Paul (Jugoslavian sijaishallitsija)

Elämäkerta

Prinssi Paul oli ruhtinas Arsenin ja venäläisen ruhtinatar Aurora Demidovin ainoa poika. Aurora Demidovin isoäiti oli suomalainen sosiaalityön uranuurtaja Aurora Karamzin. Prinssi Paul kävi nuoruudessaan koulua ensin Belgradissa ja Sveitsin Genevessä. Vuonna 1910 hän Britanniaan ja opiskeli Oxfordin yliopistossa. 1910-luvulla hän oli asepalveluksessa Serbiassa ja osallistui ensimmäiseen ja toiseen Balkanin sotaan sekä ensimmäiseen maailmansotaan. Sotien jälkeen hän sai tutkintonsa Oxfordista vuonna 1921.
Hän avioitui Kreikan ja Tanskan prinsessan Olgan kanssa vuonna 1923. Tuleva Britannian kuningas Yrjö VI, silloinen Yorkin herttua, oli häissä best maninä. Prinssi Paulin suhde Britanniaan oli muutenkin läheinen, sillä prinsessa Olgan sisar Marina avioitui myöhemmin Yorkin herttuan veljen Kentin herttua Georgen kanssa, joka oli Paulille läheisimpiä ystäviä. Hän kuului Britanniassa ollessaan huonomaineisiin Bullingdon-klubiin, johon kuului myös hänen kälynsä mies Kentin herttua George. Hänet nimitettin brittiläisen sukkanauharitarikunnan jäseneksi vuonna 1939.
Prinssin Paulin asema muuttui ratkaisevasti, kun hänen serkkunsa Jugoslavian kuningas Aleksanteri salamurhattiin Marseillessa yhdessä Ranskan silloisen ulkoministeri Louis Barthouin kanssa Aleksanterin saapuessa valtiovierailulle Ranskaan. Aleksanterin poika Pietari (Petar) oli vielä 11-vuotias. Sen vuoksi Aleksanterin serkusta, prinssi Paulista tuli sijaishallitsija, kunnes Pietari täyttäisi 18 vuotta. Prinssihallitsijana Paul joutui ottamaan kantaa Jugoslaviaa repineeseen kansallisuuksien ristiriitoihin. Erityisesti hallitsevien serbien ja itsensä alistetuiksi kokeneitten kroaattien välillä oli jännitettä, jota salamurhatun kuningas Aleksanterin vuonna 1929 tapahtunut diktaattoriksi julistaminen ei ollut vähentänyt. Paulin asenne oli suvaitsevaisempi kuin edeltäjänsä Aleksanterin. Hän pelkäsi Kroatian tilaisuuden tullen eroavan Jugoslaviasta, jonka vuoksi hän antoi pääministeri Dragiša Cvetkovićin neuvotella kroaattien kanssa uuden, liittovaltion luoneen perustuslain, jossa Kroatian provinssi sai autonomisen aseman. Tämä ns. Cvetković–Maček -sopimuksen pohjalta syntynyt perustuslaki astui voimaan elokuussa 1939, 
Prinssihallitsija Paul ja hänen hallituksensa pyrkivät parantamaan 1930-luvun lopulla suhteita akselivaltoihin eli Saksaan ja Italiaan. Jugoslavia oli ensimmäisen maailmansodan seurauksena kuulunut ns. pikku entente - liittoumaan, jonka taustavoimana oli maailmansodan voittanut Ranska. Saksa ja Unkari erityisesti olivat olleet tässä liittoumarakenteessa pikku ententen vastapuolella. Maaliskuussa 1937 Jugoslavia ja Italia tekivät sopimuksen, jonka mukaan maat neuvottelisivat keskenään ulkopoliittisten vaikeuksien tullessa esiin. Tilanne kehittyi Jugoslavian ja Paulin kannalta entistä tukalammaksi, kun Italia valloitti huhtikuussa 1939 Jugoslavian naapurivaltio Albanian.  Saksan johtaja Adolf Hitler kutsui prinssi Paulin puolisoineen kesäkuussa 1939 virallisella valtiovierailulla Saksaan, joka kesti peräti yhdeksän päivää. Saksan vaikutusvallan lisääntyessä erityisesti keskisessä Euroopassa prinssihallitsija Paulin oli harjoitettava entistä myötämielisempää politiikkaa akselivaltojen suhteen, , 
Jugoslaviassa oli vaihtunut helmikuussa 1939 hallitus. Uusi pääministeri Dragiša Cvetković verrattuna edeltäjäänsä Milan Stojadinovićiin oli pidättyvämpi suhteissaan akselivaltoihin. Samanaikaisesti akselivallat painostivat Jugoslaviaa liittymään Kolmen vallan sopimukseen. Toisen maailmansodan syttyminen syyskuussa 1939 teki tilanteesta entistä jännittyneemmän. Pääministeri Cvetković allekirjoitti Kolmen vallan sopimuksen akselivaltojen kanssa Wienissä 25. maaliskuuta 1941 saatuaan vakuutuksen, ettei Jugoslavian tarvitsisi osallistua sotaan eikä myöntää kauttakulkuoikeutta vieraille joukoille.
