Gibraltar

Maantiede

Gibraltarin alue on 6,5 neliökilometriä laaja. Se on kasvanut kahden viime vuosikymmenen aikana, kun mereltä on vallattu lisää maata.
Alue jakaantuu geologialtaan kahteen osaan. Pohjoisessa on hiekkatasanko, jonka kymmenmetrisen hiekkakerroksen alla on savea, soraa ja alimpana kalkkikivikerros. Alueen eteläosa Gibraltarinvuoresta Europa Pointiin on jurakautista kalkkikivikalliota, jota paikoin peittää breksia, tumma savikivi tai hiekka.
Gibraltarin rantaviiva on 12 kilometriä pitkä, ja Espanjan kanssa sillä on 1,2 kilometriä pitkä yhteinen maaraja. Espanjan rajan toisella puolella sijaitsee Andalusian itsehallintoalueeseen ja Cádizin maakuntaan kuuluva runsaan 60 000 asukkaan La Línea de la Concepciónin kunta.
Gibraltarin länsipuolella on noin 75 neliökilometrin kokoinen Gibraltarinlahti, jonka vastarannalla sijaitsee muun muassa runsaan 100 000 asukkaan Algecirasin kunta. Lahtea ja Gibraltaria ympäröivä alue tunnetaan yhteisnimityksellä Campo de Gibraltar. Gibraltarilla on kaksi rannikkoa: East Side, jossa sijaitsevat Sandy Bayn ja Catalan Bayn asutuskeskukset, ja West Side, jossa suurin osa väestöstä asuu. Gibraltarin eteläisin osa on nimeltään Europa Point.
Alueen hallitseva maamerkki on Atlasvuoriin kuuluva Gibraltarinvuori, jonka korkeus on 426 metriä. Vuori on kalkkikiveä, ja sen sisällä on lukuisia sotilaskäyttöön rakennettuja luolia ja tunneleita.

Ilmasto

Gibraltarin ilmasto on välimerellinen, jolle ovat tyypillisiä leudot talvet ja kuumat kesät. Alueella vallitsee kaksi tuulta: Saharasta puhaltava itätuuli levante tuo mukanaan lämmintä kosteaa ilmaa, ja länsituuli poniente raikkaampaa ilmaa.
Vuoden keskilämpötila on 18 celsiusastetta. Keskilämpötilaltaan lämpimin kuukausi on elokuu, 24 celsiusastetta, ja kylmin tammi–helmikuu, 13 celsiusastetta. Keskimääräinen sademäärä on 830 millimetriä vuodessa. Keskimäärin eniten sataa marraskuussa, 140 millimetriä, ja vähiten heinä–elokuussa, jolloin ei sada lainkaan.

Luonto

Gibraltarinvuoren yläosa julistettiin vuonna 1993 luonnonpuistoksi. Gibraltarin luontoa suojelemaan perustettu puisto käsittää noin 40 prosenttia Gibraltarin pinta-alasta.
Gibraltarilla kasvaa yli 600 kasvilajia. Niistä ristikukkainen Iberis gibraltarica on kotoperäinen, ja Gibraltar on ainoa paikka Euroopassa, jossa sitä kasvaa villinä. Yleisimpiä kasvillisuustyyppejä ovat korkea macchia-pensaikko ja matalampi pensaikon ja varvikon välimuoto garigue. Kalliojyrkänteillä kasvaa monia harvinaisia kalkinsuosijakasveja, jotka kukoistavat etenkin keväällä ja alkukesästä. Myös merenrannalla, hietikolla ja Windmill Hillin aroalueella on omat kasvillisuustyyppinsä.
Gibraltarilla elää Euroopan ainoa apina, magotti. Kaikkiaan Gibraltarilla tavataan 11 maanisäkästä. Niihin kuuluvat isokotipäästäinen, kettu, kaniini, mustarotta, isorotta, kotihiiri ja neljä lepakkolajia. Gibraltarinlahdella tavataan lisäksi munkkihylkeitä sekä delfiinejä ja muita valaita.
Gibraltar on tunnettu petolintujen muuttoreitti. Se muodostaa pullonkaulan Euroopan ja Afrikan välille, jonka kautta muuttaa arviolta 250 000 petolintua kaudessa. Gibraltar on myös levähdyspaikka muuttaville varpuslinnuille. Alueen hedelmäpensaat mahdollistavat suuren määrän talvehtivia ja läpimuuttavia varpuslintuja. Gibraltar on Manner-Euroopan ainoa paikka, jossa esiintyy kalliopyitä. Gibraltarilla on kaksi kansainvälisesti tärkeätä lintualuetta (IBA). Vuonna 2000 arvioitu Rock of Gibraltar -IBA-alue käsittää lähes koko Gibraltarin maa-alueen eli 600 hehtaaria. Toinen IBA-alueista, vuonna 2007 arvioitu Strait of Gibraltar, sijaitsee kokonaan merellä käsittäen koko Gibraltarinsalmen Gibraltarin, Espanjan ja Marokon aluevesillä.
Luonnonpuiston alueella tavataan kahtatoista matelijalajia. Niistä kuusi on käärmeitä, viisi liskoja ja yksi matolisko. Myös selkärangattomien lajimäärät ovat suuria.

