google/wiki40b huggingface dataset:
Jakke Viheriä

Jakke Viheriä (s. 10. maaliskuuta 1960) on turkulainen liikemiehenä esiintyvä talousrikollinen, joka on saanut vankeustuomioita 1990-luvun alusta alkaen useista konkurssi- ja kirjanpitorikoksista ja petoksista.

Elämä ja ura

Viheriä aloitti rikollisuransa 1980-luvun lopun kasinotalousvuosina muun muassa kopiotuotteilla, leluilla ja farkuilla ja hyödynsi pankkien tuolloista tapaa myöntää luottoja mitä mielikuvituksellisimpiin bisnesideoihin. Pian hän innostui pelaamisesta Monte Carlon kasinolla ja sijoittamisesta kiinteistöihin ja yrityksiin, mutta kirjanpito ja muut velvoitteet jäivät hoitamatta. 1990-luvun taitteessa Viheriä oli mukana jopa parissakymmenessä yrityksessä, joista osa oli hänen vaimonsa nimissä. Helmikuussa 1993 Viheriä tuomittiin kahden vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen tehdyistä jatketuista kirjanpitorikoksista ja törkeistä velallisen petoksista yhden vuoden ja kahdeksan kuukauden vankeusrangaistukseen. Jo oikeudenkäynnin aikana hänet oli määrätty liiketoimintakieltoon, joka jatkui vuoden 1994 loppuun. Viheriä tuomittiin lisäksi korvaamaan 7,3 miljoonaa markkaa pimittämiään varoja. Granmotor Oy:n, Maalaus TH Oy:n ja J. Viheriä Oy:n konkursseihin liittyneessä juttukokonaisuudessa tuomittiin vankeusrangaistuksiin puolen tusinaa muutakin liikemiestä. Granmotorin osalta Viheriän syytteet hylättiin.
1990-luvun loppupuolella Viheriä tuomittiin yli kahden vuoden ehdottomaan rangaistukseen uusista talousrikoksista. Vankeustuomionsa aikana 1997–2001 hän kirjoitti 1990-luvun vaiheistaan 173-sivuisen kirjan Yhden miehen kiirastuli (Aktiebolaget B.O.S., 2001) yhdessä Susanne Laineenkareen kanssa.
Viheriä työskenteli vuonna 2004 konkurssiin menneessä ilmaisjakelulehtialan perheyhtiössä, jonka varoja katosi ja perheen jäsenet saivat ehdollisia vankeustuomioita. 2000-vuosikymmenen lopulla Viheriä tuomittiin konkurssiin menneen Flying Finn -lentoyhtiön varojen piilottelusta yhdeksän kuukauden ehdottomaan vankeuteen velallisen törkeästä epärehellisyydestä. Viheriä oli toiminut Flying Finnin konsulttina vuodesta 2004 asti toimitusjohtaja Peter Seveliuksen kanssa tehdyn sopimuksen nojalla. Tähän liittyviä Viheriän yhtiöitä olivat ainakin Monopooli Oy ja Arvokanta Oy. Samoihin aikoihin Viheriä ja Sevelius markkinoivat Arvokanta- ja European Energy Company -nimisten yritysten kautta FullContact Max Potency -potenssivalmistetta. Elintarvikevirasto Evira poisti valmisteen markkinoilta sydämelle vaarallisena elokuussa 2009. 
Syksyllä 2011 Viheriä otettiin kiinni Yhdysvalloissa ja tuotiin Suomeen vastaamaan Varsinais-Suomen käräjäoikeudessa syytteisiin törkeästä petoksesta ja törkeästä veropetoksesta.
Tervajärvi (Ikaalinen)

Maantiede

Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 300 metriä. Ympäröivän suon ojat laskevat järveen. Yksi niistä tuo vettä Valkujärvestä. Sen muoto on kolmihaarainen. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 700 metriä pitkä laskuoja Heinilampeen, joka on osa Sävijokeen virtaavaa pientä vesistöä.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja ranta on soistuvaa metsämaata. Järven rantaan ulottuu kolmessa kohdassa moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Eräällä kalliolla sijaitsee ainoa loma-asunto, johon johtaa metsätie Peräkunnan kylältä.
2AM

