google/wiki40b huggingface dataset:
Frans Myyryläinen

Frans Johan ”Janne” Myyryläinen (käytti vuoden 1918 jälkeen nimeä Juuso Matero; 30. joulukuuta 1881 Viipuri – 8. toukokuuta 1938 Petroskoi) oli Suomen sisällissodassa punakaartin organisoijia Kainuussa sekä toimi upseerina Venäjällä. Hänet muistetaan parhaiten niin sanotun läskikapinan johtajana. Kapinan yhteydessä hän käytti salanimeä Jahvetti Moilanen.
Materoa pidettiin rahjalaisena, ja hän oli Eino Rahjan luottomies.

Elämäkerta

Myyryläisen isä kuoli keuhkotautiin pojan ollessa kolmivuotias. Myyryläinen oli isäpuolensa apuna 13-vuotiaasta lähtien oja- ja sekatöissä. Hän kävi Vuohimäen käsityökoulun 1897-1898 ja teki sen jälkeen saha- ja uittotöitä lähinnä Viipurin läänissä ja Kainuussa vuosina 1898–1910. Vuoden 1905 suurlakon aikana Myyryläinen oli työssä Kemin sahoilla ja hän oli mukana Laitakarin työväenyhdistyksessä sekä punakaartissa.
Myyryläinen oli mittamiehenä ja työnjohtajana Kainuun savotoilla vuodesta 1908 alkaen ja meni naimisiin  Eeva Stiina Karjalaisen kanssa 1910. Kajaanin Teppanassa Hinnin talossa asuneeseen perheeseen syntyi kolme poikaa.
Myyryläinen toimi 1915 Kainuun Osuusliikkeen Mieslahden myymälänhoitajana ja vuonna 1917 kiertävänä tarkastajana. Hän osallistui Kainuun punakaartien perustamiseen organisaattorina ja värvärinä. Vastapuoli eli sikäläiset suojeluskuntalaiset pitivät häntä erityisen vaarallisena.
Sisällissodan aikana helmikuussa 1918 hänet pidätettiin ja tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi kuritushuoneeseen sekä menettämään kansalaisluottamuksensa 12 vuodeksi. Matkalla Lahden vankileirille hän pakeni mutta joutui kiinni. Toisella yrityksellä hän onnistui pakenemaan Kainuun kautta Venäjälle. Siellä Myyryläinen kävi punaupseerikoulun, jonka jälkeen hän osallistui maanalaiseen toimintaan Kainuussa.
Myyryläinen osallistui 1920-luvun alussa maanalaiseen toimintaan Kainuussa. Erityisesti hänet tunnetaan  Pohjolan punaisen sissipataljoonan vuonna 1922 tekemästä retkestä Sallaan ja Savukoskelle. Tapausta kutsutaan yleisesti läskikapinaksi.  Myyryläinen johti pataljoonaa käyttäen nimeä Jahvetti Moilanen. Sen jälkeen Myyryläinen jatkoi toimintaa puna-armeijan kouluttajana ja organisaattorina Venäjän puoleisessa Karjalassa. Olojen rauhoituttua hän toimi opettajana ja lehtimiehenä Petroskoissa. Tällöin hän esiintyi nimellä Juuso Matero.
Stalinin puhdistusten aikana Myyryläistä vastaan nostettiin tekaistuja syytteitä joiden perusteella hänet vangittiin yöllä 5. huhtikuuta 1938 ja teloitettiin luultavasti Petroskoissa 8. toukokuuta 1938. Sotilastribunaali palautti 21. toukokuuta 1957 hänen kunniansa ja vapautti kaikista syytteistä. Omaisille tieto hänen kunniansa palautuksesta Venäjällä tuli 30. toukokuuta 1957.
Ennen teloitusta Matero oli arvostellut työleireille joutuneilta metsätyössä vaadittavaa työmäärää liialliseksi. Häntä syytettiin uudistuksia  vastustavaksi "antimekanisaattoriksi", ja syytteisiin sisältyi myös se seikka, ettei hän hallinnut "Leninin ja Stalinin kieltä".
Myyryläinen oli kahdesti naimisissa, toinen vaimo oli Hilja Matero. Hänellä oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitosta. Hänen hautapaikkansa on tuntematon.
Petri Niukkanen

