google/wiki40b huggingface dataset:
Jeffrey Ashby

Laivaston lentäjä

Vuonna 1986 Ashby valmistui koelentäjäksi Navy Fighter Weapons School -koulusta (Top Gun) ja Naval Test Pilot School -koulusta. Hän osallistui myös F/A-18 Hornet koneiden kehitykseen. Ashby osallistui taistelutehtäviin samalla konetyypillä molempiin Persianlahden sotiin kuten myös sotatoimiin Somaliassa. Asbyllä oli komennossaan lentolaivue USS Abraham Lincolnilla vuonna 1994, hänen laivueensa oli tunnustettu parhaaksi F/A-18 laivueeksi Yhdysvaltain laivastossa. Hänelle kertyi kaikkiaan yli 7 000 lentotuntia ja suoritti yli 1 000 lentotukialuslaskeutumista urallaan.

Astronautti

Joulukuussa 1994 hänet valittiin NASAn astronauttiohjelmaan ollessaan 40-vuotias. Hän oli lentäjänä sukkulalennoilla STS-93 (kesäkuussa 1999) ja STS-100 (huhtikuussa 2001), hän oli myös komentajana lennolla STS-112 (lokakuussa 2002).
Ensimmäisellä sukkulalennollaan (Columbia) he kuljettivat Chandra-avaruusteleskoopin kiertoradalle, jolla oli ensimmäistä kertaa naiskomentaja Eileen Collins. Seuraavat kaksi lentoa Endeavourilla ja Atlantiksella olivat kuudes ja yhdeksäs kokoonpanolento Kansainväliselle avaruusasemalle. Uransa aika hän on lentänyt kaikkiaan n. 15 miljoonaa kilometriä, 436 kertaa maapallon ympäri kiertoradalla ja viettänyt yli 660 tuntia avaruudessa.
Holon

Historia

Ensimmäiset asukkaat Holonin alueella olivat vuonna 1925 saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Vielä tuolloin alue oli hallinnollisesti osa Jaffan kuntaa. 1930-luvulla Agrobank ja Shikkun ostivat maita Holonissa ja alkoivat rakennuttaa asuntoja alueen hiekkadyyneille. Asunnot osoittautuivat pian halutuiksi etenkin Tel Avivin työväenluokan piirissä, sillä Holonissa kauempana keskustasta asuminen oli halvempaa. Vuoteen 1948 mennessä Holonin asukasluku oli kasvanut lukuun 7 000. Israelin itsenäisyyssodan aikana arabit hallitsivat Jaffaa ja eristivät näin Holonin juutalaisten hallitsemasta Tel Avivista. Tarkka-ampujat Tall ar-Rīshin kukkulalla saattoivat tulittaa Holonia, kunnes Jaffa antautui 13. toukokuuta 1948. Sodan jälkeen Holonin hallinnollista aluetta laajennettiin ja uusia kaupunginosia rakennettiin. Hyvien liikenneyhteyksien ja Ashdodin sataman liepeillä sijainneesta Holonista alkoi muodostua myös teollisuuden keskus.

Talous

Holon on monella tapaa palveluissaan riippuvainen viereisestä Tel Avivista, jossa myös monet paikalliset käyvät töissä. Holonissa on kuitenkin myös jonkin verran omaakin teollisuutta. Se tunnetaan esimerkiksi Israelin tekstiiliteollisuuden keskuksena.

Väestö

Holonin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 192 624. 
Holonin asukkaisiin kuuluu pieni samarialainen yhteisö. Holonin ohella ainut toinen samarialainen yhteisö on Kirjat Luzassa Palestiinan Länsirannalla.
Profaami

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa profaami on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten alkoholeihin, asetoniin ja bentseeniin.
Profaami vaikuttaa kasvien juurien kautta ja estää solunjakautumisessa mitoosia. Yhdiste häiritsee myös kasvien oksidatiivista fosforylaatiota ja mikrotubuluksien toimintaa. Rotilla profaamin LD₅₀-arvo on 3 mg/kg. Yhdiste on asetyylikoliiniesteraasin inhibiittori. Altistuminen profaamille voi aiheuttaa päänsärkyä, huonovointisuutta ja lihasten hallinnan menetystä, mihin voi liittyä kramppeja ja kouristuksia ja pahimmassa tapauksessa kooma.