2AM on korealainen balladeja esittävä nelihenkinen poikabändi, joka levyttää JYP Entertainmentille. Nelikon nimet ovat vanhimmasta nuorimpaan Lee Changmin (이창민), Im Seulong (임슬옹), Jo Kwon (조권) ja Jung Jinwoon (정진운). 
11. heinäkuuta 2008 2AM debytoi virallisesti esittämällä esikoiskappaleensa ”This Song” KBS-kanavan Music Bank -ohjelmassa, mutta ensimmäisen Mutizen palkinnon Inkigayosta he voittivat vasta 7. helmikuuta 2010 kappaleellaan ”Can't Let You Go Even If I Die”.
Pärspäänjärvi

Pärspäänjärvi (ven. озеро Липовское, ozero Lipovskoje, myös Липово, Lipovo ja Липовое, Lipovoje) on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen pohjoisosassa. Vedeltään suolapitoinen järvi on yhteydessä Suomenlahteen Lipovka (ven. Липовка) -nimisen kanavan kautta. Niemimaan keskiosassa sijaitseva Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 5,3 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 44,6 neliökilometriä.
Järven pohjoispäässä on aikaisemmin inkerinsuomalaisten asuttama Kurkulan kylä. Hävinneitä kyliä ovat länsirannalla sijainnut Vena ja etelärannalla sijainnut Peräkylä (ven. Перкале, Perkale). Inkerikkojen asuttama Pärspää on kauempana Suomenlahden rannalla. Alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen. Pärspäänjärven rannoilla on runsaasti ennen toista maailmansotaa rakennetun sotilastukikohdan jäänteitä. Kurkulassa toimii rajavartiosto.
New Rock

New Rock on Espanjassa valmistettava kenkätuotemerkki.
Kengät ovat erittäin suosittuja hevarien keskuudessa niiden ulkonäön vuoksi. Kengistä on paljon erilaisia malleja esimerkiksi goottityylisiä, moottoripyöräbootseja ja korkeakorkoisia kenkiä.
Cape Race

Cape Race on maantieteellinen piste Kanadassa Newfoundlandin provinssissa sijaitsevan Avalonin niemimaan kaakkoisnurkassa. Nimen arvellaan juontuvan alkuperäisestä portugalinkielisestä nimestä "Raso".
Cape Race ilmestyi 1500-luvun alussa karttoihin nimellä Cape Raso, joka taas saattaa juontua samannimisestä niemestä Tagusjoen suulla Portugalissa.
Abgar Barsom

Abgar Barsom (s. 4. syyskuuta 1977 Örebro) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän pelaa nykyisin norjalaisessa Fredrikstad FK -seurassa. Hänen aiempina seuroinaan ovat olleet Örebro SK, Messiniakos FC, SC Heerenveen, Djurgårdens IF ja Forward BK. Hän oli vuoden tulokas 2001 ja saman vuoden kesäkuussa Allsvenskanin kuukauden pelaaja. Hänellä on Djurgårdens IF:n kanssa Ruotsin-mestaruudet vuosilta 2002 ja 2005. Hän voitti samassa seurassa Ruotsin Cupin vuosina 2002, 2004 ja 2005.
Barsomilla on syyrialainen tausta. Hän on Syyrian ortodoksinen kristitty.

Politiikka

Barsom on pitkäaikainen kristillisdemokraatti. Hän on ollut Ruotsissa puolueen kunnallisvaaliehdokkaana.
Pakilan Veto

Pakilan Veto ry (PaVe) on pohjoishelsinkiläinen Paloheinässä toimiva urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1934. Seura keskittyy maastohiihtoon mutta lajeina on aiemmin ollut myös paini, pesäpallo, jääkiekko ja yleisurheilu. Seura on myös Hiihtoliiton tähtiseura.
Nuorisotoiminta on seuran vahvuus. Säännöllisesti harjoittelevia ryhmiä on viisi vuotiaista lapsista (minisomparyhmä) alkaen, harjoitukset ympäri vuoden. Talvisin Pakilan Veto järjestää lapsille hiihtokoulun sekä sopimuksesta tekniikkavalmennusta myös varttuneimmille hiihtäjille ja ryhmille. Vuosittain seura on järjestänyt Paloheinässä piirikunnalliset Paloheinä-hiihdot, kansalliset Haltiavuoren hiihdot sekä kauden päättävät Romuhiihdot. Seura järjestää harjoituksia myös ympäri pääkaupunkiseutua.
Mohaven piirikunta

