Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)

Taustaa

Tove Janssonin ensimmäinen Muumi-kirja Muumit ja suuri tuhotulva (1945) sai jatkoa vuonna 1946, kun Muumipeikko ja pyrstötähti, johon elokuva perustuu, julkaistiin. Teoksen alkuperäinen nimi oli Kometjakten, ja se julkaistiin suomeksi vuonna 1955. Jansson teki kirjaan kuitenkin myöhemmin muutoksia, ja vuonna 1968 julkaistiin muunneltu versio Kometen kommer. Eroja versioiden välillä oli muun muassa silkkiapinan vaihtuminen kissaan. Kissa esiintyy myös elokuvassa.
Japanilais-suomalais-hollantilaisena yhteistyönä tehtiin animaatiosarjaa Muumilaakson tarinoita 1990-luvun alussa. Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuva tehtiin sarjan jälkeen, mutta sen tapahtumat sijoittuvat kronologisesti ennen sarjan tapahtumia. Elokuva on ensimmäinen kokoillan Muumi-elokuva.
Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvan ohjasi myös animaatiosarjan ohjannut japanilainen Hiroshi Saito, ja suomennoksen ohjaajana toimi Tiina Harpf. Suomennoksesta ja sovituksesta vastasi Jertta Ratia-Kähönen. Elokuvan ideoivat Tove Janssonin kirjan pohjalta hänen veljensä Lars Jansson sekä Dennis Livson. Tuottajana toimi Dennis Livson, joka tuotti myös Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan, ja suomennoksen tuottajana oli Päivi Moore. Keskeisimmät tekijät olivat kaikki samoja kuin televisiosarjassa.

Juoni

Muumiperhe on asettunut asumaan Muumilaaksoon, ja Muumipappa rakentaa joen yli siltaa. Muumipeikko lähtee Nipsun ja Pikku Myyn kanssa rannalle, jossa Nipsu löytää luolan ja Muumipeikko merenpohjasta helmen. Filosofiksi esittäytyvä Piisamirotta saapuu sateisena iltana Muumitaloon ja kertoo menettäneensä kotinsa Muumipapan rakentaman sillan takia. Hän kertoo kummallisista aavistuksistaan. Seuraavana aamuna sade on lakannut, mutta kaikki on mustana avaruudesta laskeutuneen noen takia. Piisamirotta ennustaa katastrofin kohtaavan koko maapalloa.
Muumipeikko, Pikku Myy ja Nipsu kuulevat Yksinäisillä vuorilla sijaitsevasta tähtitornista ja lähtevät sinne ottamaan tulevasta katastrofista selvää. Matkalla vuorille he tutustuvat Nuuskamuikkuseen, joka kertoo heille pyrstötähdestä. Nuuskamuikkunen lähtee heidän mukaansa tähtitornille.
Matkalla tähtitornille Nipsu pelastuu jättiläisliskon kynsistä rotkosta, joka on täynnä granaatteja. Jatkessaan matkaa seurue löytää vuorenrinteestä kultaisen nilkkarenkaan. Nuuskamuikkunen kertoo Muumipeikolle Niiskuneidistä ja Niiskusta, jotka ovat Muumipeikon näköisiä, ja myös matkalla tähtitorniin. Nilkkarengas kuuluu hänen mukaansa Niiskuneidille.
Tähtitornilla nelikko saa kuulla tähtitieteilijöiltä, että pyrstötähti putoaa Muumilaaksoon kahden päivän päästä. He kuulevat myös Niiskuneidin käyneen tähtitornissa. Kaveruksille tulee kiire palata takaisin kotiin.
Paluumatkalla seurue pelastaa Niiskuneidin angosturalta, valtavalta lihansyöjäkasvilta. Niiskuneiti ja Niisku liittyvät heidän matkaansa. Seurue saapuu meren rantaan, mutta meri on kadonnut. Niinpä he kävelevät korkeilla puujaloilla entisessä merenpohjassa. Nipsu löytää vanhan laivanhylyn luota kultaisen tikarin. Muumipeikko ja Nuuskamuikkunen joutuvat vaaraan hylyn sisällä, kun siellä oleva mustekala hyökkää heidän kimppuunsa. He pelastuvat Niiskuneidin löytämän peilin avulla.
Lähestyessään kotia he näkevät Muumilaakson väen pakenevan pyrstötähteä. Pyörremyrsky lähenee, ja kaverukset kohtaavat postimerkkeilijä-Hemulin, joka on huolissaan vain postimerkkiensä kohtalosta. Jouduttuaan pyörremyrskyyn he matkaavat Muumitalolle tuulessa lentävällä teltalla. Yläilmoissa Hemuli pudottaa postimerkkikansionsa ja hyppää sen perään, pudottaen myös Muumipeikon. Kaksikko leijailee Hemulin mekon helmoilla, ja he pelastuvat.
Muumitalossa Muumimamma leipoo kakkua Muumipeikolle, sillä on hänen syntymäpäivänsä. Muumimamma ja Muumipappa ovat huolissaan lapsista, kunnes Piisamirotta kertoo nähneensä näiden palaavan. Muumipeikko esittelee vanhemmilleen uudet ystävänsä, ja Muumimamma kertoo Hemulille pyörremyrskyn tuomasta postimerkkikansiosta, joka osoittautuu Hemulin kansioksi.
Joukkio päättää lähteä turvaan Nipsun löytämään luolaan. Matkalla luolaan kakkua kantava Nipsu huomaa pienen kissan, lähtee antamaan sille kakkupalaa ja jättää kakun kannon päälle. Muumimamma huomaa Nipsun kadonneen, mutta kakku otetaan mukaan. Joukko asettuu luolaan, jonne myös Piisamirotta ilmaantuu, vaikka aiemmin väitti ettei ollut kiinnostunut pelastautumisesta. Kakku katoaa, ja sitä etsitään joukolla, kunnes Pikku Myy tajuaa Piisamirotan istuneen kakun päälle. Pyrstötähden iskeytymisen laskettu aika lähestyy, mutta Nipsu puuttuu. Muumipeikko ja Nuuskamuikkunen lähtevät etsimään häntä. He löytävät kävelykykynsä menettäneen Nipsun ja kissan, ja kantavat nämä turvaan luolaan.
Lopulta pyrstötähti ei törmääkään maahan, vaan ohittaa täpärästi Muumilaakson. Kaikki ovat pelastuneet ja kadonnut merikin tulee takaisin.

