google/wiki40b huggingface dataset:
Jason-1

Jason 1 on maan - etenkin merenpinnan - topografiaa mittaava NASAn ja Ranskan avaruusjärjestön CNESin yhteinen kaukokartoitussatelliitti.
Jason 1 oli TOPEX/Poseidonin seuraaja, joka laukaistiin yhdessä TIMED-satelliitin kanssa 7. joulukuuta 2001 Delta-7920-kantoraketilla Vandenbergin lentotukikohdasta. Satelliitin lentoradan korkeus on 1336 km ja inklinaatio 66°. Jason 1:n seuraaja on Jason 2, joka laukaistiin avaruuteen 20. kesäkuuta 2008. Sen kehittivät Yhdysvaltain kansallinen meren- ja ilmakehän tutkimuslaitos NOAA, Ranskan avaruusjärjestö CNES ja Euroopan sääsatelliittijärjestö EUMETSAT.
Ranskalainen Thales Alenia Space on helmikuussa 2010 saanut urakan rakentaa Jason 3-satelliitti.
Jokijärvi (Ikaalinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen yläosan valuma-alueeseen (35.343) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,7 metriä mpy.
Otl Aicher

Otto ”Otl” Aicher (13. toukokuuta 1922 Ulm – 1. syyskuuta 1991 Leutkirch im Allgäu) oli saksalainen graafinen suunnittelija ja typografi. Hänen tunnetuin työnsä on kokonaisvastuu Münchenin 1972 kesäolympialaisten graafisesta suunnittelusta, kuten eri urheilulajeja kuvaavista piktogrammeista muodostuvasta opastejärjestelmästä. Hänen tunnetuin kirjaintyyppinsä on Rotis. Aicher oli myös yksi Ulmin muotoilukoulun (1953–1968) perustajista.

Varhainen elämä ja ura

Aicher syntyi Ulmissa, Saksan lounaisessa Baden-Württembergin osavaltiossa vuonna 1922. Aicher oli Werner Schollin luokkatoveri ja ystävä ja tunsi myös tämän sisaren ja veljen, Sophie ja Hans Schollin, jotka molemmat teloitettiin myöhemmin vuonna 1943 Valkoinen Ruusu -vastarintaliikkeen jäsenyydestä Natsi-Saksassa. Myös Aicher oli voimakkaasti natsivastainen. Hänet pidätettiin vuonna 1937, kun hän kieltäytyi liittymästä Hitler-Jugendiin. Hänet pakotettiin sotapalvelukseen, josta hän karkasi vuonna 1945 ja piiloutui Schollien taloon Wutachiin.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Aicher alkoi opiskella kuvanveistoa Münchenin taideakatemiassa. Vuonna 1947 hän perusti oman studion Ulmiin. Vuonna 1952 Aicher meni naimisiin Inge Schollin kanssa, joka oli Werner, Hans ja Sophie Schollin vanhempi sisar.

Ulmin muotoilukoulu

Vuonna 1953 Aicher perusti yhdessä Inge Schollin ja Max Billin kanssa Ulmin muotoilukoulun (saks. Hochschule für Gestaltung Ulm), joka toimi vuoteen 1968 asti.
Aicher erikoistui työssään yritysgrafiikkaan ja suunnitteli muun muassa lentoyhtiö Lufthansan yhä käyttämän lintutunnuksen vuonna 1969. Aicher suunnitteli tunnuksia myös muun muassa Konstanzin yliopistolle ja Münchenin lentoasemalle. Vuonna 1980 Otl Aicher ryhtyi keittiökalustevalmistaja Bulthaupin graafiseksi konsultiksi, ja yhteistyön tuloksena syntyi muun muassa groteski- ja antiikvakirjainten muotoja yhdistelevä kirjainperhe Rotis.
Aicher kuoli syyskuussa 1991 liikenneonnettomuudessa. Münchenin kaupunginvaltuusto nimesi vuonna 2010 kaupungin Schwabingin alueella sijaitsevan kadun Otl-Aicher-Straßeksi.
Rose Ausländer

