google/wiki40b huggingface dataset:
Biréli Lagrène

Biréli Lagrène (s. 4. syyskuuta 1966) on ranskalainen kitaristi ja basisti. Hänen kykynsä tuli suuren yleisön tietoon 1980-luvulla hänen soittaessaan Django Reinhardt -tyylisesti klassisella kitaralla, ja hänet tunnetaan myös virtuoosimaisesta jazzin soitosta sähkökitaralla. Hän soittaa yleensä swingiä, fuusiojazzia tai post bopia.

Elämä

Lagrène syntyi Soufflenheimissa, Ranskassa, tyypilliseen romaniperheeseen ja -yhteisöön ja kasvoi rakastavassa mutta rankassa ympäristössä. Hän aloitti kitaransoiton nelivuotiaana ja sai suurimmat vaikutteensa äidiltään, veljeltään, ja Fisso-isältään, joka oli erittäin taitava viulisti. Kahdeksanvuotiaana hän esitti Django Reinhardtin tuotantoa, ja hänen vanhempansa kutsuivat jo tuolloin ihmelapseksi. Hän voitti kilpailun romanimusikkifestivaaleilla Strasbourgissa kaksitoistavuotiaana, ja hän sai tilaisuuden alkaa kiertää Saksaa esiintyen ja myöhemmin äänitti levyn Routes To Django - live At The Krokodil.
Lagrènelle tarjoutui myös tilaisuus päästä Yhdysvaltoihin, jossa hän tapasi eräitä kansainvälisellä tasolla tärkeimpia jazz-muusikoita kuten Stéphane Grappelli, Benny Goodman ja Benny Carter. Vuonna 1984 hän tapasi Larry Coryellin New Yorkissa. Myöhemmin hänet esiteltiin basisti Jaco Pastoriukselle, ja Lagrène uskaltautui mukaan fuusiojazziin, ja he kiersivät yhdessä Eurooppaa. Lagrène on myös esiintynyt kitaristi Al Di Meolan kanssa.
Siirtyessään perinteisempään tyyliin Lagrène äänitti Gipsy Project ja Gipsy Project and Friends -äänitteet vuonna 2002. Tyypillisten yhtyetovereidensa kanssa hänen yhtyeeseensä kuuluivat kontrabasisti Diego Imbert, rytmikitaristi Hono Winterstein ja viimeisimpään kokoonpanoon kuuluvat Henri Salvador ja Thomas Dutronc.
Friedrich Buschmann

Christian Friedrich Ludwig Buschmann (17. kesäkuuta 1805 Friedrichroda, Sachsen-Gotha-Altenburgin herttuakunta – 1. lokakuuta 1864 Hampuri) oli saksalainen soitinrakentaja ja muusikko, jonka kerrotaan keksineen sekä huuliharpun että harmonikan.

Tausta

Buschmannin isä oli soitinrakentaja Johann Buschmann (1775–1852), joka keksi terpodion-nimisen soittimen. Vuodesta 1819 isä otti poikansa usein mukaan liikematkoilleen.

