google/wiki40b huggingface dataset:
Xak III: The Eternal Recurrence

Juoni

Päihitettyään ihmisten asuttamaa Xak-maailmaa koetelleet neljä arkkidemonia Latok Kartista, Xak-sarjan protagonistista, on tullut maailmankuulu soturi, joka tunnetaan myös mahtavan Duel-jumalan jälkeläisenä. Aseenaan Latok käyttää esi-isältään perimäänsä legendaarista Xak-miekkaa. Vaikka rauha on vallinnut jo hyvän aikaa ihmisten keskuudessa, Latok saa pian tietää Farlandin valtakuntaa piirittävistä demonijoukoista ja näitä johtavasta kenraali Zomu Dizaesta. Latok ottaa Farlandin seuraavaksi kohteekseen. Matkallaan hän saa myös vuosia kestäneen etsinnän jälkeen tietoja kadonneesta isästään, jonka todellinen kohtalo on selvässä ristiriidassa hänen aiempien käsitystensä kanssa.

Pelaaminen

Xak III:ssa ohjataan päähenkilö Latokia. Edetäkseen pelaajan on kuljettava labyrinttiä muistuttavissa luolastoissa ja voitettava niissä oleva päävastus. Seuraavaan ympäristöön voidaan päästä jotakin esinettä käyttämällä tai käymällä keskustelu tietyn NPC:n kanssa.
Pomovastusten ohella pelin luolastoissa tavataan heikompiakin hirviöitä, joita vastaan Latok taistelee miekallaan. Yhteenotot käydään reaaliajassa, eivätkä viholliset hyökkää satunnaisesti, vaan ne nähdään jo kartalla. Taistelun aikana Latokin hyökkäys on tehokkaimmillaan, kun hän käyttää miekkaansa, ja kilvellä puolustautuessaan hän taas suojautuu vihollisten iskuilta parhaiten. Hyökkäysten tavoitteena on voittaa taistelu kuluttamalla vastapuolen osumapisteet loppuun.
Pelissä käytetään perinteistä hahmonkehitystä, jossa Latokin tason kohotessa hänen osumapisteensä, vahvuutensa sekä kestävyytensä paranevat. Tasonnostoon vaaditaan taisteluista saatavia kokemuspisteitä. Latokia vahvistaakseen pelaaja voi myös ostaa tälle vahvempia varusteita.
Rangpo

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asuu 10 450 henkeä, joista 74 prosentin enemmistö on uskonnoltaan hindulaisia. Toiseksi suurin uskonto on kristinusko, jonka kannattajia asuu Rangpossa noin 11 prosenttia, buddhalaisia on 8 prosenttia ja muslimeita 5 prosenttia.
Hugsvinnsmál

Hugsvinnsmál (suom. ”viisaan laulu”) on keskiaikainen islantilainen 148 säkeistöä käsittävä runo. Se on hyvin vapaa käännös 100- tai 200-luvulta peräisin olevasta latinankielisestä Disticha Catonis -teoksesta, jossa isä antaa ohjeita pojalleen. Kyseinen Disticha, jonka kirjoittajaksi on joskus virheellisesti ilmoitettu Cato, oli suosittu oppikirja keskiajalla. Se käännettiin usealle länsieurooppalaiselle kansankielelle. Disticha catonis on tunnettu Islannissa ainakin 1100-luvun puolivälissä, sillä teos mainitaan ja sitä siteerataan tuolloin kirjoitetussa ensimmäisessä islannin kieliopissa (isl. Fyrsta málfræðiritgerðin). Distichan käännöksen lisäksi Hugsvinnsmálin islantilainen kirjoittaja on kuitenkin lisännyt runoon osioita myös joistain muistakin lähteistä. Runo on todennäköisesti laadittu 1200-luvulla, mutta tutkijoiden näkemykset siitä, tehtiinkö Distichan käännös vuosisadan ensimmäisellä vai jälkipuoliskolla, vaihtelevat. Hugsvinnsmália ei ole suomennettu.

