google/wiki40b huggingface dataset:
HIFK Fotboll

Kannattajat

HIFK:n kannattajaryhmä Stadin Kingit pitää perustamisajankohtanaan kesäkuuta 2001. Yhdistysrekisteriin Stadin Kingit ry. rekisteröitiin 7. helmikuuta 2006, ja yhdistys lakkautettiin rekisteristä 29. marraskuuta samana vuonna.
HIFK:ssa kapteenina toiminut Jukka Halme on todennut seuran kannattajien olevan ”mieletön vahvuus meille”, ja että joukkue ja fanit ovat kuin yhtä perhettä. Halme kuitenkin myös sanoi vuonna 2019, että on ”aika vastenmielistä” että HIFK:n fanikatsomossa on ollut mukana pahoinpitelystä tuomittu uusnatsi. Halmeen mielestä ei myöskään kuulostanut ”kovin hyvältä”, kun HIFK:n fanikatsomosta oli aiemmilla kausilla huudettu homo-huutoa vastustajan maalivahdille.
HIFK:n ja sen paikallisvastustaja HJK:n kohtaamiset tunnetaan Stadin derbyinä. Aikoinaan joukkueiden välistä vastakkainasettelua kasvatti vahvat seuraidentiteetit, sillä HIFK tunnettiin ruotsinkielisten seurana ja HJK suomenkielisten seurana. Toinen perinteinen kilpakumppani on niin ikään helsinkiläinen Kiffen, jonka kanssa pelatuista kohtaamisista käytetään nimitystä Klassikern (suom. Klassikko). Kilpasuhteiden taustalla on se, että vaikka molemmat olivat aikoinaan porvarillisia suomenruotsalaisia seuroja, Kiffen suuntautui hieman HIFK:ta enemmän työväestön suuntaan ja otti HIFK:ta kärkkäämmin mukaan myös suomenkielisiä henkilöitä.
Toukokuussa 2015 parikymmentä HIFK-kannattajaa pahoinpiteli Tampereen Tammelan stadionilla järjestysmiehiä, joista osa oli naisia. HIFK antoi väkivaltaisesti käyttäytyneille katsojille porttikieltoja otteluihinsa. Neljälle miehelle luettiin lokakuussa 2017 Tampereella syyte toukokuussa 2015 pelatussa Ilves-ottelussa tapahtuneista järjestyksenvalvojien pahoinpitelyistä. Syyttäjä vaati kolmelle miehelle ehdotonta vankeusrangaistusta ja yhdelle ehdollista. Koventamisperusteena oli se, että osalla miehistä oli taustalla rankka rikosmenneisyys. 8. marraskuuta neljä HIFK:n kannattajaa tuomittiin tapahtuneesta vankeusrangaistuksiin. Yksi miehistä tuomittiin 50 päivän 
ehdottomaan vankeusrangaistukseen, kolme muuta kannattajaa 3–4 kuukauden mittaisiin ehdollisiin rangaistuksiin.
Viron apostolinen ortodoksinen kirkko