Ura

Isä ja poika matkustivat 1821 Lontooseen, jossa he esittelivät terpodion-soitinta kuninkaallekin. Paluumatkalla he perustivat soitinverstaan Berliiniin, jossa Christian Friedrich alkoi työskennellä suhteellisen itsenäisesti, rakentaen ennen kaikkea terpodion-soittimia.
Buschmannin jälkeläisen Heinrich Buschmannin vuonna 1938 kirjoittamassa, Hohnerin kustantamassa, kirjassa Friedrich Buschmannin sanotaan keksineen vuonna 1821 huuliharpun edeltäjän Auran eli Mundäolinen sekä vuonna 1822 harmonikan ensimmäisenä muotona usein pidetyn edelleen kehitetyn Handäolinen, johon oli kiinnitetty palje ja jossa oli eräänlainen näppäimistömekaniikka.
Kirjan pohjalta Friedrich Buschmann on mainittu siten laajalti muissakin lähteissä ensimmäiseksi harmonikan kehittäjäksi. Aura oli noin neljän tuuman mittainen 15 teräsvapaalehdykkäkieltä rivissä sisältänyt soitin, jota on arveltu käytetyn lähinnä urkujen viritysapuna eikä niinkään itsenäisenä instrumenttina. Dokumentaatio noilta ajoilta on kuitenkin puutteellista, ja ensimmäisenä varmana dokumenttina pidetään Christianin vuonna 1828 isälleen Englantiin lähettämää kirjettä, jossa hän kertoo keksineensä juuri huuliharpun tapaisen instrumentin. Tuo instrumentti oli 4×4-tuumainen joko pyöreä tai kuutiomainen muodoltaan, ja siinä oli mainittu olevan 21 vapaalehdykkäkieltä. Sillä pystyi soittamaan kuusi sointua. Tätä aiemmista soittimista ja väitetyistä patenteista ei ole säilynyt dokumentaatiota. Tarinaa Buschmannin keksimästä harmonikasta on jopa pidetty eräänä saksalaisen kansallismielisyyden ilmentymänä, esimerkkinä ajalleen yleisemmästäkin ilmiöstä, jossa kuuluisat keksinnöt on haluttu "omia" kotimaahan.
Christian Friedrich muutti 1830–1833 Hampuriin, ja hän sai myös kaupungin kansalaisuuden. Hän avioitui Sophien kanssa 1833. Vuosina 1831–1837 hän kiersi esiintymismatkoilla muun muassa esittämässä musiikillista teatteria Etelä-Saksassa, Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa, Hollannissa ja Itävallassa ja palasi Hampuriin 1837. Hän kehitti1838 edelleen harmonin edeltäjänä pidettyä Physharmonika-soitinta , johon oli liitetty terpodion. Hänen kerrotaan saaneen samana vuonna soittimesta Hampurin taide- ja käsityöläisyhdistykseltä kultamitalin. Soittimen kerrotaan hävinneen Hampurin suuren palon yhteydessä 1842. Vuonna 1841 hän matkusti viimeiselle esiintymismatkalleen Englantiin, jossa hän soitti terpodionia muun muassa kuningatar Viktorialle.
Minquiers ja Ecréhous

Minquiers ja Ecréhous ovat kaksi Jerseyyn kuuluvaa saariryhmää Englannin kanaalissa. Saaret ovat pääosin asumattomia tai niillä on vain joitakin kalastajamökkejä. Yhdistyneet kuningaskunnat ja Ranska kiistelivät saarien omistuksesta vuoteen 1953 asti jolloin Kansainvälinen tuomioistuin vahvisti niiden kuulumisen Yhdistyneisiin kuningaskuntiin. Myöhemmin kiista on herännyt uudestaan henkiin.
Les Minquiers -saaret (engl. the Minquiers) sijaitsevat 14 kilometriä etelään Jerseystä ja niillä sijaitsee Britteinsaarten eteläisin kohta. Ryhmän suurimpia saaria ovat Maîtresse Île ja Les Maisons. Muita saaria ovat muun muassa Le Niêsant, Les Faucheurs ja La Haute Grune. 
Les Écréhous -saaret (engl. the Ecréhous) sijaitsevat 9 kilometriä koilliseen Jerseystä (13 kilometriä Ranskasta). Ryhmän suurimmat saaret ovat Maîtr'Île, La Marmotchiéthe (La Marmotière) ja Lé Bliantch'Île (La Blanche Île). Muita saaria ovat muun muassa Les D'mies, La Grand' Naithe, L'Êtchièrviéthe, Lé Fou ja La Froutchie.
Kano (Mortal Kombat)

Kano on fiktiivinen hahmo pelisarjassa Mortal Kombat. Hänen ääninäyttelijänä toimii Michael McConnohie.

Taustaa

Kano on entinen Black Dragon rikoskartellin johtaja ja Shao Kahnin joukkojen kenraali. Kanolla on kyberneettisen silmänsä ympärillä metallilevy, joka peittää osan hänen kasvoistaan ja hän pystyy ampumaan punaisen lasersäteen silmästään. Kano on Sonya Bladen ja Jaxin arkkivihollinen. Kano esiintyi ensimmäisen kerran alkuperäisessä Mortal Kombat-pelissä, jossa hän osallistui Mortal Kombat turnaukseen aikeenaan varastaa rikkaudet Shang Tsungin temppelistä. Myöhemmin Kano joutui vangiksi mutta hän onnistui vakuuttamaan Shao Kahnin säästämään hänen henkensä vastineeksi aseiden toimituksesta tämän armeijalle.