Valmistus ja käyttö

Useiden muiden karbamaatien tavoin profaamia voidaan valmistaa kahdella tavalla. Käytettyjä menetelmiä ovat fenyyli-isosyanaatin ja isopropanolin tai aniliinin ja isopropyyliklooriformiaatin väliset reaktiot.
Profaami on selektiivinen rikkaruohomyrkky, joka tehoaa yksivuotisiin rikkakasveihin. Sitä käytetään muun muassa apila-, salaatti-, sokerijuurikas- ja herneviljelmillä. Profaamia voidaan käyttää myös perunan itämisen estämiseen varastoissa.
Pentobromitaali

Pentobromitaali on barbituraattijohdos joka tunnetaan voimakkaana, bromia sisältävänä versiona pentobarbitaalista.
Pentobromitaali aiheuttaa aistiharhoja, ja sen valmistus ja myynti on lopetettu useissa maissa 1980-luvun aikana tai siihen mennessä sen korkean väärinkäyttöpotentiaalin ja yliannostusriskin vuoksi.
Pentobromitaalia käytettiin unilääkkeenä, ja sen kauppanimi oli Pentobromital. Sitä myytiin paljon katukaupassa lempinimellä "Penta", yleensä yhden markan kappalehintaan.
Bilal Hussein

Bilal Hussein on irakilainen valokuvaaja, jonka Associated Press -uutistoimisto palkkasi kuvaamaan Irakin sotaa syyskuussa 2004. Husseinin kuva taistelevista kapinallisista Fallujahissa oli yksi kuvista, jotka palkittiin Pulitzer-palkinnolla vuonna 2005. Yhdysvaltain asevoimat pidättivät Husseinin huhtikuussa 2006 epäiltynä yhteyksistä Irakin kapinallisiin. Hussein vapautettiin ilman syytteitä 16. huhtikuuta 2008.
Lisa Della Casa

Lisa Della Casa-Debeljevic (2. helmikuuta 1919 Burgdorf – 10. joulukuuta 2012 Münsterlingen) oli sveitsiläinen oopperalaulaja (sopraano), joka tuli kuuluisaksi Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Straussin teosten tulkinnoistaan.
Della Casa syntyi italialais-sveitsiläisen tohtorin ja tämän baijerilaissyntyisen vaimon perheeseen. Hän suoritti oopperadebyyttinsä vuonna 1940 Giacomo Puccinin Madama Butterflyn nimikkoroolissa. Hän meni vuonna 1947 naimisiin jugoslavialaisen journalistin Dragan Debeljevicin kanssa. 
Della Casan ensimmäinen esiintyminen Wienin valtionoopperassa tapahtui vuonna 1947. Hän pääsi pian mm. La Scalaaan, Baijerin valtionoopperaan ja Bayreuthin musiikkijuhlille. Metropolitan-oopperassa hän oli vakituinen tähti vuoteen 1968. 
Della Casan esiintymiset alkoivat vähetä 1960-luvun kuluessa, ja vuonna 1974 Salzburgissa tehdyn esiintymisensä hän ilmoitti viimeisekseen. Hän äänitti useita kokonaisia oopperalevytyksiä mm. Deccalle.
Chloe Sullivan

Roolijako

Allison Mack oli ensiksi hakenut Lana Langin rooliin, mutta hänet valittiin yllättäen näyttelemään Chloe Sullivania. Myös Kristen Bell haki Chloe Sullivanin roolia.
Piina (vuoden 1977 elokuva)

Palkinnot

Elokuva voitti parhaan televisioelokuvan Jussi-palkinnon vuonna 1977.
Siniristi (järjestö)

Siniristi oli Suomessa 1942–1944 toiminut avoimesti antisemitistinen ja fasistinen  järjestö.

