google/wiki40b huggingface dataset:
Karjalan Liitto

Historia

Liiton perustivat luovutetun Karjalan kunnat, seurakunnat ja maakuntajärjestöt heti talvisodan päättymisen jälkeen 20. huhtikuuta 1940. Alkuvuosina tärkeimpänä tehtävänä oli ajaa siirtokarjalaisten etuja asutus- ja korvauskysymyksissä. 
Karjalan Liitto on elinvoimainen kaikkien suomalaisten karjalaisuuden foorumi. Se edistää karjalaista kulttuuria, tuo esille karjalaisen identiteetin suomalaisuudessa ja ylläpitää vuorovaikutusta Karjalan alueeseen. Karjalan Liitolla on kolme toiminta-aluetta; kulttuuri, historia ja karjalaiset juuret. Karjala-kysymyksessä Karjalan Liitto tekee yhteistyötä Suomen valtiojohdon ja Euroopan unionin kanssa. 
Liiton vuosittainen päätapahtuma on Karjalaiset kesäjuhlat, jotka pidetään eri puolilla Suomea. 
Liiton hallitus ja valtuusto valitaan joka kolmas vuosi pidettävässä liittokokouksessa. Liittokokousedustajia ovat jäsenseurojen ja yhdistysten liiton sääntöjen mukaisesti nimetyt kokousedustajat.
Liiton puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2017 kansanedustaja Pertti Hakanen. Toiminnanjohtaja on Satu Hallenberg (2007–). 
Karjalan Liittona tunnetaan myös vuonna 1920 perustettu ja lyhyen aikaa toiminut itäkarjalaisten edunajaja Karjalan Liitto – Pro Carelia, jonka johtajana toimi E. N. Setälä
Kärpänen II

Juoni

Veronica Quaife kuolee synnytykseen ja Bartok Industriesin omistaja, Anton Bartok, ottaa pojan huollettavakseen. Hänen tarkoituksenaan on hyötyä Martinin ainutlaatuisista kyvyistä, jotka hän peri isältään.
Martin kasvaa aikuiseksi jo viidessä vuodessa johtuen hänen perimästään. Martin tiedostaa olevansa erilainen kuin muut ihmiset, mutta ei tiedä mistä se johtuu. Bartok tarjoaa Martinille työtä Seth Brundlen teleporttien parissa. Bartokin on tiedemiehineen yrittänyt viimeisten viiden vuoden aikana saada teleportit toimimaan, mutta eivät ole onnistuneet. Mies toivoo Martinin voivan saavan päätökseen isänsä aloittaman työn.
Martinin ahertaessa teleporttien kimpussa hän ystävystyy Beth Loganin kanssa. Lopulta teleportit saada toimintaan. Martin saa selville totuuden isästään, itsestään, Bartokin aikeista ja mahdollisesta parannuskeinosta. Parannuskeinossa on tarkoituksensa vaihtaa Martinin hyönteisgeenit toisen ihmisen terveisiin geeneihin. Samoihin aikoihin Martinissa ilmenevät ensimmäiset muodonmuutoksen merkit.
Bumiputra

Bumiputra tai Bumiputera, suomeksi maan pojat, on malesialainen termi, jolla kuvataan henkilön etnistä taustaa. Bumiputraväestöä ovat Malesian malaijit, sekä kaikki muut maan alkuperäiskansat. Kaikki muut maan etniset ryhmät, suurimmaksi osaksi kiinalaiset ja intialaiset, ovat ei-bumiputria. Bumiputrat ovat eläneet Malesian alueella jo vuosisatoja, kun muut ovat tulleet siirtomaa-aikana tai sen jälkeen.

