google/wiki40b huggingface dataset:
Ali Maaloul

Ura

Maaloul aloitti jalkapalloilun kotikaupungissaan Sfaxissa vuonna 2001. Hän pelasi paikallisen seuran CS Sfaxienin junioreissa ja myöhemmin nousi edustukseen kaudeksi 2009–2010.
Kaudella 2010–2011 Maaloul pelasi 18 sarjaottelua ja teki niissä yhden maalin, kun Sfaxien sijoittui Tunisian pääsarjassa kolmanneksi. Seuraavalla kaudella Maaloul pelasi 28 ottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti, kun Sfaxien sijoittui toistamiseen kolmanneksi pääsarjassa. Kaudella 2012–2013 Maaloul pelasi hieman vähemmän edelliseen kauteen nähden 18 ottelulla tehden yhden maalin. Hän voitti samalla ensimmäisen Tunisian mestaruutensa.
Kaudella 2015–2016 Maaloul voitti yllättäen puolustajana Tunisian pääsarjan maalikuninkuuden 16 maalilla 27 ottelussa. Sfaxien sijoittui Tunisian pääsarjassa kolmanneksi.

Al-Ahli

Maaloul siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan ulkomaille heinäkuussa 2016 allekirjoitettuaan kolmen vuoden sopimuksen egyptiläisen Al-Ahlin kanssa. Maaloul voitti heti avauskaudellaan Egyptin mestaruuden ja pelasi pääsarjassa 23 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Maaloul saavutti myös heti seuraavalla kaudellaan 2017–2018 toisen Egyptin mestaruuden. Tällä kertaa hän pelasi vain 13 sarjaottelua.

Maajoukkueura

Maaloul pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 6. heinäkuuta 2013 Marokkoa vastaan.
Kesäkuussa 2018 Maaloul valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle.
Kaarma

Kuntamuutokset

Lokakuussa 1999 Kuressaaren kunta ja Kaarma yhdistyivät Kaarmaksi. Kaarma, Kärla ja Lümanda yhdistyivät vuonna 2014 Lääne-Saaren kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Kuressaaren kaupunki ja Saarenmaan saaren kaikki 11 kuntaa (Lääne-Saare, Orissaare, Pihtla, Valjala, Salme, Kihelkonna, Laimjala, Mustjala, Torgu, Leisi ja Pöide) yhdistettiin Saarenmaan kunnaksi.

Koulut

Kaarmassa toimi esikoulu sekä kaksi peruskoulua (viroksi põhikool).

Kylät

Kunnassa oli yksi pienkauppala (alevik) ja 69 kylää (viroksi küla): Abruka, Anijala, Ansi, Aste alevik, Aste, Asuküla, Aula-Vintri, Eikla, Endla, Haamse, Hakjala, Hübja, Irase, Jootme, Jõe, Kaarma, Kaarmise, Kaisvere, Kasti, Kaubi, Kellamäe, Keskranna, Keskvere, Kiratsi, Kirikuküla, Koidu, Koidula, Kudjape, Kuke, Kungla, Käku, Kärdu, Laadjala, Laheküla, Laoküla, Lilbi, Maleva, Meedla, Metsaküla, Mullutu, Muratsi, Mändjala, Mõisaküla, Nasva, Nõmme, Paimala, Parila, Piila, Praakli, Pähkla, Pärni, Põlluküla, Randvere, Saia, Sepa, Sikassaare, Tahula, Tamsalu, Tõlli, Tõrise, Tõru, Uduvere, Unimäe, Upa, Vaivere, Vantri, Vatsküla, Vestla, Viira, Õha.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kaarman kunnassa oli 4 368 asukasta, joista 4 323 (99,0 %) oli virolaisia, 18 (0,4 %) venäläisiä ja 27 (0,6 %) muita kansallisuuksia.

