google/wiki40b huggingface dataset:
Retvizan (1900)

Valmistus

Alus tilattiin 2. toukokuuta 1898 William Cramp and Sonsilta Philadelphiasta. Sen köli laskettiin 29. heinäkuuta 1899 telakkanumerolla 300, ja alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1900. Alus valmistui 23. maaliskuuta 1902.
Aluksen aseistus toimitettiin Obuhovin tehtaalta Pietarista Yhdysvaltoihin asennettavaksi.

Palvelus

Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Port Arthuriin Venäjän Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Alukseen osui 9. helmikuuta 1904 torpedo satamaan tehdyssä yllätyshyökkäyksessä, ja se jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Alus korjattiin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta alus joutui vetäytymään takaisin satamaan, jossa japanilaisten haupitsit upottivat sen satama-altaaseen. Port Arthurin antauduttua tammikuussa 1905 japanilaisille, he nostivat ja kunnostivat aluksen. Se liitettiin vuonna 1908 keisarillisen Japanin laivastoon nimellä Hizen (jap. 肥前).
Josefstadt

Josefstadt on Wienin 8. hallintopiiri (saks. 8. Bezirk, Josefstadt). Se on lähellä Wienin keskustaa, ja se on muodostettu hallintopiiriksi vuonna 1850, mutta rajat ovat muuttuneet myöhemmin. Josefstadt on taajaan asuttua kaupunkialuetta, jossa on paljon työpaikkoja ja asuntoja. Josefstadtin väkiluku on 24 100, ja sen pinta-ala on 1,08 km². Se on alaltaan pienin Wienin hallintopiireistä.
Josefstadt muodostuu entisistä esikaupungeista (Vorstadt) Josefstadt, Breitenfeld, Strozzigrund ja Alt-Lerchenfeld, ja lisäksi siihen on liitetty osia St. Ulrichista ja Alservorstadtista. Hallintopiirin rajoina ovat kadut Alser Strasse pohjoisessa, Lerchenfelderstrasse etelässä, Hernalsergürtel ja Lerchenfeldergürtel lännessä ja Auerspergstrasse ja Landesgerichtsstrasse idässä.
Josefstadt on varakasta aluetta. Siellä asuu Itävallan presidentti Heinz Fischer, kuten ovat asuneet useimmat Wienin pormestaritkin. Josefstadt sijaitsee lähellä Wienin yliopistoa, joten se on myös opiskelijoiden suosimaa asuinaluetta.
Marcelo Carrusca

Marcelo Adrián Carrusca (s. 1. syyskuuta 1983, La Plata, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Galatasarayta. 172 senttimetriä pitkän Carruscan pelipaikka on keskikentän vasemmalla laidalla.
Carrusca aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 Estudiantesissa, josta hän siirtyi 27. heinäkuuta 2006 nykyiseen seuraansa. Hän allekirjoitti istanbulilaisseuran kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Carrusca pelasi Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 16 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän oli mukana nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2003.
Sosiaalidemokraattinen puolue (Japani)

Japanin sosiaalidemokraattinen puolue (jap. 社会民主党 Shakai Minshu-tō) on poliittinen puolue Japanissa, joka oli 1990-luvulle asti Japanin suurin oppositiopuolue. Sen nimi oli vuoteen 1991 Japanin sosialistipuolue.
SDP perustettiin vuonna 1945 ja siitä tuli suurin puolue vuoden 1947 vaaleissa.

Ideologia

Puolue kannattaa kuolemanrangaistuksen poistamista, hyvinvointipalvelujen lisäämistä, hiilipäästöjen leikkaamista 15 %:lla ja Yhdysvaltain kanssa solmitun sotilasliiton purkamista.
Kaipolan paperitehdas

Kaipolan paperitehdas on Jämsässä sijaitseva paperitehdas, joka kuuluu UPM-Kymmene Oyj -konserniin. Henkilöstöä on noin 500. Tehtaalla on kolme paperikonetta, joiden yhteinen tuotantokapasiteetti on noin 700 000 t/a.