Väestö

Vuonna 2000 Mohaven piirikunnassa oli 155 032 asukasta, 62 809 kotitaloutta ja 43 401 perhettä. Väestötiheys oli 4/km².
Asukkaista 90,06 % oli valkoisia, 2,41 % intiaaneja, 0,77 % aasialaisia, 0,54 % afro-amerikkalaisia, 0,11 % Tyynenmeren saaristosta ja 4,00 % muista roduista.
25,10 % kotitalouksissa oli alle 18-vuotiaita lapsia, 55,10 % oli aviossa asuvia pareja, 9,30 % oli yksinhuoltajaäitejä ja 30,90 % kotitalouksista ei ollut perhettä. 11,30 % kotitalouksista asui yli 65-vuotias yksin. Keskimääräinen perheen koko oli 2,87.
Sãotoménpöllönen

Koko ja ulkonäkö

Tästä pienestä pöllösestä on hyvin vähän tietoa.

Esiintyminen

Sãotoménpöllönen on kotoperäinen São Tomé ja Príncipen saarivaltiossa Afrikan länsireunalla. Niitä elää saarilla mahdollisesti joitakin satoja yksilöitä ja lajin kanta on vaarantunut. Vaarantumisen syinä ovat ihmisen aiheuttamat toimet, kuten rakentaminen ja metsien laajamittaiset hakkuut kahvi- ja kaakaoviljelmien istuttamiseksi.

Elinympäristö

Sãotoménpöllönen elinympäristöä ovat luonnontilaiset metsät 1 500 metrin korkeuteen saakka.

Ravinto

Laji käyttää ravintonaan hyönteisiä ja mahdollisesti pieniä liskoja.
Džidan piiri

Džidan piiri (ven. Джиди́нский райо́н, Džidinski raion, burjaatiksi Зэдын аймаг, Zedyn aimag) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 8 600 neliökilometriä. Asukkaita on 30 900 henkeä (vuonna 2009).
Džidan piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kabanskin, koillisessa Selengan ja idässä Kjahtan piireihin, etelässä Mongoliaan ja lännessä Zakamenskin piiriin.
Maantieteellisesti piiri käsittää Džidan jokilaakson ja sitä reunustavan Borgoin suola-aron. Pinta-alasta 42 % on metsää.
Piiriin kuuluu Džidan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 22 maalaiskuntaa: Altsak, Armak, Beloozersk, Borgoi, Botsi, Bulyk, Dyrestui, Gegetui, Inzagatui, Jenhor, Naryn, Nižni Burgaltai, Nižni Itšetui, Nižni Torei, Ojer, Petropavlovka, Tsagan-Usun, Tsagatui, Verhni Burgaltai, Verhni Itšetui, Verhni Torei ja Želtura. Hallinnollinen keskus on Petropavlovkan kylä, josta on 240 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen. Asutuskeskuksia on yhteensä 37.
Asukkaista 52,8 % on venäläisiä, 42,3 % burjaatteja, 1,7 % ukrainalaisia ja 1,6 % tataareja.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon, lihan ja villan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Lisäksi on elintarviketeollisuutta.
Petropavlovkassa on taidegalleria. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii venäläisiä ja burjaattilaisia perinneyhtyeitä.
Paikallislehtenä ilmestyy Džidinskaja pravda (”Džidan totuus”).
Yhdysvaltain lippu

Yhdysvaltain lippu koostuu punavalkoisesta raidoituksesta ja sinisellä pohjalla olevasta tähtikuviosta: Siinä on 13 vaakaraitaa: ylin ja alin ovat punaiset ja vuorottelevat valkoisten kanssa. Vasemmassa ylälaidassa on sininen kenttä, jossa on 50 tähteä. Kolmetoista raitaa kuvaavat alkuperäisten siirtokuntien/osavaltioiden lukumäärää ja 50 tähteä nykyisiä osavaltioita. Yksittäisiä raitoja tai tähtiä ei kuitenkaan ole omistettu tietyille alkuperäisille siirtokunnille tai nykyisille osavaltioille, vaan raitojen ja tähtien tehtävänä on vain osoittaa lukumääriä. Lipusta käytetään joskus nimitystä Tähtilippu. Lipun mittasuhteet ovat 10:19.

