google/wiki40b huggingface dataset:
Tom Krause

Ura

Tom Krause suoritti lääketieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa mutta keskeytti lääkärinopinnot ja lähti laulajaksi. Hän opiskeli muun muassa Wienin musiikkiakatemiassa 1956–1959. Hänen uransa lähti nousuun Berliinin oopperasta 1959, ja pari vuotta myöhemmin hän debytoi New Yorkin Metropolitan-oopperassa.
Krausesta tuli maailmankuulu baritoni, joka on menestynyt niin ooppera- kuin konserttilavoillakin. Hän on esiintynyt Metropolitanin lisäksi muun muassa La Scalan, Wienin, Münchenin ja Pariisin oopperoissa sekä Salzburgin, Edinburghin, Glyndebournen ja Bayreuthin musiikkijuhlilla. Hän lauloi Berliinin filharmonikkojen, Chicagon ja Clevelandin orkestereiden, New Yorkin filharmonikoiden, Amsterdamin Concertgebouw'n ja Orchestre de Paris'n solistina. Suomessa hän esiintyi muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla ja Kansallisoopperassa. 
Krause teki yli 70 levytystä, joista monet on  palkittu. Jean Sibeliuksen laulujen levytyksestä 1984 Krause sai muun muassa Edison Prize- ja Deutsche Schallplattenpreis -palkinnot. Hänet tunnetaan erityisesti Mozartin oopperaroolien ja saksalaisten liedien esittäjänä.
Krause toimi Sibelius-Akatemian professorina 1989–1990 ja vuosina 1994–2000 Hampurin musiikkikorkeakoulun yksinlaulun professorina. Sittemmin hän opetti Espanjassa Madridin Escuela Superior de Musica Reina Sofia -musiikkikorkeakoulussa. Hän piti mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Krause asui pitkään Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Tom Krausen puoliso oli Jeane o.s. Meunier vuodesta 1960. Heille syntyi tytär Danielle vuonna 1961.

Krausesta sanottua

"Tom Krausen valtteja ovat ainutlaatuisen lämmin, täyteläinen ja jalosointinen baritoniääni, täydelliset kielelliset ja kulttuurilliset valmiudet kansainväliselle uralle sekä taiteellinen syvämietteisyys ja musikaalisuus." (Matti Lehtonen Turun Sanomissa 2003.)
"Oopperalaulajan uraansa Tom Krause on onnistuneesti yhdistänyt konsertti- ja liedlaulajan uran laulaen mm. klassiset Franz Schubertin ja Robert Schumannin laulusarjat. Ennen kaikkea hän on kuitenkin aikamme keskeinen Sibeliuksen laulujen tulkitsija. – – Viime vuosina hänet on totuttu näkemään maailman kaikkien suurten laulukilpailujen tuomaristoissa ja mestariluokan opettajana." (Sibelius-Akatemian opetus- ja tutkimusneuvosto kunniatohtoripromootiossa 2003.)
Charles Socarides

Charles W. Socarides (24. tammikuuta 1922 – 25. joulukuuta 2005) oli yhdysvaltalainen psykiatri ja psykoanalyytikko. Hän keskittyi tutkimuksessaan homoseksuaalisuuteen, sen syntyyn ja siitä "eheytymisen" mahdollisuuteen. Socarideksen mukaan ei ole epäilystäkään etteikö homoseksuaalisuus olisi psykologinen ja psykiatrinen häiriö. Socarideksen mukaan homoseksuaalisuus on vitsaus, joka vaarantaa sukupuolten välille tehtävän asianmukaisen erittelyn.
Socarides oli yksi National Association for Research & Therapy of Homosexualityn perustajista vuonna 1992. Täysin maallinen, itseään tieteellisenä pitävä järjestö tukee homojen ja bi-ihmisten mahdollisuutta hoitoon seksuaalisen suuntautumisen muuttamiseksi. 
Socarides itse tarjosi uransa aikana hoitojaan lukuisille homo- ja biseksuaaleille. Häneltä ilmestyi useita kirjoja. Hänen poikansa Richard (s. 1954) on avoimesti  homoseksuaali.
Cook Islands Christian Church

