google/wiki40b huggingface dataset:
Startopia

Pelaaminen

Startopiassa pelaajan pitää rakentaa avaruusolennoille eräänlaista hotellia avaruusalukseen. Pelaaja saa rahaa jokaisesta avaruusoliosta joka tulee sisään. Pelissä tavaraa saadaan pääasiassa ostamalla lähellä olevilta aluksilta.
Hajautettu energiantuotanto

Hajautettu energiantuotanto tarkoittaa tuotantomallia, jossa suhteellisen pienikokoiset sähkön-, lämmön- ja kylmäntuotannon laitokset ovat hajautuneena ympäri siirtoverkkoa.
Hajautetun energiantuotannon lisääntyminen muuttaa merkittävästi erityisesti sähköverkon toimintaa. Lämmön ja kylmäntuotannossa tuotantorakenne on ollutkin aina suurelta osin hajautettu.
Hajautetun energiantuotannon haasteet ovat ennen kaikkea energian laadun ja määrän hallinnassa. Hajautetussa toimintamallissa energiayhtiöiden on keskenään sovittava käytännöistä, joilla kuluttajille varmistetaan energiansaanti. Asiaan vaikuttavat myös lakimuutokset: esimerkiksi Englannissa on suunnitteilla laki, joka velvoittaa energiayhtiön maksamaan korvauksia jo kolmen minuutin katkon jälkeen.

Sähköverkko

Sähköverkkojen alusta asti teollisuusmaiden sähköverkko on tuotantomalliltaan ollut keskitetty ja usein valtakunnan laajuinen, eli lukumääräisesti verrattain vähäiset suuret voimalaitokset tuottavat valtaosan sähköstä maantieteellisesti laajaan sähköverkkoon. Sähkönkuluttujat ovat hajautuneena ympäri verkkoa ja ovat ainoastaan kuluttajia.
2000-luvulla, erityisesti niin kutsutun uusiutuvan energiantuotannon yleistyessä, myös tarve hajautetulle energiantuotannolle kasvaa. Uusiutuvan energian muodot ovat usein luonteeltaan hajautettuja se väistämättä suuresti aikariippuvaisia.
Kun ennen sähköverkko on nähty suurten voimalaitosten "yksisuuntaisena" jakeluverkkona, hajautettu energiantuotanto muuttaa sen luonnetta "monisuuntaiseksi" siirtoverkoksi. Seurauksena suuri määrä toimijoita sekä tuottaa että kuluttaa sähköä verkosta. Ongelmaksi nousee lukuisien eri toimijoiden yhteensovittaminen siten, että verkon tasapaino säilyy.

Hankkeita

European Distributed EnErgy Partnership EU-DEEP initiative –projektissa kahdeksan suurta eurooppalaista energiayhtiötä tekee yhteistyötä hajautetun energiatuotannon esteiden poistamiseksi vuosina 2004-2009. Energiayhtiöt ovat Gaz de France (Ranska), Tractebel (Belgia), Iberdrola (Espanja), RWE Energy (Saksa), Lodz Rgn Power (Puola), Electricity Authority of Cyprus, EPA Attiki (Kreikka) ja Latvenergo (Suomi). Siihen osallistuu myös useita valmistajia ja tutkimuslaitoksia. Suomesta projektiin osallistuu VTT. Projektin mukaan hajautettu energiantuotanto parantaa tehokkuutta, takaa puhtaiden energialähteiden turvallisuutta, toteuttaa kestävän kehityksen mukaista energialähteiden kehitystä, kuten uusiutuva energia ja polttokennot. Projektin tarkoitus on ehkäistä näiden tekniikoiden käyttöönoton, jakelun ja siirron esteitä ja koota hajautettu tuotanto suuriksi yksiköiksi.
Rudy Boschwitz

