google/wiki40b huggingface dataset:
Beaivi

Beaivia eli Aurinkoa on pidetty saamelaisessa muinaisuskossa jumaluutena. Sitä on palveltu poronhoidon menestymiseksi ja sairastapauksissa. Sen kunniaksi syötiin myös kevättalvella uhriateria, aurinkopuuro.
Aurinkoa on pidetty aiemmin femininiisenä jumaluutena, mikä on luultavasti virheellinen yleistys. Sen taustalla on ollut Johannes Schefferuksen lähteinään käyttämät Nicolaus Lundius ja Samuel Rheen, joiden mukaan saamelaiset pitivät Aurinkoa ”kaikkien elävien olentojen äitinä”. Koltta- ja kuolansaamelaisten perinteessä Aurinkoa on kuitenkin kuvattu ympäri maailmaa ahkiossaan ajavana miehenä. Eteläsaamelaisten lähteissä Aurinko on sen sijaan naishahmoinen. Eteläsaamelaisten noitarummuissa Aurinko on ollut keskellä olevana rombikuviona. Muisa rummuissa Aurinko on saattanut olla myös ympyräkuviona rummun yläosassa.
Kaikilta saamelaisaluielta tunnetaan kertomuksia Auringon lapsista. ”Auringon pojan kosiomatka jättiläisten maailmassa” -nimisen joiun kautta tuli tunnetuksi myytti, jonka mukaan saamelaiset polveutuvat Auringon pojasta. Joiun mukaan Auringon poika kävi kosiomatkalla jättilaisten maassa ja meni naimisiin jättiläisen tyttären kanssa. Heidän poikansa eli Gállábártnit keksivät sukset ja aloittivat ihmisrodun. Auringon tytäron puolestaan ollut hyvin keskeinen kulttuuriheeros, joka on aloittanut peuranpyynnin ja poronhoidon.
NAMC YS-11

Historia

Toisen maailmansodan päättäneen rauhan ehdoissa Japania oli kielletty valmistamasta lentokoneita. Kielto loppui 1950-luvulla, ja vuonna 1954 Japanin kansainvälisen kaupan ja teollisuuden ministeriö antoi määräyksen matkustajakoneen kehittämisestä. Sitä valmistamaan muodostettiin konsortio Nihon Aircraft Manufacturing Corporation eli NAMC, johon kuuluivat muun muassa Mitsubishi Heavy Industries ja Fuji Heavy Industries. Kone suunniteltiin ja rakennettiin Japanissa, mutta moottorit ostettiin Rolls-Roycelta. Lisäksi osa sähkölaitteista, mittareista ja laitteistoista hankittiin ulkomaisilta alihankkijoilta.
YS-11:n ensilento oli 30. elokuuta 1962, ja se otettiin liikennekäyttöön 30. maaliskuuta 1965. Se vastasi suorituskyvyltään nelimoottorista Vickers Viscountia ja oli noin puolet suurempi kuin kaksimoottorinen Fokker F.27 Friendship. Monet YS-11:n teknisistä ratkaisuista kopioitiin ulkomaisista koneista, koska japanilaisilla ei ollut aiempaa kokemusta matkustajakoneen rakentamisesta eikä esimerkiksi paineistetuista matkustamoista. Niinpä tyyppi oli jo valmistuessaan osin vanhentunut.
YS-11:ta pidettiin Japanissa sodasta toipumisen symbolina, ja All Nippon Airwaysille toimitettua YS-11-konetta käytettiinkin olympiasoihdun kuljettamiseen ennen Tokion kesäolympialaisia 1964. Japanin lisäksi konetta pyrittiin myymään myös ulkomaille. Jo suunnitteluvaiheessa odotettiin 50 koneen menevän vientimarkkinoille, ja tämä huomioitiin suunnittelussa käyttämällä länsimaista avioniikkaa. NAMC sai vuonna 1965 myytyä neljä konetta Filippiineille. Seuraavana vuonna Hawaiian Air Linesille toimitettiin YS-11-koneita vuokrasopimuksella. Suurin vientitilaus saatiin Yhdysvalloista Piedmont Airlinesilta, joka hankki 23 konetta. Japanin ulkopuolelle myytiin kaikkiaan 75 konetta 19 asiakkaalle 15 maahan.
Koneen sarjatuotanto loppui vuonna 1973, jolloin niitä oli valmistettu 182. Projekti oli raskaasti tappiollinen. NAMC jäi tappiolle 36 miljardia jeniä, mikä oli yli nelinkertainen summa yhtiön 7,8 miljardin jenin pääomaan verrattuna. YS-11 pysyi Japanissa reittiliikennekäytössä 30. syyskuuta 2006 asti. Vielä vuonna 2018 koneita oli aktiivikäytössä kahdeksan.

