google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksi Seppänen

Aleksi Matias Seppänen (s. 8. marraskuuta 1978 Oulu) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja.
Seppänen on voittanut kolme kertaa vakiotanssien Suomen-mestaruuden yleisessä champion-luokassa, vuosina 2000–2002 Sanna-Maria Räisäsen kanssa, ja kahdesti saman sarjan SM-hopeaa, vuonna 1999 Räisäsen ja vuonna 2003 Laura Haapaniemen kanssa. Alemmissa ikäluokissa hän voitti seitsemän Suomen-mestaruutta, kaksi vakiotansseissa ja viisi 10-tanssissa. Ammattilaisurallaan Seppänen on ollut kahdesti vakioiden SM-hopealla, vuosina 2008 ja 2009 Elina Kataisen kanssa, ja kerran SM-pronssilla, vuonna 2010 Mona Redsvenin kanssa.
Seppänen on ollut neljänä vuonna mukana MTV3-kanavan ohjelmassa Tanssii tähtien kanssa. Vuonna 2007 Seppäsen parina toimi laulaja Mariko Pajalahti, jonka kanssa voitti kilpailun, ja vuonna 2008 aerobic-urheilija Tuuli Matinsalo, jonka kanssa sijoittui kolmanneksi. Viidennellä kaudella, vuonna 2010, hänen parinsa oli kuuluttaja Maria Jungner ja kahdeksannella kaudella, vuonna 2013, laulaja Mariska.
Seppäsellä on yksi lapsi (s. 2008) entisen avopuolisonsa, näyttelijä Tiina Lymin kanssa.
Nollapiste-energia

Nollapiste-energia (saks. Nullpunktsenergie) on kvanttimekaanisen systeemin pienin mahdollinen energia, jonka Heisenbergin epätarkkuusperiaate sallii, ja siten systeemin perustilan energia. Ajatuksen nollapiste-energiasta esittivät ensimmäisenä Albert Einstein ja Otto Stern vuonna 1913. Kvanttikenttäteoriassa nollapiste-energia on sama kuin tyhjiöenergia.
"Nollapiste" viittaa kvanttimekaanisen harmonisen värähtelijään, joka on klassisen harmonisen värähtelijän, esimerkiksi ideaalisen jousen, laajennus kvanttimekaniikkaan. Värähtelijää voi verrata jouseen, jonka päässä on paino. Klassinen värähtelijä voi olla täysin pysähdyksissä, jolloin paino ei liiku, jolloin sekä sen liikemäärä että paikka tunnetaan täsmälleen ilman epätarkkuutta. Nollapiste-energia syntyy, kun sovelletaan Heisenbergin epätarkkuusperiaatetta lähes pysähdyksissä olevaan painoon. Siitä, että painon paikka on tunnettu suurella tarkkuudella, seuraa välittömästi, että painon liikemäärän epätarkkuus on suhteessa yhtä suuri. Niinpä on todennäköistä, että painolla on nollasta poikkeava nopeus ja liike-energia, eli nollapiste-energia.
Kaikilla värähtelijöillä on nollapiste-energia, eikä mitään systeemiä ole mahdollista saattaa nollapiste-energiaa matalamman energian tilaan. Nollapiste-energian olemassaolo ei vaadi, että värähtelijä olisi massallinen paino; niinpä jopa tyhjällä avaruudella on tyhjiöenergia. Nollapiste-energiaa ei voi poistaa systeemistä, koska sitä vastaava energiatila on alin mahdollinen.
Tempest (videopeli)

Populaarikulttuurissa

Peli esiintyy Rush-yhtyeen musiikkivideolla Subdivisions sekä Ernest Clinen kirjassa Ready Player One.
Cao Đài

