google/wiki40b huggingface dataset:
Eeva Kilpi

Kirjallinen tuotanto

Kilven mukaan hänen tuotannossaan erottuu kolme pääteemaa: evakkokarjalaisuus, ihmissuhteet ja luonto. Evakkokarjalaisuutta hän on käsitellyt muun muassa romaaneissaan Elämä edestakaisin (1964), Elämän evakkona (1983) sekä novellikokoelmassa Noidanlukko (1959). Omaelämäkerralliset muistelmaromaanit Talvisodan aika (1989), Välirauha, ikävöinnin aika (1990) ja Jatkosodan aika (1993) sijoittuvat Hiitolaan, Kolkontaipaleelle, Vuoksenniskalle ja Imatralle. Hänen teoksensa Rajattomuuden aika (2001) on kertomus hänen varhaislapsuudestaan Karjalassa ennen sotia. Kaikissa näissä teoksissa on pohdintaa siitä, mitä on ollut Karjalan menetys ja mitä on unelma sen takaisin saamisesta.
Luonnolla on keskeinen asema lähes kaikissa Kilven kirjoissa ja runoudessa. Novellikokoelma Kuolema ja nuori rakastaja (1986), Häätanhu (1973) ja Naisen päiväkirja (1978) kertovat kaikki ihmisen tai tarkemmin sanottuna naisen suhteesta luontoon jä elämän kiertokulkuun. Kaikissa kirjoissa keski-ikäinen nainen asuu yksin keväästä syksyyn mökissä metsän keskellä ja tarkkailee luonnon rytmiä, kasvua, kukoistusta ja kuolemaa, kuten Kilpikin kesäpaikassa Etelä-Savossa. Välillä naisen kokonaisvaltaisessa luontoon samaistumisen kuvauksessa on mystiikan piirteitä. Kilpi käsittelee teoksissaan myös ihmisen vastuuta luonnosta. Hän on myös itse aktiivinen ympäristönsuojelija.
Feminismi on myös tärkeä teema Kilven tuotannossa. Hänen feminisminsä ei ole teoreettista tai ohjelmallista vaan pikemminkin empaattista ja käytännön sanelemaa. Kilpi kuvaa naisia, jotka pyrkivät itsenäisyyteen miesten ja rahan hallitsemassa maailmassa. Poikkeuksellisen eroottinen naiskuvaus on kirjassa Tamara (1972), joka kertoo seksuaalisesti aktiivisen naisen ja vammaisen miehen suhteesta.
Jouko Nivarpää

Jouko Nivarpää (sukunimi vuoteen 1954 Lempinen, 1927 Ähtäri – 2011) oli suomalainen taidemaalari.
Nivarpään vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Erkki ja Signe Lempinen. Nivarpää vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Pälkäneellä jossa hänen vanhempansa olivat opettajina Laitikkalan koululla. Hän opiskeli aluksi jonkin aikaa Kajaanin opettajaseminaarissa mutta aloitti sitten taideopinnot opiskellen Helsingissä Vapaassa taidekoulussa ja sen jälkeen Suomen Taideakatemian koulussa josta hän valmistui 1950. 
Kuhmoisissa vuodesta 1956 asunut Nivarpää tunnettiin muun muassa muotokuvamaalarina. Hän toimi myös 19 vuoden ajan Kuhmoisten yläasteen ja lukion kuvaamataidonopettajana. 
Jouko Nivarpää oli naimisissa taidemaalari ja opettaja Raili Nivarpään (1930–2011) kanssa.
Entiteetti

Entiteetti (lat. entitas) on kirjaimellisesti tulkittuna sama kuin olio (lat. ens, oleva). Entiteettiä on käytetty myös oliota yleisempänä käsitteenä, jonka ajatellaan sisältävän olioiden lisäksi muun muassa oliojoukot ja olioiden ominaisuudet. Tällöin käsite soveltuisi kaikkeen, minkä olemassaolo oletetaan jossain ontologiassa. Entiteetin olemassaolon ei tarvitse olla aineellista. Esimerkiksi lukuja voidaan sanoa aritmeettisiksi entiteeteiksi.

Teoreettiset entiteetit

Teoreettisilla entiteeteillä tarkoitetaan havaitsemattomia entiteettejä, joihin tieteellisissä teorioissa esiintyvät teoreettiset termit viittaavat. Esimerkkejä tällaisista teoreettisista termeistä ovat ”elektroni” ja ”kvantti”. Tieteellisen realismin mukaan teoreettisia entiteettejä on olemassa, instrumentalismin mukaan niitä ei tarvitse ottaa ontologisesti vakavasti.

