google/wiki40b huggingface dataset:
World Heavy Events Association

World Heavy Events Association (Kansainvälinen Voimalajiliitto ry) on 1.1.2015 alkaen maailman ensimmäinen vahvin mies ja nainen - kilpailuiden järjestäjä, jolla on WADA-tasoinen antidopingohjelma ja urheilijat ovat sitoutuneet antidopingsopimukseen, jonka puitteissa heille voidaan tehdä doping-testejä missä vain, milloin vain testauksesta vastaavan organisaation toimesta. 
Urheilijoiden tulee olla liiton jäseniä ja antidopingsopimus voimassa vähintään 3 kuukautta ennen kilpailuja ja antidopingsopimus pysyy voimassa jatkuvana, ellei sitä erikseen irtisanota. Mikäli urheilija irtisanoo sopimuksen, niin halutessaan uudelleen järjestelmän piiriin hän on 12 kuukautta karenssissa, testauksen alaisena.
Liitto järjestää eri painoluokkien vahvin mies- ja nainen MM-kilpailut sekä muita kansainvälisiä kilpailuja ko. lajeissa sekä Highland Gamesissa, Timanttityttö™ ja otevoimailussa.
Liitto tekee tiivistä yhteistyötä Suomen Antidopingtoimikunnan kanssa ja sen kotipaikka on Hämeenlinna.
Liitto julkaisee myös sähköistä jäsenlehteä Power News - The Fittest Strength Magazine on Earth™.

Historia

Liiton perustaja Jyrki Rantanen aloitti US-kilpailujen järjestämisen vuonna 2012 ja ohjelmassa on ollut lukuisia eri lajien tapahtumia eri puolilla maata. US-kilpailut on maailman vanhin yhtäjaksoinen avoimen painoluokan MM-kilpailu naisille. US-kilpailut ovat myös uranuurtania monille painoluokille, sillä niiden alla on järjestetty ensimmäiset MM-kilpailut niin -80kg ja -90kg miehille, kuin -60kg, -70kg ja -85kg (2015) naisille.
Liiton järjestämä Timanttityttö™-kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014 ja sen on kehittänyt Jyrki Rantanen, yhteistyössä Mari Valosaaren kanssa.
Vuoden 2014 keväällä US-kilpailuista tiedotettiin, että vuoden 2015 alusta alkaen kilpaiut tulevat siirtymään ADT-toiminnan alaisuuteen ja tämä johti toiminnan siirtämiseen yhdistysmuotoon.

Lajit ja sarjat

Vahvin Mies: -80kg, -90kg, -105kg ja avoin sarja.
Vahvin Nainen: -60kg, -70kg, -85kg ja avoin sarja.
Timanttityttö™
Highland Games: Miehet: avoin/masters, Naiset: avoin/masters, myös joukkuekilpailuja.
Otevoimailu: Miehet ja Naiset.

Kilpailut ja voittajat

Vain ADT-toiminnan alaiset voittajat listataan tällä sivustolla, vaikka US-kilpailuja on järjestetty myös ennen vuotta 2015.

Kansainväliset kilpailut

2015:
Queen of the Castle™ - US Strongwoman Scandinavian Championships
-60kg: Anna Hulda Olafsdóttir, Islanti, -70kg: Eveliina Rosentröm, Suomi, Avoin: Alina Leisiö, Suomi, Overall title: Alina Leisiö, Suomi

Kansalliset kilpailut

2015:
Heavy Events SM
-60kg Terhi Sievers, -70kg Kirsi Järvi
-80kg Sami Pätäri, -90kg Niko Laine
Tietokonenäyttö

