google/wiki40b huggingface dataset:
Mike Hopkins (äänileikkaaja)

Mike Hopkins (12. elokuuta 1959 – 30. joulukuuta 2012) oli Oscarilla palkittu uusiseelantilainen äänileikkaaja. Elokuvamusiikin kanssa työskennellyt Hopkins muistetaan muun muassa Taru sormusten herrasta -trilogiasta ja King Kong -elokuvan musiikista. Hopkins työskenteli myös elokuvien Blade Runner, Superman, Octopussy ja Transformers musiikkien kanssa. Hopkins sai Oscar-palkinnon kaksi kertaa ja oli vielä kerran ehdokkaana työkumppaninsa Ethan Van der Rynin kanssa.
Hopkins menehtyi lauttaturmassa kotimaassaan. Onnettomuus tapahtui, kun Hopkins oli laskemassa koskea kahden ystävänsä kanssa.
FS Duguay-Trouin (1923)

Palvelus

Duguay-Trouin liitettiin valmistuttuaan Brestiin sijoitettuun 2. laivueeseen. Aluksesta tehtiin 1929 Välimeren laivaston 3. kevytristeilijälaivueen lippulaiva. Se osallistui 1931 tehtyyn Indokiinan kierrokseen vieraillen alueella olevissa Ranskan siirtomaissa. Alus palasi 1932 Brestiin 2. laivueeseen lippulaivaksi, kunnes se siirrettiin 1936 tykistön koululaivaksi. Alus liitettiin kesäkuussa 1939 6. risteilijäviirikköön.

Toinen maailmansota

Ranskan julistettua 3. syyskuuta 1939 sodan Saksalle alus lähti muiden Ranskan laivaston alusten mukana Atlantille etsimään saksalaisia aluksia. Alus pysäytti 16. lokakuuta 320 kilometriä Dakarista lounaaseen saksalaisen kauppa-aluksen Hallen (5889 grt), jonka miehistö upotti aluksensa ennen valtausta.
Alus siirrettiin toukokuun alussa 1940 itäiselle Välimerelle Beirutiin, josta käsin sen toiminta-alueeksi määrättiin Adrianmeri ja Dodekaneesien saaristo. Ranskan antauduttua alus liittyi amiraali Rene-Emile Godfroyn Force X:ään Aleksandriassa, jossa alus internoitiin brittihallituksen kanssa 22. kesäkuuta tehdyn sopimuksen mukaisesti.
Saksan vallattua marraskuussa 1942 Vichyn Ranskan alus liittyi 30. toukokuuta 1943 liittoutuneisiin ja se uudelleen aseistettiin heinäkuuhun mennessä. Aluksen oli vuoden 1944 alkupuoliskon joukkojenkuljetusaluksena. Elokuussa 1944 alus osallistui Etelä-Ranskan maihinnousun tukemiseen tykistöllään sekä sen jälkeen tulitukitehtäviin Italian rannikolla aina Genovaan saakka.
Sodan jälkeen alus lähetettiin Indokiinaan, jossa se tuki taisteluita Việt Minhin -joukkoja vastaan. Alus poistettiin palveluksesta 19. maaliskuuta 1952.
Nelson Algren

Nelson Algren  (28. maaliskuuta 1909 – 9. toukokuuta 1981) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen National Book Awardilla palkitun teoksensa The Man with the Golden Arm (suom. Kultainen käsi) pohjalta on Otto Preminger ohjannut elokuvan Kultainen käsivarsi (1955).
Algrenilla oli suhde ranskalaisen kirjailijan Simone de Beauvoirin kanssa. Beauvoir kuvaa suhdetta romaanissaan Mandariinit (1954).
ʿAin

