google/wiki40b huggingface dataset:
Star Trek – sukupolvet

Tarina

Vuosi 2293. Kapteeni James T. Kirk (William Shatner) sekä eläkeläiset Montgomery Scott (James Doohan) ja Pavel Chekov (Walter Koenig) ovat kutsuvieraina tuliterällä Enterprise-B -aluksella. 
Neitsytmatka saa yllättävän käänteen: kaksi avaruusalusta on jäänyt ansaan outoon Nexuksen voimakenttään ja Enterprise lähtee pelastamaan. Vaarallisessa operaatiossa tapahtuu outo onnettomuus ja Kirk katoaa jäljettömiin.
Kuluu 78 vuotta; Enterprise-D ja sen kapteeni Jean-Luc Picard (Patrick Stewart) pelastaa El-Aurianista kotoisin olevan fyysikon Soranin (Malcolm McDowell) läheiseltä tutkimusasemalta. Picard ei aavista, että Soran suunnittelee Veridian-tähtijärjestelmän tuhoamista päästäkseen takaisin Nexukseen; unelmat ja haaveet täyttävään todellisuuksien rajatilaan joka ilmenee avaruudessa liikkuvana energia-aaltona. Soran oli Enterprise-B:n pelastamien matkustajien joukossa, joka pelastettiin (Soranin mukaan revittiin) Nexuksesta.
Geordin (LeVar Burton) ja Datan (Brent Spiner) tutkiessa tutkimusasemaa, Soran ilmestyy paikalle ja ottaa Geordin panttivangikseen kun verhouksensa poistava klingonien alus siirtää Soranin ja Geordin alukseensa.
Picard ja Data päättelevät Soranin aikovan tuhota Veridianin tähtijärjestelmän ohjatakseen Nexuksen luokseen. Enterprisen päästyä Veridianiin klingon-alus suostuu palauttamaan Geordin takaisin, kun Picard tarjoaa itseään vaihdokkaaksi. Ensin Picard siirtyy Veridian 4:lle neuvotellakseen Soranin kanssa. Soran on kuitenkin säätänyt Geordin näkövisiirin lähettämään kuvaa klingonien alukselle, saadun tiedon avulla klingon-alus (jota komentaa sarjasta tutut Durasin siskokset) läpäisee torpedoillaan Enterprisen suojat ja vaurioittaa sitä vakavasti. Data onnistuu sammuttamaan klingonien suojat käyttämällä hyväksi kyseisen aluksen suunnitteluvikaa, ja Enterprise onnistuu tuhoamaan klingoni-aluksen. Enterprise on kuitenkin liian vaurioitunut ja sitä uhkaa poimuytimen räjähdys, joten miehistö siirtyy lautasosaan joka irtoaa ja lähtee etääntymään. Poimuytimen räjähdys suistaa lautasosan syöksykurssille Veridian 3-planeetalle pakottaen sen pakkolaskuun.
Soran laukaisee tähden sammuttavan ohjuksen Veridianin aurinkoon hänen taistellessaan Picardia vastaan. Molemmat joutuvat Nexukseen, missä Picard kohtaa perheen jota hänellä ei koskaan ollut. Guinanin (Whoopi Goldberg) "kaiku" neuvoo Picardia pyytämään apua edelleen Nexuksessa olevalta Kirkiltä. Pitkän suostuttelun jälkeen Kirk suostuu ja molemmat palaavat hetkeen ennen kuin Soran laukaisee ohjuksen. Kirkin taistellessa Sorania vastaan Picard yrittää estää ohjuksen laukaisun. Taistelun tuoksinnassa Kirk putoaa metallinsillan mukana alas ja haavoittuu kuolettavasti. Soran myös kuolee seistessään ohjuksen luona, joka on lukittu laukaisuasemaansa.
Picard hautaa Kirkin planeetalle ja palaa Enterprisen lautasosalle sukkulalla. Riker (Jonathan Frakes) suree Enterprisen kohtaloa, mutta Picard luottaa että tähtilaivasto rakentaa uuden aluksen.
Kuljetusaluksiin siirtynyt miehistö lähtee kotimatkalle takaisin Maahan.
World of Warships

Kehitys

World of Warships pääsi suljettuun beetavaiheeseen maaliskuussa 2015. Avoin beetavaihe alkoi 2. heinäkuuta 2015. Peli julkaistiin 17. syyskuuta 2015.

