google/wiki40b huggingface dataset:
Filip Vašaš

Ura

Vašaš on MHK Kežmarokin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin HK Popradiin, jossa Vašaš voitti kauden 2015–2016 päätteeksi Slovakian B-nuorten sarjan mestaruuden. Hän pelasi osan samasta kaudesta myös Slovakian A-nuorten sarjaa maan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Kaudella 2016–2017 Vašaš debytoi Popradin miesten Extraliga-joukkueessa, jossa hän pelasi 13 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Vašaš teki Extraliga-debyyttinsä 9. syyskuuta 2016 vieraissa HC Košicea vastaan. Ensimmäisen Extraliga-maalinsa hän teki 2. joulukuuta 2016 HKm Zvolenia vastaan.
Alkukauden 2017–2018 Vašaš pelasi pääasiassa Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kehitysohjelma HK Orange 20:n mukana sekä Extraligaa että sarjatasoa alempana 1. hokejová liga SR:ää. Hän pelasi kauden aikana Extraligaa HK Orangessa ja Popradissa yhteensä 33 runkosarjaottelua tehopistein 3+5=8. Vašaš pelasi kevätkaudella miesten pelejä myös neljän runkosarja- ja kolmen playoff-ottelun verran lainalla HK Spišská Nová Vesissä. Hän vahvisti myös Popradin A-nuoria, joiden paras maalintekijä Vašaš oli pudotuspeleissä 12 osumallaan.
Kaudeksi 2018–2019 Vašaš siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TuToon. Hän pelasi seuran miesten joukkueessa kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja kaksi Suomen Cupin ottelua tehden yhden maalin. Vašaš pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin suurimmaksi osaksi TuTon A-nuorissa.
Vašaš palasi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella kotimaahansa HK Popradin Extraliga-joukkueeseen.
RazakSAT

Taustaa

RazakSATin edeltäjä oli Malesian ensimmäinen kaukokartoitussatelliitti TiungSAT-1, joka laukaistiin 26. syyskuuta 2000 Dnepr-raketilla Baikonurista. Satelliittihankkeen alkuperäinen nimi oli MACSAT. Se sai pääministeri Mahathir Mohamadilta uuden nimen, joka kunnioittaa itsenäisen Malesian toista pääministeriä Tun Abdul Razakia. RazakSAT kuljettaa elekto-optisia mittalaitteita, kuten "Medium-sized Aperture Camera" eli MAC-kamera. Siinä on yksi pankromaattinen kameraelementti ja viisi multispektraalista. Mittalaite painaa 50 kg ja koko satelliitti 180 kg.
Satelliitti lentää NEO eli likmain ekvaatoriaalisella matalalla kiertoradalla.

Ohjaus

RazakSATin toimintaa ohjataan Malesian ATSB:n (Astronautic Technology) organisaation maa-asemalta, joka sijaitsee Shah Alamissa. IRPS-instituutti arkoistoi kuvamateriaalin ja jakaa sitä käyttäjille. Laukaisuun liittyy kuitenkin riskejä, koska Falcon-kantoraketti oli ollut aiemmilla laukaisuilla hyvin epäluotettava.
Jonangi

Ulkonäkö

Jonangi tuo mieleen bullterrierin, mutta toisin kuin tämä ei ole tanakka eikä vanttera. Se on tyypillinen alkukantainen paariakoira, ja sillä on monta piirrettä jotka ovat yhteisiä kyseiselle rotutyypille kaikkialla maailmassa. Ehkäpä eniten jonangia muistuttava rotu on basenji - ei länsimaissa tavattu näyttelyihin jalostettu tyyppi, vaan alkuperäinen afrikkalainen kyläkoira.
Otsa on rypistynyt, häntä ohut ja kiertynyt ja korvat tulppaanimaiset. Karvapeite on äärimmäisen lyhyt, käytännössä karvaton, ja hieno. Väreistä hyväksytää fawn, keksinruskea, suklaanruskea, musta ja valkoinen. Myös brindle hyväksytään.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on rohkea ja alkukantainen ja suhtautuu varautuneesti vieraisiin. Se on yhden miehen tai yhden perheen koira. Se on erittäin seurallinen omistajiaan kohtaan. Se ei yleensä hauku, mutta pitää basenjin tapaan jodlausta muistuttavaa ääntä. Aivan kuten basenjin ja dingon kohdalla, myös jonangi-nartulla on juoksu vain kerran vuodessa.

