google/wiki40b huggingface dataset:
Yyterin kartano

Yyterin kartano sijaitsee Porin Yyterin kylässä. Tilan historia ulottuu 1600-luvun loppupuolelle. Alkuaan kartano oli säteriratsutila, vuonna 1678 eversti Bernhard Rehbinder sai Yyterin kylälle säterivapauden.

Historiaa

Vuonna 1705 säteriratsutilan isännäksi tuli eversti Gustav Eneskiöld. Hänen vaimonsa Hildegard Rehbinder omisti tilan everstin kuoltua vuoteen 1725. Seuraavaksi tilan osti Kustaa Juhonpoika Arctelius eli Kyösti Juhonpoika. Hänen vaimonsa Helena Andersdotter omisti säteritilan tämän jälkeen uuden miehensä Mikael Sallgrénin kanssa vuoteen 1755. 
Ensimmäiset tilan torpat mainitaan vuonna 1763. Vuonna 1768 tilan haltijaksi tuli kapteeni Johan Petter Blom. Seuraavina isäntinä olivat sukelluskomissaari Isak Fellman ja rovasti Abraham Fellman 1802–1815, sekä Anders ja Ferninand Gyllenbögel.
Vuonna 1857 ratsutilaa alettiin nimittää Yyterin kartanoksi. Seuraavaksi isännäksi tuli Yyterin kartanon vävy, Vanhakartanon omistaja Simon Vanhakartano. Hän omisti kartanon vuoteen 1920, jolloin kartano siirtyi Rosenlewin suvun haltuun.

Nykytila

Nykyisin kartanon omistaa liikennelentäjä, kiinteistösijoittaja Ville Majasaari. Metsäalueet omistaa nykyisin UPM-Kymmene. Alueella toimii myös ratsastuskoulu.

Rakennukset ja arkkitehtuuri

Puisen päärakennuksen vanhimmat osat ovat peräisin 1700-luvulta ja sen nykyinen klassisistinen ulkoasu on 1920-luvulta. Rakennusta ympäröi vanha puisto. Tiiliset karjarakennukset on tehty myös 1920-luvulla. 
Kartanon peltoihin rajoittuva Pihlavan huvila-alue on rakennettu 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kartanon maille. Aikaisemmin alueella sijaitsi kartanon torppia, joista osa muutettiin kesäasunnoiksi.
Putúnin mayat

Putúnin mayat olivat maya-kansan osa, joka vaelsi monien suurten mayakeskusten alueelle noin 600 jaa. alkaen. Heidän keskuksensa oli Meksikonlahden rannoilla sijainnut Xicalanco. Putúnin mayat olivat mayoista ainoita jotka harjoittivat merenkulkua. Putúnin mayat olivat saaneet kulttuuriinsa eniten Meksikon ylängön suurten keskusten piirteitä ja olivat melko sotaisia. Heihin liitetään ainakin joskus Puuc-rakennustyyli, joka vallitsi Jukatanin niemimaan itäkärjessä, ja oranssi keramiikka. Varsinkin klassisen ajan lopussa Puuc-tyyli ulottuu Edznasta Chichen Itzáan ja käsitti mm. Uxmalin. Putûnin mayoja on pidetty yhtenä mahdollisena klassisen ajan mayakaupunkien tuhoajina. Jukatanille saapunut itzaheimo liitetään Putúnin mayoihin. Nykyiset Chontalin mayat ovat Putúnin mayojen jälkeläisiä.
Jasmin Manninen

Jasmin Manninen on suomalainen taekwondoin. Hänen merkittävimpiä kansainvälisiä saavutuksiaan on toinen sija G1 Dutch Openissa 2019 alle 62-kiloisten luokassa. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden alle 62-kiloisten luokassa vuonna 2017. Hän kilpaili Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 ja osallistuu myös maailmanmestaruuskilpailuihin 2019. Suomessa Manninen edustaa paimiolaista Action Sport Centeriä. Hän asuu, opiskelee ja harjoittelee Turussa.
Aarno Raveala