ʿAin (arab. عين‎, ʿain, pers. ‏عین‎, ʿein) on arabialaisen kirjaimiston 18. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ع. Heprealaisessa kirjaimistossa ʿainin vastine on ajin (ע).
Arabian kielessä ʿain lausutaan soinnillisena faryngaalisena frikatiivina [ʕ]. Kielissä, joissa faryngaalifrikatiivia ei esiinny, konsonantti jätetään usein pois arabiaperäisten lainasanojen ja nimien ääntämyksestä. Esimerkiksi arabiassa ʿain-konsonantilla alkavat nimet Ali (arab. علي, ʿAlī) ja Abdi (arab. عبدي, ʿAbdī) lausutaan suomeksi vokaalialkuisina.
Persiassa ʿain lausutaan joko mykkänä tai glottaaliklusiilina [ʔ]. Vokaalin edellä se ilmaisee seuraavan vokaalin lausumista pitkänä. Urdussa ʿain äännetään konsonantin jäljessä vokaalina [ɑ] ja muualla joko mykkänä, glottaaliklusiilina tai vokaalina [ə].
ʿAinin kirjoitusasu muuttuu huomattavasti riippuen siitä, missä kohdassa sanaa kirjain esiintyy. Sanan alussa ja sellaisten kirjainten jälkeen, joita ei koskaan liitetä seuraavaan kirjaimeen, ʿain kirjoitetaan عـ (esim. عا ʿā). Sanan keskellä edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen liitettynä ʿainin kirjoitusasu on ـعـ (esim. نعا nʿā), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan ـع (esim. نع nʿ).
ʿAin-kirjaimen pohjalta on muodostettu arabialainen kirjain ġain (غ).
Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Marin ASNT) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa. Se käsitti nykyisen Marin tasavallan alueen.
Marin ASNT perustettiin 5. joulukuuta 1936 Marien autonomisesta alueesta. Neuvostoliiton hajotessa Marin ASNT julistautui Marin tasavallaksi (Mari El) 22. joulukuuta 1990.
Les Vans

Les Vans on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 664 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Les Vansin pinta-ala on 31 neliökilometriä.
Textus Receptus

Textus Receptus (latinaa "Vastaanotettu Teksti") on nimi, jolla tarkoitetaan ensimmäiseen, vuonna 1516 julkaistuun kreikankieliseen Uuden testamentin alkutekstiin perustuvaa Uuden testamentin tekstiperhettä.
Nykyään Textus Receptus on suurimmaksi osaksi jäänyt pois käytöstä, koska sen tekstiä useimmat pitävät epäluotettavana.

Myöhemmät tekstiversot

Erasmuksen jälkeen tekstiä tarkistivat ja muokkasivat useat eri henkilöt, ja näin tekstistä syntyi lukuisia hieman toisistaan poikkeavia versioita. Näistä tärkeimpiä ovat Robert Estiennen (Stephanus) vuoden 1550 laitos, Theodore Bezan vuoden 1598 laitos sekä Abraham ja Bonaventura Elzevirin vuoden 1633 laitos, jonka esipuheesta tulee nimi Textus Receptus. Esipuheessa luki "textum ergo habes, nunc ab omnibus receptum", vapaasti käännettynä "näin teillä on teksti, jonka kaikki ovat nyt vastaanottaneet". Suppeammassa merkityksessä Textus Receptuksella tarkoitetaan juuri tätä Elzevirien vuoden 1633 laitosta. Pienistä eroista huolimatta kaikki edellä mainitut tekstilaitokset ovat olennaisilta osin sama teksti. Niinpä nimeä Textus Receptus voidaan käyttää viittaamaan mihin tahansa näistä.