Käyttäjät

Vuonna 2018 YS-11-koneita on aktiivikäytössä kahdeksan. Konetyypin suurin käyttäjä on Japanin ilmaitsepuolustusvoimat, jonka seitsemästä koneesta neljä on varustettu elektroniseen sodankäyntiin, kaksi on käytössä koulukoneina ja yksi kuljetuskoneena. Ainoa siviilikäyttäjä on kenialainen Planes for Africa, jolla on yksi kone.
Gary Crosby

Gary Evan Crosby (27. kesäkuuta 1933 – 24. elokuuta 1995) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä, joka tunnetaan kumminkin paremmin kirjoittamistaan muistelmista isästään Bing Crosbysta.
Gary Crosby syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Pudottauduttuaan yliopistosta hän aikoi seurata isänsä jalanjälkiä viihdeteollisuudessa. Hän esiintyi 1940-, 1950- ja 1960-luvuilla veljiensä Phillipin, Dennisin ja Lindsayn kanssa harmoniamusiikkiryhmässä The Crosby Boys. Näyttelijänä hän esiintyi konstaapeli Ed Wellsinä NBC:n sarjassa Adam-12.
Vuonna 1983, Bing Crosbyn kuoltua, Gary Crosby julkaisi omaelämäkertansa Going My Own Way. Kirja kertoi muun muassa hänen äitinsä alkoholismista ja isänsä henkisestä ja fyysisestä kurituksesta. Erityisesti hänen veljensä Phillip kuitenkin väitti, ettei kurittaminen ollut niin kovaa kuin Gary oli kirjassa kertonut. Toiset veljet Lindsay ja Dennis kuitenkin vahvistivat Garyn kertomuksen: kumpikin teki itsemurhan myöhemmin.
Crosby poltti paljon ja kuoli Burbankissa, Kaliforniassa keuhkosyöpään vuonna 1995.
Paavo Karttunen

Paavo Heikki Karttunen (s. 27. helmikuuta 1951 Sotkamo) oli Kankaanpään kaupunginjohtaja vuosina 2003–2016
Karttunen oli Puumalan kunnansihteeri vuosina 1978–1981, Vetelin kunnanjohtaja vuosina 1983–1984 ja Nivalan kunnan-/kaupunginjohtaja 1984–2003. Hän on puhunut Kankaanpään ja Lavian kuntaliitoksen puolesta.
Siaminkratomi

Lainsäädäntö

Suomessa kratom luokiteltiin reseptilääkkeeksi 2008. Joulukuussa 2014 Suomen huumausainelakiin lisättiin uusi kategoria kuluttajamarkkinoilta kielletyt psykoaktiiviset aineet (KKP-aineet), ja huhtikuussa 2016 kasvi siirrettiin tähän kategoriaan.
Kasvia ei kuitenkaan ole luokiteltu huumausaineeksi, koska sen sisältämä mitragyniini ei sisälly kansainvälisiin huumausaineita ja psykotrooppisia aineita käsittelevien yleissopimusten luetteloihin.
Amerikanpitbullterrieri

