google/wiki40b huggingface dataset:
Leopoldo O’Donnell

Leopoldo O’Donnell, Tetuánin herttua (12. tammikuuta 1809 Santa Cruz de Tenerife, Kanariansaaret – 6. marraskuuta 1867 Biarritz, Ranska) oli espanjalainen kenraali ja valtiomies, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1856, 1858–1863 ja 1864–1866.
Leopoldo O’Donnellin esi-isät olivat irlantilaista O’Donnellin mahtisukua, joka oli lähtenyt Irlannista vuoden 1690 Boynen taistelun jälkeen. O’Donnell nousi ensi kerran maineeseen taistellessaan ensimmäisessä karlistisodassa (1833–1839) kuningatar Isabella II:lle uskollisissa joukoissa. Hänet nimitettiin sodan lopussa vuonna 1839 Aragonian, Valencian ja Murcian kenraalikapteeniksi. Saavutettuaan voiton Lucenan taistelussa 17. heinäkuuta 1839 hänelle myönnettiin Lucenan kreivin arvo. O’Donnell osallistui 1841 Pamplonassa epäonnistuneeseen yritykseen syrjäyttää sijaishallitsija Baldomero Espartero ja palauttaa leskikuningatar Maria Kristiina sijaishallitsijaksi. O’Donnell joutui tämän vuoksi lähtemään maanpakoon Ranskaan. Hän palasi kuitenkin 1843 osallistuakseen Esparteron syrjäyttäneeseen sotilaskapinaan, jossa hänellä oli keskeinen rooli. Vuosina 1844–1848 O’Donnell toimi Kuuban sotilaskäskynhaltijana. Hänet nimitettiin 1850 armeijan jalkaväen tarkastajaksi, mutta hän erosi tehtävästään jo seuraavana vuonna ja ryhtyi toimimaan oppositiossa.
Liberaalin opposition tukemana O’Donnell johti heinäkuussa 1854 menestyksestä sotilasvallankaappausta, joka kaatoi kreivi San Luisin hallituksen. Espartero onnistui tällöin palaamaan pääministeriksi ja O’Donnellista tuli hänen hallituksensa sotaministeri. Heinäkuussa 1856 O’Donnell sai Esparteron syrjäytettyä ja tuli itse pääministeriksi, mutta hänen ensimmäinen hallituksensa kaatui jo saman vuoden lokakuussa. Hän oli uudelleen pääministerinä heinäkuusta 1858 vuoteen 1863. O’Donnell nojasi maltillisista konservatiiveista muodostuneen Liberaalin unionin tukeen. Hänellä itsellään ei ollut selkeää poliittista ohjelmaa, mutta hän pysyi uskollisena kuningatar Isabellalle ja hänen hallintonsa oli melko konservatiivista. O’Donnell aloitti toisen pääministerikautensa aikana useita sotia määrätessään hyökkäykset Marokkoon, Santo Domingoon ja Meksikoon. Espanjan–Marokon sodassa 1859–1860 hän komensi henkilökohtaisesti espanjalaisia joukkoja ja johdettuuaan espanjalaiset voittoon Tetuánin taistelussa helmikuussa 1860 hänet palkittiin Tetuánin herttuan arvolla. Tämä sota lisäsi huomattavasti hänen suosiotaan kotimaassa. O’Donnell toimi vielä kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta 1865 heinäkuuhun 1866. Tuolloin hän yritti aluksi opposition suuntaan sovittelevaa politiikkaa, mutta joutui lyhyessä ajassa kukistamaan kaksikin kapinaa. Kuningatar Isabella korvasi hänet tiukempaa linjaa edustaneella Ramón Narváezilla. O’Donnell kuoli seuraavana vuonna Ranskassa.
We (kana)

Alkuperä

Hiragana ゑ ja katakana ヱ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 恵.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « we ».