Rosalie Beatrice ”Rose” Ausländer, omaa sukua Scherzer (11. toukokuuta 1901 Tšernivtsi – 3. tammikuuta 1988 Düsseldorf) oli saksalainen runoilija.
Ausländer syntyi Tšernivtsissä, jossa hän aloitti vuonna 1919 kirjallisuuden ja filosofian opintonsa. Hän muutti 1920-luvun alussa Yhdysvaltoihin Ignaz Ausländerin kanssa, jonka hän nai New Yorkissa 19. lokakuuta 1923.
Ausländerin avioliitto kesti vain kolme vuotta. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden, mutta menetti sen oltuaan liian pitkän ajanjakson maan ulkopuolella. Hänen kokoelmiensa joukkoon lukeutuvat Der Regenbogen (1939) ja Blinder Sommer (1965).
Ausländer oli juutalainen ja joutui natsiaikana ghettoon. Hän sai jälleen Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1948. Kokemiensa vainojen jälkeen hän kirjoitti pitkään englanniksi, mutta palasi alkuperäiseen kirjoituskieleensä saksaan vuonna 1956.
Ausländer palasi vuonna 1967 Saksaan ja eli loppuelämänsä Düsseldorfissa. Viimeisinä vuosina hänen riesanaan oli artriitti.
Mosaiikkipeili

Mosaiikkipeili on kaukoputken peili, joka koostuu pienemmistä kuusikulmaisista peileistä. Niitä käytetään nykyaikaisissa suurissa peilikaukoputkissa kevytrakenteisuutensa ja säädettävyytensä vuoksi.
Mosaiikkipeilin muodon asettaminen tapahtuu moottoroidulla, jatkuvasti säätyvällä tietokoneohjatulla järjestelmällä, jolla voidaan muun muassa eliminoida kuvasta ilmakehän aiheuttamia vääristymiä.
Esimerkiksi Keck-teleskoopissa on mosaiikkipeili.
Gustav Suits

Gustav Suits (30. marraskuuta 1883 Võnnu kunta, Viro – 23. elokuuta 1956 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen runoilija ja vuosisadan alussa syntyneen Noor-Eesti eli Nuori Viro -nimisen kansallisuusliikkeen perustaja ja johtomiehiä.
Suits syntyi Võnnun kunnassa lähellä Tarttoa opettajaperheeseen. Hän opiskeli vuosina 1869–1904 Tarton kruununkymnaasissa, työskenteli Suomessa kotiopettajana kesäisin (1901–1904) ja aloitti vuonna 1904 opintonsa Tarton yliopistossa mutta siirtyi vuonna 1905 Helsingin yliopistoon opiskelemaan eurooppalaista kirjallisuutta, suomen kieltä ja kansanrunoustiedettä. Hän kuului ensimmäisiin, jotka vaativat Virolle valtiollista itsenäisyyttä.
Suits oleskeli Suomessa maansa itsenäistymiseen asti ja suoritti Helsingin yliopistossa 1910 filosofian kandidaatin tutkinnon. Hän työskenteli Helsingin yliopiston kirjastossa vuosina 1913–1917 sekä opetti suomen kieltä Helsingin venäläisessä kymnaasissa. Vuonna 1914 hän oleskeli Pariisissa Helsingin yliopiston apurahan turvin.
Vuosina 1917–1919 Suits osallistui Viron politiikkaan ja toimi Viron sosialistisen vallankumouspuolueen keskuskomiteassa.
Tarton yliopiston kirjallisuudenhistorian professorin sijaiseksi hänet nimitettiin 1921; hän toimi ylimääräisenä professorina vuodesta 1924 alkaen ja varsinaisena professorina vuodet 1931–1944. Suits loi maansa kirjallisuuteen uudenaikaisen lyriikan. Hänen esikoiskokoelmansa Elu tuli ilmestyi 1905 ja ennen pitkää hänestä tuli isänmaanrakkauden, vapauden ja vallankumouksen miehekäs laulaja. Hänen muita runokokoelmiaan olivat muun muassa Tuulemaa (1913) ja Kõik on kokku unenägu (1922). Suits julkaisi myös tieteellisiä tutkimuksia kansalliskirjallisuuden alalta (mm. Nuori Kreutzwald). Suitsin myöhäistuotantoa julkaistiin vuonna 1950 kokoelmassa Tuli ja tuul. Hän käänsi runoutta hollannista ja ruotsista viroksi.
Vuonna 1944 Suits pakeni neuvostomiehitystä perheineen Suomeen ja siirtyi samana vuonna Ruotsiin. Hän työskenteli Nobel-instituutin kirjastossa Tukholmassa. Vuonna 1953 hänet nimitettiin Viron pakolaishallituksen kulttuuriministeriksi, mutta hän ei ottanut tehtävää vastaan. 
Gustav Suitsun puoliso oli Aino Emilia o.s. Thauvón (9.11.1884–8.8.1969), Viitasaaren kirkkoherran Emil Thauvónin tytär. Heille syntyi kaksi tytärtä, Anna-Lisa (1914–1956) ja Helga (1924–1999). Helga Suits-Kangro julkaisi vanhempiensa kirjeenvaihdon vuosilta 1908–1916 kirjana Aino ja Gustavi lugu (1987).
Jimmy Fallon

