google/wiki40b huggingface dataset:
Rogier van der Weyden

Rogier van der Weyden (ransk. Rogier De La Pasture; 1399/1400 Tournai, Belgia – 18. kesäkuuta 1464 Bryssel, Belgia) oli flaamilainen taiteilija, joka oli aikansa merkittävimpiä taiteilijoita pohjoisessa Euroopassa. Hänen aiheensa olivat pääosin uskonnollisia, mutta hän maalasi myös maallisia aiheita (hävinneet) sekä kasvokuvia.
Van der Weyden käytti maalauksissaan öljymaaleja, mistä johtuen hänen teostensa värit vaikuttavat tavallista syvemmiltä. Hänen maalauksiaan vietiin myös Etelä-Eurooppaan, minkä ansiosta öljymaalien käyttö renessanssitaiteessa yleistyi. 
Van der Weyden oli maalarimestari Robert Campinin oppilas vuoden 1427 aikoihin. Van der Weyden muutti 1435 Brysseliin, missä hän asui kuolemaansa vuoteen 1464 saakka. Van der Weydeniltä ei ole säilynyt maailmalle ainoatakaan nimikirjoituksella varustettua maalausta.
Rusotuonenpuu

Ulkonäkö ja koko

Rusotuonenpuu kasvaa 10–15 metriä korkeaksi. Runko on mutkainen ja ohut. Puuaines on tummaa ja kovaa. Luontaisella levinneisyysalueella se pudottaa kuivana kautena lehtensä. Siemenet ovat myrkyllisiä. Laji vesoo voimakkaasti ja sitä on helppoa lisätä myös suvuttomasti pistokkaista.

Levinneisyys

Luonnonvaraisena rusotuonenpuuta tavataan Meksikon ja Keski-Amerikan alavilla alueilla, joilla on selkeä sade- ja kuivankauden vaihtelu. Villiintyneenä viljelykarkulaisena lajia tavataan lähes koko tropiikin alueella.

Käyttö

Rusotuonenpuu on monikäyttöinen puulaji. Perinteisesti sitä on käytetty peltometsäviljelyksessä esimerkiksi kaakaon kanssa. Tällöin rusotuonenpuu suojaa viljelyksiä liialta auringonpaahteelta ja lehtikarike lannoittaa maata. Laji myös sitoo erittäin hyvin typpeä maaperään. Puun myrkyllisistä siemenistä valmistetaan käymisteitse rotanmyrkkyä. Karjankasvattajat käyttävät katkaistuja, voimakkaasti vesovia rusotuonenpuun lehtiä karjanrehuksi. Vaikka puun siemenet ovat myrkyllisiä, lehdet ovat erittäin proteiinipitoista rehua karjalle. Puuaines ei kelpaa rakennuspuuksi, mutta sitä käytetään polttopuuna. Lajia kasvatetaan myös varjoa antavana aidannepuuna.
Yhdysvaltain liikenne

