google/wiki40b huggingface dataset:
Otar Ioseliani

Otar Ioseliani (georg. ოთარ იოსელიანი, s. 2. helmikuuta 1934, Tbilisi) on georgialainen elokuvaohjaaja, joka asuu nykyään Ranskassa Neuvostoliiton aikaisen sensuurin pakotettua hänet lähtemään maasta.
Ioseliani opiskeli musiikkia ja taidetta Tbilisin konservatoriossa, minkä jälkeen hän muutti Venäjälle ja opiskeli Moskovan yliopistossa ja VGIK-elokuvakoulussa. Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa Sapovnela valmistui vuonna 1959. Vuonna 1975 valmistunut Pastorali vertaili Neuvostoliiton maaseudun ja kaupunkien elämäntyyliä toisiinsa ja voitti palkintoja Cannesissa ja Berliinissä. Muutettuaan Eurooppaan hänen elokuvansa Les favoris de la Lune (1985) ja Et la lumière fut (1989) on palkittu Venetsian elokuvajuhlilla.
Giedručiai

Giedručiai on kylä Lounais-Liettuassa, Marijampolėn läänissä, Šakiain kunnallispiirissä lähellä Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 825 asukasta.
Gräfsnäsin linna

Gräfsnäsin linna (ruots. Gräfsnäs slott) on rauniolinna Gräfsnäsin taajamassa Alingsåsin kunnassa Ruotsin Länsi-Götanmaalla. Linna rakennettiin 1550-luvulla ja se korvasi Loholmin linnan. Se toimi Leijonhufvudin aatelissuvun kantalinnana. Linna paloi kolmesti, vuosina 1634, 1734 ja 1834. Viimeisimmän tulipalon jälkeen linnaa ei enää jälleenrakennettu. Linnan rauniot konservoitiin 1900-luvulla.
Oliver Ekman-Larsson

Ura

Ekman-Larsson on Tingsryds AIF:n kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseurassaan jo 27 miesten peliä kaudella 2007–2008 Ruotsin jääkiekon I-divisioonassa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs HockeyAllsvenskanin Leksands IF:n riveihin ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan sarjan +/–-tilaston. Kauden aikana hän teki 39 ottelussa tehot 3+14=17. Jäähyminuutteja Ekman-Larsson keräsi 32. 
Kaudella 2009–2010 Ekman-Larsson toimi vain 18-vuotiaana Leksandin varakapteenina. Hän oli tehoilla 9+18=27 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja ja toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja Thomas Rhodinin jälkeen. Ekman-Larsson sijoittui puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi IF Björklövenin Johan Svedbergin kanssa. 
NHL:n tulokaskausi 2010–2011 toi Ekman-Larssonille 48 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11. Hänen NHL-uransa avausosuma syntyi 17. tammikuuta 2011 San Jose Sharksin Antti Niemen taakse.
Oliver Ekman-Larsson kuuluu kauden 2012–13  Norris Trophy ehdokkaisiin

Perhe

Ekman-Larssonin äidinisä Kenneth Ekman edusti Ruotsia Sapporon olympiakisoissa 1972. Oliverin isä Patrik sekä sedät Andreas ja Tobias Larsson pelasivat Ruotsin alempia sarjoja. Hänen pikkuveljensä Kenneth Ekman-Larsson (s. 1995) pelaa Leksandin J18-joukkueessa.
Tyra Malmström

Tyra Ester Ellinor Sjöström, o. s. Malmström (22. elokuuta 1875 Turku – 30. lokakuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari joka oli tunnettu erityisesti miniatyyrimuotokuvistaan.
Tyra Malmströmin vanhemmat olivat rovasti, runoilija Karl Robert Malmström ja Lucina Konstantina Ingeborg Wallenius (1832–1919). Hän oli naimisissa vuosina 1903–1918 taidemaalari Wilho Sjöströmin kanssa.
Tyra Malmströmin veli oli Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professori Paul Rurik Bruno Malmström.
Esiplanetaarinen sumu

