google/wiki40b huggingface dataset:
Datiscaceae

Tuntomerkit

Juurissa on typpeä sitovia bakteereja sisältäviä nystyjä. Lehdet ovat syväliuskaisia tai pariliuskaisia ja pääteparisia, enemmän tai vähemmän sulkasuonisia. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukat sijaitsevat kimppuina terttumaisessa kukinnossa, ja niissä on neljästä kymmeneen verholehteä. Hedekukissa on 6-25 lyhytpalhoista hedettä. Emikukissa on yhdislehtinen sikiäin, joka koostuu kolmesta kahdeksaan emilehdestä; vartalot ovat pitkiä. Hedelmä on kotamainen.

Levinneisyys ja luokittelu

Heimo kasvaa kolmella erillisellä alueella: Pohjois-Amerikan länsiosassa, itäisistä Välimerenmaista Kaspianmerelle ulottuvalla alueella ja Afganistanista Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella.
Heimossa on yksi ainoa suku Datisca, jossa on kaksi lajia. Läheisin sukulaisheimo on begoniakasvit (Begoniaceae).
Tomasz Rząsa

Tomasz Rząsa (s. 11. maaliskuuta 1973 Krakova, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
180 senttimetriä pitkä Rząsa aloitti ammattilaisuransa kaudella 1991–1992 Sokół Pniewyssä. Muutaman Sokół-kauden jälkeen hän siirtyi Sveitsiin, jossa hän pelasi kahden vuoden ajan edustaen Grasshopperia, Luganoa ja Young Boysia. Kaudeksi 1997–1998 Rząsa siirtyi Alankomaihin De Graafschapin riveihin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta, kunnes siirtyi ensimmäisen todelliseen huippuseuraansa, Feyenoordiin, jossa hän viimeistään nousi Euroopan huipulle. Feyenoordissa Rząsa pelasi neljä kautta, joiden jälkeen hän teki yhden kauden mittaisen visiitin Serbiaan Partizanin joukkueeseen. Tuon kauden jälkeen hän palasi Alankomaihin, ensin vuodeksi SC Heerenveeniin ja sitten ADO Den Haagiin. Uransa viimeiset vuodet 2006–2008 hän pelasi Itävallan SV Riedissä.
Yhteensä Rząsa pelasi lähes 400 ottelua Puolan, Sveitsin, Alankomaiden, Serbia ja Montenegron ja Itävallan sarjoissa. Hänen seurajoukkueuransa suurimpia saavutuksia ovat Sveitsin-mestaruus Grasshopperissa vuonna 1996 ja UEFA Cupin voitto Feyenoordissa vuonna 2002.
Puolan maajoukkueessa Rząsa pelasi 36 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 1994–2006. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja pääsi kentälle vaihtopelaajana yhdessä ottelussa.
Dick Marty

Dick Marty (s. 7. tammikuuta 1945 Sorengo) on entinen Ticinon valtionsyyttäjä, Sveitsin kantonineuvostom jäsen, Euroopan neuvoston parlamentaarisen neuvoston jäsen sekä Euroopan neuvoston lakiasioiden ja ihmisoikeuksien komitean jäsen.

CIAn kidutusvankilat ja -lennot Euroopan neuvoston jäsenvaltioissa

2005 Dick Marty sai johtaakseen Euroopan neuvoston tutkimuksia koskien epäilyä siitä, että Yhdysvallat olisi järjestänyt Euroopan neuvoston jäsenvaltioissa salaisia vankiloita, joissa oli harjoitettu kidutusta sekä toimintaan liittyviä salaisia lentoja.
Kesäkuussa 2006 julkistettiin raportti, jonka mukaan 14 valtion oli havaittu tukeneen toimintaa. 8. kesäkuuta 2007 julkaistiin raportin toinen osa: Secret detentions and illegal transfers of detainees involving Council of Europe member states: second report.
Martyn mukaan tiedot tulivat julkisuuteen siksi, että CIAn henkilökunta alkoi vuotaa tietoja, koska he eivät hyväksyneet toiminnasta poliittisessa vastuussa olevan puolustusministeri Donald Rumsfeldin menetelmiä.
Varpas

