google/wiki40b huggingface dataset:
Jotta

Jotta on suomen kielen alistuskonjunktio, joka merkitsee sitä varten, että. Vapaassa kielenkäytössä se korvataan usein että-sanalla. Saman viestin voi välittää puheessa korvaamalla esimerkiksi lauseen Pidä silmällä kelloa, jotta et myöhästy loppuosan sanomalla että et myöhästy, mutta asiatyylissä tämä ei ole sujuvaa kieltä, eikä näin ole suotavaa tehdä muodollisessa kielenkäytössä.
Suurimmassa osassa savolaisia, eteläpohjalaisessa ja osassa kaakkoismurteita sana toimii yleiskonjunktiona eli korvaa yleiskielen että-sanan (esim. Kuulij jotta sinä out käönnä kaopunnissa, Juuka; Mutta sattuu niin mukavasti, jotta tytär tuli siihe, Kauhava). Vielä toista maailmansotaa edeltävänä aikana mm. Pohjois-Karjalassa ei tunnettu muotoa että laisinkaan. Nykyisin kuitenkin niin itäisellä vaikutuspiirillä Pohjois-Karjalassa ja Savossa kuin Pohjanmaallakin etenkin mediassa dominoivan yleiskielen vaikutuksen johdosta on jotta-sanan käyttö harventunut etenkin nuoremman väen puheessa. Se kuitenkin voi edelleen vuorotella yleiskonjunktiona muodon että kanssa. Eteläpohjalaisissa murteissa esiintyy sanasta myös muoto n’otta; tällöin sanaan on yhdistynyt partikkeli no. Myös karjalan kielellä suomen konjunktio että kuuluu ’jotta’.
Kaakkoismurteissa (läntisimpiä lukuun ottamatta) että-sanaa puolestaan korvaa lyhentynyt muoto jot (esim. se sannoo sille, jot 'tule tän vaijalle', jot 'vaija jälttää tuota lanttuu', Viipurin mlk.) Näissä murteissa sana on vuorotellut perinteisestikin muodon et, joka on myös suomen nykypuhekielen yleinen että-sanan lyhenne, kanssa. Läntisimmissä, hämäläisvaikutteisemmissa kaakkoismurteissa vuorottelevat muodot jotta ja että.
Estella Warren

Estella Dawn Warren (s. 23. joulukuuta 1978 Peterborough) on kanadalainen näyttelijä ja malli, joka menestyi lapsuus- ja teinivuosinaan taitouimarina. Hänet on ”palkittu” Golden Raspberryllä vuonna 2002.
Warrenilla on ollut merkittäviä rooleja muun muassa elokuvissa Driven (2001), Kangaroo Jack (2003) ja The Cooler (2003). 
Mallina Warren on esiintynyt muun muassa Sports Illustrated, Vogue- ja Vanity Fair -lehdissä. Hänet valittiin vuonna 2000 Maxim-lehden ”kuumimmaksi naiseksi”.
YORP-ilmiö

YORP-ilmiö eli Yarkovsky–O’Keefe–Radzievskii–Paddack–ilmiö (nimetty havaitsijoidensa mukaan) on auringon säteilyn paineesta johtuva ilmiö, joka muuttaa pienten taivaankappaleiden pyörimisnopeuksia, pyörähdysakselin suuntaa ja joskus myös pyörimissuuntaa. Se vaikuttaa esimerkiksi pieniin asteroideihin, joiden pyörimisnopeuksista ollaan päätelty ilmiön olemassaolo. YORP-ilmiö johtuu siitä kun epäsäännöllisen kappaleen pinnasta on sen pyöriessä eri aikoina eri kokoinen alue Auringon valaisemana ja lämmittämänä. Suuremmasta alueesta säteilee enemmän infrapunasäteilyä kuin pienemmistä alueista ja tämä epätasaisuus säteilyssä muuttaa kappaleen pyörähdysaikaa. YORP-ilmiöllä ei ole vaikutusta pyöreisiin tai suuriin kappaleisiin. Ilmiö voi sekä kasvattaa että hidastaa pyörähdysaikaa.
Vuonna 2007 saatiin ensimmäiset suorat havainnot YORP:ista. Maan lähelle tulevien asteroidien 1862 Apollo ja (54509) 2000 PH₅ pyörähdysajoissa havaittiin muutoksia. 2000 PH₅:n pyörähdysajan havaittiin neljän vuoden havaintoaineiston perusteella jatkuvasti kasvavan YORP-ilmiön mukaisella tavalla. Tästä syystä 2000 PH₅ on nykyään saanut nimen 54509 YORP. YORP-ilmiö selittää poikkeavuudet alle 10 kilometrin läpimittaisten asteroidien pyörimisessä, sekä niiden kuiden syntymekanismin. Kun pienen kappaleen pyörähdysaika kasvaa hyvin suureksi, sen päiväntasaajalta irtoaa materiaa, joka kerääntyy sitä kiertäväksi kuuksi.
Ortogonaaliset polynomit