Aarno Brynolf Raveala, sukunimi aik. Reimann (16. elokuuta 1911 Helsinki – 15. heinäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Raveala pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1943. Hän toimi opiskeluaikanaan SOK:n rakennusosaston piirtäjänä ja valmistuttuaan arkkitehdiksi hän oli siellä toimistoarkkitehtina 1944–1950. Hän perusti sitten oman arkkitehtuuri- ja insinööritoimiston vaimonsa Terttu Ravealan kanssa. Raveala oli Uudenmaan läänin lääninrakennustoimiston lääninarkkitehdin viransijaisena vuodesta 1954 ja hän toimi Uudenmaan läänin kaavoitus- ja rakennustoimen tarkastajana 1968–1974, kunnes jäi eläkkeelle. Hän sai yliarkkitehdin arvonimen 1974. 
Raveala osallistui 1950-luvulla Tammen Joka Kodin tietokirjan ja Kirjamiehen Talonrakennustekniikan käsikirjan toimitustyöhön. Hän laati myös rakennusopin alalta kirjekursseja.
Beneath a Steel Sky

Tarina

Beneath a Steel Skyn pääosissa ovat Robert Foster ja robotti Joey. Foster selvisi lapsena ainoana lentokoneonnettomuudesta, ja aboriginaalien heimo adoptoi hänet ja opetti selviytymään ulkomaailmassa. Hän sai nimensä onnettomuuspaikan läheisyydestä löytyneen Fosters-oluttölkin mukaan.

Vastaanotto

Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94% arvostelussaan.
Pelit -lehti antoi pelille arvosanan 82/100 arvostelussaan.
Nancy Pelosi

Varhainen elämä

Pelosi syntyi maaliskuussa 1940 Baltimoressa. Hän oli Annunciata M. ”Nancy” D'Alesandron (o.s. Lombardi) ja Thomas D'Alesandro, Jr:n seitsemäs lapsi ja ainoa tytär. Molemmat vanhemmat olivat amerikanitalialaisia. Hänen isänsä Thomas oli demokraattipuolueen poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä ja Baltimoren pormestarina.

Poliittinen ura

Pelosi valittiin kongressiin Kaliforniasta ensimmäisen kerran vuonna 1987 kesken kauden kuolleen Sala Burtonin tilalle. Vuosina 2003–2007 hän oli edustajainhuoneen vähemmistöjohtaja. Pelosi palasi tehtävään vuonna 2011.
Pelosin kotivaalipiiri käsittää suurimman osan San Franciscon kaupunkia ja piirikuntaa. Poliitikkona hän on liberaali ja kannattaa muun muassa Yhdysvaltain terveydenhuoltouudistusta, vapaata  aborttia ja valtion ja kirkon tarkkaa erottamista toisistaan.

Yksityiselämä

Pelosi on naimisissa Paul Pelosin kanssa. Heillä on viisi lasta.
Patty Hill

Patty Smith Hill (27. maaliskuuta 1868 Anchorage, Kentucky, Yhdysvallat – 25. toukokuuta 1946 New York, New York) oli yhdysvaltalainen pedagogi. Maailmanlaajuisesti hänet tunnettaneen parhaiten laulun Paljon onnea vaan alkuperäisversion toisena tekijänä, yhdessä sisarensa Mildred J. Hillin kanssa.

Tausta

Patty Smith Hill syntyi William Wallacen ja Martha Jane Smith Hillin opettajaperheeseen Kentuckyn Anchoragessa. Hänen isänsä johti Anchoragen Female Seminary -koulua vuoteen 1874 saakka, minkä jälkeen perhe muutti Fultoniin, Missouriin. Isän kuoltua 1878 perhe muutti Louisvilleen, jossa Patty kävi ensin julkista koulua. Hän meni Louisvillen Collegiate Institute -oppilaitokseen vuonna 1882, joka oli tunnettu uusien oppimisteorioiden soveltamisesta. Koulunkäynnistä innostuneena Patty päätti itsekin alkaa opettajaksi. Patty Hill valmistui lastentarhanopettajaksi 1887 Louisvillen ensimmäisestä, Steve Holcomben vuonna 1886 perustamasta alan oppilaitoksesta.