Rudolph Eli “Rudy” Boschwitz (s. 7. marraskuuta 1930) on poliitikko. Hän syntyi Berliinissä, Saksassa, mutta pakeni vuonna 1933 natsihallintoa juutalaisine perheineen Yhdysvaltoihin.  
Yhdysvalloissa miltei koko ikänsä elänyt Boschwitz on lakikoulutuksen saanut republikaani. 
Boschwitz istui liittovaltion senaatissa Minnesotasta vuosina 1978–1991.
Anturi

Anturi (aistin, sensori, mittalähetin) on mittalaitteen osa, jonka reagointia ympäristön kanssa, esimerkiksi sähkönjohtavuuden muutosta, käytetään avuksi fysikaalisten suureiden mittaamiseen tai kemiallisten yhdisteiden tunnistamiseen. Anturissa itsessään ei yleensä ole näyttöä tai osoitinlaitetta, vaan anturi välittää mittauksen tiedon eteenpäin mittarille tai automaatiojärjestelmälle.

Terminologiasta

Automaatiossa käytetään mittalaitteista nimitystä anturi erotukseksi käsinkäytettävistä mittareista. Mittaustekniikan pitkän historian vuoksi monella anturilla on omia nimityksiään. Anturia voidaan sanoa mittakärjeksi, rajakytkimeksi, tunnistinosaksi, filamentiksi (kemikaaliherkkä pinta), termopariksi, elektrodiksi, ilmaisimeksi ym. Termiä aistinelin käytetään biologiassa. "Anturi"-sana tulee antaa-verbistä eli anturi antaa mittasignaalin.

Mikroanturit

Mikroanturi on anturi, jonka fyysisistä dimensioista vähintään yksi on mikrometriluokkaa. Mikroanturit soveltuvat mittaamaan kaikkea mitä muutkin anturit pystyvät mittaamaan. Lisäksi mikroanturit kykenevät käsittelemään kohteita, joiden mittaamiseen tarvitaan erittäin pientä kokoa. Anturit ovat suhteellisen vanha keksintö, mutta viimeaikainen kehitys pienoiskoossa rakentamisen teknologioissa on johtanut hyvin pieniin ja kykeneviin antureihin.
Mikroelektroniikkateollisuuden kehityksen myötä syntyneitä mikrovalmistustekniikan prosesseja on käytetty jo kahden vuosikymmenen ajan mikroelektromekaanisten systeemien (MEMS) valmistuksessa. Prosessit ovat kehittyneet ja lopputuotteista on tullut poikkeuksellisen luotettavia ja suhteellisen halpoja valmistaa. Muita mikroantureiden etuja ovat niiden pieni koko, pieni massa, vähäinen tehonkulutus, kyky nopeisiin mittauksiin, herkkyys ja tarkkuus. Lisäksi mikrovalmistustekniikoilla tehtyihin antureihin voidaan jo valmistusvaiheessa helposti integroida muutakin elektroniikkaa esimerkiksi signaalin käsittelyä ja tiedon tallennusta varten. Kasvu ja kehitys alalla on ollut nopeaa. Painetta ja kiihtyvyyttä mittaavia mikroantureita myydään nykyisin vuosittain kymmeniä miljoonia.
Viime vuosina on kehitetty prosesseja, joiden avulla kyetään kasvattamaan nanomateriaaleja, joiden rakenteiden koko on molekyylitasolla. Nämä nanomateriaalit ovat osoittautuneet hyvin käyttökelpoisiksi pienissä antureissa etenkin kemiallisissa ja biologisissa sovelluksissa. Kaksidimensioiset bioanturi-matriisit, jotka tunnistavat näytteen molekyylit DNA:n tai vasta-aineiden perusteella, ovat erityisen tärkeitä. Ne ja monet muut pienet anturit mahdollistavat lähes välittömät paikalla tehtävät diagnoosit, eikä näytteitä tarvitse lähettää keskuslaboratorioon analyysia varten. Pienet anturit mahdollistavat myös diagnostisen laitteiston sijoittamisen kehon sisälle. Näillä antureilla uskotaan olevan entisestään kasvava vaikutus biolääketieteen ja kliinisen lääketieteen kehittymisessä.
Carl Edward Hellmayr