Käyttö

Nykyisin merkkejä käytetään harvoin. Eräs käyttökohde on Yebisu-olut, jonka nimi kirjoitetaan ヱビス tai ゑびす.
Luonnonmaan linnavuori

Linnavuori

Linnavuori sijaitsee noin 1,8 kilometriä Naantalin kirkosta etelään. Luonnonmaa on 10 kilometriä pitkä saari Naantalin vanhan keskustan edustalla. Linnavuori on kallioinen mäki, joka kohoaa yli 30 metriä ympäristöään korkeamalle. Mäen pohjoispuolella sijaitsee Viialanjärvi, joka on nykyään puoliksi soistunut umpeen. Pohjois- ja luoteispuolella on jyrkänne, mutta muut ilmansuunnat olisi tullut varustaa puolustusrakennelmilla. Vuoden 1957 Gunlög Ahlbäckin inventointikertomuksen mukaan varsinaisia kivivalleja ei löytynyt. Sen sijaan rinteiden sivuilla kulkee kivien rivejä vinosti alaspäin ja rinteiltä löytyy paljon soraa ja hiekkaa, jotka voivat olla puolustusvarustuksen jäänteitä. Kivirivejä ei voi selittää muinaisen meren rantavoimilla ja hiekkaa ei pitäisi rinteillä rantavoimien vuoksi myöskään olla. Vuoren laki on tasainen. Siellä on sijainnut kolmiomittaustorni, josta on jäljellä kiinnityspultteja kalliossa.

Tutkimukset

Kohdetta ei olla tutkittu arkeologisesti. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1957 (Gunlög Ahlbäck) ja 2006 (Jouko Pukkila).
Söder Torn

Söder Torn on asuinkäytössä oleva tornitalo Tukholman Södermalmilla. Se on 86-metrisenä ja 24-kerroksisena Tukholman korkein asuinrakennus.
Söder Torn (”Etelä-torni”) liittyy uudisrakennusten kokonaisuuteen, joka rakennettiin 1980- ja 1990-luvuilla Tukholman eteläisen rautatieaseman eli niin sanotun Stockholms södran ympärille. Söder Tornin suunnitteli tanskalainen arkkitehti Henning Larsen, ja se rakennettiin 1992–1997. Rakennus tunnetaan myös nimellä Haglunds Pinne (”Haglundin puikko”). Nimi viittaa Tukholman rakennusneuvos Sune Haglundiin, joka myötävaikutti tornin rakentamiseen.
Mari Uusitalo

Mari Liisa Johanna Uusitalo (s. 11. toukokuuta 1973 Tampere) on suomalainen keihäänheittäjä. Uransa ajan hän edusti Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi Pasi Peura. Kalevan kisoista Uusitalo voitti pronssin, minkä lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa kolme hopeaa. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen. Hänen ennätyksensä 55,47 metriä on vuodelta 1999 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalle 15.
Agaavet

Tuntomerkit

Kasvien suuri lehtiruusuke on tukevan ja yleensä hyvin lyhyen varren päässä, jolloin saattaa näyttää siltä kuin lehdet kasvaisivat suoraan maasta. Kukin ruusuke kukkii melko vanhana - yleensä ainakin kahdeksanvuotiaana. Kasvi käyttää kaiken energiansa kukintaan ja siementen tuottamiseen, ja kukkinut lehtiruusuke kuihtuu pois. Joskus kukkavarsista syntyy uusia pikkutaimia.
Lehdet ovat suuria, sitkeitä, meheviä, vahapintaisia, ja niiden kärjessä on vahva ja terävä piikki. Kooltaan ne voivat olla yli metrinkin mittaisia. Kukat ovat valkoisia, kellertäviä tai vihertäviä ja sijaitsevat runsaskukkaisissa, jättiläismäisissä kerrannaistertuissa tai tähkissä pitkien vanojen (jopa 7 m) latvoissa.

Käyttö

Meksikossa useista agaavelajeista valmistetaan väkevää mezcal-viinaa. Laji Agave tequilana (siniagaave) on tequilan pääraaka-aine. Lajia Agave sisalana eli sisalagaavea käytetään kuituna naruihin ja köysiin, muun muassa riippumattoihin ja hattuihin. Agaaven mehusta keitetään myös makeutukseen tarkoitettua agave-/agaavesiirappia, jota myydään Suomessa pääasiassa luomukaupoissa.
Nora Pöyhönen