Yhdysvaltain liikenne kulkee pitkin teitä, rautateitä, vesiväyliä ja ilmateitse. Lyhyillä matkoilla tärkein kulkuneusvo on henkilöauto, pitemmillä matkoilla lentoliikenne on merkittävässä asemassa.
Autolla on ollut merkittävä osa Yhdysvaltain kaupungistumisessa ja se on pääasiallinen kulkuneuvo useimmille. Liittovaltio suunnitteli osavaltiosta toiseen tärkeimpien kaupunkien välillä kulkevien nopeiden moottoriteiden Interstate Highway -järjestelmää 1930-luvulta asti. Ensimmäiset tieosuuden rakennettiin 1940-luvulla, mutta koko verkosto valmistui vasta 2000-luvun alussa. Teiden liittymät on numeroitu, joko järjestyksessä lännestä itään ja etelästä pohjoiseen, tai tien alkupisteestä lasketun mailimäärän mukaan. Järjestelmän pisimmät tiet ovat I-90 Seattlesta Bostoniin ja I-80 San Franciscosta New Jerseyn Teaneckiin; kumpikin näistä on noin 5 000 km pitkä. Ajokortin saamisen edellytykset vaihtelevat osavaltioittain. Toisaalla ajokortti-ikä on 16, toisaalla 18 vuotta, ja joissakin osavaltioissa ajo-opetuksen voi aloittaa jo 14-vuotiaana.
New Yorkin metro on yksi maailman käytetyimmistä maanalaisista liikenneverkostoista, nykyisin kuudennella sijalla Tokion, Moskovan, Soulin, Shanghain ja Pekingin jälkeen. Rautatie on henkilöliikenteessä asukaslukuun nähden varsin vähän käytetty. Rautateitä maassa on 240 000 kilometriä. Sen pääasiallinen käyttötarkoitus on rahtiliikenne. Amtrak hoitaa pitkän matkan matkustajaliikennettä, mutta monissa suurissa kaupungeissa on lisäksi lähijunaliikennettä. Pitkän matkan linja-autoyhtiöistä tunnetuin on Greyhound.
Lyhyet matkat tehdään yleensä henkilöautoilla, pitkät lentokoneilla. Matkustajamäärillä mitattuna 17 maailman 30:stä vilkkaimmasta lentoasemasta on Yhdysvalloissa, mukaan lukien maailman vilkkain Atlantan kansainvälinen lentoasema Hartsfield-Jackson. Rahtimäärillä mitattuna 11 maailman 30:stä vilkkaimmasta lentokentästä oli Yhdysvalloissa, mukaan lukien maailman toiseksi vilkkain Memphisin kansainvälinen lentoasema. Kaikkiaan Yhdysvalloissa on 15079 lentokenttää, enemmän kuin missään muussa maailman valtiossa.
Yhdysvaltojen kauppalaivastoon kuuluu 418 alusta. Lisäksi yli 700 muihin maihin rekisteröityä alusta on yhdysvaltalaisessa omistuksessa. Suurimmat rahtisatamat ovat Baton Rouge, Corpus Christi, Houston, Long Beach, Los Angeles, New Orleans, New York, Plaquemines, Tampa ja Texas City. Risteilyalusten lähtöpaikkoina toimivat Miami (2,03 miljoonaa matkustajaa vuonna 2009, Florida), Port Everglades (1,3 miljoonaa, Florida), Port Canaveral (1,2 miljoonaa, Florida), Seattle (430 000, Washington) ja Long Beach (415 000).
Bausch & Lomb

Bausch & Lomb on vuonna 1853 perustettu newyorkilainen yritys, joka valmistaa piilolinssejä ja lääkkeitä silmäsairauksiin. Yhtiön ovat perustaneet saksalaiset John Jacob Bausch ja Henry Lomb.
Yrityksen tunnetuin tuotemerkki oli Ray-Ban vuodelta 1937. Se myytiin vuonna 1999 Luxotticalle.
Vuonna 2013 kanadalainen lääkealan yritys Valeant Pharmaceuticals osti Bausch & Lombin 8,7 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.
Uudenkaarlepyyn vaakuna

Uudenkaarlepyyn vaakuna on saanut aiheensa tervakaupasta, jolla oli suuri merkitys Pohjanmaan satamakaupungeille 1600–luvulta alkaen. Aihe on peräisin vuonna 1620 vahvistetusta kaupunginsinetistä. Alkujaan Uudenkaarlepyyn vaakunan väritys oli yhtenevä Kokkolan vaakunan kanssa, mutta vaakunaa uusittaessa väritystä vaihdettiin liittyen osittain vanhoihin perinteisiin ja osittain erojen luomiseksi vaakunoiden välille.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kilvessä pystyyn asetettu kultainen tervatynnyri, jonka kannesta ja molemmista sivuista kultaiset, punakielekkeiset tulenlieskat lähtevät.” Vaakunan on piirtänyt uudelleen Gunnar Clément, ja se vahvistettiin käyttöön 19. marraskuuta 1943.
Bushin oppi

"Bushin oppi" (engl. Bush doctrine) on sanonta, jota käytetään kuvaamaan Yhdysvaltojen presidentin George W. Bushin erilaisia toisiinsa liittyviä ulkopolitiikan periaatteita, jotka syntyivät syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen. 
Alun perin sanonnalla tarkoitettiin politiikkaa, jonka mukaan Yhdysvalloilla oli oikeus kohdella terroristeina maita, jotka suojelevat tai auttavat terroristiryhmiä, mitä käytettiin perusteena hyökkäykselle Afganistaniin. Myöhemmin siihen sisältyi muitakin aineksia, kuten konfliktien ehkäisy, mikä tarkoitti että Yhdysvaltojen on syrjäytettävä sellaiset hallinnot, jotka edustavat uhkaa Yhdysvaltojen turvallisuudelle, vaikka uhka ei olisi välitön (tällä perusteltiin hyökkäystä Irakiin), demokratian tukeminen kaikkialla maailmassa, etenkin Lähi-idässä, millä estämään terrorismin leviäminen ja edistämään Yhdysvaltojen sotilaallisia etuja yhteistyössä muiden valtioiden kanssa. Eräät näistä käytännöistä koottiin Yhdysvaltojen kansallisen turvallisuuden tekstiin, jonka otsikko oli "Yhdysvaltojen kansallinen turvallisuusstrategia" (National Security Strategy of the United States) ja se ilmestyi 20. syyskuuta 2002.