Politiikka

Gibraltarin hallitsija on kuningatar Elisabet II, jota edustaa Gibraltarin kuvernööri. Tammikuussa 2016 kuvernöörinä aloitti kenraaliluutnantti Ed Davis. Kuvernööri nimittää vaalien jälkeen pääministerin ja hallituksen muut ministerit. Hän on lisäksi vastuussa ulkopoliittisista, puolustus- ja turvallisuusasioista.
Gibraltarin hallitus muodostetaan kerrallaan neljäksi vuodeksi. Hallituksen puheenjohtaja on pääministeri, vuodesta 2011 lähtien Fabian Picardo. Yksikamarinen parlamentti koostuu 17:stä vaaleilla valitusta jäsenestä ja parlamentin valitsemasta puhemiehestä. Vuonna 2011 valitussa parlamentissa on edustettuna kolme puoluetta: vaaliliitossa olleet Gibraltarin sosialistinen työväenpuolue ja Gibraltarin liberaalipuolue sekä Gibraltarin sosiaalidemokraatit. Äänioikeus on kaikilla yli 18-vuotiailla gibraltarilaisilla ja siellä yli puoli vuotta asuneilla brittikansalaisilla.
Gibraltar kuuluu Euroopan unioniin, mutta se on muutaman EU:n yhteisen järjestelmän ulkopuolella. Gibraltar ei kuulu EU:n sisämarkkinoihin, yhteiseen maatalouspolitiikkaan, eikä sillä ole velvollisuutta kantaa arvonlisäveroa. Gibraltarilaiset ovat saaneet vuodesta 2003 äänestää europarlamenttivaaleissa, ja alue kuuluu samaan vaalipiiriin Lounais-Englannin kanssa.
Gibraltarin perustuslaki vuodelta 1969 takaa sille huomattavan sisäisen itsemääräämisoikeuden. Edelleen tärkeä osa Gibraltarin politiikkaa on kysymys alueen hallinnasta. Paikalliset puolueet vastustavat hallinnan siirtämistä Espanjalle, joka edelleen vaatii aluetta itselleen. Asiasta on järjestetty Gibraltarissa kansanäänestykset vuosina 1967 ja 2002; molemmilla kerroilla yli 95 prosenttia äänesti Espanjaan liittymistä vastaan. Vuonna 2006 hyväksyttiin uusi nykyaikaistettu perustuslaki.

Asevoimat ja poliisi

Gibraltarin puolustuksesta vastaa joukko-osasto nimeltään British Forces Gibraltar. Sen rungon muodostaa jalkaväkirykmentti (Royal Gibraltar Regiment), joka koostuu Gibraltarilta värvätyistä osa-aikaisista sekä Britannian maavoimien vakinaisesta väestä. Kuninkaallinen laivasto ylläpitää laivuetta (Gibraltar Squadron), jonka tehtävänä on Gibraltarin aluevesien turvallisuudesta ja koskemattomuudesta huolehtiminen. Siihen kuuluu Scimitar-luokan partioveneet HMS Scimitar ja HMS Sabre sekä kolme 6,5-metristä Arctic-kumivenettä. Kolmannen osan joukoista muodostaa Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien asema, jolla ei kuitenkaan enää ole yhtään konetta vakinaisella komennuksella, ja se on lähinnä siviilikäytössä (katso liikenne).
Gibraltarin sisäistä järjestystä valvoo Gibraltarin kuninkaallinen poliisi.
Special Air Service -erikoisjoukkojen sotilaat surmasivat vuonna 1988 osana operaatio Flaviusta kolme Irlannin tasavaltalaisarmeijan jäsentä, jotka olivat Gibraltarilla valmistelemassa autopommi-iskua. Surmatut paljastuivat aseettomiksi, mutta Espanjan puolelta löydettiin myöhemmin kolmikon vuokraama auto, joka oli pakattu 64 kilolla Semtex-muoviräjähdettä. Thames Television teki tapauksesta kiistanalaisen dokumentin Death on the Rock.
Vuonna 2000 Britannian, paikallisten ja Espanjan välejä kiristivät Välimerellä reaktorivaurion kärsineen ydinsukellusvene HMS Tirelessin pitkään kestäneet korjaustyöt Gibraltarilla.

