Advanced Photo System

Muita uudistuksia

Suurin uudistus APS-filmissä verrattuna normaaliin kinofilmiin oli mahdollisuus tallentaa muutakin tietoa kuin kuvia. Valokuviin pystyy, kamerasta riippuen, liittämään esimerkiksi kuvauspäivämäärän, kellonajan, kuvaustietoja (kuten sulkimen nopeuden ja aukon koon), ja lisäämään kuvaan lyhyitä tekstikommentteja. Nämä lisätiedot ilmestyvät kehityksen yhteydessä kuvien kääntöpuolelle (ja joskus, mutta harvemmin etupuolelle kuvan reunaan).
Kuvien yhteyteen liitetään tietoja myös laboratoriosta, jossa valokuvat kehitetään. APS-kameroissa on käytössä kaksi tiedontallennusmenetelmää. Optical IX -menetelmää käytetään halvemmissa kameroissa, ja se sallii vähemmän lisätietoja kuin kalliimmissa kameroissa käytetty menetelmä magnetic IX. Vaikka magnetic IX salliikin enemmän lisätietoja liittäväksi kuvaan, joillakin valokuvankehittäjillä on ongelmia saada kaikki tieto liitetyksi kuvaan koska valokuvien kehityslaitteisto ei ole ollut riittävän uudenaikaista.

Kuvien kehittäminen

Toisin kuin kinofilmissä, kehitetty APS-filmi säilyy alkuperäisen filmikasettinsa sisällä. Jokaisessa APS-kasetissa on oma kuusinumeroinen tunnistenumeronsa etiketissä, joka on näkyvissä jokaisen valokuvan kääntöpuolella, vaikkei valokuvaaja haluaisikaan muita tietoja, kuten päivämäärää, valokuviinsa näkyville. Tämä tunnistenumero suunniteltiin helpottamaan sekä valokuvaajaa että kehityslaboratorion työntekijää löytämään oikea valokuvarulla jokaiselle valokuvalle, mikäli kuvista täytyy kehittää lisävedoksia.
APS-filmi kehitetään yleensä pienellä laitteella, joka siirtää filmin alkuperäiseltä filmikasetilta toiselle uudelleenkäytettävälle kasetille, josta filmi sitten siirretään kehityksen jälkeen toisella laitteella alkuperäiseen filmikasettiin.

Menestyminen markkinoilla

Vaikka vuonna 1996 markkinoille tullut APS tarjosi uudistuksia valokuvaukseen, se ei koskaan saavuttanut suurta suosiota ammattikuvaajien keskuudessa, koska filmin kuva-ala oli liian pieni. APS-filmin pinta-ala oli vain 56 prosenttia kinofilmistä, ja monien valokuvaajien mielestä jopa kinofilmi oli liian pientä. Lisäksi APS-kuvia suurennettaessa kuvien resoluutio alkoi kärsiä liikaa.
Lisäksi huippuvalokuvaajat suosivat mieluiten vanhoja filmiformaatteja, kuten mustavalkofilmiä. Siksi filminvalmistajien kannatti jatkaa vanhojen filmityyppien valmistamista ja lopettaa APS-formaatin kehittäminen. Tästä syystä APS-filmejä ei tehty markkinoille kovinkaan monta erilaista tyyppiä.
Täysautomaattiset, pienet kiinteällä salamalla ja zoomilla varustetut APS-kamerat saavuttivat jonkinlaisen suosion harrastelijavalokuvaajien keskuudessa. Alle viisi vuotta APS:n markkinoille ilmestymisen jälkeen halvat ja yksinkertaiset digitaalikamerat alkoivat syrjäyttää APS-kamerat. Tammikuussa 2004 Kodak ilmoitti lopettavansa APS-kameroiden tuotannon. Vuonna 2006 uusia APS-kameroita ei juurikaan enää näkynyt markkinoilla. APS-filmin hinta on kallistunut ja sen kehittämiseen on nykyään valokuvaamoilla vähemmän välineistöä kuin muiden filmien kehitykseen. Myös saatavilla olevien APS-filmien tyypit ovat vähentyneet. Vaikka APS-kameraa voi nykyään kutsua jo melkein keräilyharvinaisuudeksi, jotkin yhtiöt valmistavat vieläkin niitä.