Historia

Kristinuskon historia Virossa alkaa noin 900-luvulta. Itsenäinen ortodoksinen kirkko sai ensimmäisen piispansa vuonna 1917. Piispa Platonin kausi oli lyhyt, sillä bolševikit ampuivat hänet Tartossa Viron vapaussodan lopulla 14.1.1919, kun virolaiset joukot lähestyivät Tallinnaa. Kesäkuun 15. päivä 1920 Venäjän ortodoksinen kirkko virallisti Viron kirkon itsenäisyyden. Kirkko siirtyi vuonna 1923 Konstantinopolin patriarkaatin alaisuuteen yhdessä Suomen ortodoksisen kirkon kanssa, sillä Moskovan patriarkaattiin oli vaikea pitää yhteyttä.
Maailmansotien välisenä aikana venäjänkieliset seurakunnat muodostivat oman, Narvan hiippakunnan.
Kun Neuvostoliitto miehitti Viron, kirkon autonomisuus otettiin pois ja siitä tuli Moskovan patriarkaatin alainen vuonna 1941. Saksalaismiehityksen aikaan 1941–1945 kirkko liittyi Konstantinopoliin, kunnes uuden neuvostomiehityksen alkaessa kirkko palasi Moskovan alaisuuteen 1945. Moskovan patriarkaatin mukaan Viron kirkon hakeutuminen ekumeenisen patriarkan alaisuuteen oli vain väliaikainen toimenpide, jonka syynä oli normaalin yhteydenpidon mahdottomuus Moskovan kanssa. Viron itsenäistyttyä uudestaan kirkko sai vuonna 1992 sisäisen autonomian. Kirkko haki ja sai jäsenyyden uudestaan Konstantinopolin patriarkaatista 20. helmikuuta 1996. 
Kun kirkon väliaikaiseksi päämieheksi asetettiin Suomen ortodoksikirkon silloinen arkkipiispa Johannes, Venäjän kirkko katkaisi yhteydet kolmeksi kuukaudeksi sekä Suomen että Viron kirkkoon. Toukokuussa 1998 piispaksi vihitty Simeon ehti toimia apulaispiispana vain reilut kolme kuukautta ennen kuolemaansa. Lopulta vuonna 1999 kirkon johtoon valittiin aikaisemmin Nizzassa piispana toiminut Stefanos.
Riihilampi (Kouvola, Voikkaa)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,0 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,4 metriä mpy.
Etruskikuusama

Ulkonäkö ja koko

Kasvin lehdet ovat 4–10 senttimetriä pitkiä ja 2–5,5 cm leveitä. Etruskikuusama kukkii kesä–elokuussa tai toisen lähteen mukaan huhti–toukokuussa. Kukat ovat tiheissä ja lyhyissä kukinnoissa. Kukat ovat pituudeltaan 3–5 cm, ja väriltään violetteja ja keltaisia. Kasvi tuottaa miltei senttimetrin paksuisia punaisia marjoja.

Elinympäristö ja levinneisyys

Etruskikuusama kasvaa välimerenilmaston macchia-pensastoissa ja metsiköissä. Euroopan alueella kasvia tavataan esimerkiksi Manner-Portugalissa, Portugalille kuuluvalla Madeiran saarella, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Kroatiassa ja Kreikassa. Aasiassa etruskikuusama kasvaa Turkissa, Israelissa, Syyriassa, Jordaniassa ja Saudi-Arabiassa. Afrikassa kasvia tavataan Algeriassa ja Marokossa. Kasvi on siirtoistutettu Pohjois-Amerikkaan, ja siellä kasvin levinneisyysalueeseen kuuluvat Yhdysvaltain länsirannikon osavaltiot Kalifornia, Oregon ja Washington sekä Kanadan länsirannikon provinssi Brittiläinen Kolumbia.
Grace Jones

Nuoruus

Grace Jones syntyi Jamaikalla, tuolloisessa Britannian siirtomaassa. Hänen isänsä Robert oli saarnaaja. Vanhemmat muuttivat lasten, Gracen ja hänen veljensä Noel Jonesin kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1965. Ennen mallinuraansa Jones opiskeli teatterialaa Syracusen yliopistossa.

Ura

Jones teki levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa 1977. Hänen levyttämänsä kolme diskoalbumia Portfolio (1977), Fame (1978) ja Muse (1979)  menestyivät melko hyvin. Tässä vaiheessa hänestä tuli Andy Warholin muusa. Warhol otti hänestä runsaasti valokuvia ja Jones liikkui Warholin kanssa New Yorkin yöelämässä, muun muassa maineikkaassa Studio 54 -yökerhossa.
1970-luvun lopulla Jonesin tyyli muuttui, ja hän kiinnostui uuden aallon musiikista. Musiikillisten muutosten rinnalla hän muutti myös ulkonäköään. Apuna muutoksissa oli stylisti Jean-Paul Goude, jonka kanssa hän sittemmin avioitui ja sai pojan. Uusi ulkonäkö on vaikuttanut hänen maineeseensa vähintään yhtä vahvasti kuin musiikki. Jonesilta ilmestyi kuusi albumia 1980–luvulla.
Grace Jones julkaisi albumin Hurricane pitkän tauon jälkeen vuonna 2008, vaikka oli päättänyt ettei enää julkaise musiikkia, koska levy-yhtiöt eivät anna riittävästi taiteellista vapautta. Hän on ollut sen jälkeen myös kiertueella. 
Jonesin esittämää kappaletta ”La vie en rose” käytettiin Yleisradion radio-ohjelman Yölinja tunnusmusiikkina. Grace Jones on näytellyt myös yhdessä James Bond -elokuvassa. Hän esitti Maydaytä elokuvassa 007 ja kuoleman katse (1985).

