google/wiki40b huggingface dataset:
Eino Forsman

Johan Eino Ilmari Forsman (19. maaliskuuta 1879 Turku – 12. elokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän toimi Helsingissä kunnallisraatimiehenä vuosina 1935–1949. Forsman suunnitteli erityisesti sairaala- ja parantolarakennuksia, joista merkittävimpiä ovat Helsingissä Laakson tuberkuloosisairaala ja Invalidisäätiön sairaala sekä Siilinjärvellä sijaitseva Tarinaharjun parantola. Myös Helsingin konservatorio (nyk. Sibelius-akatemia) ja Pohjanmaan museo Vaasassa ovat hänen suunnittelemiaan.
Kangasalla sijaitseva Pikonlinnan tuberkuloosisairaala (rak. 1931) ja sairaalan yhteyteen rakennetut viisi suurta asuinrakennusta ovat Forsmanin suunnittelemat. Pikonlinnan rakennukset edustavat klassista tyyliä, paitsi ylilääkärin taloksi suunniteltu Tietola edustaa funktionalismia.
Forsmanin isä oli juristi, hovioikeuden presidentti Ernesti Forsman. Vuosina 1907–1915 hän oli naimisissa näyttelijä Ester Niskan kanssa. vuodesta 1915 Aina Geja Maria Geitelin kanssa (k. 1950).
Adélaïde Labille-Guiard

Adélaïde Labille-Guiard (11. huhtikuuta 1749 Pariisi – 24. huhtikuuta 1803 Pariisi), tunnettu myös nimellä Adélaïde Labille-Guiard des Vertus oli ranskalainen taidemaalari. Hän keskittyi tuotannossaan miniatyyreihin ja muotokuviin.
Labille- Guiard syntyi porvarisperheeseen. Hänen isänsä omisti kaupan "A La Toilette" jossa työskenteli nuori Jeanne Bécu eli myöhemmin kuuluisa Madame du Barry. Se, miten myöhemmin kuuluisa taiteilija sai koulutuksensa tai miten hän pääsi kosketuksiin taidepiirien kanssa on melko huonosti tunnettu.
Perhetuttuihin kuului kuitenkin taiteilija François-Andere Vincent joka opetti Labille-Guiardille miniatyrimaalausta. Hän järjesti myös Labille- Guiardille mahdollisuuden esitellä töitään Académie de Saint-Lucissa. Ensimmäisen avioliittonsa Labille-Guiard solmi 20-vuotiaana virkamies Louis-Nicolas Guiardin kanssa.
Vuonna 1783, 31. toukokuuta Labille-Guiard hyväksyttiin Académie royale de peinture et de sculpturen opiskelijaksi. Toinen kuuluisa naistaiteilija Elisabeth Vigée-Lebrun hyväksyttiin opiskelemaan samana päivänä. Kuningas Ludvig XVI:n täti, Marié Adelaide otti Labille-Guiardin suojatikseen ja hänen kauttaan alkoi tulla ylhäisöltä muotokuvatilauksia. Moutokuvamaalarina Labille-Guiard oli suosittu.
Suosittuna muotokuvamaalarina Labille-Guiardilla oli suhteita Ranskan kuninkaallisiin ja yläluokkaan. Tämä teki hänestä Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuosina 1789 poliittisesti epäluotettavan henkilön. Vuonna 1793 hänet määrättiin hävittämään maalaamiaan muotokuvia. 
Mielipiteiltään Labille-Guiard oli kuitenkin kaukana konservatiiveista. Vuonna 1790 hän kampanjoi näkyvästi naisten oikeudesta päästä opiskelemaan taideakatemiaan. Hän sai tilauksia myös kansalliskokouksen jäseniltä ja hän maalasi muun muassa Robespierren muotokuvan. Vuonna 1795 hänelle myönnettiin työskentelytila Louvresta ja 2000 livren eläke. Hänestä tuli näin ensimmäinen ranskalainen nainen joka sai perustaa oman ateljeen ja opettaa oppilaitaan Louvressa.  
Ensimmäisestä aviomiehestään Labille-Guiard oli eronnut jo vuonna 1777, mutta laillisen vahvistuksensa se sai vasta vuonna 1793. Uuden avioliiton hän solmi entisen opettajansa kanssa 8. kesäkuuta 1799 François-André Vincentin kanssa. Tämän jälkeen hän signeerasi maalauksensa usein nimellä Madame Vincent. Hän jatkoi näyttelyiden pitämistä vuoteen 1800.
Aki Rissanen