Carl Edward (Eduard) Hellmayr (29. tammikuuta 1878 Wien − 24. helmikuuta 1944 Orselina, Sveitsi) oli itävaltalainen lintutieteilijä.
Hellmayr opiskeli Wienin yliopistossa. 1903 hän liittyi Münchenin museon lintuosaston henkilökuntaan ja 1908 hänet nimitettiin osaston intendentiksi. Hän erikoistui neotrooppisen alueen lintuihin ja tutki Johann Baptist von Spixin kokoelman Brasilian linnuista. 1904–1905 hän vietti pitkiä aikoja Pariisin luonnonhistoriallisessa museossa tutustuen erityisesti Alcide d'Orbignyn Etelä-Amerikasta kerättyyn kokoelmaan. 1905 hän siirtyi kolmeksi vuodeksi Walter Rothschildin museoon Tringissä Englannissa, missä hän työskenteli Ernst Hartertin opastuksen alaisena. Münchenissä hän sai professorin arvonimen. Hän oli Baijerin lintutieteellisen seuran pääsihteeri ja seuran lehden Verhandlungenin toimittaja vuoteen 1921.
1922 Hellmayr nimitettiin Chicagon museon (Field Museum in Chicago) eläintieteen avustavaksi intendentiksi. Hänen päätehtävänsä oli toimittaa vastikään kuolleen Charles Barney Coryn aloittama Catalogue of Birds of the Americas loppuun. Tähän tehtävään hän paneutui vuosiksi. 1931 hän muutti takaisin Wieniin ja asui siellä, kunnes natsit pidättivät ja vangitsivat hänet vuonna 1938. Hellmayr sairastui ja vietti seitsemän viikkoa sairaalassa. Suhteidensa ansiosta hän kahden kuukauden päästä onnistui pääsemään pois Itävallasta ja muutti Sveitsiin, jossa asui kuolemaansa saakka. Sveitsissä hän viimeisteli teossarjaa, joka kuitenkin jäi hieman kesken.
Hellmayr oli American Ornithologists’ Unionin kunniajäsen vuodesta 1911 alkaen, ja myös British Ornithologists’ Unionin kunniajäsen. Hän julkaisi noin 160 tieteellistä artikkelia.
Hellmayrin kunniaksi on nimetty ruskojuovanapsija (Mecocerculus hellmayri), punaolkaorneero (Gyalophylax hellmayri), viitaorneero (Hellmayrea gularis), viirulakkiorneero (Cranioleuca hellmayri) ja arokirvinen (Anthus hellmayri). Hellmayr itse nimesi suuren joukon lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalliovarpusen alalajin exigua 1902.
Skriptattu kohtaus

Skriptattu kohtaus (ohjelmoitu tapahtuma/kohtaus / käsikirjoitettu tapahtuma) on videopeleissä käytetty tehokeino pelimaailman elävöittämiseksi. 
Skriptattu kohtaus laukeaa pelaajan tullessa tietylle alueelle tai tehdessä jotain, kuten painaessa vipua tai painiketta tai ampuessa vihollisen.
Skriptattu kohtaus voi olla yksinkertainen välianimaatio tai pelimaailmaan vaikuttava. Esim. pelaajan kulkiessa käytävää, voi lattia hänen altaan sortua ja pelaaja tippuu hämärään huoneeseen täynnä hirviöitä. Tai käytävän katto voi romahtaa pelaajan takana ja estää pääsyn takaisinpäin. Kohtauksien tavoitteena on lisätä immersiota ja pitää yllä pelaajan mielenkiintoa.
Half-Life-peliä pidetään arvossa juuri ennalta ohjelmoitujen kohtauksen käytön vuoksi, välianimaatioiden sijaan.
Sittemmin muutkin pelisarjat ovat ottaneet käyttöön samanlaisen tekniikan. Toisaalta skriptatut kohtaukset ovat myös herättäneet arvostelua huonon pelisuunnittelun vuoksi. Pelissä eteneminen voi pysähtyä täysin ennen kuin kohtaus laukeaa ja mahdollistaa etenemisen.
Arabia (yritys)