Opin sisältö

Opin tarkoituksena on ehkäistä konfliktien muodostuminen siten, että mahdolliset uhkatekijät ehkäistään aseellisesti jo ennen niiden muodostumista suureksi uhaksi. Tämä tarkoittaa, että esimerkiksi epädemokraattisiin ja uhaksi koettuihin valtioihin voidaan tehdä sotilaallinen isku, jotta näistä valtioista ei muodostu uhkaa Yhdysvalloille tai sen liittolaisille. Bush käytti oppiaan hyökätessään Irakiin vuonna 2003.
Bushin oppiin sisältyy myös ajatus demokratian levittämisestä maailmaan. Bushin opin mukaan demokratian levittäminen luo vakautta alueelle ja tätä käytettiinkin yhtenä syynä Yhdysvaltain aloittaessa Irakin sodan. Ajatus demokratian rauhaa ja vakautta tuovasta vaikutuksesta perustuu historialliseen havaintoon, jonka mukaan demokraattiset valtiot eivät sodi toisten demokratioiden kanssa. Bushin opin mukaan demokraattiset valtiot haluavat liittoutua sotilaallisesti vahvan ja oikeudenmukaisen Yhdysvaltain kanssa. Sotilaallisesti vahva ja aktiivinen Yhdysvallat myös pystyy painostamaan autoritaarisia valtioita muuntumaan demokratioiksi. Epädemokraattiset vihollisvaltiot taas eivät uskalla uhmata Yhdysvaltoja opin mukaan.
Bushin hallinto on esittänyt väitteitä, että Iran olisi valmistamassa ydinaseita itselleen. Suunnitelmat iskeä Iraniin perustuvat Bushin opin sisältämään ajatukseen, jonka mukaan uhat pitää tuhota ennen niiden kasvamista todellisiksi uhiksi.
Joseph Sama

Joseph Sama (s. 12. lokakuuta 1947 Dédougou) on burkinafasolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1975 ja nimitettiin Nounan hiippakunnan piispaksi 14. huhtikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Zéphyrin Toé, jota avustivat Jean-Marie Untaani Compaoré ja Jean-Gabriel Diarra.
Murus gallicus

Murus gallicus on ajanlaskun alun tienoilla käytössä ollut kelttiläisen linnoitustekniikka. Sen pääaluetta oli Länsi-Euroopassa etenkin Gallia. Rakennusmateriaalina olivat puu ja maa-ainekset.
Caesalpinia violacea

Ulkonäkö

Chocuabo kasvaa liki aina suorarunkoisena ja sen puuaines on painavaa ja lujaa. Tästä syystä se on erittäin arvostettu rakennuspuu, eräiden lähteiden mukaan kaikkien aikojen paras ratakiskopuu. Paikalliset ihmiset arvostavat puulajia paljon myös polttopuuna, koska se kuivuu nopeasti, palaa erittäin hyvin ja savuaa vähän. Puunlehtiä ja papumaisia siemenkotia käytetään myös karjanrehuna. Puusta saatavaa punaista väriainetta ovat jo Maya-intiaanit käyttäneet kuuluisia punaisia kämmenpohjapiirroksia tehdessään. 
Puulaji kuuluu laajaan Fabaceae (hernekasvien) heimoon Hernekasvit
Klaara Assisilainen

Pyhä Klaara Assisilainen (16. heinäkuuta 1194 – 11. elokuuta 1253) oli Fransiskus Assisilaisen varhaisimpia seuraajia. Hän perusti fransiskaanien sisarjärjestöksi klarissalaisen sääntökunnan.
Katolinen kirkko kanonisoi Klaara Assisilaisen 1255, jo kaksi vuotta tämän kuoleman jälkeen.
Cryptoclidus