Textus Receptus Raamatun kääntämisessä

Textus Receptus oli Uuden testamentin käännösten yksinomaisena pohjatekstinä 1500-luvulta aina 1800-luvun loppupuolelle saakka. Textus Receptukseen pohjautuvia raamatunkäännöksiä ovat mm. Lutherin Raamattu, William Tyndalen englanninkielinen käännös sekä samoin englanninkielinen King James Bible. 1800-luvun loppupuolelta alkaen kuitenkin Westcottin ja Hortin tekstilaitos sekä muut uudet kriittiset tekstilaitokset syrjäyttivät lähes täydellisesti Textus Receptuksen. Textus Receptusta on kuitenkin jonkin verran käytetty Raamatun kääntämisessä nykyaikanakin; eräs merkittävimmistä nykyaikaisista Textus Receptukseen pohjautuvista käännöksistä on edellä mainittuun King James Bibleen pohjautuva englanninkielinen New King James Version. Uudempi suomenkielinen Textus Receptukseen pohjautuva käännös on maisteri Toivo Koilon UT Suuri Ilosanoma vuodelta 1980. Uudempiin tekstilaitoksiin perustuvat Uuden testamentin käännökset poikkeavat joissakin kohdin selvästi Textus Receptukseen pohjautuvista raamatunkäännöksistä. Esimerkiksi Isä meidän -rukouksen sekä Matteuksen että Luukkaan rukousversiot ovat Textus Receptuksessa (ja edellä mainitussa Bysantin tekstilaitoksessa) pidemmässä muodossa kuin nykyisin useimmin käytetyissä tekstilaitoksissa. Suurin osa eri pohjatekstien välisistä eroista on kuitenkin käännöksen kannalta melkein tai täysin merkityksettömiä.
Kustaa Helleranta

Kustaa Helleranta, sukunimi aik. Brander (1896 – 1965) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut teollisuusneuvos ja kenkätehtailija. Hän perusti Tampereelle vuonna 1919 Kenkätehdas K. Brander Oy:n jonka työntekijämäärä oli 10 vuoden kuluttua noin 200.  Branderin kenkätehdas erikoistui 1930-luvulla naisten kenkien valmistamiseen ja se oli pitkään Aaltosen Kenkätehdas Oy:n merkittävin kotimainen kilpailija. Vuonna 1954 Branderin tehdas työllisti noin 400 työntekijää. Tehdas joutui lopettamaan toimintansa 1960-luvulla halvempien ulkomaisten tuontikenkien vallatessa markkinoita.
Branderin kenkätehtaan kuusikerroksinen tehdasrakennus sijaitsi Tammelan kaupunginosassa osoitteessa Tammelen puistokatu 14. Punatiilisen tehtaan suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer vuonna 1919. Rakennus on nykyisin opiskelija-asuntolana.
Splatterpunk

Splatterpunk on kauhukirjallisuuden alalaji. Se syntyi 1980-luvun alkupuolella vastareaktiona suuren suosion saavuttaneen kauhukirjallisuuden pysähtyneisyydelle. Splatterpunk-termi on tarkoitettu rinnastukseksi scifin kyberpunk-termiin.
Splatterpunk on luonteeltaan huomattavasti perinteistä kauhukirjallisuutta väkivaltaisempaa ja nihilistisempää. Perinteisten kauhuelementtien (vampyyrit, aaveet, jne.) käyttö on vähäistä ja niitä käsiteltäessä on usein tuotu uusia näkökulmia kuluneisiin aiheisiin. Perinteisten kauhuhirviöiden sijaan splatterpunkissa on usein keskitytty sarjamurhaajiin ja psykopaatteihin.
Ylivoimaisesti tunnetuin splatterpunkin kirjoittajista on kansainvälisesti tunnetuksi noussut Clive Barker. Muita merkittäviä splatterpunk-kirjailijoita ovat muun muassa Joe R. Lansdale, David J. Schow, Rex Miller, John Shirley ja kirjoittajapari Skipp & Spector. Monet splatterpunkin kirjoittajista ovat sittemmin siirtyneet toisenlaisen kirjallisuuden ja teemojen pariin.
Splatterpunkin vaikutus myöhempien aikojen kauhukirjallisuuteen on ollut merkittävä. Se toimi selvänä esikuvana 90-luvun uudelle kokeilevalle kauhukirjallisuudelle, joka tosin osittain luopui splatterpunkin väkivaltaisuudesta, mutta säilytti realistisen ja perinteisiä kauhukirjallisuuden sankari-antagonisti -teemoja rikkoneen tyylin.
Markku Aherto