Historia

Bumiputra-termi juontaa juurensa jo siirtomaa-ajalle, jolloin brittiläiset siirtomaaisännät pyrkivät suojelemaan bumiputraväestöä. Siirtomaaviranomaiset ajattelivat, että palkkatyö ei sovi alueen alkuperäiskansoille ja se saattaisi turmella heidän maalaiselämänsä. Vuonna 1913 säädettiin laki, jossa bumiputrien rooli malaijalaisessa yhteiskunnassa oli toimia kalastajina tai riisinviljelijöinä.Kaupankäynti jätettiin ulkomaalaisille.
Siirtomaavallan purkautuminen alkoi 1940-luvulla ja Malaijan väestö koostui bumiputraväestön lisäksi siirtomaa-aikana maahan muuttaneiden kiinalaisten ja intialaisten jälkeläisistä. Kiinalaisten käsissä oli maan talouselämä, ja he muodostivat myös maan vauraimman osan. Vuonna 1946 perustettiin Malaijan liitto, jossa tunnustettiin kiinalais- ja intialaisväestön tasavertaiset oikeudet maan kansalaisina. Tämä raivostutti bumiputraväestön, sillä he pelkäsivät että vallan vieminen maan sulttaaneilta heikentäisi malaijien päätösvaltaa. Tyytymättömät malaijit perustivat Yhtyneiden malaijien kansallisjärjestön (UMNO), joka hallitsee edelleen maan politiikkaa. Vastalausemyrskyn takia Malaijan liitto purettiin ja tilalle perustettiin Malaijan federaatio.
1960-luvulle tultaessa Malesian nuoren maan monirotuisen yhteiskunnan harmonia alkoi säröillä, kun malaijiväestö oli yhä katkerampi kiinalaisen väestönosan vauraudesta. Vastakkainasettelu kärjistyi verisiin mellakoihin Kuala Lumpurissa vuonna 1969, kun kiinalaisväestö ja malaijit ottivat yhteen. Mellakka muutti maan politiikkaa suvaitsemattomampaan suuntaan, ja se aloitti myös bumiputraväestöä suosivan politiikan. Moniin johtaviin virkoihin ja oppilaitoksiin asetettiin bumiputrakiintiöt, joilla yritettiin taata malaijien ja muiden alkuperäiskansojen asema maan talouselämässä ja kaventaa elintasokuilua kiinalaisten ja bumiputraväestön välillä. Tavoitteena oli luoda malaijikauppiaiden keskiluokka kiinalaisten rinnalle. Tämä asetti kiinalaiset heikompaan asemaan ja 1970-luvulla monet heistä muuttivat pois Malesiasta.
Malesian politiikkaa on leimannut bumiputraväestön suosiminen, joskin alkuperäiskansat eivät ole päässeet bumiputrien etuoikeuksista nauttimaan, vaan käytännössä etuoikeutettuja ovat olleet malaijit. Käytännössä politiikka on ollut positiivista syrjintää. Malaijeja suosiva politiikka lopetettiin virallisesti vuonna 1990 ja siitä on pyritty pääsemään eroon kilpailukyvyn vahvistamiseksi, mutta käytännössä politiikkaa noudatetaan edelleen.
Tokachin 24 tunnin ajo

Tokachin 24 tunnin ajo (Tokachi 24 Hours) (十勝24時間レース) oli moottoriurheilun kestävyyskilpailu, joka ajettiin Tokachi International Speedwayn moottoriradalla Japanissa. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1994 ja viimeinen 2008. Kilpailu kesti nimensä mukaisesti 24 tuntia.
Arhangelski tselljulozno-bumažnyi kombinat

Arhangelski tselljulozno-bumažnyi kombinat (ven. Архангельский целлюлозно-бумажный комбинат) on kartonkitehdas Novodvinskissä Arkangelin alueella Venäjällä. Se tuottaa myös selluloosaa ja pieniä määriä paperia. Tehdas perustettiin 1940 juuri ennen toista maailmansotaa ruskean käärepaperin tuottamiseksi. Tehtaan osakkeista 65 % on itävaltalaisen Pulp Mill Holdingin omistuksessa. 2000-luvun alkuvuosina tehdasta on yrittänyt vallata Oleg Deripaska Bazovyi element -yhtiönsä avulla, jolla on noin 33 %:n omistus.
Tehdas tuotti yli 800 000 tonnia selluloosaa vuonna 2005.
Yhtiö hankki kartonkikone 1:lle Venäjän ensimmäisen kenkäpuristimen Voithilta. Sitä ennen kartonkikone 2:n puristinosaa parannettiin Metso Paperilta hankitulla isotelapuristimella.
Conquest Vehicles

Conquest Vehicles on kanadalainen autonvalmistaja, joka suunnittelee ja valmistaa käsityönä maastoautoja.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Torontossa. Conquest Vehiclesin valmistamia ajoneuvoja ei ole toimitettu Suomeen yhtäkään.

