Pyhä Henki

Pyhä Henki kristinuskon näkökulmasta

Pyhä Henki on Jumalan kolmas persoona, Isän ja Pojan ohella. Pyhää Henkeä kutsutaan myös Jumalan Hengeksi, Jeesuksen Hengeksi, Totuuden Hengeksi ja Kristuksen Hengeksi. Kristinuskossa Pyhä Henki ei ole ainoastaan Jumalan voima vaan osa Pyhää Kolminaisuutta. Athanasioksen uskontunnustuksessa hänestä mainitaan, että hän on luomaton, ääretön, ikuinen, kaikkivaltias, Jumala ja Herra. 
Kristinuskon mukaan jokainen kristitty saa Jumalan lupaaman lahjan voimaksi Jumalan palvelemiseen eli uskon elämään. Pyhän Hengen lahja ei ole tarkoitettu pelkästään tietyille ihmisille tiettynä aikana tiettyä tehtävää varten, vaan se kuuluu kaikille kristityille. Paavali mainitsee Pyhän Hengen lahjoina esimerkiksi Jeesuksen tunnustamisen Herraksi, kyvyn jakaa viisautta ja tietoa, uskon voiman, parantamisen lahjan, voiman tehdä ihmeitä, profetoimisen lahjan, kyvyn erottaa eri henget toisistaan, kielillä puhumisen lahjan, sekä kyvyn tulkita kielillä puhujaa (1. Kor. 12). Näistä lahjoista käytetään myös nimitystä armolahja.
Kristillinen opetus Pyhästä Hengestä Kolminaisuuden yhtenä persoonana perustuu erityisesti Jeesuksen lupaukseen lähettää uskovilleen "puolustaja", johon viitataan persoonana: "Te saatte puolustajan; minä lähetän hänet Isän luota. Hän, Totuuden Henki, lähtee Isän luota ja todistaa minusta." (Joh. 15:26.)
Pyhästä Hengestä ja hänen saamisestaan on eri painotuksia kristikunnan sisällä. Suurin osa kuitenkin opettaa Pyhän Hengen tulevan ihmiseen kasteessa. Erityisesti kalvinistit opettavat, että Pyhä Henki saadaan henkilökohtaisessa kääntymyksessä Raamattua lukemalla (näkemys on myös laajasti omaksuttu luterilaisten keskuudessa) tai rukoilemalla erillistä Hengellä täyttymisen kokemusta (erityisesti tätä opetusta on vapaissa suunnissa ja helluntaiherätyksessä). Jotkut taas katsovat, että Pyhän Hengen voi saada vain toiselta uskovalta kristityltä, jolla on jo Pyhä Henki (tätä opetusta on lestadiolaisuudessa, mutta myös uuskarismaattisuudessa). 
Erityisesti karismaattisissa suuntauksissa (niin protestanttisissa, katolilaisissa kuin helluntailaisissakin) korostetaan voimakkaasti armolahjoja kuten kielillä puhumista ja ihmeitä erityisinä Pyhän Hengen läsnäolon merkkeinä. Tällöin viitataan usein Raamatun Apostolien teoissa kerrottuihin tapauksiin. Apostolien tekojen toisessa luvussa opetuslapset puhuivat uusilla kielillä ja kymmenennessä luvussa Korneliuksen kodissa olevat ihmiset puhuivat kielillä ja ylistivät Jumalaa, kun täyttyivät Pyhällä Hengellä. Kielillä puhumista esiintyy monissa kristillisissä liikkeissä nykyäänkin.
Raamattu antaa ymmärtää, että kun ihminen täyttyy Pyhällä Hengellä, saa hän jonkun armolahjan, jonka Jumala on luvannut Pyhällä Hengellä täyttymisen yhteydessä, ja armolahja annetaan sen mukaan, kuinka Jumala näkee sen tarpeellisimmaksi (1. Kor. 12:11). Karismaattisen tulkinnan mukaan: kun Pyhä Henki tulee ihmiseen, ihminen huomaa pienuutensa, ja kokee Jumalan suuren rauhan.

Jehovan todistajien näkemys Pyhästä Hengestä

Jehovan todistajien mukaan Pyhä Henki ei ole persoona vaan he katsovat, että se on Jumalan vaikuttava voima. Sen ohella, että Jehovan todistajat eivät usko Jeesuksen jumaluuteen tämä on tärkeimpiä syitä siihen, että Kolmiyhteiseen Jumalaan uskovat kristityt eivät pidä heitä varsinaisina kristittyinä.

