google/wiki40b huggingface dataset:
Vaeltajasimpukka

Ulkonäkö ja koko

Vaeltajasimpukka kasvaa 15–30 mm pitkäksi. Kuoren muoto on ympyrän sektorin kaltainen. Väritys vaihtelee, lajista on kellanruskea, punaruskea ja ruskeavalkoraitainen värimuoto. Näistä raidallinen on yleisin.

Levinneisyys

Vaeltajasimpukka on alkujaan kotoisin Kaakkois-Euroopasta Mustanmeren ja Kaspianmeren alueen järvistä. Itämeren alueelle se levisi jo 1800-luvulla laivojen mukana. 1900-luvun lopulla se on edelleen levinnyt toisten laivojen mukana Pohjois-Amerikan Suurille järville. Nykyisin sitä tavataan 40 %:ssa Yhdysvaltojen sisävesireiteistä. Suomen vesialueilla Suomenlahden itäosissa sen havaittiin lisääntyvän 1990-luvun lopussa.

Ongelmat

Vaeltajasimpukat kiinnittyvät pohjan rakenteisiin ja toisiinsa ryppäiksi ja voivat muodostaa yhtenäisiä simpukkamattoja. Ne voivat tukkia vedenalaisia putkia ja haitata veneillä liikkumista. Yhdysvalloissa lajin on arvioitu aiheuttaneen jo kymmenien miljardien tappiot.
Idempotenssi

Tietotekniikassa

Tietotekniikassa metodi on idempotentti, jos sen vaikutukset ovat samat riippumatta siitä, suoritetaanko se vain yhden vai useamman kerran. Esimerkiksi metodi, joka toteuttaa asiakkaan osoitetietojen hakemisen tietokannasta on idempotentti metodi, sillä kysely ei muuta tietokannan tilaa. Toisaalta osoitetietojen tallennuskin voi olla idempotentti: se kyllä muuttaa tietokannan tilaa, mutta samojen osoitetietojen tallennus uudelleen ei sitä enää muuta. Sen sijaan asiakkaan tekemän tilauksen tallentava metodi ei tyypillisesti ole idempotentti, sillä metodin kutsuminen useita kertoja lisää vastaavan määrän tilauksia tietokantaan. Huomaa myös, että metodilla voi olla ohjelman tilaa muuttavia sivuvaikutuksia, vaikka se olisi idempotentti.
C-kielessä otsikkotiedostot pyritään yleensä suunnittelemaan idempotenteiksi siinä mielessä, että ohjelman toimintaan ei vaikuta se, otetaanko otsikkotiedosto mukaan käännettäessä #include-direktiivillä yhden vai useamman kerran. ISO-standardin mukaan standardikirjastojen otsikkotiedostojen on oltava idempotentteja.
WWW:n tiedonsiirrossa käytetyn HTTP-protokollan GET-metodia tulisi standardin mukaan RFC 2616 käyttää ainoastaan tiedon hakuun palvelimelta, mikä on idempotentti ominaisuus (toisin sanoen, useiden samanlaisten GET-metodien suorittaminen vaikuttaa palvelimen tilaan samalla tavalla kuin jos metodi suoritettaisiin vain kerran). Käytännössä usein näin ei kuitenkaan ole, vaan järjestelmän tilaa muuttavat toiminnot kuten päivitykset ja poistot on toteutettu GETillä. Myös DELETE-metodin tulisi olla idempotentti: sillä on kyllä vaikutus palvelimen tilaan, nimittäin tietyn resurssin poistaminen, mutta saman pyynnön toistaminen ei aiheuta enää lisää vaikutuksia. POST-pyynnön taas voidaan olettaa olevan ei-idempotentti.
Robert Lagerborg