Varpas (suom. Kello) oli kuukausittain julkaistu liettualainen sanomalehti, jota julkaistiin Liettuan painokiellon aikana tammikuusta 1889 joulukuuhun 1905. Koska Varpasin julkaiseminen oli kiellettyä Liettuassa, joka oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, lehden painotyö tehtiin Tilsitissa (nykyinen Sovetsk) ja Ragnitissa (nykyinen Neman) Itä-Preussissa. Sieltä lehdet salakuljetettiin Liettuaan.
Varpasin levikki oli noin 500-1000. Lehdellä oli merkittävä vaikutus Liettuan kansallisessa heräämisessä. Vincas Kudirka kirjoitti Varpasin 10. vuosipäivän kunniaksi runon Tautiška giesmė, josta tuli myöhemmin Liettuan kansallislaulu.
Varpasin toimittajat julkaisivat myöhemmin myös kahta muuta lehteä: vähäisen koulutuksen saaneille talonpojille suunnattua Ūkininkasia ja ei-poliittista Naujienosia.
Tham Luangin luolan pelastusoperaatio

Tham Luangin luolan pelastusoperaatio oli kesä- ja heinäkuussa 2018 toteutettu operaatio kahdentoista 11–16-vuotiaan pojan ja heidän jalkapallovalmentajansa pelastamiseksi Tham Luangin luolasta Pohjois-Thaimaassa lähellä Myanmarin rajaa. Pojat ja valmentaja menivät tutkimaan luolastoa 23. kesäkuuta 2018. Rankkasade sulki ulospääsyreitit luolasta, jolloin ryhmä jäi veden saartamaksi luolan sisällä olevalle kielekkeelle. Kaksi brittiläistä sukeltajaa sai heihin yhteyden 2. heinäkuuta, jonka jälkeen heille vietiin ruokaa ja heidän luonaan kävi lääkäri. Luolan suulta oli matkaa ryhmän luokse noin neljä kilometriä. Reitin varrella oli ahtaita ja kapeita kohtia, veden virtaus oli paikoitellen voimakasta ja vesi sameaa, joten näkyvyys oli heikko tai olematon. Luolaan vedettiin operaation aikana putkia, joiden kautta hapen määrää lisättiin. Vettä pumpattiin pois parhaimmillaan satoja litroja sekunnissa.
Heinäkuun 6. päivänä Tham Luangin operaatiossa kuoli thaimaalainen entinen Navy SEAL -joukkojen aliupseeri, joka oli palaamassa luolasta toimitettuaan sinne happilaitteita. Hänen oma ilmasäiliönsä tyhjeni ennen kuin hän ehti pintaan.
Heinäkuun 8. päivän aamulla Chiang Rain kuvernööri ilmoitti, että poikia aletaan hakea saman päivän aikana. Noin kello kymmeneltä aamupäivällä paikallista aikaa luolaan lähetettiin kahdeksantoista sukeltajaa.
Iltapäivällä Suomen aikaa kahden ensimmäisen pojan kerrottiin päässeen luolasta pois. Heidän pelastamisensa sujui siis yli kolme tuntia nopeammin kuin aamulla ilmoitettu optimistinen arvio operaation kestosta oli.
Pelastusreitin varrelle perustetussa leirissä odotti lisää poikia, jotka pääsivät maan pinnalle melko pian kahden ensimmäisen jälkeen. Eri uutislähteissä tiedot pelastettujen määrästä vaihtelivat. 10–20 tunnin tauon jälkeen pelastettiin seuraavat neljä, jotka kuljetettiin helikoptereilla sairaalaan. Heidät pidettiin eristyksessä perheestään mahdollisten tarttuvien tautien takia. 
Heinäkuun 10. päivä Thaimaan laivasto ilmoitti saaneensa kaikki luolan pojat ja heidän valmentajansa pelastettua. 
Operaation aikana luolan läheisyyteen perustettiin mediakeskus, jossa työskennelleet toimittajat raportoivat tapahtumia kaikkialle maailmaan. Itse pelastustöihin osallistui Suomesta sukeltaja Mikko Paasi. Hän toimi operaation ratkaisuvaiheessa 8.–10. heinäkuuta luolaston toiseksi viimeisessä kammiossa parin sadan metrin päässä pelastettavien sijaintipaikasta.
Kolokanin piiri

