google/wiki40b huggingface dataset:
Lakikorkeus

Lakikorkeus (engl. ceiling) ilmailussa kertoo sen tiheyskorkeuden, jonka lentokone voi saavuttaa tietyissä olosuhteissa.

Käytännöllinen lakikorkeus

Käytännöllisellä lakikorkeudella tarkoitetaan korkeutta, jolla laipat ja solakot kiinni, kaikkien moottorien käydessä ja tuottaessa suurimman jatkuvan tehon, parhaan nousunopeuden lentonopeudella lentävä lentokone ei nouse enää ylöspäin yli 30 m/min eli 0,5 m/s.
Kaksimoottorisen lentokoneen käytännöllinen lakikorkeus voidaan määrittää myös toinen moottori sammutettuna ja potkuri lepuutettuna (engl. one engine inoperative eli OEI). Tällöin käytännöllinen lakikorkeus on saavutettu, kun lentokone ei nouse enää ylöspäin yli 15 m/min.

Absoluuttinen lakikorkeus

Absoluuttisella lakikorkeudella tarkoitetaan korkeutta, jota korkeammalla lentokone ei voi enää nousta, tai korkeutta, jota korkeammalla matkustamon paineistus ei enää toimi suunnitellulla tavalla.
Matkustajalentokoneiden absoluuttinen lakikorkeus on noin 12 kilometriä, mutta jotkut yksityissuihkukoneet voivat lentää jopa 15 kilometrin korkeudella. Hävittäjälentokoneilla yli 25 kilometrin lakikorkeus ei ole poikkeuksellista.
Ääreishermosto

Ääreishermosto eli perifeerinen hermosto on hermoston osa, johon kuuluvat aivohermot ja selkäydinhermot. Toiminnallisesti ääreishermosto käsittää autonomisen eli tahdosta riippumattoman hermoston ja somaattisen eli tahdonalaisen hermoston.
Ääreishermoston lisäksi hermosto sisältää keskushermoston eli sentraalisen hermoston.

Selkäydinhermot

Selkäydinhermoja on yhteensä 31 paria ja ne lähtevät pareittain kunkin selkärangan nikaman alta selkäytimestä. Kaulahermoja on kahdeksan paria vaikka kaulanikamia on vain seitsemän, koska ensimmäinen pari lähtee heti kallon alta. Rintahermoja on 12 paria, lannehermoja viisi paria, ristihermoja viisi paria ja häntähermoja vain yksi pari. Selkäydin päättyy jo ensimmäisen tai toisen lannenikaman kohdalle, mutta selkäydinhermot kulkevat selkärangan kanavassa alaspäin oikean nikaman kohdalle.
Selkäydinhermot lähtevät selkäytimestä kahtena erillisenä haarana, taka- ja etujuurena. Takajuuressa on tuntohermosyitä, joiden soomat sijaitsevat selkäytimen ulkopuolella olevissa spinaaliganglioissa. Etujuuressa on liikehermosyitä, joiden soomat sijaitsevat selkäytimen harmaan aineen etupylväässä eli etusarvessa. Etujuuri ja takajuuri yhdistyvät tullessaan ulos selkärangankanavasta nikamien välistä. Tämä varsinainen selkäydinhermo sisältää siten sekä liikehermosyitä että tuntohermosyitä. Selkäydinhermo jakaantuu lähes heti taka- ja etuhaaraan. Takahaarat hermottavat selän lihaksia ja ihoa. Etuhaarat puolestaan yhtyvät keskenään hermopunoksiksi, joista lähtee kaikkialle erillisiä hermoja.
Neljän ensimmäisen kaulahermon etuhaarat muodostavat kaulapunoksen, jonka yksi haara on palleahermo.
Hartiapunoksen muodostavat neljän alimman kaulahermon ja ylimmän rintahermon etuhaarat. Se hermottaa yläraajoja ja se sijaitsee yläraajaan menevien suurten verisuonten ympärillä. Hartiapunokseen haaroihin kuuluvat kainalohermo, lihas-ihohermo, värttinähermo, kyynärhermo ja keskihermo.
Lanne-ristipunos on muodostunut lannehermojen sekä ristihermojen etuhaaroista. Sen haarat reisihermo, lonkkahermo, yhteinen pohjehermo ja säärihermo hermottavat alaraajaa.
Torsten Bergman