Populaarikulttuurissa

Cryptoclidus esiintyy sarjan Matkalla dinosaurusten kanssa toisessa osassa.
Luhtapäästäinen

Kuvaus

Luhtapäästäinen kasvaa yleensä 15 senttimetrin pituiseksi, joiden paino on 8–18 grammaa. Niiden hännän pituudet vaihtelevat koko 57 millimetristä, jopa 89 millimetriin. Niillä on suhteellisen suuri kuono. Niillä on tummanharmaa tai musta turkki ja valkoinen vatsa. Niillä on mustat silmät ja pitkä häntä. Ne pystyvät juoksemaan myös veden päällä tietyn ajan. Ne ovat aktiivisia ympäri vuoden, joten ne eivät nuku talviunta.

Elinalue

Luhtapäästäisiä tavataan Alaskan ja Kanadan vesistöistä. Niitä ollaan myös löydetty pohjoisesta Yhdysvalloissa.

Elinympäristö

Luhtapäästäiset ovat yleisiä asukkaita pohjoisissa metsissä. Ne elävät yleensä virroissa ja muissa vesistöissä, jota ympäröi yleensä runsas kasvillisuus.

Ravinto

Luhtapäästäiset ovat loistavia sukeltajia, ja voivat olla veden alla noin 15 sekuntia. Ne syövät muun muassa koskikorentoja ja vaaksiaisia.

Lisääntyminen

Luhtapäästäiset parittelevat yleensä joulukuusta syyskuuhun. Naaraan raskausaika on noin kolme viikkoa. Naaras synnyttää 3-10 poikasta keväällä tai kesällä. Pesä rakennetaan yleensä kuivatetuista kasveista.

Vaarat

Luhtapäästäisen vaaroihin kuuluvat muun muassa käärmeet, pöllöt, haukat, opossumit, ketut ja punailvekset.
Theater des Westens

Theater des Westens (sananmukaisesti Lännen teatteri tai Länsiteatteri) on yksi Berliinin tunnetuimmista musikaali- ja operettinäyttämöistä. Se sijaitsee Kantstraßella Charlottenburgin kaupunginosassa Berliinin läntisessä keskustassa.

Historia

Teatteri rakennettiin vuosina 1895–1896 historismin tyyliin arkkitehti Bernhard Sehringin suunnitelmien pohjalta. Se avattiin 1. lokakuuta vuonna 1896 Holger Drachmannin näytelmällä Tausendundeine Nacht (Tuhat ja yksi yötä). Tulipalo vahingoitti teatteria 25. elokuuta vuonna 1912 ja se oli rakennettava uudelleen. Vuonna 1922 talo muutettiin oopperataloksi ja sille annettiin nimi Große Volksoper (Suuri kansanooppera). Ooppera kuitenkin suljettiin vuonna 1924.
Vuonna 1933 teatteri avattiin uudelleen nimellä Volksoper kansallissosialistisen Kraft durch Freude -ohjelman tuloksena. Teatteri suljettiin toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1944 ja se vaurioitui myöhemmin Berliinin ilmapommituksissa. Sodan jälkeen talo jälleenrakennettiin ja sinne muutti Städtische Oper Berlin eli Berliinin kaupunginooppera (nykyinen Deutsche Oper Berlin). Kaupunginoopperan oma rakennus Bismarckstraßella oli tuhoutunut sodassa täysin. Vuonna 1961, uuden rakennuksen valmistuttua Bismarckstraßelle, Kaupunginooppera muutti sinne takaisin.
Kaupunginoopperan muutettua pois Theater des Westensistä tuli jälleen musikaali- ja operettiteatteri. Ensimmäinen vuonna 1961 teatterissa esitetty musikaali oli Frederick Loewen My Fair Lady. Vuonna 1962 rakennusta uudistettiin ja laajennettiin. Vuonna 1978 restauroitiin teatterisali Sehringin alkuperäisiä suunnitelmia mukaillen. 1980-luvulla oli rakennuksen muiden osien vuoro saada takaisin alkuperäisilmeensä.
Aito Kare

Aito Kare oli suomalainen kääntäjä. Hän suomensi 1920-luvulla muun muassa Jack Londonin kirjoja ja Maurice Leblancin Arsène Lupin-kirjoja.
Hesket Newmarket

