Design for All

Saavutettavuus

Perinteisesti saavutettavuusongelmat on ratkaistu mukauttamalla vakiosovelluksia, ja mukautetut versiot on teknisesti saatu aikaan käyttämällä avustavaa tekniikkaa. Saavutettavuus tarkoittaa sitä, että kaikilla on paikasta ja ajasta riippumatta esteetön mahdollisuus käyttää tietoa ja tieto- ja viestintäteknologiaa, sekä sitä, että ne ovat mukana kaikissa elämänyhteyksissä. 
Saavutettavuuden tavoitteena on, että kaikilla ihmisillä on tasavertainen pääsy ja mahdollisuus osallistua aktiivisesti nykyisiin ja tuleviin tietokonevälitteisiin ihmistoimintoihin. Tähän pyritään kehittämällä yleisesti saavutettavutettavia ja käytettäviä tuotteita ja palveluja sekä kuhunkin ympäristöön sopivia tukitoimintoja.
Tuotteiden ja palvelujen tulee vastata käyttäjien yksilöllisiin vaatimuksiin erilaisissa käyttöyhteyksissä, riippumatta paikasta, kohdekoneesta tai suoritusympäristöstä. Laitteistojen ja palvelujen käyttö pyritään siis mahdollistamaan yleisen lähestymistavan avulla, ja päämääränä on tietoyhteiskunnan yleinen esteettömyys. Kansalaisten katsotaan elävän älykkäistä tuotteista muodostuvissa ympäristöissä, joissa suoritettavat toiminnot ja niiden suoritustapa on määritelty täysin uudestaan. Näitä toimintoja ovat erityisesti sellaiset, joilla hankitaan tietoa, pidetään yhteyttä muihin ja hallitaan ympäristöä. Kansalaisille on tarjottava mahdollisuus suoriutua näistä toiminnoista helposti ja miellyttävästi.

Lainsäädäntö- ja sääntelytausta

Euroopan tämänhetkinen tietoyhteiskuntaan liittyvä ohjelmakonteksti on Digital Agenda for Europe 2010–2020. Euroopan komissio on julkistanut ”i2010 – kasvua ja työllisyyttä edistävä tietoyhteiskunta- ja viestintäpolitiikka”-aloitteen puitejärjestelynä, jolla vastataan tietoyhteiskunnan ja mediasektoreiden tärkeimpiin haasteisiin ja kehityskulkuihin vuoteen 2010 asti. 
Aloitteessa tuetaan avointa ja kilpailevaa sähköistä taloutta ja korostetaan tieto- ja viestintäteknologian merkitystä osallisuuden ja elämänlaadun moottorina. Aloitteeseen sisältyy joukko EU-tasoisia politiikkainstrumentteja, joilla tuetaan sähköisen talouden kehitystä, esimerkiksi sääntelyvälineet, tutkimus ja sidosryhmien kanssa solmittavat kumppanuudet.

Tieto- ja viestintäteknologia ja tietoyhteiskunta

Eurooppalaisella tieto- ja viestintäteknologialainsäädännöllä on pitkät perinteet. Vuonna 2002 Euroopan unioni hyväksyi uuden sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja sääntelevän järjestelmän, joka koskee kaikkea kiinteään verkkoon tai langattomuuteen perustuvaa tieto- ja viestintäteknologiaa, tiedonsiirtoa sekä televisio- ja radioviestintää. 
DfA:n näkökulmasta keskeiset direktiivit ovat yhteistä sääntelyjärjestelmää koskeva direktiivi sekä yleispalveluja ja käyttäjien oikeuksia sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla koskeva direktiivi (yleispalveludirektiivi).

Julkiset hankinnat

Julkisilla hankinnoilla on merkittävä taloudellinen merkitys, joten niiden avulla voidaan huomattavasti edistää esteettömyyttä. Euroopan parlamentti ja EU:n ministerineuvosto ovat vuonna 2004 hyväksyneet lainsäädäntöpaketin, jonka sisältämät julkisia hankintoja koskevat direktiivit yksinkertaistavat ja ajanmukaistavat hankintamenettelyjä omalta osaltaan. Uusien direktiivien ansiosta esteettömyystarpeet on mahdollista ottaa huomioon monessa hankintaprosessin vaiheessa. 
Teknisiä eritelmiä laadittaessa on luonnollisesti helpointa turvautua standardeihin. Tarkoitukseen soveltuvia CEN-, ETSI- ja ITU-standardeja on jo useita, ja käytännön apua voi saada useista muistakin lähteistä. Apuna on käytetty myös esimerkiksi verkkosisältöjen saavutettavuusohjeiden (WAI) kaltaisia ohjeita tai kansallisia ohjeita. 
Tulevaisuudessa sopivien standardien löytäminen helpottuu entisestään. Euroopan komissio on antanut Euroopan standardisointijärjestöille (CEN, CENELEC ja ETSI) toimeksiannon (M/376), jonka perusteella niiden on määriteltävä yhteiset vaatimukset ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely.