Muuta

Kaarma teki yhteistyötä Länsi-Virumaalla sijaitsevan Väike-Maarjan kunnan ja Suomessa sijaitsevan Kiskon kunnan kanssa.
Lehtomainen kangas

Lehtomainen kangas on kostea lehtoa kuivempi Suomen metsätyyppiopin mukainen metsätyyppi. Etelä-Suomessa tyypillisiä lehtomaisia kankaita ovat käenkaali-mustikkatyyppiin kuuluvat lehtomaiset kankaat. Etelä-Suomen savimailla on talvikkityyppiin kuuluvia lehtomaisia kankaita. Pohjamaalla ja Kainuussa esiintyy kurjenpolvi-käenkaali-mustikkatyyppiin kuuluvia lehtomaisia kankaita.
Peräpohjolassa tuoreita kankaita ovat kurjenpolvi-mustikkatyyppiin kuuluvat tuoreet kankaat. Ilmaston vuoksi niiden kasvilajisto on muita tuoreita kankaita niukempi. Kurjenpolvi-mustikkatyyppiä on kutsuttu lyhyesti myös pohjoiseksi mustikkatyypiksi aikaisemmin, koska sen aluskasvillisuus muistutti Etelä-Suomen mustikkatyyppiä.

Käenkaali-mustikkatyyppi

Käenkaali-mustikkatyyppin metsä on tuottoisa. Se on luettu metsäveroluokkaan I A.
Nimensä mukaisesti metsätyypin kenttäkerroksessa kasvaa käenkaalia ja mustikkaa. Tämän lisäksi käenkaali-mustikkatyypissä kasvaa kevätlinnunherne, sinivuokko, sormisara ja nuokkuheinä. Vähäisemmässä määrin käenkaali-mustikkatyypin lehtomaisilla kankailla kasvaa myös oravanmarja, metsäkurjenpolvi, metsäimarre ja metsämaitikka.
Sammalkerros käenkaali-mustikkatyypin tuoreilla kankailla on melko yhtenäinen. Siihen kuuluvat seinäsammal, liekosammal eli. Myös leveälehtinen lehtosammal on mahdollinen.
Käenkaali-mustikkatyypin lehtomaisen kankaan puukerroksen tyypillisin puulaji on kuusi, mutta kasvun alkuvaiheessa hakkuiden, laiduntamisen, kaskeamisen tms. alussa voi olla myös lehtipuita tai kaskella männikkö.

Talvikkityyppi

Talvikkityyppi (Pyrola-tyyppi, PyT) on Etelä-Suomen savimailla esiintyvä tuore kangastyyppi, jossa lajisto muistuttaa käenkaali-mustikkatyyppiä. Käenkaali on verrattain harvinainen ja puolukkaa on yleensä jo enemmän kuin mustikkaa, joka on lehdoille ja lehtomaisille kankaille tyypillinen marjalaji. Puuntuotoltaan talvikkityypin metsä on tuottoisa. Se on luettu metsäveroluokkaan I B. Kaikki muut lehtomaiset kankaat, ja myös lehdot, ovat olleet metsäveroluokassa I A.
Talvikkityypin metsälle tunnusomaisia kasveja ovat runsaat talvikit, kuten iso- ja nuokkutalvikki. Nuorissa valoisissa metsissä tavataan savikoita suosivaa purtojuurta.

Kurjenpolvi-käenkaali-mustikkatyyppi

Kurjenpolvi-käenkaali-mustikkatyyppi (Geranium-Oxalis-Myrtillus-tyyppi, GOMT) on lehtomainen kangastyyppi, jota esiintyy Pohjanmaan ja Kainuun leveysasteilla. Puuntuotoltaan kurjenpolvi-käenkaali-mustikkatyypin metsä on tuottoisa. Se on luettu metsäveroluokkaan I A.
Verratuna käenkaali-mustikkatyyppiin kurjenpolvi-käenkaali-mustikkatyypissä on harvassa käenkaalia, mutta runsaasti metsäkurjenpolvia. On myös mahdollista, ettei käenkaalia ole juuri lainkaan.