Torsten Immanuel Bergman (s. 23. syyskuuta 1938 Koivulahti) on suomalainen Vihdissä asuva filosofian kandidaatti ja ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija. 
Bergman valmistui filosofian kandidaatksi 1967. Hän on työskennellyt muun muassa tv-toimittajana.
Osso buco

Osso buco on italialainen ruokalaji, joka on lähtöisin Milanosta. Ruokalaji valmistetaan yleisesti naudan potkasta, mutta siihen voidaan käyttää vaihtoehtoisesti esimerkiksi vasikan, porsaan tai poronlihaa. Osso buco tarjoillaan perinteisesti risoton kera.
Sana osso buco tarkoittaa onttoa luuta eli putkimaista luunpätkää, joka löytyy jokaisen potkapalan keskeltä.
Lomustiini

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa lomustiini on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin huonosti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja kloroformiin.
Lomustiini kykenee rasvaliukoisena aineena läpäisemään veri-aivoesteen. Yhdistettä käytetään eräiden aivosyöpien, etäpesäkkeitä tekevän melanooman, rintasyövän, Hodgkinin lymfooma, myelooma, keuhkosyöpä, rintasyöpä, munasarjasyöpä ja haimasyöpä. Eläinlääketieteessä sitä käytetään aivokasvaimien ja ruuansulatuselimistön kasvainten hoitoon. Lomustiini kuuluu vaikutusmekanismiltaan alkyloiviin yhdisteisiin. Se alkyloi DNA:ta ja RNA:ta sekä ristisilloittaa niitä. Se estää myös eräiden solutoimintojen kannalta tärkeiden entsyymien toimintaa liittämällä niihin formyyliryhmän. Näiden vaikutusten vuoksi syöpäsolujen lisääntyminen estyy ja syöpäsolut kuolevat. Lomustiini poikkeaa muista nitrosoureoihin kuuluvista solunsalpaajista siten, että sitä annostellaan suun kautta. Usein lääkeainetta käytetään yhdistelmähoitona prokarbatsiinin ja vinkristiinin kanssa. Hoitojakso lomustiinilla kestää noin 4–6 viikkoa. Lisäksi käytetään leikkausta ja sädehoitoa.

Haittavaikutukset

Merkittävin lomustiinin haittavaikutus on sen luuydintoksisuudesta aiheutuva luuydinsuppressio, neutropenia. trombosytopenia, leukopenia ja anemia. Muita haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, väsymys, keuhkofibroosi ja maksatoksisuus. Maksatoksisuus on harvinaista ja yleensä ei aiheuta ongelmia hoidon päätyttyä.

Valmistus

Lomustiinia voidaan syntetisoida 2-kloorietyyli-isosyanaatin ja sykloheksyyliamiinin välisellä reaktiolla. Muodostuva ureajohdannainen reagoi dityppitrioksidin kanssa muodostaen lomustiinia. Toinen valmistustapa on sykloheksyyli-isosyanaatin reaktio etanoliamiinin kanssa ja muodostuva ureajohdannainen reagoi tionyylikloridin kanssa, jolloin hydroksyyliryhmä korvautuu klooriatomilla. Viimeisessä vaiheessa muodostuu lomustiinia, kun natriumnitriitti reagoi muurahaishappoliuoksessa edellisessä vaiheessa muodostuneen yhdisteen kanssa.
Ségoun piiri

Ségoun piiri (ransk. Cercle de Ségou) on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 10 844 neliökilometriä. Asukkaita on 691 400 henkeä.
Ségoun piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun alueen Nionon, koillisessa Macinan, idässä Sanin ja etelässä Blan ja Barouélin piireihin sekä lännessä Koulikoron alueeseen. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaavat Niger ja sen sivujoki Bani.
Piiriin kuuluu Ségoun kaupunki sekä 29 maalaiskuntaa: Baguindadougou, Bellen, Boussin, Cinzana, Diédougou, Diganidougou, Dioro, Diouna, Dougabougou, Farako, Farakou Massa, Fatiné, Kamiandougou, Katiéna, Konodimini, Markala, Massala, N’Gara, N’Koumandougou, Pelengana, Sakoïba, Sama Foulala, Saminé, Sansanding, Sébougou, Sibila, Soignébougou, Souba ja Togou. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, miniankoja, bozoja, somonoja, dogoneja ja soninkeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra, fonio ja maissi sekä myyntiin menevät maapähkinä, vesimeloni ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Nigerin ja Banin varrella asuvat bozot ja somonot harjoittavat kalastusta.
Mediatoimisto Dagmar