Kääntäjästä

Hugsvinnsmálin kääntäjää ei tunneta. Esimerkiksi Björn M. Ólsen (1915) on esittänyt, että kääntäjä olisi ollut sama henkilö, joka kirjoitti myös uskonnollisen runon nimeltä Sólarljóð (suom. ”Aurinkolaulu”). Kyseisessä runossa edesmennyt isä opastaa uninäyssä poikaansa, ja aurinko symboloi todennäköisesti Kristusta. Myös Hugsvinnsmál on luonteeltaan kristillinen, vaikka sen esikuvana ollut latinankielinen teksti onkin syntynyt ympäristössä, jossa kristinuskosta ei vielä ollut tullut valtauskonto.

Yhteydet muihin aikalaisteksteihin

Hugsvinnsmálissa Distichan islanninkielinen käännös on tehty runomuotoon. Se seuraa ljóðaháttr-runomittaa, joka on tyypillinen Runo-Eddan ns. mystistä viisautta välittävälle runoudelle, kuten esim. Korkean runolle (isl. Hávamál). Hugsvinnsmálin ja Hávamálin välillä on myös havaittu yhteyksiä. On mahdollista, että vaikutukset ovat kulkeneet kumpaankin suuntaan tai että Hávamál, jonka toisaalta on katsottu saaneen vaikutteita Distichasta, on jopa ollut vaikutteiden lähde. Hugsvinnsmál on jättänyt jonkin verran heikkoja jälkiä myös muuhun saagakirjallisuuteen.

Käsikirjoitukset

Hugsvinnsmál on ollut Islannissa hyvin suosittu. Siitä on säilynyt useita kymmeniä käsikirjoituksia. Monet käsikirjoituksista eivät kuitenkaan ole säilyneet täydellisinä, ja säkeistöjen järjestys eri käsikirjoituksissa vaihtelee. Hugsvinnsmálin vanhin, lähes täydellisenä säilynyt käsikirjoitus on 1400-luvulta peräisin oleva 624 4to. Täydellisenä runo on säilynyt 1600-luvun lopulta peräisin olevassa käsikirjoituksessa Lbs 1199 I-IV 4to.
Chen Duxiu

Chen Duxiu (kiin. 陳獨秀, 8. lokakuuta 1879 – 27. toukokuuta 1942) oli kiinalainen sosialisti, joka perusti Kiinan kommunistisen puolueen Li Dazhaon kanssa vuonna 1921, ja jonka ensimmäisenä pääsihteerinä hän toimi vuosina 1921–1927. Chen oli myös yksi johtohahmoista anti-imperialistisessa Xinhai-vallankumouksessa sekä Toukokuun neljännen päivän liikkeessä.
Vuonna 1927 Chen erotettiin kommunistisen puolueen pääsihteerin tehtävästä ja vuonna 1929 koko puolueesta, koska häntä syytettiin kommunistisen vallankumouksen epäonnistumisesta kiinalaiskaupungeissa.
Vuonna 1932 Chen pidätettiin trotskilaisena ja hänet tuomittiin 13 vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin aiemmin heikon terveydentilan vuoksi. Vapauduttuaan Chen pysytteli poissa julkisuudesta ja kuoli 27. toukokuuta 1942.
Michel Eugène Chevreul

Michel Eugène Chevreul (31. elokuuta 1786 – 9. huhtikuuta 1889) oli ranskalainen kemisti, jolle myönnettiin vuoden 1857 Copley-mitali. 
Chevreul syntyi Angersissa lääkärisukuun. Hän lähti nuoruusvuosinaan Pariisiin, ja vuonna 1813 hänestä tuli Lycée Charlemagnen kemian professori. Hän liittyi vuonna 1826 tiedeakatemiaan, ja samana vuonna hänet valittiin Lontoon Royal Societyn ulkomaalaisjäseneksi.
Chevreul pääsi professorina Muséum national d'histoire naturelleen, jota hän myös johti 1860-luvulta alkaen. Hän kuoli tuohon aikaan erittäin poikkeuksellisessa 102 vuoden iässä luotuaan pitkän ja monipuolisen tutkijanuran. 
Kemistinä Chevreul osoitti, että rasvat ovat glyserolin ja rasvahappojen yhdisteitä, ja hän eristi ensimmäisenä useita rasvahappoja.
Chevreulin vaikutus kuvataiteessa oli suuri. Hänen teoriansa värikontrasteista ja diffuusista värisekoituksesta olivat yksi tekijä, joka vaikutti impressionisteihin ja taiteen murrokseen 1800-luvun loppupuolella. Erityisesti hänen teoksensa De la loi du contraste simultané des couleurs et de l'assortiment des objets colorés vuonna 1839 ja sen toinen, kuvataiteisiin sovitettu painos, joka ilmestyi vuonna 1855 englanniksi nimellä The Principles of Harmony and Contrast of Colours, and Their Applications to the Arts. Chevreulin tutkimukset vaikuttivat paljon myös gobeliini- ja kangasteollisuuteen. Väriopissa ja taiteen värinkäytössä ne avasivat uuden luvun.
Francesco Giullino