Opinnot ja ura

Aherto suoritti varusmiespalveluksensa Lapin Jääkäripataljoonassa. Hän valmistui upseeriksi Kadettikoulusta vuonna 1979 ja yleisesikuntaupseeriksi Sotakorkeakoulusta vuonna 1989.
Vuosina 1996–1999 Aherto oli Lapin Jääkäripataljoonan komentaja, 2000–2002 Lapin Sotilasläänin esikuntapäällikkö, vuonna 2002 pääesikunnan kansainvälisen osaston apulaisosastopäällikkö ja 2003–2005 Porin Prikaatin komentaja. Everstiksi Aherto ylennettiin 4. kesäkuuta 2001.
Vuosina 2005–2009 Aherto oli Lapin sotilasläänin komentaja. Hän aloitti tehtävässä 1. marraskuuta 2005, ja jatkoi samalla nimellä tunnetun uuden, alueellisen sotilasläänin johdossa myös sen jälkeen, kun vanhamuotoiset sotilasläänit lakkautettiin vuoden 2007 lopulla. Aherto jatkoi komentajana vuoden 2009 loppuun, minkä jälkeen hän siirtyi erityistehtäviin Porin Prikaatin esikuntaan. Hän aloitti KFOR:in (Kosovo Force) yhdistetyn toimialakeskuksen (Joint Effects Center) päällikkönä vuonna 2010 ja siirtyi heinäkuussa 2010 keskisen taisteluosaston (Battle Group Center) komentajaksi.  
Kosovon lisäksi Aherto on palvellut rauhanturvatehtävissä Golanilla (1992–1993), Zagrebissa (1994–1995) ja Bosniassa (1999–2000). Hän toimi Pohjoismaisen prikaatin (NORDCAPS) komentajana vuosina 2002–2004.
Vuosina 1997–1998 Aherto toimi Jääkäriprikaatin killan puheenjohtajana.
Karla (autokorjaamoketju)

Karla on S-ryhmän osuuskauppojen omistama autokorjaamoketju, jonka ensimmäinen toimipiste sijaitsee Mikkelissä. Ketjun on tarkoitus laajentua ABC-ketjun tavoin maanlaajuiseksi. Vuonna 2017 toimipisteitä oli seitsemän. Toimipaikkoja sijoitetaan ensisijaisesti S-ryhmän muiden toimipaikkojen yhteyteen, kuten liikenneasemien ja kauppojen viereen. Huoltamon kohderyhmänä ovat kaikkien automerkkien määräaikaishuollot.
Allan Granfelt

Allan Richard Achates Granfelt (13. kesäkuuta 1872 Ahlajärvi, Kalvola – 6. tammikuuta 1947 Kulosaari, Helsinki) oli suomalainen liikemies joka oli mukana perustamassa Kulosaaren huvilakaupunkia ja toimi Kulosaari–yhtiön ensimmäisenä isännöitsijänä. Hänen lempiniemnsä oli Brändö Kejsare – Kulosaaren keisari.
Granfeltin vanhemmat olivat tilanomistaja "Gösta" Oskar Gustaf Fredrik Granfelt (1822–1896) ja Hanna Hellgren. Hevosjalostusta harrastanut Gösta Granfelt omisti Ahlajärven kartanon 1870–1878 ja myöhemmin hän asui Urjalan Honkolassa.
Allan Granfelt valmistui 1890 Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta. Hän oli mukana Helsingin kauppahallin omistaneessa yhtiössä ja toukokuussa 1907 hän osti 300 000 kultamarkalla (noin 1 000 000 euroa) Kulosaaren kartanon sen omistajan vapaaherra Johan Cronstedtin kuoltua. Kulosaareen suunniteltiin englantilaisen puutarhakaupunki–ideologian mukainen huvilakaupunki ja tätä varten perustettiin Ab Brändö Villastad–niminen yhtiö jonka ensimmäisenä isännöitsijänä Granfelt oli 1907–1914. Yhtiön perustajien joukossa olivat arkkitehdit Oscar Bomanson, Bertel Jung, Karl Lindahl, Armas Lindgren ja Lars Sonck, insinöörit Julius Stjernvall ja Rupert von Nadelstadh sekä kauppias Axel Ståhle.
Lars Sonck laati Kulosaaren ensimmäisen rakennussuunnitelman ja jo vuonna 1912 saaren rannoille oli rakennettu noin 50 huvilaa. Kulosaari–yhtiö rakensi myös 1910–1911 raitiotielinjan joka kulki Pääskylänrinteestä Sörnäisten sataman kautta Kulosaareen. Kulosaareen ei ollut aluksi siltaa mantereen puolelta joten liikenne hoidettiin lautan välityksellä. Silta Kulosaareen saatiin 1919. Kulosaaren huvilakaupunki säilyi itsenäisenä kuntana vuoteen 1946 saakka jolloin se liitettiin Helsinkiin.
Allan Granfelt oli naimisissa vuodesta 1908 Ebba Lovisa Karolina Procopén kanssa. Heillä oli kaksi lasta.
Allan Granfelt on haudattu Kulosaaren hautausmaalle Leposaareen.
Myllyjoki (Jyväskylä)

