google/wiki40b huggingface dataset:
Small house movement

Pientaloliike (engl. Small house movement) on Yhdysvalloista liikkeelle lähtenyt arkkitehtuurin suunta ja kansalaisliike, joka pyrkii edistämään asumista pienemmissä omakotitaloissa.

Tavoite ja sen perustelut

Kehittyneissä maissa perheiden koko on pienenemässä, mutta joissakin maissa omakotitalojen koko on kasvanut viime vuosikymmeninä huimasti, esimerkiksi Yhdysvalloissa keskimääräinen pinta-ala on kasvanut 165 m²:stä (1978) 230 m²:iin (2007). Syitä on vaurastuminen ja arvostusten muuttuminen. Ylisuuret talot ovat kuitenkin kalliita rakentaa ja niiden lämmitys, ylläpito ja korjaus on kallista. Pienet talot paitsi edustavat pienempää kokoa, myös korostavat suunnittelun merkitystä. Niissä käytetään ratkaisuja, joista on hyötyä usealla tavalla, ja niissä on käytössä tilaa säästävät laitteet ja kodinkoneet.

Järjestö

Sarah Susankan katsotaan panneen liikkeen alkuun, kun hän julkaisi teoksen The Not So Big House 1997. Idean pohjalta syntyi yhdysvaltalainen järjestö Small House Society, joka pyrkii edistämään pienempien omakotitalojen rakentamista. Sen perustajia olivat Jay Shafer, Shay Salomon, Nigel Valdez ja Gregory Paul Johnson.

Ajatuksen leviäminen

Pientaloliike on levinnyt muihinkin maihin. Japanissa, jossa tila on kallista, Takaharu Tezuka on rakentanut Tokioon Taivasta tavoittelevan talon, neljälle hengelle tarkoitetun 42.5 m²:n talon. Barcelona Eva Prats ja Ricardo Flores esittelivät 120 m²:n Matkalaukkutalon. Englannissa Abito on suunnitellut Manchesteriin älykkäitä 33 m²:n kerrostalohuoneistoja. Yhdysvalloissa tuhoa aiheuttaneen hurrikaani Katrinan jälkeen Marianne Cusato kehitti trailerien vaihtoehdoksi Katrina-mökit joiden koko alkaa alle 30 m²:stä. Micro Compact Home (M-CH) on brittiläisen arkkitehdin Richard Hortonin ja Münchenin teknillisen korkeakoulun suunnittelema korkealuokkainen kuutio 1–2 hengelle, ja siinä on riittävästi tilaa nukkumiselle, työnteolle, ruokailulle, ruoanlaitolle ja peseytymiselle.

Puolesta ja vastaan

Pienen talon etuna on taloudellinen hyöty. Niiden ansiosta ihmisten elintavat muuttuvat, ja ne viehättävät ihmisiä, jotka haluavat elää yksinkertaisemmin ja vaatimattomammin ja haluavat pienentää ekologista jalanjälkeään. Tyypillinen pientaloliikkeen talon koko harvoin ylittää 45 m². Pienissä taloissa asuvat ihmiset viettävät aikaansa enemmän ulkona ja tuntevat elävänsä terveellisemmin.
Pientä taloa kakkoskodikseen etsivien pyrkimykset voivat johtaa maankäytön tuhlaukseen. Pienen talon rakentamista suunnitteleva voi myös törmätä "syrjintään", kun rakentamismääräykset edellyttävät talolta tiettyä vähimmäiskokoa. Jopa naapurit voivat karsastaa pieniä taloja, koska pelkäävät oman talonsa arvon alenemista.
Maailmanlaajuinen talouskriisi on saanut ihmiset kiinnostumaan pientaloliikkeestä, joka tarjoaa edullisempia ja ekologisesti kestävämpiä asumismuotoja.
Lämpömäärä