Historia

Kaipolan tehdas on perustettu vuonna 1952, Päijänteen rannalle Jämsänjokilaaksoon. Ensimmäinen paperikone, paperikone 1 käynnistyi vuonna 1954. Seuraava virstapylväs saavutettiin pari vuotta myöhemmin vuonna 1956, jolloin käynnistyivät paperikone 2 sekä kartonkikone 3 ja vuoteen 1964 mennessä tehtaalla oli jo 5 käyvää paperikonetta.
Vuosina 1965 – 1985 tehtaassa tehtiin pieniä koneuusintoja ja erikoistuotteita, aloitettiin suuntautuminen kevytpainopapereihin sekä kuumahierteen kehitystyö, koehiertämö käynnistyikin vuonna 1969. Ensimmäinen varsinainen kuumahiertämö käynnistyi vuonna 1977 ja toinen vuonna 1987, samana vuonna käynnistyi paperikone 6 sekä biologinen puhdistamo, myös vuonna 1987 lopetettiin paperikone 1:n toiminta. Vuotta myöhemmin vuonna 1988 lakkautettiin paperikone 2 ja kartonkikone 3. Vuonna 1989 käynnistyivät kuumahiertämö 3, siistauslaitos ja paperikone 7.
Vuosina 1991 - 2001 uusittiin tehtaan voimalaitosta kolmeen kertaan sekä paperikone 5:n toiminta lopetettiin. Vuonna 1991 voimalaitos uudistettiin, vuonna 1992 paperikone 5 lopetti toiminnan, vuonna 1993 voimalaitoksen sähkösuodinta laajennettiin ja vuonna 2001 valmistui voimalaitokselle uusi varakattila. Myös vuoden 2001 jälkeen uudistuksia on tehty ympäri tehdasta ja niitä tehdään myös tulevaisuudessa, jotta tehdas pysyy kilpailukykyisenä ja tuottavana.

Hiomo ja kuorimo

Hiomossa oli aluksi 12 Roberts-merkkistä hiomakonetta, jotka olivat Tampellan amerikkalaisella lisenssillä valmistamia. Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n oma konepaja, Jylhävaaran konepaja toimitti suurimman osan muista laitteista. Kuorimossa oli kaksi kuorimarumpua.
Hiomo pysäytettiin huhtikuussa 1988. Ns. "pikkuhiertämö" pysäytettiin vuonna 1989. Se purettiin ja myytiin jatkamaan massanvalmistusta Sambiassa. Ykköshiertämö pysäytettiin kesäkuussa 1992.
Nykyään hiomon toimitiloissa toimii Saksalainen Voith Paper, joka aloitti heinäkuussa 2010 painopapereiden tuotannossa käytettävien telojen valmistuksen Kaipolan tehtaalla.
Yksikkö valmistaa pehmeitä kalanteriteloja ja työllistää alkuvaiheessa 4 henkilöä.

Siistaamo

Kaipolan vuonna 1988 valmistunut siistaamo on Suomen suurin ja käyttää yli puolet maassa talteen otetusta kotikeräyspaperista.
Siistaamon alkuperäinen kapasiteetti oli keräyspaperia noin 300 tonnia päivässä. Vuosien 1992-93 aikana kapasiteettia nostettiin 380 tonniin päivässä. Vuosina 1997-98 siistaamon kapasiteetti nostettiin 450 tonniin päivässä ja edelleen 580 tonniin päivässä vuosina 2004-2005.
Babydoll

Babydoll on hihaton, naruolkaimin varustettu naisten yöasu, joka on koristeltu pitsimäisillä osilla tai voi olla myös virkattu. Babydoll on usein läpinäkyvä, ja materiaalina on usein polyesteria, elastaania tai silkkiä. Kuppiosat voivat olla muotoillut.

Historia

Babydollin lanseerasi yhdysvaltalainen alusvaatesuunnitteija Sylvia Pedlar, joka tuotti niitä kangaspulan ollessa pahimmillaan vuonna 1942 toisen maailmansodan aikana. Malli tunnetaan nykyisin nimellä ”babydolls”. Vuoden 1956 elokuvassa Nukkevaimo (Baby Doll) näyttelijätär Carroll Baker oli nymfomaanin roolissa. Tästä alkoi adult style -suosio. Baby Doll -asusteet 1950- ja 1960-luvuilla muodostuivat toppiosasta ja lyhyestä istuvasta alaosasta. Lisäksi asussa oli elastinen vyötärö.
Olli Tammi