Peleissä

Vuoden 2011 Mortal Kombat-pelissä Kano taistelee Johnny Cagea, Sonya Bladea ja Smokea vastaan, mutta häviää heille. Myöhemmin Kintaron tulisuihkun osuttua Kabaliin ja poltettua tämän keuhkot Kano pelasti Kabalin asentamalla häneen hengityslaitteen, joka piti Kabalin hengissä. Cyber Sub-Zero jäädytti Kanon taistellessaan Goroa ja Kintaroa vastaan. Kanon kohtalo jäi epäselväksi pelin lopussa, mutta hänen uskotaan selviytyneen hengissä.
Mortal Kombat X-pelissä selviää, että Kano aiheutti syvän haavan Sub-Zeron silmän kohdalle yrittäessään varastaa Kamidogun tikarin Red Dragonin temppelistä. Myöhemmin Kano onnistui varastamaan Shinnokin amuletin temppelistä ja toimitti sen Mileenalle, joka maksoi Kanolle Kotal Kahnin tappamisesta. Kotal onnistui kuitenkin torjumaan Kanon murhayrityksen ja Tanyan avulla Kano pääsi pakenemaan. Kano myöhemmin soluttautui erikoisjoukkojen pakolaisleirille ja taistelee Sonyaa vastaan, mutta häviää. Sonya melkein kuristi Kanon hengiltä, mutta säästi tämän hengen Kanon kerrottua hänelle Shinnokin amuletin olinpaikan. Kano vangittiin tämän jälkeen.
Mortal Kombat 11-pelissä Kronika tuo aikamyrskyn avulla nuoremman Kanon nykyaikaan. Kano onnistuu pakenemaan portaalin kautta D'Vorahin pesään. Myöhemmin Geras vie Kanon robottitehtaaseen ja Kano skannaa kyberneettisen silmänsä avulla Sektorin ja sanoo, ettei hänen korjaamisensa tule olemaan helppoa. Keskustellessaan Erron Blackin kanssa tulevasta työstä Kano kohtaa tulevaisuuden itsensä joka neuvoo häntä hyväksymään Kronikan tarjouksen, jonka jälkeen Black Dragon järjestö tulee kukoistamaan. Molemmat Kanot hyökkäävät erikoisjoukkojen tukikohtaan ja onnistuvat vangitsemaan nuoremmat Johnny Cagen ja Sonyan. Taisteluklubilla Molemmat Kanot seuraavat Sonyan taistelua nuorempaa Kabalia vastaan vanhemman Kanon valehdeltua Kabalille Sonyan aiheuttaneen hänelle vammat, jotka todellisuudessa Kintaro aiheutti. Cassien hyökättyä paikalle yrittäessään pelastaa äitinsä vanhempi Kano ampuu Cassieta kohti minigunilla. Sonya onnistuu kukistamaan taistelussa molemmat Kanot ja on tappamaisillaan nuoremman Kanon, mutta vanhempi Kano uhkaa tappaa nuoremman Johnnyn jolloin Cassieta ei koskaan synny, jos Sonya ei peräänny. Sonya kiittää Kanoa sääntöjen muistuttamisesta ja ampuu nuorempaa Kanoa päähän tappaen hänet, jolloin vanhempi Kano lakkaa olemasta ja katoaa.
Vincent Laresca

Vincent Laresca (s. 21. tammikuuta 1974) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa tunnetuissa elokuvissa, mutta suorittanut myös televisiorooleja esimerkiksi sarjassa 24. Laresca näyttelee yhtä pääosa esittäjää televisiosarjassa Shade of Blue.
Martin Gächter

Martin Gächter (s. 11. marraskuuta 1939 Basel) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Baselin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Betagbararin titulaaripiispaksi 3. helmikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Otto Wüst, jota avustivat Anton Hänggi ja Joseph Candolfi.
Izanaki

