google/wiki40b huggingface dataset:
Tytti Suojanen

Tytti Suojanen (s. 1969 Turku) on suomalainen tekniseen viestintään erikoistunut tutkija ja yliopistonlehtori. =

Koulutus ja työura

Suojanen on kouluttautunut ja tehnyt työuransa Tampereen yliopistossa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1997, pääaineenaan käännöstiede. Hän työskenteli useita vuosia projektitutkijana ja suoritti lisensiaatin tutkinnon teknisen viestinnän aihepiiristä vuonna 2000. Vuodesta 2003 Suojanen on vakituisesti vastannut teknisen viestinnän opetuksesta Tampereen yliopistossa. Suojanen väitteli vuonna 2018. 
Suojanen on myös työskennellyt freelance-kääntäjänä työkielinään suomi ja englanti. Hän on harjoittanut pioneeritutkimusta teknisen viestinnän alalla ja toiminut  teknisen viestinnän ja käännöstieteen rajapinnoilla. Suojasen työ on tuonut myös kansainvälistä tunnustusta suomalaiselle teknisen viestinnän koulutukselle.

Tutkimus- ja opetustyö

Suojasen tutkimusintresseihin kuuluvat teknisen viestinnän historia, käyttöohje genrenä, minimalismi, käytettävyys ja käyttäjäkeskeinen kääntäminen. Hänen väitöskirjansa (2018) käsittelee käyttäjien ja kirjoittajien vuorovaikutusta suomalaisessa teknisessä dokumentaatiossa vuodesta 1945 vuoteen 1995 ja käyttöohjegenren muutosta osana suomalaista yhteiskuntaa ja kielenkäyttöä. Teos on ensimmäinen suomenkielinen teknisen viestinnän alaan kuuluva väitöskirja. Kaisa Koskisen ja Tiina Tuomisen kanssa Suojanen on luonut käyttäjäkeskeisen kääntämisen mallin. 
Vuonna 1997 Tampereen yliopistossa käynnistyi Suojasen suunnittelema ja luotsaama teknisen viestinnän erikoistumisopintokokonaisuus. Teknisen viestinnän opinnoissa  avainasemassa ovat työelämälähtöisyys ja yritysyhteistyö. Suojanen on merkittävällä tavalla luonut ja ylläpitänyt yrityshteistyön ja työharjoitteluiden mahdollistavaa sidosryhmäverkostoa. Teknisen viestinnän erikoistumisopinnot on vuoteen 2019 mennessä suorittanut noin 350 opiskelijaa.

Tunnustukset

Vuonna 2015 Tytti Suojanen sai arvostetun TCEurope Honours Award -palkinnon tunnustuksena teknisen viestinnän hyväksi tekemästään työstä.
Vuonna 2016 Suojanen sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin tunnustuksena teknisen viestinnän tutkimuksen ja opetuksen parissa tekemästään merkittävästä työstä.
INFRA (videopeli)

Pelaaminen

Peli on ensimmäisestä persoonasta kuvattu seikkailu. Pelissä ratkotaan etenemistä rajoittavia pulmia sekä kerätään muistiinpanoja ja valokuvia.

Arvioita

Brash Games antoi pelille arvion 7/10 arvostelussaan.
Muropaketti antoi pelille 2/5 arvostelussaan, kritisoiden ääninäyttelyä, ohjeistuksen puutetta ja paristojen keräilyä. Peliin on myöhemmin julkaistu päivitys joka parantaa ääninäyttelyn tasoa. 
Pelit-lehti antoi pelille 82/100 pistettä arvostelussaan ja kutsui peliä "hiomattomaksi, mutta tunnelmalliseksi retkeksi heitteille jätetyn infrastruktuurin maailmaan".
DuckTales 2

Juoni

Pelissä Roope matkustaa Niagaran putouksille, Bermudan kolmioon, Muhun, Egyptiin ja Skotlantiin. Jokaisessa paikassa on yksi kartanpala ja välipomo. Kun kaikki viisi välipomoa on voitettu, olipa kadonnut aarre hankittu tai ei, Kulta-Into Pii kidnappaa Tepan. Tätä tapausta seuraa lopputaistelu, joka lopettaa pelin.
Kummilapsitoiminta

