google/wiki40b huggingface dataset:
Purokinnassammal

Ulkonäkö

Purokinnassammal on isohko (2 - 8 cm), alustanmyötäinen tai koheneva. Sen lehdet ovat tiheässä ja ne ovat kuivina aaltopoimuiset. Vatsaliuska on johteinen ja selkäliuska on selvästi vatsaliuskaa pienempi. Sillä ei ole vatsalehtiä ja kylkilehtien liuskat ovat ehytlaitaiset. Itujyväset ovat vaaleanvihreät.

Levinneisyys

Purokinnassammalta tavataan pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Se on yleinen koko Suomessa.

Elinympäristö

Purokinnassammal viihtyy virtaavien vesien kivillä upoksissa ja ajoittain kuivuvilla paikoilla. Sitä tavataan myös rannoilla.
Oma maa (kirjasarja)

Oma maa: tietokirja Suomen kodeille on WSOY:n julkaisema, pääasiassa Suomeen liittyviä mutta jonkin verran myös maailmanlaajusia aiheita käsittelevä, alun perin vuosina 1905–1912 ilmestynyt kuusiosainen tietokirjasarja. Sen päätoimittajana toimi E. G. Palmén, mutta siihen laativat artikkeleja myös monet muut eri alojen asiantuntijat. Kirjasarja oli laadittu niin, että vuoden jokaiselle päivälle oli koottu joukko mainintoja historiallisista tapahtumista, jotka olivat sattuneet juuri kyseisenä päivänä vuodesta, sekä ainakin yksi laajempi artikkeli, joka käsitteli yleensä jotakin Suomeen liittyvää aihetta, joka usein voitiin tavalla tai toisella liittää kyseiseen päivämäärään. Esimerkiksi monet näistä päivän pääkirjoituksista käsittelivät jotakuta historiallista henkilöä, joka oli syntynyt kyseisenä päivänä vuodesta, tai historialliseen tapahtumasarjaan, jossa jotakin merkittävää oli tapahtunut juuri kyseisenä päivänä. Suuri osa artikkeleista on kuitenkin sijoitettu jokseenkin mielivaltaisesti vuoden eri päivien kohdalle.  Lisäksi on jokaista vuoden kuukautta käsittelevän osuuden alussa erillinen artikkeli, joka käsittelee alkavaa kuukautta tähtitieteen, eri kuukausille tyypillisten sääilmiöiden sekä maataloudessa vuoden eri aikoina vuodesta  suoritettavien töiden kannalta.
Samalla nimellä on julkaistu täysin uudistettu mutta samalla periaattella laadittu  kuusiosainen kirjasarja vielä vuosina 1958–1959. Sen päätoimittajana toimi Edwin Linkomies.
Lakon ja Herban boksi

Ohjelma

Lakon ja Herban BOKSIssa Lakko ja Herba tapasivat julkisuuden henkilöitä ja pelasivat heidän kanssaan erilaisia pelejä yleensä joko Kampissa tai studiossa, joka oli leikkisästi nimetty Helsingin keskustan "hikiseksi kellariksi". Ohjelmassa keskeisessä osassa oli myös someseinä, jonne katsojat pystyivät laittamaan kuvia ja viestejä, joista Lakko ja Herba valitsivat jokaisessa jaksossa parhaan ja antoivat jaksosta toiseen vaihdelleen palkinnon.
Kaarlo Mervi

Karl Toivo Mull myöh. Mervi (27. huhtikuuta 1892 Viipuri – 16. kesäkuuta 1931) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkuealiupseerina. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki armeijassa ja poliisivoimissa.

Perhe ja koulutus

Mullin vanhemmat olivat konttoristi Karl Josef Mull ja Maria Winqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Agnes Elvira Mobergin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1910 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1910 - 1915 ja suoritti lainopilliset alkututkinnot. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1928.