Historia

Alkujaan lipussa oli tangon puoleisessa yläkulmassa Yhdistyneen kuningaskunnan unionilippu neliönä. Raitojen määrä 13 viittasi silloisten siirtokuntien määrään. Yhdysvallat itsenäistyi vuonna 1776, ja vuonna 1777 yläkulman unionilippu korvattiin ympyrämäisellä tähtikuviolla sinisellä pohjalla. Raitojen tapaan tähtiä oli 13, ja molemmilla viitattiin osavaltioiden määrään. Kun lippua alettiin muuttaa osavaltioiden määrän lisääntymisen myötä, tähtikuvion ympyrämäisyydestä luovuttiin ja tähdet asetettiin sen sijaan suoriin riveihin. Kun Kentuckysta ja Vermontista tuli Yhdysvaltain osavaltioita vuonna 1795, lippuun lisättiin kahden tähden lisäksi myös kaksi raitaa. Vuonna 1818 Indianan, Louisianan, Mississippin, Ohion ja Tennesseen liittyessä Yhdysvaltoihin lippuun lisättiin senaattori Peter Wendoverin aloitteesta kuitenkin vain tähtiä, koska raidoitus olisi muuttunut viiden uuden raidan myötä liian tiheäksi. Raitojen määrä palautettiin kolmeentoista ja niillä alettiin viitata alkuperäisten siirtokuntien määrään, kun taas kulloinenkin osavaltioiden määrä alettiin ilmaista vain tähtien määrällä. Lippua on historian aikana muutettu 26 kertaa uusien osavaltioiden liittyessä. Nykyinen lippu on vuodelta 1960, jolloin lippuun lisättiin 50. tähti Havaijin saatua osavaltion aseman. Muutokset tähtien määrään on tapana tehdä Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta.
Heikki Riihiranta

Suomessa

Riihiranta edusti Suomessa pääsarjatasolla vain HIFK:ta. Hän aloitti uransa kuitenkin Karhu-Kissoissa hyökkääjänä. Ensimmäisen HIFK-kautensakin 1967–1968 Riihiranta pelasi vielä laitahyökkääjänä. Seuraavalla kaudella HIFK:n pelaajavalmentajaksi tullut kanadalainen Carl Brewer siirsi kovaotteisen Riihirannan puolustajan paikalle. Riihiranta pelasi HIFK:ssa kaudet 1967–1974 ja 1977–1983. Hän voitti viisi Suomen mestaruutta ja yhteensä yhdeksän SM-mitalia. Runkosarjassa Riihiranta pelasi 393 SM-sarja- ja -liiga-ottelua tehden pisteet 50+119. Pudotuspeleissä hänen tehopisteensä oli 6+8 34 ottelussa.

WHA:ssa

Riihiranta ja Veli-Pekka Ketola tekivät ensimmäisinä suomalaisina ammattilaissopimuksen WHA-liigaan. Kumpikin pääsi Winnipeg Jetsin joukkueeseen. Riihiranta pelasi Winnipegissä kolme kautta ja voitti vuonna 1976 WHA:n mestaruuden Avco Trophyn.

Maajoukkueessa

Maajoukkueessa Riihiranta edusti Suomea neljissä MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Lisäksi hän oli mukana Suomen ensimmäisessä Kanada Cup -joukkueessa. Yhteensä Riihiranta pelasi maajoukkueessa 103 ottelua pisteillä 5+11.

Toimitsijana

Riihiranta oli Suomen jääkiekkomaajoukkueen mukana uudestaan vuodet 1993–2003, jolloin hän toimi Suomen joukkueenjohtajana. Riihiranta oli toimessa sekä Curt Lindströmin että Hannu Aravirran päävalmentajuuskauden.
Metroseksuaali

Metroseksuaali on estetiikkaa arvostava mies, joka käyttää paljon aikaa ja rahaa omaan ulkonäköönsä ja elämäntyyliinsä. Metroseksuaalit miehet pukeutuvat trendikkäästi, käyttävät koruja ja kosmetiikkatuotteita, hoidattavat kauneuttaan ja käyvät kuntosalilla näyttääkseen hyvältä. He ovat kosketuksissa herkkään puoleensa, ja he ovat usein kiinnostuneita asioista, jotka yleisesti mielletään naisten kiinnostuksen kohteiksi.
Metroseksuaalisuus henkilöityy erityisesti jalkapalloilija David Beckhamiin, joka on Britanniassa ollut useiden hius- ja pukeutumistrendien alullepanija.
Termin alkuosa tulee sanasta metropolis ('suurkaupunki'), jolla viitataan miestyypin esiintymiseen erityisesti suurkaupungeissa, missä parhaat kaupat ovat.