Izanaki (Katakana: イザナキノミコト, Kanji: (Kojikissa) 伊邪那岐命, (Nihon-shokissa) 伊弉諾神; joskus myös 伊弉諾尊, Izanaki-no-mikoto) tai Izanagi (jap. イザナギ) on japanilaisessa šintouskonnossa ensimmäinen jumala, joka loi maan. Hän on Amaterasun, auringonjumalan, Tsukuyomin, kuun jumalan, ja pahansuovan Susanoon isä.
Tarina kertoo, että hän ja hänen vaimonsa Izanami synnyttivät monia saaria, jumaluuksia ja japanilaisten esi-isiä. Kun Izanami kuoli synnytyksessä, Izanaki yritti hakea hänet takaisin Yomista eli kuolleiden valtakunnasta, mutta epäonnistui. Izanaki katsoi vaimoaan ennenaikaisesti ja näki vaimonsa hirviömäisen ja helvetillisen olomuodon. Izanami häpesi ja raivostui miehelleen uhaten tappaa hänet. Kun tappoyritys epäonnistui, hän lupasi surmata tuhat Izanakin kansan jäsentä joka päivä. Tähän jumala vastasi, että heitä vastaavati syntyisi 1 500 joka päivä. Kun jumala palasi, ja hänelle suoritettiin puhdistava rituaali, syntyi Amaterasu hänen vasemmasta silmästään, Tsukuyomi oikeasta ja Susanoo hänen nenästään.
Khalid Yafai

Amatööriura

Amatöörinä Yafai edusti Englantia kesäolympialaisissa 2008 häviten puolivälierissä Kuubaa edustaneelle Andry Laffitalle.

Ammattiura

Yafai aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012. Ensimmäisen merkittävän ottelun Yafal otteli vuonna 2014. Ottelussa Yafai tyrmäsi Yaqub Kareemin vartaloiskulla kolmannessa erässä. Toinen vuonna 2014 käyty merkittävä ottelu oli Everth Bricenoa vastaan. Yafai kaatoi ottelun aikana Bricenon kolmesti maahan, mutta irlantilainen nousi joka kerta ylös ja ottelu päättyi Yafain selkeään pistevoittoon. Vuonna 2016 Yafai otteli pienen WBA Intercontinental -liiton mestaruudesta Dixon Floresia vastaan tyrmäten tämän ottelun ensimmäisesä erässä. WBA-liiton mestariksi Yafai nousi voittamalla painoluokkaan liian painavan Luis Concepcionin kaikin tuomariäänin.
Mäenpää (Kauhava)

Mäenpää on kylä Kauhavalla, Etelä-Pohjanmaalla. Mäenpää valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi 2016. Kylän alueella sijaisee Mäenpäänjärvi.
Mäenpäässä on ollut koulu, mutta sen lakkauttamisesta päätettiin vuonna 2009.
San Luis Obispon piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 69,2 prosenttia on valkoisia, 22,3 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 3,7 prosenttia aasialaisia. 17,8 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 95,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 38,8 vuotta.
Walter Johansson

Armas Walter Johannes Johansson, sukunimi myöh. Jousio (18. elokuuta 1884 Vaasa – 15. huhtikuuta 1936 Ilmajoki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Virma

Virma (ven. Вирма) on kylä Suman kylähallintoalueella Sorokan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Virma sijaitsee Virmajoen suulla Vienanmeren rannalla, 18 kilometriä Sumasta luoteeseen. Kylän halki kulkee maantie Sorokasta Sumaan. Vuonna 1996 Virmassa oli 54 asukasta, jotka saivat elantonsa pääasiassa kalastuksesta. Virman asemakylä sijaitsee Virman kaakkoispuolella. Virman ortodoksinen Pietarin ja Paavalin kirkko on rakennettu puusta 1700-luvulla.
Virma on perustettu 1600-luvulla. Virma kuului ennen 1920-lukua kuntaan, jolloin siitä muodostettiin Sorokan piiriin kuuluva Virman kyläneuvosto. Kyläneuvostoon ei kuulunut muita kyliä. Kyläneuvostossa oli 584 asukasta vuonna 1926, jotka kaikki olivat venäläisiä.
Hannu Viktor Salminen

Hannu Viktor Salminen (1. maaliskuuta 1890 Sahalahti – 22. tammikuuta 1908) oli suomalainen runoilija. Hänen isänsä oli muun muassa Köyliön kirkkoherrana toiminut pappi ja historiantutkija Viktor Salminen.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1962

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1962 järjestettiin Hämeenlinnassa, Suomessa. Ohjelmassa olivat miesten 20 kilometrin kilpailu sekä joukkuekilpailu, jonka tulokset saatiin laskemalla yhteen kunkin maan kolmen parhaan kilpailijan ajat 20 kilometriltä.
Mandy Patinkin