Knight XV

Knight XV on täysin panssaroitu maastoauto. Mallin tuotanto on rajattu sataan yksilöön vuodessa. Vesa Keskinen on tilannut yhden ja on julkisuudessa luvannut laittaa auton asiakkaiden nähtäville Tuurin kyläkauppaan.

Evade

Evade on Ford F550 Super Dutyn alustalle rakennettu maastoauto. Evaden kori valmistettu alumiini-teräs-seoksesta, ja on näin ollen huomattavasti kevyempi kuin Knight XV -malli. Mallia valmistetaan sekä diesel- että bensiinimoottorilla.
Paulína Fialková

Paulína Fialková (s. 25. lokakuuta 1992 Brezno) on slovakialainen ampumahiihtäjä.
Fialková kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa kaudella 2011–2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kontiolahdella maaliskuussa 2014 oltuaan pikakilpailussa kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Tjumenin yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2018. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Pokljukan takaa-ajossa ja toiseksi Hochfilzenin takaa-ajossa. Nové Městossa hän oli pikakilpailussa kolmas ja yhteislähdössä toinen. Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa ja Oslon pikakilpailussa hän oli kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi, normaalimatkan cupissa toiseksi ja yhteislähtöcupissa kolmanneksi.
Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 Fialková sijoittui pikakilpailussa 86:nneksi ja viestijoukkueen mukana kahdeksanneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli takaa-ajossa 53, pikakilpailussa 55:s ja viestijoukkueessa kahdeksas. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pikakilpailussa 72:s ja viestissä 14:s. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Fialková sijoittui normaalimatkalla 53:nneksi, pikakilpailussa 89:nneksi, sekaviestissä 17:nneksi ja viestissä 19:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän oli takaa-ajossa 23:s, pikakilpailussa 49:s, normaalimatkalla 76:s, viestissä 14:s ja sekaviestissä 17:s. Hockfilzenin MM-kilpailuissa 2017 Fialková sijoittui yhteislähdössä kymmenenneksi, takaa-ajossa 12:nneksi, normaalimatkalla 27:nneksi, pikakilpailussa 31:nneksi, viestissä kahdeksanneksi ja sekaviestissä 12:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimatkalla ja naisten viestissä viides, pikakilpailussa 11:s, sekaviestissä 20:s, yhteislähdössä 21:s ja takaa-ajossa 38:s. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui normaalimatkalla viidenneksi, viestissä kuudes, ýhteislähdössä 12:s, sekaviestissä 12:s ja pikakilpailussa 48:s.
Fialkova saavutti EM-hopeaa yhteislähtökilpailussa ja sekaviestissä 2016. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa pikakilpailussa 2013 ja 2018 sekä takaa-ajossa 2013, hopeaa pikakilpailussa ja sekaviestissä 2017, takaa-ajossa 2018 sekä pronssia sekaviestissä 2013 ja takaa-ajossa 2017. Nuorten sarjassa hän sai rulla-ampumahiihdon sekaviestin EM-hopeaa 2011.
Vähä-Korttehinen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,6 metriä mpy.
Kadui

Kadui (ven. Ка́дуй) on kaupunkimainen taajama Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Sudaan laskevan Voronjoen suuta 170 kilometriä Vologdasta länteen. Taajama on Kaduin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pietarin ja Vologdan välinen rautatie. Asukkaita on 11 300 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1906 rakennetusta rautatieasemasta, joka nimettiin lähellä sijainneen kylän mukaan. Vuonna 1918 siitä tuli volostin ja vuonna 1927 hallintopiirin keskus.
Kaduissa toimii Tšerepovetsin voimalaitos, elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta sekä kalankasvattamo. Taajamassa on kolme keskikoulua, ammattikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kultturitalo, museo, poliklinikka ja sairaala.
Vuorentaka (Valkeakoski)