Kummilapsitoiminta on avustustapa, jolla tuetaan kehitysmaiden lapsia. Kummi voi olla yksittäinen ihminen, perhe, koululuokka, seurakunta, yhteisö tai yritys. Kummisuhde on määräaikainen, ja usein sen tarkoitus on kestää koulunkäynnin loppuun saakka tai kun lapsi alkaa tulla toimeen itsenäisesti. 
Kummit rahoittavat yleensä lasten koulunkäyntiä, mutta myös terveydenhoitoa ja lapsen turvallista kasvua. Yksittäisen lapsen sijaista tuki voidaan kohdentaa kyläyhteisölle tai esimerkiksi koululle tai lastenkodille. 
Kummitoiminta on avustustapa, jossa auttajan ja autettavan suhde on henkilökohtainen. Kummit saavat säännöllisesti tietoa kummilastensa koulunkäynnistä ja muista kuulumisista henkilökohtaisten kirjeiden tai järjestöjen kiertokirjeiden välityksellä. Kummimaksut maksetaan säännöllisesti, esimerkiksi kuukausittain tai vuosittain. Kuukausiavustus on 20–25 eurosta ylöspäin. Kummitoimintajärjestöillä on yhteiset eettiset ohjeet toiminnalle.
Heikki Ojansuu

Heikki Ojansuu (26. heinäkuuta 1873 Tyrvää – 18. tammikuuta 1923) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän toimi muun muassa Turun yliopiston ensimmäisenä suomen kielen ja sen sukukielten professorina.
Heikki Ojansuu julkaisi väitöskirjansa ”Suomen lounaismurteiden äännehistoria. Vokaalioppi. Descendentti esitys” vuonna 1901.
Ojansuu oli Helsingin yliopiston suomen kielen ja kirjallisuuden dosentti vuodesta 1903, kolme lukukautta E. N. Setälän viransijainen suomen kielen ja kirjallisuuden professorina ja suomalaisen filologian apulainen (apulaisprofessori) vuodesta 1914. Lisäksi hän oli muun muassa Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettaja vuosina 1908–1919.
Vuonna 1921 Ojansuu nimitettiin Turun yliopiston ensimmäiseksi suomen ja sen sukukielten professoriksi.
Ojansuu kirjoitti toistakymmentä tieteellistä teosta sekä melkein kaksisataa julkaistua artikkelia. Hän tutki erityisesti suomen murteita, vanhinta kirjasuomea, nimistöä, lainasanoja sekä karjalan ja viron kieliä. Ojansuu teki monia laajoja tutkimusmatkoja ja keräsi Etelä-Virosta ja Pohjois-Latviasta mittavat kokoelmat, jotka jäivät julkaisematta.
Tyrvääläissyntyinen Ojansuu kokosi 22-vuotiaana vuonna 1895 lähes 14 000 sanan sanaluettelon ”Tyrvään murteen sanakirja”. Sanakirja julkaistiin selityksillä ja esimerkeillä täydennettynä kahdessa osassa vuosina 2008 ja 2009. 1353-sivuinen teos on yksi laajimmista paikallismurteen sanakirjoista Suomessa.
Heikki Ojansuu oli Arvo Ylpön serkku. Arvo Ylpön sisko Ilta oli Ojansuun vaimo. Ilta ja Heikki Ojansuun tytär Kaija (s. 1916) oli naimisissa poliitikko ja pankinjohtaja Tuure Junnilan kanssa.
Guo Moruo