Historiaa

Arabia sai perustamisluvan 25. marraskuuta 1873 ruotsalaisen Rörstrandin tytäryhtiöksi. Ensimmäiset tehdasrakennukset valmistuivat vuonna 1874. Rörstrandilta tullut Gustav Herlitz toimi Arabian teknisenä johtajana vuodesta 1881 lähtien, ja osakeyhtiö Arabia Aktiefabrik perustettiin vuonna 1885. Herlitz nimitettiin toimitusjohtajaksi vuonna 1893. Pari vuotta myöhemmin yrityksen ensimmäiseksi taiteilijaksi kutsuttiin Röstrandilta Thure Öberg, joka työskenteli Arabialla kuolemaansa vuonna 1935 saakka.
Vuonna 1916 yhtiö siirtyi suomalaisomistukseen, ja toimitusjohtajaksi tuli Herlitzin poika Carl-Gustaf Herlitz, joka oli tehtävässä vuoteen 1947 ja laajensi yritystä Pohjoismaiden suurimmaksi. Vuosina 1947–1990 Arabia oli Wärtsilä Oy:n omistuksessa, joka myi sen vuonna 1990 Hackmanille. Nykyään Arabia-brändin omistaa Hackmanista irtautunut Iittala Group, joka vuonna 2007 siirtyi Fiskarsin omistukseen.
Taiteelliseksi johtajaksi vuonna 1932 nimitetty Kurt Ekholm loi Arabian taideosaston ja aloitti modernin astiamuotoilun. Yli 1 500 työntekijän Arabia oli jonkin aikaa Euroopan suurin posliinitehdas.
Kings of the City

Bändin historia

Bändin perusti Ali Bla Bla tavattuaan laulaja Danny Wilderin Busta Rhymesin kiertueella Lontoon Wembley Arenalla. Ali otti yhteyttä Dannyn kanssa vanhoihin kouluystäviinsä Richie 2 Puniin, Memari Maniin, Kokeen sekä 8bit joka esitteli Alille veljensä Royalin, josta tuli bändin rumpali. Heidän debyyttisinglensä I Try, julkaistiin 31. elokuuta 2010, joka sai tukea BBC Radio 1:lta ja BBC Radio 1Xtra:lta. He pääsivät kuuluisuuteen singlensä Listen To The Old Man (julkaistu 1. marraskuuta 2010) ja Darkness (mukana Klashnekoff) (julkaistu 11. maaliskuuta 2011), ja remix versio Darkness singlestä jonka on tehnyt Nutty P.
Bändi jatkoi uraansa julkaisemalla suurimman underground singlen Make Me Worse (julkaistu 13. heinäkuuta 2012), joka liittyi BBC Radio 1Xtran sopimukseen soittaa live-esitys Charlie Sloth Fire In The Booth:ssa. Suurin osa heidän suosiostaan on tullut Monstercatin Muzzyn avulla, kun hän remixasi heidän singlen Make Me Worse, joka sai miljoonia katselukertoja.
Bändin laulaja, Danny Wilder kuoli keuhkosyöpään 3. lokakuuta 2013 27-vuotiaana. Bändi julkaisi seuraavan julkilausuman Facebook-sivulleen: "Ensimmäistä kertaa elämässäni olen sanaton. Veljemme, ystävä, johtaja, laulaja, kitaristi, keulahahmo ja pomo, Danny Wilder, kuoli eilen aamulla. Maailma ei koskaan tule olemaan entisensä. Kunnioituksemme ja syvimmät surut ovat hänen perheensä ja rakkaidensa kanssa."