Pelaaminen

World of Warshipsissä pelaaja ohjaa omaa sotalaivaansa. Pelissä voi pelata joka tekoälyn ohjaamaa vihollislaivastoa tai muita pelaajia vastaan. PvP-taisteluissa on molemmilla puolilla 12 pelaajaa. Taistelun voi voittaa joko tuhoamalla kaikki vihollislaivat tai valloittamalla voittoon vaaditun määrän alueita. Taistelussa ansaituilla kokemuspisteillä ja rahalla sotalaivoja voi kehittää ostamalla niihin uusia järjestelmiä (esim. paremmat tykit). Lisäksi sotalaivoja voi kehittää haluamaansa suuntaan kehittämällä laivan kapteenin erikoistaitoja ja ostamalla laivaan lisävarusteita.
Sotalaivoja on neljää tyyppiä: hävittäjiä, taistelualuksia, risteilijöitä ja lentotukialuksia. Hävittäjät ovat nopeita ja pieniä sotalaivoja, joilla on kevyt tykkiaseistus ja torpedoja. Ne voivat nopeutensa ansiosta toimia tiedustelualuksina. Taistelulaivat ovat hitaita, mutta raskaasti panssaroituja ja tehokkailla pitkän kantaman tykeillä aseistuttuja sotalaivoja. Ne voivat lähettää tiedustelukoneita hakemaan tietoa vihollisten liikkeistä. Risteilijät ovat joka suhteessa kohtalaisia sotalaivoja, mutta ne eivät ole erityisen hyviä missään. Lentotukialukset ovat lähitaistelussa haavoittuvaisia sotalaivoja, jotka hyökkäävät lähettämällä lentokoneita. Pelissä on yli 100 sotalaivaa on 1900-luvun alusta toisen maailmansodan lopun laivoihin. Sotalaivoja on neljän eri maan (Japanin, Yhdysvaltain, Neuvostoliiton ja Ison-Britannian) laivastolta. Lisäksi Ranskalta, Puolalta ja Kiinalta on joitakin muutamia laivoja.
World of Warshipsissä on World of Tanksin ja World of Warplanesin osastoja vastaava Battle groups -järjestelmä, jossa pelaajat pääsevät samalle puolelle taisteluissa. Peleistä saa kokemusta ja rahaa, joilla pystyy parantamaan laivoja ja niiden miehistöä. Peli käyttää Wargaming.net ID -kirjautumisjärjestelmää, joten samalla tilillä voi kirjautua myös World of Tanksiin ja World of Warplanesiin ja käyttää samaa Premium-tiliä.
Kibō

Kibō (jap. 希望; suom. Toivo; engl. Japanese Experiment Module eli JEM) on Kansainvälisen avaruusaseman japanilainen moduuli. Se laukaistiin kiertoradalle vuoden 2008 ja 2009 aikana kolmella erillisellä avaruussukkulalennolla.

Rakenne

Kibō on suurin Kansainvälisen avaruusaseman moduuleista. Ohjelman alussa se oli pienin, mutta muut avaruusasemaan osallistujat pienensivät omia moduulejaan, kun taas Kibōn mitat säilyivät muuttumattomina.
Kibō koostuu neljästä pääosasta.

Paineistettu moduuli

Pressurized Module eli PM on Kibōn paineistettu ydinosa, joka on tarkoittu avaruuslentäjiä varten. Moduulin päässä olevasta ilmalukosta ei voi lähteä avaruuskävelylle, vaan se on tarkoitettu EF:n hyötykuorman sisään siirtämiseen. Se on sylinterin muotoinen, 11,2 metriä pitkä ja 4,4 metriä halkaisijaltaan. Siinä on kymmenen hyötykuormatelinettä (ISPR).

