google/wiki40b huggingface dataset:
Milovan Milovanović

Milovan Milovanović (1. maaliskuuta (J: 17. helmikuuta) 1863 Belgrad – 1. heinäkuuta (J: 18. kesäkuuta) 1912 Belgrad) oli serbialainen oikeusoppinut, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Serbian pääministerinä vuosina 1911–1912. Hän oli yksi Balkanin liiton arkkitehdeista.
Milovanović opiskeli oikeustiedettä Ranskassa ja Saksassa, ja hän oli ensimmäinen serbi, joka väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistosta. Hänet nimitettiin vuonna 1888 Belgradin yliopiston kansainvälisen oikeuden professoriksi. Samana vuonna hän sai myös tehtäväkseen auttaa uuden liberaalin perustuslain laatimisessa Serbialle. Milovanović nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi vuonna 1890, mutta hän palasi seuraavana vuonna professorinvirkaansa. Vuosina 1896–1897 hän toimi Serbian oikeusministerinä. Vuonna 1899 Radikaalipuolueen johtohenkilöitä syytettiin salaliitosta kuningashuonetta vastaan, jolloin myös Milovanović pakeni ulkomaille ja hänet tuomittiin poissaolevana kahden vuoden vankeuteen. Hänet kuitenkin kutsuttiin jo seuraavana vuonna takaisin Serbian hallituksen palvelukseen, ensin suurlähettilääksi Bukarestiin ja vuonna 1901 valtiovarainministeriksi. Vuonna 1901 hän sai myös toisen kerran tehtäväkseen laatia maalleen uuden perustuslain.
Vuodesta 1902 Milovanović toimi suurlähettiläänä Roomassa ja edusti Serbiaa vuoden 1907 toisessa Haagin konferenssissa. Vuodesta 1908 hän toimi kuolemaansa asti Serbian ulkoministerinä, myös pääministerikautensa ajan. Hänen ulkoministerikautensa alkuun osui vaikea Bosnian kriisi, joka syntyi Itävalta-Unkarin liitettyä Bosnia-Hertsegovinan itseensä. Milovanović onnistui kriisin aikana taitavasti pitämään esillä toiveita serbien asuttamien alueiden yhdistämisestä Serbiaan ilman että tilanne kuitenkaan – kiihkeästä kansalaismielipiteestä huolimatta – provosoitui sodaksi Itävalta-Unkarin kanssa. Sota olisi tuhonnut toiveet aluelaajennuksista. Hän teki aloitteen vuonna 1910 toteuneeseen kauppasopimukseen Itävalta-Unkarin kanssa.
Tultuaan pääministeriksi Milovanović neuvotteli vuonna 1912 liittosopimuksen Serbian ja Bulgarian välille, mikä muodosti pohjan laajemman Balkanin liiton muodostamiselle. Hän kuoli ennen kuin liitto ehti laajentua lopulliseen muotoonsa.
Lapsang souchong

Historia

Legendan mukaan teen savustaminen keksittiin vahingossa. Armeijan yksikkö majoittui teetehtaalla, joka oli täynnä kuivumassa olleita teelehtiä. Lehdet piti siirtää pois, että sotilaat pääsisivät majoittumaan. Sotilaiden lähdettyä teelehdet piti kuivata loppuun nopeasti, joten työntekijät tekivät mäntypuusta nuotioita kuivumisen nopeuttamiseksi. Kun tee saatiin myyntiin, uusi maku oli syntynyt.  
Tositarina selittää savuaromin hieman toisin. 1600-luvulla kiinalaista teetä alettiin viedä Eurooppaan ja Amerikkaan. Havaittiin, ettei perinteinen vihreä tee kestänyt hyvälaatuisena pitkää, jopa 15–18 kuukauden meri- ja maakuljetusta. Teentuottajat keksivät rullata teelehdet, hapettaa ja kuivata teen, jolloin säilyvyys parani. Hapetuksen jälkeen teelehdet levitettiin bambukoreihin, jotka sijoitettiin telineisiin kuivaushuoneessa. Telineet oli rakennettu uunien yläpuolelle. Näin uuneista nouseva lämmin ilma edesauttoi teelehtien kuivumista. Uunit lämmitettiin paikallisella mäntypuulla, jota saatiin Pohjois-Fujianin teetehtaiden ympäristöstä. Hitaan kuivauksen aikana kuivuvat teelehdet saivat hieman savua, jolloin teelle muodostui mieto männynsavuinen ja tervainen luonne. 
Hollantilaiset alkoivat tuoda Lapsang souchongia länteen vuonna 1604. Aluksi teetä arvostettiin kalliina lääkkeenä, ja sitä myytiin apteekeissa. Historiallisten asiakirjojen mukaan kuningas Kaarle II:n kanssa naimisissa ollut portugalilainen prinsessa Katariina tuotatti vuonna 1662 Lapsang souchongia Englantiin. Prinsessan intohimo edesauttoi teelaadun etenemistä Englannissa. Lapsang souchongia arvostettiin luksusjuomana Englannissa, Ranskassa ja Hollannissa. Englannissa Lapsang souchongia oli tapana tarjota kuninkaallisessa perheessä, ja se tunnettiin kuninkaallisena mustana teenä. Hollantilaisten valta-asema murtui vuonna 1669, kun Englanti ryhtyi tuomaan Lapsang souchongia suuremmissa erissä. Teen rooli oli muutunut jo nautintoaineeksi, kun Englannin Itä-Intian kauppakomppania aloitti teekaupan.