Kiertue

Seuraava cover Maverick Sabren UK single Let Me Go nuorten lähetystoiminnan SB.TV takia, bändi kutsuttiin tukemaan Sabrea hänen 2011 UK kiertueellaan.
Valehtelevat viettelijät (6. tuotantokausi)

Juoni

Kuudennen kauden alussa tytöt yrittävät selvitä A:n rakentaman ”nukkekodin” kauheuksista ja lopulta heidän pakosuunnitelmansa onnistuu. Myös Alisonin katoamispäivänä kadonnut naapurikaupungin tyttö Sara Harvey löydetään nukketalosta, jossa häntä on pidetty kaksi vuotta vankina. Sara ei pysty sopeutumaan kotielämäänsä, joten hän karkaa ja muuttaa asumaan Emilyn luo. Tytöt ovat syvästi traumatisoituneita nukkekodin tapahtumista ja heillä on vaikeuksia toipua kokemistaan kauhuista. Pian poliisi pidättää tyttöjen koulukaverin, Andrew Campbellin, epäiltynä sieppauksesta. Todisteiden puuttuessa poliisi lopulta vapauttaa Andrew’n, ja tytötkin tajuavat ettei hän olekaan A, eli Charles.
A:n henkilöllisyys herättää kysymyksiä edelleen, mutta vastaus voi löytyä vain DiLaurentisin perheestä. Ali yrittää saada isänsä kertomaan, kuka Charles on. Tämä kieltää ensin pojan olemassaolon, mutta lopulta totuus paljastuu: Jasonilla ja Alilla todella oli Charles-niminen isoveli, mutta hänet suljettiin Radleyyn lapsena yritettyään tappaa vauvaikäisen Alisonin. Hän teki itsemurhan parantolassa 16-vuotiaana. Vastausten etsiminen jatkuu siis jälleen Radleyssa. Pian tytöt alkavat kuitenkin epäillä, ettei Charles ole oikeasti kuollut.
Myöhemmin Mona palaa Rosewoodiin elossa mutta ei enää omana itsenään, ja joutuu saman tien tiukkaan poliisikuulusteluun. Hänen vanha ystävänsä Lesli joutuu epäilysten kohteeksi, mutta A-hupun alta paljastuukin lopulta joku aivan toinen – kauempaa tuttu henkilö, joka onkin silti aivan toinen kuin kaikki luulivat.
Viiden vuoden päästä viisi tyttöä kohtaavat jälleen toisensa Rosewoodissa. He ovat erossaolon aikana kokeneet iloja ja suruja kukin tahollaan, ja nyt heidän on selvittävä uudesta mysteerikuolemasta. Alin sisko Charlotte DiLaurentis (Charles/CeCe Drake/A) katoaa ja löytyy kuolleena. Ei ole varmaa, onko kyseessä murha vai itsemurha. Alison alkaa epäillä ystäviään, kunnes kuvioihin tulee uusi vainoaja.
Cirrus castellanus

Cirrus castellanus on yläpilviin kuuluva vallinharjamainen untuvapilvi. Untuvapilvien tapaan myös vallinharjauntuvapilvet esiintyvät korkealla ilmakehässä. Pilvi esiintyy untuvapilvestä lievästi nousevina tornimaisina rakenteina.
Peter Sheppard Skӕrved

Peter Sheppard Skӕrved on brittiläinen viulisti. Hän on levyttänyt muiden muassa Giuseppe Tartinin, Ludwig van Beethovenin, Anton Reichan ja Michael Tippettin teoksia. Monet säveltäjät, kuten Hans Werner Henze, Poul Ruders, David Matthews, Judith Weir ja Jörg Widmann, ovat myös säveltäneet hänelle uusia teoksia. 
Sheppard Skӕrved on saavuttanut Grammy-ehdokkuuden ja BBC Music Magazinen tunnustuksia. Hän on Royal Academy of Musicin Viotti-luennoitsija Lontoossa, ja hänestä tuli akatemian Fellow vuonna 2013. Hän on naimisissa tanskalaisen kirjailija, runoilija Malene Skӕrvedin kanssa. Hän on itsekin kirjoittanut monista aiheista, kuten victoriaanisen ajan taidemaalareista, viulunrakennuksesta, nykyaikaisesta kvartetosta ja Niccolò Paganinista.
Maxim m/1910

Maxim m/1910 (ven. 7,62 станковый пулемёт системы Максима образца 1910 года, Pulemjot Maksima obraztsa 1910 goda) oli Venäjän keisarillisen armeijan parannettu versio Maxim m/1905 -konekivääristä. Sen kehitys alkoi Venäjän–Japanin sodan tappion jälkeen Venäjällä.