Guo Moruo (kiin. 郭沫若; 1892 – 12. kesäkuuta 1978) oli kiinalainen runoilija, kirjailija, historioitsija, arkeologi ja poliitikko. Hän toimi Kiinan tiedeakatemian puheenjohtajana vuodesta 1949 kuolemaansa.  
Guolle myönnettiin vuonna 1951 Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto. 
Guo oli maansa kommunistisen puolueen merkittävä jäsen. Hän osallistui vuonna 1927 Nanchangin kansannousuun, jonka epäonnistuttua hän pysyi paossa Japanissa aina vuoteen 1937. 
Guo koki vainoa kulttuurivallankumouksen yhteydessä vuonna 1966. Hän kuitenkin sai jälleen poliittista vaikutusvaltaa päästyään vuonna 1969 Kiinan kommunistipuolueen keskuskomiteaan.
Nonparelli

Nonparelli on leivonnaisten ja jäätelön päällä käytettävä koristelusirote, joka koostuu pienistä pallomaisista värjätyistä sokerirakeista. Sitä käytetään useiden jälkiruokien, kuten jäätelöiden, vanukkaiden tai donitsien kanssa.
Nonparelli valmistetaan sokerista, tärkkelyksestä ja elintarvikeväreistä.
Nonparelli eroaa strösselistä pyöryliäisen ulkomuotonsa vuoksi.
Mark Murphy

Mark Howe Murphy (14. maaliskuuta 1932 Syracuse, New York, Yhdysvallat – 22. lokakuuta 2015 Englewood, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. Hän teki 40 albumia, myös suomalaisen jazz-yhtyeen Five Corners Quintetin kanssa ja esiintyi vuonna 2005 yhtyeen kanssa Flow-festivaalilla. Hänen esikoislevynsä oli vuonna 1956 ilmestynyt Meet Mark Murphy. Down Beatin lukijat äänestivät hänet useita kertoja vuoden parhaaksi mieslaulajaksi.
Winterin maalitehdas

Winterin maalitehdas oli Tampereella vuosina 1907-1992 toiminut maalitehdas. Tehtaan perustivat Daniel Winter ja Rudolf Winter vuonna 1907. Toiminta siirtyi Tammelasta Epilään vuonna 1909. Enimmillään työntekijöitä oli 1960-luvulla yli 300. Yhtiö siirtyi Oy Lohja Ab:n omistukseen 1981. Vuonna 1986 liiketoiminta myytiin edelleen Teknos Oy:lle. Toiminta Epilässä loppui vuonna 1992. Alue kaavoitettiin asuinalueeksi.
Sini Helminen

Sini Helminen (s. 1987 Hollola) on suomalainen kirjailija. Päivätyönään Helminen toimii kirjastonhoitajana ja kirjavinkkarina Helsingin kaupunginkirjastossa.
Helminen on valmistunut Helsingin yliopistosta kirjallisuustieteen maisteriksi. Hän on käynyt Lahden Yhteiskoulun lukion.
Helminen on kirjoittanut neliosaisen nuortenkirjasarjan Väkiveriset. Teokset ammentavat suomalaisesta kansanperinteestä, ja ne ovat tyylilajiltaan reaalifantasiaa.
Piemontiitti

Piemontiitti eli piedmontiitti on silikaattimineraaleihin, tarkemmin sanoen sorosilikaatteihin kuuluva mineraali. Sen nimi tulee Italian Piedmont-nimisestä alueesta. Se kuuluu samaan mineraaliryhmään epidootin kanssa. Kemiallinen kaava on Ca₂(AlMnFe)₃Si₃O₁₂(OH).

Esiintyminen

Piedmontiittia esiintyy metamorfisissa ja mangaanipitoisissa kivilajeissa sekä hydrotermisissä juonissa. Sitä on löydetty Italiasta, Ranskasta, Japanista, Australiasta, Yhdysvalloista ja Marokosta.
Harriet Walter

Harriet Mary Walter (s. 24. syyskuuta 1950 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä.