Kolokanin piiri (ransk. Cercle de Kolokani) on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 12 000 neliökilometriä. Asukkaita on 233 900 henkeä (vuonna 2009).
Kolokanin piiri rajoittuu pohjoisessa Koulikoron alueen Naran, idässä Banamban ja Koulikoron ja etelässä Katin piireihin sekä lännessä Kayesin alueen Kitan ja Diéman piireihin. Seutu sijaitsee Sahelin ja Sudanin vyöhykkeiden rajalla. Huomattavin joki on Baoulé ja suurin järvi Wegnia.
Piiriin kuuluu kymmenen maalaiskuntaa: Didiéni, Guihoyo, Kolokani, Massantola, Nonkon, Nossombougou, Ouolodo, Sagabala, Sébécoro I ja Tioribougou. Kyliä on yhteensä 283. Asukkaat ovat etupäässä bambaroja. Lisäksi on mandinkoja, djulia, fulbeja, maureja ja moseja. Enemmistö on animisteja ja osa muslimeja sekä eri ryhmiin kuuluvia kristittyjä.
Kolokanin kautta kulkee Bamakon ja Kayesin välinen maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja vähäisemmässä määrin karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, maapähkinä, puuvilla sekä vihannekset. Lisäksi harjoitetaan metsästystä, kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta piirissä ei ole lainkaan.
Nashi (1945)

Palvelus

Alus upposi ilmahyökkäyksessä 28. heinäkuuta 1945 Yanain edustalla ja se poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta. Hylky nostettiin 31. syyskuuta 1954 ja Japanin meri-itsepuolustusvoimat lunasti sen.
Alus kunnostettiin Kuren telakalla, missä työt saatiin päätökseen 12. toukokuuta 1956. Muutostöiden jälkeen aluksen aseistuksena oli kaksi kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin tykkiä, Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin, kolme K-heitintä ja syvyyspommeja. Aluksella oli 14 000 hevosvoimaa ja sen huippunopeus oli 27 solmua. Sillä oli 206 hengen miehistö. Se liitettiin 31. toukokuuta 1956 Japanin meri-itsepuolustusvoimiin nimellä Wakaba. Alus oli koululaivana reilun vuoden, kunnes se muutettiin 10. syyskuuta 1957 - 26. maaliskuuta 1958 tutka-alukseksi. Alukselle asennettiin etummaiseksi verkkomasto, kolmijalkainen päämasto ja sen komentosillan katolle asennettiin suuri ilmavalvontatutka.
Alus luokiteltiin 1968 koealukseksi ja se poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1971.
J. J. F. Perander

Johan Julius Frithiof Perander (15. marraskuuta 1838 Lestijärvi – 28. joulukuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen filosofi, professori ja kirjailija.
Peranderin vanhemmat olivat kappalainen Johan Perander ja Charlotta Haraldsdotter Nauklér. Hän pääsi ylioppilaaksi 1858 Kuopiosta ja valmistui filosofian maisteriksi 1864, lisensiaatiksi 1878 ja tohtoriksi 1879. Peranderin ensimmäinen väitöskirja vuodelta 1870 käsitteli Hegelin valtiokäsitettä. Hän teki vielä 1878 väitöskirjan Aristoteleen ihannevaltiosta ja 1883 kolmannen väitöskirjan Johann Friedrich Herbartin kasvatusfilosofiasta.
Perander toimi Helsingin yliopistossa 1870–1879 filosofian dosenttina, 1880–1884 käytännöllisen filosofian ylimääräisenä professorina ja 1884–1885 pedagogiikan ja didaktiikan professorina. Hän opetti myös  Helsingin normaalikoulussa ja suomalaisessa alkeisopistossa latinaa, kreikkaa, suomea, filosofiaa ja psykologiaa.
Perander käsitteli kirjoituksissaan anarkistifilosofi Pierre-Joseph Proudhonia (Yhteiskunta uutena aikana, 1866), Adam Smithin yhteiskuntateorioita sekä John Stuart Millin yhteiskunnallista filosofiaa (J. S. Millin yhteiskunnallinen filosofia, 1879). Peranderin vuonna 1866 Kirjallisessa kuukausilehdessä julkaisema artikkeli Yhteis-kunta uutena aikana oli ensimmäinen merkittävä suomenkielinen filosofinen kirjoitus.
Otteina tästä kirjoituksesta kaksi näytettä:
"Ihmisen elämän pyrkimys jakaantuu moniin kohtiin, joissa on jokaisessa erityiset voimansa ja asetuksensa. Yhteis-kunnan elämä on laadultaan toinen, kuin perheen, valtion ja kirkon elämä. Valtiossa kansa havaitsee asemansa maailman historiassa toisia kansoja kohden. Valtiossa siis emme taistele toinen toisemme rinnalla, vaan olemme yhtyneet samaan olentoon, jonka syvissä helmoissa nautitsemme maailmallisen elämän suurimpia ihastuksia. Yhteiselämässä sitä vastoin juuri tämä taisteleminen on näkyvin kohta. Sillä tämän elämän ainehina on omaisuus, työ ja hankinto."