Historia

CICC on saanut alkunsa London Missionary Societyn (LMS) lähetystyön seurauksena, joka alkoi Cookinsaarilla vuonna 1821. Vuonna 1852 LMS perusti Cook Islands LMS Churchin. Kirkosta tuli itsehallinnollinen vuonna 1968 Cookinsaarten parlamentin säätämällä lailla Cook Islands Christian Church Incorporation Act. Tämä laki muutti virallisesti kirkon nimen Cook Islands Christian Churchiksi.

Nykytilanne

Vuonna 1978 CICC perusti seurakunnan Aucklandiin Uuteen-Seelantiin palvelemaan sinne muuttaneita kirkon jäseniä. Nykyään kirkolla on 19 seurakuntaa Uudessa-Seelannissa ja 11 Australiassa. Cookinsaarilla seurakuntia on 24. Kirkolla on 74 pastoria, jotka on koulutettu Takamoa Theological Collegessa Rarotongalla. CICC on jäsen seuraavissa järjestöissä: Kirkkojen maailmanneuvosto, Pacific Conference of Churches ja Cook Islands Religious Advisory Council.
Fiat 500 ”Topolino”

Historia ja tekniikka

Auton moottorina toimi nestejäähdytteinen nelisylinterinen 0,569-litrainen sivuventtiilimoottori, viimeisissä malleissa käytettiin OHV-rakennetta eli sylinterinkannen yläpuolisia venttiileitä. Jäähdytin sijaitsi moottorin takana, minkä ansiosta keulan muotoilu saatiin aerodynaamisemmaksi kuin kilpailijoiden lähes pystysuorat etumaskit. Tämä myös paransi näkyvyyttä eteenpäin.
Aluksi takajousituksessa käytettiin neljännes-elliptisiä lehtijousia, mutta koska auton ostajat usein sulloivat neljä tai viisi ihmistä kahdelle hengelle tarkoitettuun autoon, auton koria päätettiin jatkaa, mikä mahdollisti tavallisten puoli-elliptisten lehtijousien käytön.
Noin kolmellatoista hevosvoimallaan auto saavutti 85 km/h huippunopeuden, ja kulutus oli 5,5l/100 km. Vaikka myyntihinta nousi kalliimmaksi kuin oli alun perin suunniteltu, auto oli hinnaltaan kilpailukykyinen ja sitä myytiin lähes 520 000 kappaletta.
Autosta tehtiin kolmea mallia. Mallit A ja B olivat muuten samoja, mutta B-mallissa oli 16 hevosvoimainen moottori. A-mallia valmistettiin vuosina 1937–1948 ja B-mallia 1948–1949. A-mallista oli vain 2-ovinen sedan ja B-mallissa lisäksi 3-ovinen farmari, nimeltään 500 B Topolino Giardinetta. C-malli tuli myyntiin 1949, se oli uudelleenmuotoiltu ja käytti B-mallista tuttua moottoria. C-mallissa oli tarjolla 2-ovinen sedan, 3-ovinen farmari, vuonna 1952 farmarimallin nimi muuttui Giardinettaksi.
Vuonna 1955 isompi Fiat 600 tuli myyntiin ja sen pohjalta suunniteltiin uusi – Fiat Nuova 500 – jota usein väärin luullaan ensimmäiseksi Fiat 500:ksi.
Koenigsegg

Historiaa

Yrityksen perusti vuonna 1994 Christian von Koenigsegg aikomuksenaan valmistaa superauto, joka perustuisi Formula 1 -teknologiaan. Auton tuli olla kaksipaikkainen, keskimoottorinen ja kovakattoinen superauto, joka kilpailisi suorituskyvyltään maailman nopeimpien autojen sarjassa. Aluksi Koenigseggin oli määrä hankkia moottori joltakin toiselta valmistajalta, mutta lopulta tehdas suunnitteli ja valmisti moottorin itse.
Kesäkuussa 2009 Koenigseggin piti ostaa konkurssin partaalla oleva Saab, mutta kauppa peruuntui marraskuussa 2009.