Alkuperä

Jonangi on alkuperäisrotu, jota esiintyy kaikkialla Itä-Intiassa Bengalista Kanyakumariin. Maan itärannikolla on vanhat kauppasuhteet Kaakkois-Aasian kanssa, minkä vuoksi rodun esi-isien uskotaan saapuneen muinaisina aikoina Kolleru-järvelle Kaakkois-Aasiasta. Sitä käytetään pienriistan metsästykseen, vartiointiin ja ankkojen paimentamiseen.
Rotu on kuolemaisillaan sukupuuttoon, mutta sitä yritetään elvyttää. Ihmiset tappavat monia sen edustajia, koska villinä se syö kalaa, minkä vuoksi kyläläiset pitävät sitä uhkana bisneksilleen ja ovat alkaneet hävittää sitä.
Työväen Mailapojat

Koripallo

Miesten koripallossa seura on saavuttanut lukuisia mitaleita 1940–1960-luvulla. Se voitti yhteensä kuusi SM-hopeaa sekä kolme SM-pronssia. Nykyisin seuran edustusjoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla tasolla. Seuran koripallojaoston vahvana toiminta-alueena on viimeisten vuosien aikana ollut myös veteraanisarjoihin osallistuminen. Miehissä Mailapojat on saavuttanut neljä SM-tason mitalia 65- ja 70-vuotiaiden veteraanisarjoissa vuodesta 2011 alkaen.
Naisten koripallossa seura on voittanut Suomen mestaruuden 1968 sekä kahdeksan SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia 1960–1970-luvulla.
Ahmad Shamlou

Ahmad Shamlou (1925 – 2000) oli iranilainen runoilija. Tiedottaessaan Shamloun kuolemasta Teheranin radio totesi "Iranin menettäneen suurimman runoilijansa".
Shamlou julkaisi esikoisteoksensa vuonna 1947. Hänen tekstinsä ottivat kantaa maailman epäoikeudenmukaisuuteen ja niissä näkyi vaikutteita Federico García Lorcalta ja Louis Aragonilta. Hän otti osaa šaahin vastaiseen taisteluun ja joutui maanpakoon vuonna 1970. Vallan vaihduttua Iranissa hän palasi kotimaahansa mutta pettyi papiston haluun tukahduttaa maallistunut älymystö. Hänen runojensa tärkeimmäksi aiheeksi tuli ikuinen lempi, jota hän kohdisti useasti vaimoonsa Aida Sarkisianiin.
Shamloun runoja on käännetty muun muassa englanniksi, ranskaksi, saksaksi, venäjäksi, japaniksi ja ruotsiksi. Vuonna 1999 Shamlou sai ruotsalaisen Stig Dagermanin palkinnon.
Shamlou kuoli diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin heinäkuussa 2000.
Hämeen Työväen Säästöpankki

Hämeen Työväen Säästöpankki (HTSP) oli suomalainen säästöpankki, joka toimi vuosina 1914–1970 Tampereella.
Pankin toiminnan alkuvuosia haittasi ensimmäisen maailmansodan ja Suomen sisällissodan aiheuttamat ongelmat. Pankki perusti ensimmäisen sivukonttorinsa 1954 Nekalaan ja toisen 1958 Takahuhtiin. 1960-luvun alussa perustettiin vielä neljä uutta sivukonttoria. Vuonna 1965 pankin pääkonttori muutti uuteen toimitaloon Keskustorin lähelle Aleksis Kiven katu 26:een. 
Vuonna 1970 Helsingin, Kymenlaakson, Lappeenrannan, Hämeen ja Oulun työväen säästöpankit yhdistyivät Suomen Työväen Säästöpankiksi joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1971 alkaen. Fuusion tapahtuessa Hämeen Työväen Säästöpankilla oli 13 toimipaikkaa.
Kim Sang-wook

