google/wiki40b huggingface dataset:
Triglavin kansallispuisto

Triglavin kansallispuisto on vuonna 1981 perustettu Slovenian ensimmäinen ja ainoa kansallispuisto. Kansallispuisto sijaitsee Julisilla Alpeilla ja sen pinta-ala on 880 km².
Triglavin kansallispuiston keskellä sijaitsee 2864 metriä korkea vuori Triglav, joka on koko valtion korkein kohta.
Volžski

Volžski (ven. Во́лжский) on kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla sen sivuhaaran Ahtuban niskalla 16 kilometriä Volgogradista itään. Kaupungin kautta kulkee Volgogradin ja Astrahanin välinen rautatie (Volžskin asema). Asukkaita on 306 400 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunnan synty liittyy Volgan vesivoimalaitoksen rakentamiseen 1950-luvulla. Kaupunki siitä tuli vuonna 1954. Nykyään Volžski on Volgogradin alueen toiseksi suurin kaupunki ja yksi Volgan alajuoksun suurimmista teollisuuskeskuksista. Volgan ylittävä pato on 4,9 kilometrin pituinen ja sen voimalaitos on yhä Euroopan suurin vesivoimala (2582 MW).
Numa Denis Fustel de Coulanges

Numa Denis Fustel de Coulanges (18. maaliskuuta 1830 Pariisi - 12. syyskuuta 1889 Massy) oli ranskalainen historioitsija.
Hän oli bretagnelaista alkuperää. Hänet lähetettiin vuonna 1853 Ateenan ranskalaiseen kouluun, kun hän oli saanut koulutuksensa École normale supérieuressa. Ateenassa hän kirjoitti teoksen Mémoire sur l'île de Chio. Hänestä tuli tohtori Ranskassa vuonna 1858 teoksillaan Vesta-kulttuurista ja roomalaisten Kreikan-valloituksesta. Vuosina 1860–1870 hän oli historian professorina Strasbourgin yliopistossa, missä hän julkaisi teoksen La cité antique (1864). Vuosina 1875–1889 Fustel de Coulanges oli École normale supérieuressä ja aloitti tämän jälkeen uransa keskiajan professorina Sorbonnessa. Vuosina 1875–1889 julkaistiin Fustel de Coulangesin neliosainen pääteos Histoire des institutions politiques de l'ancienne France. Fustel de Coulanges puolusteli tässä teoksessa germaanien kansanvaelluksia.
Fustel de Coulanges mukaan oli syvä kuilu indoeuroopalaisten ja semiittien välillä. Hänen teksteistään Action Française sai vaikutteita.
Hjerkinn

Hjerkinn on kylä Dovressa, Norjassa, Opplandin läänissä. Se on yksi Norjan kuivimmista paikoista vain 222 mm vuotuisella sademäärällään. Dovrebanenin junat menevät kylän ohi päivittäin. Valtatie E6 menee myös kylän läpi. Norjan armeijan ampuma-alue sijaitsee Hjerkinnissä.
Adam Gaudette

Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Gaudettella on erinomaiset hyökkäyspään vaistot ja hyvä runko. Hän osaa pelata monipuolisesti ja on käyttökelpoinen jokaisessa tilanteessa. Gaudette on myös joukkueelleen käänteentekevä pelaaja. Hänen tulisi kuitenkin hyödyntää kokoaan paremmin ja lisätä voimaa maksimoidakseen potentiaalinsa NHL-tasolla. Gaudettella on parannettavaa myös aloituksissa ja puolustuspelaamisessa.