Valmistus

Lapsang souchong valmistetaan täyteen mittaansa kasvaneista souchong-lehdistä. Lapsang souchong -teen valmistus noudattaa mustan teen valmistamista savustusta lukuun ottamatta. Hapetuksen jälkeisessä savustuksessa teenlehdet levitetään bamburitilöille. Niiden alla poltetaan erityisten männyn, jalokuusen tai sypressin juuria, kunnes haluttu savuisuustaso on saavutettu. Tuloksena saadaan nuotion savulta tuoksuva ja voimakasarominen mutta pehmeänmakuinen teejuoma, jota voidaan kutsua rohkeaksi, tammiseksi ja maanläheiseksi. Taiwanissa valmistetaan yleensä voimakkaammin savustettua Lapsang souchongia kuin Fujianissa.
Joskus voi tavata teeväärennöksiä, jossa savuisuutta jäljittelevää makua tuotetaan terva-esanssilla. 
Lapsang souchongia suositellaan nautittavaksi mausteisten aterioiden jälkeen sekä eräretkillä. Se sopii myös hyvin yhteen voimakkaanmakuisten juustojen tai savukalan kanssa.
Brittany Byrnes

Brittany Anne Byrnes (s. 31. heinäkuuta 1987) on australialainen näyttelijä. Televisiosarjassa H2O hän näytteli Charlottea. Hän on myös näytellyt elokuvassa "Mermaids" (suomeksi Seireenisiskokset) aiemmin urallaan.
Robert Woods

Ura

Kolmatta vuottaan Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa USC Trojansissa pelannut Woods oli yksi vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ykkösnimistä ennen kauden 2012 alkua, ja häntä pidettiin jopa mahdollisena top 5 -varauksena. Woods jäi kuitenkin joukkuetoverinsa Marqise Leen varjoon, ja hänet varattiin vasta toisella kierroksella, tilaisuuden 41. pelaajana.
Woods harrasti lukioaikoinaan myös pikajuoksua. Hänen ennätyksensä 200 metrin matkalla on 21,06 ja 400 metrillä 46,17.
UCWF

UCWF on Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen painiliiga, jossa supervoimaiset Marvel-universumin hahmot ottavat mittaa toisistaan kehässä. UCWF:n (eli (Unlimited Class Wrestling Frederationin) ensiesiintyminen tapahtui The Thing-lehden numerossa 28 (1985).