Talous

Gibraltarin talouden merkittävimmät haarat ovat matkailu, offshore-pankkitoiminta ja merenkulku. Vuonna 2014 Gibraltarin bruttokansantuote oli alustavien arvioiden mukaan 45 203 puntaa asukasta kohden. Bruttokansansuotteesta vuonna 2010 vähittäiskauppa ja matkailu muodostivat 25, finanssipalvelut 22 ja merenkulku 20 prosenttia. Vielä vuonna 1984 Britannian asevoimien edustus tuotti Gibraltarin bruttokansantuotteesta peräti 60 prosenttia, mutta nykyään sen osuus on alle kymmenen prosenttia. Maanviljelyä Gibraltarilla ei ole mahdollista harjoittaa ollenkaan, ja kevyttä teollisuutta siellä on vain vähän.
Gibraltarin tuloista suurin osa tulee tuloveroista ja tullitariffeista. Lisäksi se saa laajaa tukea Britannialta. Suurimmat kustannukset syntyvät sosiaalipalveluista, yleisistä töistä ja kunnallispalveluista. Koska Gibraltarilla ei ole luonnonvaroja eikä teollisuutta, se joutuu tuomaan käytännössä kaikki tavarat ja ruokatuotteet ulkomailta. Gibraltarin tuonnin arvo olikin vuonna 2013 noin 487 miljoonaa puntaa, kun vienti oli vain 178 miljoonaa puntaa. Vienti on pääosin muualta tulevien tavaroiden uudelleenvientiä.
Ulkomaalaisia sijoituksia Gibraltarille houkuttelee matalat verot. Monet rahapeliyritykset ovatkin sijoittaneet pääkonttorinsa Gibraltarille sen taloudellisen vapauden ansiosta. Lisäksi yrityksiä houkuttelevat Gibraltarin hyvät tietoliikenneyhteydet. Matkailu on kasvanut selvästi 1900-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Vuonna 2011 Gibraltariin saapui maitse 11,4 miljoonaa vierailijaa, risteilyvierailijoita yli 325 000 ja lentäen melkein 190 000 matkustajaa. Lentomatkustajista iso osa jatkoi suoraan Espanjan Aurinkorannikolle. Matkailun määrä alkoi kasvaa, kun Gibraltariin rakennettiin uusia hotelleja, rantapalveluita ja kasinoja. Merenkulkua palvelee Gibraltarin satama, joka on merkittävä tekijä maan taloudelle. Sataman tärkeimmät toiminnot ovat polttoainehuolto ja muut satamapalvelut. Monet alukset, jotka tarvitsevat polttoainetäydennystä, tai alukset, jotka ovat menossa Välimereltä Englannin kanaalin ja Pohjanmeren rikkipäästöjen rajoitusalueelle ja näin tarvitsevat ympäristöystävällisempää polttoainetta, vierailevat Gibraltarin satamassa. Gibraltarinsalmesta kulkee vuosittain yli 110 000 alusta, joten satama sijaitsee strategisesti hyvässä paikassa sekä sotilas- että siviilimerenkulun tarpeisiin. Brittilaivaston telakalla on korjattu Nelsonin lippulaiva HMS Victory ja lukuisia muita aluksia. Telakka siirtyi siviiliyrityksen hallintaan vuonna 1985.
Gibraltarin eri museoissa käy vuosittain 15 000–20 000 vierasta, kun taas luonnonsuojelualueella käy vuosittain noin 800 000 vierailijaa, joista suurin osa elo- ja syyskuussa.
Rahayksikkö on Gibraltarin punta, jonka kurssi on kiinteästi sidottu Englannin puntaan, mutta myös brittiläiset rahat käyvät maksuvälineenä. Euro ei ole laillinen maksuväline, mutta useimmat kaupat ja ravintolat hyväksyvät pieniä euromääriä.

