google/wiki40b huggingface dataset:
Yrjö Pernu

Yrjö Pernu (20. syyskuuta 1899 Kalajoki – 3. maaliskuuta 1979) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa sotilaana vasta Suomen sisällissodassa, jossa hän toimi joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa. Hän osallistui vielä talvi- ja jatkosotaankin, joissa hän toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä rintamajoukoissa.

Perhe ja koulutus

Pernun vanhemmat olivat kauppias Jooseppi Pernu ja Ida Maria Ollila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1939 sairaanhoitaja Elisabet Lapveteläisen kanssa. Hän kävi neljä luokkaa Kokkolan suomalaista yhteiskoulua. Hän kävi sotilasohjaajien täydennyskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1922 ja 1923 sekä tykistökurssin vuonna 1926.

Jääkäriaika

Pernu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 14. syyskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 27. helmikuuta 1917 pataljoonan 4. komppaniaan ja edelleen 1. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan.

Suomen sisällissota

Pernu astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin 12. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Kauksamossa, Kivennavalla ja Raivolassa sekä Inon saartoon.

Sisällissodan jälkeinen aika

Pernu palveli sisällissodan jälkeen edelleen 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2. Hän toimi rykmentissä III pataljoonan adjutanttina ja komppanianpäällikkönä. Hänet siirrettiin 2. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, jossa hän palveli joukkueenjohtajana ja huhtikuusta 1920 alkaen 2. konekiväärikomppanian päällikkönä. Pernu erosi armeijasta 21. joulukuuta 1921 ja astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. huhtikuuta 1922. Suojeluskunnassa hänet sijoitettiin konekivääriupseeriksi Viipurin suojeluskuntapiirin, josta hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1923 alkaen sotilasohjaajaksi Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiiriin, josta hänet siirrettiin edelleen 31. tammikuuta 1924 alkaen Vaasan suomalaisen suojeluskunnan päälliköksi. Pernu erosi suojeluskuntajärjestön palveluksesta 1. maaliskuuta 1927 ja työskenteli sen jälkeen Vaasan autokeskuksen osakkaana ja toisena johtajana sekä yksityisenä liikemiehenä. Hän oli vuodesta 1935 Oy. Alkoholiliikkeen palveluksessa Vaasassa.
Bengt Meyer

Bengt Oskar Meyer (25. lokakuuta 1928 Helsinki – 17. heinäkuuta 2017 Tammisaari) oli suomalainen gynekologi, joka vaikutti merkittävästi kohdunkaulansyöpäseulontojen kehittymiseen Suomessa.
Meyerin vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Julius Frans Christina Meyer ja Ragnhild Boije ja puoliso vuodesta 1953 sairaanhoitaja Ulla Helena Emilia Westerlund. Meyer tuli ylioppilaksi 1947 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1954. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1959 tutkielmalla Tetany and Pregnancy: A Clinical Study. Hän sai synnytysopin ja gynekologian erikoispätevyyden vuonna 1962. Meyer toimi Helsingin Naistenklinikalla erikoislääkärinä vuodesta 1958 ja sittemmin apulaisylilääkärinä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1991.
Nuoruudessaan Meyer harrasti ampumaurheilua ja oli kahtena perättäisenä vuonna skeet-ammunnan Suomen mestari.
Kímolos

Maantiede

Kímolos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Mílos eteläpuolella, Polýaigos kaakkoispuolella ja Sífnos koillispuolella. Kímoloksen ja Míloksen erottaa toisistaan noin 1,6 kilometriä leveä salmi.
Saaren korkein kohta on Paliókastro (367 metriä).

Myöhempi historia

Keskiajan kuluessa saari tuhottiin monesti. Vuosina 1207–1579 saari kuului ensin Náxoksen herttuakuntaan ja sitten venetsialaisille. Tuolloin sitä kutsuttiin hopeaan viittaavalla nimellä Argentiera. Vuonna 1579 osmanit valtasivat saaren. Osmanivallan aikana saari oli toistuvasti merirosvojen hyökkäysten kohteena. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821.