Menestys alan tutkimuksissa ja kilpailuissa

Dagmar on menestynyt markkinointialan tekemissä tutkimuksissa ja alan järjestämissä kilpailuissa. Muun muassa Markkinointi&Mainonta-lehden toteuttamassa Markkinointiviestintätoimistojen yrityskuvatutkimuksessa 2015 Dagmar oli toiseksi maineikkain alan toimisto Suomessa. Vuonna 2011 Markkinointi&Mainonta valitsi Dagmarin vuoden toimistoksi. Digitaalista markkinointiviestintää arvioiva kilpailu Grand One valitsi Dagmarin vuoden yritykseksi 2012.
Vuosina 2012-2015 Dagmar sai kolmesti palkinnon parhaasta kampanjasta markkinoinnin tuloksellisuutta arvioivassa AdProfit-kilpailussa. Yksi Dagmarin töistä arvioitiin vuoden parhaaksi Grand One 2015 -kilpailussa digitaalisen sisällön ja kuluttajakampanjoinnin osalta.
Markkinoinnin tehokkuutta mittaavassa Effie Awards Finland -kilpailussa vuonna 2016 Dagmarin työ sai hopeaa sekä Tuotteet ja palvelut -sarjassa että Bisneshaasteet -sarjassa. Toinen työ sai pronssia Bisneshaasteet-sarjassa.
HMS Carnatic (1783)

Palvelus

Alus nimettiin 17. toukokuuta 1815 HMS Captainiksi ja se romutettiin 1825.
Maloninitriili

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Jutta Zilliacus

Jutta Armelle Zilliacus (o.s. Kingo; s. 25. heinäkuuta 1925 Helsinki) on suomalais-virolainen ruotsiksi kirjoittava journalisti, kirjailija ja entinen kansanedustaja. Zilliacus oli Ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana Helsingin vaalipiiristä vuosina 1975–1987. Toimi lisäksi Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuosina 1968–1984.

Elämänvaiheet

Zilliacuksen vanhemmat olivat Pietarista Suomeen vallankumousta pakoon muuttaneet virolaiset pianonvirittäjä Johann Kingo ja kotirouva Jenny (o.s. Pihlak). Hänen Johann-isänsä oli muusikko ja suoritti asepalveluksensa torvensoittajana tsaarin armeijassa Pietarissa 1890-luvulla. Asepalveluksen jälkeen hän piti omaa pianokauppaa Pietarissa. Äiti Jenny työskenteli myös Pietarissa suuriruhtinattaren hovissa. Zilliacuksen vanhemmat tapasivat toisensa vasta Suomessa.
Zilliacuksen perhe asui Kaivopuistossa samassa paikassa, jossa sijaitsee nykyinen Viron suurlähetystö. Zilliacus oli Viron kansalainen 10-vuotiaaksi saakka. Hän kävi ensin ruotsinkielistä kansakoulua ja sen jälkeen Helsingin saksalaista koulua, jossa hänen paras luokkakaverinsa oli tuleva näyttelijä Kyllikki Forssell.
Myös Jutta näytteli jonkin verran, esimerkiksi elokuvissa, jolloin hän käytti nimeä Jutta Armela.
Kesäisin perhe asui Zilliacuksen sukulaisten luona Haapsalussa. Toisen maailmansodan aikana Zilliacuksen Viron-sukulaiset joko vietiin Siperiaan tai he pakenivat Saksaan.
Zilliacuksen puoliso oli toimittaja ja kirjailija Benedict Zilliacus. Koulutukseltaan Jutta Zilliacus on ylioppilas.
Jutta Zilliacukselle on myönnetty Axel Olof Freudenthal -mitali vuonna 1996.
Derby County FC