Robert Olof Lagerborg (24. marraskuuta 1835 Oulu – 5. marraskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen Lagerborg -sukuun kuulunut sotilas, josta tuli sanomalehti- ja valtiopäivämies.
Lagerborgin isä oli maaherra Robert Wilhelm Lagerborg ja äiti Carolina Sofia Margareta Virgin. Lagerborg valmistui priimuksena Haminan kadettikoulusta 1854, palveli sitten Venäjällä ja Suomen kaartissa, jossa kohosi alikapteeniksi 1860. Hän ryhtyi kirjoittamaan juttuja ystävänsä August Schaumanin viikkolehteen Papperslyktan sekä joukon elämäkertoja  julkaisuun Porträtter till Fänrik Ståls sägner. Kun Tammikuun valiokunta kutsuttiin  koolle 1861, Largerborg kuului niihin, jotka vastustivat sitä valtiopäivien korvikkeena. Samana vuonna hän erosi upseerin toimestaan. Hänestä tuli ensin seuraavana vuonna perustetun vapaamielisen Helsingfors Dagbladin toimitussihteeri ja sitten 1865 päätoimittaja. Lagerborg toimi sukunsa edustajana valtiopäivillä vuodesta 1863.
Lagerborgin puoliso vuodesta 1867 oli Carolina Lovisa Constance Furuhjelm (1837–1912).
Hr. Ms. Haarlem (M853)

Valmistus

Alus tilattiin Van der Giessen de Noord telakalta Alblasserdamista. Sen köli laskettiin 30. marraskuuta 1981 ja alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1983. Alus valmistui 12. huhtikuuta 1984.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 29. marraskuuta 2011.
891 Naval Air Squadron

Palvelus

Laivue perustettiin hävittäjälaivueena 1. heinäkuuta 1942 kalustonaan kuusi Hawker Sea Hurricane IB -hävittäjää RNAS Lee-on-Solentissa. Laivue oli alun perin suunniteltu sijoitettavaksi HMS Stalkerille, mutta alus ei ollut palveluksessa Pohjois-Afrikan maihinnousun alkaessa ja laivue siirrettiin mistä se siirrettiin elokuussa HMS Dasherille kalustonaan kuusi Sea Hurricane IIC -konetta suojatakseen maihinnousua. Joulukuussa laivueen lentokoneiden määrä nostettiin yhdeksään ja helmikuussa 1943 laivue liittyi aluksen mukana Kotilaivastoon. Laivue siirtyi Islantiin, mutta suunnitellut kolme seuraavaa matkaa peruuntuivat kolmen koneen tuhoutuessa saattuetukialuksen räjähtäessä Clydessä 27. maaliskuuta vieden mukanaan runsaasti miehistöä. Onnettomuuden seurauksena laivue lakkautettiin 5. huhtikuuta 1944.
Laivue perustettiin uudelleen 1. kesäkuuta 1945 Eglintonissa hävittäjälaivueeksi Tyynenmeren sotatoimiin kalustonaan kuusitoista Hellcat II(NF) -konetta. Sodan päättyessä perustaminen oli edelleen kesken ja laivue lakkautettiin virallisesti 24. syyskuuta 1945 Nutts Cornerissa.
Laivue perustettiin 8. marraskuuta 1954 Yeoviltonissa kalustonaan de Havilland Sea Venom FAW.20 joka sään hävittäjät ja sen ensimmäisenä komentajana oli M. A. Birrell. Aluksi kuitenkin kalustona oli ainoastaan kaksi Sea Venomia ja niitä täydennettiin neljällä Sea Vampire T.22 -koulukoneella. Uuteen vuoteen mennessä laivueen konevahvuus oli nostettu yhdeksään. Laivueeseen muodostettiin 1. maaliskuuta 1955 X-lentue (891X NAS), jonka tehtävänä oli kouluttaa Australian laivaston lentäjiä 808 RAN Squadronin perustamiseksi 10. elokuuta. Laivue vietti vuoden 1956 alussa muutaman viikon HMS Ark Royalilla Välimerellä. Laivueen kalusto vaihdettiin kesäkuussa Sea Venom FAW.21 -koneiksi. Laivue lakkautettiin 17. huhtikuuta 1956 Yeoviltonissa.
Laivue perustettiin uudelleen 3. syyskuuta Yeoviltonissa kalustonaan kahdeksan Sea Venom FAW.21 -hävittäjää. Marraskuusta alkaen laivue oli RNAS Merryfieldissä, koska Yeoviltonin kiirorataa kunnostettiin. Laivue siirrettiin HMS Bulwarkille maaliskuussa 1957, minkä jälkeen se vietti Kauko-Itään palaten Britteinsaarille Adenin kautta. Laivue siirrettiin HMS Centaurille, jonka mukana se purjehti Kauko-Itään kesäkuussa 1959. Matkalla laivue vieraili muun muassa marraskuussa Australiassa. Laivue palasi aluksen mukana Britteinsaarille huhtikuussa 1960, jonka jälkeen se oli pääasiassa sijoitettuna Yeoviltoniin. Se vieraili Norjassa syyskuussa 1960. Laivue lakkautettiin 27. heinäkuuta 1961.
Grant Kester