Historia

Ed Garner, UCWF:n luoja ja omistaja halusi päästä eroon tavallisten ihmisten kansoittamasta painista. Ensimmäistä kertaa Garner perusti sarjan supervoimaisille painijoille, jotta nämä voisivat koetella taitojaan kehässä. Minimivaatimus oli nostaa yhden tonnin verran painoja ja vastustaa toisten supervoimaisten painijoiden järjestämä kestävyyskoe.
Ensimmäinen erä painijoita hupeni pian kahteentoista jäseneen, mutta paljon enemmän odotti tilaisuutta saada kirjautua sisälle. Avajaisiltana Möykky paini D-Miestä vastaan (joka oli ainoa läheskään yhtä paljon nostanut painija karsinnoissa). Pian Möykky voitti D-Miehen ja nousi UCWF:n ensimmäiseksi mestariksi.
UCWF osoittautui jymymenestykseksi ja yhä kuuluisampia supervoimaisia hahmoja alkoi esiintyä kehässä. Möykky oli oikeutetusti liigan tähti ja paini lukuisia Marvel-universumin kuuluisuuksia vastaan - erään kerran itse Tuonpuoleista vastaan. UCWF lisäsi myöhemmin myös naisille avoimen sarjan, joka lopulta johti UCWF:n ensimmäiseen sukupuolivapaaseen taistoon, jossa Taistelukirves heitti haasteen Möykylle (häviten kuitenkin).
Möykky lähti myöhemmin UCWF:sta ja palasi Ihmenelosiin. Hänen lähtönsä aiheuttama hävikki katsojissa sai Garnerin tajuamaan miten suurin osa uusista kilpailijoista sai voimansa radioaktiivisen säteilyn tai kemiallisten myrkkyjen kautta. Garner sai selville myös, että mies nimeltään Power Broker oli laittomien voimanlisäysten takana. Kapteeni Amerikka ja Sharon Ventura kuitenkin saivat Brokerin oikeuden eteen.
UCWF toiminee edelleenkin ja jatkaa supervoimaisten painijoiden houkuttelua riveihinsä.
Septimius Severuksen riemukaari

Septimius Severuksen riemukaari on riemukaari Roomassa Forum Romanumin luoteiskulmassa. Valkoisesta marmorista valmistettu rakennelma pystytettiin juhlistamaan keisari Septimius Severuksen ja hänen poikiensa Caracallan ja Getan vuonna 202 päättynyttä parthialaisia vastaan käymää voitollista sotaretkeä. Kaari vihittiin käyttöön vuonna 203, mutta ilmeisesti sen rakentaminen oli aloitettu jo Septimius Severuksen ensimmäisen, kymmenen vuotta aikaisemman Parthian-retken jälkeen.
Kolme kaarta lepäävät pilareilla, joiden edessä on korokkeilla neljä pylvästä molemmin puolin irrallaan itse riemukaaresta. Eroosion takia niin paljon lietettä ja maata oli irronnut läheisiltä kukkuloilta, että riemukaari oli hautautunut pylväiden juureen asti ennen kuin se kaivettiin esiin maasta. Keskiaikaisen ja uuden ajan alun liikenteen aiheuttamia vauriota voi yhä havaita pylväiden jalustoissa.
Alun perin kaari oli rakennettu jalustalle ja sitä lähestyttiin nousemalla portaat Forumin antiikin aikaiselta tasolta. Runsaasti koristellusta pääkaariholvista aukeavat portit sivukaariin – tyyli, jota on jäljitelty monissa uudemmissa riemukaarissa. Eteläpilarissa olevat portaat vievät monumentin huipulle, jossa seisoi keisarin ja hänen poikiensa patsaat nelivaljakon vetämissä vaunuissa sotilaiden ympäröiminä.
Septimius Severuksen kuoleman jälkeen vuonna 211 Caracalla antoi murhauttaa Getan ja poistatti hänet asiakirjoista ja muistomerkeistä. Getan nimi ja kuvat poistettiin tällöin myös riemukaaresta (damnatio memoriae).
Kaari seisoo lähellä Capitolium-kukkulan juurta. Alun perin kaarelle johti pieni portaikko, kuten Trajanuksen riemukaaressa Anconassa. Jo 400-luvulle tultaessa eroosio oli nostanut maantasoa niin paljon, että kaaren läpi laitettiin ensimmäistä kertaa kulkemaan tie. Keskiajalla toistuvat tulvat toivat niin paljon mutaa ja sedimenttejä matalalle alueelle, jossa Forum sijaitsee, että kaaresta oli enää puolet näkyvissä.
Jänisten kaukopartio