James Thomas Fallon Jr. eli Jimmy Fallon (s. 19. syyskuuta 1974 New York) on yhdysvaltalainen koomikko, juontaja, näyttelijä ja muusikko, joka tunnetaan muun muassa Saturday Night Live -viihdesarjasta.
Fallon korvasi juontaja Conan O’Brienin NBC:n Late Night with Conan O’Brien -ohjelmassa vuonna 2009, kun O’Brien korvasi Jay Lenon The Tonight Show’ssa. Late Night with Jimmy Fallon alkoi NBC:llä 2. maaliskuuta 2009. Fallon ryhtyi juontamaan The Tonight Show’ta 17. helmikuuta 2014 Jay Lenon jäätyä eläkkeelle.
People-lehti valitsi Fallonin viidenkymmenen hyvännäköisimmän ihmisen joukkoon vuonna 2004. Fallon on naimisissa Nancy Juvosen kanssa.
Fallonilla on irlantilaisia, saksalaisia ja norjalaisia sukujuuria.
Korsholman linna

Korsholman linna rakennettiin 1300-luvun puolivälin jälkeen Mustasaareen (nyk. Vaasaan). Linna mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1384 Bo Joninpojan testamentissa nimellä Krytzeborg. 
Linna rakennettiin alkujaan pienelle saarelle, jota korotettiin soralla ja kivillä. Noin puolen hehtaarin kokoista tasannetta ympäröi kaksi vallia ja veden täyttämä vallihauta. Kummankin vallin päällä oli ilmeisesti hirsinen paaluvarustus. Varsinaisen linnan rakennusmateriaali on kuitenkin tuntematon. C.J. Cardbergin mukaan on todennäköisintä, että kyseessä oli ns. puulinna; tähän viittaa hänen mielestään mm. vuodelta 1398 on säilynyt teksti, jossa Krytzeborgin linnasta puhuttaessa ei käytetä ruotsinkielistä ilmaisua hus. Hus-sanaa käytettiin joissain yhteyksissä keskiajalla kivirakennuksista puhuttaessa. Myös vuodelta 1557 ja 1564 säilyneet tilikirjat mainitsevat ainoastaan hirsisiä rakennuksia; ainoat tuolloin muuratut osat linnassa olivat uunit ja savupiiput.
Keskiajalla linna oli läänitetty useille aatelisille. Tunnetuimpia heistä on Sten Sture vanhempi. Linna raunioitui vuosisatojen kuluessa täysin. Vuonna 1748 linnan vallien päälle rakennettiin maaherran uusi virka-asunto, jonka rakennustöiden yhteydessä keskiaikaisen linnan yksityiskohdat hävitettiin. Vuonna 1851 samalle paikalle ryhdyttiin rakentamaan jälleen uutta virka-asuntoa (joka vuotta myöhemmin paloi Vaasan palossa). Rakennustöiden aluksi linnan kumpua madallettiin useita metrejä, minkä seurauksena keskiaikaiset kulttuurikerrokset katosivat lopullisesti. Linnan paikalla on tätä nykyä enää muistomerkki vuodelta 1894.
Claude Joseph Vernet