Jo ennen kuin pääministeri palasi Belgradiin, puhkesi Jugoslaviassa mellakoita. Kansannousun tukema sotilaskaappaus syrjäytti 27. maaliskuuta 1941 akselille ystävällisen Cvetkovićin hallituksen ja prinssihallitsija Paulin vallasta. Pietari II julistettiin täysi-ikäiseksi, ja hän osallistui brittien tukemaan kaappaukseen sopimuksen solminutta hallitusta vastaan. Kenraali Dušan Simović nimitettiin pääministeriksi. Akselivaltojen kanssa tehty sopimus mitätöitiin.
Jugoslavian vallankaappaus johti siihen, että  Operaatio Barbarossaan valmistautumassa ollut Saksa hyökkäsi samanaikaisesti Jugoslaviaan ja Kreikkaan. Viikoissa Saksa, Bulgaria, Unkari ja Italia valtasivat maan, ja se antautui 17. huhtikuuta. Jugoslavia jaettiin hyökkääjien kesken, ja osasta muodostettiin Saksan ja Italian tukema Kroatian kuningaskunta. Kuningas ja prinssi Paul pakenivat hallituksen kanssa maasta maanpakoon Kreikkaan. Sodan aikana britit pitivät Paulia ja tämän perhettä kotiarestissa Keniassa ja myöhemmin Etelä-Afrikassa. Prinssi Paulin käly Kentin herttuatar Marina ja hänen puolisonsa Kentin herttua yrittävät saada sukulaisiaan prinssi Paulia ja prinsessa Olgaa Britanniaan, mutta pääministeri Winston Churchill piti Paulia sotarikollisena ja päästi lopulta vain puoliso Olgan Britanniaan.
Titon johtama kommunistinen Jugoslavia tuomitsi prinssi Paulin poissaolevana sotarikolliseksi. Prinssi Paul muutti Pariisiin vuonna 1949, jossa hän asui loppuelämänsä. Hän kuoli 14. syyskuuta 1976 Pariisissa, eikä enää koskaan palannut Jugoslaviaan. Pietari II:n poika Aleksandar Karađorđević vaatii edelleen Serbian kruunua. Pietari II:n edesmennyt veli ruhtinas Tomislav Karađorđević oli edellinen kruununperijä.
Prinssi Paul rehabilitoitiin Serbiassa vuonna 2011, ja omaisuus palautettiin hänen jälkeläisilleen. 
Prinssi Paulilla oli tytär Jelisaveta ja pojat Aleksandar ja Nikola. Näyttelijä Catherine Oxenberg on Paulin lapsenlapsi. Syyskuussa 2012 prinssi Paulin, prinsessa Olgan ja heidän vuonna 1954 kuolleen poikansa Nikolan maalliset jäännökset siirrettiin Geneven hautausmaalta Serbiaan Karadjordjević-suvun mausoleumiin Topolaan.