Ulkopuolinen lavetti

Exposed Facility eli EF on PM:n ulkopuolella sijaitseva 5,0 m leveä, 3,8 m korkea ja 5,2 m pitkä koealusta. Sille asennetaan mittalaitteita, jotka ovat avaruuden tyhjiössä ja säteilyssä. Näihin kuuluu mm. Suomessa Oxford International-yhtiössä JAXAlle toteutettu MAXI-röntgeninstrumentti.

Experiment Logistics Module

Experiment Logistics Module on kaksiosainen varasto- ja kuljetusmoduuli.

Experiment Logistics Module Pressurized Section

Experiment Logistics Module Pressurized Section eli ELM-PS on paineistettu PS:ään yhteydessä oleva varastotila.
ELM-PS laukaistiin Endeavourin lennolla STS-123 11. maaliskuuta 2008 ja asennettiin väliaikaisesti Harmony-moduuliin. Se siirrettiin lopulliselle paikalleen PS:n päälle lennolla STS-124.

Experiment Logistics Module Exposed Section

Experiment Logistics Module Pressurized Section eli ELM-ES on paineistamaton EF:ään kiinnitettävä osa. Siihen voidaan kiinnittää kolme hyötykuormaa ja kuljettaa sitä niiden kanssa avaruussukkuloilla.

Remote Manipulator System

Remote Manipulator System eli JEMRMS on PM:n ilmalukon päälle kiinnitetty kaksiosainen robottikäsi, joka palvelee EF:ää ja ELM-ES:ää. Sekä "käsivarressa", Main Arm (MA), että "kämmenessä", Small Fine Arm (SFA), on kuusi niveltä.
Juan López Fontana

Juan López Fontana (15. maaliskuuta 1908 – 4. lokakuuta 1983) oli uruguaylainen jalkapallovalmentaja, joka valmensi Uruguayn maailmanmestariksi vuonna 1950.
Robin of Sherwood

Yleiskatsaus

Michael Praed esitti kahtena ensimmäisenä vuonna Robin Hoodia (Robin Loxleyta). Hänen joukkossaan olivat Will Scarlet (Ray Winstone), Little John (Clive Mantle), Munkki Tuck (Phil Rose), Much (Peter Llewellyn Williams), Saraseeni Nasir (Mark Ryan), ja Lady Marion (Judi Trott). Heitä avusti myös metsänjumala Herne the Hunter (John Abineri). Robinia vastustivat Sheriffi Robert de Rainault (Nickolas Grace), Guy Gisborne (Robert Addie) ja apotti Hugo de Rainault (Philip Jackson).
Toisen tuotantokauden lopussa sheriffin onnistui surmata Loxley ja Herne the Hunter korvasi entisen Robin Hoodin Robert Huntingtonilla (Jason Connery). Kolmannen kauden aikana Robert Huntingdon saa tietää, että Guy Gisborne on hänen velipuolensa. Kolmannen kauden jälkeen HTV joutui lopettamaan sarjan tekemisen kalliiden tuotantokulujen vuoksi.

Musiikki

Sarjan musiikin sävelsi ja esitti irlantilainen folk- ja folkrock-yhtye Clannad. Yhtyeen albumi Legend vuodelta 1984 on sarjaan tehtyä musiikkia. Albumilla Macalla on kappale "Cáislean Òir", joka ei mahtunut Legend-albumin alkuperäiseen LP-formaattiin. Musiikki sai Bafta-palkinnon parhaana televisiosarjan musiikkina.
Ohjelmiston laatu