Automallit

Prototyyppi, Koenigsegg CC, julkistettiin vuonna 1997. Ensimmäinen tuotantoon edennyt prototyyppi julkistettiin kolme vuotta myöhemmin, vuoden 2000 Pariisin autonäyttelyssä. Ensimmäinen asiakkaalle toimitettu auto oli punainen CC 8S ja se esiintyi vuonna 2002 Geneven autonäyttelyssä. Samana vuonna rakennettiin myös neljä muuta autoa. Koenigsegg haki julkisuutta myös Aasiassa osallistumalla Soulin autonäyttelyyn. Vuonna 2004 uusi CCR paljastettiin Geneven autonäyttelyssä. 
Koenigsegg CCR rikkoi sarjavalmisteisten autojen nopeusennätyksen tuloksella 387,87 kilometriä tunnissa 28. helmikuuta vuonna 2005 kello 12.08 paikallista aikaa Nardossa, Italiassa. Entinen ennätys oli tehty McLaren F1 -urheiluautolla. Koenigsegg CCR:n ennätys kesti vuoden 2005 syyskuuhun saakka, jolloin Bugatti Veyron kykeni 407,5 kilometrin tuntinopeuteen.
Talvella 2007 Koenigsegg julkaisi FIAn sääntöjen mukaisen kilpa-auton Koenigsegg CCGT:n (Competition Coupé GT).
Keväällä 2007 Geneven autonäyttelyssä Koenigsegg julkaisi 1 018-hevosvoimaisen Koenigsegg CCXR:n, joka vei maailman tehokkaimman sarjavalmisteisen auton tittelin Barabus TKR:ltä takaisin Koenigseggille. Nykyään paikkaa pitää Bugatti Veyron Super Sport.
Vuonna 2014 Koenigsegg julkaisi mallin One:1, jolla se lunasti takaisin maailman tehokkaimman sarjavalmisteisten autojen tittelin. Nimi tarkoittaa moottorin tehon olevan 1 megawatti (1 000 kilowattia eli 1 360 hevosvoimaa) ja teho/paino-suhteen (hv/kg) olevan 1:1.     
Koenigseggin huippunopeus on 433 km/h ja on maailman nopein sarjavalmisteinen auto.
Waka

Waka (jap. 和歌) on japanilaisen runouden muoto. Erityisesti termi viittaa 500–1300-lukujen hovirunouteen erotuksena myöhemmistä runomuodoista, kuten renga, haikai ja haiku. Waka on myös Japanille kotoperäistä runoutta erotuksena maassa kirjoitetusta kiinalaisesta runoudesta (kanshi) ja perustuu viiden ja seitsemän tavun vuorotteluun. Muinoin wakarunous käsitti useita erilaisia runomuotoja, kuten chōka, tanka, sedōka ja bussokusekika, mutta Heian-kauden jälkeen tanka nousi vallitsevaksi muodoksi, eikä muita muotoja juuri enää käytetä.
Waka tarkoittaa kirjaimellisesti ’japanilaista runoa’. Se voidaan kirjoittaa myös eri kirjoitusmerkein (倭歌, katso Wa). Wakarunous syntyi ryhmässä lauletuista runoista (kayō), mutta myöhemmin siitä tuli yksittäisten henkilöiden kirjoittamaa, omia tunteita ja ajatuksia ilmaisevaa runoutta. Man’yōshūssa sanan 和歌 kirjoitusmerkki 和 viittasi vielä kuorossa ääneen lukemiseen (jap. 唱和, shōwa), mutta myöhemmin sanan molemmat kirjoitustavat alkoivat merkitä japanilaista runoa. Niinpä wakaan voidaan viitata myös sanoilla yamato-uta (大和歌, ’Yamato-runo’) tai kokka (国歌, ’kotimainen runo’).