Vuorentaka on kylä ja entinen säteriratsutila Sääksmäellä Valkeakoskella, Sääksmäentien varrella, Sääksmäen kirkolta katsoen Rapolanharjun takana, mistä kylä on saanut nimensä. Vuorentaka on historiallisesti kuulunut samaan jakokuntaan naapurikylän Rapolan kanssa, ja 1700-luvulla se oli hetken myös yhdysviljelyksessä Rapolan kartanon kanssa. 
2000-luvulla Vuorentaan kylä on pääasiassa haja-asutusaluetta lukuun ottamatta sen alueelle osuvaa Mattilan asuinaluetta Sääksmäentien varressa noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta ja noin kahden kilometrin päässä Sääksmäen kirkonkylästä. Mattilan talot sijoittuvat kolmen kujan, Mattilantien, Antintien ja Laavalantien varsille.
Kinder-yllätysmuna

Kinder-yllätysmuna (myös Kinder-muna tai joskus pelkkä Kinder) on italialaisen Ferreron Kinder-tuoteperheeseen kuuluva suklaamuna, jossa on pieni lelu sisällä. Jotkut leluista ovat koottavia. Kinder-yllätysmunia on valmistettu vuodesta 1972 lähtien. Vaikka sana Kinder (’lapset’) on saksaa, Kinder-yllätysmunia valmistettiin alun perin Italiassa. Nykyään Kinder-suklaata myydään myös patukoina.
Kinder-yllätysmunia ei suositella alle kolmivuotiaille, sillä lapsi saattaa tukehtua lelujen pieniin osiin. Maailmanlaajuisesti ainakin seitsemän lasta on kuollut tukehduttuaan Kinder-leluun, ja kolmen Britanniassa kuolleen lapsen vanhemmat ovat kampanjoineet Kinder-yllätysmunien kieltämisen puolesta. Yhdysvalloissa Kinder-yllätysmunien ja muiden vastaavien tuotteiden myynti ja maahantuonti ei ole sallittua, sillä syötävien tuotteiden sisällä ei saa olla syömäkelvottomia osia. Vuonna 2018 Yhdysvalloissa saa myydä Kinder Joy -karkkia, jossa yllätyslelu ja karkkiosa ovat erillään.
Kindereissä on päällä foliota, ja munan päällimmäinen kerros on maitosuklaata ja sisäkerros vaaleampaa, maitoa sisältävää massaa, jonka usein mainitaan olevan valkosuklaata.
Tuoteselosteen mukaan aine ei kuitenkaan ole valkosuklaata.
Steve Kekana

Steve Tebogo Kekana (s. 16. syyskuuta 1958 Transvaalin provinssi) on eteläafrikkalainen laulaja-lauluntekijä. Kotimaansa ulkopuolella hänet tunnetaan parhaiten vuonna 1980 julkaistusta reggaehitistä ”Raising My Family”, joka oli myös Suomessa singlelistan ykkönen helmi- ja maaliskuussa 1982. Kekana esiintyi Helsingissä Tavastia-klubilla kesäkuussa 1982.
Kekana on musiikkiuransa ohella opiskellut juristiksi. Hän on ollut lapsesta saakka sokea.
Angekok

Angekok (inuktitutiksi ᐊᖓᑦᑯᖅ tai angatkuq, grönlanniksi angakok) on inuittien keskuudessa käytettävä nimitys poppamiehestä. Myös Alaskan alkuperäisasukkaiden keskuudessa on esiintynyt samanlaisia poppamiehiä.
Inuittien keskuudessa angekokiksi voivat tulla miehet ja naiset. Angekok opettaa usein taitonsa omalle lapselleen.
Stars and Stripes Forever

Stars and Stripes Forever (suomennetaan joskus Tähtilipun alla) on yhdysvaltalaisen säveltäjä John Philip Sousan vuonna 1896 säveltämä sotilasmarssi, jota yleisesti pidetään hänen tunnetuimpana teoksenaan. Se on myös Yhdysvaltain virallinen kansallismarssi.
Sousa kirjoitti kappaleeseen myös sanat, joita ei yleensä kuitenkaan esitetä.