Ura

Hill alkoi jo varhain soveltaa ajatusta, jonka mukaan lapset tuli kasvattaa luovuutta ja avoimuutta stimuloivassa ympäristössä. Hänen mukaansa kasvatusohjelmat tuli soveltaa lapsen tarpeisiin, eikä päinvastoin. Hän käytti paljon musiikkia, runoja, näytelmiä sekä tarinoita kasvatusmetodeinaan.
Vaikka Hilliä arvosteltiinkin kovasti aikanaan, hänen metodinsa herättivät maailmanlaajuista kiinnostusta. Esimerkiksi John Dewey ja G. Stanley Hall matkustivat Louisvilleen tutustumaan Hillin varhaiskasvatusmetodeihin. Vuonna 1900 Hill esitelmöi Louisvillen Education Associationille aiheesta koulutus näytelmän keinoin. Samana vuonna jo yhdeksän Louisvillen julkista koulua tarjosi myös lastentarhaopetusta.
Hill siirtyi opiskelemaan Columbian yliopistoon 1905, missä hän työskenteli muun muassa Speyer School Experimental Playroomin parissa. Myöhemmin sitä alettiin kutsua Horace Mannin lastentarhaksi. Hillille myönnettiin kunniatohtorin arvonimi 1929 muun muassa elämäntyöstään Kindergarten Association -järjestössä.
Denderan lamppu

"Denderan lamppu" on kolmen kivireliefin kokonaisuus Hathorin temppelissä Denderan lähistöllä Egyptissä. Egyptologien mukaan reliefi on mytologinen kuvaus Djed-pylväästä ja lootuskukasta, jonka sisällä on synnyttävä käärme.
Reliefistä on kehitelty myös näennäistieteellisiä teorioita joiden mukaan se kuvaa muinaisten egyptiläisten sähköteknistä taitoa. Teoriat perustuvat reliefin esittämän kuvan vastaavuuksiin useiden modernien laitteiden, kuten Geisslerin putken, Crookesin putken ja kaarilampun kanssa. Teorian kannattajat ovat usein perustelleet teoriaa kuparilevyillä, jotka reliefeissä peittävät pylväiden ylempiä napoja. Tiedeyhteisö ei ole kuitenkaan vakuuttunut näistä väitteistä. Tohtori Bolko Stern on kirjoittanut yksityiskohtaisen selostuksen, jonka mukaan kuparilevyjen suojaamat pylväiden päät eivät liity sähköön tai valaistukseen vaan kyseessä on maaginen sovellus.
HMS Fame (1896)

Palvelus

HMS Fame siirrettiin 1897 Kiinan asemalle. Alus myytiin 31. elokuuta 1921 romutettavaksi Hong Kongissa.
Malesian Grand Prix 2010

Vapaat harjoitukset

Lotuksen kolmoskuljettaja Fairuz Fauzy pääsi ajamaan perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Heikki Kovalaisen tilalla. Force Indian kolmoskuljettaja Paul di Resta ajoi puolestaan Vitantonio Liuzzin tilalla.

Aika-ajot

Aika-ajoja vaikeutti rankka sade. Esimerkiksi huipputalleista Ferrari ja McLaren jäivät lähtöjonon viimeisiksi luotettuaan virheelliseen säätiedotukseen aika-ajojen ensimmäisen osion aikana. McLarenin Jenson Button kykeni nousemaan aika-ajojen toiselle kierrokselle, mutta ei ajanut aikakierrosta autonsa juututtua hiekkaan jo ensimmäisessä osiossa. Paalupaikan nappasi lopulta Red Bullin Mark Webber, jolle ensimmäinen lähtöruutu oli uran toinen. Toisen lähtöruudun saavutti Nico Rosberg, jolle eturivin lähtöpaikka oli uran ensimmäinen.

Kilpailu

Red Bullin autot saavuttivat kilpailussa kaksoisvoiton kun kolmannesta lähtöruudusta lähtenyt Sebastian Vettel voitti ja Mark Webber oli toinen. Kilpailun jälkeen Ferrarin Felipe Massa nousi MM-sarjan kärkeen ohi tallikaverinsa Fernando Alonson.
Kepler-69

Kepler-69 on Joutsenen tähdistössä 2700 valovuoden päässä oleva tähti. Tämän keltainen pääsarjan tähti muistuttaa Aurinkoa, sillä sen spektrityyppi on G4V. Tähti on hieman Aurinkoa metalliköyhempi.