Historiaa

Vaikka kuvaputkia on ollut tietokoneissa jo 1950-luvulta alkaen, tavallisessa käytössä näytön virkaa toimitti vielä 1960-luvulla yleisesti kaukokirjoittimen kaltainen paperille tulostava pääte. Näyttöpäätteet alkoivat syrjäyttää paperipäätteitä 1970-luvun aikana.
Varhaiset tietokoneiden kuvaputkinäytöt eivät perustuneet televisiotekniikassa käytettyyn juovapyyhkäisyyn vaan kuvion muodostavien viivojen (vektorien) piirtämiseen suoraan näyttöpinnan pisteestä toiseen hieman oskilloskoopin tai tutkanäytön tavoin. Vektorinäyttö oli muun muassa PDP-1:ssä. Kuvan piirto tapahtui usein täysin ohjelmallisesti ilman erillistä näytönohjainta, minkä vuoksi virkistystaajuus oli yleensä matala eikä ruudulle mahtunut kovinkaan monimutkainen kuva ilman häiritsevää välkyntää. Erilliset näytönohjainpiirit ja televisioista lainattu toimintaperiaate alkoivat vallata alaa 1970-luvulla.
1980-luvulla näytöt olivat jo lähes yksinomaan juovapyyhkäisyyn perustuvia, ja saatavilla oli sekä yksivärinäyttöjä että värinäyttöjä. Yksivärinäyttöjen etuina olivat edullisempi hinta, korkeampi erottelutarkkuus ja vähäisempi välkyntä. Kotitietokoneiden näyttöinä käytettiin usein televisiota, ja monen tietokoneen näyttötilat perustuivatkin Yhdysvalloissa käytetystä NTSC-televisiostandardista johdettuihin tarkkuuksiin, kuten 320×200, 640×200 tai 640×400 kuvapisteeseen. Laadukkaita suuritarkkuuksisia värinäyttöjä oli kyllä olemassa jo ennen 1990-lukua, mutta niitä käytettiin lähinnä kalliissa grafiikkatyöasemissa.
Yksivärinäytöissä välkyntä pyrittiin minimoimaan hitaalla loisteaineella, joka ei ehtinyt himmetä pyyhkäisyjen välillä. Näin kuvasta saatiin välkkymätön jopa vain muutamien kymmenten hertsien virkistystaajuuksilla, mutta sivuvaikutuksena oli esimerkiksi vierivää tekstiä tai liikkuvaa kohdistinta seuraava varjo. Yksivärinäyttöjen kuva oli yleensä vihreä  mutta 1980-luvun jälkipuoliskolla valkoiset, keltaoranssit ja punaiset värit yleistyivät.
Nestekidenäytöt tulivat aluksi käyttöön digitaalikelloissa ja taskulaskimissa 1970-luvun puolivälin jälkeen. Ne pysyivät kuitenkin hyvin pitkään varsin pieninä ja erottelukyvyltään, nopeudeltaan sekä kontrastiltaan vaatimattomina, mistä johtuen useimmissa 1980-luvun alun kannettavissa tietokoneissa käytettiin pienikokoista kuvaputkinäyttöä. 1980-luvun puolivälissä litteät elektroluminesenssi- ja plasmanäytöt korvasivat kuvaputket kannettavissa laitteissa. Yksivärisyytensä ja kalliin hintansa vuoksi ne eivät kuitenkaan saaneet sijaa pöytäkoneissa. Kannettavissa tietokoneissakin EL- ja plasmanäytöt joutuivat varsin pian väistymään STN- ja DSTN-nestekidenäyttöjen tieltä. TFT-näytöt puolestaan syrjäyttivät DSTN-näytöt 1990-luvun puolivälin jälkeen.
Suresh Babu

Nuoruus

Babu syntyi 10. helmikuuta 1953 Keralassa, Intiassa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä kansallisella tasolla oli Jalandharissa 1969. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti korkeushypyssä Intian mestaruuden. Babu oli korkeushyppääjä kuuden vuoden ajan, kunnes siirtyi pituushyppääjäksi. Hän voitti korkeushypyn Intian mestaruuden kuusi kertaa, pituushypyn Intian mestaruuden kolme kertaa vuosina 1974, 1977 ja 1979, kolmiloikan Intian mestaruuden kolmesti 1974, 1976 ja 1978 ja myös kymmenottelun Intian mestaruuden kolme kertaa.