Historia

Hiram Maxim kävi esittelemässä keksintöään Venäjällä vuonna 1887, mutta laihoin tuloksin, kun keisarilliselle laivastolle tilattiin ainoastaan 12 konekivääriä. Vasta vuosia myöhemmin (lähteestä riippuen 1895, 1899 tai 1901) Venäjän keisarillinen armeija tilasi ensimmäiset konekiväärit brittiläiseltä Maxim-Nordenfelt- ja saksalaiselta DWM-asetehtaalta (Deutsche Waffen- und Munitionsfabrik). Aseita käytettiin Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905. Tulan asetehdas aloitti tämän jälkeen Maximien valmistuksen Venäjällä vuonna 1905. 
Maxim m/1905 oli yleensä asennettu suuripyöräiselle, useimmiten suurella teräskilvellä varustetulle jalustalle. Osa aseen osista oli pronssisia, suurimpana ja painavimpana piipun jäähdytysvaippa. Suuripyöräinen jalusta osoittautui käytössä hankalaksi, ja itse konekivääri tarpeettoman painavaksi, mikä johti Maxim m/1910 -malliin. Maxim m/1910:ssä miltei kaikki m/1905:n pronssiosat vaihdettiin teräksisiin ja aseen massa keveni yli neljä kilogrammaa. Valmistuksessa siirtyminen vanhasta mallista uuteen tapahtui kuitenkin vähitellen – m/1910:n ratkaisevina tuntomerkkeinä pidetään uusittua lukkomekanismia ja piippuun lisättyä suujarrua. Maxim m/1910 on yleensä varustettu venäläisen eversti Aleksandr A. Sokolovin suunnittelemalla, Vickers-Maximin prototyyppiin perustuvalla pienipyöräisellä jalustalla. Vuonna 1915 käyttöön otettiin myös Sokolov-jalustaa muistuttava, kevyempi Koleshnikov-jalusta, mutta sitä valmistettiin vain pieni erä. Vuodesta 1931 käyttöön otettiin M/31 (Vladimirov) -yleisjalusta, jota voitiin käyttää myös ilmatorjuntajalustana, mutta sitäkin valmistettiin suhteellisen vähän.
Venäjän sisällissodan aikana vuosina 1917–1922 Maxim m/1910 -konekivääreitä asennettiin usein hevoskärryihin. Yhdistelmä tuli tunnetuksi nimellä tatšanka.

Käyttö Suomessa

Suomen sisällissodan seurauksena Suomen perustettavalle armeijalle oli jäänyt yhteensä noin 600 m/1905:tä ja m/1910:tä venäläisiltä joukoilta ja kansanvaltuuskunnalta. Suomen armeijan niille antama nimike oli m/09, myös Sokolov-jalustalle annettiin sama nimike, joten m/1905 tai m/1910 Sokolov-jalustalla oli nimikkeeltään konekivääri M/09-09. 
1920-luvulla m/1910:tä hankittiin vielä satoja lisää. Suurimmat erä olivat Puolasta vuonna 1924 ostetut 405 ja Italiasta vuonna 1926 ostetut 100 konekivääriä. Lisäksi talvisodan aikaan tuhat Maximia saatiin sotasaaliina puna-armeijalta.
Tunturikallioinen

Ulkonäkö ja koko

Kasvin korkeus on vain 5–15 senttimetriä. Hennon varren latvassa on yksi mykerö, joka voi olla jopa 3 cm:n läpimittainen. Tunturikallioisen lähilajeja ovat sopulinkallioinen (Erigeron borealis) ja tummakallioinen (Erigeron humilis).

Elinympäristö

Tunturikallioinen kasvaa tunturipaljakalla, varsinkin kosteilla paikoilla.