Eino Olavi (Olli) Tammi (s. 24. joulukuuta 1924 Helsinki) on suomalainen matemaatikko, joka Helsingin yliopiston matematiikan professori 1970–1992. Hän on tutkinut sileitä funktioita ja perspektiiviopin teoriaa. Hän teki väitöskirjansa Helsingin yliopistossa vuonna 1952. Sen otsikko oli On the Minimalization of the Coefficients of Schlicht Functions. Hän kuvasi ensimmäisenä Sputnik 1 -satelliitin lentoa Suomesta käsin. Kuva julkaistiin sanomalehti Maakansassa 17. lokakuuta 1957.
Theofano Anastaso

Theofano Anastaso (kreik. Θεοφανώ) oli 900-luvulla Bysantin valtakunnan keisarinna. Hän oli kahden Bysantin keisarin vaimo, Romanos II:n (hallitsi 959–963) ja Nikeforos II Fokasin (hallitsi 963–969), sekä kahden keisarin ja yhden suuriruhtinattaren äiti: Basileios II:n (hallitsi 976–1025), Konstantinos VIII:n (hallitsi 1025–1028) sekä Anna Porfyrogenitan, joka avioitui Kiovan suuriruhtinaan Vladimir Suuren kanssa vuonna 988.

Elämäkerta

Tuleva keisarinna syntyi kreikkalaiseen perheeseen Lakoniassa (ilmeisesti Spartassa) noin vuonna 941. 
Bysantin historioitsija Leon Diakonos kertoi hänestä seuraavasti: ”Theofano oli aikansa kaunein, viettelevin ja hienostunein nainen. Hän oli myös kyvykäs, kunnianhimoinen ja paha.” Hän oli konstantinopolilaisen tavernan pitäjän tytär. Hänen alkuperäinen nimensä oli Anastasia (lempinimi Anastaso). Hän ihastui nuoreen kruununperijä Romanos II:een, joka hankkiutui eroon nimellisestä vaimostaan Bertasta. He menivät naimisiin Romanosin isän Konstantinos VII:n vastusteluista huolimatta. Sen jälkeen nuori nainen pääsi valtaistuimelle. Hän otti uudeksi nimekseen Theofano (Makedonian dynastian pyhän keisarinna Theofano Mariniaken mukaan). Konstantinoksen kuoleman jälkeen Theofano pakotti Romanoksen karkottamaan palatsista tämän sisaren, joka suljettiin luostariin. Romanoksen äiti, keisarinna Helena, kuoli varsin pian sen jälkeen. Keisari Romanos nautti elämästään varsin lyhyen ajan. Hän ehti olla keisarina vain neljä vuotta (vuosina 959–963). 
Juonikas keisarinna Theofano ei ollut hukannut aikaa, vaan oli saattanut pauloihinsa vanhan sotapäällikkö Nikeforos Fokasin. Hänet julistettiin nuorten keisariveljesten huoltajaksi. Tämän jälkeen Nikeforos nimitytti itsensä keisariksi ja otti nimen keisari Nikeforos II Fokas. Nikeforoksella oli vielä hiukan siveyttä jäljellä ja niinpä hän lähetti Theofanon keisarin palatsista Blakhernain palatsiin, Konstantinopolin luoteispuolelle. Nikeforos päätti kuitenkin mennä naimisiin Theofanon kanssa jo 20. syyskuuta 963. Julmaa ja syrjäänvetäytyvää keisari Nikeforosta vastaan tehtiin salaliitto hänen oltuaan vallassa kuusi vuotta. Salaliiton johdossa olivat Thefano ja hänen rakastajansa sekä Nikeforosin hyvä ystävä, Johannes Tzimiskes. Nikeforos tapettiin julmasti.
Valtaan tultuaan Johannes otti nimen keisari Johannes I Tzimiskes. Tässä Theofano oli tehnyt virhelaskelman, koska keisari heitti hänet ulos palatsista. Konstantinopolin patriarkka Polyeuktos kieltäytyi kruunaamasta Johannesta keisariksi, jos Theofanoa ei rangaistaisi. Keisari lähetti juonittelevan Theofanon karkotukseen Prinkipoksen saarelle, josta hän pystyi vielä katselemaan vanhan hallituskaupunkinsa suuntaan. Hän onnistui kuitenkin pakenemaan saarelta ja piiloutui Hagia Sofian katedraalin seinien suojiin turvaan. Hänet kuitenkin haettiin sieltä ja lähetettiin kaukaiseen armenialaiseen luostariin, josta hän pääsi takaisin palatsiin vasta keisari Johannes I Tzimiskesin kuoleman jälkeen vuonna 976. Hän oli kärsinyt niin paljon viimeisten vuosiensa aikana, että palatsin annaaleissa häneen liittyviä tapahtumia ei enää kerrottu. Hänet haudattiin Pyhien apostolien kirkkoon kahden keisarimiehensä viereen.
Viron vapaussodan voitonpylväs