Kansainvälinen ura

Ensimmäisen kerran Babu kilpaili kansainvälisellä tasolla kesäolympialaisissa 1972, jossa karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta. Ensimmäisen mitalinsa hän ansaitsi vuoden 1974 Aasian kisoissa, pronssia kymmenottelusta. Hän voitti kymmenottelun Aasian-mestaruuden 1975. Vuonna 1978 hän saavutti pituushypyssä kultaa Aasian kisoissa ja pronssia Kansainyhteisön kisoissa. Hän sai pituushypyssä hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 1979. Tämän jälkeen hän lopetti aktiiviuransa ja jatkoi yleisurheilun valmennus- ja hallintotehtävissä.
Lenny Montana

Lenny Montana (13. maaliskuuta 1926 – 12. toukokuuta 1992) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Luca Brasin roolissa elokuvassa Kummisetä (1972). 
Muita elokuvia, joissa Montana esiintyi, olivat muiden muassa Superhulttio (1979), The Big Brawl (1980) ja Blood Song (1983). Hän kuoli 66-vuotiaana sydänkohtaukseen Italiassa.
Jo ennen näyttelijänuraansa Montana oli saavuttanut tunnustusta showpainijana.
Kuolemantanssi

Kuolemantanssi (ransk. La Danse Macabre, engl. Dance of death, ital. La Danza Macabra, saks. Totentanz) on myöhäiskeskiajan kirkkotaiteessa esiintyvä aihe, joka kuvaa vertauskuvallisesti kuoleman yleismaailmallisuutta eli universaaliutta. Kuolemantanssi-aiheiset maalaukset sisältävät yleensä henkilöityneen kuoleman, joka johtaa tanssivien hahmojen joukkoa hautaan. Usein hautaan marssivassa kulkueessa esiintyy hahmoja kaikista yhteiskunnan kerroksista – kuninkaita, paaveja, munkkeja, nuoria, maatyöläisiä jne. Se on symbolikuva siitä, että kuolemassa kaikki ovat samanarvoisia. Aihe tunnetaan jo 300-luvulta alkaen, mutta se yleistyi Jean Le Fèvren La Danse Macabre -runon ilmestyttyä vuonna 1376. 
Kuuluisimmat kuolemantanssit ovat ranskalaisissa ja saksalaisissa kirkoissa usein esiintyvät fresko-aiheet. Ne tehtiin yleensä mustan surman tunnelmissa muistuttamaan ihmisiä heidän elämänsä hauraudesta ja maallisen kunnian katoavaisuudesta. Bernt Notke maalasi 1400-luvun lopulla Lyypekin Mariankirkkoon loisteliaan Kuolemantanssin, mutta kirkko paloi vuonna 1942. Notken työpajan maalaama Kuolemantanssi on kuitenkin edelleen tallella Tallinnan Niguliste-kirkossa, joka toimii nykyään museona ja konserttisalina.
Suomen ainoa säilynyt kuolemantanssikuvaelma on 1500-luvun alussa tehdyssä seinämaalauksessa Inkoon kirkossa.
Kuolemantanssi on aiheena suosittu myös musiikissa. Klassiset säveltäjät, kuten Franz Liszt ja Camille Saint -Saëns ovat tehneet aiheesta sävellyksiä. Aihetta ovat suosineet myös erilaiset heavy metal -yhtyeet, kuten Iron Maiden kappaleella Dance of Death, joka löytyy yhtyeen julkaisemalta samannimiseltä levyltä (2003). Suomalainen metalliyhtye Catamenia on tehnyt Kuolon Tanssi -kappaleen Chaosborn-albumille ja saksalaisella Absurd-yhtyeellä on kappale nimeltä Pesttanz. Teemaa on jatkanaut okkultistista rokkia tekevä Ghost
Dance Macabre -kappaleella 2018.
Helsinki Vampires

Helsinki Vampires on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2003 ilmestynyt DVD. Se koostuu Helsingin Tavastialla nauhoitetusta keikasta ja lisämateriaaleista.
Juhani Ruusunen

Juhani Ruusunen (s. 6. kesäkuuta 1934 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1959 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Ruusunen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 64 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 3 + 0 = 3 ja jäähymääränsä 36 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1957 ja 1958.
Horatius