Media

Stars and Stripes Forever
Sousan orkesterin levytys vuodelta 1909.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Stars and Stripes Forever
Yhdysvaltain merijalkaväen soittokunnan esitys.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
William Paxton

William McGregor Paxton (1869–1941) oli yhdysvaltalainen Bostonista, Massachusettsista, kotoisin oleva taidemaalari. Hän on yksi monista maalareista, jotka toivat akateemista ranskalaista maalausta Yhdysvaltoihin. Hänen aiheensa olivat tyypillisesti figuratiivisia ja hän maalasi aina elävästä mallista.
Paxton kasvoi Newtonissa Massachusettsissa, bostonilaisessa lähiössä. Hän opiskeli Dennis Miller Bunkerin alaisuudessa Cowles Art Schoolissa ja 1889 hän lähti Pariisiin neljäksi vuodeksi opiskelemaan École des Beaux-Artsiin Jean-Léon Gérômen ohjaukseen ja vielä Academie Julianiin. Ranskassa hän oppi Gérômen sulavan maalaustavan ja tarkan piirustustyylin. Vuonna 1898 hän palasi Newtoniin, ja alkoi elättää itseään muotokuvamaalarina. Vuonna 1897 hän matkusti Madridiin kopioimaan Velasquezin maalauksia.
Paxton piti ensimmäisen yhden taiteilijan näyttelynsä St. Botolph Club of Bostonissa vuonna 1900. Näyttelystä hän sai paljon hyvää palautetta. Toinen näyttely taas pelasti suuren osan hänen töistään, studiossaan riehuneelta tulipalolta 1904. Seuraavana vuonna Paxton liitty vanhempiin Bostonin koulukunnan maalareihin Edmund Tarbelliin ja Frank Bensoniin pitäen näyttelyn Fenway Studio Rakennuksessa, ja School of Fine Artsin valmistuneitten näyttellyn 1906.
Paxtonia kiehtoi Johannes Vermeerin valon käyttö ja hänen 1600-luvun aiheensa, joten 1913 hän Philip Halen avustuksella kirjoitti ensimmäisen Johannes Vermeeristä kertovan kirjan. Hänen aiheensa olivatkin usein figuratiivisia maalauksia kauniista malleista sijoitettuna studioon.
Hänet tunnetaankin yhdysvaltalaisen realismin pioneerina ja taitavana muotokuvamaalarina. Gérômelta oppimansa teoriat hän opetti Robert Hale Ives Gammellille, kuka taas opetti Richard Lackia, joka oli avain asemassa nykypäivän realistisen kuvataiteen kannalta.
Naulakalat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat naulakalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää 7 lajia, jotka jaetaan 4 sukuun. Naulakalat ovat pienehköjä ja kasvavat noin 6–28 cm pitkiksi. Ruumis on korkea, litteähkö ja hieman vinoneliön muotoinen. Selkäeviä on kaksi ja etumaisessa selkäevässä on 6 piikkiä, vatsaevät ovat jäykät ja ohuet ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Suu on pieni ja suussa on 10 pientä kartiomaista hammasta. Naulakalat kykenevät jäykistämään selkäevänsä ja vatsaevänsä, kun ne tuntevat olonsa uhatuksi. Heimon lajien nahka on paksu ja suomut pienikokoiset. Ne ovat tyypillisesti väriltään hopeanharmaita ja ruumiissa voi olla tummempia laikkuja.