Cao Đài (vietn. Cao Đài, suom. "korkea puhujalava"), josta käytetään myös nimeä Dao Cao Đài (vietn. Đạo Cao Đài), on uusi uskonnollinen liike, joka perustettiin Vietnamissa vuonna 1926. Keskeistä opissa on synkretismi; uskontojen katsotaan olevan pohjimmiltaan yhtä. Liike on myös spiritualistinen. Se käynnistyikin, kun sanottiin, että oli saatu spiritistinen yhteys Jumalaan, jonka lyhennetty nimi on Đức Cao Đài ("kunnianarvoinen Cao Đài") ja koko nimi Cao Đài Tiên Ông Đại Bồ Tát Ma-ha-tát ("muinainen tietäjä ja suuri bodhisattva mahāsattva Cao Đài"). Jumalan vertauskuvana toimii "jumalallinen silmä", joka valvoo maailmankaikkeutta. Itsensä Jumalan sanotaan lähettävän ihmisille viestejä ja määräyksiä meedioiden välityksellä.
Cao Đài -liikkeen parissa suositaan vahvasti kasvissyöntiä ja seuraajien tuleekin noudattaa kasvisruokavaliota joka kuukausi vähintään 10 päivää. Lisäksi rukoushetki täytyy pitää ainakin kerran päivässä (klo 6, 12, 18 ja/tai klo 0). Humaltuminen on kielletty. Kunnianosoituksista, rikkauksista ja ylellisyydestä kehotetaan irtaantua. Caodailaiset palvovat sekä Jumalaa että esi-isiään ja kunnioittavat ns. esihenkejä syvästi. Eri uskontojen hahmoja saatetaan palvoa: Sun Yat-senia, Victor Hugoa ja Trạng Trìnhia (Nguyễn Bỉnh Khiêm) pidetään pyhinä.
Cao Đàin koti- ja pääpaikka on Tây Ninhin kaupunki. Cao Đàin harjoittajia on lähinnä Vietnamissa; muualla maailmassa uskonto on jäänyt varsin pieneksi. Uskontoa hallitaan hyvin organisoidusti, ja se on huomattavan hierarkkinen. 
Liikkeen yleisessä käytössä olevat nimet Cao Đài ja Đạo Cao Đài ovat lyhennelmiä sen koko nimestä Đại Đạo Tam Kỳ Phổ Độ (suom. ”Ilmestyksen ja pelastuksen kolmannen jakson suuri uskonto”)
Cyrillaceae

Tuntomerkit

Kasvit ovat puita tai pensaita, joiden lehdet ovat ehytlaitaiset, lyhytruotiset ja kierteisesti järjestyneet. Usein niissä on mustat korvakemaiset rauhaset. Kukat sijaitsevat pitkissä ja terttumaisissa kukinnoissa ja ovat tavallisesti säteittäisiä, ja niiden verhiö ja teriö ovat tyveltään yhdislehtisiä. Heteet ovat kahtena kiehkurana tai heteitä on yhtä monta kuin verholehtiä; ponnet ovat soikeita ja avautuvat raoilla. Sikiäin on kehänalainen, koostuu kahdesta viiteen yhteen kasvaneesta emilehdestä ja suippenee vähitellen lyhyeksi vartaloksi, jonka päässä on liuskainen luotti. Sikiäimessä on 2-15 kärki-istukallista ja riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on avautumaton, 1-4-siemeninen, kuiva luumarja tai 2-5-siipinen samara (pähkylä). Siemenessä on vain vähän ravintovarastoa (endospermiä).

Levinneisyys

Heimon lajit kasvavat hajanaisesti Kaakkois-Yhdysvalloissa, Karibian alueella, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa.

Luokittelu

Heimon läheisin sukulainen on kanervakasvien heimo (Ericaceae). Cyrillaceae-heimossa on vain kaksi eri sukuihin (Cyrilla ja Cliftonia) luettua lajia.