Esiplanetaarinen sumu (protoplanetaarinen tai preplanetaarinen sumu) on planetaarisen sumun esivaihe, jossa punainen jättiläistähti sinkoaa ulkokuortaan pois. Esiplanetaariset sumut ovat yleensä kahden vastakkaisen suihkun muotoisia.
Google News

Google News on Googlen vuonna 2002 avaama sivusto, joka kerää uutisia eri uutissivustoilta. Sivuston betavaihe päättyi tammikuussa 2006.
Google on haastettu uutispalvelun takia useasti myös oikeuteen. Vuonna 2008 Belgiassa Googlelle vaadittiin 53 miljoonan euron vahingonkorvauksia, koska Google hakee ilman lupaa uutisotsikoita ja sisältöä maassa ilmestyvien lehtien nettisivuilta. Googlen mukaan palvelu kuitenkin ohjaa ihmisiä uutisten alkuperäiseen julkaisupaikkaan.
Palvelu on avattu kymmenissä maissa, mutta Suomessa sitä ei ole vielä saatavilla. Kuitenkin suomalaislehtien erikielisiä uutisia palvelusta on löytynyt.
Kruiz

Alkuvuodet

Vuonna 1978 toimintansa aloittanut Kruiz soitti aluksi kevyempää popmusiikkia. Se julkaisi kaksi kasettialbumia vuosina 1981 ja 1982. Nämä niin sanotut magneettoalbumit olivat epävirallisia julkaisuja, joita levitettiin pimeillä markkinoilla. Vuonna 1983 yhtye joutui hankaluuksiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen kanssa ja se määrättiin lopettamaan. Yhtyeen lopetettua toimintansa ilmestyi vielä yksi kasettialbumi vuonna 1984.
Vuonna 1986 yhtyeen keulahahmo Valeri Gaina päätti perustaa yhtyeen uudelleen Neuvostoliitossa alkaneen avoimuuspolitiikan myötä. Samalla se siirtyi kohti raskaampaa heavy metalia. Samana vuonna Kruizilta ilmestyi Neuvostoliiton valtiollisen levy-yhtiön Melodijan julkaisema albumi Круиз-1 (Kruiz-1). Yhtye nousi nopeasti erittäin suosituksi ja esiintyi eri puolilla maata parhaimmillaan kymmenien tuhansien suuruisille yleisöille. Kruizin on väitetty myyneen Neuvostoliitossa jopa 12 miljoonaa äänitettä. Viranomaiset yrittivät usein estää yhtyeen esiintymisiä ja muun muassa valtion hallussa olleet tiedotusvälineet eivät julkaisseet mainoksia sen konserteista. Vuonna 1987 Volgogradissa puhkesi Kruizin esiintymisen jälkeen mellakoita.

Kansainvälinen läpimurto

1980-luvun jälkipuoliskolla yhtye tuli tunnetuksi myös Länsi-Euroopassa. Vuonna 1988 Kruiz soitti Moskovassa saksalaisen Scorpionsin lämmittelijänä ja herätti myöhemmin länsimaisten managerien kiinnostuksen. Samana vuonna Kruiz solmi levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Warnerin kanssa ja levytti Länsi-Saksassa vanhoja kappaleitaan englanniksi. Ne julkaistiin albumilla Kruiz. Kappaleesta ”In Flames” tehty musiikkivideo sai paljon näkyvyyttä erityisesti Kanadassa. Seuraavana vuonna yhtye teki Euroopan-kiertueen esiintyen muun muassa Englannissa, Alankomaissa, Saksassa, Espanjassa, Italiassa ja Bulgariassa. Suomessa yhtye oli soittanut Turun Ruisrockissa jo vuonna 1988.