Aki Rissanen (s. 1980 Kuopio) on suomalainen jazzpianisti, -säveltäjä, yhtyeenjohtaja ja musiikkipedagogi.
Rissanen opiskeli 12 vuotta klassista pianonsoittoa ennen kuin siirtyi opiskelemaan jazzia. Hän kuvaa omaa musiikkiaan klassisen musiikin sävyttämäksi ja mainitsee jazzpianisteista esikuvakseen Bill Evansin ja säveltäjistä Wayne Shorterin.
Rissanen on opiskellut Kuopion ja Pariisin konservatorioissa sekä Sibelius-Akatemian jazzosastolla, josta valmistui musiikin maisteriksi 2009. Rissasen piano-opettajia ovat olleet muiden muassa Jarmo Savolainen, Jukkis Uotila, Kirmo Lintinen, John Taylor, Jim Beard, Anders Jormin, Hervé Sellin, Markku Hyvärinen, Jouni Kuronen, Seppo Kantonen, Pessi Levanto ja Mikael Jakobsson. Rissanen on asunut pitempään Suomen lisäksi Pariisissa.
Rissanen on julkaissut omalla nimellään yhdeksän levyä ja levyttänyt muun muassa Dave Liebmanin, Rick Margitzan, Tim Hagansin, Magnus Broon, Jim Beardin, Verneri Pohjolan, Juhani Aaltosen ja Pepa Päivisen kanssa.
Suomalaisten yhtyeiden ja oman Aki Rissanen Trion (yhdessä Antti Lötjösen ja Teppo Mäkysen kanssa) ohella Rissanen on mukana useissa kansainvälisissä kokoonpanoissa: duona belgialaisen saksofonisti Robin Verheyenin sekä ruotsalaisen Emil Strandbergin kanssa, "Frozen Gainsbourg"- kokoonpanossa (yhdessä Mikko Innasen, ruotsalaisen Emil Strandbergin, norjalaisen Per Zanussin ja tanskalaisen Stefan Pasborgin kanssa) sekä Röd/Blå- kvintetissä (yhdessä Pekka Tuppuraisen, ruotsalaisen Magnus Broon, Mikko Innasen ja Joonas Riipan kanssa).
Rissanen voitti trioineen Emma-palkinnon parhaasta jazzlevystä vuonna 2016 (Amorandom) ja sai vuoden 2017 jazz-Emmaehdokkuuden (Another North).
Rissanen voitti Suomen finaalin The Young Nordic Jazz Comets -kilpailussa vuonna 2003 ja 2005. Hän sai toisen palkinnon soolopianokilpailussa vuoden 2004 Montreux’n jazzfestivaaleilla. Pariisin La Defense Festival palkitsi hänet parhaana solistina ja parhaasta ohjelmistosta 2006. Valtion säveltaidetoimikunta myönsi Rissaselle yksivuotisen taiteilija-apurahan vuosina 2009 ja 2012 sekä kolmivuotisen vuonna 2015.
Rissanen on säveltänyt musiikkia Kansallisteatterin Mr. Vertigo -näytelmään (ohjaus Kristian Smeds) sekä Tuula Leinosen ja Antti Peränteen animaatioelokuvaan Amorandom.
Iso-Iimas

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.326) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,3 metriä mpy.
Dick Vermeil

Richard Albert ”Dick” Vermeil (s. 30. lokakuuta 1936 Calistoga, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi NFL:n St. Louis Ramsin Super Bowlin voittoon kauden 1999 päätteeksi. Vermeil on valmentanut myös NFL:n Philadelphia Eaglesia ja Kansas City Chiefsiä.