Ura

Walter opiskeli Cranbourne Chase Schoolissa ja London Academy of Music and Dramatic Artissa. Opiskelujen jälkeen hän näytteli kiertävissä teattereissa kuten Joint Stock touring theatre companyssa ja Paines Plough companyssa sekä Duke's Playhousessa, Lancasterissa.
Walter on työskennellyt useasti uransa aikana Royal Shakespeare Companyssa ja näytellyt monissa muissa teatterirooleissa sekä muun muassa elokuvissa Järki ja tunteet, Babel ja Sovitus.
Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 1954

Vuoden 1954 telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut käytiin Italian Roomassa 28.–1. heinäkuuta. 
Miesten ja naisten telinevoimistelussa ensimmäisen kerran MM-kisoihin osallistuneet Neuvostoliiton joukkueet olivat erittäin vakuuttavia. Neuvostoliiton miehet ottivat 6-ottelussa peräti seitsemän ensimmäistä sijaa. Suomen miesten joukkue oli uusiutunut sitten Helsingin olympialaisten. Puolet oli uusia suomalaisnimiä näissä kisoissa.
Akebono Taro

Akebono Taro (曙 太郎, s. 8. toukokuuta 1969), alun perin Chad Haakeo Rowan, on entinen sumopainija. Havaijilla syntynyt Akebono oli ensimmäinen ulkomaalainen, joka saavutti suurmestarin eli yokozunan arvon. Hänen aktiiviuransa kesti vuodesta 1988 vuoteen 2001.
Akebono on yksi kaikkien aikojen pisimpiä ja painavimpia sumopainijoita. Hän on 204 senttiä pitkä ja painoi ottelukunnossa 230 kiloa. Akebonon kamppailu japanilaisia veljeksiä Takanohanaa ja Wakanohanaa vastaan kasvatti sumon suosiota 1990-luvulla.
Alec McCowen

Alec McCowen (26. toukokuuta 1925 Tunbridge Wells, Kent – 6. helmikuuta 2017) oli brittiläinen näyttelijä. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa ja saavutti suurimmat menestyksensä näytelmissä, muun muassa William Shakespearen rooleissa.
McCowen teki Lontoon-debyyttinsä vuonna 1950, ja ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai vuonna 1953. Tunnettuja myöhempiä rooleja oli elokuvissa Frenzy (1972) ja Älä kieltäydy kahdesti (1983).
McCowenia ehdotettiin Tony- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi.
C shell

Komentokieli

Tulkin komentokieli vastaa lähemmin C-kielen syntaksia kuin Bourne shellin:
Bourne shell:
#!/bin/shif [ $days -gt 365 ]then
   echo This is over a year.
fi
C shell:
#!/bin/cshif ( $days > 365 ) then   echo This is over a year.
endif
Fernanda Montenegro

Fernanda Montenegro (s. 16. lokakuuta 1929) on brasilialainen näyttelijä. Hän on luonut menestyksekkään uran niin elokuvissa kuin televisiossa ja teatterissakin. Hän voitti esiintymisellään elokuvassa Central do Brasil (1998) Hopeisen karhun ja pääsi ehdolle Oscar-palkinnon saajaksi.
Tshuapa

Tshuapa on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Boende. Vuoden 2005 perustuslakiin kirjatussa hallinnonuudistuksessa se erotettiin Equateurin maakunnasta. Sen pinta-ala on 132 940 neliökilometriä.
San Franciscon kaapeliraitiotie