Yksityiselämä

Jones on ollut kolme kertaa naimisissa. Hänet vihittiin taiteilija Jean-Paul Gooden kanssa vuonna 1979 ja pariskunnalla on yksi poika Paulo. Pari kuitenkin erosi vuonna 1982. Jones oli naimisissa Chris Stanleyn kanssa vuosina 1989–1990. Vuonna 1996 hän meni naimisiin henkivartija Atila Altaunbayn kanssa.
Aini Nevander

Aini Nevander (24. tammikuuta 1871 Luhanka – 10. elokuuta 1954), oli suomalainen yhteiskunnallinen toimihenkilö. Nevanderin vanhemmat olivat maanmittari Karl Gustaf Nevander ja Fina Streng. Nevander kävi tyttökoulun. Hän työskenteli Suomen hypoteekkiyhdistyksen kirjanpitäjänä, myöhemmin kassanhoitajana 1894–1910, sen jälkeen hän oli apukamreeri 1910–1914 ja vuodesta 1914 1. kamreeri. Hän oli Suomen Matkailijayhdistyksen toimitusjohtaja vuoteen 1922, Suomen käsityön ystävien johtaja 1923–1929. Luottamustoiissa hän oli Suomen Käsityön Ystävien johtokunnan jäsen vuodesta 1911, johtokunnan puheenjohtaja vuoteen 1922, Kansallisteatterin johtokunnan jäsen 1903–1915, Suomen naisten kansallisliiton sihteeri 1917, Lotta-Svärd-yhdistyksen Kulosaaren paikallisosaston puheenjohtaja 1920–1928, Kulosaaren yhdyskunnan valtuuston jäsen 1919–1922 ja Kulosaaren huvilakaupungin kunnanvaltuuston jäsen 1923–1945.
HDI-Arena

HDI-Arena, tunnettu myös nimellä Niedersachsenstadion, aiemmalta nimeltään AWD-Arena, on jalkapallostadion Saksassa, Hannoverin kaupungissa. Se on Bundesliiga-seura Hannover 96:n kotistadion, ja sinne mahtuu 49 951 katsojaa. Stadionin kunnostus vuoden 2006 jalkapallon MM-kisoja varten aloitettiin vuonna 2003, ja kunnostustyöt valmistuivat vuotta myöhemmin. Noin 65 miljoonaa euroa maksanutta kunnostamista rahoitettiin muun muassa myymällä stadionin nimioikeudet finanssipalveluita tarjoavalle AWD AG:lle. Vuonna 2013 nimioikeudet myytiin seitsemäksi vuodeksi vakuutusyhtiö HDI:lle.
Jalkapallon MM-kilpailuissa vuonna 2006 stadionia kutsuttiin FIFA WM-Stadion Hannoveriksi, koska AWD ei kuulunut FIFAn virallisiin yhteistyökumppaneihin. Stadionilla pelattiin viisi ottelua, joista neljä oli alkusarjan otteluita ja yksi ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelu Espanja–Ranska.
Discordance Axis

Discordance Axis oli  yhdysvaltalainen, New Jerseystä kotoisin oleva kolmihenkinen grindcore yhtye. Yhtyeen musiikkia leimasi eritoten bassokitaran puuttuminen, korkeat ja rääkyvät vokaalit sekä riitasointujen käyttö. Yhtye perustettiin vuonna 1992 ja se lopetti toimintansa vuonna 2001.
811 Naval Air Squadron