Planeetat

Kepler-satelliitin tekemien havaintojen mukaan tähteä kiertää supermaa Kepler-69c, jonka säde on noin 1,7 Maan sädettä, kerran 242 vuorokaudessa tähden ympäri. Planeettaa on sanottu "super-Venukseksi". Planeetan säde 1.54 maan sädettä. Etäisyys keskustähdestään 0,64 AU ja kiertoaika 242 vuorokautta. Vaikka planeetta saattaa ollakin Venusta vastaavan kuuma kasvihuone-ilmiön takia, mitä ei tunneta, teoreettinen planeetan lämpötila on vain 299 K (0 °C), jos valonheijastuskyky on 0,3.
Kepler-69b kiertää hyvin lähellä keskustähteään 13,7 päivässä, ja on säteeltään 2,24 Maan sädettä. Tällöin planeetalla ei ole tuntemamme kaltaista elämää, koska se on liian kuuma, laskujen mukaan noin 700 K eli 400 °C.
Kalliojärvi (Ruovesi, Ylä-Vääri)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,6 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.
Hayatori (1903)

Palvelus

Alus palveli Venäjän–Japanin sodassa. Se osui miinaan 3. syyskuuta 1904 Port Arthurin edustalla. Alus poistettiin alusluettelosta 15. kesäkuuta 1905.
Entreat

Entreat on The Curen livealbumi vuodelta 1989. Se on äänitetty The Curen Prayer Tour -kiertueella 22.–24. heinäkuuta 1989 Lontoon Wembley Arenalla ja sisältää ainoastaan Disintegration-albumin kappaleita. Levy julkaistiin alun perin vain promootioversiona Ranskassa. Sen sai kaupan päälle ostaessaan vähintään kolme The Curen levyä. Tämä alkuperäinen versio ei sisältänyt kappaleita "Homesick" ja "Untitled". Myöhemmin Entreat julkaistiin Isossa-Britanniassa, myös promotionaalisena kahdeksan kappaleen versiona, joka tällä kertaa sisälsi aiemmin mainitut kappaleet. Levyn sai tällöin kaupan päälle, kun osti kaksi The Curen albumia. Levy julkaistiin kaupallisesti vasta vuonna 1991 kahdeksan kappaleen versiona.
Kaurilan rautatieasema

Historia

Asema on Karjalan radan alkuperäisiä asemia ja sekä rata että asemarakennus Kaurilaan valmistuivat 1894. Kaurilan alkuperäinen nimi oli Haiseva läheisen lammen mukaan mutta se vaihdettiin kyläläisten vaatimuksesta Kaurilaksi 1895. Rautatie toi kylälle uusia asukkaita, joka mahdollisti mm. meijärin ja kansakoulun perustamisen. Asemalla toimi lisäksi ajalle tyypillisesti posti. Liikenne sotien aikana oli vilkasta rajan läheisyyden takia, ja mm. marsalkka C. G. Mannerheim kävi asemalla. Aseman merkitys väheni sotien jälkeen, kun vanhan Karjalan radan liikenne väheni ja Kaurilaan perustettiin uusi seisake aseman itäpuolelle, lähemmäksi uuden Värtsilän kuntakeskusta. Kaurilan miehitys lopetettiin 1958, tavaraliikenne päättyi 1970 ja henkilöliikenne 1987. Ratapiha on purettu, ja liikennepaikka on lakkautettu 27.5.1990. Kaurilan rautatieaseman ratakilometri oli 01. joulukuuta 1970 saakka 560+421 ja alkuperäinen lyhenne oli Krl. Entiseltä asemalta hieman Tohmajärven suuntaan on tasoristeys nimeltään Kaurila (Patsola).

Aseman siirto

Pian miehityksen loputtua asema jäi vaille käyttöä ja se pääsi ränsistymään. Kaurilan asemalle löytyi kuitenkin uutta käyttöä, kun rakennus päätettiin siirtää asuinkäyttöön Helsingin Meilahteen. Rakennus siirrettiin kivijalkaa myöten maanteitse Helsinkiin, jonne se pystytettiin uudelleen Villa Meilahti-nimellä. Rakennukseen tehtiin pieniä lisäyksiä, kuten lasikuisti ja veranta, mutta muuten se pyrittiin säilyttämään alkuperäisessä asussaan. Tavaramakasiini jäi Kaurilaan, jossa se on yhä olemassa. Myös ratavartijan talo sivurakennuksineen ovat edelleen pystyssä.
Yrjö Koskelainen