Francesco Gullino (tai Giullino) on italialaissyntyinen Tanskassa pitkään asunut henkilö, jota epäillään bulgarialaisen toisinajattelijan Georgi Markovin murhasta Lontoossa vuonna 1978. Giullino tunnettiin salanimellä "Piccadilly". Markov oli bulgarialainen toimittaja, joka työskenteli Radio Free Europella, BBC:llä, Deutsche Wellessä, jossa hän toimitti radio-ohjelmaa kommunistiseen Bulgariaan ja arvosteli etenkin maan itsevaltaista nepotistista johtajaa Todor Živkovia. Markovin murhan takana epäillään olevan Bulgarian salainen poliisi, joka palkkasi Giullinon surmatyön tekijäksi.
Bulgarialaisen journalistin Hristo Hristovin mukaan Giullino oli toiminut salakuljettajana Bulgarian ja Kreikan rajalla ja hänet oli pidätetty kahdesti salakuljetuksesta. Kiinni jäätyään Giullino sai valita tuomitaanko hänet vankilaan vai ryhtyykö hän vakoojaksi. Giullino valitsi vakoojan työn. Päämajana Kööpenhamina ja peitetyönä antiikkikauppias Giullino vakoili lännessä asuvia itäeurooppalaisia toisinajattelijoita. Hän oli Lontoossa vuonna 1978, kun Markov kuoli, ja on esitetty oletuksia, että hän murhasi Markovin.
Britannian ja Tanskan poliisit kuulustelivat Giullinoa murhasta vuonna 1993 kuuden tunnin ajan Kööpenhaminassa, mutta häntä ei pidätetty, koska Tanskalla ei ollut siihen perusteita. Bulgarian lainsäädännön mukaan murha vanhenee 30 vuoden kuluttua teosta eli Giullinon tapauksessa se olisi vanhentunut vuonna 2008.
Täysi-ikäisyys

Täysi-ikäisyys on käsite, jolla tarkoitetaan ikää, jolloin ihmisyksilöstä tulee täysivaltainen yhteisön jäsen. 
Täysi-ikäisyyden ikäraja on vaihdellut paljon monissa yhteiskunnissa. Monissa muinaisissa kulttuureissa ja keskiajan Euroopassa se on ollut nykyistä matalampi: miehillä 14–16 vuotta ja naisilla 12–15 vuotta. Joissakin kulttuureissa täysi-ikäisyyden saavuttamiseen on liittynyt varsinkin miesten kohdalla aikuistumisriittejä.

Ikäraja Suomessa

Suomessa täysi-ikäisyyden raja on nykyään 18 vuotta. 
Ikäraja oli 15 vuotta vuoteen 1721 saakka, jolloin se nostettiin 21 vuoteen.
Täysi-ikäisyyden rajana oli vuosisatojen ajan 21 vuotta, kunnes 1.7.1969 alkaen jo 20-vuotiaat tulivat täysi-ikäisiksi. Toisaalta tätä ikää nuorempana avioliiton solmineet katsottiin myös täysi-ikäisiksi.
Heinäkuun 1. päivästä 1976 alkaen ikäraja on ollut 18 vuotta. Säädös 18 vuoden ikärajasta sisältyy nykyään muun muassa lakiin holhoustoimesta, äänioikeuden osalta vaalilakiin, ja avioliiton osalta avioliittolakiin.
Eidgenössische Konstruktionswerkstätten