Tekijänoikeudet

Kaikki tuotteet eivät ole vammaisten ihmisten kannalta esteettömiä. Äänikirjoja tai tiettyjä muita esteettömiä tuotteita valmistettaessa teoksesta tuotetaan uusi kappale, jolloin voi syntyä tekijänoikeusongelmia. Samalla tekijänoikeudet ovat olennainen osa luovan yhteiskunnan kestävää kehitystä. Tämä eturistiriita on kyettävä ratkaisemaan, jotta tietoyhteiskunta olisi avoin kaikille. Alalla on olemassa niin eurooppalaista kuin kansainvälistäkin lainsäädäntöä. 
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamista tietoyhteiskunnassa koskevan direktiivin tavoitteet ovat muokata tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia koskevaa lainsäädäntöä niin, että teknologian kehitys otetaan huomioon, sekä saattaa osaksi Yhteisön lainsäädäntöä tärkeimmät kansainväliset velvoitteet, jotka perustuvat Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) joulukuussa 1996 hyväksymään kahteen tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia koskevaan sopimukseen.

Yksityisyyden suoja

Suunnittelun ja yksityisyyden välinen suhde ei välttämättä ole ilmeinen. Suunnittelun tuloksena syntyvällä nykyteknologialla on mahdollista kerätä huomattavia määriä henkilökohtaista tietoa. Käyttäjän edun nimissä tällaisen tiedon täytyy olla oikeaa ja sitä tulee käyttää asianmukaisesti. Henkilö haluaa mahdollisesti salata tietyt tiedot sekä kyetä tarkistamaan hänestä kerätyn tiedon. Toisin sanoen kaivataan yksityisyyttä. 
Euroopan unioni on vuonna 1995 hyväksynyt henkilötietojen käsittelyä koskevan direktiivin. Direktiivissä on määritelty perusperiaatteet, joiden mukaan henkilötietoja voidaan kerätä, säilyttää ja käyttää. Julkishallinnon, liikeyritysten ja kaikkien muiden henkilötietoja käsittelevien organisaatioiden ja yksilöiden tulee noudattaa näitä periaatteita.

Alan ohjeet ja standardit

Yhdysvalloissa, Australiassa, Japanissa ja Euroopan unionissa säädetään jatkuvasti uusia lakeja, joiden nojalla viranomaisten ja yritysten on varmistettava, että niiden tuotteet ja palvelut ovat esteettömiä ja että niitä voivat käyttää “tavallisten” käyttäjien lisäksi myös muut, kuten ikäihmiset tai vammaiset ihmiset. Koska ei ole järkevää kirjata lakiin teknisiä vaatimuksia, jotka väistämättä vanhenevat, lakiteksteissä viitataan mieluummin (kansainvälisiin) standardeihin.

Standardisointi: yleiskatsaus

Standardisointi eli hyvin yleisesti määriteltynä "standardin" (ransk. norme, standard; saks. Norm; esp. norma) tuottaminen on vapaaehtoista toimintaa. Sen alkuunpanijoina ovat lähes poikkeuksetta olleet kaupan alan toimijat, joiden näkemyksen mukaan standardisointi helpottaa tuotteiden ja tavaroiden vaihtoa. Hyvin usein tämä on merkinnyt, että myös standardien noudattaminen on ollut vapaaehtoista ja perustunut siihen, että toiminnan on odotettu tuottavan taloudellista hyötyä. 
Kuluttajien edustajat ovat osallistuneet standardisointiin vain hyvin rajallisesti. Toisaalta nykyään monien maiden lainsäädännössä edellytetään yhä useammin erilaisten (esim. turvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun liittyvien) standardien noudattamista. Standardien tarpeesta on se seuraus, että nykyään monia standardisointihankkeita ajavat (= tukevat) viranomaiset ja Euroopassa suoraan tai välillisesti Euroopan unioni. Myös eri sidosryhmät ovat usein laatineet erilaisia ohjeistoja.

EIDD - Design for All Europe

EIDD - Design for All Europe on täysin omarahoitteinen eurooppalainen järjestö, jonka toiminta kattaa DfA:n teorian ja käytännön koko alueen rakennetusta ympäristöstä ja esineistä viestinnän, palveluiden ja järjestelmien suunnitteluun. Järjestö perustettiin 1993 nimellä European Institute for Design and Disability (EIDD). Sen tavoitteena oli parantaa elämänlaatua DfA:n avulla. 
Nimi vaihdettiin vuonna 2006, jotta se heijastaisi paremmin järjestön varsinaista tehtävää. EIDD – Design for All Europe tiedottaa DfA:n sovelluksista liike-elämän ja hallinnon sektoreille, jotka eivät vielä ole sen hyödyistä tietoisia. Vuonna 2009 sillä oli aktiivisia jäsenjärjestöjä 22 Euroopan maassa. EIDD:n tarkoitus on edistää aktiivista vuorovaikutusta ja viestintää DfA:n teoriasta ja käytännöstä kiinnostuneiden ammattilaisten kesken sekä rakentaa yhteyksiä toisaalta heidän ja muiden suunnitteluyhteisön jäsenten välille, toisaalta kaikkien niiden muiden yhteisöjen välille, joille DfA voi olla ratkaisevan tärkeää elämänlaadun parantamisessa.