Yrjö Koskelainen (23. huhtikuuta 1885 Helsinki – 30. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, Suomen Teollisuusliiton apulaisjohtaja ja kirjailija. Koskelainen oli myös kokoomuksen kansanedustajana 1930-luvun alussa. Uransa alkuvaiheissa Koskelainen lukeutui uudistusmielisiin nuorsuomalaisiin toimien kirjailijana, kriitikkona ja kääntäjänä. Myöhemmin ollessaan toimittajana ja teollisuusjohtajana hän kuului kokoomuksen oikeistosiipeen.
Koskelaisen vanhemmat olivat yliopiston pedelli, kansankirjailija Aatu Koskelainen ja Maria Natalia Forsman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 ja toimi aluksi Valvoja- ja Aika-lehtien avustajana 1906–1912 sekä Suomalaisuuden liiton apulaissihteerinä 1906 ja sihteerinä 1907. Koskelainen oli turkulaisessa Uusi Aura -lehdessä toimittajana 1912–1916 ja päätoimittajana 1916–1918. Vuonna 1918 hän toimi Uusi Päivä -lehden päätoimittajana Helsingissä ja Werner Söderström Oy:n apulaisjohtajana.
Koskelainen oli päätoimittajana Iltalehdessä 1919–1923 ja toimittajana Jousimies-lehdessä 1921–1926. Tämän jälkeen hän oli Suomen Teollisuusliitossa ensin sihteerinä ja sanomalehtitoimiston johtajana 1923–1925 ja sitten liiton apulaisjohtajana 1925–1948. Samaan aikaan Koskelainen toimi myös Suomen Teollisuus – Finlands Industri -lehden päätoimittajana 1925–1931 ja Tuotanto ja markkinat -lehden päätoimittajana 1931–1948. Vuonna 1926 Koskelainen oli lyhyen aikaa Yleisradion virkaa tekevänä toimitusjohtajana ja hän toimi myös Yleisradion perustavan kokouksen puheenjohtajana vuonna 1926. Hän toimi myös Yleisradion hallintoneuvoston varapuheenjohtajana.
Koskelainen on kansanedustajana 1931–1933 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan presidentiksi valitun P. E. Svinhufvudin tilalle. Koskelainen oli presidentin valitsijamies vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon ja kokoomuksen puoluevaltuuskuntaan. Hän toimi puheenjohtajana Suomen Sanomalehtimiesliitossa ja Inkerin liitossa sekä varapuheenjohtajana Suomen Työn liitossa ja Suomen kansallisteatterin johtokunnassa.
Koskelainen oli naimisissa vuosina 1906–1918 Saima Emilia Heleniuksen (myöh. Hiidenheimo) kanssa. Hän meni 1921 uusiin naimisiin kirjailija Johannes Linnankosken lesken, Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa suomen kielen opettajana toimineen Ester Linnankosken (o.s. Drugg; 1872–1943) kanssa. Jäätyään 1943 leskeksi Koskelainen meni kolmannen kerran naimisiin 1944 Siiri Laila Gummeruksen (e. Vennervirta) kanssa. Koskelainen osti toisen vaimonsa kanssa 1920-luvun lopulla Lövkulla-nimisen noin 20 hehtaarin tilan Helsingin maalaiskunnasta. Tilan nimeksi vakiintui 1930-luvulla Päiväkumpu ja myöhemmin sen maille syntyi samanniminen Vantaan kaupunginosa.
Cochem

Historia

Cochemin hallitsevin näkymä on kaupungin viereisellä kukkulalla oleva Valtakunnanlinna (saks. Reichsburg). Sen rakentamisen arvellaan alkaneen 1000-luvun alkuvuosina. Vuonna 1294 linna siirtyi Trierin hallintaan ja se laajennettiin voimakkaaksi linnoitukseksi. Kulku Moseljoella voitiin katkaista ketjun avulla tullimaksujen keräämiseksi. Cochemista tuli kaupunki vuonna 1332.
Vuonna 1689 kaupunki tuhoutui pahoin Ranskaa vastaan käydyissä sodissa, mutta korjattiin. Linnoitus sen sijaan oli raunioina 200 vuoden ajan, kunnes berliiniläinen Jakob Ravené aloitti sen jälleenrakennuksen. Uusitusta linnasta tuli myöhäiskeskiaikaisen tyylinen. Nykyisin linna on lukuisien turistien kiinnostuksen kohteena.
Cochem on muutoinkin varsinkin saksalaisten turistien suosima kohde. Kaupungissa on jäljellä keskiaikaisen ja myöhempien aikakausien tyylisen kaupungin kujia ja rakennuksia. Ympärillä Moselin rannoilla levittäytyvät viininviljelysalueet.