Grant Kester on paikkasidonnaisen taiteen merkittävin teoreetikko
Kester on valmistunut 1986 B.F.A:ksi valokuvauksesta Baltimoren Maryland Institute College of Artista. Vuonna 1995 hän valmistui M.A:ksi taidehistoriasta Rochesterin yliopiston taidehistorian osastolta ja 1997 tohtoriksi Visuaalisten ja kulttuuristen tutkimusten alalta samoin Rochesterin yliopiston taidehistorian osastolta. Hän on sen jälkeen opettanut eri korkeakouluissa, ja on vuodesta 2000 ollut Kalifornian yliopisto, San Diegossa taidehistorian apulaisprofessori (associate professor)
Hän oli vuosina 1990-1996 Afterimage-lehden päätoimittaja.
Aleksandr Goldenveizer

Aleksandr Borisovitš Goldenveizer (ven. Александр Борисович Гольденвейзер; 10. maaliskuuta (J: 26. helmikuuta) 1875 Kišinjov (nyk. Chișinău, Moldova), Bessarabian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 26. marraskuuta 1961 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen pianisti, säveltäjä ja opettaja.
Aleksandr Goldenveizer (Goldenweiser) syntyi Kišinjovissa asianajajaperheeseen ja opiskeli Moskovan konservatoriossa pianonsoittoa Aleksandr Zilotin ja Pavel Pabstin johdolla ja sävellystä Sergei Tanejevin, Mihail Ippolitov-Ivanovin ja Anton Arenskin johdolla. Vuodesta 1906 lähtien hän alkoi opettaa Moskovan konservatoriossa, ja hänen piano-oppilaitaan olivat muiden muassa Dmitri Baškirov, Lazar Berman, Samuil Feinberg, Grigori Ginzburg ja Tatjana Nikolajeva. 
Goldenveizer kuuluu venäläisen pianokoulukunnan perustajiin. Hän sävelsi orkesteri- ja pianomusiikkia, jousikvartettoja ja näyttämömusiikkia (kolme oopperaa).
Meropeneemi

Meropeneemi C₁₇H₂₅N₃O₅S, CAS-numero 96036-03-2 on karbapeneemeihin kuuluva antibiootti, jonka moolimassa on 383,464 g/mol. Meropenemiä käytetään monien vaikeiden bakteeritulehdusten hoitoon lähinnä sairaalassa suonensisäisesti annostellen.
Uno (kappale)

Videot

Kappaleeseen tehtiin kolme videoa. Ensimmäinen nauhoitettiin Tower Bridgellä ja sisältää myös lyhyitä pätkiä live-esiintymisistä.
Toisessa videossa yhtye soittaa huoneessa. Nainen yrittää suunnistaa yhtyeen luo käytävillä.
Kolmas video on tehty kokonaan live-esiintymisistä.
RN Intrepido

Palvelus

Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 liittäen sen laivastoonsa nimellä TA26.
Miinanlaskuoperaatio Nadelissa 14.-15. kesäkuuta 1944 välisenä yönä TA26 ja TA30 laskivat miinansa kaksikymmentä vaille kahdesta kolmea minuuttia vaille kahteen. Paluumatkalla alukset joutuivat Yhdysvaltain laivaston moottoritorpedoveneiden PT552, PT558 ja PT559 yllättämiksi kello 04.14 lähestyessään La Speziaa. TA26:een osui kaksi kahden viimeksi mainitun moottoritorpedoveneen laukaisemaa torpedoa ja TA30:een osui kolmannen PT-veneen laukaisema torpedo. Kumpikin torpedovene upposi vieden mukanaan suuren osan miehistöistään. TA26:n 170 hengen miehistöstä sai surmansa 90 (44°04′N, 09°32′E ).
Koisu