Seuraura

Sang-wook kävi high schoolin Gyeong Seong High'ssa. Tämän jälkeen hän pelasi vuosina 2006–2011 Yonsei Universityn yliopistojoukkueessa. Kesken kauden 2010–2011 Sang-wook siirtyi Aasian liigaan Anyang Hallan joukkueeseen, jossa hän teki ensimmäisellä kaudellaan 14 runkosarjaottelussa tehot 3+10=13 ja neljässä playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Sang-wook oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies Kim Won-jungin kanssa ja paras maalintekijä Alex Kimin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi ALIH:n mestaruuden.
Kesällä 2011 Sang-wook kävi Tšekin Extraliga-joukkue HC Sparta Prahan harjoitusvahvuudessa. Hän kuitenkin jatkoi kaudella 2011–2012 uraansa Anyang Hallassa. Ensimmäisellä kokonaisella ALIH-kaudellaan Sang-wook teki 36 runkosarjaottelussa tehot 12+26=38 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Hän oli runkosarjassa joukkueensa toiseksi paras pistemies Brock Radunsken jälkeen. Pudotuspeleissä Sang-wook oli Anyang Hallan paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Brock Radunsken ja Alex Kimin kanssa lukemalla +4. Sang-wook palkittiin kauden päätteeksi ALIH:n vuoden nuorena pelaajana.
Kauden 2012–2013 Sang-wook aloitti Mestis-joukkue HC Keski-Uudenmaan joukkueessa, jossa hänen kanssaan pelasi myös kolme muuta eteläkorealaista: isoveli Kim Ki-sung sekä Kim Woo-young ja Sung Woo-je. Heistä jokaisen visiitti jäi lopulta varsin lyhyeksi ja Sang-wook teki 11 pelaamassaan ottelussa vain tehot 1+1=2. Hän palasi loppukaudeksi kotimaahansa Anyang Hallan riveihin. Kaudeksi 2014–2015 Sang-wook siirtyi toiseen eteläkorealaiseen ALIH-seuraan, Daemyung Sangmuun. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Cho Min-hon jälkeen tehoilla 13+41=54. Kaudella 2015–2016 Sang-wook nousi Daemyungin kapteenistoon ja voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 17+38=55, joilla hän jakoi ALIH:n pistepörssin kahdeksannen sijan Nikkō Ice Bucksin Dave Bonkin kanssa.
Sang-wook palasi kaudeksi 2016–2017 Anyang Hallaan. Hän voitti koko ALIH:n syöttöpörssin ja jakoi pistepörssin voiton Tohoku Free Bladesin Matt Popen kanssa tehoilla 14+54=68. Sang-wookista tuli liigan kaikkien aikojen ensimmäinen pistepörssin kärkisijalle yltänyt eteläkorealaispelaaja, tosin Pope vei nimiinsä varsinaisen pistepörssivoiton suuremman maalimääränsä turvin. Sang-wook valittiin ALIH:n runkosarjan parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen. Kaudella 2017–2018 hän oli Hallan paras syöttäjä veljensä Kim Ki-sungin ja Cho Min-hon kanssa sekä sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Sang-wook jakoi myös tehoilla 2+7=9 ALIH:n pudotuspelien syöttöpörssin voiton Oji Eaglesin Kohei Mitamuran kanssa ja Hallan sisäisen pistepörssin voiton veljensä Kim Ki-sungin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden.

