Zaha Hadid

Varhainen elämä ja koulutus

Hadid syntyi varakkaaseen, yläluokkaiseen perheeseen Bagdadissa, Irakissa vuonna 1950. Hänen isänsä Muhammed al-Haji Hussein Hadid oli taloustieteilijä ja tehtaanomistaja. Isä oli myös poliittisesti aktiivinen, yksi vasemmistolaisen al-Ahali ryhmittymän perustajista. Hadidin äiti Wajha al-Sabonji oli taiteilija. Lapsena Hadid oli kiinnostunut kartoista ja piirsi niitä itsekin. Perhe vieraili Britanniassa Hadidin ollessa 11-vuotias, ja tuolloin hän päätti ryhtyä arkkitehdiksi.
Hadid kävi ensin koulua Bagdadissa ja Sveitsissä, sitten opiskeli matematiikkaa Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa ja siirtyi vuonna 1972 suorittamaan arkkitehdin tutkintoa Architectural Association School of Architecture -kouluun Lontooseen.

Ura

Hadid työskenteli valmistuttuaan vuonna 1977 Architectural Associationin koulussa opettaneen Rem Koolhaasin perustamassa arkkitehtitoimisto Office for Metropolitan Architecturessa. Tämän jälkeen hän toimi itse Architectural Associationilla ja useissa muissa alan laitoksissa opettajana. Hadid perusti oman arkkitehtitoimistonsa jo vuonna 1979. Hadidin ensimmäinen merkittävä toteutunut rakennusprojekti, huonekaluyritys Vitran tehdas- ja museoalueen paloasema, valmistui kuitenkin vasta vuonna 1993.
Hadidille myönnettiin arvostettu arkkitehtuurin Pritzker-palkinto vuonna 2004 ja vuonna 2012 Brittiläisen imperiumin ritarikunta myönsi hänelle komentajan kunnia-arvon. Hadid kuului Encyclopædia Britannican toimitusneuvostoon 2005–2006.
1980- ja 1990- luvuilla Hadid toimi arkkitehtuurin opettajana useissa yliopistoissa eri puolilla maailmaa. Vuodesta 2000 alkaen hän oli professorina Wienin taideteollisessa korkeakoulussa.
Hadid menehtyi 31. maaliskuuta 2016 saatuaan sydänkohtauksen Miamissa Yhdysvalloissa, jouduttuaan sitä ennen sairaalahoitoon keuhkoputkentulehduksen takia.

Työt

Hadid suunnitteli useita kulttuurirakennuksia. Hänen töitään ovat muun muassa Roomassa nykytaiteen museo Maxxi, Bergiselin mäkihyppytorni Innsbruckissa (2002), Phæno-tiedemuseo Wolfsburgissa Saksassa (2005), Kantonin oopperatalo (2011) Kantonissa  ja Lingkong SOHO Shanghaissa Kiinassa, Riverside Museum Glasgow’ssa Skotlannissa, Wienin yliopiston kirjasto Itävallassa, Heydar Aliyev -keskus Bakussa ja Lontoon olympialaisia 2012 varten rakennetun London Aquatics Centren. 
Vuonna 2010 Irakin hallitus tilasi Hadidilta suunnitelman Irakin keskuspankin uutta pääkonttoria varten. Toteutuessaan se olisi hänen ensimmäinen syntymämaahansa suunnittelema rakennus.

Suomessa

Zaha Hahidin yksityisnäyttely oli Arkkitehtuurimuseossa Helsingissä keväällä 1988. Hän osallistui myös kansainväliseen, kokeilevan taiteen ja arkkitehtuurin tapahtumaan The Snow Show Rovaniemellä ja Kemissä vuonna 2004.

Elämäntyön arviointia

Zaha Hadidia on kutsuttu ”kaarrosten kuningattareksi” ja väitetty, että hänen rakennuksensa vastustavat rakentamisen logiikkaa. Häntä pidettiin maailman parhaana naisarkkitehtina, mutta arviot eivät ole olleet pelkästään kiittäviä. Hänen rakennuksiaan on luonnehdittu epätavallisiksi, orgaanisiksi ja veistoksellisiksi. 
Hadidin töitä on toisaalta moitittu tuhlailevan kalliiksi rakentamiseksi ja sanottu, että hänen töihinsä on varaa ainoastaan diktaattoreilla. Erityisen ankarasti Hadidia kritisoitiin hänen suunnittelemistaan Heydar Aliyev -keskuksesta Bakussa ja Qatarissa järjestettävien vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskisojen stadionin suunnittelusta. Heydar Aliyev -keskusta on pidetty uutena versiona neuvostohallinnon ja muiden diktatuurien rakastamista kolossaalisista palatseista. Arkkitehti Sean Griffits on pitänyt Hadidin työtä tyhjänä alustana, joka imee itseensä ideologioita. 
Elokuussa vuonna 2014 Hadidia syytettiin siitä, että hän ei ole lainkaan huolissaan Qatarin jalkapallostadionin työmaalla tapahtuneista kuolemantapauksista. Hadid puolustautui sanomalla, että on huolestunut työläisten kohtelusta, ja että siinä on ollut ongelmia sekä uskovansa Qatarin hallituksen puuttuvan ongelmiin. Myöhemmin Hadid syytti asiasta kirjoittanutta toimittajaa sanojensa vääristelystä ja huomautti, että stadionin rakennustyöt alkavat vasta vuonna 2015. Kohua herättäneen artikkelin toimittaja myönsi olleensa väärässä.