Claude Joseph Vernet (14. elokuuta 1714 Avignon – 3. joulukuuta 1789 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen poikansa Antoine Charles Horace Vernet oli myös taidemaalari, samoin tämän poika Horace Vernet.

Elämänvaiheet

Vernet avusti jo neljätoistavuotiaana isäänsä, taitavaa koristemaalaria, tämän tärkeimmissä töissä. Hänen kunnianhimoaan ei kuitenkaan tyydyttänyt kantotuolien koristelu, ja hän lähti Roomaan. Meren näkeminen Marseillessa ja matka sieltä Civitavecchiaan tekivät hänen voimakkaan vaikutuksen, ja perille päästyään hän meni heti merimaalari Bernardino Fergioni työhuoneelle.
Vähitellen Vernet sai huomiota Rooman taidepiireissä. Hän asui Roomassa kaksikymmentä vuotta ja maalasi, satamia, myrskyjä, kuutamoita. Vuonna 1753 hänet kutsuttiin Pariisiin, jossa hän kuninkaan määräyksestä maalasi huomattavan sarjan Ranskan satamia. Teokset ovat nyt Louvressa ja Musée national de la Marinessa. Nämä teokset tekivät hänestä tunnetun. Palattuaan hänestä tuli akatemian jäsen, mutta hän oli aiemmin osallistunut vuoden 1746 näyttelyihin ja jatkoi sitä seuraavina vuosina aina kuolemaansa asti.
400 kepposta

Juoni

13-vuotias Antoine asuu pienessä pariisilaishuoneistossa riitelevien ja onnettomien vanhempiensa kanssa. Hän pakenee arkea kirjoihin ja elokuviin, mutta lopulta sortuu valehteluun ja pikkurikoksiin, jotka johtavat hänet umpikujaan.

Vastaanotto

400 kepposta oli käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana 1960, mikä oli ei-yhdysvaltalaiselle elokuvalle iso saavutus tuolloin.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänestivät kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja 400 kepposta oli mukana  heistä kuudentoista listalla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat 400 kepposta vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan Rakkautta 20-vuotiaana tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti 400 kepposta kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Handolinin silta

Handolinin silta (Handolinska bron) Tornionjoen yli oli vuoteen 1929 asti ainoa siltayhteys Haaparannan ja Tornion välillä. Sama nimi on vuonna 2008 valmistuneella sillalla.
Noin 700 metriä pitkän sillan rakennutti yksityishenkilö, lennätinreviisori
(telegrafdirektör) Karl Handolin, jonka mukaan silta myös sai nimensä. Se rakennettiin vuosina 1886-1887.
Silta oli maksullinen kävelysilta. Maksu tapahtui poletilla, koska sillan eri päissä oli käytössä eri valuutta. Poletti oli tähän tarkoitukseen lyöty, siinä olivat tunnuskirjaimet B K H ja sen nimellisarvot olivat viisi penniä ja viisi äyriä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Tornio oli vilkas läpikulkupaikka. Sen kautta kulki mm. jääkäriliikkeen etappireittejä Ruotsin kautta Saksaan. Handolinin sillan Tornion puoleista päätä vartioivat tuolloin rajavartijat, tullivartijat ja venäläiset santarmit.
Handolinin silta korvattiin  pengertiellä, joka valmistui vuonna 1929.
Amber Marshall