Perustaminen

Vuonna 1939 alkoi ilmestyä Kustaa Vaasa -niminen julkaisu. Lehden ympärille syntyi vuonna 1942 Siniristi-yhdistys. Yhdistyksen perustamisen takana olivat Gunnar von Hertzen, Erkki Räikkönen ja Martti Mustakallio.

Toiminta

Järjestön äänenkannattajana toimi Uusi Eurooppa -niminen lehti, jota  julkaistiin vuosina 1942–1944. Järjestö myös toimitti jäsenilleen jäsenlehteä Siniristi, jossa kerrottiin sen hetken poliittisia tapahtumia. 
Lehteä ei pidä sekoittaa vuosina 1933–1939 ilmestyneeseen saman nimiseen poliittiseen  julkaisuun. Jäsenlehteen kirjoitti ainakin rovasti Matti Jaakkola. 
Siniristi julkaisi toimintansa aikana muutamia kirjoja, joista tunnetuin on uusintapainos kirjasta Siionin viisaiden pöytäkirjat. 
Järjestöllä oli Helsingissä toimisto osoitteessa museokatu 17 a 1. Siniristin hallituksessa toimi puheenjohtajana Erkki Räikkönen ja muina hallituksenjäseninä toimi ainakin Gunnar Lindqvist ja Olavi Linnove.
Vuonna 1944 keväällä yhdistys ilmoitti että siihen kuului 12 000 jäsentä.

Lakkauttaminen

Järjestö lakkautettiin valtioneuvoston päätöksellä syksyllä 1944, sillä Moskovan välirauhansopimuksen 21. artikla edellytti Suomea lakkauttamaan kaikki ”fasisminluontoiset” järjestöt. Siniristi kuului niihin järjestöihin, jotka Urho Castrénin hallitus lakkautti heti ensimmäisinä 23. syyskuuta, välittömästi rauhansopimuksen astuttua voimaan.
Olavi Köykkä

Olavi Köykkä (s. 21. kesäkuuta 1943) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Köykkä edusti urallaan Oulun Työväen Palloilijoita 1963–1967 ja 1970–1978 sekä ruotsalaista Halmstadia 1967, Upon Palloa 1968 ja Lahden Reipasta 1969. Kaikkiaan hän pelasi yhdeksän kauden aikana 171 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 60 maalia. Köykkä pelasi maajoukkueessa vuosina 1973–1975 kaksi maaottelua.
Saurer 4K 4FA

Saurer 4K 4FA on itävaltalainen rynnäkköpanssarivaunu, jonka on kehitellyt Saurer-Werke. Saurer 4K 4FA tuli Itävallan armeijan viralliseen käyttöön vuonna 1961 kun vaunun sarjatuotanto alkoi.
Syväjärvi (Orivesi, Untava)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se on Sääksjärven eteläpuolella sijaitseva metsäjärvi, jolla ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen (35.743) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,9 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme soiden kuivatusojaa ja sen laskuoja lähtee järven itäpäästä. Laskuoja laskee noin 600 metrin päähän Sääksjärven Uitinsalmeen.
Christian Braw

Lars Christian Braw (s. 26. heinäkuuta 1948 Härnösand) on Ruotsin kirkon pappi, kirjailija ja Åbo Akademin systemaattisen teologian dosentti.
Braw vihittiin papiksi 1971 Växjön hiippakunnassa. Hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Johann Arndtin suhteesta mystiikkaan. Braw on kirjoittanut useita romaaneja nimellä F. J. Norstedt. Hänen romaaninsa Till minnet (1991) on suomennettu nimellä Muistoa kunnioittaen (SLEY 1993). Christian Braw on myös toiminut korkeakirkollisen Sodalitium Sancti Sigfridi -veljestön frater superiorina.
Muurahaiskorennot

Ulkonäkö ja elintavat

Aikuinen muurahaiskorento muistuttaa ulkoasultaan hieman pientä sudenkorentoa, mutta on helppo erottaa pitkistä, kärjestään kaartuvista tuntosarvista. Korennon vartalon pituus on 40–80 mm. Korennot käyttävät ravinnokseen joko kukkien siitepölyä tai ovat toukkien tapaan petoja.
Muiden verkkosiipisten tapaan aikuiset korennot ovat aktiivisia lähinnä öisin ja lentävät usein valolle.