Uran alku

Dick Vermeil valmistui vuonna 1959 San Josén osavaltionyliopistosta, jossa hän pelasi myös varapelinrakentajana. Hän aloitti valmentajana high school -tasolta. Vuonna 1969 Los Angeles Rams palkkasi hänet NFL:n historian ensimmäiseksi erikoistilannejoukkueen valmentajaksi. Hän valmensi Ramsissa vuoteen 1974 asti, jolloin hän siirtyi Kalifornian yliopiston (Los Angeles) päävalmentajaksi. Vermeil johdatti joukkueen Rose Bowl -voittoon kauden 1975 päätteeksi.

Philadelphia Eagles

Vuonna 1976 pitkään huonosti menestynyt Philadelphia Eagles palkkasi Vermeilin päävalmentajakseen. Vermeil loi joukkueeseen kovan työnteon kulttuurin, joka huipentui vuoden 1980 tappioon päättyneesen Super Bowliin. Työnarkomaani Veremeil jatkoi päävalmentajana kauteen 1982, jonka jälkeen hän erosi työuupumuksen vuoksi. Vuonna 2006 julkaistiin elokuva Invincible, joka kertoi Vermeilin Philadelphian-aikaisen pelaajan, Vince Papalen, tarinan. Vermeiliä esitti elokuvassa Greg Kinnear.

St. Louis Rams

Erottuaan Philadelphia Eaglesista Vermeil toimi TV-kommentaattorina. Hän teki paluun NFL:ään vuonna 1997, kun hän otti vastaan St. Louis Ramsin päävalmentajan paikan. Kaksi ensimmäistä kautta eivät sujuneet odotusten mukaan, mutta kolmantena kautena kaikki loksahti kohdalleen. Joukkue hankki vahvistuksekseen keskushyökkääjä Marshall Faulkin ja varapelinrakentaja Kurt Warner nousi penkiltä supertähdeksi. Huikea hyökkäyspeli toi Vermeilille Super Bowl -voiton kauden 1999 päätteeksi.

Kansas City Chiefs

Super Bowl -voiton jälkeen Vermeil päätti siirtyä eläkkeelle, mutta päätös piti vain yhden vuoden. Kaudeksi 2001 hän siirtyi Kansas City Chiefsin päävalmentajaksi. Vermeilin johdolla Chiefsistä tuli yksi NFL:n vahvimmista hyökkäyssuunnan joukkueista. Puolustus ei kuitenkaan ollut samaa tasoa, eikä Vermeil voittanut Kansas Cityssä yhtäkään pudotuspeliottelua.

Yksityiselämä

Dick Vermeilillä ja hänen vaimonsa Carolilla on kolme lasta ja useita lastenlapsia. Valmentajanuransa jälkeen Vermeil on keskittynyt viinibisnekseen. Hän omistaa viinitilan Kaliforniassa. Vermeil on tunnettu valmentajana, joka ei pelkää osoittaa tunteitaan joukkueen tai median edessä. Suuresti pelaajistaan ja työtovereistaan välittävän valmentajan on nähty kyynelehtivän julkisesti useaan kertaan.
Donald Slayton