Yleistyminen

Ensimmäisenä käsitettä käytti vuonna 1994 brittijournalisti Mark Simpson, ja vuoteen 2003 mennessä käsitteestä oli tullut britti- ja jossain määrin myös yhdysvaltalaislehdistön käyttämää sanastoa. Samoihin aikoihin televisio-ohjelmissa alkoi kasvavassa määrin esiintyä metroseksuaaleja hahmoja ja teemoja. Trendistä oli esimerkkinä Suomessakin Nelosen näyttämä Sillä silmällä (Queer Eye for the Straight Guy), jossa homoseksuaalit miehet antoivat tyylivinkkejä tavallisille heteromiehille.

Metroseksuaali ja seksuaalisuus

Metroseksuaalisuus ei nimestään huolimatta viittaa ihmisen seksuaaliseen suuntautumiseen. Metroseksuaalisuudella viitataan enemmänkin käytökseen ja asenteeseen omaa seksuaalisuutta kohtaan. Metroseksuaali voi siis suuntautumiseltaan olla niin hetero-, bi- kuin homoseksuaalikin, mutta hän ei välttämättä koe tarvetta näiden termien käytölle, sillä haluaa toteuttaa itseään kokonaisvaltaisesti. Tällaista rajaseinätöntä seksuaalisuuden muotoa voidaan kutsua uniseksuaalisuudeksi.

Retroseksuaali

Metroseksuaalin vastakohta on niin ikään Mark Simpsonin määrittelemänä retroseksuaali eli ihminen, joka kokee konservatiiviset sukupuoliin liitetyt stereotypiat itselleen ominaisiksi ja toteuttaa niitä elämässään.

Transvestiitti

Metroseksuaalista erotetaan erilleen myös suoranaiset transvestiitit. Molemmat haluavat toteuttaa vastakkaiseen sukupuoleen liittyviä piirteitä ja roolia käytöksessään, mutta suhtautuminen omaan fyysiseen ja henkiseen sukupuoleen on erilainen. Siinä missä transvestiitti pyrkii mukailemaan myös kehonsa täysin vastakkaisen sukupuolen malliin, metroseksuaali on usein tyytyväinen omaan sukupuoleensa ja saattaa suhtautua siihen jopa narsistisesti. Transvestiitti yleensä kokee henkisen sukupuolensa olevan ristiriidassa fyysisen sukupuolen kanssa ja pyrkii mukailemaan kehonsa niin, että nämä puolet vastaisivat toisiaan. Metroseksuaali paremminkin pyrkii ilmaisemaan luonnettaan kokonaisvaltaisesti välittämättä konservatiivisista sukupuolirooleista tai fyysisestä sukupuolestaan. Hänessä saattavat toteutua vahvasti molempien sukupuolistereotypioiden piirteet.
Martti Kuuskoski

Martti Kuuskoski (6. kesäkuuta 1917 Pyhtää – 18. lokakuuta 2011 Porvoo) oli suomalainen näyttelijä ja taiteilija.
Kuuskoski näytteli Turun kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa, jossa hänen merkittävintä aikaansa oli vuodet 1949–1951 Eino Salmelaisen vuosina. Hän näytteli operettien hurmurirooleissa, muun muassa Viktorian husaarissa 150 kertaa. Taiteellisesti merkittävämpiä olivat kuitenkin Hamletin Laertes ja Seitsemän veljeksen Juhani. Kuuskoski näytteli myös parissa elokuvassa. Ne olivat Sysmäläinen (1938) ja Pitkäjärveläiset (1951). 
Näyttelijänura päättyi kun Kuuskoski ryhtyi 1950-luvulla taiteilijaksi ja perusti silloisen vaimonsa Helena Kuuskosken kanssa Atelier Faunin, joka teki Fauni-peikkoja ja Tove Janssonin muumien pohjalta muumihahmoja. Fauneja esiintyi sittemmin sarjakuvissa, lyhytelokuvissa, tekstiileissä ja kirjoissa. Järvenpään Peikkometsä oli ideoitu Faunin pohjalta, samoin Mallasjuoman Peikkolimsa. Nuutajärven laseissakin Fauni esiintyi. 1970-luvulla toimintansa lopettaneen yrityksen palveluksessa oli enimmillään 150 työntekijää. Sittemmin Kuuskoski muutti Suomusjärvelle, jossa hän jatkoi hahmojen tekoa toisen vaimonsa kanssa. 1980 hän perusti Jämsään Peikkopuiston, jossa toimi Peikkoteatteri.
Kuuskoski asui viime vuodet Loviisassa.
Annastiina Heikkilä