Juurten reaalisuus ja erisuuruus

Voidaan osoittaa, että jokaisen ortogonaalipolynomin kaikki nollakohdat ovat erisuuria, reaalisia ja että ne kaikki sijaitsevat kyseisen polynomijoukon ortogonaalisuusvälillä. Voidaan myös osoittaa, että jonon :nnen polynomin kaikki nollakohdat sijaitsevat :nnen polynomin nollakohtien välissä.
Robotit

Vastaanotto

Toni Jerrman kirjoitti Tähtivaeltaja-lehden 4/1985 arvostelussa, että Robotit-kokoelman ja sen alkuteoksen tarinat ovat järkyttävän yksinkertaisia. Mukana on vain pari siedettävää tarinaa. Jerrmanin mukaan novelleissa ei ole hitustakaan uusia ajatuksia. Pulp-lehdistön aikaan tarinat saattoivat olla kovia, mutta nykylukijalle Asimovin novelleilla ei ole mitään annettavaa.
Portti-lehden arvostelija Johanna Sinisalon mukaan kokoelma on tyhjänpäiväinen. Kirjailija jakaa roboteilleen kiusallisesti inhimillisiä piirteitä. Käytännöllisin robotti ei tosiasiassa olisi muodoltaan ja käyttäytymiskaavaltaan ihmisen kopio. Sinisalosta tuntuu kuin kirjailija olisi halunnut luoda uuden rodun, ”johon voi sitten voidaan suhtautua huvittuneen suvaitsevasti tai jopa kiintymyksellä (jos ollaan tarpeeksi vapaamielisiä) tai jota voi vapaasti vihata, alistaa ja pelätä”. Kertomusten juonet ovat ennalta-arvattavia ja henkilöt latteita. 
Antti Oikarinen kirjoitti teoksessa Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1, että Asimovin robottinovellit ovat hämmästyttävän tylsiä, puisevia ja ennalta-arvattavia.
CONCACAF Gold Cup 2011

Alkulohkot

Joukkueet jaettiin kolmeen neljän joukkueen alkulohkoon. Alkulohkojen kaksi parasta sekä kaksi parasta lohkokolmosta selviytyivät pudotuspelivaiheeseen.
Poppy Z. Brite

Poppy Z. Brite (s. 25. toukokuuta 1967) on yhdysvaltalainen kirjailija. Brite aloitti uransa yhtenä 90-luvun amerikkalaisen kauhukirjallisuuden nousevista kyvyistä käyttäen teostensa taustana asuinkaupunkinsa New Orleansin gootti- ja homokulttuuria. Hän käsitteli muun muassa vampyrismia, aaveita ja sarjamurhaajia modernilla ja kauhukirjallisuuden perinteitä rikkovalla tavalla. 2000-luvun tuotannossaan Brite on keskittynyt ravintolamaailmaan sijoitettuun mustaan huumoriin.
Briten tuotannosta on suomennettu ja julkaistu Suomessa ainoastaan yksittäisiä novelleja (mm. Tähtivaeltaja-lehdessä).
Pekka Töpöhäntä