Yksiköt

Koska lämpömäärä on energian mitta, se mitataan nykyään samoina yksikköinä kuin muutkin energian muodot eli jouleina kerrannaisineen. Tieteenhistorian varhaisemmissa vaiheissa lämpömäärä on kuitenkin ollut paljon helpompi mitata sen mukaan, minkä verran se lämmittää tiettyä ainemäärää kuin määrittää, mitä määrää mekaanista energiaa se vastaa. Tämän vuoksi ennen SI-järjestelmän käyttöönottoa lämpömäärälle käytettiin eri mittayksikköä, kaloria. Yksi kalori määriteltiin lämpömääräksi, joka lämmitti yhden gramman vettä +14,5 celsiusasteesta +15,5 celsiusasteeseen. Yksi kalori oli 4,1855 joulea. Tätä suhdelukua on nimitetty lämmön mekaaniseksi ekvivalentiksi.
Teknologia

Etymologia

Teknologian etymologisessa alkuperässä yhdistyvät klassisen kreikan sanat tekhne, joka merkitsi vapaiden miesten työtä ja taitoja, sekä logos, joka merkitsi tietoa, oppia ja perustaa. Etymologiasta johdettavaa teknologian merkitystä 'oppi tekniikasta' ei juuri käytetä.

Rahoitus

Teknologian rahoittajina ja kehittäjinä toimivat pääasiassa erilaiset valtiolliset ja yksityiset organisaatiot: tutkimuslaitokset, yliopistot ja teknologiayritykset.

Julkinen

Julkinen rahoitus on tärkeä teknologian kehityksen edistäjä monilla tavoilla.Yhdysvaltain hallitus jakaa kymmeniä miljardeja dollareita uuteen teknologiaan vuosittain, etenkin Yhdysvaltain ilmavoimien, DARPAn, Nasan, Energiaministeriön laboratorioiden kautta. Myös osavaltioilla on omia tukiohjelmiaan. Euroopassa Euroopan komission 6. puiteohjelma jakaa noin viisi miljardia euroa vuosittain. Ranskassa on ollut vanha perinne panostaa teknologiaan, mutta sen valtiolliset rahoitusorganisaatiot ovat yhdistyneet vasta 2000-luvun alussa. Saksassa liittovaltion rahoitus kanavoidaan pääosin Helmholtz-tutkimusorganisaation kautta. Suomessa teknologiankehitystä tehdään VTT:n budjettirahoituksella, Tekesin kilpaillulla rahoituksella ja yliopistoissa. 
Teknologiaa on - etenkin 1900-luvulla - ajanut asevoimien rahoittama aseiden kehitys. Monet ilmailun, elektroniikan jne. sovellukset on kehitetty ensin asevoimien käyttöön ennen siviilikäyttöä. Kylmän sodan päätyttyä muun muassa elektroniikassa siviilisovellutusten teknologiankehitys on ollut nopeampaa kuin kooltaan paljon pienempien asetekniikan markkinoiden. Samaan aikaan esimerkiksi sotilaselektroniikan tuotantolinjoja on ajettu alas niiden huonon kannattavuuden vuoksi. Julkisen sektorin tutkimus ja teknologiankehityksen rahoitusorganisaatiot ovat kasvattaneet osuuttaan.

Yksityinen

Tutkimus ja kehitys on yrityksen uudistumisen tärkeimpiä väyliä. Ilmailuteollisuudessa tutkimuspanos on jopa 15 % liikevaihdosta. Vastaava panos elektroniikkateollisuudessa on yleensä noin 10 % ja perinteisessä teollisuudessa vielä tätäkin alempi. 
OECD-maissa teollisuuden osuus tieteen ja teknologian alojen tutkimuksesta ja kehityksestä on noin kaksi kolmasosaa, kun taas yliopistojen osuus on 20 % ja muun julkisen rahoituksen osuus on 10 %. Köyhemmissä maissa, kuten Portugalissa ja Meksikossa, teollisuuden panos on pienempi. Yhdysvallat sijoittaa huomattavan paljon asevoimien tutkimuksen ja kehityksen kautta, jossa yksityisen sektorin panos on pienempi. Suomessa 2/3 tutkimusrahoituksesta on yritysten rahoitusta Nokian, Metson jne. suuryritysten ollessa suurimmat panostajat.
Camille Paglia