Nähtävyydet

Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Chóran kylän venetsialaisaikainen linna (Kástro), Evangelístrian kirkko, sekä lounaisrannikolla sijaitsevat saaren antiikin aikaisen kaupungin rauniot ja mykeneläisaikaiset haudat. Saaren koillisosassa on rikkipitoisia lähteitä.
Maataloushallitus

Maataloushallitus oli vuosina 1892–1971 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka vastasi maatalousasioista. Vuoteen 1917 saakka sen nimi oli maanviljelyshallitus.
Maanviljelyshallitus perustettiin asetuksella 19.3.1892 edistämään maanviljelyksen tilaa ja valvomaan maatalousalan oppi- ja tutkimuslaitoksia. Sen alaisuudessa toimivat muiden muassa maanviljelystaloudellinen koelaitos sekä Siementarkastuslaitos. Itsenäistymisen myötä Maataloushallitukseksi nimettyyn virastoon yhdistettiin vuonna 1924 myös Kalastushallitus.
Sittemmin keskeisen osan Maataloushallituksen työsarasta muodosti vuodesta 1956 alkaen maksettujen maataloustukien jakaminen ja valvonta. Maataloushallitus yhdistettiin vuonna 1971 asutushallituksen kanssa uudeksi maatilahallitukseksi.
Belcourt Castle

Belcourt Castle on kartanomainen rakennus Newportin kaupungissa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvaltain itärannikolla.Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1891, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1894. Rakennuksen suunnittelussa on käytetty useita eurooppalaisia tyylisuuntia, huomattavimmin ranskalaissävytteistä renessanssia ja gotiikkaa. Suunnittelija oli yhdysvaltalainen arkkitehti Richard Morris Hunt. Rakennus tuli maksamaan noin 3,2 miljoonaa senaikaista Yhdysvaltain dollaria. 
Belcourt Castlen rakennutti varakas yhdysvaltalainen liikemies Oliver Hazard Perry Belmont (1858-1908) kesänviettopaikakseen. Tarkoituksena oli käyttää rakennusta vain kuudesta kahdeksaan viikkoa vuodessa. Nykyisin kartanomainen rakennus on Tinneyn suvun hallussa. Heidän hallinnassaan kartano on kokenut monia muutoksia.
Rudolf von Thadden

Rudolf Joachim von Thadden (s.  20. kesäkuuta 1932 Trieglaff, Pommeri), on saksalainen historiantutkija, joka on luennoinut pitkään keski- ja nykyajan historiaa Göttingenin yliopistossa.  
Opiskeltuaan historiaa, teologiaa sekä ranskan kieltä ja kirjallisuutta Tübingenin, Sorbonnen ja Göttingenin yliopistoissa Rudolf von Thadden suoritti 1958 filosofian tohtorin tutkinnon Göttingenissä, jossa hänestä tuli johtava tutkija vuonna 1967. Siellä hän on toiminut myös filosofian tiedekunnan rehtorina sekä Länsi-Saksan yliopistonrehtoreiden yhteistyöelimen jäsenenä. 
Vuodesta 1983 von Thadden on toiminut Ranskan ja Saksan välisen tutkimusyhteistyön parissa. Hän toimi vuosina 1994 - 2007 lähellä Berliiniä toimivan Genshagen-säätiön johtajana ja sai vuonna 2000 Ranskan kunnialegioonan komentajan ansiomerkin. 
Ranskan ja Saksan tutkimusyhteistyön edistämisen ja nykyajan historian lisäksi von Thaddenin mielenkiinnon kohteina ovat olleet erityisesti Preussin historia 1600-luvulta, vertaileva eurooppalainen kulttuurihistoria ja kirkkojen historia, joista viimeisimpiä hän on lähestynyt ennen kaikkea yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Hänen julkaisuistaan hakuteoksen asemaan on noussut Fragen an Preußen, joka julkaistiin vuonna 1981. Muita julkaisujen aiheita ovat olleet hugenotit, liberalismi ja nykyajan historia.
Tom Walsh