Pekka Töpöhäntä (ruots. Pelle Svanslös) on ruotsalaisen Gösta Knutssonin luoma lastenkirjasarja, joka kertoo samannimisestä kissasta. Kirjasarja on julkaistu vuosina 1939–1972.
Gösta Knutsson osti lapsena maalla ollessaan hännättömän kissanpennun yhdellä kruunulla. Vuosia myöhemmin hän kertoi radiossa tarinoita tästä kissasta ja tarinoista syntyi kirja. Ensimmäinen Pekka Töpöhäntä -kirja julkaistiin vuonna 1939 ja sen suomennos ilmestyi vuonna 1943. Kirjan henkilöhahmot ovat pääasiassa kissoja. Kirjasarjan päähenkilö on Pekka-niminen kissa. Pekka sai liikanimen ”Töpöhäntä”, koska hänen ollessaan vain muutaman päivän ikäinen pentu rotta puraisi hänen häntänsä poikki. 
Pekka on kotikissa, mutta useimmat hänen kissaystävistään ovat kujakissoja. Pekka on kotoisin maalta, mistä uppsalalainen perhe ottaa hänet lemmikikseen. Ensimmäisessä kirjassa Pekka on perheen lemmikkikissana Åsgränd-kujalla Uppsalassa. Perheessä on kaksi lasta, Olli ja Pirkko. Myöhemmin Pekka muuttaa asumaan kellariin. Pekka on hyväsydäminen ja luottavainen kissa. Ilkeä Monni-kissa ja tämän tyhmät seuraajat, Pilli ja Pulla, ovat aina kiusaamassa Pekkaa ja pyrkivät saamaan Pekan näyttämään typerältä muiden silmissä. Usein Monnin kepposet kääntyvät kuitenkin häntä itseään vastaan ja hän tulee itse nolatuksi. Pekka saa myös puolisokseen suloisen Maija Maitoparran.
Useimpien kirjojen tarina sijoittuu Uppsalaan. Monet kissoista on nimetty seudun paikannimien mukaan. Kirjoja voidaan myös pitää avainromaaneina, sillä Knutsson kuvasi kissoissa usein oman aikansa Uppsalan henkilöitä ja tapahtumia. Knutsson opiskeli Uppsalan yliopistossa ja oli mukana Tukholman osakunnan ja Uppsalan ylioppilaskunnan toiminnassa. Monien kissojen esikuvat ovatkin hänen osakuntatovereitaan. Koska kirjojen tapahtumapaikkana on Uppsala, on kaupunkiin merkitty kävelyreittejä, jotka kuljettavat Knutssonin kissojen maille.
Kirjoja on käännetty useille Euroopan kielille. Lastenooppera Pekka Töpöhäntä, jonka musiikin oli säveltänyt Erland von Koch, esitettiin vuonna 1949 Tukholman kuninkaallisessa oopperassa.
Augustówin kanava

Augustówin kanava (puol. Kanał Augustowski, valkoven. Аўгустоўскі канал, Augustouski kanal, ven. Августовский канал, Avgustovski kanal) on Niemenin ja Veikselin vesistöjen välinen kanavayhteys Puolan koillisosassa ja Valko-Venäjän luoteisosassa. 101 kilometrin mittainen vesireitti yhdistää Valko-Venäjällä virtaavan Niemenin Puolan puoleiseen Biebrza-jokeen, joka on Veikseliin laskevan Narewin sivujoki. Kanava on nimetty reitin varrella sijaitsevan, noin 30 000 asukkaan puolalaisen Augustówin kaupungin mukaan.
Kanavareitti rakennettiin 1825-1839 tsaari Aleksanteri I:n käskystä. Puola kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan. Koska Veikselin alajuoksu oli Preussin hallinnassa, haluttiin luoda uusi valtakunnan sisäinen vesiyhteys osaltaan kaupallis-strategisista syistä mm. Preussin perimien korkeiden jokitullien välttämiseksi. Kanavareittiä on restauroitu viime vuosina ja sitä käytetään virkistysmatkailuun. Augustówin kanavaa on ehdotettu Unescon maailmanperintöluettelon kulttuurikohteeksi.
Valko-Venäjän puolella Augustówin kanavareitistö alkaa Niemen-joelta noin 25 kilometriä Hrodnasta pohjoiseen (53°53′10.8″N, 23°45′31.1″E). Jonkin matkaa se seuraa Valko-Venäjän ja Puolan rajaa. Kesäaikaan rajalla toimii tilapäinen EU:n ja Valko-Venäjän rajanylityspiste. Puolassa vesireitti jatkaa rajalta aluksi länteen kohti Augustówia ja muodostaa useita järviä yhdistävän veneilyväylän. Augustówin sululta (53°50′28.3″N, 22°59′28.6″E) väylä suuntautuu etelään vielä 30 kilometriä. Kanavan eteläisimmän sulun (53°36′35.9″N, 22°55′53.2″E) jälkeen vesireittiä jatkaa Narewin sivuhaara Biebrza.
Twizzlers