811 Naval Air Squadron (811 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus

Laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 Gosportissa yhdistämällä 465 ja 466 lentueet, jotka oli perustettu alun perin Gosportissa 20. ja 31. maaliskuuta 1931. Laivueen kalustona oli 12 Blackburn Ripon IIC:tä. Laivue siirrettiin 8. toukokuuta HMS Furiousille. Laivueen koneet vaihdettiin Blackburn Baffineiksi tammikuussa 1935 ja lokakuussa 1936 laivueen kalustoksi vaihdettiin Fairey Swordfishit. HMS Furiousin siirryttyä joulukuussa 1938 telakalle laivue merkittiin tukialuslentokouluksi ja se siirrettiin 31. tammikuuta 1939 HMS Courageousille. Laivueen siirtyessä 24. toukokuuta Amiraliteetin valvontaan laivue nimettiin 767 laivueeksi.
Laivue oli alun perin 767 laivue, joka nimettiin 24. toukokuuta 1939 811 laivueeksi. Southamptonissa yhdeksän päivää aiemmin perustettu 811A lentue määritti samalla laivueen numeron.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttyessä laivue siirrettiin HMS Courageousille ja se menetti kaikki koneensa tukialuksen upotessa 17. syyskuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 15. heinäkuuta 1941 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan kaksi Chesapeakia ja kaksi Hawker Sea Hurricanea. Laivueen tehtävänä oli palvella saattuetukialuksilla ja sen kalusto vaihdettiin nopeasti kuuteen Fairey Swordfishiin. Laivue toimi osan aikaa RAF:n rannikkolennoston alaisuudessa ja siihen liitettiin joulukuussa 1942 812 laivue RNAS Hatstonista.
Laivueen kalustoon lisättiin kolme Grumman Wildcattia ja se siirrettiin helmikuussa 1943 HMS Biterille saattuepalvelukseen. Laivueen koneet vaurioittivat kahta saksalaista sukellusvenettä 25. huhtikuuta U-203:a ja 12. toukokuuta U-89:ää. Kumpikin sukellusvene jätettiin pinta-alusten tuhottaviksi. Laivue palasi rannikkolennoston alaisuuteen 1944 ollen maissa pääosan vuodesta.
Laivue siirrettiin syyskuussa 1944 HMS Vindexille Jäämeren saattueiden suojaamiseksi. Laivueen kalustona oli tällöin 12 Fairey Swordfishia ja neljä Grumman Wildcattia. Laivue lakkautettiin 9. joulukuuta 1944.
Laivueen kalustona oli sodan jälkeen De Havilland Sea Mosquito TR.33 -lentokoneet.
Nitrapyriini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa nitrapyriini on valkoista kiteistä ainetta ja sillä on tunnusomainen mieto makeahko tuoksu. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, dikloorimetaaniin, tolueeniin ja ksyleeniin. Nitrapyriini on vain lievästi myrkyllistä akuutisti ja se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdiste on kuitenkin karsinogeenista ja voi vahingoittaa kehittyvää sikiötä. Ympäristössä nitrapyriini hydrolysoituu 6-klooripikoliinihapoksi.
Nitrapyriini estää Nitrosomonas-suvun bakteerien kykyä nitrifikaatioon eli ammoniumionien hapettamiseen nitriitti-ioneiksi. Tämä lisää ammoniumionin puoliintumisaikaa maaperässä ja siten lisää ammoniumlannoitteiden tehoa. Tyypillisesti nitrifikaation esto kestää 6–8 viikkoa ja viileässä maaperässä inhibiition kesto on pidempi kuin lämpimämmässä.