Käyttö

Kumpaakin lajia kasvatetaan lämpimillä alueilla koristekasveina vaaleiden kukkien ja lehtien punertavan syysvärityksen vuoksi.
Miekkailu kesäolympialaisissa 2016 – naisten säilä

Tulokset

Tulokset sisältävät ottelut neljännesvälieristä lähtien.
Vatikaanivaltion jalkapallomaajoukkue

FIFA-jäsenyys

Vatikaanivaltio on yksi niistä vain kahdeksasta itsenäisestä valtioista, joiden kansallinen jalkapallomaajoukkue ei kuulu FIFAan. Muut seitsemän ovat Mikronesia, Kiribati, Marshallsaaret, Palau, Monaco, Tuvalu ja Nauru.
HMS Bristol (1910)

Tilaus ja valmistus

Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankista osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 23. maaliskuuta 1909. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1910 ja se valmistui samana vuonna 17. joulukuuta.
Alus poikkesi muista Bristol-luokan aluksista siten, että sen voimanlähteenä oli kahteen akseliin kytketty Brown Curtis turbiinit eivätkä neliakseliset Parsons turbiinit. Aluksella oli peräkkäin kaksi konehuonetta, joissa kummassakin oli yksi turbiinimoottori.

Palvelus

HMS Bristol liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikköön tiedustelijaksi. Alus ajoi karille 22. joulukuuta 1912 Plymouthinlahdella, mistä aiheutuneiden vaurioiden korjaamisen jälkeen se liitettiin Kotilaivaston toiseen laivastoon tammikuussa 1913, edelleen 2. Risteilijäviirikköön heinäkuussa ja 5. Risteilijäviirikköön 1914.
HMS Bristol siirrettiin elokuussa 1914 4. Risteilijäviirikköön, jonka muut alukset olivat Monmouth-luokan panssariristeilijät HMS Suffolk, HMS Lancaster, HMS Essex ja HMS Berwick.  Alus lähti viirikköönsä Länsi-Intian ja Pohjois-Amerikan laivastoasemalle Bermudalle, missä se oli ensimmäisen maailmansodan puhjetessa edelleen palveluksessa. Se oli ensimmäinen ympärysvaltojen alus, joka osallistui sotatoimiin kohdatessaan 6. elokuuta Saksan keisarikunnan laivaston kaapparin SMS Karlsruhen. Karlsruhe pakeni yhteenottoa suuremman nopeutensa turvin.
Alus kuului joulukuun 1914 alussa kontra-amiraali Stoddartin osastoon, joka oli lähetetty tuhoamaan amiraali Maximilian von Speen laivasto-osasto kostoksi Coronelin taistelussa kärsitystä tappiosta. Se oli 8. joulukuuta hiilestämässä Port Stanleyssa, joten se ei kerennyt Falklandsaarten taisteluun. Alus valtasi yhdessä AMC Macedonian kanssa myöhemmin kaksi saksalaisosastoon kuulunutta tukilaivaa. Alus ajoi joulukuun lopun takaa risteilijä SMS Dresdeniä, minkä jälkeen se liitettiin Välimeren laivastoon.
Alus siirrettiin 1916 Adrianmeren laivueeseen Italian laivaston amiraalin alaisuuteen, jolloin se osallistui Otrantonsalmen taisteluun Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Tämän jälkeen alus siirrettiin 1917 Etelä-Amerikan rannikolle partiointitehtäviin, josta se palasi kotivesille 1918.
HMS Bristol siirrettiin kesäkuussa 1919 Portsmouthin reserviin, josta alus asetettiin poistolistalle toukokuussa 1920. Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921 Wardille Hayleen.
Araneomorphae