Ura NASAssa

Sydämen rytmihäiriöistä johtuen Deke Slayton ei voinut osallistua avaruuslennoille, ja hän oli alkuperäisistä seitsemästä astronautista ainoa, joka ei lentänyt Mercury- ja Gemini-lennoilla.
Jouduttuaan lääketieteellisistä syistä syrjään lentotehtävistä Slayton erosi ilmavoimista ja työskenteli avaruushallinto NASA:n palveluksessa siviilinä vastaten astronauttien valinnasta lennoille.
Slaytonin läpäistyä terveystarkastukset, hän osallistui vuonna 1975 Apollo–Soyuz-lennolle yhdessä Thomas Staffordin ja Vance B. Brandin kanssa. Apolloon telakoituneen Soyuz-aluksen miehistön kosmonautteina olivat ensimmäisen avaruuskävelyn suorittanut Aleksei Leonov ja Valeri Kubasov.
Deke Slayton kuoli pahanlaatuiseen aivokasvaimeen vuonna 1993.
Viipurinlahden taistelu (1944)

Joukot

Kenraaliluutnantti I. Korovnikovin komentamaan Neuvostoliiton 59. armeijan joukkojen päävoimat keskitettiin Pullinniemelle ja Viipurinlahden rannikolle. Joukkoina olivat 224. divisioona Kaislahdessa ja 124. divisioona. Armeijalle alistettiin myös XLIII armeijakunta esikunta ja siihen kuuluneet 80. divisioona, 152. panssariprikaati ja 17. iskupioneeriprikaati. Rintama varasi lisäksi joukkoja mantereelle muodostettavan sillanpään laajentamiseen.
Puolustuksesta vastasi kenraalimajuri Antero Svenssonin komentama Suomen IV armeijakunta, jonka joukoista 17. divisioona ja sille alistettu ratsuväkiprikaati ryhmitettiin puolustukseen Viipurinlahdelle. Armeijakunnan reservissä olivat 10. divisioonan joukkoja ja saksalainen 122. divisioona. Puolustusaseman syvyys Uuraan lohkolla oli seitsemän kilometriä.

Taistelu

Puna-armeija aloitti 30. kesäkuuta 1944 hyökkäyksen Teikariin ja Melansaareen, joita puolustaneet suomalaisjoukot torjuivat aluksi hyökkäykset kärsien raskaita tappioita. Neuvostojoukot hyökkäsivät 4. heinäkuuta ratsuväkiprikaatin puolustamalle Uuraan lohkolle vallaten ainoastaan Suonionsaaren. Suomen laivasto teki vastahyökkäyksen Viipurinlahdelle 5. heinäkuuta aikeenaan hidastaa neuvostojoukkojen etenemistä, mutta joutui vetäytymään kovan tykistötulen ja ilmapommitusten takia. Yksikään suomalaisten aluksista ei uponnut, mutta Viena vaurioitui pahoin kyeten kuitenkin palaamaan Helsinkiin korjattavaksi. Suomalaisten ylijohto antoi luvan vetäytyä Teikarista ja Melansaaresta 6. heinäkuuta. 
Puna-armeija aloitti 5. heinäkuuta maihinnousut Turkin- ja Hannuistensaariin. Turkinsaareen yrittänyt pataljoona tuhoutui miltei kokonaan. Seuraavana päivänä maihinnousua yritettiin myös Hapenensaareen, jossa ratsuväkiprikaati torjui hyökkäyksen vastaiskuin. Maihinnousuyritykset Harjuniemeen estettiin 7. heinäkuuta 
Saksan 122. jalkaväkidivisioona oli määrätty 6. heinäkuuta vastaanottamaan rintamavastuu, mutta neuvostojoukkojen suurhyökkäyksen alettua vastaanotto suoritettiin loppuun vasta 8. heinäkuuta. Taistelut lakkasivat 10. heinäkuuta Neuvostoliiton 59. armeija pysäytettyä etenemisensä ja ryhmityttyä puolustukseen.