Soistuminen

Lehtojen ja lehtomaisten kankaiden soistuessa syntyy lehtokorpia tai ruohokangaskorpia.
I ♥ KY

Taustatietoa

Albumilla on suosituimpien hittien lisäksi kolme ennen kuulematonta kappaletta jotka on sijoitettu levyn loppuun. "Pidä kiinni" ja "En voi sille mitään" ovat kokoelmalevyä ja jäähyväiskiertuetta varten tehdyt kappaleet. "Eliksiiri" -kappale on yhtyeen alkuvuosilla tehty demo vuodelta 2000.
Kokoelmalevy sisältää Suomen kaikkien aikojen paksuimman kansilehtisen. 36-sivuinen kansilehti sisältää 750 valokuvaa yhtyeen vuosien varrelta.
»Saimme paljon valokuvia faneilta sekä kaivoimme niitä omista arkistoista. Yhteensä selasimme läpi toistakymmentätuhatta valokuvaa joista parhaimmat on nyt valittu näihin kansiin!» 
 kertoo kansien suunnittelusta vastannut Tasis.
»Halusimme tehdä kunnon paketin sekä kuulijoita, että itseämme varten. Tämä levy kokonaisuutena sitoo hyvin yhteen uramme ja siitä jäävät lukemattomat hyvät muistot» 
 haikailee Andu.
Interahamwe

Nimi

"Interahamwe" voidaan suomentaa virkkeillä "Ne, jotka työskentelevät yhdessä", Ne, jotka hyökkäävät yhdessä" ja "Ne, jotka taistelevat yhdessä". Näistä edeltävistä suomennoksista ensimmäinen on lähimpänä todellista merkitystä. Nimen alkuosa "Intera" on johdettu työskentelyä tarkoittavasta verbistä "gutera". Loppuosa "hamwe" taas tarkoittaa "yhdessä" ja liittyy "yhtä" tarkoittavaan sanaan "rimwe". Nimen alulla "Intera" ei ole mitään tekemistä  indoeurooppalaisten kielten "inter"-prefiksillä, joten kirjoitusasu "Interhamwe" ei ole oikein.
Työskentely viittasi Interahamwen juuriin eli nuorten työpalveluvelvoiteryhmiin 1960-luvulla, mutta kansanmurhan aikana työlle tuli tutsien ja maltillisten hutujen tappamista tarkoittava merkitys. Ruandalaisessa merkityksessä työ oli viidakkoveitsien ja kirveiden käyttöä, joten näillä aseilla tutsien tappaminen oli siis hallitukselle, armeijalle ja Interahamwelle työntekoa. Esimerkiksi Gaseken ja Giciyen kuntien johtajat tekivät tutsien tappamisesta kunnallisen työvelvollisuuden. Paikallisviranomaisten sanonnoista "pensaan raivaaminen" ja "rikkaruohojen juurien kitkeminen" edeltävä tarkoitti tutsien tappamista ja jälkimmäinen tutsinaisten ja- lasten tappamista, joten nimen "Interahamwe" työn tekemistä tarkoittavalla osalla oli tämäkin merkityksensä.
Nimitystä Interahamwe oli käytetty usein yleensä vain poliittisten puolueiden ja järjestöjen henkilöistä, jotka tekivät jotakin. Itse nimi "Interahamwe" on otettu eräästä suositusta 1960-luvun isänmaallisesta laulusta.
Kanadan kansallinen nuoriso-orkesteri

Kanadan kansallinen nuoriso-orkesteri (engl. National Youth Orchestra of Canada) on Kanadan lahjakkaimmille 14–28-vuotiaille suunnattu orkesteri, jonka toiminnalla on myös pedagoginen tarkoitus. Se perustettiin vuonna 1960 laajalti Walter Susskindin ansiosta ja Ison-Britannian kansallisen nuoriso-orkesterin antaman mallin pohjalta. Noin joka kolmas Kanadan sinfoniaorkesterien ammattimainen soittaja on aikoinaan toiminut kansallisessa nuoriso-orkesterissa. 
Kanadan kansallinen nuoriso-orkesteri on konsertoinut jokaisessa suuressa kanadalaiskaupungissa ja monissa muissakin kaupungeissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Vuonna 1998 kansallinen nuoriso-orkesteri myös kiersi Japanissa Kazuyoshi Akiyaman johdolla. Orkesterilla on oma nimikkosäveltäjänsä, jollaisena on toiminut muiden muassa Omar Daniel.
Mockai