Wakan muodot

Termin waka alle kuuluu useita erilaisia tyylejä. Tärkeimmät kaksi ovat tanka (短歌, ’lyhyt runo’) ja chōka (長歌, ’pitkä runo’), ja muita: bussokusekika, sedōka ja katauta. Kolme viimeistä muotoa alkoivat kuitenkin kadota jo Heian-kauden alussa ja chōka hieman myöhemmin, joten sana waka alkoi merkitä pelkästään sen alalajia tankaa. Itse termillä tanka on lyhyempi historia: runoilija Masaoka Shiki loi sen halutessaan modernisoida wakaa. Aiemmin tankan tyyppisiin runoihin oli viitattu yksinkertaisesti nimellä waka tai uta (’laulu’, ’runo’). Haiku on myös Shikin keksimä termi, joka on peräisin vanhemmasta hokku-muodosta. Waka-runon historiaa on käsitelty laajemmin myös tanka-artikkelissa.
Perinteisesti waka-runolla ei ollut minkäänlaisia loppusointuja (ja niitä pidettiinkin vikoina).
Euran naisen kansallispuku

Euran naisen kansallispuku on länsisuomalaiseen tyyppiin kuuluva suomalainen kansallispuku, joka rakentuu uuden ajan tyypilliseen tapaan renesanssimuodin mukaisista röijystä, liivistä ja vyötäröhameesta.  
Alueen hameet ovat yleensä raidallisia. Koruina käytetään komeita laattariipuksia, sekä hely- ja paljinsolkia. Alueen tyypillinen päähine on tykkimyssy, jossa näyttävä tykkipitsi kehystää kantajansa kasvoja. Nuoret naiset tapaavat käyttää päänauhaa.  
Pukutyyppi 1
Hameen sinipohjainen villakangas on kudottu mustaan puuvillaloimeen. Kankaassa on tiilenpunaisia, sinapinkeltaisia ja vihreitä raitoja. Pystykauluksinen röijy on valkoista puuvillapalttinaa. Liivi on samaa sinistä villakangasta, josta hameen sininen pohjaväri muodostuu. Se ylettää vyötärölle. Valkoisessa puuvillaesiliinassa on kapeita, sinisiä pystyraitoja. Asun kanssa ei käytetä päähinettä. Asun kanssa käytetään yleisohjeen mukaisia kenkiä ja sukkia.  Puvun on koonnut Theodor Schwindt vuonna 1910. 
Pukutyyppi 2
Hameen pohjaväri on tulipunainen ja siinä on raitakuvio, jossa vuorottelevat musta ja pykälikäs valkoinen raita. Hame poimutetaan vyötäröltä. Kankaan puuvillaloimi on vaaleanruskea ja villakankaan sidos kuderaitaista pomsia. Liivi tehdään samasta kankaasta. Se on malliltaan lyhyt ja kapeaolkaiminen. Paita näkyy liivin ja hameen välistä. Liivissä on messinkiset napit. Sivusaumat puuttuvat. Pystykauluksinen paita ja esiliina ovat pellava- tai puolipellavapalttinaa. Esiliinan helmapäärme on kiinnitetty reikäompeleella. Vyötärölle sidottava tasku on vihreää villakangasta ja siinä on mustat reunat. Se sidotaan punavalkoisella pirtanauhalla. Aikuiset naiset käyttävät puvun kanssa vihreää tykkimyssyä, jonka pitsi on nyplättyä raumanpitsiä. Nuoret tyttöjen asua koristavat punaiset silkkinauhat. Lisäksi asun kanssa käytetään hopealaatoin koristeltua kaulaketjua ja yleisohjeen mukaisia sukkia ja kenkiä.  Puvun on koonnut vuonna 1935 Tyyni Vahter.
El Serrat

El Serrat on vuoristokylä pohjoisessa Andorrassa. Se sijaitsee noin 1,5 kilometrin korkeudessa ja on suosittu talviurheilukohde.