Hajoaminen ja 2000-luku

Marraskuussa 1989 Kruiz palasi studioon äänittämään uutta Culture Shock -nimistä albumia. Yhtyeen sisäisten ristiriitojen vuoksi sitä ei kuitenkaan saatu valmiiksi. Sergei Efimovin palattua Neuvostoliittoon albumia yritettiin viimeistellä myös tuolloin Running Wild -yhtyeessä soittaneen rumpali Iain Finlayn kanssa. Lopulta yhtye hajosi vuonna 1990 ja sen jäsenet tekivät omia projektejaan. Valeri Gaina muun muassa vaikutti pitkään Los Angelesissa. Vuonna 2002 Kruiz aktivoitui uudelleen ja julkaisi saksalaisella levy-yhtiöllä viiden kappaleen EP:n, joka sisälsi uusia versioita vuoden 1986 Kruiz-1-albumin kappaleista.
Madarit

Ulkonäkö ja koko

Madarit ovat pystykasvuisia, harmahtavia pensaita. Lehdet ovat vastakkaisia, leveitä ja lähes ruodittomia. Viuhko-kukinnot sijaitsevat varressa lehtihangan ulkopuolella tai terminaalisesti ja ovat sarjamaisia ja pitkäperäisiä. Verhiössä on tyvirauhasia. Teriö on maljamainen tai lähes ratasmainen; sen liuskat eivät kosketa toisiaan tai ovat limittäin oikealle. Teriöliuskoja on viisi, ja ne kiinnittyvät siitintukkuun (gynostegium). Heteenpalhot ovat kasvaneet yhteen, ja ponsien lisäkkeet ovat taipuneet sisäänpäin. Siitintukussa on kaksi pitkänomaista ja riippuvaa polliniota eli pölymyhkyä. Vartalot ovat pitkiä, luotti hieman kovera. Tuppilo-hedelmät ovat munanmuotoisia, lähes pallomaisia tai pitkänomaisen keihäsmäisiä, ja hedelmäseinän keskikerros (mesokarppi) on laajentunut rakkomaiseksi.

Levinneisyys

Madarit kasvavat Pohjois-Afrikassa, Arabiassa ja trooppisessa Aasiassa.
Kangastakunen (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 42 hehtaaria, se on 1,7 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,1 metriä mpy.
Vietnam Television

Vietnam Television (VTV) on vietnamilainen kansallinen televisioyhtiö. Kuten kaikkea muutakin Vietnamin mediaa, myös VTV:tä hallitsee Vietnamin hallinto. Se perustettiin 7. syyskuuta 1970.
Scott Hall

Scott Oliver Hall (s. 20. lokakuuta 1958), on yhdysvaltalainen showpainija. Hall on paininut American Wrestling Associationissa, National Wrestling Alliancessa, World Class Championship Wrestlingissa, World Championship Wrestlingissa, Extreme Championship Wrestlingissa, Juggalo Championship Wrestlingissa, World Wrestling Entertainmentissa ja Total Nonstop Action Wrestlingissa.
Hall on voittanut neljä kertaa WWE Intercontinental Championshipin, kaksi kertaa WCW United States Heavyweight Championshipin, kerran WCW Television Championshipin, seitsemän kertaa WCW:n World Tag Team Championshipin (kuusi kertaa Kevin Nashin kanssa ja yhden kerran The Giantin kanssa), ja kerran AWA:n World Tag Team Championshipin (Curt Hennigin kanssa). Hall tunnistetaan yhtenä nWo:n alkuperäisistä jäsenistä Hulk Hoganin ja Kevin Nashin kanssa.
Akdes Nimet Kurat