Julkaisu

Elokuva sai ensi-iltansa Japanissa 8. elokuuta 1992 ja Suomessa 2. huhtikuuta 1993. Japanin ensi-illan päivämäärä 8. elokuuta eroaa vain päivällä kirjassa ja elokuvassa mainitusta pyrstötähden iskeytymispäivämäärästä. Muumipeikko ja pyrstötähti oli vuonna 1993 seitsemänneksi katsotuin elokuva Suomessa 166 738 katsojalla. Kaikkiaan elokuva keräsi Suomessa 176 413 katsojaa.
Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä.
Alkuperäinen suomalainen DVD-julkaisu sisältää suomeksi puhutun version lisäksi ruotsinkielisen version, sekä suomenkielisen version saamenkielisellä tekstityksellä. Vuonna 2012  VL-Media teki elokuvalle uudet painokset, joka myös sisältää suomeksi puhutun version lisäksi ruotsinkielisen version, sekä suomenkielisen version saamenkielisellä tekstityksellä. Vuonna 2018 elokuva julkaistiin uudelleen DVD:llä digitaalisesti restauroituna versiona. Elokuvaa ei ole äänitetty uudelleen suomeksi kuten Muumilaakson tarinoita -sarjalle tehtiin vuonna 2017, joten myös uusi DVD-julkaisu sisältää alkuperäisen suomenkielisen version elokuvasta. Aiemmista DVD-julkaisuista poiketen uusi julkaisu ei tosin sisällä muita kielivaihtoehtoja tai tekstityksiä.

Musiikki

Elokuvan alkuperäisen, japaninkielisen version taustamusiikin on säveltänyt Sumio Shiratori. Se käsittää lähes pelkästään Shiratorin televisiosarjaan Muumilaakson tarinoita säveltämiä taustamusiikkikappaleita uudelleenkäytettyinä. Kokonaan uutta ovat ainoastaan alku- ja loppulaulut ”Shiawase No Morugaane” ja ”Kono Sora e, Tsutaetai”, jotka esittää Sumio Shiratorin vaimo, laulaja Emiko Shiratori. 
Elokuvasta Japanin ulkopuolella esitetty versio sisältää kuitenkin kokonaan toisen taustamusiikin, jonka on säveltänyt Pierre Kartner, eli sama henkilö, joka teki myös Muumilaakson tarinoiden Japanin ulkopuolella käytetyt tunnuslaulut. Kartnerin musiikki on useissa kohtauksissa tunnelmaltaan täysin toisenlainen kuin Shiratorin.
Kartnerin säveltämä taustamusiikki sisältää kolme laulua, jotka esittää suomeksi Benny Törnroos, Muumilaakson tarinoiden tunnuslaulujen esittäjä. Elokuvan alkutekstien aikana soi kappale ”Muumien kaunis maa”. Nipsun granaattirotkokohtauksessa soi taustalla osa kappaleesta ”Rohkeus voittaa”, ja elokuvan päättää ”Jo taivas sineen pukeutuu”. Ruotsinkielisessä versiossa loppulaulu alkaa soida jo Muumipeikon herätessä luolassa, mutta suomenkielisessä versiossa vasta siinä kohtaa, kun Muumipeikko ja Nuuskamuikkunen huomaavat kalliolla meren tulevan takaisin. Benny Törnroos toimi myös ruotsinkielisten musiikkien laulajana.

Erot kirjan ja elokuvan välillä

Elokuvasta on jätetty pois joitain kirjassa esiintyviä kohtia, muun muassa kohtaukset joissa Muumipeikko ystävineen käy tanssiaisissa ja kaupassa. Pikku Myy taas ei esiinny kirjassa, mutta hänet lisättiin elokuvaan.
Myös pienempiä eroja on: esimerkiksi kirjassa seurue lentää teltan sijasta postimerkkeilijä-Hemulin hameella, elokuvassa kuitenkin Muumipeikko myöhemmin lentää hameella. Kirjassa he tapaavat lisäksi perhosia keräävän Hemulin ja joutuvat kondorikotkan hyökkäyksen kohteeksi.