Eidgenössischen Konstruktionswerkstätten (EFW) oli Sveitsin valtion omistama lentokonetehdas.
Se perustettiin vuonna 1915, jolloin lentokoneiden tuonti oli vaikeaa. Sen toimint perustui yhteistyöhön Eidgenössische Technische Hochschule Zürich-korkeakoulun kanssa,
Se toimipaikat olivat Thun, Dübendorf ja Emmen, joissa oli myös Sveitsin ilmavoimien tukikohdat.
Yhtiön pääsuunnittelija oli vuodet 1915-1929 August Haefeli.
Savustuspussi

Savustuspussi on suomalainen keksintö, joka mahdollistaa kalan, kanan, lihan, makkaratuotteiden ja vihannesten savustamisen sähköuuneissa ja grilleissä. Tiiviisti suljettavissa olevan foliopussin pohjalle on sijoitettu savustukseen soveltuvaa ainesta, kuten leppälastua, josta pussin kuumetessa pienistä rei'istä pussin ruokaa sisältävään osaan erittyvä savu yhdessä kuumuuden kanssa valmistaa ruoan ja antaa siihen savuaromin ilman, että savu leviää pussin ulkopuolelle. Keksintö on levinnyt maailmanlaajuiseen kaupalliseen menestykseen ja saanut huomiota esimerkiksi Yhdysvalloissa sekä yleislehdistössä että ruoka-alan lehdissä.

Historia

Kertakäyttöisen savustuspussin patentoi vuonna 1993 Kaavilla perustettu Oy Hope Finlandia Ltd, joka kykeni hyödyntämään keksinnön kaupallistamisen, markkinoinnin ja tuotannon sekä kansainvälistymisprosessin varsin tehokkaasti. Savustuspussin keksi yrityksen perustaja Tapani Tirkkonen, jolla on myohemmin useita patentoituja keksintoja. Jo vuonna 1994 yhtiön liikevaihto oli yli 15 miljoonaa markkaa ja viennin osuus 85 %. Keksintö sai toisen sijan Innosuomi-palkinnon ensimmäisenä jakovuonna 1994.
Savustuspussit valmistettiin aluksi käsin, mutta niiden tuotantoon kehitettiin myöhemmin Suomessa automaattilinja.
Keksintöä valmistaa, myy ja markkinoi kansainvälisesti tuotemerkillä SAVU-savustuspussit (engl. SAVU Smoker Bags) Sinituote Oy Kokemäellä.

Savustuspussin käyttö

Kertakäyttöistä savustuspussia valmistetaan sekä sähköuuni- että grillikäyttöön. Pussissa voi savustaa kerralla noin kilon ruokaa. Grillipussin käytössä on varmistettava, että grillissä ei ole enää liekkejä. Yleensä savustettavat ruoka-aineet kannattaa tasaannuttaa huoneenlämpöisiksi ennen savustusta. Lihasta ja kanasta kannattaa poistaa nahka, fileroitu kala kannattaa savustaa nahka alaspäin savunimeytymisen edistämiseksi. Grilli tai uuni pitää esilämmittää kuumaksi ennen savustamista, eikä kiertoilmatoimintoa pidä käyttää kyseisissä uuneissa. Savustuspussi ei sovellu mikroaaltouuniin.
Savustaminen sinänsä ei anna väriä ruokaan, jolloin värin saamiseksi on käytettävä muita keinoja. Savustuspussin yläosaan voi leikata reiän viimeiseksi kymmeneksi minuutiksi, jolloin kosteus haihtuu pois ja ruoka voi ruskistua. Pussiin voi laittaa myös pari palaa sokeria, jolloin ruoka saa ruskean sävyn tai ruoan päälle voi laittaa jotain väriä antavaa sopivaa maustetta.
Hannu Ylönen

Hannu Juhani Ylönen (s. 1955) on suomalainen eläintieteilijä ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopiston Konnevedellä sijaitsevan tutkimusaseman johtajana vuodesta 2005. Tutkijana Ylönen on erikoistunut nisäkäsekologiaan. Hänen keskeinen tutkimusalansa on myyrätutkimus.