Akdes Nimet Kurat (22. huhtikuuta 1903, Kazan – 8. syyskuuta 1971, Istanbul) oli turkkilainen historioitsija ja akateemikko.
Kurat syntyi Berketin kylässä Tatarstanissa 1903. Hän valmistui Bugulman lukiosta 1920 ja jatkoi opiskelua Leningradissa ja Moskovassa. Kurat yritti matkustaa Saksaan jatkaakseen opiskelua siellä, mutta koska hän matkusti ilman passia hänet pidätettiin Puolassa. Kärsittyään puolen vuoden vankilatuomion hänet vapautettiin ja hän jäi puolalaiseen kylään, jossa hän työskenteli renkinä maatilalla. Tänä aikana hän oppi puhumaan puolaa. Turkin suurlähetystö myönsi hänelle passin, jonka turvin hän matkusti Istanbuliin marraskuussa 1924.
Kurat pääsi opiskelemaan Istanbulin yliopiston historian ja filosofian laitokselle, jossa hän muun muassa toimi tunnetun historioitsijan ja tulevan Turkin ulkoministerin Mehmet Fuat Koprulun assistenttina. Valmistuttuaan 1928 Kurat täydensi opintojaan Breslaun ja Hampurin yliopistoissa Saksassa. Hänestä tuli filologian tohtori Hampurissa 1933. Hän palasi Istanbuliin samana vuonna. 1930-luvun loppupuolella hän kiersi keski-Euroopassa tekemässä tutkimustyötä ja kävi myös luennoimassa Uppsalan ja Tukholman yliopistoissa. Hän palasi jälleen Turkkiin 1938 työskennellen aluksi kuraattorina ja myöhemmin Denizlin lukion historianopettajana. Hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi Ankaran yliopistossa 1941 ja professoriksi 1944. 1960-luvulla hän erikoistui Turkin ja Venäjän yhteiseen historiaan ja julkaisi ensimmäisen kirjansa Türkiye ve Rusya ("Turkki ja Venäjä") Naton apurahan avulla 1962.
28. elokuuta 1971 Kurat loukkaantui vaikeasti linja-auto-onnettomuudessa matkalla Istanbuliin. 8. syyskuuta hän menehtyi vammoihinsa Kasim paššan sairaalassa Istanbulissa.
Vuosina 1933–1971 yhdeksää kieltä sujuvasti puhunut Kurat julkaisi useita tutkimuksia, artikkeleita ja kirjoja, joita on käännetty eri kielille. Sekä opettajana että tutkijana hän painotti usein lähteiden tärkeyttä historiallisessa tutkimuksessa.
HMS Veronica (K37)

Palvelus

Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä USS Temptress.

USS Temptress (PG-62)

Yhdysvallat vastaanotti 16. helmikuuta 1942 aluksen nimeten sen vielä samana päivänä USS Temptressiksi. Alus otettiin palvelukseen 21. maaliskuuta sen ollessa edelleen Britteinsaarilla. Maaliskuun ja huhtikuun ensimmäisen viikon alus oli koulutettavana ja koeajoissa Britteinsaarten lähivesillä. Huhtikuun lopulla alus liittyi saattueeseen ON85, jonka mukaan se siirtyi Yhdysvaltoihin. Saavuttuaan Yhdysvaltoihin alus liitettiin itärannikolla toimivaan laivastoon, jonka mukana se palveli itärannikolla ja Karibialla suojellen saattueita New Yorkista Key Westiin Floridaan sekä Guantanamonlahdelle Kuubaan.
Oltuaan kesällä 1945 hetken  3. laivastoalueella koululaivana alus ilmoittautui 1. laivastoalueen komentajalle 7. heinäkuuta. Alus lähti 8. elokuuta Bostonista ja vierailtuaan Azoreilla Ponta Delgadossa 8.-9. heinäkuuta se saapui 14. elokuuta Britteinsaarille. Alus poistettiin palveluksesta 20. elokuuta ja se luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle kuusi päivää myöhemmin. Alus myytiin 1946 ja se aloitti kauppalaivastossa nimellä Verolock. Alus upposi tammikuussa 1947 ja se nostettiin romutettavaksi Blythiin vuonna 1951.
Robbie Robertson