Mockai on kylä Kalvarijan kunnassa, Marijampolėn läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Puolan ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 269 asukasta.
Sotkalammi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen ympäristö on soistunutta metsämaata, jonka rantaviivan pituus on 850 metriä. Lampi on asumaton paitsi rannassa sijaitsevaa Sotkanlinnan tanssilavaa.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Ruokojoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,9 metriä mpy. Lammesta on kaivettu oikaistu oja Leskijärveen.
Pentti Ahola

Pentti Ahola (12. heinäkuuta 1919 Helsinki – 5. lokakuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka erikoistui asemakaavoitukseen. Hänet muistetaan varsinkin lukuisien lähiöiden suunnittelusta ja satelliittikaupunki-idean puolustamisesta 1960- ja 1970-luvuilla.
Pentti Aholan vanhemmat olivat ilmoituspäällikkö Juho Nestori Ahola ja Elna Andersson. Ahola kirjoitti ylioppilaaksi 1938 ja palveltuaan sodassa luutnanttina hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1947. Ahola työskenteli opintojensa aikana Aarne Ervin toimistossa ja valmistuttuaan perusti pian oman toimistonsa vuonna 1949. Ahola toimi myös Teknillisen korkeakoulun rakennusopin assistenttina 1948–1949 ja Suomen Arkkitehtiliiton standardisoimislaitoksen johtokunnan puheenjohtajana 1954–1957. Hän teki useita opintomatkoja lähinnä Euroopassa.
Aholan läpimurto oli Espoon Pohjois-Tapiolan asemakaavakilpailun voitto vuonna 1958, joka merkitsi paluuta suorakulmaiseen ruutukaavaan. Kaava valmistui 1960. Sen jälkeen Aholan toimisto suunnitteli asemakaavat useisiin aluerakentamissopimuksilla toteutettuihin pääkaupunkiseudun lähiöihin, muun muassa Helsingin Myllypuroon, Puotinharjuun, Kontulaan, Vesalaan, Mellunmäkeen ja Siltamäkeen, Vantaan Hakunilaan, Länsimäkeen ja Pähkinärinteeseen, sekä Oulun Puolivälinkankaalle ja Kaukovainioon. Vantaan Myyrmäen, Martinlaakson ja Rajatorpan hän suunnitteli yhdessä toisten toimistojen kanssa. Siltamäkeen ja Pähkinärinteeseen Ahola suunnitteli kaavan ohella myös rakennukset. Samoin hän suunnitteli 1960-luvun alussa Espoon Hakalehdon atriumtaloalueen rakennuksineen. Hänen toimistonsa teki myös Helsingin kaupungille selvityksen metron rakentamisesta vuonna 1969.
Ahola sai Ervin jälkeen hoidettavakseen Kokemäenjokilaakson aluesuunnitelman valvojan tehtävän ja suunnitteli 1960-luvun alussa yleiskaavat useisiin seudun kuntiin, kuten Ulvilaan, Porin maalaiskuntaan, Harjavaltaan ja Noormarkkuun. Hän teki myös muun muassa Oulun ja Naantalin asemakaavat ja suunnitteli joitain yksittäisiä rakennuksia, kuten Iitin kunnantalon (1951), Kaarilan ostoskeskuksen Tampereella (1963) ja merimieskirkon Hampurissa (1966).
Parikkalan kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on hänen suunnittelemansa ja paljastettu vuonna 1966.
Helmut Lipfert

Helmut Lipfert (6. elokuuta 1916 Lippelsdorf, Saksa – 10. elokuuta 1990 Einbeck, Ala-Saksi, Länsi-Saksa) oli Natsi-Saksan Luftwaffen hävittäjä-ässä Toisessa maailmansodassa. Hän taisteli itärintamalla Puna-armeijan joukkoja vastaan. Kapteeni (saks. Hauptmann) Lipfertin palvelusyksiköt olivat: Saksan 1. panssaridivisioona, JG 52 ja  JG 53.
Enimmät pudotusmääränsä Lipfert keräsi Iljušin Il-2 ja Jakovlev Jak-1 ja Jak-9 -konetyyppejä vastaan. Messerschmitt Me 109 Bf-koneella taistellut Helmut Lipfert sai kerättyä 203 vahvistettua ilmavoittoa. Lipfert on rankattu 13. eniten maailmassa vihollisen lentokoneita pudottaneeksi taistelulentäjäksi. Hän saavutti Rautaristin ritariristin tammenlehvin. Helmut Lipfert ammuttiin alas kaikkiaan peräti 15 kertaa, mutta hän ei kertaakaan haavoittunut. Sodan jälkeen Lipfert toimi opettajana.
Itadaki Street (pelisarja)

