Golyminin taistelu

Taistelun yleistaustaa

Puola-Liettua jaettiin Puolan kolmannessa jaossa ja pohjoisosat siirtyivät Preussin alaisuuteen. Preussi liittyi vuonna 1806 Napoleonin vastaiseen Neljänteen liittokuntaan. Samana vuonna Preussi luhistui sotilaallisesti ja moraalisesti Jena–Auerstedtin taistelussa 14. lokakuuta (J: 2. lokakuuta). Napoleon eteni itään valloittaen Puolaa. Venäjä lähti taistelemaan Napoleonia vastaan ja Preussin jäljellä oleva armeija tuki venäläisiä.

Taisteluun johtaneet tapahtumat

Kamenski pelkäsi joutuvansa saarretuksi ja käski aloittaa vetäytymisen Ostrołękaan. Benningsen vastusti esimiehensä käskyä ja asettui puolustukseen Pułtuskiin. Kenraaliluutnantti  Dmitri Golitsynin 4. divisioona ja kenraaliluutnantti Dmitri Dohturovin  7. divisioona olivat vetäytymässä käskyn mukaan Ostrołękaan Makówin ja Różanin kautta.
Napoleonin takaa-ajo käskyn mukaisesti Pierre Augereaun  Desjardinin 1. divisioonan tuli lähteä aamulla klo 07.30 Kałęczynistä (powiat ciechanowski, tämä Kałęczyn sijaitsee noin 15 km linnuntietä Gołyminin Kałęczynistä) ja Heudeletin 2. divisioonan lähtö oli klo 09.00. Heidän piti marssia Sońskin kautta kun taas Durosnelin ratsuväen tehtävänä oli katkaista Ciechanówin ja Gołyminin välinen tie ja koota venäläisten jättämää kuormastoa. Muratin ratsuväen tuli lähteä Garnowo Dużesta. Davoutin lähtöpaika marssille olivat Klukowo ja Strzegocin.

Sääolosuhteet

Leuto syksyinen sää oli kestänyt poikkeuksellisen pitkään.  Lisäksi vuodenajalle tavanomaisen kylmyyden ja pakkasen oli lauhduttanut suojasääpäivät. Molempien taistelevien osapuolien taktiset liikkeet ja huolto olivat hankalia suorittaa. Erityisesti ranskalaiset hyökkäävänä osapuolena olivat vaikeuksissa  huoltonsa ja tykistönsä kanssa. Ranskalaiset eivät pystyneet kuljettamaan yhtään tykkiä Gołyminiin. Taistelu suoritettiin päivän lyhyyden takia hämärässä ja pimeällä.

Taistelupaikka

Gołyminin kylä ja ympäristö on hyvin tasaista ja alue suosii puolustajaa lännestä lähestyvää vihollista vastaan. Kylän pohjoista puolta lukuun ottamatta sitä ympäröi laajat metsiköt ja kosteikot. Gołyminin kylä on viiden tien risteyksessä. Pääväylä kulkee kylän läpi Ciechanówista Makówiin.  Nykyiseen Gołyminiin kuuluu lounaassa oleva entinen Kałęczynin kylä, jonne tulevat tiet Ruskowasta ja Garnowosta sekä kaakkoon lähtee tie Pułtuskiin.