Lopputulos

Neuvostojoukot valtasivat osan Viipurinlahden saarista, mutta eivät saaneet sillanpäätä alueelle eivätkä päässeet etenemään pohjoisrannikolle. Myöhemmin suomalaisten saavutettua torjuntavoitot Tali-Ihantalassa ja Äyräpää-Vuosalmella, Neuvostoliiton Leningradin rintama pysäytti hyökkäyksensä.
Espanjalaisen Amerikan itsenäisyyssodat

Espanjalaisen Amerikan itsenäisyyssodat olivat sarja aseellisia yhteenottoja Espanjan ja sen siirtomaiden välillä vuosina 1803-1833.  Kun kuningas Ferdinand VII kuoli vuonna 1833, vain Kuuba ja Puerto Rico olivat vielä Espanjan alaisuudessa. Espanja menetti ne vuonna 1898 käydyn Espanjan–Yhdysvaltain sodan seurauksen.
Viherlehtisammakko

Ulkonäkö ja koko

Eläimen pituus on 3–6 cm. Viherlehtisammakko pystyy vaihtamaan väriään. Yleensä se on kirkkaan vihreä, mutta pariteluaikana siitä tulee keltainen ja kylmässä vedessä se muuttuu harmaaksi. Sen vatsapuoli on vaaleampi kuin selkäpuoli. Sillä on kyljessään vaalea juova. Silmien väri on kullankeltainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Viherlehtisammakkoa tavataan Yhdysvaltojen kaakkoisosassa. Sitä esiintyy metsissä.

Lisääntyminen

Muninta tapahtuu keväällä veteen.

Ravinto

Laji pyydystää hyönteisiä.
Geußnitz

Geußnitz on Saksan kylä ja entinen kunta (saks. Gemeinde), joka kuuluu Zeitzin kaupunkiin. Kylä sijaitsee Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksan itäosassa. Kylästä on noin kuusi kilometriä Zeitziin. Geußnitzin kunta oli pinta-alaltaan 7,55 neliökilometrin suuruinen ja sen asukasluku noin 660. Kunnan väestötiheys oli 88 as./km². Geußnitz liittyi neljän muun kunnan kanssa Zeitziin 1. heinäkuuta 2009.
Suomen aluemuutokset

Rajatarkistus 1812

Vanha Suomi liitettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1812 Venäjän keisarikunnan sisäisenä aluejärjestelynä. Alueeseen kuuluivat Suomenlahden ulkosaaret, pohjoinen Karjalankannas, Viipurinlahden länsirannikko, Laatokan Karjala, Raja-Karjala sekä Turun rauhassa (1743) Ruotsin Venäjälle luovuttamat alueet. Lisäksi Suomen suuriruhtinaskuntaan yhdistettiin Siestarjoen kaupunki.

Rajatarkistus 1833

Suomen suuriruhtinaskunnan rajankäynnissä itäraja siirtyi idemmäksi Pohjanmaalla ja Lapissa.

Rajatarkistus 1842

Suomen suuriruhtinaskunnasta siirrettiin Siestarjoen Kankaankylän kaupunginosa kuulumaan Pietarin kuvernementtiiin.

Rajatarkistus 1864

Suomen suuriruhtinaskunnasta siirrettiin Siestarjoen kaupunki kuulumaan Pietarin kuvernementtiin.

Aluemyynti 1947

Suomi myi Neuvostoliitolle Jäniskosken–Niskakosken alueen Inarista.
Jackie Daniels

Ura

Daniels aloitti stripparina 18-vuotiaana, jolloin hänen esiintyjänimensä oli Whiskey. Daniels tanssi yhteensä kaksi ja puoli vuotta. Hän siirtyi pornoelokuvien pariin vuonna 2008, mutta jatkoi vielä vuoden ennen kuin vaihtoi uraa lopullisesti. Vuonna 2010 Daniels huomioitiin The Sex Files: A Dark XXX Parody elokuvasta AVN-ehdokkuudella parhaasta ryhmäseksikohtauksesta, yhdessä Charley Chasen, Gracie Glamin, Pike Nelsonin ja Angelica Ravenin kanssa. Vuotta myöhemmin Daniels oli toistamiseen ehdolla AVN-palkinnon voittajaksi kahdessa eri luokassa elokuvista WKRP in Cincinnati: A XXX Parody ja The Big Lebowski: A XXX Parody.
Raúl Bravo