Valmistus ja käyttö

Nitrapyriiniä valmistetaan klooraamalla 2-metyylipyridiiniä fotoaktivoiduissa olosuhteissa. Tuote puhdistetaan suodattamalla ja tislaamalla alennetussa paineessa.
Nitrapyriiniä käytetään maataloudessa nitrifikaation estäjänä erityisesti maissi-, vehnä-, mansikka,- ja durraviljelmillä. Yhdistettä käytetään tolueeniliuoksena, jossa nitrapyriiniä on noin 22 massaprosenttia. Tyypillinen annostus on 1 kg/ha.
Alainen Niinilammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143 metriä mpy.
Vaalajärvi (järvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 300 hehtaaria eli 13 km². Se on 6,2 kilometriä pitkä ja 3,2 kilometriä leveä. Järven vedenpinnan korkeus on 201,3 metriä mpy.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 19,8 miljoonaa m³ eli 0,02 km³. Järven keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys on 2,8 metriä. Järven pohjan profiili jatkaa samaa ilmettä kuin järven ympäröivä maasto.
Järvessä on laskettu olevan 5 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 34 ha, mikä on noin 2,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista kaksi on yli hehtaarin suurisia ja kolme yli aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Suurin saari on Isosaari, joka sijaitsee järven eteläpäässä. Sinne on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa. Keskellä järveä sijaitsee kapea Selkäsaari, jossa on yksi vapaa-ajan asunto. Muut saaret sijaitsevat lasku- tai tulojokien suulla ja ovat pieniä luotoja.
Järven rantaviivan pituus on 25 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4 kilometriä. Rannat ovat enimmäkseen suota tai avosuota, mutta osa soista on raivattu peltomaaksi, joka ulottuu rantaviivalle saakka. Vaalajärven kylä sijaitsee järven kaakkoispäässä, Kuusikonkummun kulmakunta sen eteläpuolella ja Länsiranta järven lounaispuolella. Rantaan on rakennettu lähes 30 vapaa-ajan asuntoa ja muutama maatila. Järven itäpuolella kulkee Vaalajärven kylän läpi kantatie 80 ja siitä haarautuu järven eteläpuolitse seututie 952.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Kitisen alueen (65.8) Jeesiöjoen valuma-alueella (65.85), jonka Vaalajoen valuma-alueeseen (65.854) järvi kuuluu. Valuma-alue saa kaiken vetensä Vaalajoen valuma-alueelta ja se laskee Vaalajoen kautta Jeesiönjokeen, joka yhtyy Kitiseen Sodankylässä.
Vaalajärven alueella on 14 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Sallinkijärvi (44 ha) ja Hanhijärvi (20 ha), jotka laskevat Kalkojokea myöten koillisrantaan, Nojostijärvi (32 ha) ja Kalatonjärvi (11 ha), jotka laskevat Hanhijokea myöten pohjoisrantaan, Järvi-Järvinen (31 ha), joka laskee Joukhaisjokea myöten kaakkoisrantaan, sekä Katajajärvi (52 ha) ja Seimenlampi (12 ha), jotka laskevat Valajärven kylälle. Laskujoki Vaalajoki virtaa Vaalalompolon (51 ha) läpi.
Rummakkolampi (Muurame)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy.
Liivi (vaate)

Historia

Ennen vanhaan liivit olivat yleisempiä. Miehet käyttivät niitä toiseen maailmansotaan asti yleisesti puvun kanssa. Frakkiin ja smokkiin kuuluvat niin ikään liivit; frakin kanssa on käytössä erityinen frakkiliivi ja smokingin kanssa vyöliivi. Liivin nappiin oli kiinnitetty taskukellon ketju, ja itse kello oli liivin taskussa.
Vaaliruhtinaan linna (Koblenz)