Myllyjoki on joki Jyväskylän Vesangassa. Se virtaa Kotasesta Vesankajärveen Myllynperän alueen läpi. Jyväskylästä Keuruulle vievä valtatie ja Myllyperäntie kulkevat Myllyjoen yli.
Tartu Olümpia JK

Tartu Olümpia Jalgpalliklubi oli jalkapalloseura Tartton kaupungista. Olümpia voitti Viron pääsarjan kaudella 1939–40. Seura on ainoa Tallinnan ulkopuolinen seura, joka on voittanut Viron mestaruuden. Seura perustetiin uudestaan vuonna 2005 nimellä FC Tartu Olümpia.
Rutapohjan kanava

Rutapohjan kanava sijaitsee Leivonmäellä Rutajärvestä Päijänteen Rutalahteen laskevan Rutajoen suulla. 386 metriä pitkä Rutapohjan kanava kaivettiin vuosina 1850–1853 Rutajärvestä Rutajokeen ja samalla Rutajärven pinta aleni noin 2 metriä.
Järven pintaa alennettiin vielä 1,5 metriä vuosina 1890–1894. Kanavan avulla haluttiin myös helpottaa puutavaran uittoa Päijänteelle ja samassa yhteydessä Rutajoella tehtiin perkaustöitä ja sen varrelle rakennettiin uittokouruja. Puutavaran uitto Rutapohjan kanavan ja Rutajoen kautta jatkui aina 1950-luvun alkuun saakka.
Andrei Zubarev

Seuraura

Zubarev on Salavat Julajev Ufan oma kasvatti. Hän pelasi joukkuessa ensimmäiset Superliigan ottelunsa vain 16-vuotiaana kaudella 2003–2004, jolloin Zubarev pelasi kuusi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Seuraavalla kaudella 2004–2005 hän pelasi Superliigassa viisi runkosarjaottelua. Atlanta Thrashers varasi Zubarevin kuudennella kierroksella 187. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Ak Bars Kazaniin, jossa Zubarevin ensimmäinen kokonainen Superliigan kausi toi 40 runkosarjaottelussa tehot 2+11=13. Hän voitti kauden päätteeksi Venäjän-mestaruuden. Kaudella 2007–2008 Zubarev edusti Kazania myös Continental Cupissa, jonka joukkue voitti.
Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL, jossa Zubarev jatkoi uraansa Atlantin riveissä. Kahden siellä vietetyn kauden jälkeen hän teki elokuussa 2010 kaksivuotisen ja 1,375 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Zubarev pelasi lähes koko kauden 2010–2011 AHL-joukkue Chicago Wolvesissa, mutta runkosarjan lopulla hänet nostettiin Thrashersin NHL-joukkueen vahvuuteen. Zubarev teki NHL-debyyttinsä 5. huhtikuuta 2011 vieraissa Nashville Predatorsia vastaan. Hän pelasi loppukauden aikana NHL:ssä neljä runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Zubarevin visiitti Pohjois-Amerikassa jäi lopulta vuoden mittaiseksi ja hän palasi kaudeksi 2011–2012 Atlantiin.
Kaudeksi 2012–2013 Zubarev palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Salavat Julajev Ufaan. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+14=18. Heinäkuussa 2014 Zubarev teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ufan kanssa.
Mercedes-Benz S-sarja (W126)