Ilmasto

El Serratissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 6 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 150 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 14 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin −1 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 120 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 78 millimetriä.
Takuya Kanbara

Luonne ja ulkonäkö

Takuya on joukon johtaja, siksi hän usein joutuu kiistaan Kouji Minamoton kanssa. Takuya on kuin isoveli Tomoki Himille ja on ihastunut Izumi Orimotoon. Takuyalla on lentäjänlasit, niin kuin kaikkien tuotantokausien johtajilla (Adventure:Taichi, Zero Two:Daisuke, Tamers:Takato). Hänellä on musta-punainen digivice.
Digimon Adventure V-Tamer 01-mangassa Takuya auttoi Taichia kukistamaan Metamormonin. Digimon Fusionin kolmannella kaudella mystinen kellokauppias kutsui Takuyan avuksi taistelussa Quartzmonia vastaan. Takuya muuntautui Kumamonin tuomien Spiritien avulla Susanoomoniksi ja taisteli Quartzmonin luomia Vamdemoneja, VenomVamdemoneja ja BelialVamdemoneja vastaan.
Jouko Jääskeläinen

Opinnot

Jääskeläinen on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971, yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1978 ja valtiotieteiden lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 2006. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2008, aineenaan yleinen valtio-oppi, väitöskirjalla Yhteisöllisyys juutalaisessa kansallisuusajattelussa ja Israelin valtion itsenäisyysjulistuksessa.

Puoluetyö

Jääskeläinen tuli mukaan silloisen Suomen Kristillisen Liiton toimintaan 1970-luvulla. Hän toimi puolueen Pohjois-Hämeen piirin piirisihteerinä vuodet 1977–1980 ja puolueen kunnallis- ja tiedotussihteerinä vuodet 1980–1982. Vuonna 1983 Jääskeläinen aloitti kristillisten puoluesihteerinä puheenjohtajaksi valitun Esko Almgrenin jälkeen ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1996, jolloin hän hävisi puoluesihteerivaalin Milla Kalliomaalle.

Kunnallispolitiikka

Kunnallispoliittisella tasolla Jääskeläinen on toiminut Vantaan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1989. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Jääskeläinen oli ehdolla Vantaalla.

Eduskuntatyö

Eduskuntaan Jääskeläinen valittiin ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana vaaleissa 1995 ja vaaleissa 1999, mutta vaaleissa 2003 hän putosi eduskunnasta jäätyään neljän puolueen vaaliliiton listalla kolmanneksi, eduskuntaan valitun perussuomalaisten Timo Soinin ja puoluetoverinsa Antero Laukkasen jälkeen. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Jääskeläinen tuli jälleen valituksi kristillisdemokraattien kansanedustajaksi. Hän oli ehdolla myös vaaleissa 2015, mutta jäi tuolla kertaa varasijalle Antero Laukkasen tultua valituksi. Eduskunnassa ollessaan Jääskeläinen toimi varsinaisena jäsenenä seitsemässä eri valiokunnassa, vuodet 1991–1994 ympäristövaliokunnassa, 1991–1995 talousvaliokunnassa, 1994–1995 ja 2011–2015 valtiovarainvaliokunnassa, 1995–2003 suuressa valiokunnassa, 1996–1997 lakivaliokunnassa, 1997–1998 sivistysvaliokunnassa ja vuodet 1999–2003 perustuslakivaliokunnassa. Hän toimi myös puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 1997 vuoteen 2003.

EU-vaaliehdokkuus

Jääskeläinen oli ehdokkaana vuoden 2014 EU-vaaleissa tulematta valituksi.

Muut luottamustoimet

Jääskeläinen on toiminut myös Suomen Israel-ystävyystoimikunnan puheenjohtajana ja Kansanlähetyksen Helsingin piirin piirijohtajana.