Annastiina Heikkilä (s. 1982 Helsinki) on suomalainen toimittaja.
Heikkilä on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta, josta hän valmistui vuonna 2012. Hän oli opiskeluaikanaan yliopistovaihdossa Ranskassa ja asui siellä aiemmin myös au pairina. Heikkilän ura Yleisradiossa alkoi vuonna 2003 ja hän on toiminut vuodesta 2013 sen Pariisin-kirjeenvaihtajana. Sitä ennen hän työskenteli muun muassa radion uutistenlukijana ja uutistuottajana.
Ylen kirjeenvaihtajana Heikkilä on raportoinut muun muassa Ranskassa vuosina 2015 ja 2016 tapahtuneista terrori-iskuista (Charlie Hebdon isku, Pariisin terrori-iskut marraskuussa 2015 ja Nizzan isku 2016) sekä vuoden 2017 presidentinvaaleista. Vuonna 2018 julkaistiin ensimmäinen hänen kirjoittamansa kirja, S&S:n kustantama tietokirja Bibistä burkiniin eli totuuksia ranskatar-myytin takaa.
Heikkilän puoliso on niin ikään Ylelle työskentelevä kuvaaja Juha Nurminen.
HMS Dartmouth (1911)

Palvelus

Alus määrättiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivastoon ja se kuului 3. taistelulaivueeseen 1912-1913. Alus teki 1913 Välimeren purjehduksen, jonka aikana se vieraili Montenegrossa ja Salonikassa. Se liitettiin vuotuista merisotaharjoitusta varten heinäkuussa 2. kevyt risteilijälaivueeseen. Alus palasi palvelukseen syyskuussa määrättynä Itä-Intian asemalle, jossa se vapautti HMS Perseuksen palaamaan Britteinsaarille. Alus siirrettiin elokuussa 1914 telakalle Bombayssä.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa HMS Dartmouth oli edelleen sijoitettuna Itä-Intian asemalle. Alus valtasi lokakuussa saksalaisen hinaajan Adjutantin. Alus partioi joulukuun Intian valtamerellä.
HMS Dartmouth liitettiin tammikuussa 1915 Suuren laivaston 2. Risteilijäviirikköön, josta se siirrettiin eteläiselle Atlantille etsimään Saksan laivaston risteilijää SMS Karlsruhea. Alus siirrettiin helmikuussa Dardanelleille tukemaan Gallipolin maihinnousua, mistä se siirrettiin toukokuussa 8. Risteilijäviirikköön Brindisiin.
Alus osallistui 14. toukokuuta Otrantonsalmen taisteluun ja 28.-29. joulukuuta Durazzon taisteluun. Alus vaurioitui saatuaan osuman sukellusvene UC-25:n laukaisemasta torpedosta.
HMS Dartmouth palasi telakalta palattuaan palvelukseen. Alus myytiin romutettavaksi 13. joulukuuta 1930 Metal Industriesille.
Murskaaja

Juoni

Elokuva kertoo vallankumouksellisesta nuorisoryhmästä, jonka johtajana toimii Bobby Maxwell. He onnistuvat varastamaan aseita ja "Likainen" Harry Callahan joutuu jahtaamaan heitä. Avukseen hän saa parikseen määrätyn Kate Mooren.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo Murskaajan kaikkien kliseiden olevan oikeilla paikoillaan ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Lasse Lintala

Lauri Jaakko Lintala (15. lokakuuta 1935 Kauhajoki – 4. tammikuuta 2009 Seinäjoki) oli suomalainen musiikkineuvos, kuoronjohtaja ja musiikkivaikuttaja.

Musiikkivaikuttaja

Lasse Lintala oli muusikkona itseoppinut. Hän perusti ja johti monia suomalaisia musiikkitapahtumia, kuten Ilmajoen Musiikkijuhlia, Seinäjoen tangomarkkinoita sekä Kiuruveden Vihreät Niityt -iskelmätapahtumaa.
Lintala toimi Marit ja Mikot -viihdekuoron johtajana sen perustamisesta lähtien 1965. Ahonkylän flikat -lauluyhtyettä hän ohjasi parikymmentä vuotta vuodesta 1973.