Koisu (ven. Койсу́) on useiden Venäjän Dagestanin vuoristoseudulla virtaavien jokien nimitys. Niistä tärkeimmät ovat Sulakin alkujoet Andijskoje Koisu ja Avarskoje Koisu.
Andijskoje Koisu (Андийское Койсу) saa alkunsa kahdesta Georgian puolelta virtaavasta joesta. Sen pituus on 144 kilometriä (pisin alkujoki mukaan laskettuna 192 kilometriä), valuma-alueen laajuus 4810 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 69,6 kuutiometriä sekunnissa.
Avarskoje Koisu (Аварское Койсу, yläjuoksulla Džurmut, Джурмут) saa alkunsa Guton-vuoren rinteeltä ja virtaa Nukatl-harjanteen ohi kapeassa laaksossa, joka usein syvenee kanjoniksi. Sen pituus on 178 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7660 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 95 kuutiometriä sekunnissa.
Karakoisu (Каракойсу) on Avarskoje Koisun 93 kilometriä pitkä sivujoki, johon yhtyy 81 kilometrin pituinen Kazikumuhskoje Koisu (Казикумухское Койсу). Karakoisun varrella sijaitsee Gergebilin vesivoimalaitos.
Hopeavatsamuura

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan hopeavatsamuura on 14,5–15 cm. Koiraan selkä ja päälaki ovat väriltään tumman harmaat. Vatsa on hopeanharmaa ja värin tummuus vaihtelee alalajeittain. Harmaissa siivissä on valkoisia täpliä. Täplien koko riippuu niin ikään alalajista. Perä on väritykseltään ruskea. Naaraan selkä on väriltään tumman punaruskea ja siipien pilkut ovat punaruskeita. Naaraan pää on harmaa ja vatsa punaruskea. Värin tummuus vaihtelee alalajeittain. Nokka on pitkähkö ja alapuolelta tummempi kuin yläpuolelta. Hopeavatsamuuraa on vaikea erottaa muista liuskemuurien suvun lajeista, erityisesti liuskemuurasta (Schistocichla schistacea). Liuskemuuran nokka on kuitenkin hieman lyhyempi ja täysin musta. Liuskemuura on myös väritykseltään hieman hopeavatsamuuraa tummempi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Hopeavatsamuuraa tavataan Surinamesta, Guyanasta, Ranskan Guyanasta ja Amazonasin alueen Brasiliasta, Lisäksi lajia tavataan Venezuelan lounaiskärjestä ja Kolumbian, Ecuadorin sekä Perun itäosista. Lajin elinympäristöä ovat metsät ja metsien reunamaat erityisesti pienien jokien ja kosteiden paikkojen lähettyvillä. Yleensä lajin elinympäristöt sijaitsevat alle 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Perussa ja Venezuelassa lajin on todettu elävän jopa yli 1 500 metrin korkeudella sijaitsevissa metsissä.
Hopeavatsamuurat liikkuvat yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Laji ei muodosta sekaparvia muiden lintujen kanssa. Hopeavatsamuuran lisääntymiskausi on heinäkuussa.
Seppo Eskelinen

Seppo Antero Eskelinen (s. 4. heinäkuuta 1960 Kontiolahti) on suomalainen poliitikko. Hän asuu Joensuussa. Eskelinen valittiin SDP:n kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2019. Eskelinen on Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen (1993-) ja puheenjohtaja (2017-) ja Pohjois-Karjalan maakuntavaltuuston puheenjohtaja (2004-).  Eskelinen on toiminut SDP:n Pohjois-Karjalan ja sittemmin Savo-Karjalan toiminnanjohtajana (2010-).
Eskelinen on koulutukseltaan sähköasentaja ja työskennellyt tässä ammatissa viimeksi Empowerin tiimipäällikkönä. Hän harrastaa jalkapalloa ja on toiminut Jippo ry:n varapuheenjohtajana.
American Wirehair

