Apple Lisa

Kehitys

Lisa-projekti alkoi 30. heinäkuuta 1978 ja Apple sijoitti graafisen käyttöliittymän toteuttavan, yrityskäyttöön suunnitellun tietokoneen kehittämiseen 50 miljoonaa dollaria. Tietokoneen hinnaksi suunniteltiin 2000 dollaria ja sen tärkein käyttötarkoitus oli tekstinkäsittely , jonka vuoksi näytön tarkkuudeksi valittiin pystysuunnassa korkeita, suorakaiteen mallisia pikseleitä esittävä 760x360. Vuonna 1980 Applen Macintosh-tiimi esitteli 384x256 tarkkuudella toimivan Macintoshin prototyypin, jossa neliön muotoiset pikselit helpottivat graafisten sovellusten kehittämistä. Lisa-projekti jatkoi kuitenkin oman tekniikkansa kehittämistä ja 19. tammikuuta 1983 julkaistu, Assemblyllä ja Pascalilla ohjelmoitu Lisa ei pystynyt käyttämään myöhemmin julkaistulle Macintoshille suunniteltuja ohjelmia.
Projektin johtajaksi asetettiin Ken Rothmuller. Rothmuller totesi nopeasti, että ensimmäisessä markkinointisuunnitelmassa asetettu julkaisuaika vuonna 1981 oli mahdoton saavuttaa. Steve Jobs päätti siirtää Rothmullerin pois projektista ja määräsi tämän tilalle John Couchin. Kehitystyö oli hidasta ja vielä vuonna 1979 lopulliset päätökset laitteistoalustan kokoonpanosta olivat harkinnan alla. Jef Raskin ja Bill Atkinson, jotka työskentelivät Lisa-projektissa  ehdottivat Jobsille vierailua Xeroxin laboratoriossa saadakseen Lisa-tiimille inspiraatiota uuden koneen suunnitteluun. Jobs neuvotteli sopimuksen Xeroxin kanssa, jonka mukaan Xerox sai 1 miljoonan dollarin arvoisen etuosto-oikeuden Applen vuonna 1981 myytäviin osakkeisiin kahdesta opastetusta vierailusta laboratorioissaan. Jobs ja muut näkivät vierailulla Xerox Alton hiirikäyttöisen graafisen käyttöliittymän.
Vierailut Xeroxin luona vaihtoivat Lisa-projektin suunnan Apple IIn laitteistopäivityksestä uudenlaisen ohjelmiston kehittämiseen. Projektin markkinointipäällikkö Trip Hawkins lisäsi Lisan tavoitteisiin graafisen käyttöliittymän, hiiren ja valmiuden lähiverkon käyttöön. Lisa-projektiin liittyi useita Xeroxin työntekijöitä ja kehitystyö eteni lupaavasti. Jobs oli erityisen innostunut helppokäyttöisen graafisen käyttöliittymän mahdollisuuksista ja kannusti projektia kiirehtimään. Lopulta Jobs yritti saada Applen toimitusjohtajan Mike Scottin nimittämään Jobsin Lisa-projektin johtajaksi, mutta Scott ei suostunut pyyntöön pitäen Couchia työhön paremmin soveltuvana. Jobs pettyi Scottin päätökseen ja hänen intonsa Lisaa kohtaan alkoi siirtyä Macintosh-projektin hyväksi.
Lisan prosessoriksi valittiin Motorola 68000 ja laitteistoprototyypit rakennettiin. Uuden käyttöjärjestelmän ja sovellusten kehittäminen pääsi vauhtiin. Käyttöjärjestelmän ensimmäinen käyttöliittymä oli nimeltään Filer, joka toimi käyttäjälle esitettävän kysymyssarjan avulla. Filerin saatua tarvittavat tiedot se suoritti toiminnon. Järjestelmä oli toimiva, mutta sen käyttämiseksi vaadittiin kokemusta ohjelman käytöstä. Keväällä 1982 Filer korvattiin järjestelmällä, jossa tiedostot esitettiin kuvakkeina näytöllä ja niille pystyi antamaan komentoja hiiren avulla.

Saavutukset

Lisa-projektin kehittämä käyttöjärjestelmä sisälsi muutamia uusia keksintöjä. Graafisen käyttöliittymän ikkunat oli mahdollista vetää halutun kokoisiksi ja siirtää vapaasti näytöllä, myös toisten ikkunoiden päälle. Uutta olivat myös raahaa ja pudota -tyyppinen tiedostojen raahaaminen näytöllä ja ikkunavalikon toimintoihin yhdistettyjen näppäinoikoteiden käyttö. Projekti kehitti ohjelmallisesti toteutettua muistinhallintaa käyttäen muistiosoittimia, joiden kautta muistin fyysista sijaintia levyllä saattoi muuttaa dynaamisesti.