Camille Anna Paglia (s. 2. huhtikuuta 1947 Endicott, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hän valmistui Binghamtonin ja Yalen yliopistoista. Paglia on yhteiskuntakriitikko ja tunnettu akateemisena kiistanalaisten väitteiden esittäjänä.

Ura

Camille Paglia syntyi Endicottissa, New Yorkin osavaltiossa amerikanitalialaisten vanhempien perheeseen.
Paglia on luonut pitkän tutkijanuran. Hän tuli tunnetuksi teoksellaan Sexual Personae (1990), jonka jälkeen myös Sex, Art, and American Culture (1992) ja Vamps and Tramps (1994) olivat menestyksiä. Hänen tuorein teoksensa Break, Blow, Burn (2005) sisältää tutkielmia 43 tunnetusta runosta.

Näkemyksiä

Paglia on modernin feminismin vastustaja, mutta samalla vanhan koulukunnan feministi. Paglia on tullut jo vuosikymmenten ajan tunnetuksi modernin feminismin kriitikkona. Teoksessaan Free Women, Free Men: Sex, Gender, Feminism Paglia osoittaa että moderni feminismi vahingoittaa naisia.
Paglian mukaan siirtymää yhdys- tai suurperheestä ydinperheeseen ei ole tutkittu tarpeeksi. Paglia on verrannut ydinperhettä klaustrofobiseen selliin, vankiselliin ja epävakaaseen selliin ja sanonut että voi olla että lapsia ei ole tarkoitettu teljettäväksi taloon vanhempiensa kanssa. Paglian mukaan ydinperheessä ihminen pystyy määrittelemään identiteetin huonommin kuin yhdys- tai suurperheen edustamassa yhteisössä.
Paglian mukaan kaikki naiset ovat kykeneväisiä biseksuaalisuuteen, mistä hän on saanut lesbojen vihaa osakseen. Paglian mukaan myös kaikki miehet ovat kykeneväisiä biseksuaalisuuteen, ja uskoo että keskiluokkainen nykynainen on tylsä ja että hyvin koulutetulla keskiluokkaisella nykynaisella ei ole muuta tarjottavaa miehelle kuin valitusta, mikä ajaa miehiä poispäin heteroseksuaalisuudesta. Paglia myös uskoo, että ihmisten epäselvät seksuaali-identiteetit ja sukupuoli-identiteetit liittyvät ihmisten vaikeuteen määritellä identiteettiään ydinperheessä.

Yksityiselämä

Paglia on sanonut identifioituvansa muunsukupuoliseksi, sillä hän ei ole identifioitunut lainkaan naiseksi. Paglia on lesbo. Hän on ateisti.
Upper West Ghana

Upper West Ghana on hallintoalue Ghanan pohjoisosassa, Burkina Fason rajalla. Sen pääkaupunki on Wa ja pinta-ala 18 476 km². Alueen väkiluku 1. heinäkuuta 2010 oli 637 200.
Alue sijaitsee perinteisten Saharan poikki kulkevien kauppareittien varrella. Se on maisemaltaan suurelta osin apinanleipäpuiden täplittämää ruohosavannia. Alueen nähtävyyksiin kuuluu Gbellen riistansuojelualue ja wala-heimon päällikö Wa Naan palatsi.
Transformers: Armada