"Franskan vallan-kumouksen jälkeen yhteiskunnallinen olento on, erkanemalla kansojen muista oloista, ahkerasti pyrkinyt näyttämään erityistä luontoansa ja voimaansa. Että tämä olento etenkin tällä ajalla paljasti itsensä, siihen on syynä se että kumouksen kautta oikeuden tunnot tempaisivat itsensä erilleen kansain tapojen tunnoista. Tätä oikeuden-istuntoa on yhteiselämä varsin lähellä. Perhe-elämä ihanuus sitä vastoin vaatii alallansa juuri tämän oikeuden-tunnon peittymisen luonnollisen innon hartauteen."
Miina Lindberg

Miina (Wilhelmina) Lindberg oli helsinkiläinen palvelijatar, kaupunginvaltuutettu ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Lindberg oli yksi Helsingin palvelijataryhdistyksen, myöhemmin Helsingin taloustyöntekijäin yhdistyksen, perustajista 1898. Hän toimi  pitkään ensimmäisenä rahastonhoitajana ja oli vielä 1923 mukana yhdistyksen johtokunnassa. Palvelijataryhdistys oli suomalaisen ammattiyhdistysliikkeen pioneereja ja Kirjaltajien Lukuyhdistyksen jälkeen seuraava joka perusti alakohtaisia alayhdistyksiä. Lindberg muisteli myöhemmin Palvelijataryhdistyksen perustamista todeten, että ”älkäämme unhoittako, että palvelijat siihen aikaan tuskin uskalsivat ajatellakaan, sitä vähemmän puhua oikeuksiaan koskevista asioista”. Monet emännät ja isännät olivat tyytymättömiä yhdistyksen perustamiseen, ja joillekin palvelijoille todettiin suoraan, että jos he liittyisivät, heidät erotetaan paikastaan.
Lindberg nousi varamiehen paikalta Helsingin kaupunginvaltuustoon SDP:n edustajana ja oli valtuutettu elokuusta 1919 vuoden 1920 loppuun.Palvelijattaren nousu yhteiskunnalliseksi vaikuttajaksi ja kaupunginvaltuutetuksi oli merkittävä saavutus ajan olosuhteissa.
Yaya Touré