Nykytilanne

Niukkanen toimi Mestis-joukkue TuTon kakkosvalmentajana vuosina 2006–2008 ja päävalmentajana vuosina 2008–2011.
Kineettinen kaasuteoria

Kineettinen kaasuteoria selittää kaasujen makroskooppisia ominaisuuksia, kuten painetta, lämpötilaa tai tilavuutta rakenneosasten liikkeen ja rakenteen avulla. Isaac Newton ja John Dalton kuvittelivat kaasujen koostuvan paikallaan olevista hiukkasista, ja että niiden paine johtuu hiukkasten keskinäisistä hylkimisvoimista. Kineettinen kaasuteoria lähestyy tilannetta päinvastaisesta suunnasta: teorian mukaan kaasu koostuu jatkuvassa liikkeessä olevista hiukkasista, ja kaasun paine johtuu rakenneosasten törmäyksistä toisiinsa ja astian seinämiin. Teorian mukaan partikkeleiden välillä vaikuttaa voima vain törmäyshetkellä.
Kineettinen kaasuteoria pohjautuu ns. ideaalikaasuun, joka on matemaattinen malli kaikista kaasuista.

Historia

Sveitsiläinen fyysikko, Daniel Bernoulli, julkaisi vuonna 1738 teoksen nimeltä Hydrodynamica, joka oli pohja kineettisen kaasuteorian synnylle.  Bernoullin mukaan kaasut koostuvat pienistä hiukkasista, jotka ovat koko ajan liikkeessä sekä törmäilevät jatkuvasti toisiinsa. Bernoullin mukaan kaasujen paine johtuu juuri rakenneosasten keskinäisistä törmäyksistä sekä törmäyksistä astian seinämiin, ja lämpötila johtuu vastaavasti rakenneosasten värähtelystä. Bernoullin teoriaa ei hyväksytty suoraan, osaksi koska energiaperiaatetta ei ollut vielä keksitty eikä tuon ajan fyysikoille ei ollut täysin selvää, miten rakenneosasten törmäykset voisivat olla täysin kimmoisia. 
Englantilainen John Herapath paranteli Bernoullin kehittämää teoriaa vuonna 1821. Myöhemmin teoriaa parantelivat mm. Rudolf Clausius, James Clerk Maxwell ja Albert Einstein.
Apollo-teatteri

Apollo-teatteri (engl. Apollo Theater) on New Yorkin Harlemissa sijaitseva konserttisali, joka on 1930-luvulta asti toiminut Yhdysvaltojen afroamerikkalaisen musiikkikulttuurin yhtenä tärkeimmistä keskuspaikoista. Apollo sijaitsee osoitteessa 253 West 125th Street, Adam Clayton Powell Jr. Boulevardin (aiemmin 7. avenue) ja Frederick Douglass Boulevardin (aiemmin 8. avenue) välissä.
1500-paikkainen teatteri rakennettiin vuosina 1913–1914 alun perin irlantilaisen väestönosan music halliksi ja burleskiteatteriksi, jonne oli pääsy vain valkoihoisilla. 1920- ja 1930-luvuilla Harlemista tuli maan suurin mustan väestönosan asuinalue, ja vuonna 1934 sali nimettiin Apolloksi ja siitä tuli mustien eräänlainen kulttuurikeskus.
1930-luvulta alkaen Apollo-teatterista radioitiin paikallisesti ja valtakunnallisesti monia musiikkiohjelmia, jotka toivat ensi kertaa kaikkien Yhdysvalloissa asuvien tietoisuuteen sellaisia artisteja kuin Lionel Hampton, Billie Holiday, Ella Fitzgerald ja vielä 1970-luvullakin muun muassa Luther Vandross, Gladys Knight, Donna Summer ja Michael Jackson. Kuuluisin näistä radio-ohjelmista oli Ralph Cooperin keskiviikkoiltaisin lähetetty Amateur Nights.
Apollo-teatterin suosio ja talous kärsivät 1970-luvulla, kun musiikkiartistit ansaitsivat yhä paremmin levytyksillään ja alkoivat esiintyä entistä vähemmän. Samaan aikaan Apollo-teatteri korotti vuokrahintojaan ja menetti kilpailukykyään Madison Square Gardeniin ja Lincoln Centeriin verrattuna. Vuoden 1975 Smokey Robinsonin konsertissa sattui ampumavälikohtaus, joka tahrasi Apollon mainetta rauhallisena turvasatamana väkivaltaisella asuinalueella. Apollo myytiin eräälle seurakunnalle, mutta se vei konserttisalin konkurssiin muutamaa vuotta myöhemmin. Vuonna 1982 Apollo-teatterin otti kuitenkin haltuunsa Harlem Urban Development Corporation, ja seuraavana vuonna sali suojeltiin National Historic Landmark -statuksella, mikä osaltaan varmisti sen tulevaisuuden. Vuodesta 1991 sen toimintaa on hallinnoinut säätiö nimeltä The Apollo Theater Foundation, Inc.
Vuosina 1987–2008 Apollo-teatterista televisioitiin Yhdysvalloissa valtakunnallisesti lähes 1 100 jaksoa musiikkiohjelmaa nimeltä Showtime at the Apollo.
Finlands Svenska Socialdemokrater