Elämäkerta

Marshall on käynyt Lester B. Pearsonin taidekoulun. Hän rakastaa hevosia: ne ovat hänen elämänsä ja hän on ratsastanut niin kauan kuin jaksaa muistaa.
Marshall asuu pienellä maatilalla lähellä Calgarya kymmenien eläintensä ja aviomiehensä Shawn Turnerin kanssa.
Mikrotaloustiede

Mikrotaloustiede muodostaa uusklassisen taloustieteen teorian perustan. Se tutkii, miten ihmiset, kotitaloudet ja yritykset tekevät päätöksiä ja allokoivat niukkoja resursseja. Yleensä tarkastelun kohteena on jokin markkinoista, joilla hyödykkeillä käydään kauppaa.
Mikrotaloustiede tarkastelee eri toimijoiden päätöksien vaikutusta hyödykkeiden kysyntään ja tarjontaan. Kysyntä ja tarjonta määräävät hyödykkeiden hinnan, joka taas ohjaa tulevaa tuotantoa. Mikrotaloustiede tarkastelee yksittäisten toimijoiden päätöksiä ja niiden yhteisvaikutusta. Makrotaloustiede taas tarkastelee taloudellisten toimien summaa, yleensä valtion tasolla.
Teoreettisesta näkökulmasta mikrotaloustieteen yhtenä päämääränä on analysoida markkinamekanismeja, jotka asettavat hyödykkeiden suhteelliset hinnat ja allokoivat niukat resurssit eri käyttötarkoitusten välillä. Mikrotaloustiede analysoi markkinahäiriötä, kun markkinat epäonnistuvat tuottamaan tehokkaan tuloksen. Toisaalta se tarkastelee täydellisen kilpailun vaatimia teoreettisia ehtoja. Mikrotaloustieteen tärkeitä tutkimusalueita ovat epäsymmetrisen informaation tilanteet, valinta epävarmuuden vallitessa ja peliteorian taloudelliset sovellukset.

Teorian lähtökohta

Kysynnän ja tarjonnan teoria olettaa yleensä täydellisen kilpailun markkinat. Tämä tarkoittaa, että markkinoilla on suuri määrä ostajia ja myyjiä ja että yhdelläkään heistä ei ole yksinään merkittävää vaikutusta hintoihin. Todellisuudessa tällainen tilanne vallitsee harvoin. Tällöin tarkastellaan epätäydellisen kilpailun tilanteita. Teoria toimii kuitenkin hyvin yksinkertaisissa tilanteissa.
Taloustieteen valtavirta perustuu uusklassiseen teoriapohjaan. Se ei oleta lähtökohtaisesti, että markkinat ovat parempi kuin jokin muu sosiaalisen järjestäytymisen muoto. Itse asiassa suuri osa analyysista on keskittynyt tarkastelemaan tilanteita, joissa markkinahäiriöt johtavat resurssien allokaatioon, joka on jollakin kriteerillä tarkasteltuna epäoptimaalinen. Näissä tapauksissa tutkimuksen tavoitteena on löytää toimintamuoto, joka vähentää tuhlausta. Näitä ovat esimerkiksi valtion suora kontrolli tai epäsuora säätely, joka ohjaa markkinoilla toimijat käyttäytymään sosiaalisen hyvinvoinnin mukaisesti. Jos on mahdollista, voidaan luoda markkinat sinne mistä ne aikaisemmin puuttuivat, jotta saavutetaan tehokkaampi ratkaisu.
Ihmisten kysynnän hyödykkeille ajatellaan yleensä olevan hyödynmaksimoinnin tulos. Tämän tulkitaan siten, että ottaen huomioon resurssirajoitteet ja kysynnän määrän ja hinnan riippuvuus, kuluttaja tekee valinnan, joka tekee hänet onnellisimmaksi. Vastaavasti yritysten oletetaan maksimoivan toimintansa voittoa.
Zou