Levinneisyys ja elintavat

Naulakalalajeja tavataan lämpimistä vesistä indopasifisen merialueen länsiosista. Ne elävät lähellä rannikkoa muta- tai hiekkapohjan tuntumassa. Naulakalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, jotka ne imevät torvimaisella suullaan. Naulakaloja saadaan sivusaaliina kalastettaessa arvokkaampia lajeja ja niitä käytetään eräillä alueilla ruokakaloina. Ne eivät ole kuitenkaan kovin hyvänmakuisia ja usein niitä pidetään roskakaloina.
Susan Kagan

Susan Kagan on yhdysvaltalainen pianisti, kirjailija ja pedagogi. Hän valmistui kandidaattina Columbian yliopistosta, taiteiden maisterina Hunter Collegesta (City University of New York) ja väitteli filosofian tohtoriksi City University of New Yorkin Graduate Centeristä. Hän opetti musiikin historiaa Hunter Collegessa ennen eläkkeelle jäämistään. 
Vuonna 1995 Kagan perusti Yhdysvaltain Beethoven-seuran New Yorkin -osaston. Hän toimi Fanfare-lehden kriitikkona ja kirjoitti teoksen Archduke Rudolph, Beethoven's Patron, Pupil, and Friend (1988). Hän on myös Yhdysvaltain Beethoven-seuran neuvoa-antavassa lautakunnassa. Hän on levyttänyt muun muassa Ludwig van Beethovenin pianomusiikkia, Wolfgang Amadeus Mozartin konserttoja sekä Christian Gottlob Neefen ja Ferdinand Riesin teoksia, viimeksi mainittuja välillä viulisti Eric Grossmanin kanssa.
Hyperventilating

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Portugalissa ohjaaja Mikko Harman ohjauksessa. Videolla Ronya kävelee ympäri kaupunkia laulaen kappaletta. Videota kuvattiin myös paikallisella metroasemalla ja metrossa.
George Lincoln Rockwell

George Lincoln Rockwell (9. maaliskuuta 1918 – 25. elokuuta 1967) oli American Nazi Party -puolueen perustaja ja johtaja, ja kenties merkittävin yhdysvaltalainen uusnatsijohtaja. Hänestä käytetään myös sotilasarvonsa mukaista nimitystä ”Commander”. Hänet murhattiin vuonna 1967.

Elämä

Rockwell syntyi Bloomingtonissa, Illinoisissa. Hänen vanhempansa, englantilais-skotlantilainen George Lovejoy Rockwell ja saksalais-ranskalaista syntyperää oleva Claire Schade Rockwell, olivat molemmat kuuluisia vaudeville-koomikkoja ja näyttelijöitä. Rockwell opiskeli Hebron Academyssa Lewinstonissa, Mainessa. Lopetettuaan opiskelut Brown Universityssä Rockwell liittyi Yhdysvaltain merivoimiin ja palveli siellä toisen maailmansodan ja Korean sodan ajan.
Rockwell oli vahva kansallissosialismin kannattaja ja holokaustin kieltäjä
Rockwell salamurhattiin ampumalla vuonna 1967. Murhasta epäiltynä pidätettiin 29-vuotias John Patler, jonka ase löydettiin hylättynä muutaman korttelin päässä ampumapaikasta. Patler oli toiminut puolueen johtotehtävissä ja Rockwellin kustannustoimittajana puolueen The Stormtrooper -uutiskirjeessä. Rockwellin seuraaja Matt Koehl tiedotti lehdistölle, että Patler oli erotettu puolueesta saman vuoden huhtikuussa ”bolševikkiläisten taipumusten” vuoksi. Patler todettiin syylliseksi Rockwellin murhaan ja tuomittiin joulukuussa 1967 kahdenkymmenen vuoden vankeusrangaistukseen.
Rockwellin hautajaiset pidettiin 30. elokuuta 1967, mutta Pentagon esti hautaamisen Culpeper National Cemetery -hautausmaalle, koska saattue kieltäytyi poistamasta käsinauhojaan, joissa oli tunnuksena hakaristi. Rockwellin maalliset jäännökset kuljetettiin American Nazi Partyn päämajaan Arlingtoniin, missä hänen ruumiinsa poltettiin 31. elokuuta 1967 salaisissa hautajaisissa.
Marlon Brando esitti Rockwellia minisarjassa Roots: The Next Generation.
Nollasummapeli

Nollasummapeli on peliteoreettinen tilanne, jossa yhden toimijan voitot ovat aina pois muilta toimijoilta. Peliä kutsutaan nollasummapeliksi, koska kaikkien pelaajien tappioiden ja voittojen summa on aina nolla ja jotta pelaajien keskuudesta saataisiin esiin voittaja, täytyy vastaavasti syntyä häviäjä/häviäjät.