Jääkärikausi

Mull liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Mull astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkuealiupseeriksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Nestori Telkkä

Nestor (Nestori) August Telkkä (21. joulukuuta 1875 Tottijärvi – 18. lokakuuta 1919 Pulkovo, Neuvosto-Venäjä) oli yksi vuoden 1906 Laukon torpparilakon johtajista ja oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1911.
Jouduttuaan Laukon kartanon torpparihäätöjen yhteydessä 1907 häädetyksi pois torpastaan Telkkä toimi muun muassa Tottijärven työväen osuuskaupan hoitajana sekä myöhemmin toimistovirkailijana Helsingin poliisilaitoksella.
Vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana Telkkä toimi Hämeen punaisessa lääninhallituksessa. Sodan jälkeen hänet vangittiin, mutta hän pakeni Hämeelinnan vankileiriltä oleskellen ensin Ruotsissa sekä Norjassa ja siirtyen sitten Venäjälle.
Telkkä kuului Eino Rahjan johtamaan Pietarin Kansainvälisestä sotakoulusta koottuun suomalaiseen iskuosastoon, joka lähetettiin lokakuussa 1919 taistelemaan Pulkovon kukkuloilla Pietaria kohti hyökkääviin kenraali Nikolai Judenitšin joukkoihin kuulunutta englantilaisen eversti Carsonin johtamaa panssariosastoa vastaan. Telkkä kaatui Pulkovon taistelussa, jossa suomalaiset tuhosivat kolme panssarivaunua ja menettivät 30 miestä. Judenitšin joukkojen hyökkäys pysähtyi Pulkovon kukkuloille, ja ne joutuivat myöhemmin perääntymään.
Maitohappobakteeri

Maitohappobakteereihin eli laktobasilleihin luokitellaan bakteerit, jotka tuottavat hiilihydraateista käymistuotteinaan maitohappoa. Tyypillisimpiä maitohappobakteerisukuja ovat perinteisissä hapatetuissa elintarvikkeissa käytetyt Lactobacillus, Lactococcus, Pediococcus, Leuconostoc ja Enterococcus. Usein maitohappobakteeriksi mielletään myös Bifidobacterium-sukuiset lajit, vaikka ne eivät maitohappoa tuotakaan.

Käyttö

Maitohappobakteerit ovat tärkeässä roolissa monien maitotuotteiden valmistuksessa. Näitä ovat muun muassa jogurtti, piimä, viili ja juustot. Maitohappobakteereita hyödynnetään hapattajina myös monissa muissa elintarvikkeissa kuten suolakurkussa, hapankaalissa, kestomakkaroissa ja hapanjuureen valmistetuissa leivissä.

Terveysvaikutukset

Useat maitohappobakteerit kuuluvat ihmisen suoliston normaaliflooraan. Maitohappobakteereita käytetään myös probiootteina eli terveyttä edistävinä bakteereina
Harras Hursti

Harras Franciscus Hursti (16. kesäkuuta 1926 Helsinki – 25. marraskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). Hän esiintyi vuodesta 1955 Kansallisoopperassa ja myös ulkomailla, etenkin 1960–1970-luvulla Neuvostoliitossa.
Hänen poikansa on tietokoneasiantuntija Harri Hursti ja veljensä Veikko Hursti.
Venomous Concept

Venomous Concept on yhdysvaltalainen grindcore/hardcore punk -yhtye. Se on perustettu vuonna 2003, ja se on julkaissut kaksi studioalbumia.
Yhtye työstää tällä hetkellä materiaalia tulevalle kolmannelle studioalbumilleen.
Dolfiini

Koko ja ulkonäkö

Dolfiini voi kasvaa lähes kaksi metriä pitkäksi ja painaa 20–40 kg. Sen kiiltävät suomut ovat selän puolella vihreitä ja alas mentäessä ne muuttuvat keltaisiksi. Selkäevä on peitsimäinen, väriltään sinivihreästä siniharmaaseen. Se on hyvin pitkä ulottuen lähes kalan päästä pyrstöön. Peräevän pituus on noin puolet selkäevästä. Pyrstössä on kaksi pitkää haaraa.

Levinneisyys

Dolfiineja tavataan lähinnä yli 25-asteisissa trooppisissa vesissä ympäri maailmaa. Uintisyvyydenkin ne valitsevat lämpötilan perusteella.