Mandel Bruce ”Mandy” Patinkin (s. 30. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle on myönnetty Tony- (1980) ja Emmy-palkinnot (1995). Hän on lisäksi ollut Golden Globe -ehdokkaana vuosina 1984 ja 1995.
Patinkin syntyi juutalaiseen perheeseen Chicagossa, Illinoisissa. Hän saavutti menestystä alun alkaen musikaaleissa (kuten Evita, 1979), mutta siirtyi sitten elokuviin. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Jentl (1983), Danielin kirja (1983), Prinsessan ryöstö (1987), Rakkauden sävel (1991), Katkera rohto (1991) ja Valtapeliä (1999).
Patinkin esitti Jason Gideonia televisiosarjassa Criminal Minds – FBI-tutkijat vuodesta 2005 vuoteen 2007. Hän sairasti 1990-luvulla kartiopullistumaa ja sai kaksi sarveiskalvonsiirtoa (oikea 1997, vasen 1998). Hän näyttelee myös televisiosarjassa Isänmaan puolesta.
Svenska litteratursällskapet i Finland

Svenska litteratursällskapet i Finland r.f. (lyhenne SLS) on tieteellinen seura, jonka tarkoituksena on vaalia, kehittää ja välittää suomenruotsalaista kulttuuriperintöä. Seura perustettiin vuonna 1885 Johan Ludvig Runebergin muistoksi. 
Seura harjoittaa arkisto-, kustannus- ja tutkimustoimintaa. Seuran tärkeimpiä julkaisuja ovat Runebergin ja Zacharias Topeliuksen kootut teokset. Seura jakaa vuosittain stipendejä ja kirjallisuuspalkintoja, joista tärkein on Tollanderin palkinto. Seura omistaa ja hallinnoi Svenska kulturfondenia sekä ylläpitää Porvoossa sijaitsevaa Runoilijakotia.
Vuoden 2015 lopussa SLS:n hallinnoiman omaisuuden arvo oli noin 1,5 miljardia euroa, joka koostuu SLS:n ja Svenska kulturfondenin (SKF) rahastoista. SLS sijoittaa pääasiassa kotimaisiin ja ruotsalaisiin kansainvälisesti toimiviin pörssiyhtiöihin. Seura on monen suomalaisen pörssiyhtiön suurimpia osakkeenomistajia. Sillä on omistuksia muun muassa Aktiassa (8,49 %) ja Stockmannissa (7,58 %).
Seuralla on ollut huomattavia omistuksia eri yrityksissä, muun muassa SYP-pankissa, Kymin Oy:ssä ja Wärtsilässä.
Lila-amatsoni

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 30,5–34,5 senttimetriä ja paino 250–350 grammaa. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, päälaki ja niska ovat violetit ja otsa punainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Lajista tunnetaan kaksi alalajia, A. f. finschi ja A. f. woodi.

Esiintyminen

Lila-amatsoni on kotoperäinen Meksikon Tyynenmeren puoleisella rannikolla noin 111 000 neliökilometrin suuruisella alueella. Lajin kanta on pieni, 7 000–10 000 yksilöä, ja se on vaarantunut. Laji on osittaismuuttaja, joka siirtyilee vuodenaikojen mukaan vuoriston ala- ja ylärinteille.
Lila-amatsoni on suosittu lemmikkieläin ja häkkilintu, mikä on pääasiallisin syy sen uhanalaisuudelle. Laiton pyynti on suurisuuntaista. Aikuisia pyydystetään verkoilla ja poikasia otetaan pesistä. Vuonna 2004 myyntihinta oli Suomessa noin 1 600 euroa.

Elinympäristö

Lila-amatsonin elinympäristöä ovat lehti- ja sekametsät sekä vuoriston mäntymetsät 2 000 metrin korkeuteen saakka.

Lisääntyminen

Lajin keskimääräinen munaluku on 2,6. Naaras hautoo 26–28 päivää. Keskimäärin vain yksi poikanen selviytyy lentokykyiseksi noin kahdeksan viikon ikäisenä.