Poliittiset entiteetit

Bosnia ja Hertsegovinan valtio muodostuu kahdesta poliittisesta entiteetistä, Bosnia ja Hertsegovinan federaatiosta ja Serbitasavallasta, jotka siis eivät ole sanan varsinaisessa merkityksessä osavaltiota, valtioita, jne.
Myllylampi (Alavus)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,7 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,5 metriä mpy.
O. M. Reuter

Odo Morannal Reuter (28. huhtikuuta 1850 Turku – 2. syyskuuta 1913 Turku) oli suomalainen eläintieteen professori, hyönteistutkija ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkejä O.R., Peregrinus ja -r-R-r.

Henkilöhistoria

Reuterin vanhemmat olivat rehtori Edvin Titus Feodor Reuter ja Aline Procopé. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta vuonna 1867 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873 ja lisensiaatiksi 1876. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1877. Reuter teki tutkimusmatkoja muun muassa muihin Pohjoismaihin, Ranskaan, Skotlantiin sekä Shetland- ja Orkneysaarille. Reuter oli erityisesti nivelkärsäkkäiden asiantuntija. Hän toimi Helsingin yliopiston eläintieteen dosenttina 1877–1882 ja eläintieteen henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1882–1910. Reuter oli useiden ulkomaisten hyönteistieteellisten seurojen ja yhdistysten jäsen ja kunniajäsen. Hän toimi Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana vuosina 1884–1885.
Reuterin puoliso oli Maria Sofia Dahlman (s. 1869), metsänhoitaja Allan Einar Reuter (s. 1889) oli heidän poikansa.

Julkaisuja

Tieteellisten julkaisujen lisäksi Reuter julkaisi myös yhdeksän runokokoelmaa ja kirjoitti muun muassa matkakirjoja ja -oppaita.
Hafiz al-Assad

Varhaiset vuodet

Al-Assad syntyi Qardahassa Länsi-Syyriassa. Vuonna 1946 eli 16-vuotiaana hän liittyi Baath-puolueseen. Hänen perheellään ei ollut varaa lähettää al-Assadia yliopistoon. Al-Assad meni opiskelemaan Syyrian sotilasakatemiaan. Hän sai korkeimman sotilaallisen koulutuksen. Hän näytti kyvykkyytensä, ja hänet lähetettiin koulutukseen Neuvostoarmeijaan ja sieltä palattuaan hän lähti Egyptiin. Al-Assad vastusti Syyrian ja Egyptin liittoa muodostaa Yhdistynyt Arabitasavalta. Kairon tukikohdassa hän työskenteli muiden upseerien kanssa tavoitteena estää maiden yhdistäminen. Hän palasi kuitenkin Syyriaan vuonna 1961. Baath-puolueen vasemmistosiiven ryhmien koalition voimistumistuminen tapahtui Syyriassa 1960-luvun alussa. Al-Assad valittiin Syyrian ilmavoimien komentajaksi vuonna 1964. Syyriaa johti virallisesti sunnimuslimi Amin al-Hafiz, mutta nuorten alawiittien ryhmä Baath-puolueesta, johon al-Assad kuului, vaati muutosta.

Nousu valtaan

Baath-puolue suoritti vallankaappauksen ja poisti muut puolueet vallasta vuonna 1966. Al-Assadista tuli puolustusministeri samana vuonna. Baath-puolue toteutti aggressiivista ulkopolitiikkaa ja nopeaa sosiaalista uudistamista. Syyrian sotilaallinen tappio Kuuden päivän sodassa vuonna 1967 aiheutti ongelmia hallituksessa. Al-Assad teki vallankaappauksen puolueessa vuonna 1970. Puolue puhdistettiin, sen entiset johtajat Nuruldin al-Atasi ja Salah Jadid vangittiin ja al-Asadille uskolliset henkilöt säilyttivät asemansa puoluebyrokratiassa.