Hesket Newmarket on noin 2 800 asukkaan kylä ja kunta (civil parish) Cumbrian kreivikunnassa Luoteis-Englannissa, Skiddawvuoren pohjoispuolella. Kylässä on paikallisen osuuskunnan panimo, joka tuottaa bitter-tyyppisiä laatuoluita ladossa Old Crown Inn -nimisen majatalon takana. Ensimmäinen fellponeille tarkoitettu hevoskatsastus järjestettiin kylässä vuonna 1894. Alueella on harjoitettu muun muassa kupari- ja hopeakaivostoimintaa sekä maanviljelystä.
Marjatta Arkela

Marjatta Arkela (s. 26. toukokuuta 1944) on uransa lopettanutsuomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1960–1973 Arkela pelasi naisten SM-sarjassa 100 runkosarjaottelua vain Jyväskylän Kirin joukkueessa. Ulkopelissä Vikmanin pelipaikka oli kopparina. Arkela valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Train (yhtye)

Perustaminen ja alkuvuodet 1994–1998

Led Zeppelin -coveryhtyeensä hajottua laulaja Pat Monahan lähti kotikaupungistaan Eriestä, Pennsylvaniasta, vuoden 1993 lopulla. Hän asettui Kaliforniaan ja rapasi Rob Hotchkissin, joka esiintyi kahviloissa ja paikallisilla klubeilla. Monahan oli päälaulaja, ja Hotchkiss oli taustalaulaja ja kitaransoittaja. Hotchkiss oli laulajana losangelesilaisessa yhtyeessä nimeltä Apostles. Päätettyään muodostaa kokonaisen yhtyeen duo valitsi Jimmy Staffordin kitaristiksi, Charlie Colin basistiksi ja myöhemmin Scott Underwoodin rumpaliksi, se oli Trainin kokoonpano vuonna 1994. Train yritti saada allekirjoitettua sopimuksen Columbia Recordsin kanssa, mutta se hylättiin 1996. Hylkäämisen jälkeen yhtye päätti julkaista ensimmäisen CD:n itsenäisesti. Vuoteen 1997 mennessä he olivat esiintyneet kansallisilla kiertueilla lämmittämällä konsertteja yhtyeille kuten Barenaked Ladies, Hootie & the Blowfish, Cracker ja Counting Crows.

Vuodet 1998–1999

Trainin Ensimmäinen albumi, Train, julkaistiin 24. helmikuuta 1998, eri kappalelistalla, kuin itsenäisen vastine. Albumi oli itse kustannettu 25 000 dollarilla, ja siltä julkaistiin kolme singleä. Ensimmäinen single, "Free", oli pitkälti hitti rock-kanavilla. Toinen single, "Meet Virginia" oli top 20 joukossa Billboard Hot 100 -listalla, ja kolmas single "I Am" oli sijalla 15 kyseisellä listalla. Albumi toi yhtyeelle kansallista kuuluisuutta, ja se saavutti platinarajan Yhdysvalloissa. Menestyksekkään debyyttialbumin jälkeen yhtye alkoi työstää toista albumia.
Androstenedioni

Androstenedionin vaikutuksia

Luonnollisella androstenedionilla on vain vähän aineesta itsestään johtuvia vaikutuksia. Sen sijaan sen hormonijohdannaiset androgeenit ja estrogeenit ovat tärkeässä osassa sukukypsyyden kehittymisessä.  Androstenedionin on väitetty lisäävän lihasmassaa. Tutkimusten mukaan aineella ei kuitenkaan ole huomattavaa vaikutusta. Androstenedionin käyttö on kielletty urheilussa. Androstenedionin käyttö voi aiheuttaa miehillä rintojen suurenemista, hiusten menetystä, aknea ja jopa maksavaurioita .
Tonttujen jouluyö

Tonttujen jouluyö on ruotsalainen lasten joululaulu, jonka alkuperäinen nimi on Tomtarnas Julnatt.  Laulu tunnetaan Ruotsissa myös nimillä Midnatt råder tai Tipp tapp. Laulun on säveltänyt Vilhelm Sefve-Svensson ja sanoittanut Alfred Smedberg. Suomenkielisten sanojen tekijää ei tiedetä. Laulu julkaistiin alun perin Ruotsissa vuonna 1898 Jultomten-lastenlehdessä.
Suomessa laulun ovat levyttäneet muiden muassa Kipparikvartetti, Tapio Rautavaara, trio Vieno Kekkonen, Laila Kinnunen ja Brita Koivunen, Polyteknikkojen kuoro sekä Ylioppilaskunnan Laulajat.
Kultasiipipeippo