Seuraura

Gaudette kävi high schoolin Thayer Academyssa, jonka jälkeen Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet USHL:n varaustilaisuudessa 2014. Gaudette siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Hän voitti RoughRidersin sisäisen tehotilaston lukemalla +23.
Vancouver Canucks varasi Gaudetten viidennellä kierroksella 149. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Vuosina 2015–2018 hän kävi Northeastern Universityn yliopistoa. Gaudette oli Freshman -vuotenaan 2015–2016 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Hän ratkaisi NU:lle Hockey Eastin mestaruuden tehtyään joukkueen 5–4-voittomaalin Boston Collegea vastaan NCAA:n ssemifinaalissa. Sophomore -vuotenaan 2016–2017 Gaudette oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 26+26=52. Hän sijoittui myös koko Hockey Eastin maalipörssissä toiseksi joukkuetoverinsa Zach Aston-Reesen jälkeen sekä jakoi pistepörssin neljännen sijan Notre Damen Anders Bjorkin ja Lowellin Joseph Gambardellan kanssa. Gaudette valittiin kauden päätteeksi sarjan kolmanteen tähdistökentälliseen.
Junior -vuotenaan 2017–2018 Gaudette nousi Northeasternin varakapteeniksi. Hän voitti tehoilla 30+30=60 koko NCAA:n piste- ja maalipörssin. Gaudette valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin vuoden pelaajaksi, palkittiin eniten ottelutähtiä keränneenä pelaajana Three Stars Awardilla sekä valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hänet palkittiin myös koko NCAA:n parhaana pelaajana Hobey Baker Awardilla.
Yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2018 Gaudette teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Hän liittyi heti seuran NHL-joukkueen vahvuuteen. Gaudette teki NHL-debyyttinsä runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 30. marraskuuta 2018 Edmonton Oilersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.39 minuuttia. Gaudette pelasi kevään aikana NHL:ssä viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

Maajoukkueura

Gaudette pelasi alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa.

Muuta

Gaudetten pikkuveljet Brady ja Cam pelaavat NAHL-junioriliigan Northeast Generalsissa.
Jonathan Gilbert

Jonathan Gilbert (s. 10. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten NBC:n tuottamasta televisiosarjasta Pieni talo preerialla, jossa hän näytteli Willie Olesonia vuosina 1974–1983.
Näyttelijät Barbara Crane (o.s. Cowan) ja Paul Gilbert ovat Gilbertin adoptiovanhempia. Hänen sisarensa ovat näyttelijä Melissa Gilbert, joka esitti Laura Ingallsia Pienessä talossa preerialla, sekä näyttelijä Sara Gilbert. 
Jonathan Gilbert on yksi kuudesta näyttelijästä, jotka esiintyivät Pieni talo preerialla -sarjassa alusta loppuun saakka, lukuun ottamatta pilottielokuvaa. Muut viisi ovat Michael Landon, Melissa Gilbert, Richard Bull, Kevin Hagen ja Dabbs Greer.
Sarjan päätyttyä Gilbert valmistui Hamilton Collegesta sekä myöhemmin Bernard M. Baruch College's Zicklin School of Businessistä. Hän on työskennellyt myös pörssivälittäjänä New Yorkissa.
Sassi di Matera

Historiaa

Sassissa on satoja huokoiseen kallioon koverrettuja asuntoja ja muun muassa kirkkoja, jotka ovat olleet yhtä mittaisessa käytössä tuhansia vuosia. Sitä pidetään yhtenä Italian pisimpään asuttuina olleista paikoista. 1980-luvulle asti asumuksia pidettiin slummeina, koska ne ovat hädin tuskin ihmisasumuksiksi kelpaavia loukkoja. Viime vuosikymmeninä niitä on kehitetty matkailukohteiksi.

Elokuvat

Materassa on kuvattu monia tunnettuja elokuvia, muun muassa Matteuksen evankeliumi (1964), Kauhujen kylä (1972), Kristus pysähtyi Eboliin (1979), The Passion of the Christ (suom. Kristuksen kärsimyskertomus, 2004),  The Omen (2006), Matkalla Beetlehemiin (2006), 007 Quantum of Solace (2008), Ben-Hur (2016), Wonder Woman (2017) ja Mary Magdalene (2018).
SKP:n Joensuun piirijärjestö