Laitteisto

Ensimmäinen Lisa sisälsi 5 MHz Motorola 68000 -prosessorin, 1 Mt RAMia, kaksi 5¼" levykeasemaa, 12" harmaasävynäytön, hiiren ja näppäimistön sekä lisävarusteena hankittavan 5 Mt ulkoisen kiintolevyn. "Twiggy"-nimellä kutsuttu, kaksi lukupäätä sisältävä levykeasema käytti erikoisvalmisteisia 871K:n levykkeitä, jotka olivat avoimia kahdesta päästä. Levyasema osoittautui käytössä epäluotettavaksi ja 6500 myydyn Lisan jälkeen Apple korvasi kaksi levyasemaa yhdellä, 400K standardilevykkeitä käyttävällä 3½" Sonyn asemalla. Päivitetty tietokone sai nimen Lisa 2/5, jossa 5 viittasi 5 Mt:n kovalevyyn. Uuden mallin lisävarusteisiin kuului myös 10 Mt:n kiintolevy, jonka lisäämiseksi alkuperäisen Lisan I/O-kortista poistettiin rinnakkaisliitäntä. Jäljelle jäivät kaksi sarjaporttia ja liitäntä hiirtä varten.
Hiirtä, näppäimistöä ja kiintolevyä lukuun ottamatta Lisan osat olivat yksissä kuorissa. Laite oli 39 senttimetriä leveä, 47 cm korkea ja 35 cm syvä ja se painoi 22 kilogrammaa.
Lisa maksoi 9995 Yhdysvaltain dollaria, päivitys Lisa 2/5 -malliin oli Lisan omistajille ilmainen kesäkuuhun 1984, jonka jälkeen se maksoi 595 dollaria. Lisan päivittäminen Lisa 2/10 -malliin maksoi 2495 $ ja 512 Kt:n RAM-lisämuisti 1495 $.

Ohjelmisto

Lisa OS -käyttöjärjestelmä käytti yhteistyömoniajoa ja virtuaalimuistia, joista varsinkin jälkimmäinen ominaisuus aiheutti tietokoneen ajoittaista hidastumista hitaan kovalevyn takia. Graafinen käyttöliittymä rakentui suorakaiteen muotoisista pikseleistä, jotka soveltuivat hyvin tekstinkäsittelyyn, mutta huonosti kuvien esittämiseen. Käyttöjärjestelmä koostui kahdesta osasta, joista Workshop oli ohjelmistokehitykseen suunniteltu tekstieditori ja Lisa Office System (myöhemmin tunnettu nimellä 7/7) seitsemän toimistosovelluksen paketti. Järjestelmän käyttäminen perustui dokumenttien käsittelyyn, jossa dokumentin avaaminen avasi sen käsittelyyn tarvittavan ohjelman. Uuden dokumentin luominen tapahtui luomalla käyttöjärjestelmässä uusi, oikean tyyppinen tiedosto, jota osoittamalla tyhjä dokumentti avautui oikeassa sovelluksessa. Apple otti käyttöön nykyisin tunnetun, sovelluskeskeisen käyttöliittymän vasta myöhemmin.
1. tammikuuta 1985 Apple julkaisi Macintosh XL:n, joka oli Lisa 2/10 -laitteisto päivitettynä MacWorks XL -ohjelmalla. Päivitetyllä Lisalla saattoi ajaa Macintoshin ohjelmia.

Menestys

Apple Lisan kaupallinen menestys ei vastannut Applen odotuksia. Apple oli kokenut vastaavanlaisen takaiskun Apple IIIn yhteydessä muutamaa vuotta aiemmin. Lisan potentiaaliset yritysasiakkaat valittelivat laitteen kovaa hintaa ja päätyivät usein valitsemaan IBM PCn, joka oli juuri aloittamassa voittokulkuaan. Uusista keksinnöistään ja suuresta, vakiovarusteena toimitettavasta 1 Mt käyttömuististaan huolimatta Lisaa pidettiin hitaana koneena. Apple Macintoshin julkaisu vuonna 1984 oli viimeinen isku Lisalle, sillä Macintosh sisälsi Lisan näyttävimmät ominaisuudet (graafisen käyttöliittymän ja hiiren), mutta maksoi huomattavasti vähemmän.
Viimeinen Macintosh XL valmistettiin 15. toukokuuta 1985 ja 1. elokuuta 1985 kaikkien Lisa-mallien myynti lopetettiin, noin 100 000 myydyn tietokoneen jälkeen. Sun Remarketing osti tuhansia myymättä jääneitä Lisa-koneita, päivitti niitä Macintoshin tekniikoilla ja myi eteenpäin.