Twizzlers on Yhdysvalloissa ja Kanadassa markkinoitava makeinen. Twizzlersin on kehittänyt Pennsylvanian Lancasterissa toimiva Y&S Candies.Inc., joka on nykyään The Hershey Companyn tytäryhtiö.

Historia

Y&S Candies, Twizzlersien kehittäjä, on yksi Yhdysvaltain vanhimmista makeisvalmistajista. Yritys vakiintui vuonna 1845 nimellä Young & Smylie, joka muutettiin Y&S:ksi vuonna 1870. Kansallinen lakritsiyritys perustettiin vuonna 1902 kolmen yrityksen yhdistymisen myötä, jotka olivat Young & Smylie, S.V.&.L.P. Schudder ja H.W. Petherbridge. Vuonna 1908 Montrealiin avattiin tehdas, ja vuonna 1929 Twizzlers-tuotemerkki vakiintui. Yritys vaihtoi nimensä Y&S Candies Inc.:ksi vuonna 1968, ja se liittyi osaksi Hershey Foodsia vuonna 1977.
Vuodesta 1999 lähtien Twizzlersejä on valmistettu Memphisissä, Tennesseessä Y&S:n tehtaassa, jossa valmistetaan myös purukumia sekä muita makeisia. 1970-luvulta vuoteen 1999 asti Twizzlersejä valmistettiin Farmingtonissa, New Mexicossa, mutta sen valmistus siirrettiin Memphisiin nousevien kuljetuskustannuksien takia. Guinness World Recordsin mukaan historian pisin, 370 metrin mittainen ja 45 kilogramman painoinen, lakristipötkö valmistettiin Y&S:n tehtaalla Lancasterissä, Pennsylvaniassa. Tämä ennätyksen rikkonut lakritsipötkö kirjattiin Guinness World Recordsiin 19. heinäkuuta 1998.
Adalbert Krueger

Karl Nikolaus Adalbert Krueger (3. joulukuuta 1832 Marienburg, Saksa – 21. huhtikuuta 1896 Kiel, Saksa) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka oli 1862–1876 tähtitieteen professorina Helsingin yliopistossa.
Kruegeristä tuli Friedrich W. A. Argelanderin apulainen Bonnin yliopiston observatorioon 1853. Adalbert Krueger väitteli tohtoriksi Bonnissa vuonna 1854 aiheesta De ascensionibus rectis a Flamsteedio quadrantis muralis ope observatis. Siellä hän havaitsi lähes puolet Bonner Durchmusterungin kaikkiaan 324 198 tähdestä. Ennen Suomeen tuloaan Krueger meni naimisiin Argelanderin Suomessa syntyneen tyttären Marian kanssa. Krueger oli oppinut Argelanderin perheessä puhumaan ruotsia. 
Krueger otti osaa Astronomische Gesellschaftin tähtiluettelotyöhön. Kansainvälisenä yhteistyönä oli tarkoitus havaita tarkasti Bonner Durchmusterungin tähdet. Helsingissä Krueger havaitsi deklinaatiovälin +55 ... +65 astetta, noin 15 000 tähteä. 
Krueger jatkoi 1876–1880 työtä Gothassa Sternwarte Gothassa. Vuosina 1880–1896 Krueger oli Kielin observatorion johtaja, ja hänestä tuli Astronomische Nachrichtenin päätoimittaja.
Raimo Suuronen