Finlands Svenska Socialdemokrater (FSD) (suom. Suomenruotsalaiset sosialidemokraatit, ent. Finlands Svenska Arbetarförbund FSA – Suomen Ruotsalainen Työväenliitto) on SDP:n valtakunnallinen ruotsinkielinen piirijärjestö. FSD:llä on toimistot Helsingissä ja Vaasassa.
Järjestö perustettiin vuonna 1899 ja se on maan vanhin poliittinen järjestö. FSD koostuu 60 puolueosastosta, joissa toimii yhteensä noin 1 788 jäsentä. FSD:llä on yksi kansanedustaja, Maarit Feldt-Ranta Uudenmaan vaalipiiristä.
Säätölapapotkuri

Säätölapapotkuri on vesialuksessa käytettävä potkurityyppi, jossa lapakulmia voidaan muuttaa käytön aikana. Tämä tekee mahdolliseksi aluksen ajamisen eteen- tai taaksepäin halutulla nopeudella potkurin pyörimissuuntaa muuttamatta. Jyrkempi lapakulma tuottaa suuremman ja loivempi lapakulma pienemmän työntövoiman suhteessa kierroslukuun. Kääntämällä lapakulmat "negatiivisiksi" saadaan potkurin työntövoiman suunta käännettyä ja alusta voidaan peruuttaa. 
Eräs tunnetuimpia säätölapapotkurin valmistajia, jonka nimestä on muodostunut eräänlainen potkurityypin synonyymi, on KaMeWa. 
Säätölapapotkuria käytetään myös osana Kaplan-tyyppistä vesiturbiinia, jossa sen muuttuva lapakulma on erittäin iso etu, sillä muuttamalla lapojen kulmaa turbiinin käyttöolosuhteiden mukaan saadaan vesivoimakoneiston hyötysuhde pysymään korkeana hyvin laajalla tehoalueella. Tästä sekä Suomen vesistöjen rakenteesta johtuen erittäin monessa suomalaisessa vesivoimalassa käytetään Kaplan-turbiineita.

Toiminta

Säätölapapotkurin lapakulmia säädetään potkuriakselin sisällä kulkevan säätöakselin avulla. Säätöakselia käyttää potkuriakselin toisessa päässä oleva hydraulisesti toimiva säätölaitteisto, OD-box.
Kaplan-turbiineissa on koko koneen läpi kulkevan koneiston akselin sisällä samanlainen säätötanko (kara) kuin laivakäytöissä, jolla joko annetaan juoksupyörän navalle ohje oikeasta lapakulmasta tai sitten kara ilmoittaa lapojen asennon, ja hydrauliikkaöljyn paineella hoidetaan lapoja liikuttavan servon säätö. Vesivoimakäytössä on koneistoja uusittaessa ja uusissa käytöissä alettu käyttää myös "vesinapaa", jossa lapojen säätövoiman antava servo toimii öljyllä, mutta välitysmekanismi servolta lavoille on veden ja inhibiitin (ruosteenestoaineen) voitelema. Näin saadaan eliminoitua Kaplan-turbiineille tyypillistä öljyvuotojen ongelmaa.
Len Wiseman