Ravinto

Dolfiinit ovat lihansyöjiä, jotka saalistavat lentokaloja, rapuja, kalmareita, makrilleja ja muita pikkukaloja.

Kalastus

Dolfiinilla ei ole kovinkaan suurta merkitystä kalamarkkinoilla, mutta sitä kalastetaan jonkin verran teollisesti. Urheilukalastuksessa se on erittäin arvostettu ja himottu saalis. Koska dolfiini viihtyy melko lähellä merenpintaa, se on harppuunakalastajien suosiossa. Sen liha on maukasta, joten sitä käytetään monin eri tavoin. Dolfiinia tulee myös sivusaaliina tonnikalan kalastuksessa pitkälläsiimalla.
Dikarboksyylihapot

Dikarboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa funktionaalisena ryhmänä on kaksi karboksyyliryhmää -COOH. Molekyylikaavoissa dikarboksyylihapot voidaan ilmaista yleisessä muodossa ”HOOC-R-COOH”, jossa R kuvaa tavallisesti jotain hiilivetyketjua.
Charlottenburgin linna

Charlottenburgin linna (saks. Schloss Charlottenburg) on Saksan pääkaupungin Berliinin jäljellä olevista linnoista suurin ja ainoa Preussin kuninkaiden hovilinna Berliinissä. Se sijaitsee Charlottenburgin alueella.

Rakentaminen ja arkkitehtuuri

Linnan rakennutti alun perin Preussin kuninkaan Fredrik I:n puoliso Sophie Charlotte italialaiseen barokkityyliin arkkitehti Arnold Neringin suunnitelmien mukaan. Kun Fredrik vuonna 1701 kruunattiin Preussin kuninkaaksi ja Sophie Charlottesta tuli näin Preussin kuningatar, aloitettiin linnan laajennustyöt, joista vastasi arkkitehti Eosander von Göthe. Sophie Charlotten kuoleman jälkeen vuonna 1705 Fredrik nimesi linnan puolisonsa muistoa kunnioittaakseen Charlottenburgiksi.
Linnan ulkoasua hallitsee keskellä oleva torni. Sen sivuilla olevat siipirakennukset muodostavat rakennuksen edustalle kunniapihan. Linnan tämä osa on somistettu monin kuninkuuteen viittaavin symbolein. Lisäksi kupolikattoa koristaa Fortuna, jonka toivottiin tuovan onnea Hohenzollern-kuningassuvulle. Barokkipuutarha on linnan takana, ja sitä reunustaa lampi. Charlottenburgia rajaa myös Spreejoki.
Lnnan puistossa on kolme huomattavaa rakennusta: Belvedere (vuodelta 1788) toimii posliinimuseona, jossa on erityisen laaja kokoelma Königliche Porzellanmanufakturin (KPM) tuotteita 1700–1800-luvuilta. Schinkel-paviljongin sisustus kuvastaa arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin antiikkivaikutteista tyyliä. Lisäksi tässä rakennuksessa on esillä Berliini-aiheisia 1800-luvun maalauksia. 33-vuotiaana vuonna 1810 kuollut kuningatar Luise nousi Napoleonin sotien aikana isänmaallisen palvonnan kohteeksi, ja Luisen mausoleumi (1815) tehtiin hänen kunniakseen. Sitä on myöhemmin laajennettu, jotta myös myöhempiä kuninkaallisia voitiin haudata sinne.