Levinneisyys

Tunturikallioinen on levinneisyydeltään arktis-alpiininen. Skandinaviassa se kasvaa Kölivuoristossa. Suomen puolelle levinneisyysalue ulottuu vain Enontekiöllä ja Utsjoella.
Tihvinän selänne

Tihvinän selänne (ven. Ти́хвинская гряда́, Tihvinskaja grjada) on kumpuileva ylänkö Laatokan kaakkoispuolella Novgorodin ja Leningradin alueilla Venäjällä. Sen korkeimmat kohdat ovat selänteen lounaisosassa (280 metriä merenpinnasta).
Selänteellä on bauksiitti-, tulenkestävän saven ja lasihiekkaesiintymiä. Se on etupäässä metsän peittämä.
Puhtaat purjeet

20 suosikkia - Puhtaat purjeet on Rexin vuonna 2002 julkaistu kokoelmalevy. Levy on osa Warner Music Finlandin 20 suosikkia kokoelmalevysarjaa.
Rosa Was Here

Juoni

Kolmattatoista syntymäpäiväänsä lähestyvä Rosa herää eräänä aamuna maailmaan, josta kaikki yli 13-vuotiaat ovat kadonneet. Hän tajuaa, että sama kohtalo uhkaa häntäkin ja viettää viimeiset päivänsä ystäviensä kanssa kaikkia rajoja rikkoen, ilman aikuisten valvontaa.

Tuotanto

Rosa Was Here oli yksi vuosina 1990–1996 nuorille elokuvan­tekijöille suunnatun Sparraus­rinki-tuki­ohjelman puitteissa valmistuneesta kahdestatoista elokuvasta. Tukihankkeessa olivat mukana Suomen elokuvasäätiö, Audiovisuaalisen viestintäkulttuurin edistämiskeskus (AVEK), Yleisradio ja MTV3.

Vastaanotto

Elokuva palkittiin Tampereen kansainvälisten lyhytelokuva­festivaaleilla (Risto Jarva -palkinto) ja Oulun kansainvälisillä lasten- ja nuorten­elokuvien festivaaleilla marraskuussa 1993, jossa se sai myös ensiesityksensä.
Rosa Was Here on esitetty Yleisradion tv-kanavilla 1994, 1999, 2007, 2012 ja 2018.
Afrodite, dea dell’amore

Juoni

Eletään vuotta 67 aaj. Korintin käskynhaltija Antigonus ryhtyy keisari Neroa miellyttääkseen rakentamaan kanavaa Korintin kannaksen läpi. Rakennustyötä varten hän nostaa veroja ja lisää kansan kärsimyksiä. Antigonus suunnittelee myös suurta temppeliä, jonka Afrodite-patsasta tekemään kutsutaan kuuluisa kuvanveistäjä Demetrius. Tämä ottaa mallikseen kunnianhimoisen orjan Dialan, joka rakastuu kuvanveistäjään ja viettelee samaan aikaan myös Antigonoksen. Demetrius puolestaan rakastuu toiseen orjatyttöön Lernaan, joka on harras kristitty. Ruton uhatessa kaupunkia Antigonus syyttää kristittyjä ja määrää heidät teloitettavaksi. Lernan mukana vankilaan joutuu myös Demetrius, joka kääntyy kristinuskoon. Rooman armeija puuttuu tapahtumiin ja rakastavaiset saavat toisensa.

Tuotanto

Afrodite, dea dell’amore on kuvattu Schermiscope-laajakangastekniikalla Ferraniacolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on aiheeltaan samankaltainen kuin Giorgio Rivaltan aiemmin valmistunut Afrodite, rakkauden jumalatar (La venere di Cheronea, 1957), jossa kuvanveistäjä myös etsii mallia Afrodite-patsaalleen.
Elokuva on melko isolla budjetilla tehty pukudraama, joka perustuu lähinnä dialogiin ja sisältää vain vähän toimintaa. Sen valttina on nimekäs näyttelijäkaarti, josta erottuvat erityisesti psykologisesti kompleksia roistoa esittävä Ivo Garrani sekä seksikäs vuoden 1954 Miss Ranska Irène Tunc. Muita tunnettuja nimiä ovat apuohjaajina toimineet Sergio Leone ja Romolo Guerrieri. Elokuvan uskonnolliset ainekset vaikuttavat päälleliimatuilta.