Yleistä

Auton ensiesittely tapahtui vuoden 1979 lopussa ja se oli Mercedes-Benzin lippulaiva 1981 lähtien, jolloin mallin 600/W100 valmistus loppui. W126:sta oli olemassa myös kaksiovinen Coupé-versio C126. Auton suunnittelu käynnisyi vuonna 1972, ja taloudellisuuteen oli kiinnitetty erityistä huomiota. Ilmanvastuskerroin (0,36) oli 14 prosenttia edeltävää W116-mallia alempi. Auto oli myös kevyempi kuin edeltäjänsä. Ajettavuus oli yllätyksetön. Jousitus oli suunniteltu nopeaan ajoon ja pienillä nopeuksilla se oli melko kova. Auto oli lähes äänetön nopeassakin ajossa. Kokoonsa nähden auto oli erittäin ketterä. Sisätiloissa oli mataluus oli ongelma eritysesty malleissa jossa oli kattoluukku.
Oja

Oja on maahan kaivettu ura. Yleensä sen tarkoitus on johtaa vettä. Pyrkimyksenä on joko tietyn maa-alueen kuivattaminen tai kasteleminen. Soitten ojitus metsän tai pellon kuivaamiseksi kostean eli humidin ilmaston alueilla, missä sadanta ylittää haihdunnan ja vettä on ylimäärin, on tyypillinen kuivatusojitus. Peltojen kastelua varten kaivetut ojat kuivan eli aridin ilmaston alueilla, missä haihdunta ylittää sadannan tai vedestä on muuten pulaa, ovat kasteluojitusta. Ojat voidaan jakaa avo-ojiin ja salaojiin.

Avo-ojat

Avo-ojat ovat maahan kaivettuja, avoimia peittämättömiä ojia. Ojan pohja on kallistettu pituussuunnassa, jolloin vesi virtaa haluttuun suuntaan ojassa. Avo-ojia joudutaan aika ajoin perkaamaan, sillä puusto ja muu kasvillisuus pyrkii kasvamaan veden äärellä voimallisesti ja haittaa ojan vedenkuljetusta. 
Erityisiä avo-ojia ovat muiden muassa maantienojat eli raviojat, metsäojat ja sarkaojat.

Sarkaoja

Keskellä peltoa olevat avo-ojat eli sarkaojat jakavat pellon sarkoihin, eli ojien väliin jääviin osiin pellosta. Avo-ojat eivät jatkuneet aivan pellon päähän, koska päähän piti jättää ojaton alue, jotta työkoneet pystyttiin kääntämään ja siirtymään saralta toiselle. Päisteeseen avo-ojan jatkoksi tehtiin kivisalaoja tai asennettiin rumpuputki, josta sarkaoja purkaa pellon viereiseen valtaojaan.
Sarkaojitusta tehtiin erityisesti esikoneellistuneen maatalouden aikaan peltoja luonnontilasta raivattaessa. Koneellistumisen myötä sarkoja yhdistetään salaojittamalla avo-ojat, jolloin saadaan lisää yhtenäistä peltopinta-alaa.
Annette Langen

Annette Langen (s. 1967 Leverkusen, Länsi-Saksa) on saksalainen lastenkirjailija. Hän oli pitkään kustannustoimittajana ja julkaisi ensimmäisen lastenkirjan 1989. Vuodesta 2000 hän on ollut päätoiminen lastenkirjailija. Hän on kirjoittanut yli 60 lastenkirjaa, joista tunnetuimmat ovat sarja Felixistä. Felix-sarjan on kuvittanut Constanza Droop, ja sitä on käännetty 22 kielelle. Sarjan teoksesta Rakkain terveisin Felix on tehty animaatiosarja.
Teksafyriini