Alexandra Eleonora (Nora) Pöyhönen, o.s. Europaeus, (16. heinäkuuta 1849 Liperi – 1. huhtikuuta 1938 Haapavesi) oli suomalainen kasvitarhaopetuksen edistäjä. 
Pöyhösen isä oli valtiopäivämies, Liperin kirkkoherra ja teologian tohtori A. J. Europaeus ja äiti tämän toinen puoliso Selma Augusta Lampa. Pöyhösen veli oli Suomen hammaslääketieteen isäksi kutsuttu Matti Äyräpää. Pöyhönen olisi halunnut opiskella opettajaksi, mutta joutui keskeyttämään opinnot heikon terveytensä takia. Hän oli perehtynyt maanviljelykseen ja hoiti miehensä Juho Pöyhösen ollessa Pielaveden kappalaisena itsenäisesti pappilan viljelyksiä. Puutarhanhoitoon Pöyhönen paneutui perheen muutettua Haapavedelle 1886, jossa hän ryhtyi opettamaan lapsille vihannesten viljelyä.
Pöyhönen perusti 1893 Haapaveden kotitalousopiston, jonka nimi oli vuoteen 1930 kasvitarha- ja talouskoulu, ja toimi sen johtajana. Koulu oli Pohjoismaissa ensimmäinen alallaan, 1932 se muuttui emäntäkouluksi. 1955 koulu siirtyi valtion omistukseen ja 2000 siitä tuli Haapaveden ammattioppilaitoksen Palvelu- ja luontoalojen yksikkö "Nora". Koulu toimi ensin pappilassa, mutta Pöyhönen otti 1903 lainaa hankkiakseen koulua varten Alamaan tilan. Koulun rakennusten, huvimajojen ja puutarhan huonekalujen piirustukset tilattiin arkkitehti Wivi Lönniltä. Koulun puutarhasta tuli nähtävyys, johon tuhannet ihmiset kävivät tutustumassa jo 1900-luvun alussa. Pentti Haanpää luonnehti Pöyhösen pyrkimystä korkeaan laatuun ja kauneuteen häntä kuvaavassa novellissaan niin, ettei Pöyhöselle kelvannut "muu kuin täysin hyvä".
Pöyhönen oli Kodin Kasvitarha -lehden toimittaja 1912–1916. Tyttärensä kotitalousopettaja Maijun (1879-1930) kanssa hän myös julkaisi samannimisen, laajasti käytetyn oppikirjan Kodin kasvitarha vuonna 1927. Kirjasta otettiin useita painoksia monien vuosikymmenien aikana.
Pöyhösen oppilaita oli muun muassa Fanny Sundström, joka koulusta saamansa opetuksen innostamana perusti Karjaalle Högvallan kotitalous- ja puutarhakoulun ja oli kotitalousopetuksen uranuurtaja Suomessa.
Pöyhösen puoliso vuodesta 1875 oli rovasti Juho (Johan) Pöyhönen (1839-1906). Miehensä kuoltua Pöyhönen, joka oli vakaumuksellinen uskovainen, liittyi helluntaiherätykseen, jossa hän toimi aktiivisesti. Perheeseen syntyi seitsemän lasta, joista yksi kuoli pienenä. Tytär Elsa (1883-1940) toimi äitinsä tavoin Haapaveden emäntäkoulun johtajaopettajana. Pöyhösen lapset ja lastenlapset johtivat koulua aina vuoteen 1990 asti.
Ammu vaan!

Ammu vaan! (Just Shoot Me) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tehtiin seitsemän tuotantokautta vuosina 1997-2003. Sarja kertoo Blush-nimisen muotilehden toimituksesta. Suomessa sitä esitti TV5. David Spade sai sarjasta monia Emmy-ehdokkuuksia.
Joey Badass

Ura ja elämä

Joey aloitti musiikkiuransa vuonna 2010. Heinäkuussa 2012 hän julkaisi ensimmäisen mixtapensa, 1999:n, jonka ansiosta hän sai valtavasti suosiota. Toisen mixtapensa, Summer Knightsin, Joey julkaisi tammikuussa 2013. Saman vuoden lopussa hänet nimettiin BET Hip Hop Awards -gaalassa vuoden tulokasartistiksi. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa, B4.DA.$$ (äännetään before da money, suom. ennen rahaa) julkaistiin vuoden 2015 tammikuussa. Huhtikuussa 2017 hän julkaisi toisen studio albuminsa, All Amerikkkan Bada$$.
Hänen ensimmäinen näytelty roolinsa oli Mr. Robotin 2. tuotantokaudella.
Pine Falls

Pine Falls on kylä Manitoban provinssissa Kanadassa Winnipegjärven itäpuolella Winnipegjoen varrella. Kylässä sijaitsee Pine Fallsin voimalaitos, joka on viimeinen Winnipegjoen voimalaitoksista ennen Winnipegjärveä. Kylä sijaitsee 13 kilometrin päässä Winnipegjärven itärannalta ja noin 115 kilometrin päässä Winnipegistä. Kylään johtaa vain tavaraliikenteessä käytettävä rautatie Winnipegistä, jolla liikennettä hoitaa Central Manitoba Railway.