Muuta

Sang-wookin isoveli Kim Ki-sung pelaa hänen joukkuetoverinaan Anyang Hallassa.
Barrett Firearms Manufacturing

Barrett Firearms Manufacturing on vuonna 1982 perustettu yhdysvaltalainen asevalmistaja. Yrityksen tärkein tuote on Barrett M82 -kivääri

Historia

Yrityksen perustaja Ronnie Barrett aloitti uransa vuonna 1972 ammattivalokuvaajana. 1. tammikuuta 1982 hän oli rannalla kuvaamassa, kun ohi lipui PBR-vene, jossa aseistuksena oli kaksi .50 kaliiberin konekivääriä. Hän otti veneestä kuvan joka sai hänet myöhemmin miettimään aseen muuntamista tarkka-ampuja käyttöön.
Koska kukaan muu ei ollut vielä valmistanut .50 kaliiberin kivääriä, päätti Barret valmistaa prototyypin aseesta puoliautomaattisena. Hän piirsi muutamia luonnoksia aseesta ja lähestyi piirrosten kanssa eri metalliverstaita. Ideasta ei kuitenkaan oltu kiinnostuneita, vaan hänelle sanottiin että: "Jos ideasi olisi toimiva, joku älykkäämpi olisi jo tehnyt sen". Lopulta eräs työkalujen valmistaja suostui auttamaan häntä. Ensimmäistä prototyyppiä miehet tekivät varsinaisten töidensä lomassa, töiden kestäessä usein pitkälle yöhön. Lopulta, neljän kuukauden uurastuksen jälkeen, ensimmäinen olalta laukaistava .50 kaliiberin kiväärin prototyyppi oli valmis.
Aseesta tehtiin nopeasti uudistettu ja parempi versio, jonka Barret vei Teksasin asemessuille esiteltäväksi. Mielenkiinto aseeseen oli varsin lievää ja Barret sai ainoastaan kolme tilausta aseestaan. Varsin pienellä budjetilla hän perusti pienen verstaan autotalliinsa, jossa teki ensimmäisen 30 kappaleen ase-erän myytäväksi. Pienen mainoksen avulla Shot Gun Newsissa hän sai kaikki aseet myytyä miltei heti.
Ensimmäiset suuret myyntierät osti Ruotsi vuonna 1989. Vähän sen jälkeen, Yhdysvaltain armeija osti M82:a ja se tuli palveluskäyttöön Persianlahden sodassa. Nykyään yhtiöllä on sopimuksia yli 40 eri sotilasorganisaation kanssa tarkka-ammuntakivääreistä.
M82A1:n menestys johti yhtiön suunnittelemaan useita muita malleja .50 BMG -kaliiberin kivääreistä, mukaan lukien M95, M99 ja M99-1. Nämä ovat halvempia ja kevyempiä pulttilukkokivääreitä. Viimeisimpänä mallinaan Barret Firarms on tuonut markkinoille REC7-mallin (vuonna 2008) joka on rynnäkkökivääri. Ase on suunniteltu sitä silmällä pitäen, että se joskus syrjäyttäisi nyt laajasti yhdysvaltojen armeijan käytössä olevan m16/M4 rynnäkkökiväärin.
Yrityksen valikoimaan kuuluu aseiden lisäksi myös itse valmistettavat oheistarvikkeet, kuten kiikaritähtäimet ja tähtäimiin liittettävät BORS-etäisyysmittarit. Lisäksi yritys järjestää ampumakursseja, jossa opetellaan tarkkuusammuntaa Barret-kivääreillä.
Petteri Hirvonen

Varhaiset vuodet

Hirvosen isä Aulis pelasi SM-sarjaa TBK:ssa ja Tapparassa. Petteri Hirvonen harrasti kouluiässä jääkiekkoa ja jalkapalloa, joista ensimmäisenä mainittu vei sittemmin voiton.

Pelaajana

Hirvonen pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1986–1987, jolloin hän pelasi I-divisioonaa Lahden Kiekkoreippaassa. Kolmen siellä vietetyn kauden jälkeen hän vietti vuodet 1989–1993 II-divisioonajoukkue Heinolan Kiekossa. Hirvonen pelasi vielä yhden II-divisioonaottelun Lahti Mustangsissa kaudella 1995–1996, jolloin hän toimi joukkueen päävalmentajana.