Taistelu

Golizynin 4. divisioona saapui aamulla 26. joulukuuta klo 08.00 Gołyminiin ja oli niin uupunut ettei pystynyt jatkamaan  matkaa ja lisäksi hänen piti myös odotella  Osten-Sackenin jälkijoukkoja. Gołyminin kylässä oli jo  Dokhturovin 5. divisioonan muutamia rakuuna ja jalkaväkirykmenttejä. Golitzyn toivoi, että hänen miehensä saisivat levätä ennen kuin jatkavat vetäytymistä.
Muratin ratsuväen Lasallen ratsuväkidivisioona Garnowosta oli ensimmäisenä ranskalaisena yksikkönä klo 10.00 hyökkäämässä Gołyminissa. Golitsyn vahvisti jälkijoukkoaan ja Lasalle joutui vetäytymään.
Golitsynin oli pakko luopua suunnitellusta vetäytymisestä Augereaun lähestyessä ja hän asetti joukkonsa puolustusasemiin. Kenraalimajuri Aleksei Štšerbakovin johtaman jalkaväkirykmentti sijoittui asemiin Gołyminin Kałęczyniin  lännestä tulevaa Augereaun armeijakuntaa vastaan. Ratsuväen ja Dohturovin joukot olivat Golitsynin reserviä ja loput omat joukkonsa hän sijoitti Gołyminin ympärille. 
Noin klo 14.00 ilmaantui Ciechanówista päin Augereaun armeijakunnan divisioonat. 
Desjardinin divisioona hyökkäsi ensimmäisenä, heidät lyötiin takaisin. Štšerbakovin puolutusasemia vahvistettiin jalkaväkipataljoonalla ja muutamalla tykillä. Heudeletin divisioonakaan ei saavuttanut menestystä, lopun päivästä he enimmäkseen kahakoivat venäläisten oikean sivustan kanssa. Samanaikaisesti Augereaun hyökkäyksen kanssa hyökkäsi myös Muratin ratsuväen Milhaudin ja Kleinin divisioonat ja Davoutin ratsuväki. Ne ajoivat venäläisten ratsuväen Gołyminin eteläpuolella olevaan metsään, mutta eivät pystyneet takaa-ajoon ratsuväelle epäsuotuisan maaston takia.
Venäläisten 7. ja 8. divisioonien kaksi ratsuväkirykmenttiä saapui n klo 15.00 Golitsynin vahvistuksiksi. Vetäytyessään ne olivat onnistunut  ohittamaan Augereaun ratsuväen.
Morand lähestyi kaakosta. Golitsyn lähetti kolme jalkaväkipataljoonaa metsikköön ja suoalueelle Štšerbakovin vasemmalle laidalle Gołyminin eteläpuolelle sekä kaksi ratsuväkirykmenttiä suojaamaan Pułtuskin tietä. Noin 15.30 hyökkäsi Morandin ensimmäinen prikaati ja onnistui ajamaan venäläiset pois asemistaan. Morandin toinen prikaati lähetettiin Pułtuskin tielle estämään venäläisten vetäytymistä Makowiin. Rakuunayksikkö hyökkäsi Osiekin kohdalla tiellä olevan venäläisen ratsuväen kimppuun. Venäläisiä työnnettiin takaisin päin mutta ranskalaiset jäivät metsässä ja suolla asemissa olevien venäläisten ansaan. Ranskalaisten ratsuväki lyötiin takaisin ja heidän komentajansa divisioonakenraali Rapp haavoittui vaikeasti. Morand sai metsät haltuunsa, mutta ei enää edennyt koska lisätappiot olivat turhia.
Yön laskeuduttua venäläiset aloittivat vetäytymisen. Makowin tie oli edelleen auki.  Dohturovin yksiöt menivät edellä ja noin klo 21.00 Golitsyn lähetti tykkinsä, ratsuväen ja viimeksi jalkaväkensä.
Augereau saapui Gołyminiin aikaisin aamulla 27. joulukuuta.
Molempien osapuolten tappiot olivat suunnilleen 800 miestä.

Taistelun analyysi

Golitsynilla oli etunaan maaston hyödyntäminen puoltustuksessa sekä tykit, joita ranskalaisilla ei ollut ollenkaan. Ranskalaisten hyökkäyksiä ei oltu kunnolla koordinoitu.  Huolimatta venäläisten väsymyksestä ja alivoimasta ranskalaisiin nähden Golitsyn onnistui viivyttämään ranskalaisten etenemistä.  Kun vielä Soultin ei onnistunut  kiertää venäläisten oikeaan sivustaan, Napoleon epäonnistui aikomuksessaan katkaista perääntyvien venäläisten joukot ja saartaa heidät Narew-joelle ansaan.

Jälkitapahtumat

Venäläisten divisioonat perääntyivät kohti Różanissa olevia pääjoukkoja. Bennigsen perääntyi Narew-joen Nowogródiin, jossa se liittyi  1. tammikuuta 1807 (J: 20. joulukuuta 1806) Buxhoevdenin armeijaan.
Napoleon pysäytti etenemisensä 28. joulukuuta (J: 16. joulukuuta) kadottaessaan yhteyden venäläisiin ja perusti talvileirin. Ranskalaiset olivat väsyneitä ja tyytymättömiä ja heidän huoltonsa oli epäjärjestyksessä
Vihollisuudet alkoivat aika pian. Bennigsen nimitettiin armeijan komentajaksi ja hän ryhtyi yllätykselliseen talvioperaatioon hyökkäämällä ranskalaisten vasempaan sivustaan. Mohrungenin taistelu taisteltiin  25. tammikuuta (J: 13. tammikuuta). Napoleon teki vastahyökkäyksen 03. helmikuuta (J: 22. tammikuuta) Jonkowon taistelussa ja 06. helmikuuta (J: 25. tammikuuta) oli Hoff'n taistelu ennen suurta Eylaun taistelua.