Muurahaisleijona

Muurahaiskorentojen toukkia kutsutaan muurahaisleijoniksi. Nimensä mukaisesti niiden pääasiallisena ravintona ovat muurahaiset, mutta myös muut pienet hyönteiset. Useiden lajien toukat elävät hiekkamailla, jonne kaivavat pyyntikuopan ja odottelevat kuopan pohjalle piiloutuneina sinne putoavia muurahaisia. Jotkin lajit piilottelevat puiden koloissa tai väijyvät maastossa ohikulkevaa saalista. Muurahaiskorennon toukalla on näyttävät leuat, joilla se pitelee saalistaan paikoillaan samalla kun se imee sen kuiviin. Vaihtaessaan paikkaa toukka liikkuu perä edellä ja jättää jälkeensä helposti tunnistettavan jäljen.

Lajit Suomessa

Suomessa esiintyy kaksi muurahaiskorentolajia: aitomuurahaiskorento (Myrmeleon formicarius) ja pikkumuurahaiskorento (Myrmeleon bore). Skandinaviassa on lisäksi kolmaskin laji, laikkumuurahaiskorento (Euroleon nostras), jota on tavattu esimerkiksi Ruotsin Gotlannista, Öölannista ja Gotska Sandönilta. Kotimaisista lajeista aitomuurahaiskorento on verraten yleinen hiekka- ja soramailla koko Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta harvinaisempi pikkumuurahaiskorento esiintyy ainoastaan etelä- ja lounaisrannikon avoimilla merenrantahietikoilla ja dyyneillä. Kumpikaan suomalaisista lajeista ei vuoden 2010 kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan ole uhanalainen, mutta pikkumuurahaiskorento on katsottu silmälläpidettäväksi (NT).
Suomen lajeista pikkumuurahaiskorento on yleensä pienempi ja takaruumiin jaokkeet yleensä kaksiväriset. Eroja on molemmilla sukupuolilla myös takaruumiin viimeisessä jaokkeessa.
Miso