Luonne

Amerikanpitbullterrieri-koirarotu on erittäin ystävällinen ja avoin. Parhaimmillaan amerikanpitbullterrieri on kodin lemmikkinä ja yleiskoirana, joka on omatoimisesti mukana päivittäisessä menossa. Rotua ei ole koskaan jalostettu ihmisen tai omaisuuden suojeluun, joten pitbull ei sovellu kovinkaan hyvin vahtikoiraksi. 
Rodun puolustajien mielestä pitbullien huonoon maineeseen ovat syypäitä vastuuttomat koiranomistajat ja sensaatiohakuinen media.
2010-luvulla amerikanpitbullterrieri-koirarodun maine on noussut ja saanut myönteistä julkistuutta muun muassa koirankouluttaja Cesar Millanin ansiosta. Sitä on käytetty menestyksekkäästi terapiakoirana niin Suomessa kuin muualla maailmassakin.
Santa Maria presso San Satiro

Santa Maria presso San Satiro on kirkko Milanon keskustassa Italiassa. Kirkon kuori jouduttiin katkaisemaan rakennusvaiheessa. Tämän jälkeen Bramante maalasi alttarin taakse Trompe l'œil’n, joka on yksi lajinsa vanhimmista. Maalauksen avulla kirkko tuntuu suuremmalta.
Wojciech Łazarek

Ura

Łódźissa syntynyt Łazarek aloitti peliuransa kotikaupunkinsa joukkueissa Start ja ŁKS Łódźissa. Hän edusti myös Lechia Gdanskia. 
Valmennusuransa hän aloitti 1968 Wybrzewan juniorijoukkueessa. Päävalmentajadebyyttinsä aikuisten tasolla hän teki 1971 MRKS Gdánskissa, josta siirtyi 1974 Lechia Gdanskin päävalmentajaksi. Hän valmensi useita pienempiä puolalaisjoukkueita, kunnes siirtyi vuonna 1980 KKS Lech Poznańin päävalmentajaksi. Lechissä hän teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana luotstaten seuran ensimmäistä kertaa Puolan mestariksi kaudella 1982/83 ja toistaen tempun seuraavalla kaudella. 
Lechistä Łazarek siirtyi lyhyeksi aikaa ruotsalaisen Trelleborgin peräsimeen, kunnes palasi kotimaahansa maajoukkuevalmentajaksi. Hän astui suuriin saappaisiin, sillä Antoni Piechniczek oli luotsannut maan MM-pronsille 1982. Łazarekin aikana Puola ei kuitenkaan selvinnyt arvokisoihin ja hän sai potkut 1989.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Łazarek on valmentanut kotimaansa lisäksi Egyptissä, Israelissa ja Saudi-Arabiassa, mutta ilman suurempaa menestystä. Vuosina 2002–2004 hän toimi Sudanin maajoukkueen päävalmentajana voittaen CECAFA Cupin pronssia.   Hän lopetti uransa Puolan kolmosdivisioonassa pelaavan Narew Ostrołękan päävalmentajana.
Hevossaari (Helsinki)

Hevossaari on entinen saari Laajasalon ja Santahaminan välissä, Hevossalmen kohdalla. Saari jaettiin 1880-luvulla kahtia puhkaisemalla sen läpi Hevossalmen kanava. Vuonna 1912 saaren läpi rakennettiin tie Laajasalosta Santahaminaan, jolloin pohjoinen puolisko yhdistettiin penkereellä Laajasaloon, eteläinen pienempi puolisko Santahaminaan ja kanavan yli rakennettiin kääntösilta. Nykyinen silta on vuodelta 1959. Laajasalon puoleisella osalla on omakotiasutusta.
Golden Sun 2: The Lost Age

Pelin tarina

Pelin alussa seurataan Felix-, Jenna- ja Kraden-hahmoja Venuksen majakassa, joka oli Golden Sunin etappi. Felix käyttää mielen energiaa, psynergyä, ja siirtää kiven napin päälle. Napin avulla voimakenttä katoaa, jotta Jenna ja Kraden pääsevät sisään. Tämän jälkeen Felix poistuu paikalta, ja Jenna miettii, olisiko hänen pitänyt estää veljeään lähtemästä. Juuri ennen kuin Jenna ja Kraden poistuvat, salaperäinen Alex-niminen henkilö ilmaantuu paikalle.
Kun peli etenee, Felix, Jenna ja Kraden tapaavat uusia ihmisiä ja taistelevat ennennäkemättömien vihollisten kanssa.
M/S Stena Nautica