Ura

Bravo aloitti jalkapalloilun kotikuntansa Gandían joukkueissa. Kaudella 1996–1997 hän siirtyi Real Madridin junioreihin, josta nousi asteittain seuran reservijoukkueeseen Real Madrid B:hen kaudeksi 2001–2002. Edustusjoukkueessa Bravo teki ensiesiintymisensä jo samalla kaudella 6. lokakuuta 2001 ottelussa Athleticia vastaan ja pelasi kausien 2001–2003 aikana yhteensä kahdeksan liigaottelua edustusjoukkueen miehistössä. Lisää peliaikaa tuli Mestarien liigan alku- ja jatkolohkovaiheissa.
Tammikuussa 2003 Bravo siirtyi lainasopimuksella Englannin valioliigan Leeds Unitediin, mutta pelasi vain viidessä ottelussa. Seuraava kausi 2003–2004 oli Bravon paras Real Madridissa. Hän siirtyi vasemmalta laidalta keskuspuolustajaksi ja pelasi kauden aikana 32 liigaottelussa, joista kaikki avauskokoonpanossa. Sittemmin hän kuitenkin joutui vähemmälle peliajalle johtuen muun muassa brasilialaispuolustaja Roberto Carlosin vahvasta asemasta Real Madridin puolustuksen vasemmalla laidalla.
Kesällä 2007 Bravo siirtyi kreikkalaisseura Olympiakosiin. Tammikuussa 2009 hän palasi Espanjaan tehtyään kauden loppuun asti kestävän lainasopimuksen Numancian kanssa. Kauden 2011–2012 Bravo edusti Rayo Vallecanoa.
Espanjan maajoukkueessa Bravo pelasi 14 ottelua vuosina 2002–2004. Hän oli mukana vuoden 2004 EM-kilpailuissa, jossa hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa.
Paul Zingtung Grawng

Paul Zingtung Grawng (s. 20. maaliskuuta 1938) on myanmarilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Myitkyinan hiippakuntaan 27. maaliskuuta 1965 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Rusguniaen titulaaripiispaksi 24. tammikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi John James Howe, jota avustivat Gabriel Thohey Mahn-Gaby ja Aloysius Moses U Ba Khim.
Zingtung Grawng sai 9. joulukuuta 1976 nimityksen Myitkyinan piispaksi ja 15. toukokuuta 2003 Mandalayn arkkipiispaksi.
Jättiläisalbatrossi

Koko ja ulkonäkö

Jättiläisalbatrossin siipien kärkiväli on maailman suurin, jopa 3,7 metriä. Keskimääräinen siipien kärkiväli on 3,1 metriä. Vartalo on noin 1,35 metriä pitkä naarailla ja hiukan lyhyempi koirailla. Massa on 6-12 kg. Juuri lentämään lähteneen nuoren linnun massa voi olla 16,1 kg.

Esiintyminen

Jättiläisalbatrossin levinneisyysalue sijaitsee eteläisellä jäämerellä. Maailman kokonaisparimäärä on noin 8 500 paria ja yksilömäärä noin 28 000 aikuista yksilöä. Etelä-Georgian Bird Islandilla ja Crozetsaarten Possession Islandilla pesii noin 30 % maailman jättiläisalbatrosseista ja kanta on ollut kohtalaisen vakaa viime vuosikymmeninä. Näiden lisäksi laji pesii myös Prince Edward Islandilla, Kerquelensaarilla ja Macquarie Islandilla.
Jättiläisalbatrossi on ensimmäinen kirjallisesti kuvattu albatrossi, ja sen luultiin pitkään olevan Diomedea dabbenenan ja antipodienalbatrossin (Diomedea antipodensis) kanssa samaa lajia. Osa tutkijoista uskoo yhä näiden olevan saman lajin alalajeja. Jättiläisalbatrossi ja amsterdamsaarenalbatrossi (Diomedea amsterdamensis) muodostavat jättialbatrossien lajikompleksin. Jättiläisalbatrossi on nimensä mukaisesti Diomedea-suvun suurin laji ja yksi maailman parhaimmin tunnetuista ja eniten tutkituista lintulajeista. Jättiläisalbatrossit voivat lentää yli 1000 kilometriä vuorokaudessa etsiessään ravintoa.
Ne pesivät mieluiten kivisillä ja meren lähellä olevilla paikoilla saalistaen kaloja poikasilleen. Toisinaan albatrosseja näkyy myös hyvin kaukana sisämaassa.
Jussi Halme (jääkiekkoilija)