Syyrian johtajana

Al-Assad otti kovan linjan Israelia vastaan ja Syyrian sotavoimat osallistuivat Jom kippur -sotaan Israelia vastaan vuonna 1973. Al-Assad lähetti sotilaita sisällissotaan Libanonissa vuonna 1976. Hän toteutti monia sosiaalisia uudistuksia ja rakennushankkeita, erityisesti Thauran pato Eufrat-joessa. Pato on rakennettu Neuvostoliiton tuella, Syyrian sähköntuotannon turvaamiseksi.
Syyria meni Beirutiin turvaamaan järjestystä vuonna 1987. Al-Assad lievensi politiikkaansa Israelia kohtaan 1990-luvun puolivälissä ja otti osaa Israelin ja palestiinalaisten välisiin rauhanneuvotteluihin. Syyria hyväksyi kansainvälisen liittouman sotavoimien järjestämisen Irakia vastaan Persianlahden sodassa vuonna 1991.
Al-Assad hallitsi maataan kuolemaansa vuoteen 2000 asti. Hän sai sydänkohtauksen keskustellessaan Libanonin presidentin Émile Lahoudin kanssa puhelimessa. Hafiz oli suunnitellut poikansa, Basil al-Assadin olevan seuraajansa, mutta Basil kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1994. Hafiz al-Assad on haudattu yhdessä poikansa kanssa mausoleumiin kotikaupunkiinsa Qardahaan.
Hietikkosarakirva

Koko ja ulkonäkö

Laji on muiden Iziphya-suvun kirvojen tapaan ulkonäöltään muunteleva. Siivettömät aikuiset ovat keltaisia tai vihertävänkeltaisia ja niiden selkäpuolella on tummanharmaata kuviointia. Tyypillisesti kuviointi muodostaa tumman laikkuparin keskiruumiiseen ja tumman kaaren vaharauhasputkien välille, mutta joskus lähes koko eläimen selkäpuoli voi olla musta. Siivellisillä yksilöillä on tumma laikku takaruumiin selkäpuolella sekä laajat tummentumat siipisuonten ympärillä. Ruumiin pituus on 1,4–2,1 mm.
Uusimmissa lähteissä lähilajeiksi manittujen Iziphya maculatan, Iziphya austriacan ja Iziphya oettingeniin katsotaan olevan samaa lajia hietikkosarakirvan kanssa. Joka tapauksessa I. austriaca ja I. oettingenii ovat ilmeisesti sama laji. Hyvin pienet ulkonäköerot I. austriaca/oettingenii -lajin ja hietikkosarakirvan välillä voivat johtua erosta ravintokasvissa ja elinympäristössä.

Levinneisyys

Hietikkosarakirvan levinneisyys ulottuu Euroopasta Iraniin ja Kazakstaniin. Suomessa sitä on tavattu vain Ahvenanmaalta ja Uudenmaan rannikolta. Jos I austriaca on samaa lajia, esiintymiä on huomattavasti laajemmalla alueella aina Lappia myöten.

Elinympäristö ja elintavat

Hietikkosarakirva elää kuivilla, hiekkapohjaisilla mailla, kuten dyynirannoilla ja aroilla. I. austriaca/oettingenii suosii kosteampia elinympäristöjä. Häirittynä kirvat hyppäävät pois kasvilta. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 laji katsottiin erittäin uhanalaiseksi, kun vuonna 2000 se oli silmälläpidettävä. Lajia uhkaa Itämeren hietikkorantojen kuluminen.

Ravintokasvit

Hietikkosarakirvan ravintokasvi on etenkin hietikkosara (Carex arenaria), mutta se on myös tavattu muilta saroilta (Carex). Mikäli I. austriaca on samaa lajia, ravintokasvi on myös harmaasara (Carex canescens), ja mikäli I. maculata on samaa lajia, ravintokasveihin kuuluu myös sormiheinä (Cynodon dactylon).
Joe Gomez

Seurajoukkueura

Gomezin kasvattajaseura on Charlton Athletic. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueen paidassa Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa kaudella 2014−2015. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua. Kesäkuussa 2015 Valioliigan Liverpool FC ilmoitti tehneensä sopimuksen Gomezin kanssa.
Gomez pelasi debyyttikaudellaan Liverpoolin viisi ensimmäistä valioliigaottelua ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Lokakuussa hän sai ristisidevamman, joka piti hänet koko loppukauden sivussa. Ennen kauden 2016−2017 alkua saamansa akillesjännevamman vuoksi hän toipui pelikuntoon vasta marraskuussa. Hän pelasi kauden aikana ykkösjoukkueessa vain kolme FA Cupin ottelua.
Gomez pelasi kaudella 2017−2018 kaikkiaan 23 valioliigaottelua. Hän pelasi viisi ottelua myös Mestarien liigassa. Tappiollisen loppuottelun aikaan hän kärsi nilkkavammasta. Seuraavalla kaudella hän pelasi vakiokokoonpanossa joulukuun alkuun asti, minkä jälkeen joutui olemaan nilkkaleikkauksen vuoksi sivussa huhtikuun loppupuolelle saakka. Valioliigassa hän pelasi kauden aikana 16 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksässä ottelussa. Voittoisassa loppuottelussa Tottenhamia vastaan hän tuli kentälle hetki ennen pelin loppua.