Historia

Viron vapaussodassa vuosina 1918–1920 kaatui noin 4 000 ja haavoittui noin 14 000 virolaista. Ajatus itsenäisyyden puolesta taistelleiden muistoa kunnioittavasta muistomerkistä syntyi jo sodan aikana vuonna 1919. Laki muistomerkin pystyttämisestä laadittiin kuitenkin vasta vuonna 1936. Valmisteleva työ asian edistämiseksi keskeytyi kuitenkin toisen maailmansodan takia ja estyi vuosikymmeniksi sodanjälkeisen neuvostomiehityksen myötä. Viron julistauduttua uudelleen itsenäiseksi 1991 ajatus muistomerkistä nousi jälleen esiin. Keväällä 2005 Riigikogu päätti Tallinnan Vapaudenaukiolle pystytettävästä muistopylväästä. Keväällä 2006 muistomerkistä järjestettiin suunnittelukilpailu, johon tuli yli 40 ehdotusta. Viron vapaudenpylvään valmistumista tukivat yli 12 000 ihmisen lahjoitukset.
Heti avajaisten yhteydessä muistomerkki nostatti esiin kiistoja sodan tulkinnasta erityisesti Viron ja Venäjän välillä.
Vuoden 2013 alussa Postimees uutisoi teoksen ylläpitokustannusten nousseen vajaan prosentin. Viron puolustusministeriö maksaa kiinteistöyhtiölle monumentin hallinnollisia kustannuksia 5 064 euroa kuukaudessa. Summa sisältää itse muistomerkin säännöllisen huollon, kunnossapidon, muistomerkin alueella olevan maiseman hoidon ja sähkön.
Joutjärven kirkko

Arkkitehtuuri

Joutjärven kirkko edusti aikanaan modernia ja käytännöllistä suunnittelua, koska siihen kuului henkilökunnan asuinsiipi ja seurakuntasali. Kirkon jyrkkälinjainen katto ja samaa muotoa toistava kellotapuli ovat hyvin tunnistettavia. Jyrkkä katto oli arkkitehti Unto Ojoselle tyypillinen ratkaisu. Kirkon pääasialliset rakennusmateriaalit ovat keltatiili, liuskekivi ja betoni. Kirkon katto on kuparia.
Kirkon sisustuksen suunnitteli sisustussuunnittelija Olavi Lieto. Sisustukseen liittyviä korjaustöitä on myöhemmin tehty 1990-luvulla ja 2000-luvun puolivälissä.

Taideteokset

Kirkossa on kaksi kuvanveistäjä Pentti Papinahon suunnittelemaa reliefiä: kirkon sisällä alttariseinällä Golgata ja kirkon ulkopuolella reliefi Kymmenen neitsyttä. Molemmat ovat valmistuneet vuonna 1963.
Metyyliklooriasetaatti

Valmistus ja käyttö

Metyyliklooriasetaattia valmistetaan metanolin ja kloorietikkahapon tai klooriasetyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa hyönteismyrkkyjä, hajusteita ja lääkkeitä. Metyyliklooriasetaatti reagoi muun muassa β-jononin kanssa Darzens-reaktiolla tuotteen, jota käytetään A-vitamiinin synteesissä.
Elizabeth Reaser

Nuoruus ja yksityiselämä

Reaser syntyi Bloomfieldissä, Michiganissa Karen Davidsonille ja John Reaserille. Reaserin isäpuoli William Davidson oli miljardööri liikemies, ja Reaserin äidistä Karenista tuli Detroit Pistonsin omistaja Reaserin isäpuolen kuoltua vuonna 2009. Nuoruudessaan Reaser kävi Birmingham Seaholm High Schoolia ja valmistui Avondale High Schoolista vuonna 1993. Myöhemmin hän kävi Juilliard Schoolia. Reaser on kasvissyöjä.