Historia

Derby on yksi Englannin jalkapalloliigan, The Football Leaguen, perustajajäsenistä.
Derby County sijoittui kaudella 1895–1896 1. divisioonan toiseksi. Se keräsi kauden aikana 41 pistettä ja jäi mestaruuden voittaneesta Aston Villasta neljän pisteen päähän. Vuonna 1898 Derby selvisi FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen Nottingham Forestille lukemin 1–3. Seura pääsi FA Cupin loppuotteluun myös seuraavana vuonna, mutta kärsi tappion Sheffield Unitedille maalein 1–4. Kolmannen kerran Derby oli FA Cupin loppuottelussa vuonna 1903, jolloin se hävisi Bury FC:lle 0–6. Derby putosi 1. divisioonasta kauden 1906–1907 päätteeksi. Se jäi sarjan toiseksi viimeiseksi 26 pisteellä, joka oli pisteen enemmän kuin sarjan jumboksi jääneellä Stoke Cityllä. Seura nousi takaisin 1. divisioonaan kaudella 1911–1912, mutta jäi hissiliikkeeseen 1. ja 2. divisioonan väliin. Se jäi kaudella 1913–1914 sarjajumboksi ja putosi 2. divisioonaan, mutta nousi heti seuraavalla kaudella takaisin.

2010-luku

Kaudella 2018–2019 Derby selviytyi Mestaruussarjan nousukarsintoihin. Se hävisi Leedsille kotonaan maalein 0–1 mutta voitti vieraspelin numeroin 2–4. Ratkaisevassa nousukarsintaottelussa Derby kohtasi puolueettomalla kentällä Aston Villan, jolle hävisi maalein 2–1.
Swindon Town FC

Swindon Town FC on englantilainen jalkapallojoukkue. Kaudella 2019–2020 se pelaa kakkosliigassa, jonne se putosi pelattuaan kaudet 2012–2017 ykkösliigassa. Kaudella 1993–1994 seura pelasi korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa, mutta sijoittui viimeiseksi. Seuraa valmentaa muun muassa Blackpoolissa ja Leicester Cityssä pelannut Richie Wellens ja sen kotikaupunki on Swindon Wiltshiressä, Lounais-Englannissa. Seuran kotikenttä on The County Ground, jolle mahtuu 15 547 katsojaa.

Historia

Swindon Town FC:n perusti pastori William Pitt vuonna 1879. Siitä tuli ammattilaisseura 1894, jolloin se liittyi Southern Leagueen. Kaudella 1909–1910 Swindon ylsi FA Cupin välieriin, jossa se hävisi cupin voittaneelle Newcastle Unitedille. Seuraavalla kaudella Swindon voitti Southern Leaguen mestaruuden.
Swindon liittyi Englannin liigaan 1920 ja oli yksi 3. divisioonan perustajajäsenistä. Ensimmäisen kerran se nousi 2. divisioonaan 1963. Seuran saavutti suurimman menestyksensä vuonna 1969, jolloin se voitti Englannin liigacupin kukistamalla loppuottelussa Arsenalin 3–1.
1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa vaikeuksissa ollut Swindon putosi lopulta 4. divisioonaan 1982. Swindon teki paluun 3. divisioonaan 1986 ja nousi heti seuraavalla kaudella 2. divisioonaan. Kaudella 1989–1990 Swindon eteni nousukarsintojen finaaliin, jossa se voitti Sunderlandin 1–0. Swindonin nousu kuitenkin evättiin, kun selvisi että seura oli tehnyt laittomia maksuja pelaajilleen. Aluksi se pudotettiin 3. divisioonaan rikkomusten vuoksi, mutta sai lopulta säilyttää paikkansa vetoomuksen jälkeen.
Kauden 1992–1993 päätteeksi Swindon nousi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolle, Valioliigaan, kun se voitti nousukarsintojen finaalissa Leicester Cityn. Swindon ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa ja seuraavalla kaudella se putosi uudestaan kolmannelle sarjaportaalle. Swindon nousi takaisin 1. divisioonaan 1996.
2000-luvulla Swindon on pudonnut ja noussut useita kertoja ykkös- ja kakkosliigojen välillä. Vuonna 2006 siitä tuli ensimmäinen Englannin liigan alimmalle tasolle pudonnut Valioliigassa ollut joukkue.
15 cm sIG 33

15 cm sIG 33 (15 cm schweres Infanterie Geschütz 33) oli saksalainen vuonna 1936 käyttöönotettu 150 mm haupitsi, joka oli yleisesti Saksan jalkaväen tulitukiaseena toisessa maailmansodassa.