Piirteitä

Osalahkoon kuuluvilla hämähäkeillä on useita tärkeitä anatomisia piirteitä, jotka erottavat ne alkeellisempina pidetyistä ryhmistä. Saalistuksen kannalta tärkeänä seikkana eläimen kelikerit (koukkuleuat) liikkuvat sivusuunnassa, minkä vuoksi myös leukapiikit ("myrkkyhampaat") ovat sivusuuntaiset. Tämä mahdollistaa leukapiikkien upottamisen suurempaankin saaliiseen paljastamatta eläimen haavoittuvaa vatsapuolta. Leukapiikkien suunta onkin yleensä ensimmäinen asia, jota hämähäkkien määrityskaavoissa kysytään.
Kehruurauhasia, jotka sijaitsevat takaruumiin kärjessä, on lähes aina kahdesta kolmeen paria. Kehruurauhasten yhteydessä saattaa esiintyä erityinen anatominen rakenne, kehruulevy (cribellum), joka sotkee hämähäkin erittämän seitin villamaiseksi. Tällöin saalis sotkeutuu seittirihmojen hienorakenteeseen mekaanisesti, eikä hämähäkki tarvitse seittiinsä liimaa. Kuivuvan liiman puuttuessa hämähäkin ei tarvitse uusia seittiään usein. Aikaisemmin kehruulevyn esiintymisen ajateltiin olevan taksonomisesti merkittävä piirre, mutta myöhemmin on osoitettu, että joissakin heimoissa esiintyy sekaisin lajeja, joilla levy on ja joilta se puuttuu.
Pihtileukahämähäkeillä on takaruumissaan pääsääntöisesti vain yksi pari lehtikeuhkoja. Kuitenkin heimojen Hypochilidae sekä Gradungulidae edustajilla keuhkoja on kaksi paria. Joiltakin heimoilta lehtikeuhkot ovat kokonaan surkastuneet, jolloin hengityselimenä toimii vain ilmaputkisto.
Heljä Ketola

Heljä-Marja Ketola (aik. Tammisola, s. 18. toukokuuta 1946) on suomalainen entinen poliitikko, joka toimi vuonna 1918 perustetun Suomen kommunistisen puolueen viimeisenä puheenjohtajana 1990–1992.

Varhaiset vuodet ja toiminta politiikassa

Ketola kasvoi isovanhempiensa luona Porissa. Porin tyttölyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Ketola meni mukaan politiikkaan 1960-luvulla opiskellessaan Turussa, ja vuonna 1971 hän liittyi SKP:hen. Ketola nousi puolueväen tietoisuuteen 1970-luvun puolivälissä toimiessaan Kansaneläkelaitoksen pääluottamusmiehenä. Hänet valittiin SKP:n Helsingin piirijärjestön puheenjohtajaksi, ja vuonna 1981 myös SKP:n keskuskomiteaan. 
Ketola tunnettiin SKP:n enemmistön kovan linjan kannattajana. Hän oli keskeinen toimija, kun taistolaiset erotettiin puolueesta vuosina 1985–1986. Ketola valittiin SKP:n varapuheenjohtajaksi 20. edustajakokouksessa 1984, ja uudestaan vuoden 1985 ylimääräisessä edustajakokouksessa, jota oppositio boikotoi. Puolueen pääsihteeriksi hän nousi keväällä 1988, kun Esko Vainionpää joutui eroamaan epäonnistuneen taloudenhoidon seurauksena. Ketolan tehtäväksi muodostui puolueen talouden elvyttäminen.
Ketola valittiin puheenjohtajaksi SKP:n 22. edustajakokouksessa helmikuussa 1990. Huhtikuussa 1990 perustettiin Vasemmistoliitto, johon SKP ja SKDL sulauttivat poliittisen toimintansa. SKP:n poliittinen toimikunta jatkoi toimintaansa Tammisolan johdolla vuoteen 1992, jolloin se päätti hakea puolueen konkurssiin. Ketola oli järjestön muodollinen puheenjohtaja vuoteen 1996, jolloin Yrjö Hakasen johtama uusi SKP sai organisaation haltuunsa ja lopulta lakkautti sen.

Politiikan jälkeen

2000-luvulla Ketola on työskennellyt järjestelmäpäällikkönä Kansaneläkelaitoksen tietohallinto-osastolla vuoteen 2010 saakka. Vuonna 2009 Ketola veti sosiaali- ja terveysministeriön alaista Electronic Exchange of Social Security Information (EESSI) -projektia.