Historia

Nykyinen Wirehair polveutuu newyorkilaisesta naaraasta, joka synnytti vuonna 1966 kuusi pentua, joista yhdellä pennulla oli poikkeuksellisen kihara turkki. Kissaa kutsuttiin myöhemmin nimellä Adam. Adam oli punavalkoinen urospentu. Pentua käytettiin erikoisen, kiharaturkkisen kissarodun kehitykseen, mutta wirehair-kissoja on nykyisin vain vähän Yhdysvaltojen ulkopuolella. Muutama vuosi sitten kissoja on viety Kanadaan ja Saksaan. Kaikki nykyiset wirehair-yksilöt voidaan jäljittää Adamin sukulaiseksi.
Vihola (Muolaa)

Vihola (v:sta 1948 ven. Малыгино, Malygino) on kylä Muolaanjärven itärannalla Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Vihola kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa.

Kyläkuva

Vihola sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan keskiosassa Muolaanjärven itärannalla noin 10 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Viholan naapurikyliä olivat pohjoisessa Oinala, idässä Kyyrölä ja Parkkila, etelässä Lavola sekä lännessä Muolaanjärven toisella puolella Taaperniemi ja Keskikylään kuuluneet Norkkola, Jääskelä, Pyykkölä ja Orola. Viholaan kuului myös erillinen metsäpalsta, joka käsitti osan Muolaanjärven länsirannikosta sekä Muolaanjärven pohjoisosassa olevat saaret: Suursaari, Petäjäsaari ja Ruma Koirasaari. Tämän erillispalstan ranta-alueella sijaitsi Suurniemen kulmakunta, joka kuitenkin luettiin yleensä läheisen Taaperniemen kylän osaksi.
Viholan pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 11,95 neliökilometriä, josta oli peltoa 245 hehtaaria, niittyä seitsemän hehtaaria ja metsää 928 hehtaaria. Viholan kautta kulki Muolaanjärven itärantaa kulkeva kylätie Lavolasta Kangaspeltoon. Kylän pellot olivat keskittyneet Muolaanjärven rannalle ja siihen laskevan Ruotsiojan varsille. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Viholan kylän elämään toi väriä ja lisäansioita noin 30 huvilaa käsittänyt huvila-asutuskeskus. Suomen itsenäistymisen jälkeen huvilat kuitenkin tyhjenivät.
Viholan koulupiiri perustettiin vuonna 1936 jakamalla Muolajärven koulupiiri kahtia Viholan ja Keskikylän piireihin. Viholan koulupiiriin kuului Viholan lisäksi Oinolan ja Tervolan kylät. Kun koulupiirin jakamisen yhteydessä Muolajärven koulu jäi Keskikylän piirin alueelle, valmistui Viholan piirille uusi koulu vuonna 1937.
Viholan erotti Kyyrölästä ja Suuresta Pietarintiestä Muolajärven itäpuolella laaja suoalue, jonka takia kylään oli vain pelkkä polku ja talvisin rekiura. Asia korjaantui vuonna 1830, jolloin rakennettiin tie kruununvouti Nils Hertzinin johdolla suoalueen läpi Kyyrölään.

Sota-aika

Viholan alueen väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Viholan asukkaat asutettiin Kylmäkoskelle.
Dubrouna

Liikenne ja rajanylityspaikat

Oršasta sen koillispuolella olevaan Dubrounaan on kantatietä P22 pitkin 21 kilometriä. Sama kantatie jatkaa kaupungista myös pohjoiseen M1 valtatielle. Valtatie M1 (E 30) vie piirin pohjoisosien läpi Minskistä Venäjän rajalle ja rajan takana Smolenskiin ja Moskovaan.
Oršasta Smolenskia kohti kulkeva rautatie kulkee hieman tämän valtatien eteläpuolella Dubrounan piirin pohjoisosien läpi; piirissä on useita radanvarren asemia. Kansainvälisten rajanylityspaikkojen (M1-valtatie ja rautatie) ohella pienempi rajanylityspaikka Venäjän Smolenskin alueelle on ollut myös Dubrounasta itään sijaitsevan Ljadyn kylän kautta kulkevalla paikallistiellä.
Vesiteistä tärkein on Venäjältä saapuva ja kaupungin läpi Oršaa ja esimerkiksi Kiovaa kohti virtaava Dnepr.
Kim Il-sungin aukio