Valmentajana

Hirvonen toimi kaudella 1995–1996 II-divisioonajoukkue Lahti Mustangsin päävalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi 1996–1997 hän siirtyi valmentamaan Lahden Pelicansin A-nuoria. Hirvonen liittyi Kari Elorannan johtamaan Pelicansin I-divisioonajoukkueen valmennustiimiin keväällä 1999, jolloin joukkue nousi SM-liigaan. Hän toimi siellä apuvalmentajana kevääseen 2002 saakka.
Helmikuussa 2002 Hirvonen nimettiin Pelicansin uudeksi päävalmentajaksi. Hän aloitti tehtävänsä saman vuoden toukokuussa. Hirvosen toistaiseksi ainoa kokonainen kausi 2002–2003 SM-liigan päävalmentajana päättyi toiseksi viimeiseen, 12. sijaan runkosarjassa. Pelicans erotti hänet 22. lokakuuta 2003. Hirvosen tilalle joukkueen päävalmentajaksi tuli Petteri Sihvonen.
Kauden 2005–2006 Hirvonen toimi Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan päävalmentajana. Kaudeksi 2006–2007 hän palasi Elorannan apuvalmentajaksi, tällä kertaa Tampereen Ilvekseen. Hirvonen korvasi tehtävässä Porin Ässien päävalmentajaksi siirtyneen Juha Pajuojan. Eloranta erotettiin kuitenkin 18. marraskuuta 2006. Hirvonen toimi Ilveksen väliaikaisena päävalmentajana kymmenen päivän ajan apunaan joukkueenjohtaja Matti Kaario, kunnes joukkue palkkasi Sakari Pietilän.
Vuodet 2008–2010 Hirvonen valmensi taas Pelicansin A-nuoria. Kaudeksi 2010–2011 hän liittyi Harri Rindellin johtamaan Hämeenlinnan Pallokerhon valmennustiimiin 1+1-vuotisella sopimuksella.
Dave Gibbons

Dave Gibbons (s. 1949) on brittiläinen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan erityisesti Alan Mooren kanssa tehdystä Vartijat-minisarjasta. Gibbons on piirtänyt DC Comics- ja 2000 AD -kustantamoille useita toimintasarjakuvia. Hän on piirtänyt mm. Vihreä Lyhty, Salama ja Doctor Who-sarjakuvia. Myös Frank Millerin käsikirjoittama ja Gibbonsin piirtämä Give Me Liberty (1990) on tunnettu.
Kungsvägens skola

Kungsvägens skola (KVS) on ruotsinkielinen yläaste Sipoossa. Se sijaitsee Sipoon kirkonkylässä, Sipoon koulukeskuksessa. Kungsvägens skolaan kuuluvat koulukeskuksen B-, F,- G- ja H-rakennukset.

Luokat 2012-2013

7a, 7b, 7c, 7d, 7e, 7f, 7g (Kielikylpy), 7L (Eritysluokka)
8a,8b, 8c, 8d, 8e, 8g (Kielikylpy), 8L (erityisluokka)
9a, 9b, 9c, 9d, 9e, 9g (Kielikylpy, 9L, JOPO
Nykyposti

Nykyposti oli vuosina 1977–2004 ilmestynyt suomalainen aikakauslehti, jota kustansi vuoteen 1988 saakka Urpo Lahtisen omistama Lehtimiehet Oy ja siitä eteenpäin Yhtyneet kuvalehdet. Lehden ensisijaiseksi kohderyhmäksi luonnehdittiin ”varttuneita ihmisiä kehä kolmosen ulkopuolella” ja sitä markkinoitiin lehtenä, jossa on ”kertomuksia julkkiksista ja tavallisista perussuomalaisista”. Lehden levikki oli vuonna 1989 suurimmillaan 162 216 mutta laski tämän jälkeen ja oli vuonna 2003 enää 68 926. Vuonna 2004 lehti lopetettiin kannattamattomana ja sulautettiin Seuraan. Lehden edeltäjänä oli vuonna 1976 lopettanut aikakauslehti Nyrkkiposti.
Tummaraitakerttu