Energia

Gibraltarin energialaitos tuottaa sähköä kolmella dieselgeneraattorilla Waterportin voimalaitoksessa. Se ostaa sähköä myös yksityiseltä OESCOn voimalaitokselta. Vuonna 2011 hallitus teki päätöksen näiden vanhanaikaisten, riittämättömien ja  saastuttavien laitosten korvaamisesta uudella kahdeksan dieselgeneraattorin yksiköllä.
Tuulivoiman, aaltovoiman ja jätteiden polton käyttöä energialähteinä tutkitaan, ja uusiutuvien energialähteiden on tarkoitus tyydyttää 12 prosenttia Gibraltarin sähköntarpeesta vuoteen 2032 mennessä.

Liikenne

Muista Britannian erillisalueista poiketen Gibraltarilla on käytössä oikeanpuoleinen liikenne, koska sillä on yhteinen maaraja Espanjan kanssa. Yleisin kulkuväline on henkilöauto, mutta aluetta palvelevat myös lähiliikenteen linja-autot. Gibraltarilla on noin 29 kilometriä teitä,, ja ne ovat pääosin kapeita. Gibraltarin tieverkkoon kuuluu myös Gibraltarinvuoren alittavia tunneleita. Vuorelle puolestaan pääsee köysiradalla.
Gibraltarin satamaan ajaa sekä rahti- että risteilyaluksia. Vuonna 2011 satamassa kävi kaikkiaan 10 350 alusta. Sieltä on myös päivittäinen lauttayhteys Marokon puolelle Tangeriin. Gibraltarin lentoasemalla operoivat vuonna 2011 British Airways, Monarch Airlines, EasyJet ja Bmibaby, ja sieltä on yhteydet Lontooseen, Manchesteriin, Liverpooliin ja East Midlandsin lentoasemalle.

Jäte- ja vesihuolto

Gibraltarin jätehuolto on haasteellista, sillä se on vain 6,5 neliökilometrin laajuinen eikä siellä ole tilaa omalle jäteasemille. Lisäksi koska Gibraltarilla ei ole juurikaan teollisuutta, kaikki normaalit käyttötavarat on tuotava muualta, mikä lisää kuljetusjätteen määrää. Toisaalta siellä ei tuoteta teollisuuden vähyyden takia juurikaan ongelmajätettä. Kunnallisjäte kerätään kuudesti viikossa ja se viedään Espanjan Los Barriosiin. Ongelmajäte kuljetetaan myös Espanjan puolella sijaitseviin käsittelylaitoksiin. Gibraltarilla oli oma jätteenpolttolaitos, mutta se lakkautettiin vuonna 2000. Gibraltarissa ei ole pohjavesivaroja, vaan käyttövesi saadaan keräämällä sadevettä tai nykyisin yhä enemmän poistamalla suolaa merivedestä.

Väestöjakauma

Gibraltarin väkiluku vuonna 2014 oli tilastokeskuksen mukaan 33 140. Alueen väestötiheys on noin 5 098 asukasta neliökilometrillä, ja se on yksi maailman tiheimmin asutetuista alueista. Gibraltarin pieni pinta-ala oli ongelma etenkin ennen 1990-luvun sotilasalueen pienentämistä, jolloin vain 20 prosenttia koko alueesta oli siviilien käytössä.
Vuoden 2001 väestönlaskennassa väestö jaettiin kuuteen kansallisuusryhmään. Gibraltarilaisia ilmoitti olevansa 83,2 prosenttia asukkaista, muita brittejä 9,6 prosenttia, marokkolaisia 3,5 prosenttia, espanjalaisia 1,2 prosenttia, muita EU-kansalaisia 1 prosentti ja muita 1,5 prosenttia. Gibraltarin pääuskonto on kristinusko. Katolisia väestöstä oli vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 72 prosenttia. Englannin kirkkoon kuului kahdeksan prosenttia ja muihin kristillisiin kirkkokuntiin neljä prosenttia väestöstä. Alueella on myös muslimi-, juutalais- ja hinduvähemmistöt. Katolisen kirkon vaikutusvalta on perinteisesti ollut voimakas. Kirkkoa johtaa paikallinen piispa. Gibraltarilla on lisäksi neljä synagogaa ja yksi rabbi. Hinduyhteisöllä on yksi temppeli, mutta ei ammattipapistoa. Paikalliseen hindulaisuuteen on vaikuttanut etenkin Sri Swatchidananda, mutta myös Radha Soami -liikkeellä on kannattajia.