Sarjakuva

Sarjakuvaa alkoi julkaista yhtiö nimeltä Dreamwave, vuonna 2002. Sarjakuva edusti Transformereiden uutta tulemista. Sarjan alussa käsikirjoittajana toimi Chris Sarracini, jonka jälki oli kuitenkin erittäin heikkoa. Armada keskittyi lapsipäähenkilöiden ja Miniconien välisiin seikkailuihin ja kehnoon tilannekomiikkaan. Myöskään itse transformereista ei ollut suurempaa ihmettä. Sarja vaikutti pitkään putoavan kuoppaan, mutta yllättäen tilanne muuttui, kun kirjoittajaa vaihdettiin ja puikkoihin tuli Transformers-veteraani Simon Furman, joka korjasi virheet. Sarja muuttui iloisesta pikkulapsille suunnatusta robottiseikkailusta todella, todella synkäksi ja lapsipäähenkilöt sekä Mini-Conit työnnettiin syrjään. Furman toi kuvioihin mukaan alkuperäisestä, kymmenen vuotta aikaisemmin kirjoittamastaan Generation 1 sarjakuvasta paljon hahmoja, tilanteita ja mystiikkaa. Tarinassa vilahtaa lyhyesti jopa alkuperäinen Galvatron ja rinnakkaistodeellisuuskäsityksistäkin vihjaillaan muutamaan otteeseen. Sarjan lopussa Unicron saapuu Cybertronille ja Autobotit sekä Decepticonit joutuvat liittoutumaan ja taistelemaan kotimaailmansa puolesta.

Animaatiosarja

Sarja alkaa kertoa tarinaa alusta asti lasten näkökulmasta. Siitä, miten he tapasivat Mini-Conit ja myöhemmin Autobotit ja Decepticonit. Animaatio Armadaa voisi verrata lähinnä Pokémon ja Digimon tyyliin tuottamaksi matkijaksi. Pokemonien sijasta sarjassa Autobotit ja Decepticonit metsästävät Mini-Coneja. Sarja toimii pitkään tämän pohjalla ja muutamia uusia hahmoja tulee mukaan, molempien liittojen puolelle. Jotkut Mini-Conit pystyvät muodostamaan voimakkaita aseita kuten Tähtimiekka (Star Saber), Taivaankilpi (Skyboom Shield) ja Tuomionpäivän tykki (Requiem Blaster).
Sarjan puolivälissä meno kuitenkin vaihtuu, kun Megatron pettääkin häntä uskollisesti seuraavan Starscreamin ja on valmis uhraamaan tämän. Starscream raivostuu ja joutuu pakenemaan. Hän liittyy Autobotteihin ja auttaa näitä vapauttamaan Decepticonien vankina pitämiä Mini-Coneja. Myöhemmin Sideways houkuttelee Decepticonstrategisti Thrustin auttamaan transformerien pahan jumala Unicronin herättämisessä. He varastavat Mini-Con -aseet ja herättävät Unicronin. Samaan aikaan Megatronista tulee Galvatron. Toisin kuin missään muussa jatkumossa tai Armada sarjakuvassa, Unicron vaikuttaa enemmänkin pelkältä nukelta, joka ei tunnu tekevän mitään oma-aloitteista. Lopussa Thrust ja Sideways kuolevat sekä Unicron katoaa räjähdyksen seurauksesta. Galvatronin ja Unicronin oletetaan kuolleen ja Optimus Primen vastuulle tulee johtaa transformerit kohti valoisampaa tulevaisuutta.
HMS Dragon (1798)

Valmistus

Sir William Rulen suunnittelema alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 Wellsiltä Rotherhithestä. Sen köli laskettiin elokuussa ja alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1798.
Aluksen aseistuksena oli 28 kappaletta tykkejä kummallakin tykkikannella, joista alemmalla oli 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi aluksen puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä.