Voimalaitos

Pine Fallsin voimalaitospadon rakentaminen aloitettiin 1949 ja saatiin päätökseen 1952. Voimalaitoksen ja patoaltaan kustannukset olivat 23,5 miljoonaa Kanadan dollaria. Voimalaitoksen teho on 88 megawattia ja keskimääräinen sähköntuotanto noin 620 miljoonaa kilowattituntia. Voimalaitoksen putouskorkeus on 11,3 metriä. Patoaltaan pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä. Manitoba Hydron omistama voimalaitos tuottaa sähköä kylässä sijaitsevalle Manitoba Paper Companyn paperitehtaalle.
Markku Veijalainen

Markku ”Mape” Veijalainen (s. 2. maaliskuuta 1947 Hämeenlinna) on suomalainen radio- ja tv- sekä lehtitoimittaja. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvulla, jolloin hän juonsi suosittua Popsävel-65 -radio-ohjelmaa sekä esimerkiksi vuonna 1969 lähetettyä Jälkipuintia-nimistä popmusiikkiohjelmaa. Hän myös pyöritti jonkin aikaa Vexi Salmen kanssa mv-production -ohjelmatoimistoa, joka myi muun muassa Irwin Goodmania. 
Veijalainen työskenteli 1960-luvulla myös toimittajana mm. Apu-lehdessä ja nuortenlehti Introssa, jonka kustantajana myös toimi. Samalla vuosikymmenellä hän toimitti Yleisradiossa radio-ohjelmien lisäksi televisiolle ohjelmia nimeltä Ohimennen, Syrjähyppy, Kertaheitolla ja Antaa soittaa, yleensä yhdessä Jyrki Hämäläisen kanssa. 1970-luvun puolivälissä Veijalainen käsikirjoitti Mainos-TV:lle komediasarjaa Sämpy yhdessä pääosaa esittäneen Seppo Laineen kanssa. Pekka Parikka ohjasi Veijalaisen romaanin Kivisydän (1974) neliosaiseksi tv-sarjaksi vuonna 1985.
Sittemmin Veijalainen toimi vuonna 1985 perustetun helsinkiläisen paikallisradioyhtiön (Radio Ykkönen Oy - Radio Ettan Ab) toimitusjohtajana ja päätoimittajana liki kymmenen vuoden ajan. 1990-luvun puolestavälistä vuoteen 2005 hän päätoimitti Apu- ja Katso-lehtiä. Markku Veijalainen siirtyi huhtikuun 2005 alusta Naantaliin vetämään ”Footsteps Of Elvis” -näyttelyprojektia joka avattiin kesäkuussa 2005. Veijalainen on toiminut myös Suomen UNICEF-järjestön hallituksen jäsenenä vuosina 1998–2008. Vuosina 2009–2016 Veijalainen työskenteli toimittajana MTV3:n Studio 55 -tv-ohjelmassa yhdessä mm. Pirjo Haapojan kanssa.
M/S Amber

Käyttöhistoria

Vuonna 1992 alus laskettiin vesille Serbiassa, josta se hinattiin Fosen Mekaniske Verksted -nimiselle telakalle Fevagiin, Norjaan, jossa alus rakennettiin valmiiksi. Vuonna 1993 alus luovutettiin puolalaisen Rederi A/S Amberin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Trondheim. Aluksen isännöinti annettiin puolalaiselle Euroafrica Shipping Linesille. Samana vuonna POLFIN RoRo aloitti liikennöinnin aluksella Suomen ja Gdynian välillä.
Tammikuussa 1997 Amber siirtyi POLFIN Finncarriersin liikenteeseen, reitille Helsinki–Kotka–Gdynia–Szczecin. 15. helmikuuta 1998 alus aloitti liikenteen linjalla Helsinki–Travemünde–Århus. Jälleen syyskuussa 1998 reitti vaihtui: Turku–Travemünde–Hanko–Turku–Lyypekki. Tammikuun alussa 2003 Amber siirtyi reitille Lyypekki–Kaliningrad–Pietari.
25. heinäkuuta–6. elokuuta 2007 välisen ajan Amber oli kuivatelakalla. Myöhemmin vuonna 2007 alus siirtyi kyproslaisen POL-FIN Shipping Company Limitedin omistukseen.
John I. Thornycroft and Company