Akateeminen ura

Hannu Ylönen on opiskellut biologiaa Hallen yliopistossa, Saksassa ja valmistunut sieltä maisteriksi. Hän väitteli 1989 tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa. Valmistumisen jälkeen hän on toiminut Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksella monissa eri tutkimus- ja opetustehtävissä. Hän on toiminut mm. ekologian ja ympäristönhoidon yliassistenttina. Opettajana Ylöstä on luonnehdittu monipuoliseksi ideoijaksi, joka pyrkii innostamaan opiskelijoita omalla esimerkillään. Kotimaan lisäksi Ylönen on työskennellyt ulkomailla; mm. Saksassa ja Israelissa, sekä kahdesti vierailevana tutkijana Australiassa.
Dosentti Jussi Viitalan jäätyä eläkkeelle 2005 Ylönen nimitettiin Jyväskylän yliopiston Konneveden tutkimusaseman johtajaksi ja hän virassaan elokuun alussa. Tutkimusasemalla tehdään mm. merkittävä osa Jyväskylän yliopiston evolutiivisen ekologian kenttätutkimuksesta. Vuonna 2007 Jyväskylän yliopiston rehtori Aino Sallinen myönsi Ylöselle oikeuden käyttää professorin arvonimeä.

Tutkimusura

Professori Ylönen on tutkinut yli 20 vuoden ajan nisäkkäiden käyttäytymistä ja ekologiaa. Biologina hänen tutkimuskohteensa ovat olleet varsinkin myyrät. Hänen keskeinen tutkimuslajinsa on metsämyyrä (Myodes glareolus). Tutkimuksissaan Ylönen on tarkastellut myyrien käyttäytymistä, kilpailua, lisääntymisstrategioita, infatisidia eli poikasten tappamista sekä myyrien ja pienten petojen (mm. lumikko ja kärppä) välistä vuorovaikutusta eli peto-saalis -suhdetta. Kotimaisten myyrälajien lisäksi hän on tutkinut jyrsijälajeja myös ulkomailla. Israelissa hän tutki aavikkojyrsijöitä ja Australiassa kotihiiren ja pienten pussieläinten ekologiaa.
Aloittaessaan Konneveden tutkimusaseman johtajana Ylönen selvitti parhaillaan syitä, miksi pohjoisen myyräyhteisön rakenne oli muuttunut. Myyrien ohella tutkimusasemalla on Ylösen johdolla tutkittu monien nisäkkäiden, lintujen ja hyönteislajien käyttäytymistä ja elinkiertoja. Tutkijat ovat myös tarkastelleet, miten kalojen lois-isäntä suhde kehittyy evoluution mukana.
Ylönen on uransa aikana julkaissut tai toimittanut yli 150 tieteellistä artikkelia.

Tunnustukset

Jyväskylän yliopisto myönsi vuosijuhlassaan maaliskuussa 2016 Ylöselle tieteellisen tiedon julkistamispalkinnon. Palkinto myönnettiin hänelle hänen tekemästään työstä tieteen popularisoimiseksi. Professori Ylönen on myös pyrkinyt edesauttamaan, että tutkijoiden keräämää tutkimustietoa sovellettaisiin mahdollisimman laajasti käytäntöön sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla.

Perhe ja harrastukset

Hannu Ylönen on naimisissa Anu Ylösen kanssa. Hänellä on viisi lasta: Tuomas ja Susanne edellisestä avioliitosta sekä Olga, Eero ja Aarne yhdessä Anun kanssa.
Vapaa-ajallaan Ylönen harrastaa veneilyä, lukemista ja taiteita. Lisäksi hän pelaa sulkapalloa.
Tähdenpeitto