Levinneisyys

Kultasiipipeippoa tavataan Keskisen Afrikan eteläosissa, Eteläisen Afrikan pohjoisosissa sekä Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ro-62 (1923)

Palvelus

Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-62:ksi. Alus poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta 1945 ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Dave Canterbury

Dave Canterbury (s. 19. syyskuuta 1963) on yhdysvaltalainen selviytymisekspertti ja survivalisti. Hän esiintyi Discovery Channelilla esitettävässä televisiosarjassa Dual Survival, jossa hän esitteli erilaisia selviytymismenetelmiä lavastetuissa onnetomuutilanteissa vuosina 2010-2011. Hän palveli sotilaspoliisina Yhdysvaltain maavoimissa vuosina 1981-1987. Hän on sotilasarvoltaan kersantti. Nykyisin hän opettaa erilaisia selviytymistaitoja ja -menetelmiä omistamassaan selviytymiskoulussa The Pathfinder School LLC Ohiossa. Hän on kirjoittanut kaksi selviytymisaiheista kirjaa: Survivability for the Common Man (2010) ja Bushcraft 101 (2014). Canterbury lataa myös omia selviytymisaiheisia opetusvideoita omalle YouTube-kanavalleen.
Älykäs suunnittelu

Historia

Antiikin Kreikasta alkaen on väitelty siitä, onko luonnon järjestys ja monimutkaisuus merkki tietoisesta suunnittelusta. 300-luvulla ennen ajanlaskun alkua Platon esitti Timaioksessa ajatuksen hyvästä ja viisaasta ”demiurgista” kaikkeuden luojana ja ensimmäisenä syynä. Aristoteles kehitti Metafysiikassaan ajatusta ”liikuttamattomasta liikuttajasta”. Tämä ajatus on tullut tunnetuksi nimellä teleologinen todistus. Eräät sen kuuluisista muodoista esittivät 1200-luvulla Tuomas Akvinolainen ja 1800-luvulla William Paley. Paley esimerkiksi pyrki 1800-luvun alussa perustelemaan väitettään, jonka mukaan eliöiden ruumiiden järjestyksen syynä täytyy olla "älykäs, suunnitteleva mieli". 1900-luvun alkupuolella puolestaan evoluutiobiologi J. B. S. Haldane käytti termiä "intelligent design" samassa merkityksessä kuin nykyinen älykkään suunnittelun liike, kirjassaan Science and the Supernatural.
Modernissa muodossaan älykkään suunnittelun ajatus esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1984 kirjassa The Mystery of Life’s Origin. Nykyinen sanojen ”intelligent design” käyttö käsitteenä, jolla haluttiin viitata tutkimusalueeseen, alkoi kirjassa Of Pandas and People (1989). Tämä tapahtui sen jälkeen kun Yhdysvaltain korkein oikeus päätti tapauksessa Edwards v. Aguillard (1987) että "tieteellinen kreationismi" julkisten koulujen opetussuunnitelmassa on perustuslain vastaista.

Käsitteet

Del Ratzsch toteaa vuonna 2001 julkaistussa tutkimuksessaan, että useat älykkääseen suunnitteluun liittyvät käsitteet ovat jääneet yllättävän määrittelemättömiksi ajatuksen vuosisataisesta historiasta huolimatta. Esimerkiksi suunnitelmallisuuden käsite on askarruttanut ajattelijoita jo antiikista saakka. Ratzschin mukaan luonnon näkeminen suunniteltuna on monille intuitiivinen ja luonnollinen päätelmä, jota pyritään sitten puolustamaan tarkemmilla argumenteilla.