Historia

SKP:n puolueriidan alussa Joensuun piiri oli puolueen enemmistön hallussa, mutta taistolainen oppositio nousi enemmistöksi 1970-luvun alussa. Joensuu oli SKP:n piireistä ainoa, joka vaihtoi suuntautumistaan 1960-luvun lopun jälkeen. Joensuun piiri erotettiin vanhasta SKP:sta vuonna 1985 muiden oppositiopiirien tapaan, jonka jälkeen se siirtyi SKP:n järjestöjen keskuskomitean (myöh. SKPy) alaisuuteen. SKP:n enemmistö perusti tilalle SKP:n Pohjois-Karjalan piirijärjestön.
Diane Ladd

Diane Ladd (s. 29. marraskuuta 1935) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Alice ei asu enää täällä (1974), Chinatown (1974), Grace Kelly – ruhtinattaren tarina (1983), Rambling Rose (1991) ja Joy (2015).
Ladd on voittanut Golden Globen 1981 ja ollut ehdolla kolmen muun saajaksi. Hän voitti myös Baftan 1976 ja on ollut kolmesti ehdolla sekä Oscar- että Emmy-palkintojen saajaksi. 
Ladd oli 1960-luvulla naimisissa Bruce Dernin kanssa. Ensimmäinen, vuonna 1961 syntynyt tytär hukkui tapaturmaisesti puolitoistavuotiaana. Vuonna 1967 syntynyt tytär Laura Dern on näyttelijä.
The Dream Team (piraattiryhmä)

The Dream Team (TDT) oli PC-pelien parissa toiminut kräkkeriryhmä. 1990-luvun alkupuolella se oli pari vuotta yksi aktiivisimmista PC-pelien kopiosuojauksia murtaneista piraattiryhmistä.
TDT:n historia alkoi ilmeisesti Kaos-nimisestä demoryhmästä Ruotsissa vuonna 1988. Seuraavana vuonna nimensä The Dream Teamiksi muuttanut ryhmä ryhtyi murtamaan kopiosuojauksia noin vuonna 1990 yhdysvaltalaisen The Humble Guysin inspiroimana. 1990-luvun alussa se oli hetken aikaa liitossa muun muassa Tristar & Red Sector Incorporatedin ja Amiga-ryhmä Skid Row'n kanssa. Lähinnä eurooppalaisista ja yhdysvaltalaisista jäsenistä koostunut TDT oli todennäköisesti aktiivisimmillaan vuosina 1992–1993. Tämän jälkeen sen toiminta alkoi hiipua, kun ryhmän johtohahmo, Hard Core, halusi lopettaa ja keskittyä elämäänsä. Hard Coren jätettyä TDT:n vuonna 1994 muutamat sen jäsenet yrittivät pitää toimintaa yllä, mutta parin vuoden sisällä TDT käytännössä katosi.
Nonna Mordjukova

Nonna Viktorovna Mordjukova (ven. Но́нна Ви́кторовна Мордюко́ва; s. 25. marraskuuta 1925 Kostjantynivka, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 6. heinäkuuta 2008 Moskova, Venäjä) oli venäläinen näyttelijä, joka teki pitkän uran elokuva-alalla. Hänen keskeisimmät elokuvansa tehtiin Neuvostoliiton aikana, mutta hän teki vielä muutamia rooleja maan hajoamisen jälkeen.

Nuoruus

Nojabrina Mordjukova syntyi Kostjantynivkassa, ja hänen vanhempansa olivat Viktor ja Irina Mordjukova. Hän sai nimensä Nojabrina synnyinkuukaudestaan marraskuusta. Hänen kutsumanimensä Nonna oli puolestaan deminutiivi Nojabrinasta.
Mordjukova eli lapsuutensa paikkakunnalla, jossa hänen äitinsä työskenteli kolhoosin puheenjohtajana. Siellä hän vietti myös toisen maailmansodan aikaisen saksalaisvaltauksen.