Minolainen huvila

Zou on myös minolaisaikaisen ”huvilan” arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä Siteíaan johtavan tien varressa ja on saanut nimensä kylästä. Huvila rakennettiin keskiminolaisella kaudella MM IIIB eli uudella palatsikaudella eli noin 1750–1700 eaa. ja se oli käytössä myöhäisminolaiselle kaudelle LM IA eli noin 1700–1600 eaa. saakka. Näin se edustaa eräänlaista välivaihetta keskiminolaisen ja myöhäisminolaisen rakentamisen välillä. Siihen on kuulunut ainakin 20 huonetta, jotka on rakennettu viidelle pengertasolle.
Paikan arkeologiset kaivaukset suoritti Nikólaos Platón vuosina 1955–1956. Osa rakennuksesta on tuhoutunut nykyisen tien rakentamisen yhteydessä.
Henry Raeburn

Henry Raeburn (4. maaliskuuta 1756 Stockbridge, Britannia – 8. heinäkuuta 1823 Stockbridge, Britannia) sir, oli skotlantilainen taidemaalari. Hän maalasi pääasiassa henkeviksi luonnehdittuja muotokuvia. Hänen työnsä olivat romanttisen haaveellisia, mutta samalla yksityiskohtaisia henkilöiden luonnehdintoja.
Sergei (patriarkka)

Sergei tai Sergij (ven. Се́ргий, Sergi), siviilinimeltään Ivan Nikolajevitš Stragorodski (Иван Николаевич Страгоро́дский) (11. tammikuuta 1867 Arzamas–15. toukokuuta 1944 Moskova) oli Suomen ortodoksisen hiippakunnan kolmas arkkipiispa vuosina 1905–1917 ja myöhemmin koko Venäjän ortodoksisen kirkon johtaja vuosina 1927-1944.
Ivan Nikolajevitš syntyi vuonna 1867 pappisperheeseen Nižni Novgorodin kuvernementissa ja kuoli patriarkka Sergius I:nä Moskovassa 77-vuotiaana.

Viipurin ja Suomen arkkipiispa

Sergei toimi Viipurin piispana vuosina 1905–1917. Suomen ortodoksinen kirkko kuului tuohon aikaan Venäjän ortodoksisen kirkon alaisuuteen. Sergei oli edeltäjäänsä Nikolaita etevämpi diplomaatti ja vähemmän panslavisti. Sergei opetteli jonkin verran suomen kieltäkin ja otti suomalaisten mielipiteet huomioon. Tämä olikin tarpeen, koska uutta arkkipiispaa odotti Suomessa heti alkuun joukko ongelmia: kieli- ja kansallisuuskysymykset, yhä avoimempi pakkoluterilaistaminen sekä orastava ajanlaskukiista. Hänen huomattavimpana saavutuksenaan on pidetty apulaispiispa Kiprianin nimittämistä, jonka virkakausi kuitenkin jäi lopulta vain vuoden mittaiseksi.
Monet tutkijat ovat otaksuneet, että jos Sergei olisi saanut jäädä Suomeen, ajanlaskukiista ja yleensäkin itsenäistymiseen liittyneet kirkon ongelmat olisivat olleet paljon lievempiä kuin ummikkovenäjänkielisen ja panslavistisen arkkipiispa Serafimin aikakaudella. Näin siksi, että Sergei korosti joka käänteessä, että slaavinkielisestä käytännöstä kiinni pitäminen olisi ollut toimintaa vastoin ortodoksisuuden etua - eli panslavististen kielitavoitteiden sijasta arkkipiispa olikin käytännön realisti.