Ura muusikkona

Raimo Suuronen aloitti kitaransoiton kuusivuotiaana Heikki Saaren kitarakoulussa 1961. Ensimmäinen bändi perustettiin basisti Juha "Juuso" Nordlundin ja rumpali Jukka "Juke" Arosen kanssa 1967. Bändi sai nimekseen The Great Faces.
Juuson ja Juken siirryttyä Juicen ja Mikko Alatalon bändeihin Raimo Suuronen aloitti kitaristina Matti Hyvösen tanssiorkesterissa. Ravintolamuusikon ura käynnistyi Mauri Tapio -nimisessä ravintolayhtyeessä 1973. Armeijan jälkeen Raimo Suuronen liittyi tamperelaiseen Sebastian Trio -kokoonpanoon, jossa soitti bassoa Rainer Laamanen ja koskettimia Reijo Pohjola. Reijo Pohjolan siirryttyä muihin tehtäviin 1986, koskettimiin tuli ensiksi Pertti "Pete" Haverinen. 1986 vuoden syksyllä kosketinsoittajaksi vaihtui Markku Tuominen, Haverisen siirryttyä musiikintuottajaksi. Sebastian Triossa Raimo Suuronen soitti rumpuja.
Vuonna 1989 Raimo Suuronen muutti Tampereelta Pylkönmäelle jossa yksityisyrittäjän toimen ohella muusikon ura jatkui rumpalina Tahtitaivas orkesterissa. Siinä soittivat bassoa Joel Linna, pianoa sekä kosketinsoittimia Ilkka Hakala, toisia kosketinsoittimia Reijo Kantonen. Tahtitaivas orkesteri esitti neliäänisiä laulusovituksia myös a`capella.
Vuonna 1999 Raimo Suuronen siirtyi muusikon urallaan itsenäiseksi, vapaaksi viihdetaiteilijaksi, jota jatkaa edelleen teatterin ja käsikirjoitusten tekemisen ohessa.
Telemobiloskooppi

Telemobiliskooppia pidetään ensimmäisenä varsinaisena tutkana, jonka kehitteli saksalainen keksijä Christian Hülsmeyer.

Historia

Telemobiloskoopille myönnettiin patentti 22.9.1904 (nimellä Hertzian-wave projecting and Receiving Apparatus Adapted to Indicate or Give Warning of the Presence of a Metallic Body, Such as a Ship or a Train, in the Line of Projection of Such Waves).
Telemobiloskoopin kantama oli aluksi vain muutaman kilometrin, ja vaikka sitä saatiin vähän kasvatettua myöhemmin, jäi telemobiliskoopin käyttö toisen uuden keksinnön, kipinänlennättimen varjoon, eikä katkeroitunut Hülsmeyer enää jatkanut laitteen kehittämistä.

Käyttö

Telemobiloskooppia oli tarkoitus käyttää laivoissa törmäyksenestolaitteena ja se toimi siten, että mastossa olevalla parabolisella heijastimella heijastettiin kipinävälillä tehtyjä 650 MHz:n radioaaltoja laivan kurssin suuntaisesti. Vastaanottoantenni havaitsi törmäyskurssilla olevista laivoista heijastuneen kaikupulssin, jolloin hälytyskello alkoi soida ja laivan kurssia voitiin muuttaa törmäyksen välttämiseksi.
Euroopan solidaarisuus

Historia

Puoluetta on pidetty Ukrainan sosiaalidemokraattisesta puolueesta erkaantuneena. Petro Porošenko valittiin maan parlamenttiin ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattien jäsenenä vuonna 1998 ja vuonna 2001 hän perusti Solidaarisuuden. Hän oli perustamassa myös Alueiden puolue -puoluetta ja liittyi 2002 Viktor Juštšenkon Meidän Ukrainamme -vaaliliittoon.
Vuoden 2002 vaalien jälkeen Solidaarisuus-puolue ei osallistunut vaaleihin. Kesäkuussa 2003 Julija Tymošenkon johtaman Batkivštšyna-puolueen edustaja Juri Stets nimettiin puolueen johtoon.
Puolueen rekisteröinti peruutettiin 2013, koska se ei ollut osallistunut vaaleihin kymmeneen vuoteen.
Alkuvuodesta 2014 Porošenko valittiin Vapauden ja ukrainalaisen nationalismin kansallinen allianssi "hyökkäys" -puolueen johtoon, ja se liitettiin Solidaarisuuteen, joka sai näin laillisen aseman. Puolueen nimi muutettiin 10. ylimääräisessä puoluekokouksessa elokuussa 2014. Samalle sen johtajaksi valittiin Juri Lutsenko.