Henkikaste

Henkikaste on tapahtuma, jossa kristitty saa Pyhän Hengen. Tapahtumaa saattaa seurata ulospäin näkyviä merkkejä tai näkyvää muutosta ihmisen elämässä ja ihminen saattaa itse kertoa kokemuksistaan, sisäisistä sielun tai hengen tilan muutoksistaan. Raamatun mukaan Johannes Kastaja sanoi, että Jeesus kastaa uskovat Pyhällä Hengellä ja tulella. Profeetta Jesaja kirjoitti Jumalan Hengestä seuraavasti:
»"Näin on hamaan siihen asti, kunnes meidän päällemme vuodatetaan Henki korkeudesta. Silloin erämaa muuttuu puutarhaksi, ja puutarha on metsän veroinen. Ja erämaassa asuu oikeus, ja puutarhassa majailee vanhurskaus. Silloin vanhurskauden hedelmä on rauha, vanhurskauden vaikutus lepo ja turvallisuus iankaikkisesti."» 
(Jesajan kirja 32:15–17)
Rovasti Lars Levi Laestadius sanoi Pyhällä Hengellä täyttymisestä sekä sen vaikutuksesta ihmisiin muun muassa seuraavasti:
»"Niin käsittämätön on Jumalan työ ihmisessä, kun hän tulee liikutetuksi Pyhältä Hengeltä, että luonnollisen ihmisen täytyy hämmästyä voimatta käsittää asiaa. Mutta myös meidän päivinämme on yksi ja toinen, joka puhuu aivan vierasta kieltä ilman, että olisi käynyt mitään koulua. On olemassa, sanon minä, yksi ja toinen, joka osaa puhua kieltä, jota kukaan ei ymmärrä, vaikkakin on harvinaista tavata semmoisia. Mutta niin kuin maailman joukko otti vastaan Pyhän Hengen vaikutuksia helluntaipäivänä pilkalla, niin vastaanotetaan Pyhän Hengen vaikutukset vielä tänään pilkalla maailman joukon taholta. Sillä jos joku kristitty liikutetaan Pyhältä Hengeltä ja alkaa puhua uutta kieltä parannuksesta, kääntymisestä, uudestisyntymisestä, uskosta ja pyhityksestä, niin on suruton joukko valmis pilkkaamaan semmoista.
Meidän Vapahtajamme sanoo: “Kun Pyhä Henki tulee, niin hän nuhtelee maailmaa synnin tähden, vanhurskauden tähden ja tuomion tähden.” Pyhän Hengen virka on niin muodoin nuhteluvirka, jonka saattaa kuulla profeettain, Johannes Kastajan, Vapahtajan ja Pietarin nuhdesaarnasta helluntaipäivänä. Mutta juuri tästä nuhtelemisesta maailma ei pidä. Se oli juuri tämä nuhteleminen, jonka tähden profeetat tulivat aikalaistensa vihaamiksi ja vainoamiksi. Saman nuhtelemisen tähden hakattiin Johannes Kastajan kaula, ja nuhdesaarnojensa tähden tuli Vapahtaja ristiinnaulituksi, koska omavanhurskaat fariseukset eivät kärsineet semmoisia nuhtelemisia ja rankaisemisia, jotka Vapahtaja julisti heille erityisesti elämänsä loppuaikana."» 
(Laestadius, 1860)
Suomen Raamattuopiston perustaja Urho Muroma arvioi, että alkuseurakunnan aikana Pyhällä Hengellä oli se asema kristikunnassa, jonka Jeesus sille antoi. Muroman sanoi Jeesuksen tunnusmerkiksi sitä, että hän antaa jokaiselle omallensa Pyhän Hengen eli henkikasteen. Eikä kukaan ole Jumalan lapsi, ellei hän ole saanut Pyhää Henkeä, vaan hän on "kristillismielinen uskonnollinen ihminen", mutta hän ei ole uudestisyntynyt Jumalan lapsi. Muroman mukaan Johannes Kastaja tahtoi sanoa toiminnallaan: "Minä eroitan teidät ulkonaisesti näistä parannuksen tekemättömistä juutalaisista parannuksen tehneitten juutalaisten joukkoon ja merkkinä on tämä minun vesikasteeni, mutta kun Messias saapuu, hän tekee paljon syvällisemmän työn". Henkikaste on paljon syvällisempi työ kuin vesikaste. Henkikaste on se tapahtuma, jossa henkilö erotetaan maailman hengen vallasta Jumalan hengen valtaan, ja sitä nimitetään kautta Raamatun henkikasteeksi, Muroma sanoi. Raamattu käyttää Pyhästä Hengestä pronominia "hän". Tämä on Muroman mukaan tärkeä ihmisten ymmärtää. Kun ihminen saa Pyhän Hengen, hän saa henkilön, jolla on persoona. Toisella ihmisellä ei voi olla enemmän tätä persoonaa kuin toisella, koska Pyhän Hengen saanut on saanut kokonaisen persoonan eikä vain jotakin osaa siitä. Muroman mukaan hän, joka tuntee Pyhän Hengen läsnäolon, tuntee myös Jeesuksen läsnäolon.

Vaikutus musiikkiin

Pyhästä Hengestä on tehty runsaasti lauluja aina Daavidin psalmien virsistä nykyisiin virsikirjan virsiin ja hengellisiin lauluihin. Luterilaisessa virsikirjassa on esimerkiksi 800-luvulta Hrabanus Maurusin virsi "Oi Pyhä Henki, Herramme" ja Paul Gerhardtin virsiä 1600-luvulta Pyhästä Hengestä: "Pyhä Henki, lohduttaja" ja "Jumala, anna Henkesi" sekä virsi "Oi Pyhä Henki, riennä". Uudempia tunnettuja kappaleita ovat mm. Pekka Simojoen "Tule Pyhä Henki" -kappale. Laulu "Pyhä Henki, sua janoamme", ilmestyi Elävä Sana -seurakunnan ylistyslevyllä Isäni kaltainen, jota on kuultu muun muassa Radio Deissä.