Elämä

Horatius syntyi Etelä- Italiassa, Venusiassa, vapautetun orjan perheeseen. Perheellä oli varallisuutta hankkia pieni maatila ja he halusivat antaa pojalleen parhaat mahdollisuudet omaa elämäänsä varten. Sen tähden vanhemmat lähettivät poikansa Roomaan koulutielle. Vanhemmat eivät halunneet antaa poikaansa vieraiden kasvatettavaksi kouluvuosina ja he vuokrasivat tilansa paitsi saadakseen tuloja, mutta myös voidakseen asua poikansa luona. Horatius muisteli myöhemmin nuoruuttaan ja vanhempiaan suurella lämmöllä. 
Horatiuksen nuoruudessa Rooman valtakuntaa piinasivat poliitikkojen valtakamppailut, salamurhat ja sisällissodat. Horatiuskin osallistui sisällissotaan, mutta häviäjän eli Brutuksen puolella. Hänen oli onnistunut nousta päällikön asemaan ja tarkoitus oli osallistua Filippoin taisteluun. Taistelun alkaessa hän kuitenkin heitti kilpensä ja aseensa maahan ja juoksi pakoon. 
Sisällissodan voittaja, keisari Augustus antoi Horatiukselle armahduksen ja tarjosi hänelle yksityissihteerinsä hyväpalkkaista virkaa. Runoilija kuitenkin kieltäytyi ottamasta työtä vastaan, sillä halusi elää vapaana runoilijana. Augustus piti runoilijaa ystävänään, sillä hän arvosti Horatiuksen hyväntahtoisuutta ja nopeaa älyä. 
Taiteiden suosija ja Augustuksen ystävä Maecenas lahjoitti Horatiukselle maatilan läheltä Tivolia. Horatius oli tyytyväinen, sillä nyt hän saattoi elää tuntemattomuudessa maaseudulla tavallisten ihmisten parissa ilman toimeentulohuolia. Politiikka ei häntä kiinnostanut. Maecenaan kautta hän ystävystyi Vergiliuksen ja Variuksen kanssa. Heidän kanssaan Roomasta Brundisiumiin tehtyä matkaa hän myöhemmin kuvaili purevan satiirisesti kirjeissään. 
Kun elämä oli rauhoittunut, kehittyi Horatiuksesta onnellinen ja tyytyväinen. Ruumiinrakenteeltaan hän oli lyhyt ja pyöreä ja kuvaili itseään "hyvinruokituksi porsaaksi Epikuroksen laumassa." Runoissaan hän käsitteli elämän pieniä iloja kuten viiniä, ystävyyttä ja rakkautta.  Ihmisten heikkouksista hän teki satiireissaan hyväntahtoista pilaa. Osassa runoistaan hän ylistää Augustusta. Monien mielestä Augustus vei roomalaisilta vapauden, mutta Horatiuksen mielestä hän on suuri hyväntekijä lopettaessaan maata repineet sisällissodat. 
Testamentissaan Maecenas pyysi että Augustus pitäisi huolta Horatiuksen asioista. Kovinkaan kauan ei keisarin tarvinnut sitä tehdä, sillä runoilija kuoli vain muutaman viikon mesenaattinsa jälkeen. Horatius haudattiin Roomaan Esquilinus kukkulalle.
HMS Warspite (S103)

Palvelus

HMS Warspite oli Falklandin sodan puhjetessa juuri pääsemässä telakalta, jossa se oli ollut kaksi vuotta modernisoitavana. Palvelukseen palattuaan se partioi Etelä-Atlantilla.
Alus poistettiin palveluksesta 1991.
Jalkakyykky

Jalkakyykky on yksi voimanoston kolmesta kilpailumuodosta; muut ovat penkkipunnerrus ja maastaveto. Jalkakyykkyä pidetään monipuolisimpana koko vartalon voimaa ja lihasmassaa kehittävänä liikkeenä. Jalkakyykkyä käytetään yleisesti myös harjoitteena kehonrakennuksessa. Monet aloittelevat kuntosaliharrastajat kuitenkin karsastavat kyykkyä sen raskauden, mutta myös teknisyyden takia.