Perhe

Ketolalla on kaksi lasta.
Mike Weber

Ura

Weber varattiin Buffalo Sabresiin sijalla 57 vuonna 2006. Hän pelasi ennen sitä OHL-joukkueissa Windsor Spitfires ja Barrie Colts. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2007–2008 Buffalon farmiseura Rochester Americansissa. Hänet kutsuttiin kaksi kertaa kauden aikana Buffaloon. Kolmannen kerran hänet kutsuttiin maaliskuussa 2008, jolloin hän teki ensimmäisen pisteensä NHL:ssä syöttäessään maalin kotikaupunkinsa joukkuetta Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa 28. joulukuuta 2010 Edmonton Oilersia vastaan. Hän ei ole sukua Nashville Predatorsin puolustaja Shea Weberille tai Vancouver Canucksin puolustaja Yannick Weberille, vaikka kaikki käyttävät pelinumeroa kuusi ja ovat puolustajia.
5. heinäkuuta 2011 Weber teki Buffalon kanssa monivuotisen sopimuksen.
Weber sai kauden 2011–2012 plus/miinus -saldokseen -19. Buffalo ei onnistunut pääsemään kaudella pudotuspeleihin.
Kaudella 2012–2013 Weber paransi pisteitään pitkäaikaisen parhaan ystävänsä Steve Ottin hankinnan jälkeen. Weber vakiinnutti itsensä Buffalon nuoren puolustuksen johtajana ja hänestä tuli fanien suosikki Buffalossa, vaikka joukkue jäikin toisen kerran putkeen pudotuspelien ulkopuolelle. Weber sai Buffaloon kolmen vuoden ja viiden miljoonan dollarin jatkosopimuksen.
Valkealampi (Keuruu, Karhunkylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kitusjärven alueeseen (35.482) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,5 metriä mpy.
Hietaolkikukka

Ulkonäkö

Hietaolkikukka kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on huopakarvainen, harmaa ja aromaattisen tuoksuinen. Sen varsi kasvaa pystysti tai kohenevasti. Suikeanmuotoiset varsilehdet ovat varrella kierteisesti, ne kapenevat latvaa kohti. Hietaolkikukan kukintona on sarjamainen mykeröstö. Kuudesta seitsemään millimetriä leveiden mykeröjen kehtosuomut ja kukat ovat väriltään kullankeltaiset. Laji muistuttaa ulkoasultaan hieman kissankäpäliä.
Inkeri Ketola

Elämä

Ketolan puoliso oli Yrjö Herman, lapset Jerry Herman (s. 1951) ja Irmeli Tellervo (s. 1953).
Inkeri Ketola oli jo lapsuudessaan musikaalisesti lahjakas. Hän soitti nuoresta tytöstä alkaen harmonikkaa ja oppi helpohkosti korvakuulolta soittamaan kappaleita pianolla vaikkei saanut kumpaankaan soittimeen varsinaista koulutusta. Hänen musiikinopettajansa Kallion Yhteiskoulussa suosittelikin hänelle musiikkiopintoja, mitkä sitten toteutuivatkin iskelmälaulu-uran yhteydessä.
Inkeri Ketola oli ollut sotalapsena Ruotsissa, kuten myös hänen ystävänsä Laila Kinnunenkin ja piti kovasti ruotsinkielisistä lauluista. Äidinkieleltään Ketola olikin ruotsinkielinen.
1960-luvun alkupuoliskolla ei pelkästään iskelmämusiikkia tekemällä päässyt juuri kukaan toimeentuloon. Inkeri Ketola toimi päätoimisesti myyjättärenä ja hänellä oli jonkin aikaa myös oma lastenvaatekauppa Vuorimiehenkadulla Helsingissä.
Inkeri Ketola joutui jättämään laulu-uransa kesken 60-luvun alkupuolella epilepsian johdosta. Hän oli kärsinyt nuoruudesta alkaen lievistä poissaolokohtauksista ja niiden lisääntyessä hän ei enää voinut jatkaa esiintymisiä. Lopetettuaan iskelmälaulajan uransa hän jatkoi myyjättärenä vielä noin kymmenen vuotta muun muassa kultasepänliikkeessä, mutta siirtyi sitten sairauseläkkeelle.