Ura

Mordjukova haaveili jo nuorena urasta näyttelijänä, ja hän opiskeli 1945–1950 valtiollisessa elokuvainstituutissa. Opiskeluaikana hän teki elokuvadebyyttinsä Sergei Gerasimovin elokuvassa Nuori kaarti (1948). Mordjukova esitti siinä pääroolia. Hänestä tuli elokuvan myötä tunnettu kansan keskudessa, ja hän sai siitä Stalin-palkinnon.
Mordjukovalla oli pieni roli Vsevolod Pudovkinin elokuvassa Kotiinpaluu, mutta todellisen läpimurtonsa hän teki vuonna 1956 ensi-iltansa saaneessa Mihail Šveitserin elokuvassa Tšužaja rodnja. Hänelle alettiin tämän jälkeen tarjota säännöllisesti päärooleja.
Nikita Hruštšovin sanouduttua vuonna 1956 irti Stalinin henkilökultissa elokuvateollisuuskin vapautui hieman. Mordjukovaa tämä auttoi siinä mielessä, että hän pystyi valitsemaan monipuolisempia rooleja. Budimir Metalnikov kirjoitti suoraan Mordjukovalle elokuvan Prostaja istorija (1960). Siinä hän oli jälleen maaseutunainen, mutta rooliin sijoittui draaman lisäksi komediaa. Predsedatel (1964) oli puolestaan poliittisesti rohkea elokuva, sillä siinä hän näytteli oman maatilan omistaneen maanviljelijän vaimoa, jolla oli lapsi saksalaisen sotilaan kanssa.
Aleksandr Askoldov kirjoitti elokuvan Komissaari (1967) Mordjukovalle. Se kiellettiin kuitenkin 20 vuodeksi, ja Askoldov sai sen tekemisestä erilaisia tuomioita. Se julkaistiin lopulta perestroikan ja glasnostin aikana, jolloin se keräsi kansainvälistä suosiota. Elokuva palkittiin muun muassa hopeisella karhulla Berliinin elokuvajuhlilla.
Mordjukova näytteli 1960-luvulla myös historiallisissa elokuvissa. Hänen elokuviinsa kuuluvat muun muassa Konstantin Voinovin Naimapuuhat (1965). Mordjukovan parhaiten menestyneimpiin elokuviin kuuluu komedia Briljanttikäsi (1968). Leonid Gadai oli erikoistunut komedioihinsa, ja Mordjukov esiintyi myös hänen vuoden 1977 elokuvassaan Inkognito iz Peterburga. Toinen komediaohjaaja, Eldar Rjazanov puolestaan otti hänet päärooliin elokuvaansa Asema kahdelle (1983).
Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen Mordjukovan ura alkoi jo hiipua. Viimeisten 15 elinvuotensa aikan ahän näytteli vain kolmessa elokuvassa. Vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Mama oli hänen viimeinen elokuvansa. Hän jäi eläkkeelle tämän jälkeen, mutta hän kirjoitti vielä muistelmansa.
Mordjukova eli viimeiset vuotensa valtion hankkimassa moskovalaisessa asunnossa.
Leonard Typpö

Leonard Typpö (aik. Alatyppö,   29. tammikuuta 1868 Rautio – 27. kesäkuuta 1922 Rautio) oli kalajokilaaksolainen runoilija, kansanedustaja, maanviljelijä ja vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen maallikkosaarnaaja.

Maanviljelijä

Typön vanhemmat olivat talollinen Kaarle Alatyppö ja Lovisa Alatyppö. Vuonna 1886 Typpö avioitui Fredrika Sipilän kanssa. Sipilä kuoli vuonna 1896 ja Typpö solmi uuden avioliiton Anna Lyydia Sorvarin kanssa vuonna 1902.

Kansanedustaja

Typpö pyrki eduskuntaan Oulun eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli ensiksi Suomalaisen puolueen edustaja vuosina 1911–1914 ja 1917–1918. Vuonna 1918 hän siirtyi Kokoomukseen ja oli edustajana vuosina 1918–1921. Eduskunnassa hän toimi lakivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.