Ura

Touré voitti Norsunluurannikon mestaruuden ASEC Mimosas -joukkueessa 2001. Hän aloitti uransa Euroopassa 18-vuotiaana Belgian Beverenissä. Siellä hän pelasi kaksi ja puoli vuotta. Beverenistä Touré siirtyi Ukrainaan ja Metalurh Donetskin joukkueeseen. Puolentoista vuoden jälkeen Touré vaihtoi taas maisemaa ja tällä kertaa hän siirtyi Kreikkaan Olympiakosiin. Siellä hänellä oli joukkuetovereina entisiä tähtiä mm. Rivaldo, ja Olympiakos etenikin Mestarien liigaan. Se voitti Kreikan liiga- ja cupmestaruuden 2006. Kaudelle 2006–2007 Touré siirtyi Ranskan liigaan ja AS Monacoon. Monacossa Touré pelasi Monacon 34 liigapelistä 27:ssä pelissä. 
Kaudeksi 2007–2008 Touré siirtyi pelaamaan FC Barcelonaan. Hän oli ensimmäinen Norsunluurannikolta kotoisin ollut pelaaja, joka on pelannut FC Barcelonassa. Hänet hankittiin Barcelonaan kansainvälisen kokemuksensa perusteella, sillä hän oli pelannut neljässä eri jalkapallosarjassa ympäri Eurooppaa.
Touré voitti Barcelonassa Mestarien liigan, seurajoukkueiden maailmanmestaruuden ja UEFA Super Cupin 2009, Espanjan mestaruuden 2009 ja 2010 sekä Copa del Reyn 2009.
Tammikuussa 2009 Touré yhdistettiin vahvasti englantilaisiin Manchester Cityyn ja Arsenaliin siirron merkeissä. Etenkin Arsenalia pidettiin vahvana vaihtoehtona Tourén uudeksi seuraksi, sillä siellä pelasi hänen isoveljensä Kolo Touré. Vuonna 2005 Touré oli jo käynyt Arsenalin testeissä mutta ei saanut vielä tuolloin sopimusta Arsenaliin.
Heinäkuussa 2010 Yaya Touré siirtyi vihdoinkin Manchester Cityyn, jossa hänen veljensä Kolo Tourékin pelasi ennen Liverpooliin siirtymistä 2013. Barcelona ja Manchester City pääsivät yhteisymmärrykseen kauppasummasta, joka oli arviolta 25–30 miljoonaa puntaa.
Touré teki voittomaalin Cityn kukistaessa Stoken FA Cupin finaalissa 2011. Hän voitti Cityssä Valioliigan mestaruuden 2012 ja 2014 sekä liigacupin 2014 ja 2016. Hän oli kaudella 2013–2014 Valioliigan kolmanneksi paras maalintekijä tehtyään 20 maalia. Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen 2011–2012 ja 2013–2014.
Touré on valittu vuoden afrikkalaiseksi jalkapalloilijaksi 2011, 2012, 2013 ja 2014.

Maajoukkueura

Touré kuului Norsunluurannikon maajoukkueen kokoonpanoon vuosien 2006, 2010 ja 2014 MM-kilpailuissa. Hän on saanut Afrikan-mestaruuskilpailuissa kultaa 2015 sekä hopeaa 2006 ja 2012.
Touré pelasi kaikkiaan 101 maaottelua ja teki niissä 19 maalia.

Pelityyli

Häntä pidetään fyysisenä ja voimakkaana pelaajana, jolla on hyvä tekniikka. Puolustavana keskikenttäpelaajana hän osaa tarvittaessa tukea hyökkäyksiä hyvin. Vaikka hän on pitkä (191 cm), hän ei tee maaleja paljon puskemalla, vaan kaukolaukauksin ja nousemalla hyökkäyksiin toisesta aallosta. Monacossa kaudella 2006–2007 syntyneet viisi maalia olivat lähes kaikki poikkeuksetta edellä kuvatunlaisia.

Muuta

Myös kolmas Tourén veljeksistä Ibrahim oli jalkapalloilija. Yaya käyttää Puman kenkiä. Uusin malli on Puma Evospeed 1.
Henriikka Salo

Henriikka Salo (s. 3. toukokuuta 1964 Kokemäki) on suomalainen näyttelijä.
Salo opiskeli näyttelemistä ja tanssia Teatterikorkeakoulussa 1980-luvulla. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2005. Hänellä on ollut teatteriurallaan kiinnitykset Q-teatteriin (vuosina 1991–2003) ja Turun kaupunginteatteriin (vuosina 1989–1991 ja uudelleen vuodesta 2006). Hän on näytellyt Turussa muun muassa Medeiaa samannimisessä näytelmässä, Jelenaa Metsähiidessä, oppilasta Oppitunnissa ja Saaraa Solveigin laulussa.
Salo on näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän oli vuonna 1999 ehdolla Jussi-palkinnon saajaksi, kategoriassa paras naissivuosa, roolistaan taidekriitikko Naimi Saarisena, päähenkilö Tauno Saarisen siskona, elokuvassa Säädyllinen murhenäytelmä (1998). Hänen muita roolejaan ovat olleet muun muassa Helena Moilanen elokuvassa Neitoperho (1997), Hanna Ylijoki televisiosarjassa Hyvät neuvot kalliit (2000–2001) ja Sirpa Uitto televisiosarjassa Tummien vesien tulkit (2002).
Salo on ollut ennen naimisissa näyttelijä Pertti Koivulan kanssa.
Handley Page Type O