Ura

Walsh pelasi yliopistosarjassa Harvardin yliopiston joukkueessa neljä kautta (2002–2006). Tämän jälkeen Walsh siirtyi AHL:ssa pelaavaan San Jose Sharksin farmijoukkue Worcester Sharksiin kaudeksi 2006–2007. Osan kaudesta Walsh pelasi ECHL-sarjassa Fresno Falconsin joukkueessa. Kaudeksi 2007–2008 Walsh kuitenkin vakiinnutti paikkansa Worcesterin puolustuksessa, ja pelasi koko kauden AHL:ssä.
Walsh siirtyi kaudeksi 2008–2009 SM-liigaan HIFK:hon. Walsh pelasi HIFK:ssa 30 ottelua, mutta osapuolet purkivat sopimuksensa tammikuussa, ja Walsh palasi tämän jälkeen kotimaahansa kuntouttamaan olkapäätään. Britannian pääsarjajoukkue Belfast Giants hankki Walshin joukkueeseensa kaudeksi 2009–2010. Walsh lopetti uransa keväällä 2010.
Filth and Wisdom

Tuotanto

Filth and Wisdom on kuvattu Lontoossa, Englannissa 14. toukokuuta – 29. toukokuuta 2007 sekä  heinäkuussa 2007.

Jakelu

Elokuvan ensimmäinen esitys oli Berliinin elokuvajuhlissa 13. helmikuuta 2008. Elokuva sai Suomen ensi-iltansa marraskuussa 2008. Suomessa elokuvaa on levittänyt Cinema Mondo.

Vastaanotto ja palaute

The Guardianin Peter Bradshaw kirjoitti, että tämän tiesi olevan tulossa – Madonna on edennyt urallaan surkeasta näyttelijästä surkeaksi ohjaajaksi.
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Filth and Wisdom esittää henkilönsä, suurkaupungin boheemit nälkätaiteilijat kovin romantisoidusti, näyttämättä juurikaan likaa ja rähjäisyyttä. Nätisti paketoitu rappioromanttinen muka-rankistelu tai Madonnalle ominainen sadomasokistinen kuvastokaan eivät hätkähdytä.
Juhani Aaltola

Juhani Aaltola (s. 1942) on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori ja Chydenius-instituutin emeritusprofessori. Juhani Aaltola on osallistunut yhteiskunnalliseen ja kasvatuksesta käytävään keskusteluun korostaen opettajan tehtävää yhteiskunnallisena vaikuttajana. Aaltola siirtyi eläkkeelle vuonna 2005.
Qizha

Qizha on palestiinalaisessa keittiössä käytettävä ryytineidon siemenistä valmistettava musta tahna. Tahnaa käytetään esimerkiksi leivonnaisten leivontaan.
Palestiinalaisessa kansanperinteessä ryytineidon siemeniin liitetään usein uskomuksia niiden erityisestä terveellisyydestä. Qizhaa valmistetaan paahtamalla ja jauhamalla ryytineidon siemeniä. Ryytineidon siementen joukkoon sekoitetaan seesamin siemeniä. Lopputuloksena saadaan paksua ja mustaa tahnaa. Hieman tunnetumpaa tahinia valmistetaan samaan tapaan ilman ryytineidon siemeniä. 
Qizhaan sekoitetaan usein vielä hunajaa tai taatelisiirappia. Tällöin tahnaa voidaan käyttää levitteenä leivonnaisten päällä, tai esimerkiksi halvan valmistukseen.
Kolmiomittaus