Ohjelmiston laatu (vrt. laatu) mittaa ohjelmistotuotannossa sitä, kuinka hyvin tietokoneohjelma tai ohjelmisto on suunniteltu (suunnittelun laatu), ja kuinka hyvin toteutettu ohjelmisto noudattaa suunnitelmaa (suunnitelmanmukaisuus). Siinä missä suunnitelmanmukaisuus keskittyy toteutukseen – siis vastaako ohjelmisto suunnitelmaa – suunnittelun laatu mittaa, kuinka kelvollisia suunnitelma ja määrittelydokumentin vaatimukset ovat onnistuneen ohjelmistotuotteen laatimiseen.
Ohjelmiston laatu voi viitata joissakin asiayhteyksissä myös loppukäyttäjien subjektiiviseen kokemukseen ohjelmiston laadusta. Ohjelmistojen loppukäyttäjillä voidaan tarkoittaa yksittäistä ohjelman käyttäjää tai käyttäjäryhmää, jolla on välitön yhteys ohjelmiston tarjoaman käyttöliittymän kautta itse ohjelmistoon. Ohjelmistojen loppukäyttäjällä voidaan tarkoittaa myös institutionaalista loppukäyttäjää, jolloin loppukäyttäjän rooli on yhteisöllinen, kuten esimerkiksi ohjelmiston tilaajaorganisaatio. Ohjelmistoihin liittyvät laatukokemukset voivat vaihdella suuresti riippuen loppukäyttäjän asemasta ja koetut laatuhavainnot voivat poiketa paljon riippuen siitä, käsitelläänkö laatukäsitettä institutionaalisesti tai yksilön näkökulmasta.
Yksilötasolla ohjelmistojen laatukäsite syntyy ohjelmistoon ja sen tuottamiin suoritteisiin tai ohjelmistoon liittyvän palvelutuotannon kautta, jolloin ohjelmistoon välittömässä yhteydessä oleva loppukäyttäjä voi tehdä tarkasteluita ohjelmistoon liittyvien ympäristömuuttujien avulla. Yksilötason loppukäyttäjien laatukäsitteet liittyvät hyvin pitkälle ohjelmiston tuottamiin operatiivisiin suoritteisiin. Institutionaalisella tasolla ohjelmistojen laatukäsite vastaa suurempaa kokonaisuutta, johon liittyvät usein institutionaalisella tasolla ohjelmistoihin sekä niiden taustatekijöihin liittyvät strategiset ja taktiset kysymykset. Näiden laatukäsitteiden tulkitseminen on usein huomattavasti vaikeampaa, koska niihin liittyvää havainnointia ja laatuarviointia ei voida suorittaa välittömien havaintojen perusteella. Strategisella tasolla ohjelmistojen laatukäsite voi liittyä asiakasorganisaation strategian asettamiin tavoitteisiin tai vaatimuksiin, mutta taktisella tasolla ohjelmistojen laatua voidaan arvioida keinona, millaisen keinon tai ratkaisun ohjelmisto pystyy tuottamaan ja millaisia vaatimuksia se asettaa organisaation strategisen tason toteuttamiseksi ja miten ohjelmisto sopii asiakasorganisaation operatiiviseen toimintaan ja vaatimuksiin.
Eräs perinteinen laatumääritelmä niin ohjelmistotuotannossa kuin muussakin teollisuudessa on Philip B. Crosbyn esittämä kuvaus "laatu tarkoittaa yhteensopivuutta vaatimusten kanssa". Toinen yleinen lähtökohta laatuajattelulle on Joseph Juranin määritelmä, jossa laatu kuvataan "sopivuudeksi käyttötarkoitukseensa".