Vaaliruhtinaan linna (saks. Kurfürstliches Schloss) on linna saksalaisessa Koblenzin kaupungissa. Linna toimi Trierin viimeisen vaaliruhtinaan ja arkkipiispan Clemens Wenzeslausin residenssinä. Myöhemmin linnassa on asuanut puolisonsa kanssa Preussin kruununprinssi Vilhelm ollessaan Reinin ja Westfalenin sotilaskuvernöörinä. Myöhemmin hänestä tuli keisari Vilhelm I. Nykyisin linnassa on valtion virastoja.
Vaaliruhtinas Wenzeslaus käynnisti linnan rakennustyöt melko pian sen jälkeen, kun hän oli noussut asemaansa vuonna 1777. Ne saatiin päätökseen vuonna 1793. Sisätilat eivät kuitenkaan olleet vielä ehtineet valmistua, kun ranskalaiset vallankumousjoukot karkottivat Wenzeslausin vuonna 1794. Linnan kalusteet ja koristeet myytiin pois vuonna 1799. Vuosina 1842–1845 sisätilojen uuden ulkonäön suunnittelivat arkkitehdit Friedrich August Stüler ja Johann Claudius von Lassaulx.
Toisessa maailmansodassa vuonna 1944 linna vaurioitui merkittävästi. Vuosina 1950–1951 se jälleenrakennettiin, mutta interiööri muutamaa edustuksellista huonetta lukuun ottamatta ei saanut takaisin entistä ilmettään, vaan uuden, modernin ilmeen. Vuodesta 2002 lähtien on Koblenzin vaaliruhtinaallinen linna ollut osa Unescon maailmanperintöluettelon Reininlaakson keskiosa -kohdetta.
Jussi Koponen

Politiikka

Vuoden 2017 kuntavaaleissa Koponen asettui Vasemmistoliiton ehdokkaaksi ja hänet valittiin Savonlinnan kaupunginvaltuustoon. Kaupunginvaltuuston lisäksi Koponen on myös sivistyslautakunnan jäsen. Vuonna 2018 hänet valittiin Savonlinnan Vasemmiston puheenjohtajaksi. Hän on myös Kaakkois-Suomen Vasemmistoliiton piirihallituksen jäsen.
Baltian ketju

Baltian ketju (joskus myös Vapauden ketju, vir. Balti kett, latv. Baltijas ceļš, liett. Baltijos kelias) oli 23. elokuuta 1989 tapahtunut mielenosoitus Baltian maiden itsenäisyyden puolesta. Noin kaksi miljoonaa toisiaan kädestä kiinni pitävää ihmistä muodosti 600 kilometriä pitkän ihmisketjun Tallinnasta Riian kautta Vilnaan. Kyseisenä päivänä tuli kuluneeksi 50 vuotta siitä, kun natsi-Saksa ja Neuvostoliitto solmivat Molotov–Ribbentrop-sopimuksen. Kolmen maan järjestäjätahojen yhteinen sopimus solmittiin maiden kansanrintamien delegaatioiden yhteisessä kokouksessa Pärnussa 15.7.1989.
Latviassa ketjun osanottajat koottiin pääosin ns. viidakkorumpumenetelmällä suusta suuhun kertoen ja piirikunnittain sovittiin tieosuudesta, jonka kukin piirikunta kykenee kattamaan. Asiaa salattiin, koska pelättiin maassa yhä valtaa pitävien venäläisten reaktioita. On myös esitetty epäilyjä ketjun yhtenäisyydestä.
Virossa TV, radio ja suurimmat päivälehdet kertoivat valmistelusta päivittäin innostaen osallistumaan, ja jo parissa viikossa kertyi ilmoittautumisia määrä, joka vakuutti että tapahtuma onnistuu.
Unesco ylläpitää tapahtumaan liittyvää valokuvakokoelmaa internetissä. Baltian ketju lisättiin Unescon Maailman muisti -kulttuuriperintörekisteriin vuonna 2009.
Akanlahden tukinsiirtolaitos