Elämä ja ura

Jaime Robert Robertson (syntyjään Klegerman) syntyi 5. heinäkuuta 1943 Torontossa mohawk-äidille ja juutalaiselle isälle, joka kuoli pian pojan syntymän jälkeen. Robbie kasvatettiin Six Nations -intiaanireservaatissa. Hän karkasi tivolin mukaan teini-ikäisenä ja aloitti ammattimuusikon uransa 16-vuotiaana. Hän kirjoitti aluksi lauluja rockabillylaulaja Ronnie Hawkinsille ja soitti kitaraa tämän yhtyeessä The Hawks, josta tuli muutaman vuoden kuluttua The Band.
The Band jätti Hawkinsin ja ryhtyi sähköiseen musiikkiin siirtyneen folklaulaja Bob Dylanin taustayhtyeeksi. Dylanin jätettyä yhtyeen se jatkoi omillaan ja levytti kahdeksan albumia, joille Robertson kirjoitti useita lauluja ja toisinaan myös lauloi. The Bandin jälkeen Robertson aloitti soolouransa, jonka aikana hän on tehnyt viisi studiolevyä vuodesta 1987 alkaen.
Vuonna 1990 Robertson teki yhteistyötä japanilaisen Ryuichi Sakamoton kanssa tämän albumilla Beauty. 
Robertson näytteli elokuvassa Carny vuonna 1980, ja hän on säveltänyt elokuvamusiikkia muun muassa Martin Scorsesen elokuviin. Robertson on myös tuottanut musiikkia. Hän on vaikuttanut Native American Music Associationissa.
Robertson sai Grammyn kahdesta ensimmäisestä soololevystään. Hänet on nimetty Rock and Roll Hall of Fameen muun The Band -yhtyeen mukana. Hänet nimettiin vuonna 2011 Canadian Songwriters Hall of Fameen, ja hän on saanut useita tunnustuksia Kanadan intiaanijärjestöiltä.
Reijo Ruokanen

Reijo Ruokanen (s. 1961 Rovaniemi) on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut Talouselämä-, Fakta- ja Markkinointi & Mainonta -lehtien päätoimittajana Talentumissa syyskuusta 2010 alkaen. Syyskuun 2016 alussa hän siirtyi Otavamediaan Tekniikan Maailman päätoimittajaksi.
Vuosina 2007–2010 Ruokanen oli Ilta-Sanomien päätoimittaja ja vuosina 2003–2007 hän toimi Iltalehden toimituspäällikkönä.
Aikaisemmin Ruokanen on toiminut muun muassa Iltalehden politiikan toimittajana ja uutispäällikkönä sekä Berliinin kirjeenvaihtajana. Lisäksi hän on ollut MTV3:n toimittaja ja Iltalehden ja MTV3:n yhteinen kirjeenvaihtaja Lontoossa.
Ruokanen on toiminut televisio-ohjelma Pressiklubin vaihtuvana journalistijäsenenä.
Ylimmäisenjärvi (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,9 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
Arrows

Kausi 1997

Kaudella 1997 Arrowsin ykköskuskina toimi vuoden 1996 maailmanmestari Damon Hill. Moottorina toimi jo aikasemmin huonoksi todettu Yamahan V10. Kausi ei alkanut vakuuttavasti kun Hill onnistui juuri ja juuri ajamaan aika-ajoissa ajan, joka oli 107% sisällä  parhaasta ajasta ja kisan alussa hän keskeytti moottorivian takia. Parhaaksi tulokseksi jäi Unkarin kisa, jossa Hill sijoittui aika-ajoissa jopa kolmanneksi. Kisan aikana hän onnistui ohittamaan Ferrarin Michael Schumacherin ja johti kisaakin hyvän aikaa. Lopulta kumminkin kaasun kanssa sekä vaihteiden kanssa tuli vikaa ja Hillin vauhti tippui, jolloin Williams kuski Jacques Villeneuve saavutti hänet nopeasti. Hill tuli silti maaliin toisena, joka oli hyvä suoritus tallilta rikkinäisellä autolla. Hill ei jatkanut enää seuraavalla kaudella tallissa, joten hänen tilalle kaudella 1998 tuli Mika Salo.