Teksafyriini on porfyriinijohdannaninen. Ne ovat Schiff emäksiä. Niitä on tutkittu syöpälääkkeinä. Nimensä yhdisteryhmä on saanut Teksasin lipusta.
Phichit (provinssi)

Historia

Phichitin kaupungin on perustanut vuonna 1058 Phraya Kotabongthevaraja, ja alkuun se kuului Sukhothain kuningaskuntaan, myöhemmin Ayutthayan kuningaskuntaan.
Kaupungin nimi on muuttunut historian kuluessa useita kertoja. Alkuun se oli Sra Luang (Kuninkaallisen lammen kaupunki), Ayutthayan aikaan Okhaburi (kaupunki suolla) ja nyttemmin Phichit (kaunis kaupunki).
Pindaros

Pindaros (m.kreik. Πίνδαρος; n. 520 Kynoskefalai — n. 440 eaa. Argos) oli antiikin kreikkalainen runoilija.
Pindaros syntyi Thessalian Kynoskefalaissa Theban lähellä, kasvoi Ateenassa, vaikutti Thebassa ja vieraili Syrakusassa. Hellenistisenä aikana hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta. Pindaros ylisti muun muassa urheilulajeja, mutta hänen oodiensa pääpaino ei ole niinkään kilpailussa tai voittajassa vaan tarustossa, jonka on tarkoitus tuoda sankarillisuutta runoilijan omaan aikaan ja ylevöittää runoja. Kun Aleksanteri Suuren joukot hävittivät Theban, oli Pindaroksen talo ainoa, joka jätettiin tuhoamatta.
Pindaroksen arvioidaan kirjoittaneen 17 kirjaa, ja niistä 13 on säilynyt fragmentteina.
Carlo Bergonzi

Carlo Bergonzi (13. heinäkuuta 1924 Vidalenzo – 25. heinäkuuta 2014 Milano) oli italialainen tenori.
Bergonzi esitti ja levytti useita rooleja bel canto -tyylin oopperoissa sekä veristisissä teoksissa. Ennen kaikkea hänen nimensä kuitenkin yhdistetään Giuseppe Verdin tuotantoon. Hän oli mm. mukana herättämässä useita Verdin vähemmän tunnettuja oopperateoksia uudelleen henkiin.
Bergonzi syntyi Vidalenzossa, lähellä Parmaa. Hän teki 7. elokuuta 1947 debyyttinsä baritonina Giacomo Puccinin oopperan La bohème esityksessä. Hän siirtyi kuitenkin jo pian tenoriksi ja pääsi La Scalaan vuonna 1953. Bergonzin ensimmäinen esiintyminen Yhdysvalloissa tapahtui Lyric Opera of Chicagossa vuonna 1955. Hän esiintyi seuraavana vuonna New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Covent Gardenissa hän debytoi 1962.
Bergonzi jatkoi 1970-luvulla esiintymistä merkittävissä oopperataloissa eri puolilla maailmaa. 1980-luvulla hän kuitenkin keskittyi enemmän pitämään resitaaleja. Hän esiintyi Metropolitan-oopperassa vuonna 1996 kapellimestari James Levinen juhlagaalassa: kapellimestari oli työskennellyt Metropolitanissa yhteensä 25 vuotta.
Laulajanuralta vetäydyttyään Bergonzi vietti suuren osan ajastaan Verdin oopperan mukaan nimetyssä I due Foscari -hotellissaan Bussetossa, jossa toimi myös Accademia Verdiana.
Birger Wiik