Ohjelmiston luotettavuus

Ohjelmiston luotettavuus on tärkeä tekijä, joka tarkoittaa "todennäköisyyttä ohjelmiston virheettömään toimintaan määrätyssä ympäristössä tiettynä aikana".
Ohjelmiston luotettavuuden tunnistettavia piirteitä ovat objektiivisuus, mitattavuus ja estimoitavuus – sen sijaan ohjelmiston laatu on monilta osin subjektiivinen vertailuperuste.
Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto

Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto MTL  on Suomessa toimivien markkinoinnin ja viestinnän asiantuntijayritysten, kuten mainos-, media- ja viestintätoimistojen etujärjestö. Jäseninä on myös digitaalista markkinointia ja mainontaa tekeviä ns. digitoimistoja sekä tapahtumamarkkinointia tekeviä yrityksiä. Jäsenyritysten yhteenlaskettu myyntikate oli vuonna 2013 noin 220 miljoonaa euroa ja niiden palveluksessa toimii noin 1 600 henkilöä.

Historia

MTL perustettiin vuonna 1942 Mainostoimistojen liitoksi. Mediatoimistojen tultua mukaan vuonna 2000 nimi muutettiin Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitoksi. Vuonna 2006 Viestintätoimistojen liitto ja MTL yhdistyivät. Suomen Tapahtumamarkkinointiyhdistys STAY liittyi MTL:ään 2010. Vuonna 2015 nimi muutettiin Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitoksi.

Toiminta

MTL järjestää jäsenyrityksilleen markkinointiviestintäalan kilpailuja, koulutusta ja tapahtumia sekä kerää ja tuottaa toimialaa koskevaa tietoa. MTL:n yksin tai yhdessä muiden alan toimijoiden kanssa järjestämiä kilpailuja ja palkintoja ovat Effie, Finnish Comms Awards, Suomen markkinointihenkisin insinööri, televisiomainontaa luotaava Parhaat Sekunnit ja Kultasulka-kilpailu markkinointiviestintää tunnetuksi tekeville kirjoituksille ja esityksille. MTL:n tapahtumia ovat erilaiset ajankohtaisseminaarit ja jokasyksyinen Markkinoinnin viikko.
MTL on jäsenenä kansainvälisissä alan kattojärjestöissä kuten EACA (The European Association of Communications Agencies) ja ICCO (The International Communications Consultancy Organisation).
Alcide (1742)

Valmistus

Blaise Ollivierin suunnittelema alus tilattiin lokakuussa 1741 Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin maaliskuussa 1742. Alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1743 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1744.

Palvelus

Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Dunkirk ja HMS Torbay, jotka kuuluivat vara-amiraali Edward Boscawenin laivasto-osastoon,  valtasivat aluksen 8. kesäkuuta. Vallattu alus saapui 20. helmikuuta 1757 Portsmouthiin ja amiraliteetti lunasti 26. maaliskuuta aluksen rungon takiloineen 12 223 punnalla ja 16 shillingillä sekä huonekalut ja varusteet 11 101 punnalla ja 11 shillingillä. Alus varustettiin heinäkuussa meripalvelukseen Portsmouthissa.
Alus otettiin huhtikuussa 1757 palvelukseen kuninkaallisessa laivastossa nimellä HMS Alcide päällikkönään James Douglas. Vuodesta 1760 alkaen aluksen päällikkönä oli Thomas Hankerton ja se palveli 1962 Martiniquella ja Havannassa. Aluksen kunto kartoitettiin heinäkuussa 1764, mutta havaittuja vikoja ei enää korjattu. Alus myytiin 1 510 punnalla Portsmouthissa 27. toukokuuta 1772.
Jani Vakoniemi