Levinneisyys

Tummaraitakerttua tavataan Djiboutissa, Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Simo Suoniemi

Simo Olavi Suoniemi (s. 27. maaliskuuta 1952 Vaasa) on suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari.
Suoniemi opiskeli Helsingin yliopistossa 1972–1976 pääaineenaan taidehistoria sekä teki lisäopintoja piirustuslaitoksella ja Taideteollisessa korkeakoulussa.
Taiteilija Suoniemellä on ollut esillä maalauksia ja grafiikkaa vuodesta 1972 lähtien sekä Suomessa että ulkomailla, yksityis- ja ryhmänäyttelyissä. Lisäksi Simo Suoniemi on tehnyt kirjankuvituksia, Ex Libriksiä ja grafiikan vedostustöitä.
Simo Suoniemi on jäsenenä Suomen Taidegraafikoiden liitossa, missä hän on toiminut varapuheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä, sekä Kiila ry:ssä ja Taidegrafiikan kannatusyhdistyksessä.
Klaus Van Der Kampf

Klaus Van Der Kampf on suomalainen iskelmälaulaja, joka osallistui Syksyn sävel -kilpailuun vuonna 1982 kappaleella Raisu lumous ja sijoittui kolmannelle sijalle. Vuonna 1984 Kampf teki yhdessä Pallosalama-orkesterin kanssa pitkäsoiton Bluebird-levymerkille.
Energia Intiassa

Energia Intiassa käsittelee Intian energiantuotantoon ja -kulutukseen liittyviä asioita. 
Hiili on Intian suurin energianlähde. Hiilivoimaloiden määrä on ollut tasaisessa kasvussa. Vuonna 2017 hiilen osuus energiantuotannosta oli noin 60 prosenttia.Uusiutuvan energian tuotanto Intiassa keskittyy aurinkovoimaan, jonka tuotanto oli 14,7 GW syyskuussa 2017. Intian tavoite on kasvattaa aurinkovoiman määrä 100 gigawattiin vuoteen 2022 mennessä, ja koko uusiutuvan energian tuotanto 175 gigawattiin Aurinkovoiman tuotanto on Intiassa ennätyksellisen halpaa. Tavoite asetettiin Pariisin ilmastokokouksessa. 
Vuonna 2016 ydinvoimaa tuotettiin intiassa 6,4 GW ja vesivoimaa 44,4 GW.
Sähkönjakelu Intian kyliin saavutti välitavoitteensa 2018, kun viimeiseenkin kylään saatiin sähkö.
Tuomarinkylä

Historiaa

Tuomarinkylän muutama säilynyt paikannimi ja talonnimi kertoo alueen vanhasta esihistoriallisesta käytöstä. Tuomarinkylä kuten muukin Uusimaa kuuluivat pääasiassa hämäläisten alueisiin ennen ruotsalaisten tuloa alueelle keskiajalla. 
Tuomarinkylä kuuluu Helsingin pitäjän vanhoihin kyliin. Nimi Domarby tunnetaan asiakirjoista vuodelta 1417 ja se viittaa kylän olleen tuomarin asuinpaikkana. Kylässä on ilmeisesti asunut joku Uudenmaan tuomareista. Kylällä on tätä ennen voinut ollut jokin toinen nimi. Suomenkielinen nimi Tuomarinkylä on tullut käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Kylän vanhimpia taloja on ollut Skeppars, jonka nimi viittaa sen omistajan aikanaan harjoittaneen laivurin ammattia Helsingin tienoilla. Kun tähän tilaan vuonna 1703 yhdistettiin ratsutila Långhansas ja myöhemmin 1780-luvulla tilat Ryttars, Kusmies, Glasmästars ja Lassas, Tuomarinkylän kartano saavutti lopullisen laajuutensa. Helsingin kaupunki osti kartanon vuonna 1917 ja kylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Ensimmäisinä valmistuivat rakennussuunnitelmat Paloheinän ja Torpparinmäen alueille, edelliselle vuonna 1946 ja jälkimmäiselle 1950. Tämän jälkeen alueille vahvistettiin vanhoihin paikannimiin perustuva kadunnimistö. Vuonna 1959 kaupunginosa jaettiin Haltialan, Paloheinän, Torpparinmäen ja Tuomarinkartanon osa-alueisiin.
Aleksandr Protopopov