Tähdenpeitto eli okkultaatio syntyy, kun kirkas tähti peittyy Kuun tai planeetan taakse. Planeetan taakse peittyviä kirkkaita tähtiä tavataan harvoin, mutta Kuun taakse peittyvät tähdet ovat melko tavallisia.
Tähdenpeittoa on käytetty muun muassa Albert Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian ennusteiden todentamiseen. Teorian mukaan Auringon painovoimakenttä aiheuttaa Auringon läheltä kulkevaan kaukaisesta tähdestä Maahan saapuvaan valoon taipuman, jolle teorian perusteella voidaan laskea tarkka arvo. Taipuman vaikutuksesta Auringon reunan läheisyydessä näkyvä tähti näyttää siirtyvän hiukan Auringosta poispäin. Ilmiön suora havaitseminen on kuitenkin vaikeaa Auringon kirkkauden vuoksi. Taipuman mittaamiseksi tarvittiin samanaikainen Kuun aiheuttama tähdenpeitto ja täydellinen auringonpimennys. Valon taipuminen Auringon painovoimakentässä vahvistettiin vuoden 1919 auringonpimennyksen yhteydessä. Englantilaiset suorittivat tämän pimennyksen aikana mittauksia Guineanlahden Príncipen saarella ja Brasiliassa. Saatujen valokuvalevyjen tutkiminen osoitti Einsteinin teorian ennustaman tuloksen (noin 1,7 kaarisekuntia) oikeaksi 10 %:n tarkkuudella. Havainto julkistettiin Lontoossa 6. marraskuuta 1919 pidetyssä Royal Societyn kokouksessa.
Milenko Tepić

Ura

Tepić aloitti uransa KK Sports Worldin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi pelaamaan KK Vojvodinaan. Vuonna 2003 hän voitti alle 16-vuotiaiden Euroopan mestaruuden. Kahden vuoden päästä hän voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan mestaruuden. Tepić lähti Vojvodinasta kesällä 2006 ja siirtyi KK Partizaniin. Samana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja toisti sen vuonna 2007. Partizanin kanssa hän pelasi kaksi kautta myös Euroliigaa. Partizanista hän siirtyi Panathinaikosiin. Tepić oli jo ennen sopimustaan sanonut, että olisi kiinnostunut pelaamaan Panathinaikosissa, jos tilaisuus siihen tulisi. Tärkeimmiksi syiksi hän kertoi Nikola Pekovićin ja valmentaja Željko Obradovićin läsnäolon.
Aleksanteri Balas

Aleksanteri Balas (muinaiskreikaksi Ἀλέξανδρoς Bάλας, Aleksandros Balas) oli Seleukidien valtakunnan kuningas vuosina 150–146 eaa. Aleksanteri oli kotoisin Smyrnasta vaatimattomista oloista. Herakleides, edellistä kuningasta Demetrios I Soteria vastaan kapinoineen Timorkhoksen veli ja Antiokhos IV Epifaneen ministeri, väitti Aleksanterin olevan Antiokhoksen poika.
Rooman senaatti asettui Aleksanterin kannalle, kuten myös Egyptin Ptolemaios IV ja eräät muut. Aleksanteri meni myös naimisiin Kleopatra Thean kanssa, joka oli Ptolemaioksia. Aleksanterin sotatoimet takeltelivat aluksi, mutta lopulta hän löi Demetrioksen 150 eaa. Sanotaan, että tultuaan valtaan Aleksanteri omistautui rietastelulle. Niin tai näin, Aleksanteri oli uudessa asemassaan riippuvainen Ptolemaiosten tuesta ja tämän vuoksi heikoilla.
Demetrios I:n poika Demetrios II käytti tilaisuutta hyväkseen tavoitellessaan kruunua. Ptolemaios Filometor, Aleksanterin appi, vaihtoi puolta ja Aleksanteri lyötiin Antiokian taistelussa. Aleksanteri pakeni Nabateaan, jossa paikallinen hallitsija murhautti hänet ja lähetti tämän pään Ptolemaios Filometorille, joka tosin oli haavoittunut taistelussa kuolettavasti.
Javier Marías