Runoilija

Leonard Typpö kirjoitti uskonnollisia runoja, joita on Virsikirjassa ja Siionin laulut -kokoelmassa. Virret 105 (Aurinkomme ylösnousi) ja 180 (Jeesus sanoi omillensa) ovat Typön käsialaa.
Hydroboraatio

Hydroboraatio on kemiallinen reaktio, jossa hiiliatomien väliseen kaksoissidokseen tai kolmoissidokseen liittyy boori ja vetyatomi ja tuotteena muodostuu organoboraani. Hydroboraatio voi tapahtua myös molekyyleille, joiden rakenteessa on hiilen ja heteroatomin, kuten typen tai hapen välinen kaksois- tai kolmoissidos esimerkiksi ketoneille tai aldehydeille, imiineille tai nitriileille. Hydroboraatioreaktio on tärkeä reaktio orgaanisessa kemiassa, koska niitä käytetään useissa orgaanisen kemian synteeseissä välituotteina. Hydroboraatioreaktion tutkiminen toi Herbert C. Brownille Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1971.
The Show: The Soundtrack

The Show (Original Soundtrack) on vuonna 1995 julkaistu hip hop-soundtrack elokuvasta The Show. Albumin julkaisusta vastaa Def Jamin Russell Simmons. Soundtrack ylsi parhaimmillaan 4. sijalle Billboard 200-listalla ja saavutti platinarajan vuoden 1995 loppupuolella. Soundtrackilla esiintyy lukuisia kuuluisia rap-artisteja, kuten muun muassa 2Pac, Method Man, Dr. Dre, Snoop Doggy Dogg, LL Cool J ja The Notorious B.I.G..
Dan O’Herlihy

Daniel ”Dan” O’Herlihy (1. toukokuuta 1919 Wexford, Irlanti – 17. helmikuuta 2005 Malibu, Kalifornia) oli irlantilainen näyttelijä.
O’Herlihy sai Oscar-ehdokkuuden Robinson Crusoen roolistaan vuonna 1954. Hänet muistetaan myös kahdesta ensimmäisestä RoboCop-elokuvasta.
Heikki Laurila

Heikki Risto Ylermi Laurila (s. 15. toukokuuta 1934) on suomalainen kitaristi. Hän on esiintynyt sekä oman yhtyeensä kanssa (noin sata kappaletta) että useiden muiden yhtyeiden levyillä. Laurila on Suomen levyttänein muusikko yli 7 000:n levytetyn kappaleen määrällä. Laurila on luotettu studiomuusikko, koska omaksuu kappaleet erittäin nopeasti ja on tyylilajien suhteen laaja-alainen. Heikki Laurila on Suomen eniten levyttänyt studiomuusikko kautta aikojen. Hän oli ollut Gramexin tilastojen mukaan mukana 7 272 levytyksellä vuoteen 2008 mennessä. Laurila käytti Gibson ES-175-, Fender Stratocaster- ja Gibson Les Paul -kitaroita.
Laurila on soittanut myös mandoliinia ja banjoa sekä sovittanut useita kappaleita. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1999. Jäätyään eläkkeelle vuonna 2000 Laurila on jättänyt soittamisen lähes kokonaan.
Laurilan puoliso on laulaja Ritva Mustonen ja heidän tyttärensä lapsitähtenä tunnetuksi tullut Mari Laurila.
Mikko Virkki