Käyttöhistoria

14. toukokuuta 1985 alus kastettiin ja 29. toukokuuta se laskettiin vesille. 21. huhtikuuta 1986 alus luovutettiin Danske Statsbanerin omistukseen, joka rekisteröi sen Tanskan lipun alle nimellä Niels Klim. Kotisatamaksi tuli Århus. Luovutuksen jälkeen alus aloitti liikennöinnin Århusin ja Kalundborgin välillä. Vuonna 1990 Stena Ab ilmoitti ostavansa aluksen. Luovutuksen uudelle omistajalle ilmoitettiin tapahtuvan vuonna 1991. 20. toukokuuta 1991 alus rekisteröitiin Stena Ab:n omistukseen. Lippuvaltioksi tuli Bermuda ja kotisatamaksi Hamilton. Alus myös nimettiin Stena Nauticaksi. Maaliskuussa 1992 alus sai nimen Isle of Innisfree. Huhtikuussa 1995 alus aikarahdattiin Lion Ferryn liikenteeseen nimellä Lion King. 30. huhtikuuta 1996 alus sai nimen Lion King II. 6. toukokuuta 1996 alus sai jälleen nimen Stena Nautica.
Vuonna 2004 Stena Nautica rekisteröitiin ensin Stena Nautica Line Ltd:n, sitten Stena Bermuda Line Ltd:n ja vuoden lopulla Stena Rederi Ab:n omistukseen Ruotsin lipun alle.
Carl-Magnus Brander

Carl-Magnus Brander (27. helmikuuta 1919 Helsinki – 1998) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja.
Brander pelasi SM-sarjaa KIF:ssä, Arsenalissa ja HIFK:ssa. Hän voitti kaksi Suomen-mestaruutta KIF:ssä vuosina 1941 ja 1943. Brander toimi Arsenalin pelaaja-valmentajana tämän ainoana pääsarjakautena 1948–1949. HIFK:iin Brander siirtyi Arsenalin pudottua SM-sarjasta ja pelasi siellä kaudet 1949–1956. Seuraavat kolme kautta hän toimi vielä HIFK:n valmentajana. Pelasi SM-sarjassa yhteensä 85 ottelua tehoilla 21 + 2.
Brander pelasi urallaan kaksi maaottelua.
Henri Montan Berton

Tausta

Henri Montan Bertonin isä, Pierre Montan Berton, oli myös säveltäjä ja Pariisin oopperan johtaja.  Henri Montan Bertonin tärkeimmät opettajat olivat Jean-Baptiste Rey ja myöhemmin Antonio Sacchini.

Ura

Ranskan vallankumouksen aikana Berton teki kokeiluja niin kutsutun pelastusoopperan alueella. Hänen ensimmäinen menestysteoksensa oli lajityyppiin kuuluva Les rigueurs du cloître (23. elokuuta 1790), jota pidetään varhaisimpana pelastusoopperana. Vuonna 1795 Berton sai professuurin Pariisin konservatoriosta ja opetti siellä musiikin harmoniaa. Vuonna 1807 hänestä tuli Opéra-Comiquen kapellimestari. Kaksi vuotta myöhemmin Berton johti Pariisin oopperan kuoroa. Vuonna 1817 hän palasi Konservatorioon ja alkoi opettaa myös säveltämistä.
Bertonin sävellykset käsittävät 48 oopperaa, neljä balettia, viisi oratoriota sekä kantaatteja, messuja ja instrumentaaliteoksia. Eräät säveltäjän näyttämöteokset ovat romanttisen suuntauksen edelläkävijöitä.
Bertonin poika Henri François Berton (3. toukokuuta 1784 – 19. heinäkuuta 1832) jatkoi suvun muusikkoperinnettä. Hän teki uran säveltäjänä ja muutamia hänen töistään esitettiin Opéra-Comiquessa.
Yhdysvaltain 2. laivasto