Kim Il-sungin aukio (kor. 김일성광장) on vuonna 1954 avattu suuri aukio Pjongjangissa Pohjois-Koreassa. Graniitista valmistettu aukio on pinta-alaltaan noin 75 000 neliömetriä ja se sijaitsee Taedongjoen varrella vastapäätä Juche-tornia.
Välikokoinen säie

Välikokoiset säikeet muodostavat mikrotubulusten  ja mikrofilamenttien kanssa solun tukirangan. Niiden tehtävä on tukea solun rakennetta ja tumaa, sekä lisätä solun kestävyyttä mekaanista rasitusta vastaan. Säikeet kiinnittyvät soluliitoksiin muodostaen tukevan verkoston solulimassa.

Merkitys

Välikokoiset säikeet lujittavat paitsi yksittäistä solua mekaanista stressiä vastaan, myös solukudosta, kun desmosomit yhdistävät vierekkäisten solujen säikeet vahvaksi verkostoksi. Eri solutyypit ilmentävät niille tyypillisiä välikokoisia säikeitä. Niitä analysoimalla voidaan saada tietoa myös solun alkuperästä organismissa. Tätä käytetään esimerkiksi syöpätutkimuksissa.
Somamonninen

Koko ja ulkonäkö

Somamonninen on noin viisi senttiä pitkä, kaksivärinen ja pyöreäkuonoinen monninen, jonka tunnistaa helpoiten selkäevän alaosasta alkavasta mustasta juovasta joka jatkuu aina pyrstön alaosan kärkeen asti. Lisäksi somamonnisella on selvä naamio.  Samannäköisiä lajeja ovat rusomonninen ja kulmajuovamonninen.

Alkuperä

Somamonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Somamonninen on parvikala. Oikeanlaisissa olosuhteissa somamonninen on vilkas ja rohkea kala. Se on myös suhteellisen helppo saada kutemaan. Mitään varsinaista kutuaikaa somamonnisilla ei ole, vaan ne saattavat kutea mihin aikaan vuodesta hyvänsä. Muutokset veden lämpötilassa ja kemiallisissa ominaisuuksissa voivat laukaista kutemisen. Naaras laskee suuria, halkaisijaltaan noin 2 mm, mätimunia jopa 80 kappaletta kerralla. Somamonniset syövät mätimuniaan, joten kutu pitää pelastaa erilliseen poikasaltaaseen. Poikaset ovat helppohoitoisia, sillä ne syövät kaikkea hienojakoista ruokaa jo kolmen päivän ikäisinä.

Vesiolot ja ravinto

Vesiarvot, joissa somamonninen viihtyy ovat seuraavanlaiset: pH 6.5-7 lämpötila 22-26 astetta, GH 2-20. Akvaarion minimikoko parvelle on 100 litraa. 
Somamonnisten akvaarion korkeus on parhaimmillaan n. 30-35 cm, koska monniset käyvät hakemassa pinnalta ilmaa suoleensa jota ne sitten voivat käyttää hengittämiseen. Valaistus ei saisi olla turhan kirkas. Ainoa varteenotettava pohjamateriaali on hieno hiekka, sillä sorapohjalle kerääntyvä lika ja bakteerit saattavat vahingoittaa monnisten viiksiä. Lisäksi olisi hyvä olla varjoisia piilopaikkoja jonne mahtuu useampi kala kerrallaan, mieluiten koko parvi. Suurilehtiset miekkakasvit ja matalat kannot soveltuvat tähän erinomaisesti.
Song Jiaoren