John I. Thornycroft and Company (lyh. Thornycroft) oli John Isaac Thornycroftin 1800-luvun puolessavälissä perustama brittiläinen laivanrakennusyhtiö.
Ainoastaan kuusitoistavuotias Thornycroft aloitti 1859 ainoana apunaan nuorempi sisarensa isänsä takapihalla Chiswickissä Thamesin varrella laivanrakennuksen tehden pienen höyrypurren. Hän muutti 1864 vanhempiensa mukana Glasgowiin, jossa hän jatkoi laivojen rakentamista.
Hän aloitti 1866 ensimmäisen varsinaisen yhtiönsä Church Wharfissa Chiswickissä, kun tontti saatiin lunastettua. Täällä luotiin tulevien torpedoveneiden alku, kun valmistettiin 1873 Norjan laivaston Rap. Tämän jälkeen syntyi 1877 Kuninkaallisen laivaston HMS Lightning.
Yhtiö teki kesäkuussa 1904 päätöksen siirtyä Woolstoniin Hampshireen, mistä se hankki Mordey, Carney and Companyn omistaman telakan itselleen. Chiswickissä ollut telakka suljettiin elokuussa 1909. Ensimmäinen Kuninkaalliselle laivastolle Woolstonista valmistunut alus oli Tribal-luokan hävittäjä HMS Tartar.
Yhtiön perustaja John Isaac Thornycroft kuoli kesäkuussa 1928, mutta hänen tilalleen yhtiön toimitusjohtajaksi oli jo 1908 tullut hänen poikansa John Edward Thornycroft. Seuraava toimitusjohtajan vaihdos tapahtui 1960 kun perustajan pojanpoika John Ward Thornycroft nousi toimitusjohtajaksi.
Thornycroft yhdisti voimansa 1966 Vosper and Companyn kanssa muodostaen yhden yhtiön, vaikka sen nimi muuttuikin virallisesti vasta 1970 Vosper Thornycroftiksi. Nykyään yhtiö on osa VT Groupia. Se luopui laivanrakennuksesta myytyään telakkatoimintojensa yhteistyöyrityksestä 45 prosentin  osakepääomansa aseyhtymä BAE Systemsille 2009. VT Group keskittyi palveluliiketoimintoihin.
Tšuktšin kieli

Tšuktšin kieli (aikaisempi nimitys luoravetlaani; tšuktšiksi ԓыгъоравэтԓьэн йиԓыйиԓ, lyg"oravetl'an jiljil) on Venäjällä Tšuktšien niemimaalla ja sen lähialueilla asuvien tšuktšien puhuma kamtšatkalainen kieli.

Historia ja murteet

Tšuktši kuuluu kamtšatkalaisten kielten tšuktšilaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat korjakki, kerekki ja alutori. Tšuktšikielten puhujien uskotaan siirtyneen Tšukotkalle noin 3000 vuotta eaa. lännestä nykyisen Jakutian alueelta, jonne he arkeologisten tutkimusten perusteella tulivat Jenisein yläjuoksulta. Tästä todistavat myös tšuktšilaisten ja jeniseiläisten kielten rakenteelliset samankaltaisuudet.
Kieli jakautuu itä- ja länsimurteisiin sekä eteläiseen murreryhmään. Niiden väliset erot ovat melko vähäisiä. Eteläryhmän murteissa on yhteneväisyyksiä korjakin sekä tšuktšeihin sulautuneiden kerekkien kielen kanssa.
Tšuktšissa miesten ja naisten ääntäminen on poikennut toisistaan, esim. miesten ryrky ja naisten cyccy ’mursu’. Nykyään erot ovat häviämässä perinteisten käyttäytymisnormien muutoksen ja kirjakielen vaikutuksen takia. Radiossa ja televisiossa naiskuuluttajat ja -toimittajat noudattavat miesten ääntämystä.