Hugo Birger Wiik (26. heinäkuuta 1916, Kilpilahti, Porvoon maalaiskunta – 21. huhtikuuta 2003, Espoo) oli suomalainen kemisti, meteoriittien tutkija ja Geologian tutkimuskeskuksen professori.
Wiik tuli tunnetuksi 1960-luvun lopulla, kun hän ainoana pohjoismaalaisena sai tutkittavakseen Apollo 11 -kuulennolla kerättyjä kuukivinäytteitä. Wiik oli myös vakiojäsen Yleisradion "kuustudiossa" joka seurasi ensimmäisiä kuulentoja reaaliajassa. Kuustudio tai kuupaneeli koostui tiedetoimittajista ja alan asiantuntijoista: Ralf Friberg, Pertti Jotuni, Börje Hjelm, Teppo Suonperä, Birger Wiik, Martti Tiuri, Gustav Järnefelt, Bo Fagerström, Tenho Autere ja Mikael Lehtonen. Ohjelman toimittivat Yrjö Länsipuro, Erkki Toivanen, Jan Torvalds ja (Houstonissa) Pasi Rutanen .
Rodoniitti

Rodoniitti (kemiallinen kaava MnSiO₃, mangaani(2)-metasilikaatti) on vaaleanpunaisesta punaruskeaan vaihteleva mineraali, joka on saanut nimensä värinsä mukaan: kreikaksi rhodos tarkoittaa ruusua.
Rodoniittia esiintyy lähes kaikkialla maailmassa, tavallisesti mangaanikaivoksissa ja -esiintymissä. Mainittavia esiintymiä on muun muassa Sverdlovskissa Uralilla Venäjällä, Värmlannissa Ruotsissa, Suomessa esimerkiksi Ylistaron Vittingissä, Yhdysvalloissa, Intiassa, Madagaskarilla, Meksikossa ja Broken Hillissä Australiassa, jossa esiintyy erikoisia läpinäkyviä, kiteisiä muunnoksia. Läpinäkyvät kiteet hiotaan usein viistehiontaisiksi jalokiviksi. Rodoniitin kidejärjestelmä on trikliininen, mutta kiteet ovat erittäin harvinaisia.
Rodoniitissa esiintyy tavallisesti mustia mangaanioksidisulkeumia, jotka antavat sille kauniin marmorimaisen ulkonäön. Sulkeumat syntyvät rodoniitin sisältämän mangaanin hapettuessa.
Mohsin kovuusasteikolla rodoniitti on 5,5–6,5, mikä antaa kivelle erinomaisen työstettävyyden. Rodoniitti on hyvin suosittu korukivenä.
Rodoniitilla on myös kaksi koostumukseltaan poikkeavaa muunnosta: magnesiumpitoinen shihutsuniitti ja sinkkipitoinen fowleriitti. Rodoniitin sisarmineraali on rodokrosiitti: mangaanikarbonaatti, MnCO₃.
Askim

Historia

Askim kehittyi 1900-luvulla maanviljelysalueesta teollisuuspaikkakunnaksi, jossa on kaivostoimintaa, voimalaitoksia Glomma-joessa, sekä kumi- ja lasiteollisuutta. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1996.
Askim on tunnettu siitä, että siellä käytiin Langnes skansen -niminen taistelu 9. elokuuta 1814. Langnesin vallituksen taistelu oli osa Ruotsin ja Norjan välillä käytyä sotaa. Sodan seurauksena Norja ja Ruotsi muodostivat personaaliunionin vuosiksi 1814–1905, ja mailla oli yhteinen kuningas.

Askim tänään

Askim on alueensa palvelutoiminnan ja kaupan keskus. Kaupungissa on muun muassa kylpylä, kulttuuritalo, lukio, kirjasto, elokuvateatteri, rautatieasema ja museo. Eurooppatie E-18 vie kaupungin läpi. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Askimin kunnassa oli 15 315 asukasta.
Askim on Vantaan ystävyyskaupunki.
Hayabusa (1935)

Palvelus

Alus upposi 24. syyskuuta 1944 ilmahyökkäyksessä Sibujaninmerellä. Se poistettiin alusluettelosta 10. joulukuuta 1944.