Suoritustekniikka

Jalkakyykyssä nostaja seisoo noin hartioiden levyisessä haara-asennossa. Tankoa pidetään tyypillisesti yhteen puristettujen selän lihasten päällä: joko epäkäslihaksen päällä (niin sanottu high bar -kyykky) tai takaolkapäiden päällä (low bar -kyykky). Syvän sisäänhengityksen ja keskivartalon lihasten voimakkaan jännittämisen jälkeen nostaja laskeutuu kyykkyyn, ponnistaa jälleen ylös aloitusasentoon ja hengittää ulos.
Kyykky voidaan suorittaa eri liikelaajuuksilla. Täyskyykky suoritetaan laskeutumalla niin alas, että takareidet ja pohkeet ovat vastakkain. Oikean kuormituksen valinta on tärkeää liikkeen turvallisen suorituksen kannalta. Täyskyykyn suorittaminen edellyttää kehittynyttä yksilöllistä tekniikkaa, riittävää liikkuvuutta lonkka- ja polvi- sekä erityisesti nilkkanivelissä. Keskivartalon hallinta vaatii tarpeeksi lihasvoimaa vatsa- ja selkälihaksissa. Hyvän asennon saavuttamisessa ovat painonnostokengät tai noin 2,5 senttimetrin paksuinen lauta tai muu kova esine kantapäiden alla avuksi.
Kyykkyä tehdään usein vajaalla liikeradalla, eli niin sanottua neljännes- tai puolikyykkyä, sillä se sallii huomattavasti suurempien painojen käytön kuin täyskyykky. Tätä ei kuitenkaan suositella suuremman loukkaantumisriskin vuoksi.

Vaikutus

Keskeisimmin liikkeeseen osallistuvat jalkalihakset ovat etureidet (quadriceps) ja iso pakaralihas (gluteus maximus). Tärkeitä avustavia lihaksia ovat muun muassa lonkkanivelen lähentäjät ja nilkkaniveltä ojentava kantalihas. Näiden lisäksi useat muut lihasryhmät, kuten vatsalihakset, työskentelevät liikettä avustavina tai tasapainoa ylläpitävinä.
José Salomón Rondón

Ura

Rondón siirtyi kesällä 2008 kotimaastaan espanjalaisseura Las Palmasiin kolmivuotisella sopimuksella. Hänet esiteltiin virallisesti joukkueen pelaajana 10. elokuuta 2008 ja vajaa viikkoa myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa ystävyysottelussa Barcelonan reservijoukkuetta vastaan.
Siirossa ilmenneiden ongelmien johdosta hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa vasta 4. lokakuuta 2008 Deportivo Alavésia vastaan. Hän pelasi kanarialaisseurassa kahden viettämänsä kauden aikana yhteensä 46 ottelua ja teki niissä 10 maalia.
19. heinäkuuta 2010 Rondón siirtyi Málagaan 3,5 miljoonan euron siirtokorvauksella.
8. elokuuta 2015 West Bromwich Albion ilmoitti ostaneensa Rondónin 12 miljoonalla punnalla. Rondónin sopimus oli nelivuotinen. Kaudella 2018–2019 Rondón oli lainassa Newcastle Unitedissa.
Kautiolammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi sijaitsee Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostuman välittömässä läheisyydessä. Jääkauden loppuaikojen jäätikön sulaminen on vaikuttanut merkittävästi lammen muodostumiseen . Lampi vaiukuttaa olevan kahden rinnakkaisen harjun, Jokiharjun ja sen eteläpuolella sijaitsevan katkonaisen harjujakson, välissä. Harjujen väliin on muodostunut suoalue, jossa lampi sijaitsee. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen etelärannat nousevat harjun matalille rinteille. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Sen pohjoispuolelta kulkee Myllykylän ja Vuohiniemeen johtava tie.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen yläosan valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy. Lammen suota on hieman ojitettu ja siinä yhteydessä lampeen on kaivettu oja. Se on samalla sen lakuoja Renkajärven lahteen, joka jää Niinisaaren suojaan.