Parlamenttivaalit 2014

Syksyn 2014 ylimääräisissä parlamenttivaaleissa puolue sai 21,82 prosentin valtakunnallisen kannatuksen, joka toi 63 parlamenttipaikkaa (Ukrainassa puoluelistoja äänestämällä valitaan puolet parlamentista eli yhteensä 225 kansanedustajaa). Tämän ohella puolue menestyi erittäin hyvin vaalipiireissä, ja voitti kaikkiaan 69 kansanedustajaa, kun suhteelliseen vaalitapaan pohjautuva äänestys päästiin toteuttamaan 197 yhden edustajan vaalipiirissä. Näin puolue nousi parlamentin suurimmaksi ryhmäksi 132/423 paikkaosuudella. 
On huomattava, että Venäjän jatkaessa Krimin miehitystä ja tukiessa Itä-Ukrainan yhteiskuntarauhaa häiritsevää separatistitoimintaa (Donbassin sota), näiden alueiden 27 vaalipiirikohtaista kansanedustajapaikkaa jätettiin toistaiseksi valitsematta.
Ennen vaaleja se liittoutui Vitali Klytškon UDAR-puolueen kanssa, jonka edustajat saivat kolmanneksen sen vaalilistan paikoista. Ukrainan 2011 vaalilaki kuitenkin kielsi puolueiden väliset vaaliliitot parlamenttivaaleissa. Tästä syystä Petro Porošenkon blokkiin liittyneiden, valituksi tulleiden kansanedustajien tulisi pysytellä tässä ryhmittymässä parlamentissakin.
François Delecour

Ura MM-sarjassa

Delecour aloitti rallin ajamisen vuonna 1981 Fiat 131 Abarthilla. 1980-luvun jälkipuolella hän ajeli joitakin MM-sarjan ralleja, pääasiassa Monte Carlon rallia Peugeot'lla. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi vasta kaudella 1991 tehtyään sopimuksen Fordin tehdastallin kanssa. Heti kauden avauskilpailussa Monte Carlossa Delecour kaikkien yllätykseksi johti kisaa ennen Carlos Sainzia, mutta jousitus hajosi legendaarisella Col de Turinin erikoiskokeella ja Delecour sai lopulta tyytyä kolmanteen sijaan. Kauden loppupisteissä Delecour sijoittui seitsemänneksi. 
Delecour jatkoi Fordilla kauteen 1995 saakka. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti kaudella 1993 Portugalin rallissa. Samalla kaudella hän voitti vielä Korsikan ja Katalonian rallit ja saavutti kaikkiaan kuusi palkintopallisijaa sijoittuen kauden kuljettajien yhteispisteissä kakkoseksi. Kauden 1994 Delecour aloitti voitolla Monte Carlosta. Hän ajoi kauden aikana viisi kilpailua ja sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi. Kaudella 1995 Delecourin kartanlukijana toimi Daniel Grataloupin sijasta Cathy François. Delecour oli Monte Carlossa ja Korsikassa toinen ja sijoittui loppupisteissä neljänneksi. 
Kaudeksi 1996 Delecour siirtyi Grataloupin kanssa Peugeot'lle ja ajoi Ranskan rallisarjaa, missä sijoittui kolmanneksi. Kaudella 1999 Delecour ajoi Monte Carlon rallin Ford Escort WRC:llä, mutta ajoi loppukauden kisoja Peugeot'n uudessa tehdastallissa. Tätä ennen hän oli kiertänyt MM-sarjaa yksityistallin Peugeot 306 Maxilla parhaana sijoituksenaan Korsikan rallin kakkossija 1998. 2000 hän oli Korsikalla ja Sanremossa toinen ja loppupisteissä kuudes. 2001 hän siirtyi takaisin Fordille, ajoi kymmenessä rallissa, saavutti yhden palkintosijan ja oli loppupisteissä yhdeksäs. Vielä kaudeksi 2002 hän siirtyi Mitsubishille, mutta ei saavuttanut mainittavampaa menestystä.