Michel (Mikko) Virkki (15. marraskuuta 1870 Valkjärvi – 1921 jälkeen, Venäjä) oli huvilanomistaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja, joka siirtyi Suomen sisällissodan jälkeen Venäjälle.
Virkin vanhemmat olivat talollinen Petter Virkki ja Helena Virkki. Hän kävi kansakoulun ja oli sitten kaupanhoitajana, mäkitupalaisena, mökkiläisenä ja huvilanomistajana Kivennavalla ja Terijoella. Virkki oli SDP:n kansanedustajana 1908–1909, 1910–1914 ja 1917 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Kivennavan osuusliikkeen hallintoneuvoston puheenjohtajana ja jäsenenä adressitoimikunnassa joka vastusti Kivennavan ja Uudenkirkon kuntien yhdistämistä Pietarin kuvernementtiin. 
Suomen sisällissodan aikana Virkki oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen, ja sodan loppuvaiheessa hän siirtyi Venäjälle, jossa hän oli jäsenenä Pietarin suomalaisessa keskuskomiteassa. Virkki haavoittui Kuusisen klubin ammuskelussa 31. elokuuta 1920. Vuonna 1921 hän toimi Venäjän kommunistisen puolueen suomalaisten jaosten keskustoimiston rahastonhoitajana mutta sen jälkeen hänen vaiheistaan ei tiedetä. Mikko Virkin vaimo Katariina Virkki kuoli vuonna 1942 nälkään Leningradissa piirityksen aikana. 
Virkki oli naimisissa vuodesta 1894 Katariina Pyykön kanssa. Heidän tyttärensä Aliisa Virkki (s. 1898) meni naimisiin 1921 punaupseeri Simo Suden kanssa.
Aaron Alexandre

Aaron Alexandre (1766 – 1850) oli saksalais-englantilais-ranskalainen kirjailija, opettaja ja shakinpelaaja. Alexandre syntyi Hohenfeldissä ja oli vanhin perheen kolmesta veljestä. Hänestä tuli rabbi ja hän antoi luentoja hepreaksi ja ranskaksi. Hän muutti Pariisiin vuonna 1793, jossa hän opetti saksaa useissa yliopistoissa. Lopulta Alexandre päätyi shakin pariin ja shakista tuli hänen päätyönsä.
Alexandre kirjoitti kaksi merkittävää shakkikirjaa: Encyclopédie des Échecs (1837) ja The Beauties of Chess. Näistä aiemmassa hän ensimmäisenä käytti kuningatarpuolen tornituksesta merkintää 0-0-0. Johann Allgaier oli jo 1811 käyttänyt tornituksesta notaatiota 0-0, mutta erottanut eri puolten tornitukset kirjainsymbolilla.
Jára Cimrman

Jára Cimrman tai Jára da Cimrman on Zdeněk Svěrákin ja Jiří Šebánekin keksimä kuvitteellinen henkilö, tšekkiläinen nero. Žižkovin teatterissa esitetään hänen näytelmiään ja "tieteellisiä" esityksiä hänen elämästään.

Elämäkerta

Jára Cimrman syntyi Wienissä joskus 1856 ja 1883 vuosien välillä (matrikkelin epäselvän käsialan mukaan se voi olla myös 1864, 1874, 1868 ja 1884). Hänen isänsä oli räätäli Leopold Cimrman, hänen äitinsä oli itävaltalainen näyttelijä Marlen Jelínková-Cimrmanová. Hänellä ei ollut onnellinen lapsuus, koska hänen isänsä ilmoitti hänet tšekkiläis-wieniläiseen kouluun ja hänen äitinsä samaan aikaan itävaltalaiseen. Kuitenkin Cimrman piti itseään tšekkiläisenä, minkä todistaa viimeinen merkintä hänen päiväkirjassaan, missä kerrotaan, että Cimrman kaipasi "nähdä syntymämaansa Böhmen". Viimeisen kerran hänet nähtiin vuonna 1914 Liptákovissa, Jizera-vuorilla Pohjois-Tšekissä.