Palvelus

Alus lähti 1799 Välimerelle Sir Charles Cottonin laivasto-osaston mukana. Helmikuussa 1801 alus kuului Sir John Warrenin osastoon, joka valvoi Cadizin saartoa.
Huhtikuussa 1803 alus lähti Gibraltarilta Britteinsaarille yhdessä HMS Alligatorin ja varastolaiva Prevoyanten kanssa. Matkalla osasto havaitsi Cape St. Vincentin edustalla kaksi Ranskan laivaston linjalaivaa, jotka kuitenkin väistivät taistelua.
Alus oli vuodesta 1824 alkaen satamapalveluksessa ja vuodesta 1829 alkaen se oli merijalkaväen kasarmina Portlandissa. Alus nimettiin 1842 HMS Fameksi ja se romutettiin 1850.
T. V. Smith

Tim Smith eli T. V. Smith (s. 5. huhtikuuta 1956, Hornchurch, Essex) on brittiläinen punkmusiikin laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän sai varhaista menestystä osana The Adverts -yhtyettä 1970-luvun viimeisinä vuosina. 
The Adverts hajosi vuonna 1980. Laulaja perusti uuden yhtyeen nimellä T.V. Smith's Explorers; se julkaisi singlen "Tomahawk Cruise" ja sittemmin albumin The Last Words of the Great Explorer, joka ei ollut toivotunlainen kaupallinen menestys. 
Smithin seuraavan yhtyeen nimi oli Cheap, mutta sekään ei saavuttanut The Advertsin kaltaista suosiota. T.V. Smith keikkailee edelleen sooloartistina. Viimeisin albumi I Delete ilmestyi lokakuussa 2014.
T.V. Smith on levyttänyt yhdessä Suomalaisen Punk Lurex OK:n kanssa 5 biisin mini-CD Future Used to be Better vuonna 2000. Tämän levyn julkaissut Hiljaiset Levyt julkaisi myös T.V. Smithin vinyylisinglen Dangerous Playground / Rock'n'roll marraskuussa 2014. SIngle on julkaistu vain Suomessa.
Heartbreaker (Dionne Warwickin albumi)

Arvioita

Blues News -lehdessä albumi on luokiteltu mustan artistin laulamaksi massaviihteeksi ja sitä on verrattu Jimmy Ruffinin albumiin Sunrise, jonka teossa Gibbin veljekset ovat myös olleet mukana. Albumia pidetään kuitenkin laulullisesti ja sävellyksiltään pitkään aikaan lähempänä Warwickin 1960-luvun parhaita aikoja. Laulajan omaa panosta albumilla pidetään esim. tuottajia tärkeämpänä. Neljä plussaa saaneen levyn parhaina kappaleina on mainittu "Just One More Night", "I Can't See Anything But You", "All the Love in the World" ja "Heartbreaker". Samassa lehdessä (s. 25) julkaistussa, Lontoossa ilmestyvän Blues & Soul –lehden listassa Top American Soul Albums Heartbreaker (Arista 9609) on ehtinyt pudota sijalle 52 edellisen ollessa 47 eikä Top 75 -singlelistalla ole enää noteerauksia.
Neljän keisarin vuosi

Neljän keisarin vuosi on nimitys, jota käytetään vuodesta 69, jolloin Rooman valtakuntaa hallitsi neljä keisaria peräjälkeen. Nämä olivat Galba, Otho, Vitellius ja Vespasianus.
Keisari Neron kuoleman jälkeen vuonna 68 Roomassa syttyi sisällissota, jossa kolme roomalaista nousi valtaan ja kukistui lyhyen hallituskauden jälkeen, kunnes Titus Flavius Vespasianus vakiintui valtakunnan keisariksi.
Sarrant

Sarrant on Ranskan kunta Occitanien alueella Gersin departementin itärajalla. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 386. Se kuuluu Gimone-Arratsin kantoniin Condomin arrondissementissa.
Sarrant kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon Gersin departementista kuuluu kolme muutakin kylää.
Tuolileikki