Historia

1900-luvun alussa järjestelmään kuului 23 linjaa. Vuoden 1906 maanjäristyksessä lähes koko järjestelmä vaunuineen päivineen tuhoutui. Maanjäristyksen jälkeen suurin osa linjoista korvattiin tavanomaisin raitiovaunuin. Vuonna 1912 jäljellä oli kahdeksan kaapeliraitiolinjaa, joiden reiteillä oli niin jyrkkiä mäkiä, etteivät tavanomaiset vaunut selviytyneet niistä.
1920- ja 1930-luvuilla lakkautettiin vielä kolme linjaa, koska bussit kykenivät selviytymään jyrkemmistä mäistä kuin raitiovaunut. Jäljellä oli kaksi kunnallista linjaa ja kolme yksityistä linjaa. Vuonna 1947 pormestari ehdotti kunnallisten linjojen lakkauttamista, mutta sai vastaansa kansanliikkeen. Kansanliikkeen painostuksesta linjojen kohtalosta järjestettiin kansanäänestys, jossa 76 prosenttia äänestäjistä kannatti linjojen säilyttämistä, ja näin linjat pelastuivat.
Yksityiset linjat suljettiin vuonna 1951 yrityksen varojen puutteen takia. Kaupunki osti linjat ja avasi ne uudelleen, mutta niiden korvaamista bussein ryhdyttiin suunnittelemaan, sillä kansanäänestys koski vain niitä kahta linjaa, jotka kaupunki omisti äänestyksen aikaan. Lopputuloksena yksityisistä linjoista säilytettiin nykyinen California Street -linja ja kunnallisista linjoista Powell–Mason-linja. Nykyinen Powell–Hyde-linja muodostettiin yhdistämällä osia toisesta kunnallisesta linjasta ja yhdestä yksityisistä linjoista. Näin linjasto sai nykyisen muotonsa.
Vuoteen 1979 mennessä järjestelmä oli todella kulunut, sillä osaa siitä ei ollut korjattu kertaakaan sitten vuoden 1906 maanjäristyksen. Järjestelmä suljettiin vaarallisena ja sitä korjattiin seitsemän kuukauden ajan. Vuonna 1982 järjestelmä suljettiin uudelleen täydellistä radan, kaapelikoneiston ja vaunujen peruskorjausta varten ja avattiin uudelleen kesäkuussa 1984. Peruskorjaus maksoi 60 miljoonaa dollaria, nykyrahassa noin 120 miljoonaa euroa.
Passion Pit

Nimi

Yhtye sai nimensä Variety-lehden slangisanakirjasta, jonka mukaan fraasi “passion pit” tarkoittaa drive-in-elokuvateatteria.

Perustaminen

Angelakos kirjoitti ensimmäiset Passion Pitin kappaleet ystävänpäivälahjaksi silloiselle tyttöystävälleen. Nämä kappaleet löysivät myöhemmin tiensä Chunk of Change -EP:lle. Angelakosin pidettyä Bostonissa sooloesiintymisen kannettavalla tietokoneella ja mikrofonilla Ian Hultquist lähestyi häntä yhdessä soittamisen merkeissä. He perustivat yhtyeen johon kuuluivat Angelakos, Hultquist, Ayad Al Adhamy, Thom Plasse (basso) ja Adam Todd Lavinsky (rummut). Jeff Apruzzese ja Nate Donmoyer korvasivat Plassen ja Lavinskyn yhtyeen saatua levytyssopimuksen Frenchkiss-yhtiöltä vuonna 2008.

Chunk of Change (2007-2008)

Debyytti-EP Chunk of Change julkaistiin syyskuun 16. päivä 2008. Neljän aiemmin kirjoitetun kappaleen lisäksi EP:llä olivat kappaleet ”Sleepyhead” ja ”Better Things”. Pitchfork Media listasi Sleepyheadin musiikkivideon yhdeksi vuoden 2008 40 parhaista musiikkivideoista. Sleepyhead on ollut paljon käytössä erilaisissa mediakampanjoissa ja mainoksissa. Näihin kuuluvat muun muassa Top Gear –mainokset Australiassa, Palm Pixi –mainokset, PSP Canada –mainokset sekä LittleBigPlanet 2 –mainokset. Kappaletta tarjottiin ilmaiseksi iTunesissa vuonna 2009 Manners-levyn markkinoinnin yhteydessä.

Manners (2009-)

Yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi, Manners, julkaistiin toukokuussa 2009. Singlet ”The Reeling” ja ”Little Secrets” menestyivät hyvin listoilla. Passion Pit kiersi Muse-yhtyeen kanssa  Yhdysvalloissa syksyllä 2010. Tämän jälkeen yhtye toimi Campus Consciousness Tour –kiertueen keulakuvana. Kaksiviikkoinen kiertue vieraili 12 kampuksella tavoitteenaan edistää ympäristöystävällisiä elämäntyylejä.
Helena Bonham Carterin filmografia