Telatykkiversiot

Tykistä tehtiin myös telatykkiversio, joka yhdisti aseen tulivoiman ja liikkuvuuden. Tällöin se sopi myös panssarijoukkojen ja mobilisoidun jalkaväen tukiaseeksi. Alun perin se asennettiin vanhentuneen Panzer I -panssarivaunun alustan päälle ja tykin miehistö suojattiin kevyellä sivu- ja etupanssaroinnilla. Versio osoittautui kuitenkin huonon tasapainon vuoksi vaaralliseksi, koska tykin valtava rekyyli saattoi kaataa vaunun. Viimeinen sIG 33 Pz Ib poistettiin käytöstä itärintamalla 1943.
Seuraavien mallien alustoina käytettiin raskaampia panssarivaunuja Panzer II ja Panzer 38(t) ja lopulta myös Panzer III -vaunuja, kun ne poistettiin rintamakäytöstä.
Brummbär, Panzer IV -alustalle asennettu rynnäkkötykki kantoi tykin varioitua versiota 15cm Sturmhaubitze (StuH) 43.
Panssarikansiristeilijä

Taustaa ja ominaisuuksia

Räjähtävien kranaattien tullessa yleiseen käyttöön merisodankäynnissä sotalaivat tarvitsivat lisäsuojaa, ja siten panssarikansiristeilijät syntyivät noin vuonna 1880. Panssarikansiristeilijöissä suojaava kansi oli lisärakenne aluksen muun rakenteen sisällä, mikä suojasi aluksen toiminnan kannalta tärkeitä osia kuten kone- ja kattilahuoneita. Tyypillisesti tällaisten alusten uppouma oli 2 500–7 000 tonnia ja ne oli aseistettu jopa tusinalla 3,9–6 tuuman (100–152 mm) tykkejä. Alusten nopeus oli uppoumasta ja konetehosta riippuen 18–23 solmua.
Ensimmäinen varsinainen panssarikansiristeilijä oli Chilen laivaston Esmeralda, joka valmistettiin Armstrongin telakalla Elswickissä. Alus toimi perustana usealle telakan toimittamalle alukselle, jotka muodostivat perustan niin kutsutuille Elswick-tyyppisille risteilijöille. Alusten etu- ja takakansi sekä varsinainen puinen kansirakenne oli korvattu panssarikannella.
Noin vuonna 1910 panssarilevyjen laatu parani samoin kuin höyrykoneiden, jotka kevenivät ollen kuitenkin samalla entistä tehokkaampia. Palveluksessa olleet panssarikansiristeilijät muuttuivat vanhentuneiksi hitaampina ja heikommin suojattuina kuin uudet alukset. Lisäksi öljyn käyttö polttoaineena poisti hiilivarastojen suoja-arvon.
Panssarikansiristeilijöiden seuraajissa myös kylkeen lisättiin panssarivyö ja myös yläkansi oli kevyesti panssaroitu. Konehuoneita ja ammusvarastoja suojaava vesirajaa lähellä oleva panssarikansi pysyi oleellisena osana sotalaivan panssarointia.
Abbazia di Monte Oliveto Maggiore

Abbazia di Monte Oliveto Maggiore on luostari Italian Toscanassa, 9 kilometriä Buonconventosta koilliseen, kukkulan rinteellä, syrjäisellä seudulla Cretessä. Se on punaisesta tiilestä rakennettu benediktiiniläisluostari, joka sijaitsee varhaisten munkkien istuttamien oliivipuiden, tammien ja sypressien siimeksessä.

Historia

Luostarin perusti keskiajalla rikkaaseen sienalaiseen sukuun kuulunut Bernando Tolomei. 1400-luvun puolivälissä luostari oli jo niin rikas, että rahaa riitti taidehankintoihin. Isoon ristikäytävään, Chiostro Grandeen, maalattiin freskoja vuosina 1498-1508. Freskot kertovat länsimaisen luostarilaitoksen perustajana pidetyn Benedictus Nursialaisen elämästä. Freskojen maalaajiksi palkattiin kaksi sen ajan loistavaa taiteilijaa, Luca Signorelli (n. 1441-1523) ja Giovanni Sodoman (1477-1549).
Luostarikirkossa on 1400-luvun pohjakaava ja Fra Giovanni da Veronan veistämät puiset kuorituolit. Yläkerrassa on mahtava renessanssikirjasto, jossa nykyisin munkeilla on 40 000 kirjaa ja muuta dokumenttia.