Juoni

Nuori jänis Tammeli Formelin-Ruohokumpu, kutsumanimeltään Tami, karkasi Ruohokumpuleiristä yhdessä vanhan oravan Ruusa Ilmanpesän kanssa liittyäkseen maineikkaaseen jänisten kaukopartioon. He kohtasivat majuri Perigord Habile Sinistran johtaman partion. Partio oli etsimässä Riesakki Raivohampaan johtamaa pukarilaumaa Salamandastronin valtiattaren rouva Kreeta Ruususilmän käskystä.
Samaan aikaan Redwallin luostarin etelämuuri oli luhistumassa maaperän pettämisen takia. Myrskyn jälkeen muurin päälle kaatui puu ja muuri sortui. Sen uudelleenrakentamista valvomaan ja luostaria suojaamaan kutsuttiin saukkopäällikkö Kippari joukkoineen. Kaukopartio saapui luostariin mukanaan matkan varrelta löytämänsä mäyränpentu, joka ristittiin Ruusilmaksi Ruusa Ilmanpesän mukaan, joka kuoli pelastaessaan pienokaisen tuholaisten kynsistä.
Riesakki Raivohampaan johtama pukarilauma lähestyi Redwallin luostaria. Rouva Kreeta Ruususilmän johtamana lähti Salamandastronista joukko kaukopartiojäniksiä ja alokkaita. Jänis Mikko Monitakki ja Tami naamioituivat tuholaisiksi, lähtivät pukarileiriin ja ennustivat Riesakille voittoa taistelussa, joka käytäisiin läheisillä kukkuloilla. Taistelussa rouva Kreeta Ruususilmä voitti Riesakin, mutta sokeutui. Hän jäi elämään luostariin Kreeta-äitinä. Tami meni naimisiin jänisparantaja Vuokko Valeriaanan kanssa. Kaukopartio lähti takaisin Salamandastroniin vasta, kun Ruusilma Viisas oli kyllin vanha hallitsemaan sitä.
Ancylusjärvi

Ancylusjärvi oli nykyistä Itämerta edeltänyt järvivaihe Itämeren altaassa noin 8 900–7 200 eaa. Vaihe on nimetty tuon ajan kerrostumista runsaasti löytyneen Ancylus fluviatilis -kotilon mukaan.

Järven vaiheet

Ancylusjärvi syntyi, kun jäätikön sulaessa sen alta vapautunut maanpinta kohotessaan sulki Yoldiameren Atlanttiin yhdistäneen Närkensalmen, joka sijaitsi Keski-Ruotsissa Vänernin ja Vätternin tienoilla. Aluksi Ancylusjärven laskujoki, Sveajoki, sijaitsi samalla kohdalla. Kun jääkauden jälkeinen maankohoaminen oli suurempi pohjoisessa kuin etelässä, järvi kallistui vähitellen etelään, minkä seurauksena laskujoki siirtyi nykyisen Juutinrauman ja Ison-Beltin kohdalle. Kun jäätiköt vähitellen sulivat myös Fennoskandian pohjoisosista sekä Pohjois-Amerikasta, Atlantin pinta nousi ja Ancylusjärven laskujoen paikalle syntyivät nykyiset Tanskan salmet. Tällöin Ancylusjärvi muuttui Litorinamereksi. Tätä siirtymää noin 9 000–8 000 vuotta sitten kutsutaan joskus Mastogloiamereksi.
Monet Suomen nykyistä järvistä syntyivät, kun Ancylusjärvestä Ancylusvaiheen loppupuolella kuroutui lahtia irti omiksi järvikseen maan edelleen kohotessa. Entisiä Ancylusjärven lahtia ovat esimerkiksi Saimaa, Oulujärvi, Näsijärvi, Vanajavesi ja Päijänne. Tällöin myös esimerkiksi saimaannorppa jäi erilleen Itämeren altaassa olevasta kantapopulaatiostaan ja alkoi kehittyä itsenäisesti.

Ancylusraja

Närkensalmen sulkeuduttua jäätiköstä sulava vesi nosti vedenpintaa nopeasti. Ancylustulvan loppuvaiheessa maankohoaminen ja merenpinnan eustaattinen nousu kumosivat toisensa ja rannansiirtyminen oli vähäistä.  Tästä on jäänyt Etelä- ja Kaakkois-Suomen maastoon verrattain helposti erottuva muinaisranta, Ancylusraja. Muuramenharjulla Ancylusrajan korkeus on noin 123 metriä merenpinnasta, Helsingin Jakomäessä noin 60 metriä merenpinnasta.