Tuotanto

Jára Cimrman oli suurimpia tšekkiläisiä näytelmäkirjailijoita, runoilijoita, muusikkoja, opettajia, matkustajia, filosofeja, keksijöitä, kriminalisteja sekä urheilijoita silloisena aikana. Hän ei elänyt saadakseen yleistä tunnustusta. Vasta Dr. Hedvábnýn löytämä arkku ja sen sisältämät dokumentit antoivat yleisölle mahdollisuuden tutustua Cimrmanin nerouteen.
Jára Cimrman esitti Panaman kanavan suunnitelman amerikkalaiselle hallitukselle samannimisen oopperan libreton yhdessä. Saksasta passittaneena hän alkoi kätilöksi Sveitsissä ja itse toimi tässä ammatissa jonkin aikaa. Arkista elämää tutkiessa nälkäistä heimoa paossa hän ohitti pohjoisnavan vain seitsemän metrin etäisyydeltä. Paraguayssa hän perusti marionettiteatterin. Wienissä hän perusti kriminalisti-, musiikki- ja balettikoulun. Hän oli kirjeenvaihdossa George Bernard Shawn kanssa uhmamielisen irlantilaisen vastaamatta. Hän keksi jogurtin. Epäitsekkäästi hän auttoi monia maailman suurimpia: Curien avopuolisoille hän vei selässään kellariin 45 pikivälkekoppaa, avusti professori Buriania ensimmäisen eettisen kirurgian kanssa, löysi vuokra-asunnon Eiffelille, korjasi runoilijan J.V. Sládekin tunnetun runon Metsäkaivo irstaan lopetukseen, Anton Tšehoville hän kehui kertomuskirjaa ja lannoitti hänen kirsikkapuistonsa. Hän oli myös ekstermismin filosofian suunnan luoja.

Elokuvat

Vuonna 1969 filmattiin pseodo-dokumentti Jälki menee Liptákoviin (Stopa vede do Liptákova). Vuonna 1983 Zdeněk Svěrák ja Ladislav Smoljak filmasivat menestyksellisen elokuvan Cimrmanin elämästä Jára Cimrman makaava, nukkuva (Jára Cimrman ležící, spící) ja seuraavana vuonna seurasi heidän elokuvansa Liuottanut ja päässyt (Rozpuštěný a vypuštěný), joka pohjautuu Cimrmanin näytelmään Murha salonkivaunuosastossa .

Suurin tšekkiläinen

Vuoden 2005 alussa ČT-kanava aloitti Suurimman tšekkiläisen äänestyksen. Ehdokkaat olivat kuninkaita, kansansankareita, presidenttejä ja taiteilijoita. Kuitenkin 15. tammikuuta Jára Cimrman näytti voittavan äänestyksen. Valitettavasti hänet poistettiin kilpailusta hänen fiktiivisyytensä johdosta. Tätä päätöstä kritisoitiin ja laadittiin anomuskirjelmä, jotta Cimrman tulisi valittavaksi, mutta yritys ei onnistunut.
IRCnet

IRCnet on yksi suurimmista IRC-verkoista. Suomessa IRC on yleensä ymmärretty nimenomaan IRCnet-verkkona. Suomalaiset IRC-palvelimet sijaitsevat pääosin tässä verkossa.

Historia

IRCnet muodostui eräänlaisena haarautumana EFnetistä vuonna 1996 operaattorien valtaoikeuksia ja nicknamejen törmäystilanteissa sovellettavaa palautuskäytäntöä koskeneen kiistan myötä. 
Huhun mukaan IRCnet syntyi virallisesti kun suuri yhdysvaltalainen EFnet-palvelin katkaisi linkkinsä eurooppalaisiin palvelimiin varoituksetta jättäen näin syntyneen eurooppalaisen yhteisön itsenäistymään. Eurooppalaiset EFnetin palvelimet liittyivät IRCnetiin ja saivat myöhemmin seuraa myös vastaavista japanilaisista ja australialaisista palvelimista.
EFnetistä irtautuneen verkon sisään jäi myös maailman ensimmäinen IRC-palvelin (tolsun.oulu.fi) ja tämän vuoksi uuden verkon nimeksi omaksuttiin IRCnet, jota oli aikaisemmin käytetty yleisnimenä mille tahansa IRC-verkolle.
IRCnet on ollut yksi suurista IRC-verkoista synnystään asti. Alkuaikoina verkko oli toisella sijalla EFnetin jälkeen, mutta nousi muutamaksi vuodeksi 2000-luvun alussa maailman suurimmaksi verkoksi. Vuodesta 2002 muut verkot ohittivat IRCnetin käyttäjämäärässä nopean kasvunsa vuoksi, mutta IRCnetin käyttäjämäärät kasvoivat myös vuoteen 2005 asti saavuttaen 125 000 samanaikaisen käyttäjän huippumäärän. Mainitusta vuodesta eteenpäin IRCnetin käyttö ja palvelinten määrä on hiipunut hitaasti.