Handley Page Type O on ensimmäisen maailmansodan aikaan Iso-Britanniassa käytetty kaksimoottorinen pommikone, joista on tehty kaksi versiota: Handley Page O/100 (100 tarkoittaa koneen siipiväliä jalkoina) (H.P.11) ja Handley Page O/400 (H.P.12). Konetyyppi suunniteltin kuljettamaan länsirintaman lentokentiltä, kuten eteläisestä Englannista pommikuorma Berliiniin. Ensilento koitti 18. joulukuuta 1915. Aktiivi sotilaspalveluskäyttö aloitettiin marraskuussa 1916.
Valmistuessaan Handley Page Type O oli suurin Englannissa valmistettu lentokone. Konetyyppi oli omana käyttöaikakautenaan myös kaikkein raskaimpia luokassaan, ja sitä voitiin luonnehtia strategisena kantamansa (1 120 km) puolesta. Kone saattoi kuljettaa enintään 908 kg pommeja. Tavanomainen pommiaseistus saattoi olla joko 16 × 51 kg tai 8 × 113 kg, sekä myöhemmin 1 × 750 kg pommeja. Siinä oli neljän hengen miehistö, sekä puolustusaseistuksena enintään 5 × 7,7 mm Lewis-konekiväärejä kolmessa liikuteltavassa erillisampumossa. Huippunopeus oli 157 km/h. Koneessa käytettiin erilaisia ja eritehoisia moottorityyppejä, jotka vaikuttivat suoritusarvoihin. Ainakin Sunbeamin Cossack- tai Maori-, Fiatin A-12- ja Rolls-Roycen Eagle-sarjan moottoreita käytettiin. Toisin kuten jotkin muut vastaavat konetyypit, Handey Pagen Series O -koneet eivät saaneet juurikaan käyttöä siviili-ilmailun puolella (matkustajakoneiksi muunnettuina) sodan jälkeen.
Konetyypin seuraaja on V/1500.
Ricardo Viñes

Ricardo Viñes (5. helmikuuta 1875 – 29. huhtikuuta 1943) oli espanjalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän piti useiden Maurice Ravelin ja Claude Debussyn teosten ensiesitykset ja opetti pianonsoittoa muun muassa Francis Poulencille.
Viñes syntyi Lleidassa, Kataloniassa ja opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajinaan toimivat Charles de Bériot, Benjamin Godard ja Albert Lavignac. Pianistina Viñes tuli tunnetuksi varsinkin uuden ranskalaisen ja espanjalaisen musiikin tulkitsijana, mutta hän antoi myös venäläisen pianomusiikin teosten ensiesityksiä. 
Viñes sävelsi muun muassa teoksen Deux hommages, joka omistettiin Déodat de Séveracin ja Erik Satien muistolle. Hän kirjoitti myös espanjalaisesta musiikista espanjalaisissa ja ranskalaisissa julkaisuissa. Viñes kuoli Barcelonassa vuonna 1943.
Saikko (Renko)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,0 ha ja se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Renkajärven ja Rengon välisen harjujakson vieressä Myllyjärven luoteispään lähellä. Harjujakson ympäristö sisältyy sen synnyttämään jäätikköjokimuodostumaan ja järvi on ilmeisesti muodostunut siinä olevaan painaumaan eli suppaan . Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Etenkin järven lounaisrannat vaikuttavat deltamuodostumilta ja muut rannat harjujen tai moreeniselänteiden rinteiltä . Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet yhdystieltä 2855.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,8 metriä mpy. eikä sillä ole laskuojaa. Eteläiseltä Saikonsuolta on johdettu kuivatusojia järven suuntaan.
Eero (sarjakuva)

Eero on Petteri Tikkasen sarjakuva-albumi, jonka päähenkilö on Eero. Eero sai vuoden 2010 Sarjakuva-Finlandian. Eero esiintyi jo Tikkasen Kanerva-albumeissa, mutta Tikkanen halusi tuoda hahmoon uuden näkökulman, ja Eerossa Kanerva jää sivuhenkilöksi.
Tikkanen tarjosi Eeroa ensin Egmontille, mutta "se tuli bumerangina takaisin". Sen kustansi sittemmin Like, ja siinä vaiheessa hän lisäsi siihen pinkkiä ja sinistä. Albumissa Eeron lapsuus loppuu ja hän lähestyy murrosikää. Palkinnon ansiosta Eeron tarina jatkuu, ja tulevat tarinat kertovat mopoikäisestä ja autoikäisestä Eerosta.
Noale