Yhtyeet ja laulunopettajat

Iskelmälaulun opettajana hänelle toimi aluksi Ingmar Englund, jonka orkesterin solistina hän alkoi esiintyä ja tehdä ensimmäiset levynsä 1959. Myös Tapio Yrjä toimi pitkään hänen laulunopettajanaan ja Inkeri keikkaili hänen orkesterinsa solistina ympäri Suomea.
Seuraava ja pitkäaikaisin laulunopettaja oli Eero Wäre, joka on ehkä tunnetuin 60-luvun iskelmälaulajien kouluttaja. Eero Wäreen orkesterin laulusolistina Inkeri Ketola toimi pitkään.
Ossi Malisen orkesterin solistina Inkeri Ketola teki suurimman osan levytyksistään. Myös Nacke Johanssonin orkesterin kanssa hän teki pari levyä. Viimeisimmäksi orkesteriksi, jonka solistina Inkeri Ketola toimi jäi Asser Fagerströmin orkesteri.
Ruuhka-Suomi

Ruuhka-Suomi pääkaupunkiseutuna

Jos Ruuhka-Suomella tarkoitetaan pääkaupunkiseutua, siihen kuuluvat luonnollisesti Helsinki, Espoo, Kauniainen sekä Vantaa. Näiden lisäksi mukaan voidaan laskea lukuisia lähikuntia ja piirtää noin 100 kilometrin vyöhyke Helsingin keskustasta joka suuntaan. Tälle alueelle mahtuu myös Helsingin läheisyyden takia kasvavia pienempiä keskuksia, kuten Lohja, Hämeenlinna, Lahti sekä Porvoo, joista moottoritiet ja rautatiet vievät suuria ihmisvirtoja Helsinkiin joka päivä. Oma lukunsa ovat pääkaupunkiseudun kehyskunnat, kuten Tuusula ja Kerava, joista tapahtuva erittäin suuri pendelöinti pääkaupunkiin tulee vielä näiden kauempana olevien keskuksien pendelöinnin päälle.

Ruuhka-Suomi kaupunkikolmiona

Ruuhka-Suomi voi tarkoittaa kolmen suurimman kaupunkiseudun, Helsingin, Tampereen ja Turun seudun muodostamaa kolmiota.
Kolmella kaupunkiseudulla ja kolmion sisällä olevissa seutukeskuksissa (muun muassa Hämeenlinna, Lohja, Salo, Riihimäki) asuu yhteensä noin kaksi miljoonaa ihmistä, eli 40 prosenttia suomalaisista. Ruuhka-Suomi on taloudellisesti maan merkittävin keskittymä, ja alueella sijaitsee suuri osa työpaikoista. Helsingin ja Tampereen välinen alue on ainutlaatuinen Suomen oloissa, sillä kahden kaupungin välillä on Suomen pääradan linjausta mukaileva nauhakaupunki, ja nämä kaksi kaupunkiseutua ja nauhakaupunki ovat ennusteiden mukaan tulevaisuudessa tärkein väestönkasvualue. Radan varren kunnat kaavoittavat uutta asutusta tukeutumaan ympäristöystävälliseen rautatiehen.
Veikko Leivo

Veikko Armas Ilmari Leivo (s. Pyhäranta 19. toukokuuta 1925) on professori emeritus, tekniikan tohtori, eläkkeellä 1. elokuuta 1986 lukien.
Veikko Leivo on yli kolmen vuosikymmenen ajan ollut suomalaisten yritysjohtajien kasvattaja. Hän haki 1950-luvulta lähtien kansainvälistä tietoa ja vaikutti aktiivisella tavalla nykyaikaisen liikkeenjohdon menetelmien ja periaatteiden hyödyntämiseen Suomessa. Yritysjohtajien kouluttajana Veikko Leivon työ on vaikuttanut laajalti.