Ura

Halmeen junioriura huipentui Tapparan A-nuorten Suomen-mestaruuteen vuonna 2001. Seuraavana kesänä hän pelasi hyviä harjoituspelejä liigaringissä ja olisi saanut sopimuksen, mutta päätti lähteä Yhdysvaltoihin yliopistoon pelaamaan ja opiskelemaan.
Halme palasi Tapparaan kesällä 2005 kaksinkertaisena yliopistomestarina Denverin yliopiston joukkueesta. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 15. syyskuuta 2005 ottelussa Tappara–Ilves. Liigakaudella 2005–2006 Halme kuitenkin sai niukasti peliaikaa pelaten keskellä kautta ensin Mestiksen KooKoo:ssa ja tammikuussa 2006 Tappara vaihtoi Halmeen Espoon Bluesin joukkueeseen, jossa hän pelasi hyvän loppukauden. Halme teki ensimmäisen syöttöpisteensä SM-liigassa 7. helmikuuta 2006 ottelussa HPK–Blues.
Halme pelasi alkukauden 2006–2007 Ruotsissa Södertäljessä siirtyen loppukaudeksi Mestiksen Sportiin ja palasi kaudella 2007–2008 Tapparaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Tapparassa 29. tammikuuta 2008 vierasottelussa Lukkoa vastaan.
Maajoukkueessa Halme pelasi kaksi alle 19-vuotiaiden maaottelua kaudella 1998–1999.
Mandariinisorsa

Koko ja ulkonäkö

Koiraan oranssinsävyistä höyhenpeitettä sävyttävät mustat ja valkoiset juovat. Silmän yläpuolella on valkea läikkä ja selässä on kaksi "purje"sulkaa jotka törröttävät soidinasussa pystyssä. Naaras on väriltään harmaanruskea ja muistuttaa ulkonäöltään morsiosorsanaarasta. Pituus 41–49 cm, siipien kärkiväli 65–75 cm, paino 500 g.

Äänet

Koiraalla lyhyt melko vaimea "muib"-ääni. Kimeä varoitus "jib" kuuluu lentoonlähdössä. Naaraalla kumea kaakatus.

Levinneisyys

Alkuperäinen pesimäalue on Kiinassa ja Japanissa, jossa mandariinisorsat myös muuttavat talveksi etelämmäksi. Tarhakarkulaisia pesii Euroopassa.

Elinympäristö

Rantametsät ja puistot.

Lisääntyminen

Soidinmenot ovat näyttävät, niihin liittyy juomista ja tanssia. Mandariinisorsaa pidetään Kiinassa ja Japanissa aviollisen uskollisuuden symbolina. Pesä on puunkolossa tai telkänpöntössä. Munia tulee 9–12 kpl.