Ilmasto ja kasvillisuus

Ilmasto lämpeni ancylusjärvivaiheen alussa nopeasti kylmästä preboreaalisesta suunnilleen nykyisen lämpöiseen tai hieman nykyistä kylmempään boreaaliseen ilmastoon. Kauden alussa aiemmin vaivaiskoivuiksi jääneet koivikot vankistuivat, mutta ilmankosteuden ja lämpötilan kasvaessa männyt syrjäyttivät koivun valtapuuna. Aivan vaiheen loppupuolella lauhkean ilmanalan jalava ja pähkinäpensas ilmestyivät Etelä-Suomeen.
Ancylusjärvivaiheen ajalta ovat myös löytyneet ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta Suomessa.
Malcolm Young

Lapsuus

Malcolm Mitchell Young syntyi Glasgow’ssa 6. tammikuuta 1953 skotlantilaiselle pariskunnalle William ja Margaret Youngille.
M/S Westwood Pomona

Käyttöhistoria

Huhtikuussa 1985 alus luovutettiin Rederi Ab Gustav Erikssonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin alus oli nimeltään Degerö. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin laivalla Suomen ja Länsi-Euroopan välillä. Vuonna 1995 Degerö vaihtoi omistajaa, kun United Shipping osti sen.
Tammikuussa 2002 laiva rekisteröitiin Birka Cargo Ab:n omistukseen. Myös aluksen nimi vaihtui; Birka Forest, jonka jälkeen se siirtyi reitille Hanko–Rauma–Antwerpen. Syksyllä 2003 Kappa Kraftliners vuokrasi Birka Forestin linjalle Piitime–Bremen–Sherness–Terneuzen. Heinäkuussa 2004 Kent Line vuokrasi aluksen ja vaihtoi sen nimeksi Kent Loyalist.
Nykyisen omistajan, Westwood Shipping Linesin omistukseen alus päätyi 4. lokakuuta 2005. Luovutus tapahtui kuitenkin vasta 15. tammikuuta 2006, jolloin alus myös sai nykyisen Westwood Pomona -nimensä.
Donato Bramante

Donato Bramante (1444 Fermignano – 11. maaliskuuta 1514 Rooma) oli italialainen renessanssiajan arkkitehti. Yhdessä Michelangelon ja Rafaelin kanssa hän edusti Italian renessanssin kärkeä. Paavi Julius II tilasi kolmikolta useita merkittäviä rakennuksia ja kokonaistaideteoksia. Bramanten tunnetuin teos on pieni temppeli eli Tempietto (1502–1503) Roomassa, apostoli Pietarin oletetulla ristiinnaulitsemispaikalla.
Bramante aloitti myös Pietarinkirkon suunnittelu- ja rakennustyöt 1506.
Eschweiler–Clarke-reaktio

Eschweiler–Clarke-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa amiini reagoi formaldehydin kanssa muurahaishapon läsnä ollessa muodostaen metyloidun amiinin. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Wilhelm Eschweilerin ja englantilainen kemistin Hans Thacher Clarken mukaan. Eschweiler raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja Clarke esitti sille mekanismin vuonna 1933.
PGE Heliport

PGE Heliport on yksityinen helikopteriasema noin viisi kilometriä Salemista, Oregonissa Yhdysvalloissa.
Sirpa Paatero

Yksityiselämä

Paateron puoliso on ollut vuodesta 1987 rakennusinsinööri Antti Paatero. Heillä on vuosina 1988 ja 1993 syntyneet tyttäret.
Hideo Ishikawa

Hideo Ishikawa (jap. 石川英郎, Ishikawa Hideo; s. 13. joulukuuta 1969 Nishinomiya, Hyōgon prefektuuri, Japani) on miespuolinen ääninäyttelijä. Hänen lempinimään ovat ”Hide” ja ”Hide-chan” ja hän työskentelee Aoni Productionissa. Ishikawa on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tunnetuimpia hänen rooleistaan ovat Kiccho Fukuda Slam Dunkissa, Auron Final Fantasy X:ssä, Itachi Uchiha Narutossa, Jūshirō Ukitake Bleachissa ja Pierre de Chaltier Tales of Destinyssä.
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2013