Nykyisyys

Luostari on edelleen käytössä, ja suuri osa siitä on yleisöltä suljettu. Kuitenkin ristikäytävällä oleviin freskoihin sekä luostarikirkkoon pääsee tutustumaan. Munkit entistävät kirjoja verstaassaan sekä tuottavat viiniä, hunajaa ja oliiviöljyä, joita myydään luostarin puodissa.
FEMA

Historia

FEMA perustettiin vuonna 1979 presidentti Jimmy Carterin kaudella. Maaliskuussa 2013 siitä tuli osa Department of Homeland Securityä.
Koskela (Tyrnävä)

Koskela eli Koskelankylä on Tyrnävän kunnassa entisen Temmeksen kunnan alueella, lähellä Limingan kunnanrajaa Temmesjoen varrella sijaitseva kylä. Se sijaitsee Kestilään johtavan seututien 822 varrella, noin kuusi kilometriä Temmeksen taajamasta. Aikaisemmin osa kylän alueesta on kuulunut Limingan kuntaan.

Historia

Kylässä on aikoinaan ollut ainoastaan kolme manttalitaloa: Eloniemi, Koskela ja Louet, jotka kaikki kuuluivat silloiseen Temmeksen kuntaan. 1950-luvulla asuntoja kylällä oli 35 kappaletta, joista 22 oli liminkalaisten. Liminkalaisten talojen maiden keskimääräinen suuruus oli 4,5 hehtaaria.
Kylällä on aikoinaan toiminut Limingan osuuskaupan myymälä, joka avattiin vuonna 1949. Myymälässä oli myös puhelin, joka oli kylän ainoa siihen aikaan. Sähkövalot kylään saatiin vuonna 1953, mutta kaikki kyläläiset eivät niitä heti huolineet, kalleuden vuoksi.
Kylällä on toiminut kansakoulu, joka toimi aluksi Pilton talossa. Vuodesta 1930 lähtien se toimi omassa koulurakennuksessa.
Jasnogorsk

Jasnogorsk (ven. Ясного́рск) on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Vašanan yläjuoksulla 35 kilometriä Tulasta pohjoiseen. Kaupunki on Jasnogorskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Tulan välinen rautatie (Jasnogorskin asema). Asukkaita on 18 000 henkeä (vuonna 2005).
Kaupunki on perustettu vuonna 1958. Vuoteen 1965 saakka sen nimi oli Laptevo. Kaupungissa on koneenrakennus- ja elintarviketeollisuutta.
Matias Mustonen (korkeushyppääjä)

Matias Otto Eemeli Mustonen (s. 21. huhtikuuta 1997) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Lempäälän Kisaa ja hänen valmentajanaan toimii Pekka Koskinen. Kalevan kisoista Mustonen on saavuttanut korkeushypyn pronssia vuonna 2018. Ennätyksikseen hän on hypännyt ulkoradoilla 211 cm ja hallissa 205 cm, molemmat vuonna 2018.
Erkki Mattsson

Erkki Ensio "Eki" Mattsson (4. kesäkuuta 1923 Kuusankoski – 27. marraskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen graafikko, joka edisti stadin slangia työnsä kautta.
Mattsson opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa, josta valmistuttuaan hän ryhtyi mainosgraafikoksi ja toimi muun muassa mainostoimisto SEKin piirtämön päällikkönä. Hän työskenteli myös graafisen suunnittelun opettajana Markkinointi-instituutissa, Laajasalon opistossa ja Mainosgraafikkojen koulussa. Sen ohella hän oli taidemaalari ja suunnitteli kirjankansia sekä exlibriksiä, muun muassa Tarja Haloselle. Hän myös suunnitteli logon Stadin Slangi ry:lle, jonka toiminnassa hän oli aktiivisesti mukana yhdistyksen perustamisesta 1995 alkaen. Paitsi kuvataiteilija, Mattson oli myös laulunsanoittaja ja pakinoitsija. Hän oli Ylen aikaisen ensimmäisiä slangipakinoitsijoita, ja hän ihastutti toistakymmentä vuotta humoristisilla ja usein reippaastikin kantaa ottavilla pakinoillaan. Noita pakinoita saatiin lukea monista lehdistä ja hänen omista kirjoistaan
Slangista Erkki Mattssonilla oli varma mielipide: ”Slangi on stydii ku dyny. Se voi viiltää ku skeggekeglu tai pistää ku fekta, mut se voi kanssa lämmittää ku suulis kesiksellä tai tuntuu pehmeeltä ku friidun daisari. Ilman slangii mä oisin ihan orpo ja melkonen urpo.”
Stadin Slangi ry. nimesi Mattssonin Stadin Kundiksi 1999.
Puolanajokoira