Maajoukkueura

Gomez voitti Englannin joukkueen kanssa kultaa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuista Maltalta 2014 pelaten täydet minuutit Englannin jokaisessa ottelussa. Gomez nimettiin myös turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Hän on pelannut myös Englannin alle 16-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi maaottelussa Saksaa vastaan marraskuussa 2017.
Roamer

Roamer Watch Co. SA on vuonna 1888 perustettu itsenäinen sveitsiläinen luksuskelloja valmistava yritys.

Historia

Roamerin perusti sveitsiläinen Fritz Meyer vuonna 1888 Solothurnin kaupungissa. Se keskittyi aluksi valmistavaan mekaanisten kellojen koneistoja ja sylintereitä.  Vuonna 1904 Meyer alkoi valmistaa kokonaisia kelloja. Vuonna 1905 Meyer alkoi tehdä yhteistyötä kelloseppä Johann Studelin kanssa ja yrityksen nimeksi tuli Meyer and Studeli. 
Vuoteen 1923 mennessä tuotanto oli kasvanut miljoonaan kelloon. Laadukkaimmat kellot myytiin Roamer-nimellä, ja muut Medana- ja Meda-nimisinä. Vuonna 1945 yhtiö avasi New Yorkiin toimiston ja vuonna 1952 Meyer and Studeli -nimi muutettiin virallisesti Roamer Watch Co. SA:ksi.
Vuonna 1955 Roamer patentoi vesitiiviin anfibiokellonsa, josta tuli kaupallinen menestys. Roamer toi ensimmäiset kvartsikellonsa markkinoille vuonna 1972. Vuonna 2003 Roamer alkoi jälleen valmistaa mekaanisia kelloja.
Jukka Järvinen

Yksityiselämä

Järvinen on lopettanut alkoholin käytön 13. syyskuuta 1998 ja tullut uskoon. Hän toimi pitkään päihdetyöntekijänä Helsingin vieraskodissa. Työnsä ohessa hän opiskeli sosionomiksi valmistuen loppuvuodesta 2017. Järvinen on seurustellut vuoden 2016 helmikuusta lähtien musiikkipedagogin ja laulaja Reeta Viljamaan kanssa ja heillä on vapunpäivänä 2018 syntynyt Toivo Armas Angelo Järvinen -niminen poika. He asuvat avoliitossa Helsingin Käpylässä ja heidän on määrä avioitua kesällä 2019. Järvisellä on ennestään aiemmasta liitostaan 2001 syntynyt Veera-niminen tytär.
Tuurajärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Pukalan valuma-alueella (35.39), jonka Kielikänjärven valuma-alueeseen (35.394) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,8 metriä mpy.
Pasi Nurminen

Pelaajaura

Pelaajauransa Nurminen aloitti Lahden Reippaan riveissä. Ensimmäiset kokemukset SM-liigasta hän sai Reippaan paidassa kaudella 1993–1994, vaikkakaan ei päässyt pelaamaan vielä tässä vaiheessa. Reippaan pudottua SM-liigasta jatkoi Nurminen pelaamista I-divisioonassa. Kaudella 1995–1996 Imatran Ketterässä Nurminen pelasi ensimmäisen kautensa ykkösmaalivahtina aikuisten sarjoissa. Seuraavilla kahdella kaudella Pelicansissa Nurminen oli I-divisioonan parhaita maalivahteja ja tämä huomattiin HPK:ssa.
Nurminen siirtyi pelaamaan SM-liigaa kaudeksi 1998–1999 HPK:n riveihin. Hyvin menneen kauden jälkeen hän siirtyi kuitenkin pääkaupunkiseudulle Jokereiden riveihin. Jokeri-kausilla Nurminen sai useita tunnustuksia pelaamisestaan, kuten esimerkiksi Urpo Ylönen -palkinnon kaudella 1999–2000. Samalla kaudella Jokerit saavutti SM-hopeaa. Nurminen nousi myös maajoukkueeseen ja oli Suomen ykkösmaalivahti Saksan MM-kisoissa 2001.
Nurminen pelasi Jokereiden riveissä kaksi kautta ennen siirtymistään NHL-joukkue Atlanta Thrashersiin. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan hän pelasi enimmäkseen AHL-joukkue Chicago Wolvesissa, jossa saavutti sarjan mestaruuden, Calder Cupin. Nurminen saavutti ensimmäisenä suomalaisena ykkösmaalivahdin aseman NHL:ssä kaudella 2002–2003, syrjäytettyään Milan Hnilickan. Tämä saavutus osaltaan raivasi tietä tuleville muille suomalaisvahdeille. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Nurminen pelasi Euroopassa Pelicansissa ja Malmössä. Nurmisen ura päättyi kauden 2005–2006 harjoituspeleissä saatuun polvivammaan.