Nykytila ja verkon luonne

IRCnetissä on vuonna 2013 keskimäärin 60 000 samanaikaista käyttäjää ja hieman alle 30 palvelinta. Näillä määrillä IRCnet sijoittuu kolmanneksi suurimmaksi IRC-verkoksi maailmassa freenoden ja Quakenetin jälkeen.
IRCnet on IRC-verkkona hyvin perinteinen ja siitä puuttuu monia muiden verkkojen teknisiä ominaisuuksia. IRC-operaattorit eivät valvo tiukasti kanavia ja IRCnetillä ei ole erityistä "tarkoitusta", vaan verkko on tarkoitettu yleiseen keskusteluun vaihtelevista aiheista.
Ratarahti

Ratarahti Oy on suomalainen yksityinen rautatieyhtiö, joka aloitti toimintansa vuonna 2013. Yritys toimii Kaakkois-Suomessa. Yrityksen perustaminen ja liikennöinti perustuvat tavaraliikenteen avautumiseen kilpailulle. Yrityksellä on 13 veturia. Yrityksen on tarkoitus ryhtyä kilpailemaan kilpailulle avautuvassa Venäjän yhdysliikenteessä.
Rautateiden tavaraliikenne avautui kilpailulle vuonna 2007. Ratarahti oli ensimmäinen luvat saanut yksityinen rautatieyhtiö Suomessa. Ratarahti jätti toimilupahakemuksen maaliskuussa 2012. Liikenne- ja viestintäministeriö myönsi luvan 15. toukokuuta 2012 ja se tuli voimaan 1. elokuuta 2012.
Norjan rakettivälikohtaus

Norjan rakettivälikohtaus (tai Black Brant -uhka) oli muutaman minuutin kestänyt tapahtuma neljä vuotta kylmän sodan päättymisen jälkeen 25. tammikuuta 1995. Tapahtuma sai alkunsa, kun norjalaiset ja yhdysvaltalaiset tiedemiehet laukaisivat kiertoradalle Black Brant -luotainraketin Andøyan rakettikoealueella Norjan luoteisrannikolla. Norjan ulkoministeriö oli lähettänyt rutiininomaisesti viestin 21. joulukuuta 1994 naapurimaille, Venäjä mukaan lukien, jossa se kertoi tutkimusraketin tulevasta laukaisusta ajanjaksolla 15. tammikuuta – 10. helmikuuta 1995 sääolosuhteista riippuen. Viesti ei kulkeutunut Venäjän hallinnon sisällä tutkajärjestelmästä vastaavalle taholle.
Raketti, joka kuljetti välineistöä revontulien tutkimukseen Huippuvuorien yläpuolella, lensi 1 453 kilometrin korkeuteen ylettävää pohjoista ilmakäytävää, joka yhdistää Pohjois-Dakotan Minuteman III -siilot Moskovaan. Ydinaseet asetettiin Venäjällä hälytystilaan ja ydinasesalkku tuotiin presidentti Boris Jeltsinille, jonka täytyi päättää, laukaistako ydinisku Yhdysvaltoja vastaan. Edelleenkään ei ole selvyyttä eikä varmennusta sille, valittiinko raketin rata vahingossa vai aiheuttiko sen tekninen tai tietokonevirhe. Eräs versio tapahtumista väittää Yhdysvaltojen käyttäneen liittolaisensa rakettia testaamaan Venäjän ohjushavaintojärjestelmää – Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisenä aikana Venäjän puolustus- ja hyökkäyskapasiteettia pidettiin vähintäänkin kyseenalaisena.