Aleksandr Dmitrijevitš Protopopov (ven. Александр Дмитриевич Протопопов; 30. joulukuuta (J: 18. joulukuuta) 1866 Moskova – 1. tammikuuta 1918 (J: 19. joulukuuta 1917) Moskova) oli venäläinen poliitikko, joka toimi vuosina 1916–1917 Venäjän keisarikunnan viimeisenä sisäministerinä. Hän kuului oktobristeihin.
Protopopov oli alkujaan sotilas, sittemmin suurmaanomistaja ja tehtailija. Hän osallistui aktiivisesti zemstvolaitoksen toimintaan Simbirskin kuvernementissa ja hänet valittiin kuvernementin aatelismarsalkaksi. Protopopov valittiin vuonna 1907 niin sanottuun kolmanteen valtakunnanduumaan Simbirskin alueelta ja hän liittyi konservatiivisen oktobristipuolueen vasemmistosiipeen. Vuonna 1912 valitussa neljännessä duumassa Protopopov valittiin yhdeksi varapuhemieheksi ja hän liittyi vuonna 1915 perustettuun Edistyksellinen blokki -nimiseen puolueliittoumaan. Hän johti vuonna 1916 Englannissa, Ranskassa ja Italiassa vieraillutta parlamenttivaltuuskuntaa ja neuvotteli paluumatkallaan Tukholmassa saksalaisen agentin Warburgin kanssa erillisrauhan mahdollisuudesta Saksan ja Venäjän välillä. Palattuaan Protopopov sai hyvän vastaanoton keisari Nikolai II:lta ja tämän vaimolta keisarinna Aleksandralta sekä munkki Rasputinilta. Protopopov nimitettiin sisäministeriksi Boris Stürmerin hallitukseen 1. lokakuuta 1916. Myöhemmin varsinkin keisarinna Aleksandraa pidettiin hänen tukijanaan.
Protopopovin ongelmana oli kokemattomuus hallinnollisissa tehtävissä ja ryhtyessään hallitusvastuuseen hän menetti puoluetoveriensa luottamuksen. Hän ei kyennyt lievittämään kaupunkeja sota-aikana vaivannutta elintarvikepulaa. Protopopov määräsi poliisit käyttämään kovia otteita mellakoiden tukahduttamisessa, mutta tämä vain lisäsi yleistä tyytymättömyyttä ja siten myös levottomuuksia. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Protopopov vangittiin Pietari-Paavalin linnoitukseen. Bolševikkien noustua valtaan hänet ammuttiin salaisen poliisin tšekan määräyksestä.
Hua Hin

Historia

Kuningas Mongkut (Rama IV) oli tunnettuna tähtitieteen harrastajana tullut paikalle tarkkailemaan ennustamaansa auringonpimennystä vuonna 1868. Myöhemmin vuonna 1910 prinssi Chakrabongse, Rama VI:n veli, vieraili paikalla metsästysretkellä mieltyen paikkaan niin, että rakennutti paikalle huvilan. Muita hovin jäseniä seurasi perässä, kunnes 1920-luvulla kuningas Prajadhipok (Rama VII) rakennutti paikalle kuninkaallisen palatsin Klaikangvonin (suomeksi ”kaukana huolista”, vrt. ransk. sans souci). Nimitys osoittautui sikäli vääräksi, että kuningas syöstiin vallasta hänen ollessaan huvilallaan lomailemassa vuonna 1932. Kuninkaallisia varten paikalle vedettiin myös rautatie.
Hua Hinin rautatieasema on hyvin säilyneenä kaunis esimerkki vanhasta rautatiearkkitehtuurista. Hua Hinin vanhimpia hotelleja on entinen Railway Hotel (nykyinen Sofitel Central Hua Hin). Kuninkaallisten ja seurapiirien perässä tulivat myöhemmin massaturistit 1980-luvulla. Hua Hinia on sanottu Pattayan vastakohdaksi – sen kohderyhmänä ovat varsinkin lapsiperheet ja eläkeläiset. Viime aikoina Hua Hinin turismi on vilkastunut huomattavasti ja kaupungissa on suoritettu suuria laajennus- ja rakennustöitä.