Historia

2. laivaston edeltäjänä oli Northwest African Force, joka koottiin toisen maailmansodan aikana luoteis-Afrikkaan tehtäviä maihinnousuja varten. Tästä muodostettiin 15. maaliskuuta 1943 8. laivasto, joka teki amiraali H. Kent Hewittin alaisuudessa maihinnousut Sisiliaan ja Salernoon. 8. laivasto tuki myös maihinnousua Etelä-Ranskaan elokuussa 1944.
8. Laivasto aktivoitiin uudelleen Yhdysvaltain laivaston uudelleenjärjestelyssä toisen maailmansodan jälkeen 1. maaliskuuta 1946 komentajanaan amiraali Marc A. Mitscher, ja siihen siirrettiin Atlantin raskain kalusto, lentotukialukset, mukaan lukien uudet nopeat tukialukset USS Midway ja USS Franklin D. Roosevelt, ja näiden saattajat ja huolto.
Tammikuussa 1950 8. laivasto sai nimen Second Task Fleet ja helmikuussa 1950 Yhdysvaltain toinen laivasto.
Lokakuussa 1962 presidentti John F. Kennedy määräsi toisen laivaston toteuttamaan Kuuban merisaarron Kuuban ohjuskriisin aikana.
20 vuotta myöhemmin presidentti Reagan määräsi laivaston evakuoimaan Yhdysvaltain kansalaiset Grenadalta Grenadan miehityksen aikana.
Kylmän sodan aikana toisen laivaston komentaja COMSECONDFLT oli myös NATO:n COMSTRIKFLTLANT eli Nato:n Striking Fleet Atlantic -joukkojen ylin komentaja. Hänen alaisuuteensa koottiin merivoimien yksiköt Belgiasta, Kanadasta, Tanskasta, Länsi-Saksasta, Alankomaista, Norjasta, Portugalista, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Sodan aikana laivastoon kuuluisi kolme tai neljä lentotukialusryhmää, yksi tai kaksi sukellusveneentorjuntaryhmää ja maihinnousuryhmä, johon kuuluisi 22000 merijalkaväkeä Alankomaista, Britannista ja Yhdysvalloista.
Yhteistoiminnan takaamiseksi natomaat järjestivät vähintään vuosittain yhteysharjoitukset.
Laivaston esikunta-aluksena oli USS Mount Whitney vuosina 1981–2005.
Esikuntaan kuului 275 henkeä, joista 28 upseeria 12 natomaista.
Kaarina Iltanen

Kaarina Iltanen on suomalainen markkinoinnin ja mainonnan kouluttaja ja oppikirjojen tekijä. Hänet palkittiin 1994 Mainonnan monitaho -palkinnolla.
Candice Swanepoel

Candice Susan Swanepoel (s. 20. lokakuuta 1988 Mooi River, Natal, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen malli, joka on työskennellyt muun muassa Victoria's Secret -vaateketjulle. Swanepoel debytoi Forbesin The World's Top-Earning Models -listalla sijalla 10. Swanepoelin tuloiksi arvioitiin kolme miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuonna 2010.
Igor Tamm (virologi)

Igor Tamm (27. huhtikuuta 1922 Tapa, Viro – 6. helmikuuta 1995 Rhode Island, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen solubiologi ja virologi. 
Tammin arkkitehti-isä kuoli varhain, Tammin ollessa lapsi. Äiti siirtyi Yhdysvaltoihin poikansa perässä ja työskenteli American Geographic Societyssa. Tamm pakeni 1943 miehitetystä Virosta veneellä Suomen kautta Ruotsiin. Hän opiskeli Tukholmassa Karolinska Institutetissa ja jatkoi 1945 opintoja Yalen yliopistossa. 1949 hän siirtyi tekemään tutkimusta Rockefeller Instituteen, josta myöhemmin tuli Rockefeller-yliopisto, joka pysyi hänen tieteellisenä kotinaan hänen kuolemaansa saakka. Hän jäi eläkkeelle professorin virasta 1992.
Tamm avioitui 1953 opiskelutoverinsa Olive E.  Pitkinin kanssa, josta tuli lastenlääkäri.
Raimo Taskinen

Raimo Johannes Taskinen (14. joulukuuta 1939 Kemi – 21. maaliskuuta 2004 Kemi) oli suomalainen kilpapainija.

