Ruusunätkelmä

Ulkonäkö

Ruusunätkelmä on monivuotinen vanhanajan harvinainen köynnös. Siipipalteinen varsi kasvaa 2-3 metriä pitkäksi. Parilehtisten, sinivihreiden lehtien päässä on kärhet. Ruusunötkelmä kukkii vahapintaisin punaisin, ruusunpunaisin ja valkoisin kukin, jotka ovat tertussa. Tertussa voi olla jopa 8 kukkaa. Kukat muistuttavat hajuherneitä. Palko on 5-10 senttimetriä pitkä ja monisiemeninen.

Ruusunätkelmä Suomessa

Ruusunätkelmää kasvaa auringossa tai puolivarjossa kuivahkoilla alueilla loppukesästä.

Myrkyllisyys

Ruusunätkelmä on ihmiselle myrkyllinen, koska sen siemenissä on jonkin verran beeta-n-oksaaliamino-l-alaniinia eli BOAA:ta. Pienen määrän syöminen ei kuitenkaan ole vaarallista.
China Airlinesin lento 611

Kone

Kone oli Boeing 747, reksteriltään B-18255. Kone oli 24 vuotta ja 11 kuukautta vanha ja sen oli tarkoitus olla viimeisellä lennolla ennen myyntiä Orient Thai Airlinesille. 
Koneessa oli 225 ihmistä joista kolme oli lapsia ja 19 miehistöä.

Lento

Kone lähti portilta kymmenen minuuttia myöhässä kello 14:50. Kone rullasi kiitotielle 06, ja sai lähtöluvan kello 15:07.

Onnettomuus

Kone ehti lentää 23 minuuttia, ja koneen lähestyessä 10 500 metriä, kone katosi tutkasta. 
Koneen ollessa vielä nousussa koneen perän alaosan runko kärsi rakenneviasta ja repeytyi irti. Kone alkoi hajota perästä päin ja tuhoutui useaan osaan. Koneen runko putosi mereen noin 50 km  Taiwanista, ja kaikki koneessa olleet kuolivat. 
Koneen romua löydettiin rantaan ajautuneena 45 kilometriä turmapaikalta Changhuasta.

Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden aiheutti vuonna 1980 tapahtunut pyrstökosketus Hongkongin kansainvälisellä lentoasemalla, jolloin koneen pyrstö vaurioitui, ja korjaus oli tehty väärin, jolloin pyrstöön jäi rakenneheikkous. Onnettomuutta voi verrata JAL 123:een, jolloin konetta ei oltu myöskään korjattu pyrstökosketuksen jälkeen oikein.
Gaston Flosse

Gaston Flosse (s. 24. kesäkuuta 1931, Rikitea) on ranskalais-polynesialainen poliitikko, joka on ollut Ranskan Polynesian parlamentin puhemies 1970-luvulta, presidentti neljään kertaan vuosien 1984 ja 2014 välillä, europarlamentin (1984–) ja Ranskan senaatin jäsen (1998–, 2008–). Hän edustaa autonomiaa kannattavaa ja itsenäisyyttä vastustavaa Tāhōʻēraʻa Huiraʻatira -puoluetta.
Flosse johti Ranskan Polynesiaa suurimman osan ajasta 1980-luvulta lähtien. Kun maan autonomiaa lisättiin, hänet valittiin helmikuussa 2004 ensimmäiseksi presidentiksi. Vuoden 2004 vaalit voitti itsenäisyysmielinen Oscar Temaru, mutta Flossen puolue sai erotettua hänet ja Flosse valittiin lokakuussa uudelleen, mutta hän menetti asemansa uudelleen maaliskuussa 2005, mutta palasi valtaan helmikuussa 2008. Flosse oli Ranskan presidentti Jacques Chiracin läheinen liittolainen.
Flosse on kiistelty hahmo, jota on syytetty korruptiosta ja vastustajiensa pelottelusta. Hänet tuomittiin kesäkuussa 2006 korruptiosta kolmeksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen. 22. heinäkuuta 2009 Ranskan senaatin komitea päätti poistaa häneltä immuniteetin lisäsyytteitä vastaan. 5. lokakuuta 2011 Flosse tuomittiin kavalluksista neljän vuoden vankeuteen.
Hän oli uudelleen maan presidenttinä toukokuusta 2013 syyskuuhun 2014.
Phil Bredesen

Philip Norman ”Phil” Bredesen (s. 21. marraskuuta 1943) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 2003–2011 Tennesseen kuvernöörinä ja vuosina 1991–1999 Nashvillen pormestarina.  
Bredesen muutti Nashvilleen vuonna 1975 ja perusti vuonna 1980 vakuutusyhtiö HealthAmerica Corporationin. Hän toimi yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1986, jolloin Maxicare Health Plans Incorporation osti sen noin 400 miljoonalla dollarilla. Ennen valintaansa Nashvillen pormestariksi hän oli pyrkinyt tehtävään myös vuonna 1987, jolloin hävisi pormestarinvaalin toisella kierroksella Bill Bonerille.
Bredesen on naimisissa Andrea Conten kanssa. Parilla on yksi lapsi, poika Ben.
Monivyöluri

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään oliivinruskea ja kauttaaltaan hyvin värikäs ja kirjava. Päälaki ja nokka ovat kellanoranssit. Naama, hartiat, siipisulat ja vatsavyö ovat sinimustat, pyrstö kirkkaan sininen ja rintavyö sekä vatsalaikku punaiset. Iiris on punainen ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Äänet ovat korkeaa kirkumista.
Nuoret linnut ovat vatsapuolelta enemmän keltaisen tai oranssin kirjavia ja niiden selkä ja yläperä ovat himmeä keltaiset. Nokka on mustanruskea ja alanokan tyvi on kellahtava. Iiris on kellanharmaa.

Esiintyminen

Monivyöluri esiintyy Uudessa-Guineassa lukuun ottamatta sisämaan korkeinta vuoristoa sekä Salawatissa Papualla ja Japensaarella Geelvink Bayssa.
Monivyölurin esiintymisalue on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Monivyölurit elävät sekä metsissä että savannilla noin 2 000 metrin korkeuteen saakka. Ne liikkuvat kovaäänisissä parvissa, joiden koko on 20–100 yksilöä.

Lisääntyminen

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto

Monivyölurit liikkuvat meluisissa parvissa, jotka ruokailevat enimmäkseen puiden (muun muassa kookospalmun ja Pittosporum ramiflorumin) latvuksissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.