Entisöinti

Toisessa maailmansodassa Charlottenburgin linna kärsi merkittäviä vaurioita. Vuodesta 1945 alkaen sitä korjattiin, ja nykyisin se on museona. Restauroinnista tuli kylmän sodan aikana kunnia-asia Länsi-Saksalle sen jälkeen, kun Itä-Saksassa hävitettiin vuonna 1950 lievästi vaurioitunut Berliner Stadtschloss, joka toiminut kuninkaan kaupunkilinnana‎. Restaurointi oli suuri työ, sillä monet rakennuksen osat olivat tuhoutuneet täysin. Linnan kappelin kattomaalaukset entistettiin värivalokuvien perusteella, mutta muissa tiloissa olleita Antoine Pesnen kattomaalauksia ei voitu palauttaa. Entisöinti valmistui 1980-luvulla.
Linnan edustalla on Andreas Schlüterin veistämä suuren vaaliruhtinaan eli Fredrik Vilhelmin ratsastajapatsas. Patsas sijaitsi alkujaan Kurfürstenbrücke-sillalla Mittessä. Se siirrettiin sieltä Charlottenburgiin toisen maailmansodan jälkeen.
Vuodesta 2004 vuoden 2006 alkuun linna oli jonkin aikaa Saksan presidentin virka-asuntona, kun Bellevuen linna oli korjattavana.
Martti Kaila

Martti Eero Kaila, vuoteen 1906 Johansson (24. helmikuuta 1900 Helsinki – 21. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen psykiatri, Lapinlahden sairaalan ylilääkäri 1948-1967 ja professori. 
Kailan vanhemmat olivat arkkipiispa Erkki Kaila ja Aina Maria Drake ja puoliso vuodesta 1936 sairaanhoitaja Edit (Edda) Hedvig Söderlund. Hän tuli ylioppilaaksi Porvoon suomalaisesta yhteiskoulusta 1918 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1927. Tohtoriksi Kaila väitteli 1946. Kaila toimi Helsingin yliopistossa mielitautiopin professorina 1948–1967. 
Hän oli myös yhteiskunnallisena vaikuttaja ja kuului Suomen A-klinikkasäätiön perustajajäseniin. Hän opetti monia sukupolvia ja luennoi maailmalla keksityistä uusista käsitteistä, kuten suggestiosta ja Sigmund Freudin opeista. Kailan omat tutkimukset koskivat enimmäkseen nuorisorikollisuutta.  Kailan uraan kuului tutkimustyön ohella monia erilaisia asiantuntijatehtäviä ja hän oli useiden alansa yhdistysten ja järjestöjen ja niiden johtoelinten jäsen. Sotilasarvoltaan Kaila oli lääkintakapteeni (1940).
Laukaus pimeässä

Juoni

Clouseau tutkii rikkaan pariisilaisen teollisuuspohatan kartanossa sattuvia salaperäisiä murhia. Murhien pääepäiltynä on kartanon sisäkkö, Maria Gambrelli (Elke Sommer), johon Clouseau ihastuu vieden hänet muun muassa illalliselle. Clouseau puolustaa itsepintaisesti Gambrellia vakuuttaen tämän syyttömyyttä ja keksien erilaisia, toistaan oudompia tempauksia vapauttaakseen Gambrellin, mikä saa Clouseauta syvästi vihaavan ylikomisario Dreyfusin hulluuden partaalle. 
Clouseaun apurina murhajuttua tutkii hiljainen avustaja Hercule LaJoy (Graham Stark), joka ei hänkään usko Gambrellin syyttömyyteen. Muita elokuvan keskeisiä hahmoja ovat kartanon omistaja, miljonääri Benjamin Ballon (George Sanders), Clouseaun palvelija Kato Fong (Burt Kwouk) ja Dreyfusin apumies, komisario Francois Chevalier (André Maranne).

Muuta

Edwards ja Sellers ehtivät ennen Sellersin kuolemaa tehdä yhdessä vielä kolme Vaaleanpunainen pantteri -elokuvaa. Sellers kuoli 24. heinäkuuta vuonna 1980.
Vaaleanpunainen pantteri -hahmo ei esiinny tässä elokuvassa.
Wipkingen

Liikenne

Wipkingeniin on ollut raitiovaunuyhteys (nykyinen linja 4) Zürichin keskustasta vuodesta 1898 alkaen. S24-juna Zugista Wipkingerin tunnelin ja Oerlikonin kautta Winterthuriin kulkee Wipkingenin aseman kautta kahdesti tunnissa.
Jean Pierre Marie Orchampt