Len Wiseman (s. 4. maaliskuuta 1973) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten elokuvasta Varjojen valtakunta. Wiseman on myös käsikirjoittanut ja ohjannut sen jatko-osan Underworld: Evolution. Wiseman ohjasi vuonna 2007 ilmestyneen Die Hard 4.0 -elokuvan, jonka pääosassa nähtiin Bruce Willis.
Wiseman aloitti uransa Tähtiportti-elokuvan apulaiskäsikirjoittajana ja avusti myöhemmin myös Independence Day – Maailmojen sota ja Men in Black – miehet mustissa -elokuvien käsikirjoituksessa. 
Wiseman avioitui näyttelijä Kate Beckinsalen kanssa vuonna 2004 Bel Airissa, Kaliforniassa.
Liikenneturvallisuus

Liikenneturvallisuus tarkoittaa eri tienkäyttäjien turvallisuutta mitattuna onnettomuuksien uhrien lukumäärällä. Keskeisiä riskitekijöitä ovat kuljettajat, ajoneuvot ja liikenneväylät. Liikenneturvallisuuden parantamisen avaintekijöitä ovat kuljettajien asenteisiin ja ajotapaan puuttuminen, ajoneuvojen turvallisuuden kehittäminen ja liikenneväylien ylläpito ja parantaminen.

Ajoneuvon turvallisuus

Vuonna 1997 EuroNCAPilla alettiin testata suosituimpien uusien automallien kestävyyttä erilaisissa onnettomuustilanteissa. Tämä nosti turvallisuuden merkittäväksi kilpailutekijäksi, sillä testeissä havaittiin suuria eroja eri automallien välillä. Liikenneturvallisuuden tutkija Timo Ernvall on sanonut, että riski kuolla vuosimallin 2000 autossa on 30 prosenttia pienempi kuin 1990-luvun alkupuolella valmistetussa autossa. Elektroniikan nopea kehittyminen on myös mahdollistanut onnettomuuksia ehkäisevän ajoneuvotekniikan kehittymisen: Lukkiutumattomat jarrut ja ajonvakautusjärjestelmät ovat yleisiä uusimmissa ajoneuvoissa. Vuosien 2006–2010 liikenneturvallisuusohjelmassa mainitaan myös useita tulevaisuuden järjestelmiä, jotka säätelevät nopeutta ja kaistallapysymistä, varoittavat kuljettajan väsymyksestä, auttavat näkemään pimeässä, estävät ajamasta alkoholin vaikutuksen alaisena, auttavat suunnistuksessa ja nopeuttavat avunpyynnön tekemistä hätätilanteessa. Aina ei kuitenkaan pelkkä tekninen toteutus ole esteenä järjestelmien käyttöönotolle. Asian eteneminen riippuu järjestelmien hinnasta, lainsäädännöstä ja siitä koetaanko järjestelmää edes tarpeelliseksi. Sen vuoksi järjestelmien tutkiminen, analysointi, tiedottaminen ja sen kautta ennakkoluulojen poistaminen on myös tärkeässä osassa ajoneuvotekniikan kehittämisessä.
Asteroidiluokat

Asteroidiluokat ovat  asteroidien osajoukkoja, jotka on luokiteltu spektrin muodon, värin ja joskus albedon perusteella. Niiden ajatellaan vastaavan erilaisia asteroidin pinnan materiaaleja. Luokitusjärjestelmiä on useita erilaisia.
Asteroidien heijastamaa valoa voidaan tutkia spektroskoopilla, ja koettaa analysoida asteroidin koostumusta. Asteroideissa on myös värieroja ja tiheyseroja. Asteroideja on vertailtu meteoriittiluokkiin. Yleisin asteroidityyppi on hiilipitoinen C, joka muistuttaa meteoriiteista eniten hiilikondriitteja. C-tyypin asteroideissa on vettä ja haihtuvia aineita. Seuraavaksi yleisin on silikaatteja, muun muassa oliviinia sisältävä S-tyyppi, jossa on vettä vähän tai ei lainkaan. Rautameteoriitteja vastaavassa M-tyypissä on metallipitoisia asteroideja. Hiilipitoiset C-tyypin asteroidit ovat tavallisempia asteroidivyöhykkeen kaukaisemmassa osassa, jonka etäisyys on 2,7 AU. Silikaattipitoiset ja rautapitoiset keskittyvät sisempään asteroidivyöhykkeeseen alle 2,5 AU:n päähän.
Uljas uusi maailma (kuunnelma)