Patriarkaatti

Vuonna 1917 Sergei nimitettiin Vladimirin ja Šujan arkkipiispaksi ja ylennettiin samana vuonna metropoliitaksi. Vallankumousta seuranneissa mullistuksissa Sergei oli toistamiseen pidätettynä ja vangittuna. Toisaalta hän toimi bolševikkeja myötäilleessä Elävä kirkko -liikkeessä 1922-1923. Kaduttuaan tätä eriseuraisuutta hänet nimitettiin Nižni Novgorodin metropoliitaksi 1924.
Silloinen patriarkka Tihon näki, ettei hänen kuoltuaan normaalia patriarkanvaalia toimitettaisi, ja siksi nimesi itse kolme ehdokasta häntä seuraavaksi sijaispatriarkaksi (locum tenens -patriarkka); yksi näistä oli Sergei. Tihonin kuoltua keväällä 1925 sijaispatriarkaksi kuitenkin nimitettiin metropoliitta Pietari. Kun Pietari vangittiin 8 kuukauden kuluttua, hänen tilalleen virkaa tekeväksi sijaispatriarkaksi tuli Sergei. Sergei itse oli taas väliaikaisesti vangittuna 1926-1927. Pietaria ei koskaan vapautettu, vaan hänet teloitettiin 1937. Sergei hoiti virkaa tekevänä sijaisena Venäjän kirkon johtajuutta vuoteen 1937 ja sen jälkeen locum tenens -patriarkkana vuoteen 1943, jolloin hänet valittiin varsinaiseksi patriarkaksi. Hän kuoli kahdeksan kuukautta nimityksen jälkeen.
Vuonna 1927 Sergei antoi julistuksen, jossa kirkko myönsi alisteisen asemansa Neuvostoliiton valtiovallalle. Julistus aiheutti kirkon sisällä suurta eripuraa.
Ylioppilaskoe

Ylioppilaskoe on koe ylioppilastutkinnossa. Kielissä kokeita järjestetään erikseen pitkän, keskipitkän ja lyhyen oppimäärän opiskelijoille. Myös matematiikassa järjestetään erikseen lyhyen ja pitkän oppimäärän kokeet. Reaaliaineissa ja äidinkielessä on ainoastaan yhdentasoisia kokeita. Jokainen ylioppilaskoe arvostellaan erikseen. Mikäli kokelas on saanut neljässä ylioppilaskokeessa hyväksytyn arvosanan tietyin lisäehdoin (kts. ylioppilastutkinto), hän on suorittanut ylioppilastutkinnon ja hänestä tulee ylioppilas.
Felix Steiner

Luonnehdinta Felix Steinerista

Steineria pidetään yhtenä taitavimmista SS-kenraaleista. Henkilönä hän oli helposti lähestyttävä ja pidetty alaistensa keskuudessa. Steinerin ja suomalaisten SS-divisioona Wikingin miesten välillä vallitsi vankka molemminpuolinen kunnioitus. Kenraali Steiner osallistui myös saapumiskatselmukseen 2. kesäkuuta 1943 Hangossa ja saapumisjuhlaan seuraavana päivänä Tampereella.  Steiner piti yhteyttä divisioonansa miesten kanssa sodan jälkeen ja vieraili myös Suomessa.
Steiner oli myös yksi harvoista SS-kenraaleista, joita ei sodan jälkeen syytetty osallisuudesta minkäänlaisiin sotarikoksiin. Steiner ei esimerkiksi sallinut komentamiensa joukkojen toteuttaa Adolf Hitlerin 9. kesäkuuta 1941 antamaa Komissaarikäskyä.
Sodan jälkeen hän asettui Saksan Müncheniin ja kirjoitti monta kirjaa. Steiner oli naimaton.
Sergei Solovjov