Ura

Reaser tunnetaan muun muassa roolistaan vampyyri Esme Cullenina Stephenie Meyerin kirjasarjaan perustuvissa elokuvissa Twilight – Houkutus (2008), Twilight – Uusikuu (2009), Twilight – Epäilys (2010) ja Twilight – Aamunkoi (2011–2012). Hän on esiintynyt myös televisiosarjassa Greyn anatomia, jossa hän vieraili muistinsa menettäneen ja raskaana olevan potilaan Avan roolissa yhteensä 17 jakson verran vuosina 2007–2008. Hän sai Emmy-ehdokkuuden roolistaan Greyn anatomiassa. Vuonna 2008 Reaser esitti pääosaa draamasarjassa Ex List, joka kuitenkin lopetettiin vain neljän esitetyn jakson jälkeen huonon vastaanoton takia.
Colgan Airin lento 3407

Syy

Lennon aikana jäätä oli kertynyt tuulilasiin ja siipiin, eivätkä lentäjät huomanneet, että jää aiheutti hidastusta. Kun kone alkoi sakata ja stickshaker (ohjainten tärisyttäjä) alkoi hälyttää, lentäjä alkoi vetää ohjaimia, mikä aiheutti sen, että kone hidastui entisestään ja sakkasi lisää. Syyksi voi tulkita siipiin kertyneen jään ja lentäjän väsymyksestä johtuneen virheen.
Turkstar

Turkstar (Turkstar Türkiye tai Popstar Alaturka) on Turkin Idols-kilpailu, joka on versio brittiläisestä Pop Idol -ohjelmasta. Turkin Idolsiin on osallistunut lähinnä nuoria. Kilpailun ovat voittaneet Seray Sever, Gamze Özçelik ja Haldun Dormen.
Hiiliryhmä

Hiiliryhmä on alkuainetaulukon 14. ryhmä eli neljäs pääryhmä, johon kuuluvat hiili, pii, germanium, tina ja lyijy. Hiili on epämetalli, pii ja germanium ovat puolimetalleja ja lyijy ja tina ovat metalleja. Korkein hapetusluku näillä alkuaineilla on +IV ja alin -IV, koska kaikilla on neljä elektronia uloimmalla kuorellaan. Hiiliryhmän alkuaineet muodostavat usein kovalenttisia sidoksia.
Äänitehoste

Äänitehoste on  elokuvanteossa mikä tahansa muu ääni kuin puhe tai musiikki. Tehoste voi olla luonnollinen eli todellisesta äänilähteestä tallennettu ääni tai keinotekoisesti aikaansaatu, oikealta tai muuten sopivalta kuulostava ääni. Ääniammattilaisten käytössä on laajoja ääniarkistoja tuhansine valmiine äänineen esimerkiksi autokolareista, lumivyöryistä, aseiden laukauksista, ovien narinoista, erilaisten puhelinten soittoäänistä ja lintujen laulusta. Jos sopivaa äänitehostetta ei helposti löydetä arkistoista, sellainen tehdään varta vasten.
Suuren yleisön virhekäsitys elokuvaäänestä on usein, että kaikki elokuvassa kuuluvat äänet on tallennettu kuvaustilanteessa kameran suuntaan osoittavalla mikrofonilla. Todellisuudessa kuvaustilanteessa tallennetaan lähinnä näyttelijöiden puhe, ja kaikki muut äänet kerätään eri lähteistä ja liitetään elokuvan ääniraidalle äänileikkausvaiheessa. Usein kuvassa näkyvä puhekin tehdään jälkiäänityksenä studiossa, jolloin kuvauksissa ei äänitetä kuin jälkituotantoa helpottava heikkolaatuinen apuääni. Näyttelijöiden liikkeestä aiheutuvat askel- ja muut niin sanotut foley- eli synkroniäänet tehdään vasta valmiiksi leikattuun kuvaan siinä näkyvien liikkeiden tahtiin.
Vihersiipikardinaali

Levinneisyys

Vihersiipikardinaalia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Sen on kuvattu olevan yleinen. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vielä vaarassa.
Līgatnen kunta

Neuvostoaikainen bunkkeri

Līgatnen kuntoutuskeskuksen alla on aikanaan salainen 2 000 neliömetrin kokoinen bunkkeri. Se oli tehty kylmän sodan aikana Latvian neuvostotasavallan johtohenkilöiden turvaksi sodan varalta. Bunkkeriin järjestetään turistikierroksia.
Kinturi (Pello)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 29 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lankojärven alueella (67.94), jonka Repojärven alueeseen (67.943) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,1 metriä mpy.
Tenderi