Jani Vakoniemi (s. 16. tammikuuta 1974 Jyväskylä) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hän oli pelipaikaltaan heittävä laitahyökkääjä ja pituutta hänellä on 197 cm. Vakoniemen kasvattajaseura on Äänekosken Huima.
Miesten 1.divisioonassa Vakoniemi edusti Äänekosken Huimaa vuodesta 1991 vuoteen 1996, kunnes Äänekosken Huima nousi SM-sarjaan (nykyinen Korisliiga). SM-sarjassa hän edusti Äänekosken Huimaa vuodet 1996-99. Vuonna 1999 Äänekosken Huima sijoittui SM-sarjassa neljänneksi, joka on seuran historian paras saavutus miesten sarjassa. 1999 Vakoniemi siirtyi 1.divisionassa pelaavaan Säynätsalon Rientoon. Visiitti 1.divisionassa oli vain kauden mittainen, kun Säynätsalon Riento keväällä 2000 nousi SM-sarjaan. Se muutti nimensä Säyri Basketiksi, jossa Vakoniemi pelasi vielä kauden 2000-2001. Hän lopetti pääsarjauransa 27. vuotiaana sairauden vuoksi.
Munuaisten vajaatoiminta Kaudella 1999-2000 Vakoniemen yleiskunto alkoi heikentyä, hän kärsi voimakkaista pääkivuista ja näkö alkoi sumentua. Hän hakeutui Jyväskylän Keskussairaalaan, jossa kattavissa tutkimuksissa havaittiin munuaisten vajaatoiminta. Hän joutui viettämään sairaalassa 2. viikkoa juuri runkosarjan loppuvaiheessa. Vakoniemi palasi SM-sarjakarsintoihin lääkärin ohjeita uhmaten.
Munuiassiirre Vuonna 2016 Vakoniemen munuaissairaus oli edennyt mununaisten toimimattomuuteen ja hän joutui dialyysihoitoihin. 8. kuukauden jälkeen hän sai munuaissiirteen. Munuaisten romahtamisesta, dialyysihoidoista ja elinsiirrosta hän kertoo kattavasti blogissaan.
Aiheesta muualla:
Suomen koripalloliiton pelaajakortti
Kangaskosken paperitehdas

Kangaskosken paperitehdas oli nykyisen Rautjärven Simpeleellä Hiitolanjoen varrella sijainnut paperitehdas. Kangaskoski sijaitsee noin kilometrin päässä nykyisestä Venäjän rajasta. Kangaskoski Oy perustettiin vuonna 1901. Kangaskosken tehtaan toiminta oli tappiollista ja yritys ajautui konkurssiin vuonna 1903. Tuotanto jatkui uusien yrittäjien voimin 1920-luvulle asti. Tehtaan tuotanto oli 2500 tonnia ruskeaa käärepaperia vuodessa.
Frans Helmerson

Frans Helmerson (s. 3. marraskuuta 1945 Falköping, Ruotsi) on ruotsalainen sellisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Vuodesta 1992 hän on tominut professorina Kölnin, Oslon, Tukholman, Madridin, Berliinin ja Frankfurtin musiikkikorkeakouluissa. Suomessa hän toimi Korsholman musiikkijuhlien taiteellisena johtajana 1994–2001.
Helmerson aloitti sello-opinnot kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli Guido Vecchin johdolla Göteborgissa, Giuseppe Selmin johdolla Roomassa ja William Pleethin johdolla Lontoossa sekä myös Mstislav Rostropovitšin oppilaana. Hän voitti Cassado-sellokilpailun Firenzessä 1971 ja toimi sitten Ruotsin radion sinfoniaorkesterin soolosellistinä.
Helmersonin vuonna 1984 BIS-merkille levyttämää Dvořákin sellokonserttoa pidetään yhtenä teoksen parhaista levytyksistä. Hänen muihin levytyksiinsä lukeutuvat Šostakovitšin sellokonsertto, Brahmsin kaksoiskonsertto ja Bachin soolosellosarjat.
Vuonna 2002 Helmerson perusti Michelangelo String Quartetin yhdessä Mihaela Martinin, Stephan Picardin ja Nobuko Imain kanssa. Vuonna 2012 Picardin tilalle kakkosviulistiksi tuli Daniel Austrich.
Vladimir Kramarenko

Vladimir Konstantinovitš Kramarenko (1860 Jekaterinoslavin kuvernementti – 21. heinäkuuta 1905 Viipuri) oli venäläinen santarmieverstiluutnantti, jonka työläisaktivisti Kalle Procopé murhasi Viipurissa vuonna 1905.