Ura aktiivipainijana

Raimo Taskinen aloitti painiuransa Kemin Innossa 10-vuotiaana vuonna 1950 ja edusti koko uransa samaa kemiläisseuraa. Pääosan urastaan hän paini sarjassa alle 57 kg ja erityisesti kreikkalais-roomalaista painia. Ensimmäinen menestys tuli tosin vapaapainin puolella, kun hän voitti vuonna 1959 TUL:n mestaruuden vapaapainissa sarjassa alle 52 kg. Vuonna 1962 hän saavutti ensimmäisen SM-mitalin sijoittuessaan sarjassa alle 57 kg hopealle. Sen jälkeen hän voitti viisi kertaa peräkkäin Suomen mestaruuden vuosina 1963–1967. Seuraavana kolmena vuotena tuli vielä pronssia vuonna 1968, kuudes mestaruus 1969 ja hopeaa vielä 1970. Taskisen uran alkuvaiheeseen eli ennen vuotta 1962 TUL:n ja Painiliiton urheilijat eivät kilpailleet samoissa kisoissa. Lisäksi TUL:n urheilijat eivät päässeet kansainvälisiin Painiliiton alaisiin edustustehtäviin, 
TUL-mestaruuksia Taskinen paini seitsemän kreikkalais-roomalaisella puolella ja kaksi vapaassa vuosina 1959–1971,  Työläisurheiluliittojen MM tuli Israelissa vuonna 1966. Pohjoismaiden mestaruuskisoissa Raimo Taskinen tuli hopealle vuonna 1963 ja otti mestaruuden vuonna 1965.
Vuosi 1964 ja siihen liittyvät karsinnat Tokion olympialaisiin aiheuttivat paljon keskustelua etenkin TUL:n puolelta. Jännitteet Painiliiton ja TUL:n välillä olivat edelleen olemassa yhteistyöstä huolimatta. Maailmanmestaruuskilpailuihin Taskinen osallistui kerran eli vuoden 1965 Tampereen kisoihin. Loppusijoitus oli MM-kisoissa kuudes.

Ura valmennustehtävissä

Raimo Taskinen valmensi seurassaan Kemin Innossa 1960-luvun alkupuolelta aina vuoteen 1985 asti. Aktiiviuransa päättymisen jälkeen Taskinen toimi TUL:n painijoiden päävalmentajana 1972–1980. Päävalmentajan tehtävä oli kuitenkin osa-aikainen,

Muu toiminta

Aktiivipainin ja valmennustoiminnan lisäksi Raimo Taskinen pelasi seuransa jalkapallon edustusjoukkueessa vuosina 1957–1965, jolloin Kemin Into pelasi Maakuntasarjassa eli Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Taskinen oli Kemin kaupunginvaltuustossa vuosina 1973–1976 SKDL:n ryhmässä.
Ansioistaan Suomen urheilussa Taskiselle myönnettiin vuonna 1989 Suomen Liikuntakulttuurin ja Urheilun hopeinen ansioristi.
Francis Goya

Francis Goya (syntyjään Francis Weyer) (s. 16. toukokuuta 1946 Liège Belgia) on belgialainen kitaristi.
Białystokin ja Minskin taistelu