Kolmiomittaus (myös monikulmiomittaus) on yksi tärkeimmistä maanmittausmenetelmistä, jota on käytetty esimerkiksi Suomen peruskarttojen teossa. Menetelmä kehitettiin Hollannissa 1600-luvulla. Mittauksissa käytettävä kolmioverkko koostuu kiintopisteistä, jotka siis muodostavat kolmioita. Aina, kun tiedetään yhden kolmion sivun pituus, voidaan muut laskea kulmien avulla ja samalla selvittää seuraavien pisteiden etäisyys ja sijainti. Kiintopisteille on runkomittauksien avulla laskettu koordinaatit, joiden avulla voidaan siis mitata muita kohteita maastossa. Kolmiomittauksen avulla voidaan mitata sekä etäisyyksiä että maanpinnan korkeuksia. Menetelmän avulla on saatu selville esimerkiksi Mount Everestin huipun korkeus. Koska kolmiomittaus perustuu näköyhteyteen kiintopisteiden välillä, avuksi rakennettiin puisia kolmiomittaustorneja. Torneja käytettiin avuksi runkomittauksissa ennen kuin siirryttiin satelliittipaikannukseen.
Suomessa on tehty kolme suurta kolmiomittausta. Ensimmäisen teki vuosina 1736–1737 Tornionjokilaaksossa Pierre-Louis Moreau de Maupertuis, joka osoitti mittauksillaan Maan olevan navoiltaan litistynyt. 1830–1852 tehtiin Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle kulkenut Struven ketju, jonka avulla tehtyjen mittaustulosten perusteella julkaistiin vuonna 1873 Suomen yleiskartta. Kolmannen aloitti Suomen itsenäistymisen jälkeen Geodeettinen laitos. Viimeisin kolmiomittaustorni rakennettiin Suomessa 1986, ja koko Suomen peruskartoitus saatiin valmiiksi vuotta myöhemmin.
Tikapuuhermosto

Tikapuuhermosto on alkeellinen hermosto ja sitä tavataan yksinomaan vain selkärangattomilla eläimillä, kuten madoilla ja eri niveljalkais-ryhmillä. Yleensä tikapuuhermoston omaavilla eläimillä ei ole aivoja tai ei kovin kehittyneitä sellaisia. Hermosolmukkeet eli gangliot ovat yleensä eläinten aivojen korvike.
Kesäolympialaiset 1908

Uudistuksia

Kisoja varten Lontooseen rakennettiin varta vasten oma stadioni ja uimahalli. Maratonjuoksun mitta oli ensimmäistä kertaa nykyinen 42 kilometriä ja 195 metriä. Avajaisissa nähtiin ensimmäistä kertaa urheilijoiden lippuparaati. Uusina urheilumuotoina kisoissa nähtiin viestijuoksu, taitoluistelu, moottoriveneily, maahockey, racquets ja rugby.

Kohokohtia

Italialaisen maratonaari Dorando Pietrin dramaattinen loppusuoran kamppailu jäi historiaan, kun ensimmäisenä stadionille tullutta mutta lopen uupunutta Pietriä täytyi kannatella jaloillaan, minkä vuoksi hänet jouduttiin hylkäämään.
Persis Khambatta

Mallin ura

Vuonna 1965 Khambatta valittiin Miss Intiaksi hänen ollessaan 17-vuotias. Samana vuonna hän edusti maataan Miss Universum -kilpailussa. Tuon vuoden kilpailun voitti thaimaalainen Apasra Hongsakula. 
Khambatta esiintyi vuoden 1965 jälkeen muutamissa mainoksissa, muun muassa Revlonin mainoksissa.

Ura Bollywoodissa

Vuosina 1965–1974 näyttelijän ura ei auennut, koska intialaisten mielestä hän muistutti liikaa länsimaista naista. 
Khambatta palasi Intiaan 1985 ja näytteli elokuvassa Shingora.

Näyttelijänä Hollywoodissa

Vuonna 1975 Khambatta sai pienen roolin elokuvasta The Wilby Conspiracy. Vuonna 1979 hän esiintyi ensimmäisessä Star Trek -elokuvassa, josta hänet muistetaan parhaiten. Hänen roolihahmonsa oli luutnantti Ilia. Tämän jälkeen hän näytteli elokuvissa Nighthawks (1981) ja Megaforce (1982).  
Yhden Bollywood-elokuvan jälkeen hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin ja näytteli useita rooleja Mike Hammerin ja MacGyverin kaltaisissa tv-sarjoissa. Hänen viimeinen televisioroolinsa oli sarjassa Teräsmieheni.