Uljas uusi maailma on Aldous Huxleyn samannimiseen romaaniin perustuva radiokuunnelma. Sen on ohjannut Martti Vuorenjuuri ja se on tehty Ylen Fabianinkadun studio Iirossa huhti-heinäkuussa 1958. Kuunnelma esitettiin ensimmäisen kerran kutsuvieraille marraskuussa 1959, mutta ensiradiointi tapahtui vasta 3. maaliskuuta 1966. Kuunnelma on ensimmäisiä elektronisen äänitaiteen kokeiluita Suomessa.
Ericus Erici Sorolainen

Ericus Erici Sorolainen (Eerik Sorolainen) (n. 1546–1625) toimi Turun piispana vuosina 1583–1625. Hän toimi myös Viipurin piispana vuoteen 1618. Hän toimi puheenjohtajana vuonna 1602 asetetussa Raamatun suomennoskomiteassa. Komitean kääntämä Raamattu jäi käsikirjoitukseksi eikä sitä ole painettu.
Sorolaisen myöntyväisyydestä johtui, että Juhana III:n Punainen kirja tuli käyttöön Suomessa ja että Sorolainen joutui Kaarle-herttuan epäsuosioon. Tämän vuoksi hän oli vangittuna vuonna 1599 ja hänet pidätettiin virasta vuonna 1605. Sorolainen oli kuitenkin vahvasti luterilaisuuden kannalla. Eerik Sorolaisen mukaan on myös nimetty Erik Sorolaisentie Laitilassa.
Kaukokiito

Kuljetus-, terminaali- ja varastointipalvelut

Kaukokiidon palveluita yrityksille ovat kotimaan kuljetukset ja jakelut, terminaali- ja varastointipalvelut sekä sähköiset palvelut. Kaukokiidolla on Suomessa 29 terminaalia, joiden yhteydessä toimivat sekä kotimaan että ulkomaan terminaalitoiminnot ja nouto- sekä jakelupalvelut. Pääterminaalit sijaitsevat Helsingissä, Turussa, Tampereella ja Lahdessa. Varastopisteitä on lisäksi suurimmilla talousalueilla.

Sertifikaatit

Kaukokiidolle on myönnetty ISO 9001- ja ISO 14001 -sertifikaatit.

Historia

Kaukokiito Oy perustettiin huhtikuussa 1953. Ensimmäinen toimipiste oli Helsingin Hakaniementorilla. Vuonna 1956 Kaukokiito Oy muutti nimensä Helsingin Kaukokiito Oy:ksi.
Suomen Kaukokiito Oy perustettiin vuonna 1958 valtakunnalliseksi katto-organisaatioksi. 
1960-luvun alussa Kaukokiito-järjestelmässä oli mukana yli sata liikenteenharjoittajaa ja noin 600 kuorma-autoa. Suomen Kaukokiito Oy:n tunnuksilla varustetut autot liikennöitsivät Pohjoismaiden lisäksi Keski- ja Etelä-Eurooppaan sekä Neuvostoliittoon.
1970-luku oli voimakkaan laajentumisen aikaa. Kansainvälinen liikenne oli vilkasta. Metsälän terminaali ja ensimmäiset varastohotellit Vantaan Voutilassa ja Tampereella otettiin käyttöön.
1980-luvulla kuljetusalalla tapahtui voimakas keskittyminen ja kilpailu kiristyi. Suomen Kaukokiito Oy keskittyi pelkästään kotimaan tavaralinjaliikenteen kehittämiseen.
1990-luvun alussa Kaukokiidon nouto- ja jakelutoimintoja sekä osia linjaliikenteestä siirrettiin eri yhteistyöyritysten hoidettaviksi. Suomen Kaukokiito Oy:n asema valtakunnallisena katto-organisaationa vakiintui.
2000-luvun alkaessa Kaukokiito eli voimakkaan kasvun aikaa. Kalustoon ja terminaaleihin investoitiin eri puolilla maata. Pääkaupunkiseudun uusi 15 000 neliön suuruinen terminaali valmistui keväällä 2005 Vantaan Voutilaan. 
Vuonna 2003 Kaukokiito juhli 50-vuotista taivaltaan. Samana vuonna ilmestyi historiateos Kaukokiito Suomalainen – 50 vuotta. 
Vuonna 2005 julkaistiin Kaukokiidolle mittatilaustyönä tehty Pate Mustajärven single ”Ajan päivin, ajan öin”. Sen on säveltänyt Yö-yhtyeestä tuttu Olli Lindholm ja sanoittanut Pauli Hanhiniemi (mm. Kolmas Nainen). Kappale soi pitkin vuotta 2005 Kaukokiidon radiomainoksessa Radio Iskelmässä ja Radio Novassa. Kappaleesta tehty musiikkivideo voitti yleisöäänestyksen Levyraati-ohjelmassa huhtikuussa 2005.
Vuonna 2013 Kaukokiito otti käyttöönsä uuden toiminnanohjausjärjestelmän, Repsikan, sekä uuden sähköisen tilausportaalin nimeltään Kaukoputki.
Epistrofos