Tuolileikki eli Jerusalemin suutari on ympäri maailmaa laajalti tunnettu, usein lasten keskuudessa suosittu leikki ja samalla leikkimielinen kilpailu.
Tuolileikissä osallistujat asettelevat tuoleja rinkiin – tai muuhun tilaan sopivaan, mieluiten symmetriseen muotoon – siten, että muodostelman ulkopuolella seisova voi istua tuoleille. Tuoleja tulee olla koko ajan yksi vähemmän kuin leikkiin osallistuvia. Leikkiin osallistuvat asettuvat seisomaan tuolien ympärille ja kun taustalta alkaa kuulua musiikkia, he alkavat kiertää tuoleista tehtyä muodostelmaa musiikin tahdissa. Kun musiikki katkeaa yllättäen, jokaisen osallistujan on yritettävä ehtiä istumaan jollekin vapaana olevista tuoleista. Koska tuoleja on aina yksi osallistujia vähemmän, yksi heistä jää aina ilman istumapaikkaa, ja tämä osallistuja putoaa pelistä pois. Joka kierroksella muodostelmasta poistetaan myös yksi tuoli, jotta niitä olisi aina yksi osallistujia vähemmän. Leikkiä jatketaan, kunnes jäljellä on enää kaksi pelaajaa ja yksi tuoli, jolloin voittajaksi selviää se, joka musiikin lakatessa ehtii istumaan viimeiselle tuolille.
Comins Mansfield

Comins Mansfield (14. kesäkuuta 1896 – 27. maaliskuuta 1984) oli englantilainen shakkitehtävien laatija ja shakinpelaaja. Hänelle myönnettiin tehtäväshakin suurmestarin arvo 1972.

Elämä

Comins Mansfield syntyi Witheridgen kylässä Pohjois-Devonissa 14. kesäkuuta 1896. Hän oppi poikana shakin säännöt isältään, Herbert John Mansfieldilta. Mansfieldin isä oli aikanaan pelannut kirjepeliä Devonshiren joukkueessa. 13-vuotiaana nuori Comins aloitti koulunkäynnin Blundellin koulussa Tivertonissa. Jo tuolloin hän tutki tarkasti kaiken shakkiin liittyvän materiaalin, jota sai käsiinsä. Samaan aikaan hän alkoi kiinnostua shakkitehtävistä. Päätettyään koulunsa Mansfield työskenteli Bristolissa kahden eri tupakkayhtiön palveluksessa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Mansfield värvättiin syyskuussa 1915 Englannin kuninkaallisen tykistön joukkoihin. Pian hänet sijoitettiin rintamalle Ranskaan. Taistellessaan siellä hän sokeutui tilapäisesti saatuaan silmiinsä sinappikaasua toukokuussa 1918. Tämän jälkeen hän joutui viettämään sairaalassa vuoden ennen kuin hänet voitiin kotiuttaa toukokuussa 1919. 1935 Mansfield muutti työn vuoksi Glasgow’hin.
Comins Mansfield oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli Paigntonissa, Englannissa 28. maaliskuuta 1984.

Tehtäväkokoelmia

Comins Mansfieldin tehtäviä on julkaistu useissa eri kokoelmissa. Alain C. Whiten kirjoittama teos A Genius of the Two-Mover, joka ilmestyi 1936 Whiten toimittamassa joulusarjassa, sisältää 113 Mansfieldin laatimaa tehtävää kommentoituna. Mansfield itse kirjoitti 1942 teoksen Adventures in Composition, joka on omaelämäkerrallinen kuvaus kaksisiirtoisten mattitehtävien laatimisesta ja sisältää 110 hänen laatimaansa kaksisiirtoista mattitehtävää. Teoksen toimitti julkaisua varten White. Barry P. Barnes on vuonna 1976 kirjoittanut teoksen Comins Mansfield MBE: Chess Problems of a Grandmaster, joka sisältää 200 Mansfieldin tehtävää. Myöhemmin Barnes kirjoitti kolmiosaisen teoksen Complete Mansfield, joka sisältää koko Mansfieldin tunnetun tuotannon eli liki 1200 tehtävää.
Piukat paikat