Nähtävyyksiä

Kaupungin keskustassa on Tempestan linnan (Rocca dei Tempesta) rauniot. Linnan rakensi Tempestan perhe 1200-luvulla. Lisäksi kaupungin muurista on jäljellä kaksi porttia, Torre delle Campane ja Torre dell'Orologio.
Soomaaliyeey toosoo

Soomaaliyeey toosoo (suom. Herää, Somalia) oli Somalian kansallislaulu vuosina 2000–2012. Maan itsenäistyttä Italian ja Ison-Britannian vallasta vuonna 1960, Somalia otti käyttöön Giuseppe Blancin (1886–1969) kirjoittaman tekstittömän hymnin. Tämä pysyi käytössä aina vuoteen 2000, jolloin uusi hymni korvasi sen. Soomaaliyeey toosoo on vanha, tunnettu somalialainen kansanlaulu.
Vuonna 2012 Qolobaa Calankeed korvasi Somaaliyeey toosoon.
Antagonisti

Antagonisti on tarinassa sankarin tai protagonistin päävastustaja. Käsitteen alkuperä on kreikan kielen sanoissa anti (vasta) ja agonistes (taistelu), ja käsite merkitsee suomeksi ”vastustajaa”. 
Klassisissa tarinoissa on kysymys sankarin ja konnan kamppailusta. Protagonisti ja antagonisti on helppo tunnistaa tällaisissa tarinoissa. Kirjailijat ovat kuitenkin usein luoneet mutkikkaampia asetelmia. Tarina voidaan esimerkiksi kertoa konnan näkökulmasta, jolloin sankari onkin tarinan antagonisti. Tällöin yleensä epämiellyttävänä tai pahana esiintyvä antagonisti onkin hyveellinen tai miellyttävä hahmo, kuten Macduff Shakespearen näytelmässä Macbeth.
Usein on myös niin, että tarinasta puuttuvat hahmot, jotka olisivat luokiteltavissa sankareiksi tai konniksi. Silloin antagonisti on se hahmo, joka on tarinan päähahmon eli protagonistin päämäärien tiellä. Antagonisti ei välttämättä ole henkilö; joskus luonnonvoimat tai psyykkiset tekijät edustavat protagonistin vastavoimaa.
Antagonistia ei tule sekoittaa antisankariin.

Elämäkerrat

Antagonistin käsitettä voidaan käyttää myös dokumentaarisissa teksteissä, kuten elämäkerroissa, kuvaamaan kahden henkilön suhdetta. Esimerkki: ”Aarne Sihvo oli Mannerheimin antagonisti jo vuodesta 1918 alkaen.”
Östersund–Jällivaara-rata

Liikenne

Vastavalmistuneenakaan rataosa ei ollut kovinkaan vilkasliikenteinen. Maantieliikenteen ja henkilöautoilun yleistymistä edeltävänä aikana 1950-luvulla rataosan liikenne oli historiansa vilkkainta. Tämän jälkeen alkoi sekä henkilö- että tavarajunavuorojen vähentyminen rahdin ja matkustajien siirtyessä maanteille. 1970–1980-luvuilla rataosalta lakkautettiin muutamia lyhyitä sivuratoja, samoin kuin osa tavaraliikenteestä Jokimukan eteläpuolelta.
1980-luvun lopussa henkilöliikenteen alasajo aloitettiin ja sen lakkautus tapahtui vuonna 1991. Rataosaa uhkasi jopa purkaminen, mutta vuonna 1993 se siirtyi valtiolta Inlandsbanan AB:n omistukseen. Yhtiö liikennöi radalla muutamia tavarajunavuoroja ympäri vuoden sekä kesällä turistisesongin aikaan henkilöjunaliikennettä kiskobussein.
Akshay Kapoor

Akshay Kapoor (Swapnil Gohil, s. 1982 Intia) on intialainen näyttelijä, joka on esiintynyt Bollywood-elokuvissa. Hän teki debyyttinsä Popcorn Khao! Mast Ho Jao-elokuvassa. Hän on myös näytellyt virkailijan roolia Kohde-televisiosarjassa. Kapoorilla on ollut lisäksi rooli trillerielokuvissa Enemmy (2013) ja Chotushkone (2014).