Jean Pierre Marie Orchampt (s. 9. joulukuuta 1923) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1948 ja nimitettiin Montpellier’n arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Aquae in Mauretanian titulaaripiispaksi 14. kesäkuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marc-Armand Lallier, jota avustivat Bernardin Gantin ja Cyprien-Louis-Pierre-Clément Tourel.
5. heinäkuuta 1974 Orchampt sai nimityksen Angers’n hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. maaliskuuta 2000.
Verhoilukivi

Verhoilukivi on suomen kielessä käytössä niin luonnollista kiveä oleville verhoilumateriaaleille kuin myös kaupallisissa julkaisuissa yleisesti käytetty käännös englanninkieliselle termille "stone veneer". Tarkempi ja oikeampi käännös jälkimmäisessä kohdassa olisi verhoiluun tarkoitettu kiviperäinen komposiittimateriaali, mutta tätä harvemmin näkee johtuen kirjoitusasun ilmeisestä pituudesta. Yleisesti ottaen verhoilukivellä voidaan ymmärtää ihmisen valmistamaa kiviperäistä verhoilumateriaalia.

Erilaiset verhoilukivet

Verhoilukivi voi olla luonnollista kiveä eri paksuina, muotoiltuina ja pintakäsiteltyinä kappaleina. Verhoilukivi voi olla – ja usein myös on – luonnollisia kivimateriaaleja imitoivaa komposiittimateriaalia. Tyypillisimpiä komposiittimateriaaleja ovat betonipohjaiset materiaalit, joilla saadaan sopivalla pintakäsittelyllä ja pigmentoinnilla aikaiseksi parhaimmillaan huomattavan luonnollisen näköinen lopputulos. Komposiittimateriaalien hyöty luonnolliseen kiveen verrattuna on niiden keveydessä, tasalaatuisuudessa ja hinnassa.
Verhoilussa käytettävä luonnollinen kivi on tyypillisimmin graniittia, kvartsia, marmoria tai hiekkakiveä. Laadukkaita luonnollisen kiven esiintymiä löytyy ympäri maailman ja jokaisen maan kivivalikoimalla on tietyt sille ominaiset piirteet. Keinotekoisten eli komposiittikivien suurimmat valmistajat ovat Yhdysvalloissa, jonka markkinat ovat huomattavasti kehittyneemmät kuin eurooppalaiset. Euroopan suurimpia valmistajia ovat mm. hollantilainen Klimex ja kreikkalainen Mathios.
Tappamisen maku

Juoni

Vauraiden perheiden pojat, piskelijakaverukset, joutuvat kesätöissä öljynporauslautalla epäillyiksi murhasta ja kiristyksen kohteiksi.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa päteväksi tv-trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Keskinen-Tuhkio

Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,2 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Palojoen valuma-alueeseen (35.476) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 202,1 metriä mpy.
HMS Atherstone (M38)

Palvelus

HMS Atherstone liitettiin palvelukseen otettaessa Portsmouthin laivastotukikohtaan 2. Miinantorjuntalaivueeseen (engl. Second Mine Countermeasure Squadron, MCM2). Alus palveli Suezin ja Persianlahden alueella, jossa se osallistui operaatio Teliciin Persianlahdella 9. heinäkuuta 1990 - 4. huhtikuuta 1991. Operaatiossa se varmisti laivareittien turvallisuutta.
Alus oli kolme kuukautta koulutuksessa Skotlannissa ennen lähtöään kolmeksi vuodeksi Bahrainiin 30. toukokuuta 2012.
Punakha (piirikunta)

Punakha on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Punakhan piirikunnan pinta-ala on 922 neliökilometriä, ja pääkaupunki Punakha. Vuonna 2010 piirikunnassa oli 25 700 asukasta, joista noin 2300 asui sen pääkaupungissa.
Punakha sijaitsee lähempänä merenpintaa kuin monet muut Bhutanin piirikunnat, vain noin 1 250 metriä merenpinnasta. Sen ilmasto on subtrooppinen, siellä kasvaa kaktuksia, mandariineja ja banaaneita, ja useimmista viljoista saadaan kaksi satoa vuodessa. Punakhan dzong oli aiemmin Bhutanin talvipääkaupunki, ja hovi siirtyy sinne edelleen talvikuukausiksi maan varsinaisesta pääkaupungista Thimphusta, joka sijaitsee ylempänä vuoristossa. Varsinainen piirikunnan pääkaupunki on kuitenkin siirretty jonkun matkan päähän vanhasta linnavuoresta.
Sukkula