Ravinto

Lila-amatsoni käyttää ravinnokseen hedelmiä, erityisesti viikunoita, marjoja, pähkinöitä, kukkia ja siemeniä.
Leipää ja tulppaaneja

Juoni

Italialainen kotirouva Rosalba Barletta (Maglietta) ei jaksa odottaa kiireistä aviomiestään pariskunnan lomapaikkaan, vaan lähtee liftaamaan takaisin kotiin. Hän keksii kulkea Venetsian kautta, löytää sieltä majapaikan ja uuden rakkauden ravintoloitsija Fernandon (Ganz) avulla ja alkaa viihtyä kaupungissa. Sillä välin aviomies palkkaa tumpelon putkimiehen (Battiston) yksityisetsiväksi vaimoa etsimään. Hän löytääkin Rosalban, mutta rakastuu tämän naapuriin ja soittaa Rosalban aviomiehelle, että ottaa eron tehtävästä, koska mitään ei löydy. Seuraavaksi paikalle saapuu aviomiehen rakastajatar, joka pakottaa Rosalban lähtemään kanssaan takaisin kotiin. Fernando lähtee hänen peräänsä ja taivuttelee naisen palaamaan luokseen Venetsiaan.
Friisin kieli

Piirteet

Friisi kuuluu englannin kielen tavoin indoeurooppalaisen kielikunnan germaanisten kielten länsigermaaniseen ryhmään. Friisi jakaantuu kolmeen kieleen: länsi-, itä- ja pohjoisfriisiin. Ensiksi ja viimeksi mainitut ovat myös kirjakieliä. Muiden muassa kielien vokaalijärjestelmät eroavat merkittävästi toisistaan.

Luokittelu

Länsifriisiä puhuu Alankomaissa vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 467 000 henkilöä. Valtaosa kielen puhujista asuu Friisinmaan provinssinsa, jossa yli 70% väestöstä osaa puhua kieltä. Puhujien määrä ei ole olennaisesti vähentynyt viimeisen 40 vuoden aikana. Kieli on kuitenkin jossain määrin uhanalainen.
Itäfriisin puhujia on Saksassa, mutta heitä oli vuoden 2003 arvion mukaan enää 2000. Kieltä puhutaan Emdenin ja Oldenburgin kaupunkien alueella. Suurin osa puhujista on ikääntyneitä aikuisia.
Pohjoisfriisiä puhuu Saksassa noin 10 000 henkeä Schleswig-Holsteinin alueella sekä Helgolandissa ja muutamassa muussa saaressa. Suurin osa puhujista on ikääntyneitä aikuisia.
Risto Hölttä

Risto Veli Hölttä (31. heinäkuuta 1911 Mikkelin maalaiskunta – 17. heinäkuuta 1998 Kuopio) oli suomalainen varatuomari, kaupunginjohtaja ja Kuopion läänin maaherra vuosina 1966–1978. Hän kuului Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon (SKDL).
Höltän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Hölttä ja Ida Maria Kurvinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta vuonna 1930, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1943.
Hölttä toimi Mikkelin lääninrikospoliisin komisariona 1938–1943, Mikkelin poliisimestarina 1943–1945 ja liikkuvan poliisin tarkastajana 1945–1948. Hänet nimitettiin huhtikuussa 1948 kommunistien hallitseman valtiollisen poliisin apulaispäälliköksi, missä virassa hän toimi saman vuoden loppuun, jolloin koko Valpo lakkautettiin. Hölttä liittyi Suomen Kommunistinen Puolueen (SKP) jäseneksi vuoden 1949 lopulla. Hän toimi asianajajana ja vasemmistolaisen Ihmisoikeuksien Säätiön lakiasiaintoimiston hoitajana vuosina 1949–1956. Hän muun muassa edusti oikeudessa vuoden 1949 Kemin veritorstain yhteydessä mellakoinnista syytettyjä työläisiä. Hölttä toimi Kemin kaupunginjohtajana vuosina 1956–1966, minkä jälkeen hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi. Puoluekantansa herättämistä ennakkoluuloista huolimatta hän onnistui luomaan hyvät suhteet lääninsä eri intressiryhmiin.. Hölttä jäi eläkkeelle elokuun alussa 1978.
Hölttä oli naimisissa 1932–1968 Helmi Katriina Luukkasen (k. 1968) kanssa ja vuodesta 1969 lainopin kandidaatti Marja Leena Mantereen kanssa, jonka isä oli Höltän edeltäjä, maaherra Erkki Mantere.
Jyrki Juusela