Historiaa

Vuoden 1956 peruskartassa oli lampi oli nimetön ja siihen oli kaivettu yksi suora laskuoja. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa ympäröivä suo on ojitettu laajemmin.
Klooga

Klooga on pienkauppala (viroksi alevik) Lääne-Harjun kunnassa, Harjumaan maakunnassa, Virossa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Tallinnasta lounaaseen, Tallinna–Paldiski-valtatien (Valtatie 8) ja Paldiski–Tallinna-rautatien varrella. Kloogan rautatieasemalta haarautuu pistoraide Kloogarannalle.
Vuoden 2011 lopussa Kloogan asukasluku oli 1 203, joista virolaisia oli 53 %.
Kloogassa, Klooga-Aedlinnan rautatieseisakkeen pohjoispuolella, sijaitsee Kloogan keskitysleirin muistomerkkialue. Lisäksi Põllkülassa, rautatieseisakkeen koillispuolella, on Kloogan inkeriläisleirin hautausmaa.
Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus

Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus oli Suomen sisällissodassa 1. toukokuuta 1918 toteutettu joukkomurha, jonka kohteena oli Valkeakosken naiskomppanian 15–23-vuotiaita tyttöjä.

Taisteluun lähtö

Naiskomppania joutui lähtemään tositoimiin huhtikuun lopulla 1918. Komppaniaan kuului noihin aikoihin 36 naista. He saivat tulikasteensa Alvettulan sillan luona käydyssä taistelussa, jolloin valkoiset olivat asemissa sillan toisella puolella. Tässä taistelussa komppaniasta ei kaatunut kukaan. Lopulta valkoiset perääntyivät ja joukot etenivät Hauhon kirkonkylään, jossa käydyn taistelun jälkeen komppania jatkoi Tuulokseen. Siellä se osallistui Syrjäntaan taisteluihin. Taistelun jälkeisessä kaaoksessa kaartilaiset jäivät saksalaisten vangeiksi 29.4.1918.

Naisten teloitus

Saksalaiset luovuttivat naiskaartilaiset suomalaiselle valkoisten joukolle, joihin kuului lähinnä Pohjanmaan valkoisia, mutta myös kaksi hauholaista suojeluskuntalaista. Samassa vankijoukossa oli myös punaisia miehiä. Vankeja lähdettiin kuljettamaan jalkapatikassa Luopioisten suuntaan. Yöksi heidät laitettiin Hauhon Mustilaan, Suomaan talon latoon (Suomaan talo sijaitsi Tuuloksen Juttilan kylässä, Luopioisten tien varrella). Siellä heitä pidettiin vartioituna yön yli. Vapunpäivän aamuna vangit jatkoivat matkaa pohjoiseen. Miesvangit jatkoivat matkaansa kohti Luopioista, kun tytöt vietiin (Hauhon Mustilan kylään) Siikasenkorven suon syrjään kaivamaan oma joukkohautansa. Eräiden tietojen mukaan hauta oli jo valmiiksi kaivettu . Tytöt käskettiin haudan yli pannuille lankuille ja ammuttiin viisi kerrallaan.
Punaisten naisten teloitukset kansalaissodassa olivat yleisesti melko tarkoituksella valittu linja. Aamulehti vaati huhtikuussa 1918, että ”puhdistus- ja rankaisutoimet on koko ankaruudessaan kohdistettava naisiin, ja juuri naisiin, sillä muuten ei päästä tämän mätäpaiseen syvimpiin juuriin”. Etelä-Suomessa tapettiin lähes kaikki kiinni saadut punakaartilaiset naiset.

Myöhemmät tapahtumat

Valkeakosken työväenjärjestöt pystyttivät paikalle 1. toukokuuta 1968 muistomerkin, jonka tekstin mukaan haudassa lepää "36 valkeakoskelaista 15–23-vuotiasta työläisneitoa". Tutkimuksellisin keinoin on pystytty selvittämään 24–29 uhrin kohtalo.
Vuonna 2008 kirjailija Anneli Kanto julkaisi kirjan Veriruusut, joka käsittelee Valkeakosken naiskaartin vaiheita. Seuraavana vuonna kirjasta tehtiin näytelmä, jota on esitetty mm. Tampereella ja Valkeakoskella. Keväällä 2018 Veriruusut esitetään KOM-teatterissa sekä syksyllä Jyväskylän Huoneteatterissa.
Petri Honkonen

Koulutus ja työura

Honkonen valmistui ylioppilaaksi Saarijärven lukiosta 2006 ja filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 2014. Hän on työskennellyt hankekoordinaattorina, eduskunta-avustajana, aineenopettajana ja maatalouslomittajana.