Nykytilanne

Nykyään tšuktšia voidaan pitää uhanalaisena kielenä. Huomattava osa tšuktšeista on muuttanut kaupunkeihin ja taajamiin, joissa perheiden puhekielenä toimii venäjä. Pienissä kylissä ja vaeltavien ryhmien keskuudessa 30-vuotiaat puhuvat kieltä vielä hyvin, mutta lapset osaavat sitä yleensä vain passiivisesti. Myös kielen kirjallinen käyttö on viime aikoina vähentynyt.
Keb’ Mo’

Keb’ Mo’, oikealta nimeltään Kevin Moore, (s. 3. lokakuuta 1951 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen bluesia esittävä laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän on saanut huomattavia vaikutteita Robert Johnsonin tyylistä. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Papa John Creachin ja Monk Higginsin kanssa. Hänelle on myönnetty kolme Grammy-palkintoa kategoriassa Contemporary Blues Album vuosina 1997, 1999 ja 2005.
Kanadan kielet

Kanadassa puhutaan useita kieliä. Maan viralliset kielet ovat englanti ja ranska. 7. heinäkuuta 1969 ranskasta tehtiin yhdenvertainen englannin kanssa koko liittovaltion hallituksessa. Tämän seurauksena Kanada määritteli itsensä kaksikieliseksi ja monikulttuuriseksi valtioksi. Kanadan yli 30 miljoonasta asukkaasta englanninkielisiä on 56,3 % ja ranskankielisiä 28,7 %. Muun väestön äidinkielenään eniten puhumia kieliä ovat muun muassa kiina, italia, saksa, sekä alkuperäiskansojen kieliä.
August Tötterman

Klas August Reinhold Tötterman (1833–1907) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopistossa aluksi eksegetiikan myöhemmin Vanhan testamentin eksegetiikan professori 1870–1902.
Mursula

Mursula on kylä Laatokan pohjoisrannikolla entisen Impilahden kunnan alueella.
Mursula sai alkunsa kun karjalainen kaskenpoltto ja peltoviljely oli aluillaan, mutta maakirjoissa Mursula mainitaan vasta Suuren Pohjansodan jälkeen 1722. Mursula oli jo tuolloin pieni ja syrjäinen kylä, joten sinne ei muuttanut paljoa ihmisiä ja se jäikin pieneksi.
Ennen talvisotaa Mursulassa harjoitettiin nuottakalastusta.
Mursula tuhoutui talvisodassa ja rauhan tullessa rintama kulki sen länsilaidalla.
Grigore Vieru

Grigore Vieru (14. helmikuuta 1935, Pererita, Hotin, Romania – 18. tammikuuta 2009, Chișinău, Moldova) oli moldovalainen runoilija ja kirjailija.
Kleitomakhos

Kleitomakhos (m.kreik. Κλειτόμαχος, alun perin Hasdrubal) (187–109 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi.
Kleitomakhos oli kotoisin Karthagosta. Hän tuli Ateenaan noin vuonna 146 eaa. opiskelemaan filosofiaa. Hän oli Karneadeen oppilas, ja seurasi tätä Akatemian johdossa vuonna 126 eaa. Hän omaksui tältä skeptisyyden. Akatemian lisäksi hän vaikutti myös sekä peripateettisessa että stoalaisessa koulussa.
Diogenes Laertios kertoo hänen kirjoittaneen yli 400 kirjaa. Yksikään näistä ei ole säilynyt nykypäiviin. Suurin osa näistä teoksista pyrki tallentamaan ja selventämään Karneadeen näkemyksiä, joka ei itse kirjoittanut yhtään teosta. Näiden lisäksi hän kirjoitti johdannon ateenalaiseen filosofiaan, sekä kirjeen maanmiehilleen Karthagon kaaduttua kolmannen puunilaissodan lopussa. Kirjeessä hän selvittää filosofian onnettomuuksien aikana tuomaa lohtua.
Cicero arvosti suuresti Kleitomakhoksen töitä, ja perusti osan teoksistaan Jumalten luonteesta (De natura deorum), De divinatione ja De fato tämän kirjoittamaan teokseen, josta hän käyttää nimeä De sustinendis offensionibus (”Myöntymyksen epäämisestä”). Kaksi Kleitomakhoksen töistä tiedetään omistetuksi merkittäville roomalaisille, toinen runoilija Gaius Luciliukselle ja toinen konsuli Lucius Marcius Censorinukselle. Myös tästä voidaan päätellä, että hänen teoksensa olivat arvostettuja Roomassa.
Leonas Bistras