Ura

Nykyisen Ukrainan alueella sijaitsevassa Jekaterinoslavin kuvernementissä aatelisperheeseen syntynyt Kramarenko kävi koulunsa Chișinăussa ja jatkoi sen jälkeen sotilasoppiin Kiovan jalkaväkikouluun, josta hän astui vakinaiseen palvelukseen vuonna 1881. Kramarenko palveli aluksi Tiraspolissa 131. jalkaväkirykmentissä, josta hänet lähetettiin vielä samana vuonna Kiovaan kadettikouluun. Valmistuttuaan vuonna 1884 Kramarenko ylennettiin 1885 luutnantiksi ja 1889 yliluutnantiksi. Santarmijoukkoihin hän siirtyi 1894, jolloin Kramarenkosta tehtiin Jekaterinoslavin kuvernöörin adjutantti. Vuonna 1896 Kramarenko siirrettiin esikuntakapteeniksi ylennettynä Viipuriin sijoitettujen santarmijoukkojen komentajaksi. Pyhän Annan ja Pyhän Stanislauksen ritarikuntien kunniamerkit hänelle myönnettiin helmikuussa 1905.

Kuolema

Vladimir Kramarenko murhattiin Viipurissa lähellä Torkkelin- ja Maununkatujen kulmauksesta 21. heinäkuuta 1905 noin kolmen aikaan iltapäivällä. Sortokausien aktivistiliikkeeseen kuulunut viipurilainen maalari Kalle Procopé ampui häntä kohti useita laukauksia Browning-merkkisellä pistoolilla ja pakeni sen jälkeen kohti Punaisenlähteentoria. Vaikeasti haavoittunut Kramarenko onnistui palaamaan asuntoonsa, josta hänet pian kiidätettiin lääninsairaalaan. Kramarenko kuitenkin kuoli vammoihinsa vielä saman päivän aikana.
Kuulusteluissa Procopé ilmoitti toimineensa yksin ja hetken mielijohteesta, mutta myöhemmin on arveltu, että murha olisi ollut etukäteen suunniteltu ja tehty paikallisen työläisaktivistien ryhmän toimeksiannosta. Murhaajan pidätys aiheutti Viipurissa laajoja mellakoita, joita rauhoittamaan tarvittiin poliisivoimien lisäksi myös sotilaita. Procopé tuomittiin hirtettäväksi, mutta keisari Nikolai II armahti hänet ja muutti tuomion elinkautiseksi pakkotyörangaistukseksi. Procopé kuoli muutamaa vuotta myöhemmin Siperiaan karkotettuna.
Hurpun kivi

Hurpun kivi on Virolahdella Hurpun raja-asemasta noin 250 metriä pohjoiseen Rajaniemessä Halssinselän rannalla sijaitseva vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajakivi.
Noin kaksi metriä korkean kartiomaisen kiven itäsivulla on venäläisten tekemä hakkausmerkintä jossa on risti ja vuosiluku 1722. Ruotsalaisten hakkausmerkintä kruunu ja F-kirjain on kiven länsisivulla. 
Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on Virolahdella säilynyt Hurpun kiven lisäksi yhdeksän muuta rajakiveä : Alapihlajan kivi, Heijarinkivi, Everstienkivi, Itäkivi, Käyhkäntien kivi, Kirkkotien kivi, Sahantauksen kivi, Kallionpellon kivi ja Lepkankaan kivi.
Liisa Lounila

Liisa Lounila (s. 1976, Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän asuu Helsingissä mutta on oleskellut ja työskennellyt useita jaksoja New Yorkissa.