Poliittinen toiminta

Honkonen valittiin kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2015 Keski-Suomen vaalipiiristä ja kuuluu Keskustan eduskuntaryhmään. Hän aloitti edustajana 22. huhtikuuta 2015. Aiemmin Honkonen on ollut ehdokkaana europarlamenttivaaleissa 2014. Honkonen toiminut vuonna 2012 Suomen keskustan puoluehallituksen jäsenenä ja Keskustan opiskelijaliiton puheenjohtajana. Hän on Saarijärven kaupunginvaltuutettu vuodesta 2013.
Honkonen on sivistysvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsen sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunta varajäsen. Hän on Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen sekä Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsen.  
Syyskuussa 2015 hänet valittiin nuorten kansanedustajien verkoston puheenjohtajaksi.

Yksityiselämä

Honkonen asuu Saarijärvellä. Hänellä on yksi lapsi.
Gunnel Frieberg

Gunnel Frieberg (s. 1919, Malmö - 2010) oli ruotsalainen kuvanveistäjä.
Frieberg opiskeli muun muassa Kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa.
Aukusti Niemi

Aukusti Robert Niemi (25. heinäkuuta 1869 Lemu – 28. lokakuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen kansanrunouden tutkija ja Helsingin yliopiston kansanrunouden professori.

Henkilöhistoria

Niemen vanhemmat olivat ratsutilallinen Pietari Wilhelm Mattsson-Peinikkala ja Maria Kristina Juhantytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1888 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1891 ja lisensiaatiksi 1899. Niemi teki kansanrunouden keruumatkoja Viroon 1898, Suomen ja Venäjän Karjalaan 1901 ja 1904 sekä Liettuaan 1900, 1902 ja 1909–1912.
Niemi toimi Suomalaisen  kirjallisuuden seuran sihteerinä 1900–1909. Hän oli Helsingin yliopiston suomalaisen kansanrunouden ja kirjallisuuden dosentti 1899–1918, suomalaisen kansanrunoustieteen ylimääräinen professori 1918–1930 ja professori 1930–1931.  Niemi toimi myös Töölön suomalaisen yhteiskoulun historian opettajana vuodesta 1912 ja Oulunkylän ruotsalaisen yhteiskoulun suomen kielen opettajana 1916–1918.  
Niemi oli Karjalan sivistysseuran kunniajäsen vuodesta 1924 ja hänestä tuli Suomalais-liettualaisen yhdistyksen puheenjohtaja 1931 ja Kaunasin yliopiston kunniatohtori 1923. Niemi laati 1920 suunnitelman Liettuan kouluolojen järjestämisestä.
Niemen puoliso oli Hilma Elisabeth Nyholm. Heidän pojastaan Vilho Turo Väinämö Niemestä (s. 1908) tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori.
Tulppaanimania

Tulppaanimania oli Alankomaissa vuosina 1634–1637 tapahtunut sijoituskupla, jossa vastikään markkinoille tulleiden tulppaanisipuleiden hinnat kohosivat ennätyslukemiin ja lopulta romahtivat. Korkeimmillaan tulppaanien hinnat olivat vuonna 1637. Tulppaanimaniaa pidetään yhtenä ensimmäisistä taloudellisista hintakuplista.
Uudet kukat olivat aluksi statussymboleita. Manian suurin aiheuttaja oli kuitenkin virus, joka aiheutti kukissa erilaisia värimuunnoksia. Eri muotivärien oikea arvaaminen kiinnosti sijoittajia. Virus levisi vain kukkasipulien kautta siementen sijasta, joten todellisilla sipuleilla voitiin käydä kauppaa vain kesäkuusta syyskuuhun. Muuna aikana ostettiin ja myytiin useiden eri kaupunkien pörsseissä ostosopimuksia eli käytännössä futuureita.
Kauppaa luonnehdittiin "maniaksi", koska lähes kaikki yhteiskuntaryhmät varallisuudesta riippumatta osallistuivat kauppaan.