Juoni

Kaksi rehkivää muusikkoa, Joe ja Jerry (Tony Curtis ja Jack Lemmon), todistaa ystävänpäivän verilöylyä muistuttavan välikohtauksen. Kun ”Spats” Columbon (George Raft) johtamat Chicagon gangsterit näkevät heidät, kaksikko pakenee henkensä edestä. Päästyään pakoon he päättävät lähteä kaupungista ja ottaa vastaan työn Floridaan matkaavassa naisyhtyeessä, minkä seurauksena he joutuvat naamioitumaan naisiksi. Josephineksi ja Geraldineksi itseään kutsuvat Joe ja Jerry, joka myöhemmin vaihtaa nimensä Daphneksi, liittyvät yhtyeeseen ja nousevat junaan. Siellä kumpikin mies ihastuu ”Sugar Kaneen” (Marilyn Monroe), yhtyeen laulajaan ja ukulelen soittajaan, ja kamppailevat hänen suosiostaan pidellen samalla yllä rooliaan naisina.
Floridassa Joe kosiskelee Sugaria naamioitumalla edelleen Shell Oilin perijäksi, ”Junior”-nimiseksi miljonääriksi, matkimalla muun muassa Cary Grantin ääntämystä. Oikea miljonääri Osgood Fielding III (Joe E. Brown) puolestaan ihastuu Jerryn esittämään Daphneen. Eräänä iltana Osgood pyytää Daphnen viettämään iltaa omistamalleen jahdille. Joe taivuttelee Jerryn pidättelemään Osgoodia maissa sillä välin, kun hän vie Sugarin samaiselle jahdille. Sinä yönä Osgood kosii Daphnea, joka suostuu mielenliikutuksen vallassa uskoen saavansa Osgoodilta suuren rahallisen korvauksen heti vihkimisen jälkeen.
Kun gangsterit saapuvat samaan hotelliin osallistuakseen ”Italialaisen oopperan ystävät” -nimiseen konferenssiin, Spats ja hänen jenginsä näkevät Joen ja Jerryn. Useiden humorististen takaa-ajojen jälkeen (ja todistettuaan jälleen yhden, tällä kertaa Spatsin ja hänen miestensä joukkomurhan) Jerry, Joe, Sugar ja Osgood pakenevat miljonäärin jahdilla. Matkalla Joe paljastaa Sugarille oikean henkilöllisyytensä, mutta Sugar kertoo Joelle rakastavansa tätä kaikesta huolimatta. Jerry puolestaan yrittää selittää Osgoodille, ettei hän voi naida tätä. Osgood ei kuitenkaan ota tietääkseenkään Jerryn vastaväitteistä, vaan pysyy järkähtämättä kosintansa takana. Hän on jo  ehtinyt kertoa kihlauksesta äidilleen, joten häät tullaan pitämään kuten sovittu. Lopulta ärsyyntynyt Jerry ottaa peruukkinsa pois ja huutaa: ”Olen mies!”, minkä seurauksena Osgood lausuu elokuvan loppurepliikin: ”No, kukaan ei ole täydellinen.”
CAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2006

Lohkovaihe

Karsintojen toisessa vaiheessa maat jaettiin viiteen kuuden joukkueen lohkoon. Lohkovaihe oli myös Afrikan mestaruusturnauksen karsinta. Lohkovoittajat selviytyivät 2006 MM-kisoihin. Lohkojen kolme parasta selviytyivät 2006 Afrikan mestaruusturnaukseen.
Pielisjoen linna