Helsingin kauppakorkeakoulussa

Vuosina 1967–1968 Veikko Leivo toimi sekä Teknillisen korkeakoulun (TKK) teollisuustalouden apulaisprofessorina että Helsingin kauppakorkeakoulun (HKKK) liiketaloustieteen professorina (vuosina 1968–1974) sekä vuosina 1974–1982 saman korkeakoulun liiketaloustieteen, erityisesti markkinoinnin professorina. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun rehtorina vuosina 1980–1981. Vuonna 1982 hänet kutsuttiin HKKK:n liiketaloustieteen, erityisesti yrittäjyyden ja pienyritysten johtamisen professorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1986.
Rehtorina 1980 Leivo ajoi hanketta Suomen ensimmäisen yrittäjyyden ja pienyritysten johtamisen professuurin perustamiseksi Helsingin kauppakorkeakouluun. Kun kauppakorkeakoulun päättävät elimet viivyttelivät yrittäjyyden professuurin perustamisessa, hän kääntyi ministeriön puoleen ja sai siellä myönteisen vastaanoton. Ensimmäistä yrittämisen professuuria pidettiin tärkeänä. Lisäksi luvattiin, että jos lahjoitusvarat löytyvät, niin professuuri voidaan perustaa jo ennen sen hetkistä uusien virkojen jonoa. Puhelinsoittojen avulla hän onnistui saamaan kahdessa viikossa lahjoitusvarat yhteen professuuriin ja assistentuuriin viiden vuoden ajaksi.
Vuonna 1968 Leivo teki presidentti Urho Kekkoselle yksityisen aloitteen Valtion Taloudellisen Suunnittelulaitoksen perustamisesta ja vuonna 1980 eduskunnalle aloitteen Kansainvälisen tutkimuslaitoksen aloittamisesta HKKK:ssa. Hän myös täydennyskoulutti suomalaista yritysjohtoa monien vuosikymmenien aikana esimerkiksi Lifimin, Ekonomiliiton ja Rastor-Instituutin kursseilla.

Tutkijan ura ja ansaitut jäsenyydet

Veikko Leivo valittiin vuonna 1988 yrittäjien maailmankongressin, International Small Business Congressin (ISBC) Steering Committeen jäseneksi ja vuosikokouksen puheenjohtajaksi. Leivo oli ISBC:n Steering Committeen jäsen vuosina 1986-1996. ISBC:n kunniajäsen hän on ollut vuodesta 1997.
T.E.H.D.A.S.

T.E.H.D.A.S. Ry (Tehdas Ry) on suomalainen taidejärjestö, joka tukee performanssi- ja muiden taiteiden kehitystä järjestämällä taidetapahtumia ja näyttelyitä. Yhdistys perustettiin Kankaanpäässä 2002 sittemmin sen toiminta on maanlaajuista. Järjestö tunnetaan parhaiten vuosittain Tampereella ja Porissa järjestämistään performanssitaidetapahtumista, joissa esiintyy suomalaisia ja kansainvälisiä huipputaiteilijoita. Yhdistyksen hallituksessa on monia Kankaanpään taidekoulusta valmistuneita kuvataiteilijoita.
Nipa Niemi

Niilo ”Nipa” Niemi (9. joulukuuta 1927 Helsinki – 31. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen viihdetaiteilija ja koomikko, pääammatiltaan televisiograafikko.
Nipa Niemi työskenteli Yle TV1 -kanavan kuvittamon esimiehenä  1958–1988. Sivutöinään hän esiintyi koomisissa rooleissa tv-ohjelmissa ja elokuvissa, kuten lääkärinä elokuvassa Uuno Turhapuro (1973).
Nipa Niemi suunnitteli myös muutamia levynkansia The Renegades -yhtyeelle sekä Saukille ja Pikkuoraville.
Looptroop Rockers