Muuta

Vuonna 1979 Khambatta oli ensimmäisenä intialaisena näyttelijänä ehdolla yhdysvaltalaisen elokuvapalkinnon voittajaksi. Palkinto oli Saturn, ja rooli oli elokuvasta Star Trek: The Motion Picture. Vuonna 1997 hän kirjoitti ja julkaisi ”kahvipöytäkirjan”, jonka englanninkielinen nimi on Pride of India. Kirjan kirjoittajina toimivat useat Miss Intia -kilpailun voittajat, ja kirjan myynnistä saadut tuotot menivät Missionaries of Charity -järjestölle. 
Vuonna 1998 Persis Khambatta vietiin sairaalaan Etelä-Mumbaissa, hän valitti rintakipuja. Muutaman päivän kuluttua hän kuoli sydänkohtaukseen. Khambatta oli kuollessaan vasta 49-vuotias.
Linux Standard Base

Mitä LSB määrittelee?

Linux Standard Base yleiset ohjelmistojen paketointi- sekä asennussäännöt. Samoin se määrittää yleiset ohjelmistokirjastot ja niiden valinnat. Järjestelmän asetustiedostot, tiedostojen sijainnit, järjestelmän komennot sekä ohjelmistojen ABI (Application Binary Interface) -rajapinnat järjestelmälle (sekä sovellus- että järjestelmätasoille) määrittelee LSB.

Toteutukset

Yksittäisten kirjastojen rajapintojen saatavuudelle LSB määrittelee rakenteet ja yksilöi tiedostorakenteet jokaiselle rajapinnalle. Nämä komponentit sisältävät jaetut kirjastot ohjelmoijille (mukaan lukien C++), tiedostojärjestelmän rakenteen (määritellen mistä löytyvät mitkäkin tiedostot), julkisten rajapintojen toimintatavat, ohjelmistojen paketoinnin tiedot, ohjelmiston toiminta esi- ja jälkiasennuksessa ja niin edelleen.

Yhteensopivuus

LSB-standardi takaa taaksepäinyhteensopivuuden lähdekoodi- sekä binääritasolla alkaen versiosta LSB 3.0. Toisin sanoen ohjelmisto, joka on tehty LSB X.Y (X.Y >=3.0) -versiolle toimii Linux-käyttöjärjestelmän jakelupaketissa, joka on sertifioitu tai yhteensopiva vastaavan LSB-version tai uudemman kanssa. Tämä tarkoittaa, että LSB 3.0 versiolle tehty ohjelmisto toimii myös LSB 3.1, 3.2, 3.3 sekä 4.0 version kanssa yhteensopivan tai sertifioidun jakelupaketin kanssa.
Taatakseen yhteensopivuuden taaksepäin LSB-standardin kehityspolitiikan mukaisesti rajapintoja ei poisteta standardista, vaan ainoastaan lisätään. Kuitenkin LSB-standardista poistetaan rajapintoja tietyn säännön mukaisesti tarvittaessa. Kun rajapinta on ollut viimeisissä kolmessa suuressa versiossa (LSB X.Y missä suuri versio on X muutos) tai noin kuuden vuoden välein. Aikaisemmissa LSB-standardin versioissa 1.x ja 2.x taattiin binääriyhteensopivuus vain suurien versioiden aikana. Vasta 3.x version myötä on taattu yhteensopivuus myös niiden välillä.
Luis de Milán

Luis de Milán (s. noin 1500, Valencia – k. 1561, Valencia) oli espanjalainen säveltäjä ja vihuelisti. Hän julkaisi ensimmäiset sävellyksensä vuonna 1536 kirjassa El maestro.
Vesajärvi (Ikaalinen)

Maantietoa

Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Vuorijärven ja Kaukajärven välissä ja on osa Sipsiönjoen reittiä. Järvi jakaantuu kahteen eri vesialtaaseen keskellä olevan noin 20 metriä leveässä ja 200 metriä pitkässä salmessa. Eteläinen allas on 1,1 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Vesialtaan eteläpäähän laskee Vuorikoski, joka on Vuorijärven Luutahdesta lähtevä laskujoki, sekä kuusi muuta metsäojaa. Vesajärven tässä altaassa on myös pieni halkaisijaltaan 10 metrinen luoto. Pohjoinen vesialla on rantaviivaltaan polveilevampi. Siihen laskee neljä metsäojaa ja 650 metriä pitkän laskujoen luusua sijaitsee vesialtaan itäpäässä ja se laskee Kaukajärveen. Rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Rannoille on rakennettu 15 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Jutimäen ja Vahon yhdistävältä kylätieltä.