Taustaa

Marsalkka Fedor von Bockin johtaman Saksan keskustan armeijaryhmän tehtävänä oli hyökätä Puolasta Białystok–Minsk–Smolensk-akselilla kohti Moskovaa. Armeijaryhmään kuuluivat 4. ja 9. armeija sekä 2. ja 3. panssariryhmä. Yhteensä käytössä oli 33 jalkaväkidivisioonaa, yhdeksän panssaridivisioonaa, kuusi motorisoitua divisioonaa ja ratsuväkidivisioona. Armeijaryhmän tukena oli 2. ilma-armeija.
Armeijaryhmää vastassa oli puna-armeijan kenraali Dmitri Pavlovin komentama Lännen rintama, johon kuuluivat rajalle sijoitetut 3., 4. ja 10. armeijat. Alueella oli lisäksi Stavkan reservinä 13. armeija, johon kuului lähinnä esikuntaosia ilman elimellisiä joukkoja. Yhteensä puna-armeijan joukkoja oli 25 kivääri- ja ratsuväkidivisioonaa, 13. panssaridivisioonaa ja seitsemän motorisoitua divisioonaa.

Seuraukset

Puna-armeijan kahteen suureen mottiin jääneet joukot jatkoivat taistelua, jolloin saksalaiset kärsivät merkittäviä tappioita. Useat puna-armeijan sotilaat pakenivat moteista harvan saartorenkaan läpi. Lopulta 290 000 puna-armeijan sotilasta joutui sotavankeuteen ja 1 500 tykkiä sekä 2 500 panssarivaunua tuhoutui. Lähes 250 000 puna-armeijan sotilasta kykeni palaamaan omille linjoille.
Muumien maailma

Esitykset Suomen televisiossa

Suomen televisiossa sarjaa on esitetty ensimmäisen kerran pääosin alkuperäiskielellä 9. tammikuuta 1980 alkaen MTV-kanavan ohjelmistossa (Ylen TV2:n kanavapaikalla), jolloin nähtiin 24 jaksoa aina joka toinen keskiviikko. Kevätkaudella näytettiin 12 jaksoa, syksyllä yhdeksän ja kolme jaksoa esitettiin vielä vuoden 1981 alussa. Tuolloin nimellä Muumilaakson tarinoita kulkeneen sarjan jaksot olivat kymmenen minuutin pituisia. Ohjelmatietojen mukaan kolmessa jaksossa kertojana toimi Raila Hämäläinen, ollen sarjan ensimmäinen suomalaisääni.
Samalla vuosikymmenellä sarja dubattiin suomeksi, mutta vielä ilman varsinaisia ääninäyttelijöitä. Ainoastaan kertoja Harri Hyttisen ääni kuljetti sarjan jaksoja eteenpäin. Yleisradion TV1-kanavalla nähtiin vuosina 1984–1986 yhteensä 52 jaksoa. Vuoden 1984 kevätkaudella, tiistaisin 28. helmikuuta alkaen, esitettiin 26 jaksoa aina kaksi jaksoa peräkkäin. Seuraavana vuonna sarja nähtiin osana kello 17.30 alkavia lasten ohjelmia, jolloin näytettiin aina yksi jakso kerrallaan. Kevät- ja syyskaudella nähtiin yhteensä 18 jaksoa ja vuoden 1986 alussa esitettiin vielä kahdeksan jaksoa. Yleisradion ohjelmistossa sarja kantoi edelleen nimeä Muumilaakson tarinoita. Vuonna 1991 Suomessa ensimmäisen kerran esitetty japanilainen piirretty Muumi-sarja "peri" sittemmin tämän nimen.
Sarjaan tehtiin 2000-luvulla uusi suomenkielinen dubbaus, jossa kaikilla hahmoilla on omat ääninäyttelijät. Vuosina 2007–2008 sarjan suomeksi puhuttua versiota esitettiin MTV Juniori -maksukanavalla. Kesästä 2008 alkaen sarjan jaksoja esitettiin ruotsinkielisellä puheella ja suomenkielisellä tekstityksellä MTV3-kanavalla. Ruotsinkielinen versio nähtiin myös Yle Fem -kanavalla vuonna 2013. 
Vuonna 2010 MTV Juniori aloitti sarjan HD-tasoiseksi restauroitujen jaksojen esittämisen. Sarjaan tehtiin myös uusi tunnusmusiikki, jonka esittää PMMP. Sarjan jaksoja on julkaistu DVD:nä.