Leonas Bistras (20. lokakuuta 1890 Liepāja – 17. lokakuuta 1971 Kaunas) oli liettualainen poliitikko, toimittaja, kääntäjä, filosofi ja professori. Hän toimi Liettuan pääministerinä vuosina 1925–1926. 
Bistras valittiin kansanedustajaksi Seimasiin Liettuan kristillisdemokraattien jäsenenä. Myöhemmin hän toimi Seimasin puhemiehenä, ja hän oli Liettuan 9. ja 10. hallituksen opetusministerinä. Vytautas Petrulisin hallituksen kaaduttua Bistrasista tuli lyhyeksi aikaa Liettuan pääministeri. Myöhemmin hän toimi ulkoministerinä. 
Bistras karkoitettiin Siperiaan, sen jälkeen kun Neuvostoliitto oli miehittänyt maan 11. heinäkuuta 1940. Hän palasi Liettuaan vuonna 1945, mutta 1950 hänet pidätettiin ja karkoitettiin uudelleen. 1956 hän palasi toisen kerran maahan. Koska Neuvostoliitto ei antanut hänelle eläkettä, hän joutui elämään lopun elämäänsä avustusten turvin Kaunasissa. Hän kuoli vuonna 1971 kolme päivää ennen 81-vuotissyntymäpäiväänsä.
A. S. Kilpeläinen

Adolf Seth Kilpeläinen (18. helmikuuta 1874 Kiihtelysvaara – 1. maaliskuuta 1937 Kontiolahti) oli suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija ja kansakoulutarkastaja. 
Kilpeläisen vanhemmat olivat kirjuri Heikki Kilpeläinen ja Katri Puustinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Joensuun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1896, maisteriksi 1897 ja lisensiaatiksi 1900. Kilpeläinen promovoitiin filosofian tohtoriksi 1919.
Kilpeläinen toimi Nurmeksen yhteiskoulun latinan ja suomen kielen opettajana ja rehtorina 1902–1908. Hän oli kansakoulutarkastajana Mikkelin piirissä 1908–1913, Sortavalan piirissä 1913–1919, Joensuun piirissä 1919–1925 ja Pohjois-Karjalan piirissä vuodesta 1925. Kilpeläinen oli myös 8. suojeluskuntapatterin päällikkönä 1919–1926 ja hän toimi Karjalainen-lehden vakinaisena avustajana vuodesta 1920 alkaen. 
Kilpeläinen oli naimisissa vuodesta 1903 Alma Lindbergin kanssa.
Timorinmetsäkerttunen

Levinneisyys ja elinympäristö

Timorinmetsäkerttusta tavataan vain Timorin saarella Indonesiassa. Laji tunnetaan kahdesta vuonna 1932 kerätystä näytteestä. Lisäksi siitä on tehty näköhavainto elokuussa 1972. Laji tunnetaan erittäin huonosti, eikä sen populaation kokoa tiedetä. Molemmat näytteet kerättiin ja näköhavainto tehtiin 1 800 metrin korkeudelta.
Auda ibu Tayi

Auda ban Harb al-Abo Seed al-Mazro al-Tamame abu Tayi (myös Auda ibu Tayi, arab. عودة أبو تايه‎, k. 1924) oli Howeitat-beduiinien päällikkö ensimmäisen maailmansodan aikana käydyssä arabikapinassa.
Hän taisteli arabikapinallisten puolella ja osallistui muun muassa Akaban taisteluun heinäkuussa 1917, jolloin kapinalliset valtasivat turkkilaisilta strategisesti tärkeän Akaban kaupungin. Auda kuitenkin piti sodan aikana yhteyksiä myös turkkilaisiin.
Lähi-idän ulkopuolella hänet erityisesti kuvauksestaan brittiläisen sotilashenkilön T. E. Lawrencen omaelämäkerrallisessa teoksessa Seven Pillars of Wisdom ja David Leanin elokuvassa Arabian Lawrence (1962).