Epistrofos oli kreikkalaisessa mytologiassa kolmen eri Troijan sotaan osallistuneen miehen nimi, jotka kaikki mainitaan Homeroksen Iliaassa.

Ifitoksen poika

Tunnetuin Epistrofoksista oli Ifitoksen poika ja Skhedioksen veli. Veljensä tavoin myös hän oli Helenan kosijoiden joukossa. Epistrofos ja Skhedios johtivat yhdessä fokislaiset kymmenellä aluksella Troijan sotaan osana kreikkalaisten joukkoja. Päinvastoin kuin veljensä, Epistrofos palasi sodasta elossa kotiin.
Nanda Devin kansallispuisto

Maantiede

Kansallispuisto sijaitsee Rishi Ganga -joen valuma-alueella jäätikkölaaksoissa, jota halkovat pohjois-etelä-suuntaiset selänteet. Nämä nousevat aluetta ympäröiville vuorille, joista korkeimmat ovat Nanda Devi (7 816 m), Trisul (7 120 m), Dunagiri (7 066 m) ja Kalanka (6 931 m). Yhteensä puistossa on 16 huippua, jotka ylittävät 6 000 metrin rajan.
Rishi Ganga jakaa alueen kahtia. Joki alkaa kahdesta jäätiköstä puiston itäosasta ja siihen virtaa vesiä muistakin alueen jäätiköistä. Rishi Ganga on kovertanut uomaansa syvän rotkolaakson, joka muodostaa lähes pääsemättömän rotkon puiston länsiosassa. Rotkon reunat ovat lähes pystysuora kalliota.

Kasvisto

Nanda Devin kansallispuistosta voidaan erottaa kaksi selvää kasvistollista aluetta. Rishin rotkosta löytyy metsää, jossa valtalajeina ovat pindrowpihta, alppiruusujen sukuun kuuluva Rhododendron campanulatum ja himalajankoivu.
Ylemmäs siirryttäessä ilmasto muuttuu kuivemmaksi ja kasvisto alppikasvillisuudeksi. Valtakasviksi nousee katajiin kuuluva puskamainen Juniperus pseudosabina. Edelleen noustessa vuoria ylöspäin katajatkin häviävät hiljalleen ja jäljellä jää ruohoja, sammalta ja jäkäliä.

Eläimistö

Nanda Devin kansallispuisto on tunnettu laajoista sorkkaeläinpopulaatioistaan, joista puolilammasta tavataan runsaslukuisimpana. Puistossa elää yhteensä 14 nisäkäslajia, joihin lukeutuvat myös harvinaiset lumileopardi, sepelkarhu.
Lintulajeja Nanda Devin kansallispuistosta on löydetty 114 ja perhosia 28.
Tappava tunnustus

Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat Tappavan tunnustuksen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Uusklassinen musiikki

Uusklassinen musiikki eli neoklassinen musiikki on 1900-luvun alussa syntynyt länsimaisen taidemusiikin tyylisuunta, jonka perustajana pidetään Igor Stravinskia. Uusklassisessa musiikissa pyrittiin eroon 1800-luvun saksalaisesta romantiikasta, erityisesti Wagnerin vaikutuksesta, ja haettiin vaikutteita klassismin ja erityisesti barokin musiikista. Stravinski kuvasi suhdettaan wagnerilaiseen romantiikkaan toteamalla: "Emme pääse mihinkään siitä, että wagnerilainen draama on pelkkää pöyhkeilyä." Uusklassiselle musiikille tyypillistä on pyrkimys objektiivisuuteen ja asiallisuuteen. Musiikki on usein tanssinomaista, ja siinä on barokkimusiikin innoittama selkeä rytmiikka.
Tunnetuimpia uusklassisia säveltäjiä ovat Igor Stravinski, Paul Hindemith, ranskalainen Les Six-ryhmä ja Benjamin Britten. Suomalaisista säveltäjistä Einar Englund, Yrjö Kilpinen, Einojuhani Rautavaara ja Uuno Klami ovat säveltäneet myös uusklassista musiikkia.
YTK-yhdistys