1998–1999 ja Arrows moottori

Kaudella 1998 Arrows oli Ferrarin lisäksi ainoa talli, joka valmisti omat moottorinsa. Se osoittautui hyvin pian epäluotettavaksi. Kauden parhaaksi tulokseksi jäi Salon neljäs sija Monacossa. Se oli myös ainoa kisa, jossa molemmat kuljettajat pääsivät pisteille asti. Vain kahdessa kisassa molemmat kuskit pääsivät maaliin asti. Espanjassa luotettavuusongelmat kärjistyivät entisestään, kun sekä Salo että Diniz keskeyttivät yhtä aikaa moottorivian takia.
Kaudella 1999 Arrows jatkoi omien moottoreiden valmistamista. Kuskeina olivat Pedro de la Rosa sekä Toranosuke Takagi. Kausi alkoi lupaavasti Australiassa, kun Pedro de la Rosa oli kuudes ja Takagi seitsemäs. Tämä jäi kauden parhaaksi tulokseksi, ja oli yksi kolmesta kisasta, jossa molemmat pääsivät maaliin. Pistesaldokin jäi vain yhdeksi pisteeksi.

Loppuaika ja talousvaikeudet

Huonoiksi osoittautuneiden Arrows-koneiden käyttö lopetettiin ja talli siirtyi käyttämään Supertecin moottoreita kaudella 2000. Tallin sponsoriksi tuli mobiiliteknologiayritys Orange. Autona oli Arrows A21. Kuskit onnistuivat tuomaan auton pisteille neljä kertaa. Paras sijoitus oli Jos Verstappenin neljäs sija Italiassa.
Kaudella 2001 moottorintoimittaja vaihtui Asiatechiksi, jonka koneilla saatiin ajettua kauden aikana vain kerran pisteille Itävallan GP:ssä. Talli yritti saada kuljettajakseen kaudeksi 2002 Jean Alesin, mutta ranskalainen siirtyi DTM-sarjaan. Talli vaihtoi jälleen moottorintoimittajaa Ford Cosworthiin. Heinz-Harald Frentzen teki mitä pystyi ja toi muutaman kerran pisteitä tallille, mutta talousvaikeuksille hänkään ei voinut mitään. Samana vuonna talli lopetti toimintansa ajettuaan 298 kisaa ilman voittoa. Autojen rungot myytiin Paul Stoddartille, josta tuli myöhemmin Minardin tallipäällikkö.
Super Aguri käytti kaudella 2006 Arrowsin viimeiseksi jäänyttä autoa, A23:a, kauden puoliväliin saakka. Super Agurin omistaja-tallipäällikkö Aguri Suzuki ajoi vuosina 1992-93 Footwork Arrowsilla.
Arrowsia ajoivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Jochen Mass, Marc Surer, Thierry Boutsen, Derek Warwick sekä Arrowsin ainoa suomalaiskuljettaja Mika Salo.
Outo vieras Muumitalossa

Hahmot ja juoni

Kirjan päähenkilöitä ovat muumiperhe, esi-isä, Pikku Myy, Miska ja Haisuli. Tapahtumat sijoittuvat siniseen Muumitaloon. 
Eräänä täysikuisena syysyönä muumit ajattelevat, että on aika mennä talviunille. Keskellä yötä Muumitaloon tulee outo vieras, joka menee kellariin. Pian kaikkialla haisee ja on sotkuista. Pikku Myy menee alas tutkimaan tapausta. Vieras paljastuu pieneksi ja karvaiseksi merirosvo-Haisuliksi.