Esimerkkejä nollasummapelistä

Kakun leikkaaminen on klassinen esimerkki nollasummapelistä. Jos yksi henkilö leikkaa itselleen suuremman osan, jää muille vähemmän. Tilanteet, joissa henkilöt voivat hyötyä kanssakäymisestä, eivät ole nollasummapelejä.

Ei-nollasummapeli

Ei-nollasummapeli on pelitilanne, jossa toisen pelaajan voitto ei ole muilta pelaajilta pois, useat pelaajat voivat voittaa tai kaikki pelaajat voivat hävitä.

Nollasummapeli taloudellisessa toiminnassa

Nollasummapeli on tärkeä käsite taloustieteessä. Taloustieteen vakiintunut käsitys on, että suurin osa taloudellisesta toiminnasta ei ole nollasummapeliä. Hyödykkeitä ja palveluja voidaan luoda, tuhota tai allokoida niin, että ihmisyhteisölle aiheutuu nettohyötyä tai -haittaa. Nollasummapeli on liian yksinkertaistava termi, jotta se havainnollistaisi talouden ja yhteiskunnan monimutkaisia vuorovaikutussuhteita.
Kaupankäynti ei ole teoriassa ikinä nollasummapeliä, jos osapuolet ryhtyvät vaihtokauppaan vain siksi, että arvostavat toisen osapuolen vaihdossa antamaa enemmän kuin omaansa. Leivän ostaja ostaa leivän ainoastaan, jos on valmis maksamaan leivästä pyydetyn hinnan. Toisaalta myyjä ei myisi leipää, jollei saisi voittoa. Toisaalta esimerkiksi epäsymmetrisen informaation vuoksi ostaja tai myyjä saattavat olla väärässä vaihtokaupan hyödyllisyydestä.
Muun muassa Robert Wright on esittänyt, että yhteiskunta loittonee nollasummapelistä jatkuvasti laajetessaan, lisääntyessään ja erikoistuessaan. Taloustieteissä ajatusta vastaa suhteellisen edun käsite.
Felicia Tang

Felicia Tang (22. lokakuuta 1977 – 11. syyskuuta 2009) oli pornotähti, joka löydettiin tapettuna Kalifornian Monroviasta 11. syyskuuta 2009. Tangin kidutusmurhasta syytetään hänen miesystäväänsä, entistä tosi-TV-esiintyjää, pastori Brian Lee Randonea.

Elämä ja ura

Tang oli Felicia Leen taiteilijanimi. Hän syntyi Singaporessa, josta muutti opintoja varten Australiaan. Lopulta hänen tiensä johti eteläiseen Kaliforniaan. Hän loi uran aikuisviihdenäyttelijänä ja -mallina, mutta hänet nähtiin myös valtavirran elokuvissa, kuten Rush Hour 2:ssa (2001) ja Hurjapäissä (2001). Hän ilmeisesti lopetti uransa vuonna 2008, jolloin hän poisti nettisivunsa.
Etnisesti Tang oli kiinalaistaustainen.
Pornonäyttelijänä Tang tuli tunnetuksi muun muassa elokuvasta Hotel Decadence (2004).

Surma

Tangia hakattiin ja tukehdutettiin. Hän oli kuollessaan 31-vuotias. Rikoksesta syytetty pastori oli 45-vuotias. Rikoksen jälkeen pastori soitti hätänumeroon ja kertoi Tangin menettäneen tajunsa. Randonea uhkasi jopa elinkautinen vankeus. Tang ja Randone asuivat yhdessä. Oikeus totesi Randonen syyttömäksi.