Ura MM-sarjan jälkeen

Kausilla 2003 ja 2005 Delecour ajoi muutamissa Euroopan paikallisralleissa. Vuonna 2008 Delecour ilmoitti siirtyvänsä Rally Raid sarjaan SMG V8 buggy -kilpa-autolla. Siirrolla Delecour haki uusia haasteita uralleen.
Vuonna 2011 Delecour osallistui Peugeot 207 Super 2000 autolla Monte Carlo ralliin. Ralli oli Monten juhlavuosi, ensimmäisestä kisasta tuli kuluneeksi 100 vuotta. Delecour ajoi rallissa yhden pohja-ajan valittuaan oikeat renkaat lumiselle ek:lle ja sijoittui lopulta viidenneksi.
Vuonna 2012 Delecour kilpaili Ford Fiesta WRC:llä Monte Carlon rallissa, joka palasi MM-sarjaan. Delecour ajoi muutamalla erikoiskokeella kolmen nopeimman joukkoon ja sijoittui lopulta kuudenneksi. Samana vuonna Delecour voitti myös Romanian rallimestaruuden.
Vuonna 2013 hän kilpailee Kronos Racing-tallissa Euroopan rallimestaruus -sarjassa Peugeot 207 Super 2000:lla, sekä Romanian ralli-sarjassa.
RMS Albania (1900)

Cunard Linen omistuksessa

Thomson Line möi laivan Cunard Linelle vuonna 1911, jolloin laiva sai nimen Albania (myöhemmin käytettiin nimeä: Albania I). 2. toukokuuta 1911 se aloitti liikennöinnin Southampton - Halifax -reitillä. Myöhemmin Albaniasta tuli ensimmäinen Cunard Linen alus, joka aloitti reitin St. Lawrence -joella Montrealiin. Talvikuukausina merijään johdosta se ajoi Portlandiin.
Kuuden kuukauden kuluttua ostosta, Albania laitettiin myyntiin.

Bank Linen omistuksessa

12. kesäkuuta 1912 Bank Line osti laivan 20 000 punnalla, jolloin se sai Poleric-nimen. Poleric pysyi varustamon palveluksessa vuoteen 1929. Vuonna 1930 laiva romutettiin.
Yrjö Paatero

Yrjö Veli Paatero (20. maaliskuuta 1901 Helsinki – 13. helmikuuta 1963 Turku) oli suomalainen hammaslääkäri ja professori. Hän oli vuodesta 1955 dosentti Helsingin yliopistossa ja 1961–1963 hammasröntgenologian professori Turun yliopistossa. Professorin arvonimen hän sai 1959.
Paatero tunnetaan erityisesti ortopantomografin kehittäjänä. Ortopantomografi on laite, jolla otetaan panoraamaröntgenkuva ihmisen leuoista ja hampaista. Paatero kehitti laitteen osittain Suomessa ja osittain Yhdysvalloissa vuosina 1949–1961. Laitteen ensimmäinen versio, parablografi, valmistui 1949, minkä jälkeen Paatero jatkoi tuotekehitystä Seattlen yliopistossa. Laitteen valmistusta varten perustettiin 1964 Palomex Oy, joka oli pitkään Instrumentariumin omistama ja toimii nykyisin Tuusulassa nimellä PaloDEx Group.
Ennen hammaslääkärin uraansa Paatero opiskeli metalli- ja kauppa-aloja ja oli töissä muun muassa postinjakajana. Hänen koulumenestyksensä ei ollut mainittavaa ja hän joutuikin keskeyttämään koulunkäyntinsä useaan otteeseen. Paatero suoritti ylioppilastutkinnon töiden ohessa hyvin arvosanoin 1933, valmistui medikofiiliksi 1935 ja odontologian kandidaatiksi 1936. Väitöskirjansa Paatero sai valmiiksi jo 1939. Talvisodan puhjettua Paatero määrättiin kesken opintojensa Veripalveluun, jonka valvonnasta hän myöhemmin vastasi. Hän kuitenkin opiskeli samanaikaisesti ja väitteli hammaslääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1941. Vuonna 1945 Paatero aloitti Helsingin yliopiston hammaslääketieteen laitoksen kirurgian osaston apulaisopettajana vastaten laitoksen röntgentutkimuksesta ja -diagnostiikasta. Hänet sai professorin arvonimen 1959 ja aloitti 1961 Turun yliopiston hammaslääketieteellisen röntgenologian professorina.
Sikolampi (Hartola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,2 metriä mpy.