Tenderi eli hiilivaunu on pitkäänmatkaan eli linja-ajoon tarkoitetuissa höyryvetureissa oleva erillinen polttoaine- ja vesivaunu. Tenderin käyttö teki pitkät yhtäjaksoiset ajot mahdollisiksi, koska siihen mahtui höyryveturin käyttöaineita moninkertainen määrä veturin kiinteisiin säiliöihin verrattuna. Huomattava osa linja-ajossa käytetyistä höyryvetureista oli juuri tenderivetureita.
Kapearaiteisilla rautateillä, joilla matkat olivat lyhyempiä, veturityyppi oli hiukan harvinaisempi. Nykyisin ainoa ajokuntoinen kapearaiteinen tenderiveturi on Jokioisten Museorautatiellä ajossa oleva entinen Loviisan–Vesijärven rautatien LWR6-veturi.
Ulkomailla joihinkin tendereihin liittyy erillinen läpikäytävä, jonka avulla voidaan pysähtymättä vaihtaa miehistö pitkissä linja-ajoissa. Suomessa tätä ratkaisua ei ole käytetty. 
Halkopolttoisen höyryveturin tenderin yläreunassa oleva, metallitangoista tehty laidan korotus on nimeltään halkohäkki. Vastaava hiilipolttoisissa vetureissa oleva korotus, joka on tehty yhtenäisestä peltilevystä, on nimeltään hiililaidat.
Jean Pépin

Jean Pépin (30. maaliskuuta 1924 – 10. syyskuuta 2005) oli ranskalainen filosofi, joka oli erikoistunut antiikin filosofian historiaan. Hänen työllään on ollut suuri vaikutus erityisesti uusplatonismin tutkimuksen alalla.

Elämä ja ura

Pépin opiskeli filosofiaa ja teologiaa Toulousessa vuosina 1942–1948. Vuonna 1950 hän pääsi Centre national de la recherche scientifique'iin (CNRS), jossa hän osallistui myöhäsantiikin ja varhaiskeskiajan ajattelun tutkimustyöhön vuoteen 1986 saakka. Samaan aikaan hän opetti vuodesta 1963 École pratique des hautes études'ssa (IVe section: Sciences historiques et philologiques).
Paul Brickman

Paul Brickman (s. 23. huhtikuuta 1949) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet muistetaan parhaiten vuoden 1983 menestyskomediasta Riskibisnes. 
Brickmanin myöhempää tuotantoa on elokuva Uusi elämä edessä (1990).
Sinikka Kouvo

Aino Sinikka Kouvo (17. lokakuuta 1953 Kuusjärvi) on suomalainen arkkitehti.

Henkilöhistoria

Kouvo syntyi geologi Joel Antti Olavi Kouvon ja varanotaari Aino Pyykkösen perheeseen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1972 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1982. Kouvo perusti samana vuonna arkkitehtuuritoimiston miehensä Erkki Partasen kanssa. Kouvo on saanut muun muassa Rakennus- ja yhdyskuntasuunnitelun valtionpalkinnon 1988 ja Euro-Belgian arkkitehtuuripalkinnon 1998. Useita Kouvon yhdessä Partasen kanssa tekemiä suunnitelmia on palkittu ja lunastettu arkkitehtilpailuissa.
Koukkulammi (Ruovesi, Pourunperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 166,7 metriä mpy.
Enkeliakatemia

Enkeliakatemia on englantilaisen Annie Daltonin kirjoitama kirjasarja, joka kertoo tavallisesta tytöstä nimeltä Melanie Beeby. Hänen unelmansa on päästä tv-juontajaksi, mutta haave ei tule toteutumaan, sillä hän kuolee heti täytettyään 13 vuotta. Tv:n sijasta Melanie päätyy jokaisen teinitytön taivaaseen, jossa kuljetaan muotivaatteissa, shoppaillaan, istutaan kahviloissa ja kuunnellaan pop-musiikkia. Kaiken lisäksi taivaassa on teinienkelien koulu, enkeliakatemia, jonne Melaniekin joutuu. Hän liittyy koulun historiakerhoon ja pääsee Palvelun avustuksella käymään Maassa pelastamassa ihmisiä.
Kalevalainen jäsenkorjaus

Kalevalainen jäsenkorjaus on kansanparannusmuoto. Jäsenkorjauksessa tarkastellaan ihmisen yleistä olemusta, ryhtiä ja liikkumista. Kalevalainen jäsenkorjaus on saanut nimensä Elias Lönnrotin Kalevalan 15. luvussa kuvatun vanhan suomalaisen jäsenkorjausperinteen mukaan:
»Jos on luu luiskahtanut, siinä luuta luiskahuta.