Valmennusura

Nurminen toimi osaomistamansa Pelicansin apulais- ja maalivahtivalmentajana vuosina 2005–2012 Hannu Aravirran, Mika Toivolan ja Kai Suikkasen päävalmentajakausilla. Nurminen toimi Suomen maajoukkueen maalivahtivalmentajana MM-kisoissa 2011 ja 2012. Kaudella 2012–2013 Nurminen toimi Petri Matikaisen apuvalmentajana KHL-seura Avangard Omskissa. Molemmat erotettiin toisen sopimuskauden alussa, heikon alkukauden jälkeen. Joulukuussa 2013 Nurminen liittyi Tomek Valtosen johtamaan Jokereiden valmennusryhmään. Maaliskuussa 2015 Pelicans tiedotti palkanneensa Petri Matikaisen päävalmentajakseen ja Pasi Nurmisen kakkosvalmentajaksi.

Kommentaattorina

Nurminen nähtiin asiantuntijakommentaattorina kaudella 2005–2006 Nelosen ja Canal+:n TimeOut-ohjelmassa. Pasi Nurminen toimi myös asiantuntijakommentaattorina Ylen lähetyksissä Sveitsin 2009 Jääkiekon MM-kisoissa, Vancouverin talviolympialaisissa sekä MM-kisoissa Saksassa 2010. Nurminen on ollut MM-kisojen vakiokommentaattori myös lähetysten siirryttyä MTV3-kanaville.
C++03

C++03 on C++ ohjelmointikielen ISO-standardiversio ISO/IEC 14882:2003. Standardi korvasi aiemman version C++98.
C++03 sisältää enimmäkseen korjauksia ja parantaa kielen yhdenmukaisuutta ja siirrettävyyttä. C++11 on korvannut tämän version standardista.
C++03 sisälsi korjauksen std::vector määrittelyyn, jonka mukaan elementtien käyttämä muistialue on oltava jatkuva (joka takaa yhteensopivuuden perinteisempien taulukoiden kanssa).
T-luokka (sukellusvene)

Suunnittelu ja hankinta

Vuoden 1930 Lontoon laivastokokouksen asettamat rajoitukset ja Britannian hallituksen tiukka talouspolitiikka olivat pakottaneet hankkimaan pienempiä ja edullisempia sukellusveneitä korvaamaan vanhentuneet L-luokan veneet ja epäonnistuneina pidetyt O-, P- ja R-luokkien veneet.

Triton-luokka

Luokan suunnitteluperustana oli 42 vuorokauden partiointi kyky millä tahansa maailman meristä. Suunniteltu alus oli Amiraliteetin satulatyyppinen pultatulla 0.5" teräslevyin toteutulla painerungolla, mikä mahdollisti 100 metrin sukellussyvyyden. Runko oli jaettu kuuteen vesitiiviiseen osastoon. Polttoainesäiliöt olivat sisäisissä tankeissa.