Ulkonäkö

Karvapeite on lyhyt ja tiheä ja väritys ruskea mustin merkein. Paino on 22,5-31,8 kg ja säkäkorkeus 56-66 cm.
Luoma-ahon nuorisoseura

Luoma-ahon Nuorisoseura r.y. Alajärvellä Luoma-ahon kylässä toimiva nuorisoseura. Yhdistys kuuluu jäsenenä Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuraan. Yhdistyksen puheenjohtajana on Merja Hannulabacka-Mäki ja sihteerinä Mika Korkea-aho.

Historiaa

Yhdistyksen juuret ulottuvat vuonna 1912 Luoma-ahon kylään perustettuun lukurenkaaseen. Jo 1914 lukurengas muutettiin kirjastoseuraksi, jonka nimeksi tuli Luoma-ahon kylän kirjastoseura. Kirjastoseura liittyi jäseneksi Suomen Kirjastoseuraan. Varsinainen nuorisoseura perustettiin 1920 nimellä Luoma-ahon nuorisoseura. Nuorisoseura liittyi jäseneksi Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuraan ja myös Lappajärven aluepiiriin.
Yhdistys oli valtakunnallisesti esillä julkisuudessa 1983, koska maatalousministeriö otti kielteisen kannan Luoma-ahon nuorisoseuran ja Luoma-ahon maamiesseuran yhteisesti järjestämien kesäjuhlien sianjuoksukilpailu-tapahtumaan sioille aiheutuvan kohtuuttoman rasituksen vuoksi. Vastaava kilpailu oli järjestetty jo edellisenä vuonna, ja se oli ollut jo silloin yleisömenestys. Sianjuoksukilpailu kuitenkin pidettiin, eikä siitä jälkikäteen aiheutunut järjestäjille oikeudellisia seuraamuksia. Tapahtumaan osallistui lähes 5000 katsojaa ja järjestäjät saivat näin tapahtumasta tuloja toiminnalleen muutamien seuraavien vuosien aikana.
Anni Qvist

Anni Amanda Qvist (s. 23. helmikuuta 1923 Kemi) on suomalainen kirjastonhoitaja, toimittaja ja lastenkirjailija.
Qvist oli toimittajana Pohjolan Sanomat- ja Pohjolan Työ-lehdissä. Hän oli sivukirjaston hoitajana Kemin kaupungin kirjastossa 1951-1955 ja toimi vuodesta 1965 alkaen Viittakiven opiston kirjastonhoitajana.
Nicolas Mavromichalis

Nicolas Mavromichalis (kreik. Νικόλα(ο)ς Μαυρομιχάλης, Nikóla(o)s Mavromichális) on kreikkalais-suomalainen radiotoimittaja, joka tuli 1980-luvun lopulta alkaen tunnetuksi helsinkiläisen Radio Ykkönen -paikallisradioaseman tiskijukkana nimeltä Black Mike. Samoihin aikoihin hän myös ”mekasti ja teki ruokaa” Kolmoskanavalla ohjelmassaan Cocko-Looro.
Nicolas Mavromichalisin poika on suomalainen televisioesiintyjä Constantinos Mavromichalis.
Klemetti Krook

Klemetti Henrikinpoika Krook (k. ennen 1556) oli vuodesta 1542 Savonlinnan isäntä, "Suomalainen Klemetti-kirjuri". Hän toimi kuninkaan kanslian kirjurina ja Savonlinnaan saavuttua aloitti Pohjois-Savon asuttamisen. Keskukseksi muodostui nykyisen Kuopion tienoilla ollut Tavinsalmen kuninkaankartano.
Vuokko Sajaniemi

Vuokko Sajaniemi (s. 25. marraskuuta 1980 Joensuu) on suomalainen kirjailija. Sajaniemen esikoisromaani Pedot ilmestyi syksyllä 2015 Tammen julkaisemana. Se oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. 
Sajaniemi on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, ja hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän työskentelee vapaana kirjoittajana ja kolumnoi muun muassa Karjalaisessa. Aiemmin Sajaniemi on työskennellyt kehitysyhteistyöhankkeiden ja maahanmuuttajatyön parissa.