Tämä on luettelo Helena Bonham Carterin filmografiasta, teatteri- ja radioesiintymisistä.
Werner Seelenbinder

Urheilu-ura

Werner Seelenbinder saavutti urallaan yhteensä kuusi Saksan mestaruutta vuosina 1933–1941. Kansainvälisissä kilpailuissa hänen saavutuksiinsa kuuluvat muun muassa kultamitalit vuoden 1925 työläisolympialaissa sekä Spartakiadeissa 1928. EM-pronssia Seelenbinder voitti vuonna 1937 Pariisissa ja 1938 Tallinnassa. Olympialaisiin hän osallistui vuonna 1936 Berliinissä sijoittuen 87 kg:n sarjassa neljänneksi.
Suomessa Seelenbinder vieraili vuonna 1927, jolloin hän osallistui Helsingissä TUL:n liittojuhlien painikilpailuun ja sijoittui Jussi Juholan voittamassa 82,5 kg:n sarjassa kolmanneksi.

Aktivismi

Marxilaisuudesta kiinnostunut Seelenbinder liittyi Saksan kommunistisen puolueen KPD:n jäseneksi ensimmäisen Moskovan matkansa jälkeen vuonna 1928. Natsien vuonna 1932 tapahtuneen valtaannousun jälkeen sekä KPD että työläisurheiluseurat kiellettiin ja Seelenbinder alkoi toimimaan maanalaisessa Robert Uhrigin johtamassa vastarintaliikkeessä. Painimista hän jatkoi laillisena pysyneessä urheiluseurassa. Vuonna 1933 hän kieltäytyi tekemästä natsitervehdystä Saksan mestaruuskilpailuiden palkintojenjaon yhteydessä ja sai 16 kuukauden kilpailukiellon.
Berliinin olympialaisiin Seelenbinder sai osallistua vain koska natsit pitivät häntä varmana mitalistina. Seelenbinder aikoi itse aluksi boikotoida kisoja, mutta osallistui lopulta tuttaviensa suostuttelemana. Hänen tarkoituksenaan oli jälleen kieltäytyä tekemästä natsitervehdystä ja esittää sen sijaan palkintokorokkeella jokin rivo käsimerkki, mutta suunnitelma epäonnistui Seelenbinderin jäätyä neljänneksi. 
Seelenbinder toimi vastarintaliikkeessä muun muassa kuriirina, koska hän huippu-urheilijan ominaisuudessa pystyi matkustamaan tavallisia kansalaisia vapaammin ja käymään jopa ulkomailla. Seelenbinder pidätettiin helmikuussa 1942 yhdessä 65 muun vastarintaliikkeen aktiivin kanssa. Seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana hän oli vangittuna yhteensä yhdeksällä eri keskitysleirillä. Seelenbinder mestattiin kirveellä Brandenburg-Gördenin vankilassa lokakuussa 1942.

Muistaminen

Werner Seelenbinderin tuhkauurna haudattiin sodan jälkeen heinäkuussa 1945 Berliiniin hänen entisen seuransa kentälle ja samalla se nimettiin Seelenbinderin mukaan. Nimi kuitenkin vaihdettiin vuonna 1949, kun kylmän sodan aikana ei pidetty sopivana, että Länsi-Berliinin puolelle jäänyt stadion kantoi kommunistin nimeä. Neuköllnin alueella sijaitseva stadion nimettiin jälleen Werner Seelenbinder -stadioniksi vuonna 2004 hän syntymänsä 100-vuotisjuhlan kunniaksi. DDR:ssä Seelenbinderin muistoa kunnioitettiin nimeämällä hänen mukaansa useita urheilulaitoksia, kouluja ja katuja sekä muun muassa yksi rahtilaiva.
Saksan urheilun Hall of Fameen Seelenbinder valittiin vuonna 2008.
Antoine Balpêtré