Sukkula eli syöstävä on Nykysuomen sanakirjan määritelmän mukaan ”kudonnassa käytetty soukkaa venettä muistuttava, tav. puinen väline, jonka sisällä on käämi ja jota viskelemällä kudelanka pujotetaan kangaspuiden loimiin avautuvaan viriöön.” Sukkulan leimallisesti edestakainen liike on ollut mallina sille, että sanaa sukkula on ryhdytty käyttämään myös tyypillisesti edestakaiseen liikenteeseen tarkoitetuista kulkuneuvoista (esimerkiksi avaruussukkula ja sukkulajuna).
Samoin ompelukoneessa sukkulaksi nimitetään osaa, joka solmii alalangan ylälangan kanssa. Yleinen ratkaisu on alapuolan ympärillä pyörivä "rotary hook".
Kauhavan vapaaseurakunta

Kauhavan vapaaseurakunta on Kauhavalla toimiva Suomen Vapaakirkon jäsenseurakunta.
Kauhavan vapaaseurakunta on perustettu vuonna 1908. Seurakuntaan kuuluu yhteensä 201 jäsentä (2014), joista varsinaisia jäseniä on 132. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat muun muassa torstain rukousillat, sunnuntain jumalanpalvelukset, lauantain nuortenillat, partiotoiminta lippukuntana Kauhavan Erä-Versot ja ViaDia-toiminta.
Kauhavan vapaaseurakunnan vanhimmiston puheenjohtajana toimii Markku Pelkkikangas, taloudenhoitajana Yrjö Alestalo ja partiolippukunnanjohtajana Salme Annala. Seurakunnan pastori on Kai Almgren ja nuorisotyöntekijä Sanna-Kaisa Niemelä.
Héctor Bianciotti

Hector Bianciotti (esp. Héctor; 18. maaliskuuta 1930 Córdoba, Argentiina – 11. kesäkuuta 2012 Pariisi, Ranska) oli argentiinalainen kirjailija.
Bianciottin vanhemmat olivat piemontelaisia siirtolaisia. Bianciotti aloitti ranskan opiskelun vuonna 1945 ja muutti Ranskaan 1961. Bianciotti sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1981.
Bianciotti oli Kunnialegioonan sekä Ordre National du Mériten upseeri, ja hän täytti Ranskan akatemian 2. paikan 18. tammikuuta 1996 alkaen.
Lauberhornin alppihiihtokilpailut

Lauberhornin alppihiihtokilpailut (saks. Lauberhornrennen) on vuotuinen miesten alppihiihtokilpailutapahtuma Wengenissä Sveitsissä.
Ensimmäiset Lauberhornin alppihiihtokilpailut järjestettiin vuonna 1930. Se on kuulunut maailmancupiin sen perustamisesta, vuodesta 1967 alkaen. Lauberhornin alppihiihtokilpailuissa lasketaan syöksylasku, pujottelu ja alppiyhdistetty. Ennen kaikkea tunnettu on Lauberhornin syöksylasku. Se on maailmancupin pisin syöksylasku, noin 4,5 km, ja laskun kesto on noin kaksi ja puoli minuuttia huippunopeuksien ollessa jopa yli 160 km/h.
Lauberhornin alppihiihtokilpailut ovat Kitzbühelissä kilpailtavien Hahnenkammin alppihiihtokilpailujen ohella toinen alppihiihdon suurista klassikkotapahtumista. Lauberhornin alppihiihtokilpailut kilpaillaan tammikuun puolivälissä, yleensä viikkoa ennen Hahnenkammin alppihiihtokilpailuja. Kisaohjelma alkaa perjantaina alppiyhdistetyllä, joka koostuu lyhennetystä syöksy- ja yhdestä pujottelulaskusta. Superalppiyhdistetty kilpailtiin maailmancupissa ensimmäistä kertaa Wengenissä vuonna 2005. Tätä ennen Lauberhornin alppiyhdistetyssä laskettiin syöksylasku- ja pujottelukilpailujen yhteisaika. Lauantaina lasketaan syöksylasku Lauberhorn-rinteessä ja sunnuntaina pujottelu Jungfrau / Männlichen -rinteessä.