Jyrki Tapani Juusela (s. 15. marraskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen vuorineuvos, Outokumpu Oyj:n toimitusjohtaja 1992–2004.
Juusela kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1962. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun vuoriteollisuusosastolta 1967, tekniikan lisensiaatiksi 1970 ja tekniikan tohtoriksi 1971 samasta oppilaitoksesta.
Juusela työskenteli Teknillisessä korkeakoulussa vanhempana assistenttina 1968–1969. Sen jälkeen hän toimi Outokumpu Oy:ssä eri tehtävissä, kunnes hänet valittiin toimitusjohtajaksi 1992, jossa tehtävässä hän oli eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuoden 2004 loppuun.
Kansojen ystävyyden kaari

Kansojen ystävyyden kaari (ukr. Арка Дружби Народів, Arka Družby Narodiv) on Neuvostoliiton vuonna 1982 rakennuttama monumentti Ukrainan ja Venäjän ystävyyden kunniaksi. Monumenttiin kuuluu 50 metriä korkea titaanista rakennettu kaari, kaksi suurta pronssista patsasta, jotka kuvaavat Neuvostoliiton vaakunaa piteleviä venäläistä ja ukrainalaista työläistä, ja graniitista valmistettu veistos. Monumentti sijaitsee Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa.
Uralin teknillinen valtionyliopisto

Uralin teknillinen valtionyliopisto (ven. Уральский государственный технический университет) oli Jekaterinburgin kaupungissa Sverdlovskin alueella Venäjällä vuoteen 2009 saakka toiminut yliopisto. Se perustettiin vuonna 1920.
Vuonna 2009 Uralin teknillisestä valtionyliopistosta ja Uralin valtionyliopistosta muodostettiin presidentti Dmitri Medvedevin asetuksella uusi Uralin federaatioyliopisto. Fedraatioyliopistossa on 20 opiskelulinjaa, muun muassa metallurgia, kemiantekniikka, sotatiede, humanistiset tieteet ja sähkötekniikka.
Uralin teknillinen valtionyliopiston päärakennus edustaa stalinistista arkkitehtuuria. Siitä tehtiin myös uuden federaatioyliopiston päärakennus.
Trifon Petsamolainen

Trifon Petsamolainen (Kuolalainen) (ven. Преподобный Трифон Печенгский, Кольский, Prepodobnyi Trifon Petšengski, Kolski, koltansaameksi Pââˊss Treeffan) oli 1500-luvulla Kuolan niemimaalla ja Lapissa vaikuttanut ortodoksinen munkki ja askeetti, jota pidetään Petsamon luostarin ja Boris Glebin kappelin perustajana.
Trifon, siviilinimeltään Mitrofan, syntyi noin vuonna 1495 Toržokin kaupungissa Tverin läänissä. Hän oli papin poika, ja tunsi jo nuorena halua palvella Jumalaa ja vetäytyä viettämään erakkoelämää. Jumalan johdatuksesta hänen kerrotaan lähteneen pohjoiseen Petsamojoelle valistamaan lappalaisheimoja Kristuksesta, ja häntä kutsutaankin kolttien apostoliksi.
Pyydettyään ja saatuaan Novgorodin arkkipiispalta luvan perustaa Marian ilmestyksen kirkko pohjoiseen Mitrofan vihittiin munkiksi nimellä Trifon, ja hän alkoi johtaa Pyhän Kolminaisuuden luostaria Petsamojoen varrella levittäen samalla voimakkaasti kristinuskoa pohjoisen asukkaille.
Trifon kuoli vuonna 1583. Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen vuosittaista muistopäivää vietetään 15.12.
Sevettijärven ortodoksinen kirkko on pyhitetty pyhittäjä Trifon Petsamolaisen muistolle. Kirkko on rakennettu vuonna 1951 alkujaan tsasounaksi ja vihitty kirkoksi vuonna 1992.
Lentokentällä

Tuotanto

EasyJetiä lähestyttiin vuoden 1998 puolivälissä, kun Britannia Airwaysin arjen kuvaamista oltiin lopettamassa. Ensimmäinen jakso EasyJetin arjesta kuvattiin tammikuussa vuonna 1999. Vuonna 2003 Lentokentällä oli ITVn suosituin tositapahtumiin perustuva sarja, ja sen myötä ohjelman lähetysoikeudet myytiin ympäri maailmaa muun muassa Uuteen-Seelantiin, Australiaan ja Japaniin.
Ohjelmaa kuvattiin ajoittain myös Gatwickin ja Stanstedin lentokentillä.