YTK-Yhdistys ry on tarkoitettu Yleinen työttömyyskassa YTK:n jäsenille ja sen tehtävänä on tarjota jäsenilleen perusturvaan ja arkipäivään liittyviä etuja. Yhdistykseen kuuluu yli 90 000 jäsentä. Jäsenmaksuun (118 € vuonna 2018) sisältyy automaattisesti oikeusturvavakuutus laittoman irtisanomisen varalle ja tapaturmavakuutus vapaa-ajalle. Jäsenistö saa myös oikeudellista työsuhdeneuvontaa.
Gloria Saarinen

Gloria Saarinen (o.s. Manson; s. 21. syyskuuta 1934 Dunedin) on uusiseelantilaissyntyinen, mutta sittemmin kanadalaistunut ja vuonna 1964 Kanadan kansalaisuuden saanut pianisti. Hän opiskeli aluksi Uudessa-Seelannissa. Sitten hänen opettajinaan toimivat Lontoossa ja muualla Euroopassa Frederic Jackson, Friedrich Wuehrer, Richard Hauser, Alfred Cortot, Guido Agnosti ja Abbey Simon. Saarinen asettui vuonna 1963 Calgaryyn, jossa hän sai samana vuonna Harriet Cohen Commonwealth Medalin.
Saarinen on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Menahem Presslerin, Allan Monkin, Mark DuBoisin, Steven Starykin ja Edith Wiensin kanssa. Kamarimuusikkona hän on esiintynyt eri jousikvartettien kanssa, ja hän on konsertoinut monien johtavien orkestereiden kanssa; näitä ovat johtaneet muiden muassa Ernest MacMillan ja Arthur Fiedler. 
Vuonna 1970 Saarinen oli perustamassa One Third Ninth Trioa, jonka kanssa hän soitti, kunnes kokoonpano hajosi vuonna 1981. Vuonna 1988 hän perusti Chinook Trion huilisti Susan Hoeppnerin ja sellisti Ofra Harnoyn (myöhemmin Amanda Forsythin) kanssa. Hän seurasi pianistina Stephanie Sebastiania Canadian Piano Triossa. Hän tilasi teoksia Murray Adaskinilta, Violet Archerilta, Malcolm Forsythiltä, Allan Raelta ja muilta. Hän soitti myös Oscar Petersonin, Srul Irving Glickin, Chan Ka Ninin, Harry Somersin ja muiden teoksia. Hän on opettanut eri opinahjoissa ja perustanut Chinook-pianokilpailun, josta tuli kansallisen tason tapahtuma vuonna 1985.
Saarisen levytysten joukossa ovat Franz Schubertin kaikkien duettojen tulkinnat Arnold Draperin kanssa. Hän on saanut erinäisiä tunnustuksia, kuten Albertan hallituksen palkinnon kulttuurisaavutuksista, joka annettiin hänelle vuoden 1988 talviolympialaisten yhteydessä.
Jussi Jäppinen

Jussi Jäppinen (s. 25. toukokuuta 1948, Joutseno) on suomalainen graafinen suunnittelija ja tietokirjailija. Hänen graafinen suunnittelutoimistonsa on toiminut vuodesta 1984. Hän on julkaissut kymmeniä kuvateoksia sekä useita arkkitehtuuria, rakennettua ympäristöä ja historiaa käsitteleviä tietokirjoja ja karttoja. Hänen laaja väitöskirjansa Oletko koskaan nähnyt kauniin kaupungin? (2005) käsittelee Jyväskylän ruutuasemakaava-alueen kaupunkikuvan kehitystä. Jäppinen on myös tehnyt Jyväskylän vaakunan nykyisen virallisen, entisiä versioita paremmin nykyaikaiseen painotekniikkaan soveltuvan version, joka otettiin käyttöön vuonna 2000. Jäppisen poika on valokuvaaja ja tietokirjailija Juho Jäppinen.