1991-1996

Looptroop Rockersin juuret sijoittuvat vuoteen vuoteen 1991, jolloin Promoe ja Embee tapasivat koulussa Västeråsissa. Yhtyeeseen liittyi myöhemmin myös CosM.I.C ja se aloitti toimintansa virallisesti vuonna 1992 nimellä Looptroop. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1993 julkaistu Superstars -niminen kasettimuodossa julkaistu EP. Seuraava julkaisu oli Threesicksteez -EP, joka julkaistiin vuonna 1995. Vuonna 1996 yhtye julkaisi kolmannen kasetti EP:nsä From the Wax Cabinet. Samana vuonna Looptroopin kanssa ahkerasti yhteistyötä tehneestä rap-artisti Supremesta tuli pysyvä osa yhtyettä.

1998-2005

Vuonna 1998 Looptroop perusti oman levy-yhtiön nimeltä David Vs. Goliath (DVSG). Yhtyeen debyyttialbumi Modern Day City Symphony julkaistiin tämän levy-yhtiön kautta vuonna 2000. Albumia myytiin hyvin, vaikka media rajoitti sitä. Albumilta julkaistiin singlenä kappale "Long Arm of the Law". Kappale arvostelee ruotsalaisia poliisivoimia ja se on samalla Looptroopin tunnetuimpia kappaleita. Vuonna 2001 yhtyeen jäsen Promoe julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Government Music. Seuraavana vuonna julkaistiin puolestaan Looptroopin toinen studioalbumi The Struggle Continues. Vuonna 2004 oli puolestaan Embeen vuoro sooloilla, kun hän julkaisi oman sooloalbuminsa Tellings From Solitaria. Albumi sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja se onnistui voittamaan ruotsalaisen Grammy-palkintoa vastaavan Grammis-palkinnon. Looptroop julkaisi kolmannen Fort Europa -nimisen studioalbuminsa vuonna 2005. Albumin nimikkokappale "Fort Europa" ottaa kantaa Ruotsin pakolaispolitiikkaan.

2007-

Helmikuussa 2007 CosM.I.C ilmoitti jättävänsä yhtyeen toistaiseksi ja keskittyvänsä perhe-elämäänsä. Hän oli kuitenkin vielä osallisena yhtyeen Good Things -albumin kahdella kappaleella. CosM.I.C:in lähdön jälkeen yhtye muutti nimensä Looptroopista Looptroop Rockersiksi.
Looptroop Rockersin kaiken kaikkiaan viides studioalbumi Professional Dreamers julkaistiin 9. maaliskuuta 2011. Myös yhtyeestä eronnut CosM.I.C liittyi yhtyeeseen uudelleen ja osallistui uuden albumin tekoon.
Anatoli Mariengof

Anatoli Borisovitš Mariengof (Анатолий Борисович Мариенгоф; 6. heinäkuuta (J: 24. kesäkuuta) 1897 Nižni Novgorod – 24. kesäkuuta 1962 Leningrad) oli venäläinen avantgardistikirjailija. Hän kuului vallankumouksen jälkeiseen imaginistien koulukuntaan.
Vsevolod Meyerholdin mukaan Mariengof oli ”tasavallan viimeinen dandy”. Kuuluisaksi hän kuitenkin tuli muistelmillaan, sillä hänen kirjallinen uransa ei juuri edennyt 1920-luvulta. Ilmestyessään kohua herättänyt teos Romaani vailla valhetta kertoo Venäjällä suositusta ja pidetystä runoilijasta Sergei Jeseninistä, joka oli tehnyt edellisenä vuonna itsemurhan. Mariengofin syvä ja homosävytteinen ystävyys päättyi välirikkoon, kun kumpikin löysi naisystävän – Mariengof Anna Nikritinan ja Jesenin Isadora Duncanin.
Vaikka imaginistit olivat suosittuja ja suosiossa, Mariengofin teos Kyynikot (1928) kiellettiin, koska sen katsottiin antavan väärän kuvan neuvostotodellisuudesta.