Yksityiselämä

Jääskeläinen on ollut naimisissa vuodesta 1983 ja hänellä on kolme lasta, vuosina 1984 ja 1986 syntyneet tyttäret sekä vuonna 1988 syntynyt poika.
Wild Child

Juoni

Elokuva alkaa siitä, kun Poppyn isän uusi naisystävä on muuttamassa heille. Poppy ei halua naisystävän muuttavan heille, joten hän päättää ”auttaa” purkamaan tavaroita kavereidensa kanssa ja lopulta hän hyppää mereen mukanaan isänsä naisystävän vaatteita. Hänen isänsä on uhkaillut jo aiemmin lähettävänsä Poppyn englantilaiseen sisäoppilaitokseen ja Poppyn viimeisin temppu oli hänen isälleen liikaa, joten Poppy lähetetään Englantiin.
Englannissa Poppy on aluksi todella hankala, mutta saa pian uusia ystäviä, jotka yrittävät yhdessä saada hänet erotetuksi. He ajattelevat, että jos Poppy seurustelisi rehtorin pojan kanssa, hänet erotettaisiin varmasti. Suunnitelma lähtee etenemään hyvää tahtia, mutta sitten Poppy ihastuukin Freddieen. Lopulta Poppya ollaan jo erottamassa, mutta hän ei enää haluaisikaan lähteä. Poppy sai tietää, että hänen oikea äitinsäkin oli käynyt samaa koulua.
Liliana Mumy

Liliana Berry Davis Mumy (s. 16. huhtikuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, Bill Mumyn tyttärenä.
Mumy on näytellyt muiden muassa elokuvissa Mutta mitä tapahtui joulupukille 2 (2002), Villi tusina (2003), Villi tusina 2 (2005) ja Mutta mitä tapahtui joulupukille 3 (2006). 
Mumy on tehnyt myös äänirooleja muun muassa elokuvaan Stitch! Avaruuskoe 626 (2003) ja Catwoman (2011), sekä animaatiosarjoissa Lilo & Stitch, Higglytown Heroes ja Chowder.
Nikula v. Suomi

Tapaus Nikula vastaan Suomi oli Euroopan Ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltävänä ollut sananvapauden loukkaustapaus (nro. 31611/96) vuonna 2002. Tapaus on saanut huomiota muun muassa kansainvälisessä alan käytännön ja tieteellisissä lehdissä.
Helsinkiläinen lakimies Anne Nikula oli tuomittu maksamaan syyttäjälle korvauksia herjauksesta. Taustalla oli tapaus, jossa Nikula oli toiminut syytetyn puolustusasianajajana. Henkilön, joka oli aiemmin ollut syytteessä petoksesta syytetyn kanssaepäilty, oli syyttäjä kutsunut todistajaksi - ja henkilö, joka aiemmin oli ollut todistaja, oli pantu syytteeseen, joten Nikulan päämies ei voinut kuulla tätä todistajana. Nikula oli kutsunut syyttäjän menettelyä kaksinkertaiseksi roolimanipulaatioksi ja virkavallan väärinkäyttämiseksi. Suomen korkein oikeus oli katsonut Nikulan syyllistyneen syyttäjän kunnianloukkaukseen (KKO:1996:17).
Ihmisoikeustuomioistuimen mukaan Suomen valtio oli, tuomitessaan Nikulan herjauksesta, loukannut Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10. artiklaa, jonka mukaan sananvapaus on turvattava. EIT-jutun loppuvaiheessa asiaan osallistui amicus curiae –roolissa kansainvälinen ihmisoikeusjärjestö Interights sekä lukuisia lakimiehiä muun muassa Kanadasta, Britanniasta, Belgiasta, Ranskasta, Australiasta ja Etelä-Afrikasta.
Tuomioistuin päätti äänin 5–2, että Nikulalle oli maksettava korvausta 5 042 euroa epäsuorasta vahingosta, 1 900 euroa taloudellisesta vahingosta sekä 6 500 euroa kuluja.
Aikamatkustajat

Aikamatkustajat (Les Chronokids) on ranskalainen humoristinen lasten sarjakuvasarja, josta on tehty myös animaatio-TV-sarja. Sen on käsikirjoittanut Philippe Chappuis ja piirtäneet Stan Manoukian ja Vincent Roucher. Sarjasta on Ranskassa julkaistu yhteensä kuusi eri albumia.