Maastohiihto

Suomen maastohiihtojoukkue MM-kilpailuihin julkistettiin 28. tammikuuta 2013. Suomen edustajiksi valittiin yhdeksän miestä ja kahdeksan naista.
Juha Kilponen

Juha Kilponen on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee Suomen Pankin rahapolitiikka- ja tutkimusosastolla ennustetoimiston päällikkönä. Aiemmin Kilponen on työskennellyt ekonomistina Valtion taloudellisessa tutkimuslaitoksessa, vierailevana tutkijana Cass Business Schoolissa Lontoossa ja Euroopan keskuspankin tutkimusosastolla sekä Euroopan rahoitusvakausvälineen palveluksessa. Kilponen on Turun yliopiston makrotaloustieteen dosentti.
Kilponen on yhdessä Mika Kuismasen, Antti Ripatin ja Jouko Vilmusen kanssa kehittänyt Suomen Pankin ennustemallin, Aino-mallin.
Kilponen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Euroopan yliopistoinstituutista vuonna 1999 otsikolla "The Political Economy of Monetary Policy and Wage Bargaining - Theory and Econometric Evidence".
Samuel Salmi

Elämäkertaa

Salmi kirjoitti ylioppilaaksi Pellon yhteiskoulusta 1970. Teologian maisteriksi hän valmistui Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta vuonna 1974. Pappisvihkimyksen hän sai Oulussa 1974, jonka jälkeen hän suoritti pastoraalitutkinnon Oulun tuomiokapitulissa 1976. Ylemmän pastoraalitutkinnon hän suoritti Oulun tuomiokapitulissa 1983.
Samuel Salmesta tuli teologian lisensiaatti Helsingin yliopistossa 1983, jossa hän jatkoi opintojaan ja valmistui teologian tohtoriksi 1990 väitöskirjallaan "Yksi Herra, yksi usko, yksi kaste". Synodaaliväitöskirja Oulun hiippakuntaan syntyi 1984 aiheesta "Kaste -avain kirkkojen ykseyteen". Hän on opiskellut Kirkkojen maailmanneuvoston stipendiaattina Genevessä vuosina 1976 ja 1986. Salmi oli ehdokkaana arkkipiispaksi vuonna 2010 ja sai viidenneksi eniten ääniä. 
Toisin kuin edeltäjänsä Salmi suhtautuu myönteisesti naispappeuteen, ja Oulun hiippakunnan ensimmäiset naispapit vihittiin hänen ensimmäisessä pappisvihkimyksessään.

Perhe

Samuel Salmen puoliso on ekonomi Hannele Salmi (s. Zeitlinger), joka työskentelee Oulun tuomiokapitulissa. Heillä on kaksi lasta: Oulun kaupungin viestintäjohtaja, pappi Mikko (s. 1975) ja teologian maisteri Johanna (s. 1982).
Mishima – elämän neljä lukua

Arvioita

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1993 Mishiman olevan mainettaan parempi elokuva: ”Amerikkalaisohjaaja on pureutunut tyydyttävästi japanilaiseen kulttuuriin. Tiheissä mustavalkoisissa otoksissa näkyy Nagisa Oshiman, Pojan ja Seremonian tekijän tyylillinen vaikutus.” Ogatan roolityötä hän kuvaa sykähdyttäväksi ja Glassin musiikkia jännitteiseksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen kuvaa Mishimaa silmiä hivelevän kauniiksi ja hallituksi, kehuu Philip Glassin musiikkia ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Craig Smith (jääkiekkoilija)

Seuraura

Smith kävi lukion kotikaupungissaan Madisonissa, jonka jälkeen hän pelasi vuodet 2006–2009 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksissa. Siellä viimeisellä kaudellaan 2008–2009 Smith pelasi USHL:n tähdistöottelussa ja jakoi tehopisteillä 28+48=76 liigan pistepörssin toisen sijan Mike Cichyn kanssa. Kauden päätteeksi Smith valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Nashville Predators varasi Smithin neljännellä kierroksella 98. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2009. Hän palasi kotikaupunkiinsa ja pelasi vuodet 2009–2011 Wisconsin-Madisonin yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Smith valittiin ensimmäisen yliopistokautensa 2009–2010 päätteeksi WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Toisella kaudellaan hän oli tehopisteillä 19+24=43 joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Justin Schultzin jälkeen. Smith toimi myös Wisconsin-Madisonin kapteenina.
Heinäkuussa 2011 Smith teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Nashvillen kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi paikan joukkueesta ja teki NHL-uransa avausmaalin heti kauden ensimmäisessä ottelussa 7. lokakuuta 2011 Columbus Blue Jacketsia vastaan.