Sergei Solovjov (ven. Серге́й Алекса́ндрович Соловьёв, s. 25. elokuuta 1944 Vienan Kemi, Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen elokuvaohjaaja, -tuottaja, -käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hänen tuotannosta valtaosa on syntynyt Neuvostoliiton aikana. Hänen tunnetuimpia elokuvaohjauksiaan ovat Sata lapsuuden jälkeistä päivää (1975, parhaan ohjauksen Hopeinen karhu Berliinin elokuvajuhlilla), Valkoisen yön sävelmät (1977), Villikyyhky (1986) sekä perestroikan vuosina tehty, Neuvostoliiton underground-rockmusiikkia julkisuuteen tuonut Assa (1987) ja sen kaksi jatko-osaa (1989 ja 2008).
Solovjov opetti 1980-luvulla Moskovan elokuvakoulussa, ja monet hänen oppilaansa nousivat venäläisen elokuvan ”uuden aallon” kärkijoukkoon.
HS Metro

Historia

Vuonna 2006 Sanoma-konserniin kuuluva Sanoma Osakeyhtiö (nykyinen Sanoma Media Finland) osti Suomen Metro-lehden liiketoiminnot Metro International S.A:lta.  
Metron viikkoliitteen, Metro Liven, ensimmäinen numero ilmestyi perjantaina 7. syyskuuta 2007. Siinä missä kantalehti kertoo uutiset, Metro Live keskittyi viikonloppuun. Se ilmoitti olevansa manuaali viikonlopun viettoon sekä katsaus ihmisiin ja ilmiöihin. Sittemmin Metro Live muuttui kiinteäksi osaksi Metroa, ja sen nimeksi vaihdettiin Metro wkd. 
Metro Liven yhteydessä toimi jäsenklubi Club Metro, jonka tehtävänä oli tarjota Metron lukijoille viikoittain vaihtuvia jäsenetuja- ja tarjouksia. 
16. marraskuuta 2016 Metron nimeksi tuli HS Metro, joka korvasi samalla myös HS Mestan.
Satakylät

Vuoden kyläteko

Satakylät ry jakaa joka toinen vuosi Vuoden kyläteko -tunnustusta jonkin satakuntalaiskylän elinolojen parantamisesta. Vuoden Kyläteoksi valitaan teko, jolla on ollut koko kyläyhteisön kannalta merkittävä myönteinen vaikutus. 500 euron palkinnon saaja valitaan kyläyhdistysten laatimien hakemusten perusteella.

Vuoden kylätoimija

Vuonna 2009 Satakylät ry alkoi jakaa Vuoden kylätoimija -tunnustusta maakunnan aktiivisille kyläyhdistysihmisille. Silloin palkittiin Regina Wittsberg Ahlaisista ja Pirkko Ketola Euran Mannilasta, vuonna 2011 Timo Sorvali Tykköön seudun kyläyhdistyksestä, vuonna 2013 Reino Leppiniemi Ahlaisten kyläyhdistyksestä, vuonna 2015 Åke Vastavirta Rauman Sorkan kyläyhdistyksestä ja vuonna 2017 Eila Lännistö Rauman Kauklaisten kyläyhdistyksestä.

Avoimet kylät -tapahtuma

Vuodesta 2013 Satakylät ry on järjestänyt Avoimet kylät -kesätapahtumaa, josta tuli vuonna 2015 valtakunnallinen. Vuonna 2016 tapahtumassa oli mukana yli 400 kylää 17 maakunnasta.

Sankariyhdistykset-lehti

Kesällä 2018 ilmestyi ensimmäinen numero Satakylät ry:n, Satakunnan ELY-keskuksen ja Satakunnan Leader-ryhmien yhteisestä tiedotuslehdestä Sankariyhdistykset.
Ilfov (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 1 583 km². Se sijaitsee alangolla Argeş- ja Ialomiţajokien välissä.
Ilfovin piirikunta rajautuu idässä Ialomiţan ja Călăraşin piirikuntiin, lännessä Dâmbovițan piirikuntaan, pohjoisessa Prahovan piirikuntaan sekä etelässä ja idässä Giurgiun piirikuntaan.