Juoni

Sisarukset Adèle ja Marvin löytävät kirpputorilta kronoluurin, jonka avulla voi matkustaa ajassa. He käyttävät sitä eri tarkoitusperiin, kuten koulun keksimisen estämiseen ja muinaisen orjan etsimiseen. Osa aikamatkoilla tavatuista henkilöistä on puhtaasti fiktiivisiä, kuten Robinson Crusoe, Sherlock Holmes ja Watson sekä Romeo ja Julia.
Metsälauha

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen metsälauha kasvaa löyhinä, pyöreinä mättäinä, jotka ovat matalampia kuin samantyyppisillä alueilla viihtyvän metsäkastikan tuppaat. Metsälauhan kukkiva korsi kasvaa 30–70 cm korkeaksi. Sen varsi on alkukesästä selvästi tiilenpunainen, ylöspäin tummeneva, mutta tuleentuu syksyä kohti oljenkeltaiseksi. Vihreät, rihmamaiset lehdet ovat rentoina lähellä maanpintaa. Röyhy on harva, kevyen harsomainen. Kellertävän sinipunaisia tähkylöitä kannattelevat kukinnon haarat ovat hiuksenohuet, mikä luo vaikutelman ilmassa leijuvasta siemenpölystä. Näiden haarojen mutkaisuus on yksi metsälauhan tuntomerkeistä, jolla sen voi erottaa sukulaislajeistaan. Metsälauha kukkii kesä-heinäkuussa.
Metsälauha lisääntyy sekä siemenistä että kasvullisesti. Kukkiminen ja siementuotanto on runsainta aurinkoisilla kasvupaikoilla, varjoisissa paikoissa metsälauha ei kuki lainkaan mutta leviää silti kasvullisesti.

Levinneisyys

Metsälauha kasvaa lähes koko Euroopassa aivan itäisimpiä osia lukuun ottamatta, Japanissa, Grönlannissa sekä Pohjois-Amerikan itäosassa. Lajia tavataan myös eteläisellä pallonpuoliskolla Etelä-Amerikan eteläosissa.
Metsälauha on yksi tavallisimmista heinistä Suomessa ja sitä tavataan koko maassa.

Elinympäristö

Metsälauha viihtyy valoisissa paikoissa, kuten hakkuuaukeilla, tuoreissa ja kuivahkoissa kangasmetsissä, kallioilla, poluilla, pientareilla ja kedoilla. Maaperä lajin kasvupaikoilla on yleensä hapan ja se välttää kalkkipitoisia kasvupaikkoja. Se sietää hyvin ilman epäpuhtauksia ja varsinkin raskasmetalleja. Länsi-Euroopassa metsälauha onkin runsastunut herkimpien lajien taantuessa pitkään jatkuneiden typpilaskeumien takia.

Muuta

Metsälauha on jäkälän ja lupon ohella talviaikaan tärkeä ravinto poroille.
Sähkölentokone

Flynano, proto I, "musta"

Suomalaisen Fly Nano Oy.n suunnittelema ja valmistama yksipaikkainen [lentovene].
Ensilento 11.6.2012

Schempp-Hirth Argus E

Merkitty rekisteriin 2012 tunnuksella OH-998. TM artikkeli koneesta 13/2013  .

Flynano, Proto II, "hopea"

Suomalaisen Fly Nano Oy.n suunnittelema ja valmistaman yksipaikkaisen vesilentokoneen toinen prototyyppi. Rekisteröity tunnuksella OH-XAD. 
Ensilento  2014.