Pielisjoen linna on Joensuun vanhin kivirakennus: se on vuodelta 1852. Rakennus sijaitsee Siltakadulla Niskasaaressa, joka on yhteydessä Ilosaareen.
Talo rakennettiin alun perin kruununmakasiiniksi. Vuonna 1919 suojeluskunta sai tilat käyttöönsä, ja kymmenen vuotta myöhemmin, arkkitehti Ole Gripenbergin suunnittelemien uudistusten jälkeen, rakennus vihittiin Pielisjoen linnaksi. Vuoteen 1967 rakennus oli Puolustusvoimien toimistokäytössä, muun muassa sotilaspiirin esikuntana. Vuoden 1971 jälkeen rakennuksessa olivat toimineet Joensuun korkeakoulun ylioppilaskunta ja Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitos. Presidentti Ståhlberg yöpyi  Pielisjoen linnassa vuonna 1930 Ståhlbergin kyydityksen päätteeksi.  
Kun Joensuun kaupunki ja valtio tekivät kiinteistövaihtoja, rakennus vapautui yliopistolta ja tiloihin muutti vuonna 2006 Pohjois-Karjalan maakuntaliitto.

Rakennuksen tiloja

Alakerrassa oli aikanaan miehistötila, tykkihalli ja läpiajettava käytävä. Kolmannessa kerroksessa, entisessä suojeluskunnan piiripäällikön asunnossa, sijaitsee edustava vierashuoneisto.
Harri Hietala

Yleisurheilu

Hietala oli yleisurheilussa nuorena huippulahjakkuus. Hän keskittyi etenkin keihäänheittoon, jossa hän oli yksi suomen parhaimmista heittäjistä ikäluokassaan. Hietala voitti muun muassa monta kertaa Tero Pitkämäen. Vuonna 2001 Hietala loukkaantui pahasti. Juuri ennen loukkaantumista hän oli heittänyt yli 70 metriä ja tarvitsi vain pari metriä lisää että paikka EM-kisoihin aukeasi 73 metrin heitolla. Hietalan heitettyä viimeisen heittonsa hän laittoi kaikki peliin ja hänen kyynärpäänsä rusahti rikki.
Hietala yritti kuntouttaa kättään kolme vuotta mutta käsi ei parantunut takaisin parhaimpaansa ja näin hän joutui jättämään yleisurheilun.

Lentopallo

Lentopallon Hietala aloitti vuonna 2003 päätoimisesti. Hietala pelasi kauden 2003–2004 1-sarjassa Himangan Roiman väreissä. Ensimmäisen kautensa jälkeen 1-sarjassa Hietala nousi pelaamaan SM-liigaan, kun hän teki sopimuksen Oulun Ettan kanssa. 
Hietala oli Oulun Ettan paras pistemies kaudella, sekä SM-liigan pistepörssissä kahdeksannellatoista sijalla.
Kauden jälkeen Hietala teki paluun lentopallon 1-sarjaan, kun Kempeleen Lentopallo hankki hänet joukkueeseen. Kempele nousi seuran historian ensimmäisen kerran SM-liigaan kaudeksi 2006–2007. Nousun jälkeen Hietala teki kaksivuotisen sopimuksen 1-sarjaan tippuneen Oulun Ettan kanssa.
Kaudella 2006–2007 Etta oli 1-sarjassa neljännellä sijalla, ja kirkasti sijan kaudella 2007-2008 kun joukkue voitti runkosarjan ilman ainuttakaan häviötä, ja eteni liigakarsintoihin.
Kauden 2008 jälkeen Hietala palaa Kempeleen Lentopalloon, SM-liigaan.
Ester Blenda Nordström

Ester Blenda Elisabet Nordström (31. maaliskuuta 1891 Tukholma – 15. lokakuuta 1948 Tukholma) oli ruotsalainen toimittaja ja kirjailija, jota on pidetty maansa ensimmäisenä tutkivana journalistina. Hän kirjoitti myös tyttökirjoja, joiden on arvioitu innoittaneen Astrid Lindgreniä. Suomen sisällissodan aikana Nordström toimitti Ruotsista ruoka-apua Suomeen. Ystävänsä Elin Wägnerin kanssa hän taisteli naisten äänioikeuden puolesta.