Teosten tyyli

Lounila tekee sekä liikkuvan kuvan teoksia että maalauksia ja esineteoksia. Hän on hyödyntänyt valokuva- ja videoteoksissaan erilaisia tekniikoita, jotka tuovat katsojan mukaan teoksen maailmaan: puna-viherlaseilla katsottavia anaglyfisiä kolmiulotteisia kuvia, View-Master-stereokuvia sekä liikkuvan kuvan “temps mort” -efektiä, jossa kamera tuntuu kiertävän pysäytettyä kohdetta. 
Perinteisten maalausten lisäksi Lounila tunnetaan muun muassa glitter-maalauksistaan. 2010-luvulla hän on esitellyt näyttelyissä hopeoituja ja palladiumilla päällystettyjä arkisia esineitä – esimerkiksi elintarvikkeiden kertakäyttöpakkauksia, kenkiä ja asusteita sekä seiniin liisteröityjä julistepinoja. Lounilan taiteen estetiikkaa on kuvattu nostalgiseksi ja surumieliseksi. Hän on kiinnostunut "elämää suuremmista" tunteista, kapinallisuudesta, tyhjyydestä ja tiedostamattomista kokemuksista.

Näyttelyitä ja julkisia esiintymisiä

Liisa Lounila on esiintynyt yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla 2000-luvun alkupuolelta lähtien. Paulon säätiö kutsui hänet pitämään näyttelyn Kuvataideakatemian galleriassa 2002. Näyttelyn kuratoi Leevi Haapala. 
Lounila edusti Suomea Venetsian biennaalissa vuonna 2003 Pohjoismaisessa paviljongissa. Näyttelyn nimi oli Devil-may-care. Vuonna 2014 Lounila oli Carnegie Art Award -palkintoehdokkaana. Lounila teki Helsingin kaupungin tilauksesta muotokuvan entisestä apulaiskaupunginjohtajasta Hannu Penttilästä 2015. Teos on muodoltaan video, ja se sijoitettiin Helsingin kaupungintalolle.

Opinnot

Liisa Lounila on valmistunut taiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta vuonna 2005. Hän opiskellut myös elokuvateoriaa Helsingin yliopistossa sekä taidetta Lontoon Slade School of Fine Artissa.
Vähä-Palpanen (Heinola, Vahteristo)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä mpy.
Lautanen (astia)

Lautanen on matala, yleensä pyöreä syömä-, tarjoilu- tai koristeastia. Lautaset valmistetaan yleensä posliinista tai muovista. Lautasia on monenkokoisia ja -muotoisia. Syvempiä käytetään yleensä keiton tai muun nestemäisen ruoan syöntiin, kun taas litteämpiä käytetään kiinteämmän ruoan syöntiin.
Suurin lautanen on niin sanottu katelautanen, jonka käyttö on kotioloissa melko harvinaista. Katelautanen katetaan pöytään muiden lautasten alle. Matalat ruokalautaset ovat yleensä 22–25 senttimeträ läpimitaltaan, jälkiruokalautaset yleensä 18–20 senttimetriä ja leipälautaset 15–17 senttimetriä. Syvien ruokalautasten tilavuus on yleensä 3–5 desilitraa.
Nynäshamnin satama

Nynäshamnin satama (ruots. Nynäshamn) on Ruotsissa Nynäshamnin kunnassa sijaitseva lauttaterminaali. Satama on osa Tukholman satamia.
Nynäshamnista liikennöidään Visbyyn, Gdanskiin ja Ventspilsiin. Lauttaliikenne Gotlantiin on alkanut jo vuonna 1902.
Siellä on kolme ro-ro-aluksille tarkoitettua laituripaikkaa, joista yhtä käyttää Destination Gotland ja toista Polferries. Satamaan saavat tulla myös kansainväliset risteilyalukset, jotka eivät syystä tai toisesta mene Tukholman saariston läpi.
Nynäshamnin kautta kulkee vuosittain 1,3 miljoonaa matkustajaa ja 60 000 lastiyksikköä tavaroita. Nynäshamnissa on myös öljysatama.
Tukholman kaupungin suunnitelmissa on siirtää rahtiliikennettä pois Tukholman keskusta-alueen satamista kehittämällä Nynäshamnia ja Kapellskäriä monipuolisemmiksi satamiksi.