Akanlahden tukinsiirtolaitos sijaitsee Posiolla Kitkajärven ja Livojärven välisellä kannaksella. Sen avulla siirrettiin tukkeja Vienanmereen laskevasta Kitkan vesistössä vedenjakajan yli 3,54 metriä korkeammalla sijaitsevaan Livojärveen, josta tukit voitiin uittaa edelleen Pohjanlahdelle. Näin Kitkan vesistön varrella olevia metsiä voitiin höydyntää.
Ensimmäisen tukinsiirtolaitoksen rakensivat paikalle 1892–1893 oululaiset kauppahuoneet. Laitoksessa tukit vedettiin kannaksen yli hevosten voimalla. Vuonna 1909 rakennettiin uusi siirtolaitos, Kuusamon rautatieksikin sanottu, joka koostui kolmesta kapearaiteisen rautatien jaksosta. Kullakin ratajaksolla oli oma höyrykone (ensikone, keskikone ja Livonrannan kone), joka veti vaijerin avulla pyöräparien päällä kulkeneita tukkeja. Rautatie oli rakennettu kaksikerroksiseksi niin, että tukit kulkivat ylemmällä tasolla ja alemmalla tasolla palasivat tyhjät pyöräparit takaisin uudelleenlastattaviksi. Ensikoneen ja keskikoneen hoitamien ratajaksojen välillä oli Kuorikkilampi, jonka yli tukit uitettiin. Tämä tukinsiirtolaitos oli käytössä vuoteen 1929 saakka.
Kolmannen tukinsiirtolaitoksen paikalle rakennutti Metsähallitus 1935–1936. Tässä laitoksessa tukit nostettiin ensin 6–7 metrin korkeuteen höyrykoneen avulla, ja sitten ne laskivat loppumatkan Livojärvelle kaksi kilometriä pitkää puista uittoruuhta pitkin. Laitteisto oli käytössä 1950-luvulle saakka.
Viimeisen siirtolaitoksen hirsirunkoinen pystylautavuorattu siirtorakennus ja uittoruuhi ovat säilyneet nykypäivään, ja ne ovat nykyään matkailunähtävyytenä.
Retkeily

Retkeily tai vaellus on luonnossa tapahtuva vapaa-ajan ulkoiluharrastus. Erotuksena pelkästä luonnossakävelemisestä retkeilyyn liittyy yleensä maastossa ruokailua ja yöpymistä. Yksinkertaisimmillaan retki voi olla vain metsässä tehty kävelymatka ja vaativimmillaan vaikkapa Mount Everestin valloitus.
Retkiä tehdään myös autolla ja veneellä. Asuntovaunulla ja matkailuautolla retkeily on paljolti syrjäyttänyt vielä 1960-luvulla harrastetun leirintäalueretkeilyn.

Eräretki

Eräretkeily tulee sanana vanhasta suomalaisesta eräkulttuurista ja liittyy alun perin metsästys- ja kalastuskulttuuriin. Erä oli metsästäjän ansakierros, jonka hän kävi säännöllisin välein tarkastamassa.
Nykyään eräretkeily mielletään harrastukseksi, jossa kuljetaan pääosin omin voimin asumattomalla alueella kuljettaen mukana tarvittavat varusteet ja yövytään maastossa. Kun retkeen ei liity varsinaista eränkäyntiä (metsästys ja kalastus), käytetään eräretkestä nykyään myös nimeä ”vaellus”. Eräretkeilyyn sisältyy laaja-alaista tietämystä luonnosta ja selviytymisestä erilaisissa luonnonoloissa mukana olevilla varusteilla. Ravinnon ottaminen luonnosta on perinteisesti osa retkeilyä, mutta on jäänyt viime vuosina vähemmäksi.
Arttu Kapulainen

Arttu Anton Juhana Kapulainen (s. 18. maaliskuuta 1981) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa kotimaisissa elokuvissa, tv-sarjoissa, sekä teattereissa varhaisesta nuoruudesta lähtien. Hänet muistetaan parhaiten elokuvista Sairaan kaunis maailma (1997), Häjyt (1999) ja Rukajärven tie (1999).
Kapulainen sai Jussi-palkinnon parhaasta debyytistä vuoden 1996 elokuvasta Tomas. 
Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta keväällä 2011 teatteritaiteen maisteriksi (TeM). 
Arttu Kapulainen näyttelee sotamies Suden roolin vuoden 2017 elokuvassa Tuntematon Sotilas.
Kapulaisen vanhemmat ovat näyttelijä Leena Uotila ja näytelmäkirjailija Henri Kapulainen, ja näyttelijä-ohjaaja Erkki Uotila oli hänen isoisänsä.