Antoine Balpêtré (3. toukokuuta 1898 Lyon – 28. maaliskuuta 1963 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi yli 50:ssä elokuvassa vuosina 1933–1963. Elokuvia, joissa hänet nähdään, ovat muiden muassa Korppi (1943), Syntisten saari (1950), Oikeus on tapahtunut (1950), Hiipivät askeleet (1952), Ennen vedenpaisumusta (1954), Musta kansio (1955) ja I vampiri (1956).
Arja Karhuvaara

Arja Sisko Kaarina Karhuvaara (o.s. Ahola, s. 7. elokuuta 1954 Kärkölä) on Helsingin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2004 ja kokoomuksen entinen kansanedustaja (2007–2011).
Karhuvaara valittiin eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa Helsingin vaalipiiristä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2011 vaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Varsinaiselta ammatiltaan Karhuvaara on fysioterapiayrittäjä. Koulutukseltaan hän on yo-merkonomi ja fysioterapeutti. Karhuvaara on ollut muun muassa Vanhusten hyvinvointi ry:n varapuheenjohtaja. Hän on Suomi-yhtiön edustajiston jäsen.
Los Angelesin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Los Angelesin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Angelorum in California) on katolisen kirkon hiippakunta, jonka aluetta ovat Los Angelesin piirikunta, Venturan piirikunta ja Santa Barbaran piirikunta Kaliforniassa. Noin viidellä miljoonalla jäsenellä se on Yhdysvaltain suurin hiippakunta. Sen katedraali on vuonna 2002 valmistunut Cathedral of Our Lady of the Angels ja arkkipiispa kardinaali Roger Mahony.

Seksiskandaalit

Hiippakunta on sitoutunut maksamaan 500 miljoonaa dollaria seksuaalisen hyväksikäytön uhreille. Hiippakunnan hallintorakennus joudutaan myymään oikeudenkäynneistä ja korvauksista aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi.
Jalmari Finne

Finnen elämä ja ura

Jalmari Finnen vanhemmat olivat kirjakauppias J. Gustaf Adolf Finne ja Vilhelmina Westerling. Finnen lapsuudessa hänen perheensä piti kauppaa Kangasalan keskustassa. 1885 perhe muutti Helsinkiin. Finne pääsi ylioppilaaksi 1894 Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta. Näyttelijä Olga Poppius ja taiteilija, opettaja Hilkka Finne olivat Jalmari Finnen sisaria.
Finne toimi ohjaajana Suomalaisessa Teatterissa 1896–1903 ja johtajana ensin Kansallisteatterissa 1903–1904 ja sitten Viipurin Maaseututeatterissa 1904–1907 ja uudelleen 1913–1914. Tämän jälkeen hän jatkoi vapaana kirjailijana. Finnen kahdeksanosainen lastenkirjasarja hullunkurisesta Kiljusen herrasväestä ilmestyi vuosina 1914–1925. Sen lisäksi hän kirjoitti muita romaaneja ja näytelmiä. Finnen suomennoksiin kuuluu esimerkiksi Maurice Maeterlinckin ja Maurice Leblancin romaaneja ranskan kielestä, Zacharias Topeliuksen libretto Fredrik Paciuksen oopperaan Kung Karls Jakt sekä Richard Wagnerin oopperalibretto Valkyyria saksan kielestä. Historioitsijana hänen suuri saavutuksensa oli aloittaa Suomen asutuksen yleisluettelo. Finne harrasti myös sukututkimusta, grafologiaa, säveltämistä ja sanoittamista.
Finne kuoli 63-vuotiaana tammikuussa 1938. Hänet on haudattu synnyinpitäjänsä Kangasalan hautausmaalle.
Finnen muistelmateos Ihmeellinen seikkailu. Ihmisiä, elämyksiä, mietteitä ilmestyi postuumisti 1939. Omaelämäkerraksi tarkoitettu käsikirjoitus jäi kirjailijalta keskeneräiseksi hänen kuollessaan, ja valmiiksi sen toimitti Yrjö Kivimies. Valitut teokset julkaistiin vuonna 1957 yksiniteisenä. Se sisältää romaanit Nuijasota I–II ja Sysmäläinen.
Vuonna 1940 aloitti toimintansa Jalmari Finnen säätiö, jonka perustamisesta Finne oli määrännyt testamentissaan. Säätiön tehtävä on "jatkaa Jalmari Finnen elämäntyötä erityisesti historian tutkimuksen alalla". Se on myös jakanut apurahoja vuodesta 1965 alkaen.
Finnen kunniaksi on nimetty Pirkanmaan Plättä, kotimaiselle nuortenkirjalle vuosittain myönnettävä palkinto. Ensimmäisenä palkinnon sai Anni Polva teoksestaan Tiinakin ratsastaa vuonna 1975. Palkinto on saanut nimensä Kiljusen perheen kuopuksen Plätän mukaan.