Miso (jap. 味噌) on japanilainen, käyneistä soijapavuista valmistettu tahna. Se on yksi japanilaisen keittiön perusraaka-aineista, jota voidaan käyttää esimerkiksi keittoihin, marinadeihin ja kastikkeisiin. Sitä valmistetaan höyrytetyistä soijapavuista, suolasta ja käymisprosessin aloittavasta kōjista, joka sisältää Aspergillus oryzae -homeen avulla käytettyjä soijapapuja, riisiä tai ohraa.
Misotyyppejä on lukemattomia, mutta kolme perustyyppiä ovat riisimiso, jonka valmistukseen käytetään soijapapuja, suolaa ja riisiä, ohramiso, johon käytetään riisin sijaan ohraa, ja soijamiso, johon käytetään vain soijapapuja ja suolaa. Valtaosa Japanissa valmistetusta misosta (noin 80 prosenttia) on riisimisoa. Siitä suurin osa on punaista misoa (akamiso), joka on suolaisempaa ja proteiinipitoisempaa kuin mieto, makeampi valkoinen miso (shiromiso). Valkoista misoa käytetään etenkin salaatteihin (aemono) ja makeisiin. 
Misoa valmistetaan lisäämällä keitettyyn, ruumiinlämpöiseksi jäähtyneeseen riisiin tai ohraan Aspergillus oryzae -hometta. Kōji-nimisen seoksen annetaan käydä muutaman päivän ajan, minkä jälkeen sitä, vettä ja suolaa lisätään murskattuihin soijapapuihin. Valmistukseen suositellaan merisuolaa, koska se sisältää käymisprosessille hyödyllisiä alkuaineita kuten magnesiumia ja kalsiumia. Sekoitettu massa kaadetaan tynnyreihin, joissa sen annetaan käydä toistamiseen. Paras miso saa fermentoitua kahden kesän ajan. Aiemmin mison laatu vaihteli, koska valmistuksessa käytettiin aiemmista eristä saatuja homekantoja, joiden toimivuutta ei voitu varmistaa, ja misonvalmistajat säätelivät homeen saatavuutta. Nykyisin tutkimuksen myötä on kehitetty ”standardoituja” misotuotteita ja kōji-kantoja on vapaasti saatavilla.
Mison valmistus lienee saapunut Japaniin Koreasta tai Kiinasta 500–600-luvuilla, mutta se kehittyi Japanissa pian omanlaiseksi tuotteekseen. Jo vuonna 701 keisari Monmu perusti viraston säätelemään mison tuotantoa ja kauppaa. Alun perin misoa valmistettiin buddhalaisissa temppeleissä ja käytettiin lähinnä keisarillisessa hovissa, mutta 900-luvulla se levisi jo provinsseihin ja myöhemmin myös tavallisen kansan keskuuteen. Erityisen suosituksi se tuli Muromachi-kaudella, kun sille kehittyi erilaisia käyttötapoja ja alueellisia valmistusmuotoja.
Mison käyttötavoista yleisimpiin kuuluu misokeitto (misoshiru), perinteinen aamiaisruoka. Sitä käytetään myös pataruokiin (nimono), marinaideihin paistettaessa (dengaku) ja esimerkiksi pikkelseihin (misozuke). Misoa on historiallisesti pidetty terveyttä kohentavana tuotteena, ja sen terveysvaikutuksista on tehty paljon tutkimusta. Säännöllisesti misokeittoa syövillä on havaittu esiintyvän vähemmän vatsan tulehdussairauksia, ja misoon liitetään myös syöpää ehkäiseviä vaikutuksia.
Evankelinen lähetysyhdistys

Taustaa

SLEY:n johto oli yhä selkeämmin profiloitunut perinteisen virkakannan kannattajaksi eli vastustamaan papin viran 1980-luvulla tapahtunutta avaamista naisille. SLEY:n jäsenet ja muut evankelisuuteen samastuvat olivat kuitenkin jakaantuneet virkakannassaan kahteen leiriin. Molempien kantojen edustajat olivat kokeneet virkakiistan vievän ikävästi huomiota pois yhdistyksen varsinaisesta tehtävästä, evankeliumin julistamisesta. Kiistan kärjistyessä kypsyi pikku hiljaa ajatus erillisen, naispappeuden hyväksyvän evankelisen yhdistyksen perustamisesta.
Evankelinen lähetysyhdistys merkittiin yhdistysrekisteriin 2008. ELYn perustamisella pyrittiin rauhoittamaan tilannetta ja tarjoamaan hengellinen koti ja toimintaympäristö niille evankelisille, jotka eivät virkakiistan kärjistymisen vuoksi koe samastuvansa SLEY:hin.

Toiminta-alueet

Yhdistyksen kotipaikka on Tampere. Pääkaupunkiseudulla toimii kahdeksanjäseninen Helsinki-työryhmä. Se järjestää ELYn tilaisuuksia yhdessä helsinkiläisten seurakuntien kanssa. Toimintaa yhteistyössä paikallisseurakuntien kanssa on myös muualla eteläisessä Suomessa, erityisesti Kanta-Hämeessä ja Pirkanmaalla. ELYn vahvaa kanta-aluetta ovat Pohjanmaan perinteiset evankeliset alueet. Toiminta-alueet koko maassa ovat Espoo, Hauho, Hattula, Hyvinkää, Kalvola, Karstula, Kurikka, Lammi, Pälkäne, Renko ja Seinäjoki.

Lapsityö

ELY järjestää lapsille ja heidän vanhemmilleen sekä muille seurakuntalaisille Laula kanssani -tilaisuuksia. Ne ovat seurakunnissa järjestettäviä yhteislaulutilaisuuksia, joissa lauletaan vanhoja, tuttuja lastenlauluja ja opitaan uusia. Tilaisuuksiin liittyy lähetystyöstä kertominen ja lahjan antaminen lähetyskohteen hyväksi.
ELY on tuottanut yhteistyössä IRR-TV:n kanssa kristillistä Aarrearkku-lastenohjelmaa. Ohjelmaa on esitetty BC-TV ja Taivas TV7 -kanavilla vuonna 2013.