Virkistys

Järvi sijaitsee opastetulla Sipsiöjoen melontareitillä Liesijärvi– Petäjäjärvi– Vuorijärvi– Vesajärvi– Kaukajärvi– Vahojärvi– Sipsiöjärvi– Ohistonlampi– Kyrösjärvi.
Yläsaksa

Yläsaksa (saks. Hochdeutsch) on nimitys, jota käytetään yhtäältä saksan kirjakielestä ja toisaalta murteista joihin tämä pääosin pohjautuu.
Kielihistoriallisesti puhutaan yläsaksan kielistä (Hochdeutsche Sprachen) tai murteista (Hochdeutsche Mundarten/Dialekte), jotka kehittyivät saksankielisen Euroopan eteläisissä osissa – Saksin, Baijerin, Sveitsin, Liechtensteinin ja Itävallan alueilla. Vastaavasti puhutaan alasaksan murteista (Plattdeutsch, Niederdeutsch), jotka kehittyivät nykyisen Saksan pohjoisosien alangoilla ja rannikkoalueilla (Ala-Saksi, Nordrhein-Westfalen, Hampuri jne). Tässä merkityksessä etuliite ”ylä” viittaa murrealueen maantieteelliseen sijaintiin korkealla merenpinnasta, ylängöillä ja vuoristoissa.
Yläsaksa tarkoittaa myös standardisoitua Saksan yleiskieltä (Standarddeutsch), joka pohjautuu yläsaksan murteisiin. Sitä käytetään kirjakielenä, virallisissa yhteyksissä sekä eri murrealueiden välisessä yhteydenpidossa. Yläsaksaa opetetaan sekä ulkomaalaisille että saksaa äidinkielenään puhuville kaikilla saksankielisillä alueilla, joten kaikkien saksaa puhuvien oletetaan ymmärtävän sitä. Silloin kun yläsaksalla tarkoitetaan saksan yleiskieltä, ylä-etuliitteen voidaan katsoa viittaavan kielimuodon asemaan sivistyneenä, ”korkeampana” kielimuotona.
Rossana Podestà

Carla ”Rossana” Podestà (20. kesäkuuta 1934 Tripoli – 10. joulukuuta 2013 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Hänet muistetaan ennen kaikkea nimiroolista elokuvassa Troijan Helena (1956).
Podestà syntyi Tripolissa, Libyassa, joka vielä siihen aikaan oli Italian siirtomaa. Hän muutti Roomaan toisen maailmansodan jälkeen.
Podestà kuului tuomaristoon vuoden 1979 Miss Universum -kilpailussa.
Vita nuova

Vita Nuova (ital. La Vita Nuova) eli Uusi elämä on Danten varhaisteos ihannoidulle rakastetulleen Beatricelle. Dante kirjoitti teosta yhteensä lähes kymmenen vuoden ajan vuodesta 1283 lähtien. Teos valmistui noin vuonna 1294.
Vita Nuova on prosimetrum-muotoinen eli yhdistelee sekä runomuotoista että suorasanaista tekstiä. Se sisältää 25 sonettia, yhden ballatan ja neljä canzonea, sekä 42 lyhyttä proosamuotoista kappaletta jotka sekä pohjustavat että selittävät runoja. Teos käsittelee Danten palavaa mutta täyttymättömäksi jäänyttä rakkautta Beatrice Portinaria kohtaan, joka oli häntä vuotta nuorempi naapuriperheen tytär. Viimeisessä, kesken jääneessä canzonessa Dante kuvaa Beatricen kuolemaa. Dante kuitenkin kohtaa hänet vielä uudelleen Jumalaisessa näytelmässä. Vaikka teoksessa ei mainita Dantea itseään nimeltä, se on selvästi omaelämäkerrallinen kuvaus Danten nuoruusvuosista.
Teos on sisältönsä ohella merkittävä myös siinä mielessä, että se on kirjoitettu italiaksi ja vaikutti yhdessä Jumalaisen näytelmän kanssa Toscanan murteen muodostumiseen italian kielen standardiksi.
Otto Alcenius