Javier Marías (s. 20. syyskuuta 1951 Madrid) on espanjalainen kirjailija, kääntäjä ja sanomalehti El Paísin kolumnisti. Hän on kirjoittanut useita romaaneja, joista kaksi on suomennettu.
Marías vietti lapsuudessaan aikaa Yhdysvalloissa, sillä hänen isänsä filosofi Julián Marías oli Francon vastaisen toiminnan vuoksi joutunut mustalle listalle kotimaassaan Espanjassa. Isä toimi Yhdysvalloissa opettajana muun muassa Kalifornian ja Yalen yliopistoissa. Maríasin äiti Dolores Franco oli kääntäjä.
Marías kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Los dominios del lobo 17-vuotiaana, ja se julkaistiin hänen ollessaan 20-vuotias. Maríasin kirjoja on käännetty yli 40 kielelle. Vuonna 2012 Espanjan kulttuuriministeriö myönsi hänelle 20 000 euron arvoisen kirjallisuuspalkinnon romaanista Rakastumisia. Marías kuitenkin kieltäytyi palkinnosta, koska ei halua ottaa vastaan julkista rahaa. Hän totesi, ettei halua, että häntä pidetään hallituksen suosimana kirjailijana.
Marías on kääntänyt englannista espanjaksi teoksia muiden muassa Thomas Hardylta, Joseph Conradilta, Vladimir Nabokovilta ja William Faulknerilta. Vuonna 1979 hän sai kansallisen käännöspalkinnon Laurence Sternen Tristram Shandy -romaanin käännöksestä.
Marías on asumattoman Redondan mikrovaltion viides kuningas Xavier I.
G77

G77 eli 77 maan järjestö Yhdistyneissa kansakunnissa (Group of 77 at the United Nations) on löyhä kehittyvien maiden järjestö, joka edistää jäsentensä taloudellisia etuja ja parantaa niiden neuvotteluvoimaa YK:ssa. Järjestöön kuului alun perin 77 valtiota, mutta nykyisin siinä on 130 jäsentä.
G77 perustettiin 15. kesäkuuta 1964 77 maan yhteisellä julistuksella Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehitysjärjestön (UNCTAD) konferenssissa Genevessä. Ensimmäinen tapaaminen oli Algerissa 1967, jossa hyväksyttiin Algerin peruskirja ja perustettiin pysyvät organisaatiot.
G77:n toiminta rahoitetaan jäsenvaltioiden lahjoituksilla.
Muriel Pavlow

Muriel Lilian Pavlow (27. kesäkuuta 1921 – 19. tammikuuta 2019) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Lewis Gilbertin elokuvassa Lentäjäsankari (Reach for the Sky, 1956). 
Myös teatterissa ja televisiossa työskennellyt Pavlow jatkoi uraansa aina 2000-luvulle saakka. Hän oli naimisissa näyttelijä Derek Farrin kanssa vuodesta 1947 tämän kuolemaan 1986.
Pykäläjärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Pannijoen valuma-alueeseen (14.253) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy.
Sanshu

Ulkomuoto

Sanshu on keskikokoinen, lyhytkuonoinen ja leveäkalloinen pystykorva. Sen kolmiomaiset korvat ovat pystyt ja pienet, ja sen tummat silmät ovat mantelinmuotoiset. Sekä runko että kaula ovat lyhyitä, ja rintakehä syvä ja pyöristynyt. Raajat ovat keskipitkät ja häntä kiertyy selän päälle. Sallitut värit ovat valkoinen, vaaleanruskea, ruosteenpunainen, punainen, pippuri & suola, black & tan, musta ja laikukas. Rodusta on kaksi eri koko muunnosta. Ison uroksen säkäkorkeus on 50-55 cm ja nartun 45-50 cm, molempien paino vaihtelee 20-25kg välillä. Pienellä muunnoksella uroksen mitat ovat 40-45 cm ja nartun 37-42 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on eloisa, älykäs ja vahtiviettinen.

Alkuperä

Koiraharrastajat kehittivät sanshun vuoden 1921 paikkeilla Honshun saarella. Jalostus aloitettiin risteyttämällä Aichin alueelta kotoisin olleita keskikokoisia japanilaisia koiria kiinalaisten chow chow'jen kanssa. Sitä käytetään vahti- ja seurakoirana.