Jos on liha liikahtanut, siinä lihaa liikahuta.

Jos on jäsen järkähtänyt, siinä jäsentä järkähytä.»

Nykyään

Nykyinen kalevalainen jäsenkorjaus on Olavi Mäkelän kehittämä mobilisaatiohoito, joka on dokumentoitu ja suojattu n. 3 vuotta kestäväksi koulutusohjelmaksi Kansanlääkintäseura ry:ssä. Lähipiiristään oppimaansa jäsenkorjaustaitoa kehittämällä Olavi Mäkelä ja Pentti Penttilä loivat perustan koulutukselleen. Jäsenkorjaus voidaan jakaa kahteen pääryhmään: mobilisaatioon perustuvat, kuten kalevalainen jäsenkorjaus, ja manipulaatioon perustuvat, muut jäsenkorjausmenetelmät.
Kalevalaista mobilisaatiohoitoa on tutkittu lääketieteen kannalta 1980-luvultä lähtien, jolloin LT Antti Hernesniemi aloitti yhteistyön Olavi Mäkelän ja Pentti Penttilän kanssa Viislopissa ja Kansanlääkintäkeskuksessa Kaustisella.
Suomessa menetelmää käyttää noin 300 koulutettua jäsenkorjaajaa ja Kuopion yliopistossa on tehty pilot-tutkimus Olavi Mäkelän ja Pentti Penttilän antamista hoidoista.
Kalevalaista jäsenkorjauskoulutusta antaa ainoastaan Kansanlääkintäseura r.y., joka on suojannut kalevalaisen jäsenkorjauksen hoito- ja koulutustoiminnan EU-tavaramerkillä .
Sasebon laivastoarsenaali

Sasebon laivastoarsenaali (jap. 佐世保海軍工廠, Sasebo kaigun kōshō) oli yksi neljästä keisarillisen Japanin laivaston tukikohdasta, joka oli varustettu telakalla.

Historia

Sasebon laivastoalue perustettiin Saseboon Nagasakiin vuonna 1886 laivaston kolmantena Japanin kotisaarten puolustuksesta vastanneista laivastoalueista. Tukikohdan perustamisen jälkeen alueelle perustettiin kuivatelakalla varustettu korjaustelakka  1889. Telakkaa täydennettiin vuoteen 1897 mennessä alusten rakentamiseen vaadituilla työpajoilla ja tarvikkeilla, jolloin varsinainen Sasebon laivastontelakka sai alkunsa ja se nimettiin Sasebon laivastoarsenaaliksi vuonna 1903. Arsenaalin perustamisesta vastasi ranskalainen insinööri Louis-Émile Bertin.
Vuonna 1913 telakalle pystytettiin 250 tonnin nosturi ja telakkaa laajennettiin suurempien sotalaivojen valmistamiseksi. Washingtonin laivastosopimuksen aiheuttaessa Maizurun laivastoarsenaalin käytöstä poiston siirtyi pääosa uusien hävittäjien ja torpedoveneiden suunnittelusta ja niiden prototyyppien testauksesta Saseboon. Telakalla myös tehtiin Akagin ja Kagan muutostyöt taistelulaivoista lentotukialuksiksi.
Toisen maailmansodan aikana telakalla työskenteli jopa 50 000 työntekijää, jotka valmistivat ja huolsivat hävittäjiä, keveitä risteilijöitä ja sukellusveneitä sekä muita laivaston vaatimia aluksia. Telakka myös korjasi taistelulaivat Yamatoa ja Musashia Tyynenmeren sodan aikana. Sasebon ja Omuran yhdessä muodostama 21. laivastoarsenaali valmisti kaikkiaan 966 lentokonetta.
Japanin antauduttua 5. syyskuuta 1945 Yhdysvaltain 5. merijalkaväkidivisioona nousi maihin Sasebossa ja kesäkuussa 1946 Yhdysvallat avasi virallisesti laivastotukikohdan (engl. United States Fleet Activities Sasebo) Sasebossa osaan aiemmasta Sasebon laivastoarsenaalista. Jäljelle jäänyt osa telakoista siirrettiin siviilien omistukseen ja alueelle perustettiin 1946 Sasebo Heavy Industries Co. Ltd.