Group II

Syyskuun alussa vuonna 1939 ainoastaan kolme Triton-luokan venettä oli palveluksessa. Vaikka suuri määrä veneitä oli tilattu sodan uhan vuoksi pidettiin tarpeellisena vielä seitsemän lisä veneen tilaamista. Sodan alun kokemusten perusteella uusiin aluksiin piti tehdä joitakin muutoksia.
Keulan torpedoputket tekivät aluksen keulaan kyömyn, mikä vaikeutti aluksen pitämistä periskooppisyvyydessä. Lisäksi se aiheutti helposti havaittavan keula-aallon sekä hidasti alusta tarpeettomasti  pinta-ajossa. Siten torpedoputkia siirrettiin seitsemän jalkaa eli reilut kaksi metriä taaksepäin ja keulan muotoa parannettiin.
Vuosien 1939-1940 laivasto-ohjelmista poistettiin sukellusveneet ja niihin varatut varat siirrettiin saattajien hankintaan. Sukellusveneiden hankintaa pidettiin kuitenkin tarpeellisena ja vuoden 1939 sodan ajan hätäohjelmaan sisällytettiin 26 veneen tilaus. T-luokan lisäalukset tilattiin 4. syyskuuta 1939.

Group III

Alukset oli varustettu yhdistetyllä ilma- ja merivalvontatutkalla tyyppiä 291W. Tutka oli erityisesti suunniteltu sukellusveneisiin ja siinä oli pyörivä neljästä paralleelidipolista koostuva antenni, joka oli asennettu vesitiiviiseen suurta painetta kesätvään koteloon. Se oli viimeinen brittiläinen 214 MHz:n 80 kilowatin pieniin aluksiin suunniteltu tutka.
Viktor Smeds

Elämäkerta

Smedsin vanhemmat olivat talollinen Johan Erik Smeds ja Lovisa Båsk. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 Helsingin Nya svenska läroverketistä ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907 ja maisteriksi 1908. Smeds toimi sitten Loviisan  alkeiskoulun ja sen yksityisten jatkoluokkien venäjänkielen, voimistelun ja terveysopin opettajana ja samalla Loviisan  poliisilaitoksen päällikkönä 1909–1916. Sittemmin Smeds oli Athlos-lehden vastaavana toimittajana 1924–1925, Voimailulehden taloudenhoitajana 1926–1927, Helsingin Metro-Goldwyn-Mayer Films oy:n apulaisjohtajana 1929–1931, Elfvingin kalastuslaivaston palveluksessa 1933–1937 ja itsenäisenä liikemiehenä vuodesta 1940 alkaen. 
Smeds voimisteli Suomen joukkueessa sen voittaessa joukkuevoimistelun olympiapronssia Lontoosta 1908. Suomen itsenäistymisen aikoihin Smeds oli yksi suomalaisen urheilun ruumiillistumista ja huomattavimpia urheiluvaikuttajia. Vuonna 1929 hänet valittiin kansainvälisen painiliiton FILA:n nimiedeltäjän IAWF:n puheenjohtajaksi, missä virassa hän toimi vuoteen 1952 asti. Smedsin puheenjohtajakaudella IAWF:n toiminta aktivoitui huomattavasti. Vuosina 1933–1935 Smeds toimi Suomen Olympiakomitean sihteerinä. Hän toimi myös Suomen Nyrkkeilyliiton puheenjohtajana. Nyrkkeilyssä ja sen kehittymisessä Smeds oli erittäin tärkeä vaikuttaja.
Viktor Smeds toimi vuonna 1941 mukana SS-miesten värväyksessä. Jatkosodan aikana Smeds toimi vankien kuulustelijana, ja sen vuoksi hän koki tarpeen siirtyä syksyllä 1944 Suomesta. Hän siirtyi Stella Polaris-operaation yhteydessä Ruotsiin, mutta palasi pian takaisin Suomeen.
Vuonna 1948 Smedsille myönnettiin SVUL:n aloitteesta Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi.
Ykköspesis

Historia

Ykköspesistä pelattiin aluksi Ykkössarjan nimellä vuodesta 1981 alkaen. Vuonna 1991 nimi vaihdettiin Ykköspesikseksi. Ykköspesiksen on voittanut useimmiten Kankaanpään Maila joka on voittanut sarjan neljä kertaa.