Toteutus

Kirjan kuvissa käytetyn Muumitalon pienoismallin ovat rakentaneet Pentti Eistola, Tuulikki Pietilä ja Tove Jansson vuosina 1976–1979. Rakennuspiirustuksia ei käytetty, vaan rakentaminen eteni vapaasti. Kyseessä on itsenäinen taideteos, joka ei muistuta aiemmissa muumikirjoissa kuvattua Muumitaloa. Teos kuuluu nykyään Tampereen taidemuseon osana toimivan Muumilaakson kokoelmaan.
Kuvissa esiintyvät hahmot ovat Tuulikki Pietilän suunnittelemia nukkeja.
Marisa Berenson

Marisa Berenson (s. 15. helmikuuta 1947 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa naispääosaroolistaan Stanley Kubrickin vuoden 1975 elokuvassa Barry Lyndon.

Elämäkerta

Marisa Berenson on liettuanjuutalaista syntyperää olevan yhdysvaltalaisen diplomaatin Robert L. Berensonin kahdesta tyttärestä vanhempi. Perheen alkuperäinen sukunimi oli Valvrojenski. Hänen äitinsä oli sveitsiläistä, ranskalaista ja egyptiläistä sukuperää oleva kreivitär Maria Luisa Yvonne Radha de Wendt de Kerlor, joka tunnetaan paremmin nimellä Gogo Schiaparelli, aikansa julkkis.
Berensonin äidinäiti oli muotisuunnittelija Elsa Schiaparelli, ja äidinisä oli kreivi Wilhelm de Wendt de Kerlor, teosofi ja meedio. Hänen nuoremmasta sisarestaan Berinthiasta (Berry) tuli malli, näyttelijä ja valokuvaaja.

Ura

Berensonista tuli 1960-luvun alkupuolella maineikas malli, ja hän oli muun muassa Voguen ja Timen kannessa. Häntä pidettiin jonkinlaisena julkkiskuningattarena, kun hän esiintyi ahkerasti yökerhoissa ja muissa näyttäytymispaikoissa, ja Yves Saint-Laurent nimesi hänet ”1970-luvun tytöksi”.
Myöhemmin hänet valittiin muutamiin merkittäviin filmirooleihin, kuten Frau von Aschenbachiksi Luchino Viscontin elokuvaan Kuolema Venetsiassa (1971), juutalaiseksi tavaratalon perijättäreksi Natalia Landaueriksi elokuvaan Cabaret (1972) ja surulliseksi kaunottareksi Lady Lyndoniksi Stanley Kubrickin elokuvaan Barry Lyndon (1975). Vaikka viimeksi mainittu on ollut hänen rooleistaan tunnetuin, kritiikki suorituksesta oli kehno: The New York Timesin Vincent Canby totesi vain: ”Marisa Berenson sopii loistavasti pukuihinsa ja peruukkiinsa.”
Berenson on näytellyt muissakin elokuvissa, joista useimmat on kuvattu Euroopassa, samoin Yhdysvalloissa joissakin hänelle kirjoitetuissa tv-elokuvissa, kuten holokaustiaiheisessa draamassa Playing for Time (1980).

Yksityiselämä

1970-luvun alussa Berenson seurusteli ranskalaisen pankkisuvun perillisen paroni David René de Rothschildin kanssa, joka on Guy de Rothschildin pojista nuorempi.
Berensonin ensimmäinen puoliso oli niittitehtailija James Randall. He avioituivat Beverly Hillsissä Kaliforniassa 1976 ja erosivat 1978. Heillä on yksi tytär, Starlite Melody Randall (s. 1977).
Hänen toinen puolisonsa oli juristi Aaron Richard Golub, jonka kanssa hän avioitui 1982. He erosivat 1987. Tuomarin päätös avioero-oikeudenkäynnissä oli, että ”Berensonin näyttelemisen ja malliuran arvonnousu [avioliiton aikana] oli yhteistä omaisuutta” ja siksi se olisi otettava huomioon sopimuksessa.
Secrets of the Furious Five

Juoni

Mestari Shifu määrää Pon opettamaan ryhmälle railakkaita kanilapsia kungfun alkeita. Onnekseen Polta ei vie paljoa aikaa saada luokkaan järjestys ja lapset paikoilleen. Hän korostaa heille, että kungfu ei ole vain taistelua, vaan se tarkoittaa "itsensä huippuosaamista". Havannoillistaakseen väitteensä hän alkaa kertoa tarinoita Hurjan viisikon jäsenten menneisyydestä.