Entropia ja evoluutio

Leedsin yliopiston termodynamiikan ja palamisen teorian professori Andrew McIntoshin uskomuksen mukaan termodynamiikka estää eliöiden geneettisen informaation lisääntymisen evoluutiossa. Hän uskoo tutkimuksessaan, ettei maan kaltaisessa järjestelmässä auringosta saatava vapaa energia ratkaise tätä ongelmaa. Älykkääseen suunnitteluun uskoja Granville Sewell luulee, että elämän monimutkaisten rakenteiden kehittyminen edustaa entropian vähenemistä, mikä rikkoisi termodynamiikan toista pääsääntöä ja siitä johtuen tukisi älykästä suunnittelua. Tieteen mukaan kyseessä termodynamiikan pääsäännön väärinkäyttö, sillä sääntö pätee ainoastaan suljetuissa järjestelmissä. Evoluutio ei siis riko termodynamiikan toista pääsääntöä, koska elävät eliöt eivät ole termodynaamisesti suljettuja.
Geneettisen informaation lisääntyminen on helposti osoitettavissa kahdentuma- ja pistemutaatioiden vaikutuksen yhdistämällä, riippumatta informaation määritelmästä. Mikäli termodynamiikka estäisi informaation lisääntymisen, sen täytyisi kyetä estämään myös kahdentuma-mutaatiot tai pistemutaatiot.
Viitalampi (Jyväskylä, Pappilanvuori)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 0,09 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00009 kuutiokilometriä. Lammen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 5,6 metriä, joka löytyy keskellä järveä. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, jonka ympäristö on rakennettu asuinalueeksi. Sinne tulee tiet Heinämäen suunnalta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Karjujoen valuma-alueeseen (14.298) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia. Sen laskuoja lähtee lammen koillisrannasta ja se laskee Tyyppälänjärveen.
Uleåborgs Tidning

Uleåborgs Tidning oli Oulussa vuosina 1877–1891 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Oulun tervaporvarien perustama Uleåborgs Tryckeri Ab julkaisi Uleåborgs Tidningin lisäksi myös suomenkielistä Pohjois-Suomi -lehteä. Ruotsinkielinen lehti oli aluksi liberaali, mutta myöhemmin yhä selkeämmin ruotsinmielinen. Sen ilmestyminen lakkasi kilpailuun syksyllä 1891 aloittaneen Uleåborgsbladetin kanssa.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1880 lähtien kerran ja vuodesta 1886 jälleen kahdesti viikossa. Sen levikki oli 400 kappaletta vuonna 1885.
Oksovski

Historia

Kunnan alue käsittää historiallisen Navolokin volostin. Neuvostoaikana perustettiin Oksovan kyläneuvosto, jonka keskuspaikkana toimi Navolokin kylä. Entisestä metsätyöläisasutuksesta muodostettiin vuonna 1961 Oksovskin kaupunkimainen taajama. Oksovskin taajamaneuvostosta erotettiin vuonna 1985 Severoonežskin taajamaneuvosto. Oksovski menetti kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 2013.

Liikenne, talous ja palvelut

Oksovskin kautta kulkee Puksan, Severoonežskin, Undozeron ja Jangoryn välinen rautatie. Arkangelin ja Kargopolin väliseltä maantieltä haarautuu Denislavjessa Oksovskiin ja Severoonežskiin johtava tie. Taajamasta on linja-autoyhteys Plesetskiin. Kunnan läpi kulkevat myös kaukoliikenteen linja-autot.
Seudun pääelinkeinot ovat maatalous ja metsäteollisuus. Puunhankintaa ja -jalostusta harjoittavat Jarnemales ja LesWood, maataloutta Denislavjen karjatila ja joukko yksityisiä palstaviljelmiä.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka. Eräitä palveluja on myös Denislavjessa ja muissa kylissä.

Nähtävyydet ja matkailu

Paikallinen nähtävyys on Denislavjen raunioitunut puukirkko, joka on pystytetty 1900-luvun alussa. Denislavjessa toimii retkeilymaja.
Jumalan kahdeksan sormea

Juoni

Belmontin hiukkaskiihdytinlaboratoriossa 1959-10-02 tapahtuu vakava onnettomuus, jossa kahdeksan matkailijaa putoaa päälläolevan hiukkaskiihdyttimen säteilykammioon. Sattumalta matkailijat siirtyvät toiseen maailmaan, joka on täysin erilainen kuin oikea maailma. Uudessa maailmassa jumala on konkreettisella tavalla mukana ihmisten elämässä; Vääristä teoista saa jumalallisia rangaistuksia, ja rukouksilla ja rituaaleilla voi hankkia fyysisiä tavaroita, ihmeparannuksia ja muita etuja itselleen. Kirjan päähenkilö, tiedemies Jack Hamilton, joutuu saman tien hankaluuksiin tämän uskonnollisen yhteiskunnan kanssa ja alkaa selvittää, mistä uudessa maailmassa on todella kyse.