Kielet

Gibraltarin ainoa virallinen kieli on englanti, jota hallinto ja koulut käyttävät. Espanjan läheisyyden takia useat gibraltarilaiset osaavat myös espanjaa. Pääpuhekieltä kutsutaan nimellä llanito, joka on ainoastaan Gibraltarilla puhuttava andalusianespanjan muoto, jossa on paljon lainasanoja muun muassa englannista.
Gibraltarilla puhutaan monia muitakin Välimeren alueen kieliä, kuten marokonarabiaa, berberiä, hindiä, sindhiä ja maltaa.

Koulutus ja terveys

Koulutus on ilmaista ja pakollista 5–15-vuotiaille. Gibraltarin koulujärjestelmä noudattaa pitkälti brittiläistä mallia ja opetussuunnitelmaa, mutta koulujärjestelmästä vastaa kuitenkin Gibraltarin hallinto. Normaalien peruskoulujen lisäksi Gibraltarilla toimii heprealainen peruskoulu. Lisäksi siellä on kaksi toisen asteen oppilaitosta ja Gibraltar College of Further Education, jossa annetaan ammatti- ja uudelleenkoulutusta. Peruskoulu on jaettu kahteen asteeseen; alaluokkiin 5–8-vuotiaille ja keskiluokkiin 8–12-vuotiaille. Toisen asteen koulutus on 12–15-vuotiaille. Englanti on opetuskieli, mutta espanjaakin opetetaan neljännestä luokasta alkaen. Korkeakouluopintoja varten opiskelijoiden täytyy lähteä ulkomaille. Hallitus tarjoaa stipendejä Britannian yliopistoihin.
Gibraltarin kansanterveys on hyvällä länsimaisella tasolla. Naisten elinajanodote vuonna 2012 oli 85,6 vuotta, miesten 80,9 vuotta. Sydäntaudit ja syöpä ovat syynä kumpikin neljännekseen kuolemista. Lapsille on kattava rokotusohjelma, joka saavuttaa noin 95 prosenttia ikäluokasta. Ylipaino on samanlainen terveysriski kuin muuallakin länsimaissa, tupakointia koetetaan vähentää ja rintasyöpäseulonnat ovat suunnitteilla.

Kansallistunne ja arkikulttuuri

Gibraltarin kulttuurissa on vaikutteita monista lähteistä, ei pelkästään Britanniasta ja Espanjasta. Useimpien gibraltarilaisten etninen tausta onkin jotain muuta kuin brittiläistä tai espanjalaista: muun muassa maltalaista, portugalilaista, genovalaista tai pohjoisafrikkalaista. Gibraltar ei ole itsenäinen valtio, mutta sen asukkailla on silti voimakas kansallistunne. Gibraltarilainen ideologia painottaa ei-englantilaista brittikulttuuria ja vastustaa Espanjan aikomuksia, jotka uhkaavat Gibraltarin itsemääräämisoikeutta.
Gibraltarilla on 1900-luvun lopulla panostettu voimakkaasti kansallissymbolien luomiseen, ja tämän seurauksena maalle on kehittynyt lippu ja kansallislaulu. Lippu on pitkänomainen versio vaakunasta, jossa on kolmitorninen linnoitus ja sen keskellä riippuva kultainen avain. Vaakunan alla lukee usein Montis Insignia Calpe, ”Gibraltarinvuoren tunnus”.
Gibraltarin tärkeimmät juhlapäivät ovat Kansainyhteisön päivä, perustuslain päivä ja 10. syyskuuta vietettävä kansallispäivä, jolla juhlistetaan vuoden 1967 kansanäänestystä. Se on yleinen vapaapäivä, jolloin suurin osa asukkaista pukeutuu kansallisväreihin punaiseen ja valkoiseen. Päivä huipentuu gibraltarilaisia symboloivan 30 000 punavalkoisen ilmapallon vapauttamiseen. Gibraltarin voimakkaimmat kansallissymbolit ovat kuitenkin itse Gibraltarinvuori ja sen apinat. Kansallisidentiteettiä kuvaa myös kansalaisten vahva kiinnostus kauneuskilpailuja kohtaan. Miss Gibraltar -kilpailua on järjestetty jo vuodesta 1959, ja gibraltarilainen Kaiane Aldorino voitti 2009 Miss Maailma -kilpailun.
Gibraltarin ruokakulttuuri on sekoitus brittiläisiä ja välimerellisiä vaikutteita. Siihen ovat vaikuttaneet erityisesti englantilainen, espanjalainen, italialainen ja juutalainen keittiö. Genovalaisperäinen kikhernepiiras calentita on Gibraltarin kansallisruoka.