Finnen teosten filmatisointeja

1921 – Kiljusen pojat koulussa (ohjaus Jalmari Finne, lyhytelokuva; opettajan roolissa Joel Rinne)

1938 – Sysmäläinen (ohjaus Valentin Vaala; samannimisen romaanin (1910) pohjalta)

1939 – Rakuuna Kalle Kollola (ohjaus Kalle Kaarna; näytelmän Rakas univormu (1932) pohjalta)

1951 – Pitkäjärveläiset (ohjaus Wilho Ilmari; samannimisen näytelmän (1923) pohjalta)

1981 – Kiljusen herrasväki (ohjaus Matti Kuortti)
Igor Ivanov

Igor Sergejevitš Ivanov (ven. И́горь Серге́евич Ивано́в, s. 23. syyskuuta 1945) oli Venäjän federaation ulkoministerinä 1998–2004 Jevgeni Primakovin jälkeen ja 2004–2007 Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteeri.
Ivanovin isä on venäläinen ja äiti georgialainen. Hän valmistui 1969 Moskovan Maurice Thorezin mukaan nimetystä kieli-instituutissa. Hän meni 1973 ulkoministeriön palvelukseen ja vietti vuosikymmenen Espanjassa. Hän palasi Neuvostoliittoon 1983 ja työskenteli ministeriössä, kunnes 1991 nimitettiin Venäjän Espanjan suurlähettilääksi. Hänestä tuli apulaisulkoministeri 1994 ja ulkoministeri 1998. Vuonna 2004 ulkoministeriksi tuli Sergei Lavrov ja Ivanov nimitettiin kansallisen turvallisuusneuvoston johtoon.
Ivanov vastusti ulkoministerinä NATO:n hyökkäystä Jugoslaviaan ja Yhdysvaltain Irakin sotaa. Hän välitti Eduard Ševardnadzen ja opposition välejä Georgian vallankumouksessa 2003. Hän on sovitellut Iranin ydinkriisiä. Ivanovin johdolla Venäjän linja Iranin suhteen myös tiukentui ja lähestyi Yhdysvaltain linjaa. Hän ilmoitti erostaan heinäkuussa 2007.
Kristiinankaupungin markkinat

Kristiinankaupungin markkinat ovat Pohjanmaalla Kristiinankaupungissa järjestettäviä markkinoita. 
Nykyään Kristiinankaupungissa pidetään neljät markkinat vuosittain. Niistä merkittävimmät ovat vuodesta 1783 lähtien Mikkelinpäivänä järjestetyt Mikkelinmarkkinat sekä heinäkuiset kesämarkkinat. Vuonna 1969 ensimmäisen kerran järjestetyt kesämarkkinat ovat yksi Suomen suosituimpia markkinatapahtumia. Kolmen päivän aikana niillä vierailee yli 60 000 kävijää. Vuoden 2012 markkinoiden avaajana toimi ministeri Carl Haglund ja niille odotettiin jopa 70 000 henkeä. 
Kaksi muuta Kristiinankaupungin vuosittaista markkinapäivää ovat vuonna 2016 ensimmäisen kerran järjestetyt Kevätmarkkinat sekä syyskuun ensimmäisenä lauantaina järjestettävät Wanhanajan toripäivät. 
Kevätmarkkinat korvasi Kynttilänpäivän talvimarkkinat, jotka pidettiin viimeisen kerran vuonna 2015.