Otto Alfred Alcenius (24. elokuuta 1838 Kruunupyy – 20. tammikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen opettaja, numismaatikko ja kasvitieteilijä.
Alceniuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Fredrik Alcenius ja Helena Sofia Juvelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856. Alcenius toimi matematiikan ja luonnonhistorian kollegana Turun yläalkeiskoulussa 1859–1862, Kokkolan yläalkeiskoulussa 1862–1864, Vaasan yläalkeiskoulussa 1864–1875 sekä Korsholman maanviljelyskoulussa 1865–1879. Hän oli viimeksi Vaasan läänin maanviljelyseuran sihteerinä 1889–1899.
Alcenius laati kouluja varten oppikirjan Suomen putkilokasveista, ja hän oli myös yksi ensimmäisiä Charles Darwinin teorioiden kannattajia Suomessa. Jäätyään eläkkeelle Alcenius muutti Helsinkiin ja osallistui vielä Suomen muinaismuistoyhdistyksen toimintaan. Hän tutki erityisesti viikinkiajalta peräisin olleita rahalöytöjä.
Alcenius oli naimisissa vuodesta 1860 Laura Ottiliana Ottelinin kanssa.
Tammisaaren museokeskus EKTA

Museohalli

Punatiilestä muurattu Museohalli rakennettiin vuonna 1963 arkkitehti Ola Hanssonin piirustusten mukaan. Vuonna 2005 valmistui Kasper Järnefeltin suunnittelema lisärakennus, jonne sijoitettiin EKTA:n uusi perusnäyttely. Vanhassa Museohallissa järjestetään nykyään vaihtuvia näyttelyjä.

Porvaristalo

Porvaristalo on 1790-luvulta peräisin oleva varakkaan porvarin puurakenteinen asuintalo, joka vuodesta 1857 lähtien oli kelloseppämestari Anders Johan Blomqvist omistuksessa. Hänen tyttäreltään se päätyi Tammisaaren kaupungin haltuun 1947 ja kotimuseona se on toiminut vuodesta 1949 lähtien. Porvaristalon punamultainen ulkorivi on rakennettu 1824.

Valokuvaamo

Valokuvaamo eli Lindbladin talo esittelee 1950-luvun valokuvaajan työtiloja. Rakennus on peräisin 1730-luvulta ja se siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1961. Talossa ovat valokuvaaja Harry Holmströmin ateljee, pimiö sekä valokuvaustarvikkeita myynyt kauppa. Lisäksi tiloissa on näyttelillä vanhoja kameroita.
Lögberg

Lögberg, tai lakikivi oli Islannin lounaisosassa sijainnut kivimuodostelma. Paikalla sijaitsi aikoinaan Islannin parlamentti Allting. Alkuperäinen Allting kokoontui Þingvellirissä, joka oli helposti saavutettavissa maan lounaisosien asutuilta alueilta. 
Lögbergin tarkka sijainti ei ole tiedossa, koska alueella sijaitsee hautavajoama, joka on muuttanut muotoaan viimeisen 1000 vuoden aikana. Þingvellirille on paikallistettu kaksi mahdollista sijaintia, joista toinen sijaitsee Hallurinn-nimisen rinteen päällä sijaitsevalla tasanteella (paikalla on nykyään lipputanko) ja toinen Almannagjá-nimisessä siirroksessa. Aiemmin sijaintipaikaksi on esitetty myös Hestagjá-rotkoa, mutta tämä on sittemmin hylätty. 
Lögberg oli paikka, jossa parlamentin puheenjohtaja (lögsögumaður) istui ja josta ilmoitukset ja puheenvuorot pidettiin. Kuka tahansa paikalla ollut saattoi pitää puheenvuoronsa Lögbergista. 
Lögberg oli parlamentin keskus sen alusta vuodesta 930 vuoteen 1262, jolloin Islanti liittoutui Norjan kanssa.
Yōsuke Kashiwagi

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2010-2012.