Sarjajärjestelmä

12 joukkueen runkosarjassa pelataan kaksinkertainen sarja (22 ottelua joukkuetta kohden) ja kaksi lisäottelua. Runkosarjan ottelumäärä on 24 joukkuetta kohden.
Runkosarjan voittaja nousee suoraan Superpesikseen. Kun kyse on suorasta noususta, tasapisteissä pelataan uusintaottelu kilpailumääräysten § 35:n mukaisesti. Runkosarjassa sijoille 2-5 sijoittuneet jatkavat otteluitaan ylemmissä pudotuspeleissä otteluparein 2-5 ja 3-4 ja pelaavat pääsystä superpesiskarsintoihin. Otteluparit pelataan paras viidestä-järjestelmällä eli voittaja ratkeaa kolmella voitolla. Kotietu sarjassa on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Superpesiksen alemman pudotuspelin (10-11) häviäjä kohtaa Ykköspesiksen 2. sijoittuneen joukkueen ja Superpesiksen runkosarjan 12. sijoittunut joukkue kohtaa Ykköspesiksen 1. sijoittuneen joukkueen. Ykköspesiksen 1. sijoittunut joukkue on Ykköspesiksen välierien voittaneista joukkueista paremmin runkosarjassa sijoittunut joukkue ja Ykköspesiksen 2. sijoittunut joukkue on heikommin runkosarjassa sijoittunut välierien voittaja. Otteluparien voittajat pelaavat Superpesiksessä kaudella 2019. Otteluparien häviäjät pelaavat Ykköspesiksessä kaudella 2019.
Runkosarjan 12. sijoittunut joukkue putoaa suoraan suomensarjaan. 10. ja 11. sijoittuneet joukkueet pelaavat paras kolmesta -järjestelmällä putoamiskarsinnan, jonka voittaja jatkaa Ykköspesiksessä ja häviäjä putoaa suomensarjaan seuraavalle kaudelle.
Hanau

Historia

Vanha Hanaun kaupunki perustettiin vuonna 1303. Se oli kasvanut Hanaun linnanherrojen linnan ympärille. Kreivi Filip Ludvig II salli 1500-luvun loppupuolella hollantilaisten ja vallonialaisten protestanttipakolaisten perustaa oman asutuksen lähelle vanhaa Hanauta. Tämä uusi asutus, Neustadt, perustettiin vuonna 1597. Vallonialaiset toivat alueelle jalokivitietämystä. Neustadt liitettiin 1800-luvulla Hanaun kaupunkiin. Toisen maailmansodan brittiläisissä ilmapommituksissa maaliskuussa vuonna 1945 Hanau tuhottiin lähes täysin.
Irja Rannikko

Irja Mirjam Rannikko (16. elokuuta 1912 Pori – 14. huhtikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänen roolejaan ovat Emma elokuvassa Kersantilleko Emma nauroi?, Dagny Kehvelinin osa elokuvassa Hei, rillumarei! sekä merkittävimpänä Paula Sanelma Puupposen rooli elokuvassa Laivaston monnit maissa. Hän esiintyi myös Pekka Puupää -elokuvissa.
Rannikko kuului näyttelijöihin, jotka olivat merkittäviä teattereissa mutta eivät saaneet suosiota osakseen elokuvauralla. Peter von Bagh paheksuu voimakkaseen tyyliinsä Rannikon valintaa Laivaston monnit maissa -elokuvan romanttiseen pääosaan. Rannikko esiintyi kaikkiaan 78 elokuvassa, mutta mikään niistä ei noussut kovinkaan merkittäväksi. Hän toimi näyttelijänä Porissa ja muun muassa Helsingin Työväen Teatterissa ja Helsingin Ympäristöteatterissa. Myöhemmin hän toimi pukijana ja kuiskaajana Suomen Kansallisteatterissa.
Rannikko sai Jussi-kunniamaininnan 1946 naissivuosasta elokuvassa Houkutuslintu.
Alarik Repo

Alarik Repo (s. 29. toukokuuta 1951 Kajaani) on suomalainen muusikko ja kulttuurivirkamies. Hän on johtanut vuodesta 2007 alkaen mukaansa nimettyä Alarik Repo Hän suoritti soitonopettajan tutkinnon vuonna 1977 (kontrabasso, Turun konservatorio). Vuonna 2000 hän valmistui filosofian maisteriksi. Hän oli Turun kaupunginorkesterin kontrabassonsoittaja vuosina 1975–1979, apulaisintendentti vuosina 1979–1981, intendentti ja Turun musiikkijuhlien hallinnollinen ja taiteellinen johtaja vuosina 1981–1989, Suomen sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja vuosina 1989–1993 ja hallituksen jäsen vuosina 1982–1989 ja Turun musiikkijuhlasäätiön toiminnanjohtaja vuosina 1993–2007. Vuosina 1997–2006 hän oli Madetoja-säätiön toiminnanjohtaja.