Mestari Mantis

Nuoruudessaan sirkka Mantis oli äkkipikainen ja kärsimätön soturi, joka oli altis tehdä hätiköityjä johtopäätöksiä ja impulsiivisia päätöksiä. Kun hän joutuu krokotiilirosvojen vangiksi, hänen täytyy opetella kärsivällisyyttä, jotta pystyy yllättämään sieppaajansa.

Mestari Kyy

Kyy, Suuren Mestari Kyyn tytär, syntyi ilman myrkyllisiä kulmahampaita. Hänen isänsä, joka suojeli myrkkyhampaillaan kylää, oli epätoivoinen, koska tyttärestä ei voisi tulla hänen tilalleen uutta soturia. Eräänä päivänä festivaaleilla Suuri Mestari Kyy kohtaa gorillan, joka käyttää haarniskaa rikkoakseen hänen myrkkyhampaansa. Tytär näkee isänsä vaarassa ja taistelee gorillaa vastaan ilman kulmahampaita – ja voittaa.

Mestari Kurki

Kurki oli kungfu-akatemien epävarma talonmies, kunnes akatemian tähtioppilas Mei Ling rohkaisi häntä yrittämään oppilaspaikkaa koulussa. Vaikka hänen hermonsa pettävät muiden nauraessa, hän luiskahtaa vahingossa haastealueelle ja läpäisee testin itsevarmuudellaan. Hänen laiha kehonsa osoittautui hyödyksi ja takasi hänelle mahdollisuuden onnistua muiden epäonnistuessa.

Mestari Tiikeritär

Tiikeritär oli orpo, jota pidettiin saalistajana voimiensa ja niiden hallitsemattomuutensa vuoksi. Mestari Shifu opettaa hänelle voimien hallitsemista, kunnes hän pystyy suorittamaan herkkiä ja arkaluontoisia tehtäviä. Kun kukaan ei vieläkään adoptoi häntä, mestari Shifu ottaa hänet oppilaakseen ja kouluttaa häntä.

Mestari Apina

Apina oli kylänsä häirikkö, joka piinasi kyläänsä, koska oli joutunut julkiseen häpeään nuoruudessaan. Hän uhmasi kaikkia ja pakotti heidät lähtemään, kunnes Mestari Oogway voitti hänet. Sen sijaan että Oogway olisi käskenyt hänet lähtemään, hän pyysi Apinaa jäämään ja käyttämään taitojaan hyvän palvelemiseen.

Loppu

Lopussa Shifu palaa nähdäkseen, ettei Po ole edistynyt opettamisessa. Hän kuitenkin aliarvoi Pon kykyjä jälleen ottaen huomioon kuinka paljon kanit ovat oppineet. Kun Polta kysytään, millainen hänen ensimmäinen päivänsä kungfun parissa oli, kaikki epämiellyttävät muistot alkuperäisestä elokuvasta palaavat hänen mieleensä ja hän sanoo ylpeänä: "Se oli aivan mahtava!"
Knud Rasmussen

Knud Johan Victor Rasmussen (7. kesäkuuta 1879 – 21. joulukuuta 1933) oli grönlantilainen naparetkeilijä ja antropologi. Häntä on kutsuttu "eskimologian isäksi". Rasmussen oli ensimmäinen Luoteisväylän koiravaljakolla kulkenut henkilö.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Rasmussenin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.