Logo

ELYn logo on Rousonara Tastulan luoma ja Joona Kallion edelleen kehittämä. Logo on kirjainten E, L ja Y muodostama risti ja kehä, jossa risti symboloi yhdistyksen perustaa ja kehä sen ympärillä jäsenten muodostamaa piiriä, sekä maailmaa, jonne ilosanomaa tulee viedä.
Risti muodostuu suorista ja jämäköistä elementeistä, kuvastaen sanoman ja periaatteiden järkkymätöntä ydintä. Kehässä on pyöreitä ja pehmeitä muotoja kuvastaen joustavuutta ja inhimillisyyttä. Kevään vihreä väri kuvastaa nuorta yhdistystä, joka kasvaa ja kehittyy Sanan äärellä kuin kasvi auringon valossa.
Xiao Zhong

Xiao Zhong (s. 1969) on kiinalainen matemaatikko ja professori. Hän työskenteli vuosina 2009–2016 matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa. Helsingin yliopiston matematiikan professorina hän on toiminut vuodesta 2016. Matemaatikkona Zhong tunnetaan matemaattisen analyysin tutkijana.

Tieteellinen ura

Xiao Zhong suoritti 1995 maisterin (Master of Science) tutkinnon Wuhanin matematiikan ja fysiikan instituutissa (Wuhan Institute of Mathematics and Physics). Wuhanin instituutti on jo 1970-luvulta lähtien tehnyt pitkäaikaista tiedeyhteistyötä Jyväskylän yliopiston kanssa. Instituutin kontaktien kautta Zhong päätyi Suomeen ja aloitti opinnot Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Hän väitteli tohtoriksi 1998 Jyväskylän yliopistossa.
Zhong työskenteli valmistumisensa jälkeen Jyväskylän yliopiston matematiikan laitoksella eri tehtävissä. Ennen professoriksi nimittämistään hän toimi matematiikan dosenttina. Matematiikan professorina hän aloitti syyskuussa 2009.
Jyväskylän yliopistossa toimii yhteistyössä Helsingin yliopiston kanssa vuosina 2014-2019 Suomen Akatemian nimeämä Analyysin ja dynamiikan huippututkimusyksikkö. Zhong on johtanut yksikössä tutkimusryhmää, joka tutkii epälineaarisiin osittaisdifferentiaaliyhtälöihin lukeutuvia elliptisiä osittaisdifferentiaaliyhtälöitä.
Zhong siirtyi vuonna 2016 matematiikan professoriksi Helsingin yliopistoon.

Tutkijana

Professori Zhongin tutkimusala on matemaattinen analyysi. Matemaatikkona hän on erikoistunut lineaaristen ja epälineaaristen osittaisdifferentiaaliyhtälöiden tutkimiseen. Hänen toinen pääalansa tutkijana on geometrinen funktioteoria. Näiden ohella hän on selvittänyt rajoitetun väännön kuvauksia ja analyysiä metrisissä mitta-avaruuksissa. Hän on tehnyt aiheeseen liittyvää tutkimusta niin kutsutun Heisenbergin ryhmän nimellä tunnetussa matriisilaskennan sovellutuksessa. Kyseinen sovellus on nimetty Werner Heisenbergin mukaan.
Tunnettu italialainen matemaatikko Ennio De Giorgi (1928-1996) esitti vuonna 1995 kysymyksen tason elliptisen toisen kertaluvun osittaisedifferentiaaliyhtälön ratkaisujen jatkuvuudesta. Professori Zhong on artikkelissaan osoittanut, että yhtälöjen ratkaisussa on havaittavissa säännöllisyyttä. Hän onnistui ratkaisemaan De Giorgin asettaman ongelman.
Vuoteen 2011 mennessä Zhong oli julkaissut yli 30 tieteellistä artikkelia.