Maantiede

Kaupunki sijaitsee Mosel-joen laaksossa, joen molemmilla rannoilla. Kaupungin alue ulottuu jokilaakson ulkopuolellekin: noin 7 km:n päässä keskustasta on uudempi alue Brauheck, jolla on teollisuutta, uudempaa asutusta ja varuskunta-alue.

Luonnonnähtävyydet

Cochemin kohdalle päättyy Moselin yläjuoksun suunnasta Bremmin kohdalta alkava noin 24 km:n pituinen, erityisen mutkitteleva jokiosuus. Kartalla näkyvän muotonsa vuoksi sitä kutsutaan nimellä Cochemer Krampen (suom. Cochemin sinkilä, väljästi suomennettuna). Cochemin läheisyydesä on myös luonnonsuojelualue Brauseley, jossa on Välimeren alueen kasvillisuutta. Lähettyvillä on myös toinen, erityisesti vaeltelijoille sopiva luonnonsuojelualue Dortebachtal.

Talous

Cochemille ominaista ovat viininviljely ja matkailu, mutta niiden merkitys on viime vuosikymmeninä hiipunut. Enemmistö asukkaista työskentelee nykyisin muilla aloilla. Täydessä toiminnassa on alle kymmenen viinitilaa.

Liikenne

Cochem sijaitsee Moselin rautatien varrella. Asemalla pysähtyvät paikallisjunat, pikajunat ja InterCity-junat. Rautatie kulkee Cochemin ja Ediger-Ellerin välillä Kaiser-Wilhelm-tunnelin kautta (tämä 4,2 km:n pituinen tunneli oli Saksan pisin valmistumisvuodestaan 1877 vuoteen 1987). Junan lisäksi kaupunkiin on muutamia paikallisliikenteen linja-autoyhteyksiä. Kaupunki kuuluu Reinin-Moselin liikenneliittoon.
Jamie Lloyd

Elämä

Jamie Loyd on Michael Myersin siskon Laurie Stroden tytär. Jamie adoptoitiin Carrutherin perheeseen, jossa hänen hyvä ystävänsä on hänen siskopuolensa Rachel. Kun Michael Myers pakeni vankilasta, hän otti kohteekseen Jamien. Samaan aikaan Jamie näki painajaisia Michaelista. Kun Michael saatin pitkän kamppailun päätteeksi tapettua, Jamie laittoi maskin päähänsä ja tappoi äitipuolensa. Jamie ei puhunut seuraavaan vuoteen mitään ja oli traumojensa takia hoidossa. Jamielle jäi telepaattinen yhteys enoonsa,  ja tiesi sen takia, että Michael ei ollut kuollut. Michael alkoi taas jahdata Jamieta ja onnistui tappamaan tämän sisarpuolen Rachelin. Kun Michael saatiin jälleen napattua, käveli salaperäinen mies mielisairaalaan ja alkoi ampua poliiseja. Jamielle seuraa pitänyt poliisi kielsi Jamieta menemästä sinne, mutta hän ei kuunnellut. Kun Jamie löysi enonsa sellin, sen kalterit oli tuhottu ja Michael oli poissa. Kuusi vuotta sen jälkeen kaikki luulivat, että Michael ja Jamie olivat kuolleet. Todellisuudessa molemmat olivat kadonneet. Jamie synnyttää pojan, joka uhataan tappaa. Jamie pakenee Haddonfieldiin etsimään Tri. Loomisia. Loppujen lopuksi Jamie piilottaa pojan, Michael löytää hänet ja tappaa tämän.
Hillman Imp