DVD-julkaisut

Afrodite, dea dell’amore on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisen DVD:nä, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan. Pahasti leikelty yhdysvaltalainen tv-kopio on teknisestikin surkea.
Kreikkalainen kirjaimisto

Diakriittiset merkit

Kreikkalaisen kirjaimiston kirjainten yhteydessä, useimmiten vokaalien päällä, käytetään useita diakriittisiä merkkejä eli tarkkeita. Nykykreikassa käytetään nykyisin niin kutsuttua monotonista ortografiaa, jossa on kaksi tarketta, akuuttiaksentti ja treema. Aiemmin käytettiin polytonista ortografiaa, johon kuului useita erilaisia aksentti-, henkos- yms. merkkejä.

Siirtokirjoitus

Kreikkalaisia kirjaimia nykykreikkalaisesta tekstistä latinaistettaessa noudatetaan suomenkielisissä teksteissä nykyisin suosituksen mukaan kreikkalaista standardia ELOT 743. Sitä käytetään erityisesti paikannimiin, johon se on myös YK:n suositus, ja henkilönnimiin. Tätä suositusta noudatettaessa nimien latinaistus osin poikkeaa suomen äänne- ja oikeinkirjoitusjärjestelmään mukautetuista transkriboinneista.
Aiemmin suomenkielisissä teksteissä on käytetty suomalaista standardia SFS 5807. Se pohjautuu saksalaiseen standardiin DIN 31 634 ja osin eroaa kansainvälisestä standardista ISO 843. SFS 5807 sisältää nykykreikan transkribointisääntöjen lisäksi translitterointisäännöt etenkin muinaiskreikkaa varten, ja muinaiskreikan osalta ohjeistus on edelleen käytössä.

Unicode

Unicode-standardissa kreikkalaisen kirjaimiston merkit ovat koodeilla U+0370–U+03FF (kreikka ja kopti) ja U+1F00–U+1FFF (laajennettu kreikka).
Carlos Manuel Escribano Subías

Carlos Manuel Escribano Subías (s. 15. elokuuta 1964 Carballo) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Zaragozan arkkihiippakuntaan Elías Yanes Alvarez 14. heinäkuuta 1996. Hänet nimitettiin Teruel y Albarracínin hiippakunnan johtoon 20. heinäkuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio María Rouco Varela, jota avustivat Renzo Fratini ja Elías Yanes Alvarez.
Saint-Jeannet

Saint-Jeannet on Ranskan kunta kaakkoisessa Alpes-Maritimes-departementissa Provence-Alpit-Rivieran hallintoalueella. Vuoristoinen kunta sijaitsee Ranskan Rivieran sisäosissa parikymmentä kilometriä Nizzasta luoteeseen ja muutama kilometri Vencesta koilliseen.
Yli 400 metrin korkeudessa sijaitsevan Saint-Jeannet’n kylän yläpuolelle kohoaa kaksi korkeaa kalliorinnettä, Baou de Saint-Jeannet ja Baou de Gaude. Kylä on saanut nimensä suojeluspyhimyksestään Johannes Kastajasta. Vuonna 2015 kunnassa oli 4 071 asukasta. Väkimäärä on nelinkertaistunut 1960-luvun alusta, jolloin asukkaita oli tuhatkunta.
Saint-Jeannet kuuluu 16 Nizzan lähellä sijaitsevan vuoristokylän matkailureittiin Route des Villages Perchés. Reitin muut kylät ovat Aspremont, Carros, Castagniers, Coaraze, Colomars, Duranus, Èze, Falicon, La Gaude, Lantosque, Levens, La Roquette-sur-Var, Saint-Blaise, Tourrette-Levens ja Utelle.