Song Jiaoren (Wade-Giles: Sung Tšiao-jen; 5. huhtikuuta 1882 Taoyuan, Hunan – 22. maaliskuuta 1913 Shanghai) oli kiinalainen poliitikko, joka perusti Kuomintang-puolueen vuonna 1912. Puolueen voitettua Kiinan tasavallan ensimmäiset parlamenttivaalit Song salamurhattiin.
Song sekaantui jo opiskeluaikanaan vallankumoukselliseen toimintaan, ja hän joutui vuonna 1904 pakenemaan Kiinasta Japaniin, jossa jatkoi opintojaan. Hän oli yksi johtavia henkilöitä vallankumousjärjestö Tongmenghuissa, jonka Sun Yat-sen perusti vuonna 1905 Tokiossa. Vuoden 1911 vallankumouksen jälkeen tasavallaksi muuttuneen Kiinan presidentiksi tuli kenraali Yuan Shikai, joka kutsui neljä Tongmenghuin johtajaa hallitukseensa. Yksi heistä oli Song, joka kuitenkin pian erosi hallituksesta, koska hän ei hyväksynyt Yuanin itsevaltaisia pyrkimyksiä.
Song loi Kuomintang-puolueen Tongmenghuin pohjalta yhdistämällä sen useiden pienempien puolueiden kanssa. Hänen tavoitteenaan oli luoda sellainen voima, jonka avulla olisi mahdollista saavuttaa enemmistö uuden kansalliskokouksen vaaleissa. Helmikuussa 1913 pidetyissä vaaleissa Kuomintang voitti 269 paikkaa 596:sta ja kohosi suurimmaksi puolueeksi. Songin oletettiin kohoavan tämän jälkeen pääministeriksi ja mahdollisesti presidentti Yuan Shikain haastajaksi valtakamppailussa. Kansalliskokouksen odotettiin myös säätävän uuden perustuslain. Song kannatti parlamentaristista järjestelyä, jossa hallitus olisi vastuussa ensisijaisesti parlamentille eikä presidentille. Kun Song oli lähdössä Shanghaista Pekingiin, häntä ammuttiin 20. maaliskuuta 1913 hänen ollessaan nousemassa junaan. Hän kuoli kaksi päivää myöhemmin vain 30-vuotiaana. Aihetodisteiden ja ampujan tunnustuksen perusteella murhan järjestäjäksi epäiltiin pääministeriä tai jopa presidentti Yuan Shikaita itseään.
Songin salamurha sai Sun Yat-senin tukijoineen yrittämään niin sanottua Kiinan toista vallankumousta Yuan Shikain syrjäyttämiseksi. Yuan kuitenkin murskasi vastarinnan. Vuoden sisällä hän erotti kaikki Kuomintangin edustajat parlamentista, hajotti parlamentin ja hankki itselleen diktatorisen aseman. Sun Yat-sen kokosi Kuomintangin uudelleen vuosikymmentä myöhemmin.
Jaakko Pulli

Jaakko Johannes Pulli (31. toukokuuta 1906 Haavus, Sortavalan maalaiskunta – 23. joulukuuta 1983 Lahti) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja. Parhaiten Jaakko Pulli tunnetaan foxtrot-kappaleen ”Puuseppä” säveltäjänä, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös paljon muita teoksia. Pulli sävelsi musiikkia kahdeksalla vuosikymmenellä.
Innere Stadt (Wien)

Sijainti

Innere Stadtin kaupunginosa sijaitsee Wienin ydinkeskustassa. Sitä rajaa koillisessa Leopoldstadtin kaupunginosa, idässä Landstraßin, etelässä Wiedenin ja Mariahilfin, lännessä Neubaun ja Josefstadtin sekä pohjoisessa Alsergrundin kaupunginosa. Innere Stadtia ympäröi entisten kaupunginmuurien paikkeille rakennettu Ringstraße muualla paitsi koillisessa, jossa kaupunginosa rajoittuu Donaukanaliin ja sen rantaa pitkin kulkevaan Franz Joseph Kaihin.

Jakauma

Innere Stadtin asukasluku vuonna 2001 oli 17 056, josta 46,7 prosenttia oli miespuolisia ja 53,3 prosenttia naispuolisia. Asukkaista noin 79 prosenttia puhui äidinkielenään saksaa. Sen jälkeen puhutuimmat kielet olivat serbia (4,0%), unkari (1,8%) ja kroatia (1,4%). Suurin osa, noin 51 prosenttia, asukkaista ilmoitti tunnustavansa katolista uskoa. Hieman vaille 23 prosenttia asukkaista ei kuulunut mihinkään uskontokuntaan.