Koltat

Historiaa

Koltat asuivat niin sanotulla koltanmaalla, joka käsitti Suomen ja Norjan Lapin koillisimmat osat sekä Venäjällä Kuolan alueen luoteisosat. 1500-luvulla koltat kääntyivät ortodoksiseen uskontoon ja vanhat pakanalliset uskonnot hävisivät. Akkalansaame kehittyi omaan suuntaansa sen puhujien jouduttua Kantalahden luostarin piiriin, kun taas koltat joutuivat Petsamon luostarin piiriin. Nykyisin akkalansaamelaisia ei enää käsitetä koltiksi.
Koltat ovat käyneet keskustelua hallitsijoiden kanssa jo 1500-luvulla veronkantoon liittyvissä asioissa. Suonikylän ja Nuortijärven vastikään ortodoksisuuteen kastetut koltat Lev Denisov ja Petruška Ivanov ovat valittaneet ensin ruotsalaisista verottajista, sittemmin erityisesti Kuolansuun linnoituksen kauppiaasta Jakuško Zvjagasta, joka on vienyt kohtuuttomia veroja väkivalloin ja kavaltanut niitä itselleen. Alueet ovat olleet Venäjän tsaarille merkityksellisiä, koska sekä Iivana Julma, Boris Godunov että Vasili Šuiski ovat kirjallisesti reagoineet kolttien puolesta.  
Tarton rauhassa 1920 kolttien asuinalue jakaantui kahtia. Osa jäi Suomen puolelle ja osa silloisen Neuvosto-Venäjän, nykyisen Venäjän puolelle. Raja vaaransi koko kolttien identiteetin perinteisen elinkeinojen, poronhoidon, metsästyksen ja kalastuksen vaikeuduttua. Koltat jäivät Petsamon alueella pieneksi vähemmistöksi suomalaisten alettua muuttaa alueelle. Vuonna 1926 heitä oli 1/4 Petsamon alueen asukkaista ja 1930 määrä oli laskenut 1/6:een.
Talvi- ja jatkosodan jälkeen Suomi menetti Petsamon alueen ja Petsamon, Suonikylän ja Paatsjoen koltat evakuoitiin Suomeen: Suonikylän koltat Sevettijärvelle, Paatsjoen koltat Ivalon koillispuolelle ja Petsamon koltat Mustolaan, Sarmijärvelle Nellimiin ja Sevettijärvelle. Identiteettikriisi paheni perinteisen vuotuiskierron loputtua, kun alueet olivat pienentyneet entiselle elämänmuodolle riittämättömiksi. Koltat asutettiin kiinteisiin taloihin ja elämää yritettiin sopeuttaa uusiin suomalaisiin olosuhteisiin. Kuten karjalaiset evakotkin, myös koltat kohtasivat syrjintää.

Koltat nyky-Suomessa

Kolttien ja koltta-alueen elinolojen, toimeentulomahdollisuuksien ja kulttuurin ylläpitämiseksi ja edistämiseksi on voimassa kolttalaki (253/1995). Siinä säädetään laina- ja avustustavoista muun muassa kalastuksen ja poronhoidon sekä koltta-alueen palveluiden edistämiseksi. Laissa on myös säännökset kolttien kyläkokouksista, kyläneuvostoista ja luottamusmiehestä, mitkä pitävät yllä kolttien vanhaa kylähallintoa ja muodostavat virallisen tavan edustaa tätä etnistä ryhmää Suomen valtioon päin.
Saaˊmi Nueˊtt ry on kolttasaamelainen kulttuuriyhdistys, jonka perustajat ovat kolttasaamelaisia kulttuuriaktiiveja. Yhdistys on perustettu Sevettijärvellä marraskuussa 2006 vastaamaan kolttien omaa halua elvyttää ja kehittää kulttuuriaan ja kieltään. Toinen yhdistyksen päätehtävistä on lujittaa hajallaan asuvien kolttasaamelaisten yhteenkuuluvuutta. Saaˊmi Nueˊttin kotipaikka on koltta-alue Inarin kunnassa, vaikka sen aktiiviset toimijat sijoittuvatkin eri puolille Suomea.

Koltat ja uskonto

Koltat ovat nykyään pääosin ortodoksisen kirkon jäseniä. Trifon Petsamolaisen käskystä koltat kastettiin ortodoksiseen uskoon jo 1500-luvun puolenvälin tienoilla. Ortodoksisuus erottaa heitä muista saamelaisista, jotka kuuluvat pääosin luterilaiseen kirkkoon.