Musiikki

Muumien maailmaan on olemassa ainakin kolme vaihtoehtoista taustamusiikkia. Puolalaisen version musiikin sävelsi Andrzej Rokicki, mutta Itävallassa ja Saksassa esitettyyn versioon tilattiin tšekkoslovakialaiselta Evžen Illíniltä (Eugen Illin) hieman jazz-henkisempi musiikki. Brittiläisessä versiossa taas on Graeme Millerin ja Steve Shillin säveltämä, ambient-henkistä elektronista musiikkia hyödyntävä soundtrack, joka osaltaan vaikutti sarjan kulttimaineeseen Britanniassa. Kaikissa kolmessa versiossa on instrumentaalinen tunnusmusiikki ilman laulua. Vuoden 2010 restauroidussa suomalais-, ruotsalais ja -englantilaisversioissa on sen sijaan pop-yhtye PMMP:n tekemä ja esittämä tunnuslaulu.

Elokuvat

Vuonna 2008 julkaistiin myös muumikirjaan Vaarallinen juhannus pohjautuvista osista suomalaisten leikkaama ja editoima elokuva Muumi ja vaarallinen juhannus. Muumi ja punainen pyrstötähti (2010) on toinen sarjaan perustuva elokuva. Siinä alkuperäinen materiaali on muutettu kolmiulotteiseksi. Lisäksi muun muassa musiikki on uusittu täysin.
Kolmas elokuva Muumien taikatalvi julkaistiin joulukuussa 2017.
Scooby-Doo

Scooby-Doo on Hanna-Barbera Productionsin (nykyinen Cartoon Network Studios) tuottama suosittu piirrossarja, jonka loivat Joe Ruby ja Ken Spears. Sarjan päähenkilönä on salapoliisikoira, tanskandoggi Scooby-Doo, joka ratkoo mysteerejä teini-ikäisten ystäviensä Velman, Shaggyn (Nuhru), Freddien ja Daphnen kanssa. Heidät tunnetaan yhdessä nimellä Mysteeripoppoo, joka otettiin käyttöön alkuperäisen sarjan jälkeen. Viisikko ajelee ympäri maailmaa vihreällä pakettiautollaan ja ratkoo mysteereitä, joihin usein liittyy jokin kertomus aaveista ja muista yliluonnollisesta voimista. Jakson lopussa paljastuu, että yliluonnollisten ilmiöiden takana onkin aivan tavallinen rikollinen naamiaisasuun pukeutuneena. Myöhemmissä sarjoissa Scooby-Doon sukulaiset esiintyvät ensi kertaa, kuten serkku Scooby-Dum ja siskonpoika Scrappy-Doo, jolla oli Scooby-Doon kanssa päähahmoja animaatiosarjassa Scooby-Doo and Scrappy-Doo.
Konseptista luotiin ensimmäinen animaatiosarja Scooby-Doo, Where Are You! vuonna 1969, jonka loivat Joe Ruby ja Ken Spears Hanna-Barbera Productionsin tuottamana. Tuotannossa olivat mukana myös CBS-kanavan pääjohtaja Fred Silverman ja hahmojen suunnittelija Iwao Takamoto. Ensimmäisestä sarjasta tuotettiin yhteensä 25 jaksoa, jotka esitettiin vuoteen 1970 asti. Tämän jälkeen Scooby-Doo sai useita spin-off-sarjoja ja erikoisjaksoja, kunnes Warner Bros. Animation hankki sarjan oikeuden itselleen vuonna 1997. Tämän jälkeen Scooby-Doosta on tuotettu kaksi televisiosarjaa ja elokuvaa, sekä useita suoraan videolle julkaistuja elokuvia. Vaikka ohjelman konsepti ja päähahmot, sekä heidät iät ovat vaihdelleet merkittävästi vuosien saatossa, sarjan keskeisin idea on pysynyt samana, jossa puhuva koira Scooby-Doo ja neljä teini-ikäistä ratkovat mysteereitä.