Muu ura ja perhe

Lasse Lintala pääsi ylioppilaaksi 1955 ja suoritti opintoja Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hän toimi lainaosaston hoitajana Ilmajoen Säästöpankissa 1959–1962 ja sitten Roosin Kirjakaupan toimitusjohtajana vuoteen 1980 saakka, jolloin hänet valittiin Ilmajoen musiikkijuhlien toimitusjohtajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Lintala toimi Radio Seinäjoen musiikkipäällikkönä sen aloittamisesta lähtien vuonna 1990.
Lintala oli nuoruudessaan mukana voittamassa Ilmajoen Kisailijoille pesäpallon SM-hopeaa ja kaksi kertaa pronssia.
Lasse Lintalalla on ensimmäisestä avioliitosta neljä lasta. Toisesta avioliitosta laulaja Helena Porkka-Lintalan kanssa hänellä on 1987 syntynyt tytär Natalil Lintala, joka on näyttelijä.
Eksaktit tieteet

Eksaktit tieteet tarkoittavat tieteitä, joissa havainnoissa, ennusteissa ja tuloksissa saavutetaan tarkasti mitattavia arvoja. Eksakteissa tieteissä käytetään usein huolellisesti järjestettyjä kokeita ja järjestelmällisiä menetelmiä virheellisten hypoteesien karsimiseksi. Eksaktiuden vaatimus sisältää ajatuksen, että eksaktin tieteen tulokset ovat testattavia ja siten luotettavia. Tyypillisiä esimerkkejä eksakteista tieteistä ovat luonnontieteet fysiikka, kemia ja biologia. Matematiikan laskemisesta tieteiden joukkoon on eri kantoja johtuen sen perustumisesta aksioomille eli peruslauseille pikemminkin kuin havainnoille, mutta ainakin eksaktit tieteet hyödyntävät matematiikkaa menetelmänä. Eksaktien tieteiden ulkopuolelle lasketaan usein jäävän ainakin humanistiset tieteet ja yhteiskuntatieteet. Englanniksi tiedettä tarkoittava sana science viittaa vahvasti eksakteihin tieteisiin kun taas muista meillä tieteiksi kutsutuista aloista käytetään usein sanaa art.
20. prikaati (jatkosota)

Perustaminen

Prikaatin runkona oli kaksi pataljoonainen Jalkaväkirykmentti 22 (JR 22), joka ei ollut ollut täysvahvuinen loppuvuoden 1941 jälkeen. Prikaatia täydennettiin yhdellä JR 43:n pataljoonalla marraskuussa 1943. Lisäksi prikaatin IV:ksi pataljoonaksi saapui 29. joulukuuta 1943 JR 46:n II pataljoona Karjalankannakselta. Prikaatin tykistönä olivat Raskas patteristo 40 ja Kevyt patteristo 20. Eversti Armas Kemppi määrättiin 1. tammikuuta 1944 vastaperustetun 20. prikaatin komentajaksi.
Pataljoonien taisteluarvo oli taantunut asemasotavaiheen aikana, koska varsinaisia taisteluharjoituksia ei ollut pidetty lainkaan. Käytännössä prikaatin ainoa taistelukelpoinen yksikkö oli III pataljoona, jolla oli myös komentajanaan kokenut rintamakomentaja. Muiden pataljoonien kohdalla näin ei ollut.

Sotatoimet

Prikaati sai 12. kesäkuuta käskyn siirtyä Karjalankannakselle Rautuun suoritettavaa vastahyökkäystä varten. VT-asema kuitenkin murtui ennen siirtymistä muuttaen tilanteen uhkaavaksi ja siten Päämaja käski prikaatin ryhmittyä Viipuriin, jossa se alistettiin IV armeijakunnalle 18. kesäkuuta. Sen pääosat saapuivat kaupungin koillispuolisille rautatieasemille hitaiden kuljetusten vuoksi vasta 18.-19. kesäkuuta.
Sen taistelua Viipurissa vaikeuttivat ammuspula sekä jalkaväkiaseille että tykistölle, kokemattomuus asutuskeskustaisteluihin sekä joukkojen parissa levinnyt pakokauhu.