Uusi provinssi

Kolmesta amphoesta – Hua Hin, Cha Am, Pranburi – ja yhdestä tambonista (Sam Roi Yod) on kaavailtu uutta provinssia kunnioittamaan kuninkaan 80-vuotispäivää 2007. Uuden provinssin nimi annetaan kuninkaan itsensä päätettäväksi, eikä se ole vielä tiedossa.
Willow Shields

Willow Shields (s. 1. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Primrose Everdeenin roolista Nälkäpeli-elokuvasarjassa.
Vuonna 2015 hän osallistui yhdysvaltalaiseen Dancing with the Stars -ohjelmaan ja oli 14-vuotiaana nuorin kilpailija ohjelman historiassa.
Willow esiintyy ensimmäistä kertaa pääroolissa elokuvassa Into The Rainbow, joka saa ensi-iltansa Amerikassa ja Kiinassa Marraskuussa 2016. Muista ensi-illoista ei ole vielä tietoa.
Keski-Suomen pioneeripataljoona

Keski-Suomen pioneeripataljoona (lyhenne KSPionP) oli Keuruulla sijaiseva  Pioneerirykmenttiin kuuluva maavoimien rauhanajan joukkoyksikkö, jonka tehtävänä oli kouluttaa varusmiehistä sodan ajan pioneeri- ja suojelujoukkoja. Keski-Suomen pioneeripataljoonaan kuului neljä komppaniaa ja palkattua henkilöstöä keskimäärin 60 henkilöä. Pataljoonassa koulutettiin joukkoja pioneeri- ja raivaajapioneerikomppanioihin, suojelukomppanioihin sekä ilma- ja merivoimien käyttöön tarkoitettuja erikoisraivaajia ja suojeluryhmiä. Osa pioneeripataljoonan varusmiehistä koulutettiin erikoistehtäviin, kuten sotilaspoliiseiksi, suojelutiedusteluajoneuvon kuljettajiksi, suojeluhuoltomiehiksi sekä erikoisajoneuvojen ja työkoneiden kuljettajiksi. Varusmieskoulutuksen lisäksi pataljoonassa järjestettiin pioneeri- ja suojelujoukkojen kertausharjoituksia. Lisäksi yksikkö osallistui pääjoukko-osastonsa Pioneerirykmentin valmiustehtäviin.
Pataljoona harjoitteli Roosinpohjan harjoitusalueella Keuruulla.

Historia ja perinteet

Yksikkö siirtyi Keuruulle nyttemmin lakkautetusta Korian varuskunnasta vuonna 1967. Tuolloin silloinen Pioneerirykmentti lakkautettiin ja se jakautui Kymen pioneeripataljoonaan ja Keski-Suomen pioneeripataljoonaan. Yksikön tunnettuja komentajia on joukkoa vuodet 1981–1983 johtanut everstiluutnantti Matti Lukkari. Toinen pataljoonan pitkäaikainen komentaja oli everstiluutnantti Elja Puranen (1975–), joka on laatinut myös yksikön historiaa vuosina 1967–1987 koskevan teoksen. 2000-luvulla komentajana toimi everstiluutnantti Timo Laine. 1980-luvulla Pioneeripataljoonaan on kuulunut myös Konekomppania (KoneK/KSPionP).
Pioneeripataljoonan kunniamarssi on Koljonvirran marssi.