Historia

Ernst Gertsch perusti Lauberhornin alppihiihtokilpailut vuonna 1930. Se on kuulunut maailmancupkiertueeseen sen perustamisesta, vuodesta 1967 alkaen.
Lauberhornin alppihiihtokilpailut ovat kehittyneet suurtapahtumaksi, joka kerää kymmeniätuhansia katsojia. Katsojaennätys on vuodelta 2011, jolloin katsojia oli syöksylaskussa 35 000 ja yhteensä 62 000. Tapahtuman liikevaihto oli vuonna 2011 6,1 miljoonaa Sfr, josta 3,7 milj. Sfr oli sponsorituloja ja katsojatulot 2,3 milj. Sfr. Kilpailutapahtuman nähtävyydeksi on muodostunut Patrouille Suissen avajaislentonäytös.
Eniten voittoja syöksylaskussa on sveitsiläisellä Karl Molitorilla, joka voitti kuudesti vuosien 1939 ja 1947 välillä. Itävaltalaisella Toni Sailerilla puolestaan on neljän perättäisen voiton ennätys vuosilta 1955–1958. Pujottelussa eniten voittoja on kroatialaisella Ivica Kostelićilla, neljä vuosien 2002 ja 2012 välillä. Andreas Molterer, Guy Périllat, Ingemar Stenmark ja Benjamin Raich ovat pystyneet kolmeen pujotteluvoittoon.
Vuonna 1991 itävaltalainen Gernot Reinstadler kaatui syöksyrinteen lopun Ziel-S (Maali-S) käännöksessä ja menehtyi saamiinsa vammoihin. Sen seurauksena viikonlopun kaikki kilpailut peruttiin. Syöksyrinteen ennätysaika 2.24,23 on italialaisen Kristian Ghedina laskema, kun hän voitti vuonna 1997. Keskinopeus laskussa oli 119,21 km/h.
Kona (yritys)

Kona on polkupyörävalmistaja, joka on erikoistunut maastopyöriin. Konan valikoimaan kuuluu myös maantiepyöriä, kuten 'Zing Zing', cyclocrosspyöriä, 'Jake the Snake' ja retkeilypyöriä, kuten 'Kona Sutra'.
Jacob "Jake the Snake" Heilbron, Dan Gerhard ja Joe Murray perustivat yrityksen vuonna 1988.
Kona tunnetaan polkupyörävalmistajana kolmesta asiata: ensiksi humoristisesta asenteesta pyöräilykulttuuria kohtaan. Mallinimet, kuten Stinky, Muni Mula, Jake the Snake ja Humuhumu Nukunuku A'Pua'a sekä tajunnanvirtamainen kerronta yrityksen kuvastoissa, on aikaansaanut Konasta "hauskan" polkupyörävalmistajan.
Kona tunnetaan yhtenä ensimmäisistä valmistajista, jotka huomasivat freeride-maastopyöräilyn suosion kasvun. Kona ryhtyikin valmistamaan pyöriä, jotka olivat aiempaa raskaampia ja joissa oli pitkä joustomatka sekä edessä että takana.
Konan täysjoustopyörissä käytetään 4-linkkujärjestelmää, joka voidaan tunnistaa mustan- (ennen vuotta 2005) tai hopeanvärisistä (vuodesta 2006) keinuvarsista, jotka kiinnittyvät rungon pystyputkeen.
Kona toimii yhteistyössä useiden polkupyöräpuistojen kanssa. Esimerkkinä voidaan mainita Whistler Blackcomb Bike Park Whistlerissä, Brittiläisessä Kolumbiassa, jossa ajajat voivat vuokrata Konan valmistaman kustomoidun "Park Bike" -pyörän. Myös Kittilän Levillä on Konan Bike Park.