Flynano, Esisarjaproto, "punainen"

Sarjatuotantotyökaluilla valmistettu esisarja kone. Ensilento 2017.

Pipistrel Alpha Electro

Sähkölentokoneyhdistys ry ostama Slovakiassa valmistettu, ultrakevyt (ja LSA) luokkaan tarkoitettu kaksipaikkainen lentokone. Merkitty rekisteriin tunnuksella OH-U682 vuonna 2018.

miniLAK

Liettualaisen LAK tehtaan valmistama sähkömoottorilla varustettu itsestarttaava purjelentokone. Merkitty rekisteriin tunnuksella OH-1032 vuonna 2019.
Hilakaktukset

Tuntomerkit

Hilakaktusten pallomainen tai hieman päältä litistynyt ja vihertävä tai kellanvihertävä varsi nousee tuskin maanpinnan yläpuolelle, se on 1-4 cm korkea. Joskus ne ovat monivartisia. Niiden juuret ovat sukkulamaiset. Varren kyhmyt ovat järjestyneet kierteisesti ja niissä on dimorfiset areolit. Se osa, jossa piikit ovat, on kyhmyn uloimmassa osassa, ja se osa, johon kukat kehittyvät on tyviosassa. Piikkejä on 7-60 ja ne muodostavat enemmän tai vähemmän kampamaisen kuvion. Kasvit kukkivat päivällä, ja kukat ovat kellomaisia tai suppilomaisia, magentanpunaisia, leveydeltään 13-30 mm. Kukkapohjus on paljas, vailla karvoja tai muitakaan ulokkeita. Hedelmä on pallomainen, vihertävän ruskea, kypsänä kuiva, avautumaton ja pinnaltaan paljas. Se sisältää munuaismaisia, punertavan ruskeita siemeniä, joiden kuoressa on verkkomainen kuviointi.

Levinneisyys

Hilakaktukset ovat kotoisin Meksikon Nuevo León, Tamaulipas ja San Luis Potosí -nimisten osavaltioiden alueelta.

Lajit

Hilakaktusten suvussa on kaksi lajia: Pelecyphora aselliformis ja Pelecyphora strobiliformis.
Reuben, Reuben

Juoni

Viinaan ja naisiin menevä, runosuonensa ehdyttänyt skotlantilainen runoilijarenttu Gowan McGland (Tom Conti) viettää aikaa Yhdysvaltojen vauraassa Connecticutissa. Hän esiintyy varakkaiden naisten kirjallisuuskerhoissa.ja yläluokan päivällisillä etsien niistä tilapäistä ja vaihtuvaa seuraa itselleen. Muuan hammaslääkäri käyttää ammattitaitoaan kostaakseen McGlandille saatuaan tietää tämän muhinoineen vaimonsa kanssa. Lähijunassa matkalla New Yorkista mies joutuu pulaan lipuntarkastajan kanssa, kunnes nuori naisopiskelija Geneva Spofford (Kelly McGillis esikoisroolissaan) tunnistaa hänet ja lupaa maksaa hänen matkalippunsa. He rakastuvat, ja tytöllä on suhteessa vain hävittävää.

Vastaanotto

Reuben, Reuben tuotti Oscar-ehdokkuudet käsikirjoituksestaan ja Tom Contin miespääosasta. Se sai myös Golden Globe -ehdokkuudet vastaavissa sarjoissa sekä parhaan draamaelokuvan sarjassa. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Tele Atlas

Toiminta

Yhtiössä oli 1 900 työntekijää ja sen liikevaihto oli 310 miljoonaa euroa.
Yhtiö on tehnyt karttoja 200 valtion alueelta.  30. kesäkuuta 2008 Tele Atlas julkisti viisivuotisen jatkosopimuksen, jossa yhtiö toimittaa Googlelle kartta-aineistoa.