Hillman Imp (Suomessa myöhemmin Sunbeam 900) on vuosina 1963–1976 Rootes Groupin valmistama pikkuauto. Autoa tuotiin myös Suomeen. Imp oli ensimmäisiä autoja, jossa oli läpituuletus ja ilman poisto takana.
Moottori sijaitsee takana. Hillman Impissä on nestejäähdytteinen nelitahtinen nelisylinterinen 875 cm³ rivimoottori. Suurin teho 29 kW (39 hv) /5000 r/min (DIN-normin mukaan, liioitteleva SAE bruttoteho 42 hv). Suurin vääntömomentti 7,2 kpm eli 70,6 Nm /2800 r/min (DIN).
Tekniikan Maailman 8/1964 koeajossa Hillman Imp kiihtyi 0–80 km/h 15,8 sekunnissa ja 0–100 km/h 30,9 sekunnissa. Huippunopeus oli 120 km/h.
Imp maksoi vuonna 1964 Suomessa 6 795 markkaa ja vuonna 1969 Sunbeam 900 -nimisenä 7 980 markkaa.
Impissä oli paljon mekaanisia vikoja, joista huolimatta auto oli suosittu halvan hintansa ansiosta. Huonon maineen vuoksi vuonna 1969 auto nimettiin Suomessa Sunbeam 900:ksi . Muualla maailmassa mallinimi säilyi koko ajan Hillman Impinä.
Hillman Impissä oli aluksi leveä nauhamainen nopeusmittari, mutta 1969 se vaihdettiin pyöreään nopeusmittariin. Ajo-ominaisuudet ovat kohtalaisen hyvät, mutta kuljettajan täytyy ottaa huomioon takamoottorista johtuva takapainoisuus. Auto on melko meluisa ja sisätilojen viimeistelyssä on toivomisen varaa. Lämmityslaite on takana olevasta moottorista johtuen varsin tehoton.
Takamoottorirakenteensa ansiosta Hillman Imp tuli suosituksi myös ralliautona. Imp toimi elokuvassa Bensaa suonissa päähenkilöiden ralliautona.
Salwar kameez

Salwar  kamiz (myös shalwar  kamiz tai shalwar qamiz) on perinteinen housupuku, joka on käytössä Pohjois-Intiassa, Pakistanissa, Bangladeshissa ja Afganistanissa. Se tunnetaan Britanniassa ja Kanadassa myös punjabilaisena pukuna, koska vaate on ollut erityisen suosittu tuosta osavaltiosta saapuneiden maahanmuuttajien keskuudessa. Alun perin se on ollut muslimiväestön vaate, joka on yleistynyt myös hindujen keskuudessa. Afganistanissa ja Pakistanissa pukua käyttävät sekä miehet että naiset. Intiassa, Bangladeshissa, Nepalissa ja Sri Lankassa vaate on pääasiassa naisten käytössä. Salwar  kamiz mielletään usein nykynaisen virka-asuksi.
Salwar tarkoittaa löysiä, pyjamaa muistuttavia housuja. Kamiz on pitkä paita tai tunika, jossa on yleensä halkiot molemmilla sivuilla liikkumisen helpottamiseksi. Toisinaan siitä käytetään myös nimeä kurta vastaavan miesten asun mukaan. Moderneissa muotiasuissa tunika voi olla lyhyempi ja housut voivat olla tiukat. Bollywood-musikaalien tanssijoilla voi nähdä tästä asusta hyvinkin niukkoja muunnoksia. 
Naisen asuun kuuluu lähes aina myös pitkä huivi tai shaali (dupatta), joka usein joko kiedotaan pään ympärille (usein muslimeilla) tai rypytetään rinnuksille (monesti hinduilla), niin että huivin päät roikkuvat selässä.

Etymologia ja historia

Asun nimitys tulee joko suoraan tai persian kautta arabiasta. Se vakiintui alueelle muslimivalloittajien myötä 1400-luvulta lähtien. 
Salwar eli shalwar, pers. ‏شلوار‎‎, šalvâr; urduksi ‏شلوار‎‎, śalvār, myös sirwal (arab. سروال‎‎, sirwāl), šarvāl/sharvaal (turk. şalvar; pandžabiksi ਸਲਵਾਰ, salavār; gudžaratiksi શલવાર, śalavār; hindiksi शलवार, śalvār) tai salwar/salowar (bengaliksi সালোয়ার, saloyar) on eräänlainen pussihoisujen kaltainen vaate, joita käytetään erityisesti muslimimaissa.
Kameez eli qamis (arab. قميص‎‎, qamīṣ; urduksi ‏قمیض‎‎, qamīz; pers. ‏قمیض‎‎, qamīz) on eräänlainen tunika.
Shalwar kamizeja on käytetty ainakin 2 000 vuotta. Pohjois-Afganistanissa sijaitsevilta Tillya Tepen kaivauksilta on löydetty ensimmäiselle vuosisadalle ajoittuvia kuninkaallisia hautoja, joissa on ollut shalwar kamiziin puettuja naisia.
Pentti J. Huhtala

Pentti Johannes Huhtala (s. 6. toukokuuta 1926 Kuusankoski) on suomalainen kirjailija ja suomentaja.