Taiteet

Gibraltarilaista kirjallisuutta on vähän, mutta joitakin teoksia on ilmestynyt. Ensimmäinen gibraltarilainen romaani oli todennäköisesti Héctor Licudin kirjoittama espanjankielinen Barbarita, joka ilmestyi 1929. Tämän jälkeen on ilmestynyt jonkin verran muita romaaneja, runoja ja näytelmiä. Kulttuurikeskus John Mackintosh Hall puolestaan tukee paikallisia kuvataiteilijoita, ja siellä on esillä piirroksia, maalauksia ja veistoksia.
Gibraltarilla on myös joitakin esiintyviä taiteilijoita, kuten tanssi- ja teatteriryhmiä. Tunnettuja gibraltarilaisia muusikoita ovat kitaristi Charles Ramirez ja Albert Hammond, joka on tehnyt kappaleita monille kansainvälisille muusikoille. Menestyneimpiä rockyhtyeitä ovat Breed 77, Melon Diesel ja Taxi.

Viestintä

Yleisradioyhtiö Gibraltar Broadcasting Corporation aloitti toimintansa 1963, ja se lähettää ohjelmaa televisio- ja radiokanavillaan ympäri vuorokauden. Asevoimien British Forces Broadcasting Service ylläpitää kahta radiokanavaa ja yksityistä kaapelitelevisioverkkoa. Vanhin ja merkittävin sanomalehti on vuodesta 1801 lähtien yhtäjaksoisesti ilmestynyt Gibraltar Chronicle. Toinen merkittävä sanomalehti on Panorama, joka aloitti ensimmäisenä gibraltarilaislehtenä verkkolehden julkaisun.
Gibraltarin pääasiallisella viestintäpalveluntarjoajalla Gibtelecomilla on lankapuhelin-, GSM- ja internetpalveluja. Ensimmäinen internetpalveluntarjoaja Gibnet aloitti toimintansa tammikuussa 1996 ja muutti myöhemmin nimekseen Sapphire Networks. CTS:llä on WiMAX-pohjaisia langattomia internetyhteyksiä. Gibraltarin kansainvälinen suuntanumero on +350 ja ylätason verkkotunnus .gi.

Urheilu

Virallisen aseman on lajien kansainvälisiltä kattojärjestöiltä saanut 18 gibraltarilaista urheilun lajiliittoa. Gibraltar on International Island Games Associationin jäsen ja on osallistunut sen järjestämään Island Games -monilajitapahtumaan vuodesta 1987 lähtien. Vuonna 1995 tapahtuma järjestettiin Gibraltarilla. Se on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin vuodesta 1958 alkaen, mutta ei ole saavuttanut kisoista yhtään mitalia.
Gibraltarin jalkapalloliitto (Gibraltar Football Association, GFA) perustettiin vuonna 1895, ja se kuuluu maailman vanhimpiin jalkapalloliittoihin. Se hyväksyttiin Euroopan maanosaliiton Uefan jäseneksi vuonna 2013. Gibraltar oli hakenut Uefan jäsenyyttä vuodesta 1999 lähtien. Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto vastusti voimakkaasti Gibraltarin liittymistä Uefaan. Gibraltarin maajoukkueen kotikenttä on lentoaseman läheisyydessä sijaitseva Victoria Stadium. Maajoukkue osallistui vuoden 2006 FIFI Wild Cupiin. Jalkapallon Gibraltarin-mestaruudesta on pelattu 1800-luvun lopulta lähtien.
Gibraltarilla on pelattu krikettia 1800-luvun alkupuolelta asti. Sen maajoukkue on voittanut Euroopan mestaruuskilpailujen kakkosdivisioonan vuosina 2000 ja 2002.