Maajoukkueura

Smith on edustanut Yhdysvaltoja miesten MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2012 ja 2013, joista ensimmäisenä mainitussa turnauksessa hän oli tehopisteillä 3+3=6 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Derek Stepanin jälkeen. Smith palkittiin Yhdysvaltojen top-3 -pelaajana.
Godard van Reede

Godard van Reede, Athlonen 1. jaarli, Aughrimin paroni, Ginkelin herra (tunnettu myös nimellä Godert van Ginkel; 14. kesäkuuta (J: 4. kesäkuuta) 1644 Utrecht – 11. helmikuuta 1703 Utrecht) oli hollantilainen kenraali, joka Englannin kuninkaaksi tulleen Vilhelm Oranialaisen alaisuudessa saattoi päätökseen Irlannin valloituksen vuosina 1690–1691.
Van Reeden isä oli saanut tanskalaisen Reeden paronin arvon, mutta hänellä oli sen lisäksi myös lukuisia hollantilaisia aatelisarvoja. Englannissa hänet tultiin tuntemaan nimellä van Ginkel. Vilhelm Oranilainen nimitti hänet ratsuväkensä kenraaliluutnantiksi vuonna 1683. Hän seurasi Vilhelm Oranialaisen mukana Englantiin vuonna 1688 ja auttoi tätä tukahduttamaan kapinoivan skottilaisrykmentin. Kun Vilhelm Oranialainen oli voittanut syrjäyttämänsä kuningas Jaakko II:n Boynen taistelussa heinäkuussa 1690, hän palasi Englantiin ja jätti jakobiittien lopullisen kukistamisen Irlannissa van Reeden tehtäväksi. Van Reede onnistui valtaamaan Athlonin kaupungin 30. kesäkuuta 1691 ja sai ratkaisevan voiton jakobiiteista Aughrimin taistelussa 12. heinäkuuta. Syksyn aikana hän valtasi loputkin vastarintapesäkkeet. Sota päättyi hänen allekirjoittaessaan Limerickin antautumisen yhteydessä niin sanotun Limerickin sopimuksen 3. lokakuuta 1691. Sopimuksen oli tarkoitus turvata Irlannin katolisille uskonnonvapaus.
Van Reede sai palkkioina voitoistaan vuonna 1692 irlantilaiset Athlonen jaarlin ja Aughrimin paronin aatelisarvot. Hänestä tehtiin Englannin alamainen, jotta hän voisi pitää hallussaan hänelle Irlannissa myönnetyt läänitykset. Hänen sukunsa sammui vuonna 1844.
Valtionvararikko

Valtionvararikko on tilanne, jossa valtio lopettaa pysyvästi tai joksikin aikaa ottamiensa luottojen ja niiden korkojen maksamisen. Tällainen valtiovallan yksipuolinen toimi eroaa siitä, mitä vararikolla eli konkurssilla tavallisesti tarkoitetaan. Valtionvararikko voi johtua kehnosta valtiontalouden hoidosta, vallankumouksesta tai sodasta. Usein varsinainen valtionvararikko voidaan välttää käyttämällä hyväksi inflaatiota, jolla kevennetään valtion velkataakkaa.
Valtionvararikkoja tapahtui jo antiikin aikana ja uudella ajalla niitä on esiintynyt ympäri maailmaa. Ranskassa tapahtui valtionvararikko 1700-luvulla monta kertaa, 1800-luvulla niitä oli Espanjassa seitsemän kappaletta ja Itävallassa viisi kertaa sekä Venäjällä ja Tanskassa. Turkissa oli valtionvararikko 1875, Portugalissa 1892 ja Kreikassa 1893. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen sellainen oli ensin Venäjällä ja sitten Saksassa. Ruotsissa ja Suomessa valtionvararikkoon vertautuvia tilanteita on ollut raharealisaatioiden yhteydessä. Uusin valtionvararikko tapahtui Argentiinassa vuonna 2002.