Tunnustuksia

Zhong sai 2011 Suomalaisen tiedeakatemian myöntämän Väisälän palkinnon. Palkinto myönnetään tutkijalle, joka on tutkimusurallaan aktiivivaiheessa ja jo tieteellisesti ansioitunut.
Juhana Yrjö IV

Juhana Yrjö IV (saks. Johann Georg IV; 18. lokakuuta 1668 Dresden – 27. huhtikuuta 1694 Dresden) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1691–1694.
Juhana Yrjö IV oli vaaliruhtinas Juhana Yrjö III:n nuorempi poika, joka tuli yllättäen kuolleen isänsä seuraajaksi yhdeksänvuotisen sodan aikana vuonna 1691. Juhana Yrjö IV tukeutui aluksi neuvonantajanaan toimineeseen sotamarsalkka Hans Adam von Schöningiin, joka ehdotti Saksin liittoutumista Brandenburgin kanssa ja itsenäisempää politiikkaa suhteessa keisari Leopold I:een. Tämä kuitenkin johti välirikkoon keisarin kanssa, minkä seurauksena Juhana Yrjö veti Saksin joukot pois keisarillisesta armeijasta ja Leopold vastasi vangituttamalla marsalkka Schöningin vuonna 1692. Seuraavana vuonna leppynyt Juhana Yrjö lähetti armeijansa takaisin.
Juhana Yrjö IV oli vuodesta 1692 naimisissa Absbachin rajakreivittären Eleonora Erdmuthn kanssa, mutta liitto oli lapseton. Hän eli tosiasiassa avoimesti suhteessa alempisäätyisen rakastajattarensa Magdalene Sibylle von Neidschützin (1675–1694) kanssa, jolle keisari Leopold vuonna 1693 antoi Rochlitzin valtakunnankreivittären arvon. Juhana Yrjön kuoltua vain 25-vuotiaana vuonna 1694 uudeksi vaaliruhtinaaksi tuli hänen nuorempi veljensä Fredrik August.
Pelto-orvokki

Ulkonäkö ja koko

Pelto-orvokki kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Sen kukat ovat valkoiset tai vaalean keltaiset ja niiden keskellä on mustat juovat. Varsi on rento, melkein köynnöstävä. Lehdet ovat hammaslaitaiset.  Pelto-orvokki muistuttaa paljon keto-orvokkia (Viola tricolor).

Levinneisyys

Pelto-orvokki kasvaa yleisenä Keski- ja Etelä-Suomessa ja koko Euroopassa siitä etelään. Harvinaisempana sitä tavataan myös Pohjois-Suomessa sekä Pohjois-Amerikassa, missä se on viljelykasvien mukana tullut rikkaruoho.
Ala-Vuoli

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,8 metriä mpy.
San Marinon Grand Prix 1988

San Marinon Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. toukokuuta 1988 Autodromo Dino Ferrari -radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ayrton Senna. Voitto oli Sennalle kauden ja hänen McLaren-uransa ensimmäinen.
TUL:n pesäpallomestaruus 1966

TUL ratkaisi miesten pesäpallomestaruutensa viimeisen kerran sarjamuotoisesti kesällä 1966. Mestaruuden voitti Jyväskylän Lohi.
Belgian Grand Prix 2013

Vapaat harjoitukset

Caterhamin kolmoskuljettaja Heikki Kovalainen ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Charles Picin tilalla.

Kilpailu

Kilpailun voitti toisesta ruudusta startannut Red Bullin Sebastian Vettel. Tästä kilpailusta alkoi hänen huima voittoputkensa, joka jatkui aina kauden loppuun asti.
Kilpailun aikana nähtiin mielenosoittajia, kun Greenpeace-järjestö ripusti pääkatsomon ja palkintokorokkeen alueelle öljynporausta vastustavia lakanoita, ja yksi mielenosoittajista vaikutti jopa pyrkivän palkintokorokkeelle seremonioiden ollessa käynnissä.