Ravinto

Mandariinisorsat syövät vesikasveja, riisiä ja muita siemeniä.
Joni Tuulola

Seuraura

Tuulola on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 joukkueen C-nuorten tehokkain puolustaja runkosarjassa tehoilla 4+9=13 sekä kaudella 2011–2012 C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 4+6=10. Kaudella 2012–2013 Tuulola sijoittui tehoilla 10+21=31 B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Kaudella 2013–2014 Tuulola oli HPK:n A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 8+16=24, joilla hän jakoi koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Tuulola voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +15. Hän debytoi samalla kaudella myös HPK:n SM-liigajoukkueessa; Tuulola pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 11. maaliskuuta 2014 runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin ykköspuolustajapariin isänsä Markon kanssa ja heistä tuli liigahistorian kaikkien aikojen kolmas isä ja poika -pari samaan aikaan SM-liigassa. Joni onnistui tekemään ottelussa myös liigauransa avausmaalin. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa sekä kaksi runkosarja- että playoff-ottelua.
Kesäkuussa 2014 Tuulola teki kolmivuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2014–2015 hän teki SM-liigassa 32 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Tuulolan kauteen mahtui myös marraskuussa 2014 tullut loukkaantuminen, joka piti hänet sivussa loppuvuoden.
Chicago Blackhawks varasi Tuulolan kuudennella kierroksella 181. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Ensimmäisellä ehjällä SM-liigakaudellaan 2015–2016 hän teki 53 runkosarjaottelussa tehot 2+12=14. Tuulola vahvisti kevätkaudella myös HPK:n A-nuoria. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Vaasan Sportiin. Tuulola teki läpimurtonsa SM-liigassa. Hän oli Sportin paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 7+23=30, joilla Tuulola sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi.
Maaliskuussa 2018 Tuulola teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hän siirtyi samalla loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Rockford IceHogsin vahvuuteen. Tuulola pelasi siellä kaksi runkosarja- ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2018–2019 hän pelasi kokonaan IceHogsin vahvuudessa. Tuulolan varsinainen tulokaskausi AHL:ssä toi 52 runkosarjaottelussa tehot 4+10=14. Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Blackhawks lähetti hänet jälleen farmiin.

Muuta

Tuulolan isä Marko pelasi urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 1000 SM-liigaottelua. Hän pelasi urallaan myös Ruotsissa ja Sveitsissä sekä kuului Suomen joukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Joni Tuulolan pikkuveli Eetu pelaa hyökkääjänä NHL-seura Calgary Flamesin organisaatiossa.
Jonilla oli HPK:ssa käytössään isänsä Markon käyttämä pelinumero 36, jonka seura jäädytti 19. syyskuuta 2015 Kalevan Palloa vastaan pelatun ottelun yhteydessä. Joni ja pikkuveli Eetu nostivat pelinumeron yhdessä Ritari-areenan kattoon. Ottelu oli myös Eetun ensimmäinen SM-liigassa ja veljekset pelasivat HPK:n avauskentällisessä.
Joakim Strand

Poliittinen toiminta

Strand on ollut Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 2005 ja puheenjohtaja vuodesta 2012. 
Strand sai vuoden 2015 eduskuntavaaleissa 10 374 ääntä, mikä oli toiseksi eniten Vaasan vaalipiirin RKP:n ehdokkaista Anna-Maja Henrikssonin äänimäärän 10 651 jälkeen. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän onnistui kasvattamaan äänimääränsä 10 589 ääneen ja tuli valituksi jatkokaudelle.
Strand on toiminut hallitusten varapuheenjohtajana Pohjanmaan liitossa, Kvarken Portsissa ja Merenkurkun neuvostossa sekä jäsenenä Pohjanmaan liiton tasa-arvoryhmässä.
Kuhankosken kanava

Kuhankosken kanava sijaitsee Laukaassa Jyväskylä–Suolahti -reitillä, ja se yhdistää Saraaveden ja Leppäveden. Kuhankosken sulku on osa Keiteleen kanavaa. 
Kanava on rakennettu 1990–1993, ja sen pituus on 750 metriä. Kanavassa on yksi sulku, jossa suurimmat aluksen sallitut mitat ovat 110,0 × 11,8 × 2,4 metriä. Maston korkeus saa olla enintään 8,0 metriä. Sulku toimii itsepalveluperiaatteella.