Itadaki Street on pelisarja, jonka pelit koostuvat lautapelityylisistä videopeleistä. Itadaki Street pelisarjan pelejä on julkaistu jo Super Famicom, PlayStation, PlayStation 2, PlayStation Portable, Nintendo DS ja Wii-konsoleille. Koko pelisarjan uusinta osaa, Boom Streetiä lukuun ottamatta sarjan pelejä on julkaistu ainoastaan Japanissa.

Pelaaminen

Itadaki Street-sarjan peleissä pelaajan täytyy voittaa lukuisia eri hahmojen teemoihin perustuvilla pelilaudoilla käytäviä otteluja, joissa täytyy yrittää kerätä ennen muita pelaajia tietty määrä pisteitä. Jokaisen pelin jokaisella laudalla pelaaja voi ostella erilaisia kauppoja Monopoly-pelien tyyliin joihin toisen hahmon joutuessa kaupan omistajalle joudutaan maksamaan ruudussa mainittavan summan verran rahaa ja Networth-valuuttaa. Pelaaja voi jokaisessa pelissä saada nostettua omaa tasoaan ja keräämään entistä enemmän pisteitä keräämällä lukuisia erivärisiä korttipelien symboleita joiden keräämisen jälkeen ne täytyy viedä laudalla olevaan pankkiin.

Itadaki Street 2: Neon Sign wa Bara Iro ni

Itadaki Street 2: Neon Sign wa Bara Iro ni on koko pelisarjan toinen osa, pelin kehitti edeltäjästä poiketen Tomcat System. Peli julkaistiin edeltäjän tavoin Famicomille. Tässä pelissä uutena juttuna on mm. se että pelaaja ja muut hahmot pystyvät liikkumaan omalla vuorolla yhdestä yhdeksään ruutua eteenpäin, liikkumismäärä tosin riippuu siitä minkä summan hahmo saa heitettyään noppaa, tässä pelissä peliin tuli mukaan myös symbolit, joita täytyy kerätä ja viedä pankkiin, jotta voi saada lisää rahaa.

Itadaki Street: Gorgeous King

Itadaki Street: Gorgeous King julkaistiin PlayStation-konsolille vuonna 1998. Sen julkaisi Enix. Joulukuussa 2004 peliä oltiin myyty yhteensä 281 000 kappaletta.

Itadaki Street DS

Itadaki Street DS sisältää hahmoja Square Enixin Dragon Quest-pelisarjasta ja Nintendon Mario-pelisarjasta. Japanilainen lehti Famitsu antoi pelille arvosanaksi 36/40 pisteillä (9/9/9/9). Peliä oltiin myyty Japanissa elokuuhun 2008 mennessä yhteensä 430 000 kappaletta.
Peter Sandström

Clas Peter Andreas Sandström (s. 7. heinäkuuta 1963 Uusikaarlepyy) on suomenruotsalainen romaani- ja novellikirjailija. Hän on koulutukseltaan toimittaja (Svenska social- och kommunalhögskolan). Hänen romaaninsa edustavat omaelämäkerrallista kirjoittamista: tapahtumilla on läheinen yhteys kirjailijan omaan elämään, ja päähenkilöllä on usein sama nimi kuin kirjailijalla. Hänen neljäs romaaninsa Laudatur oli Finlandia-palkintoehdokas, ja helmikuussa 2017 sille myönnettiin sekä Runeberg-palkinto että Svenska litteratursällskapetin palkinto. Vuonna 2012 Sandströmille myönnettiin Yleisradion ruotsinkielinen kirjallisuuspalkinto (Svenska Yles litteraturpris).
Vuodesta 2013 Sandström on johtanut Suomen ruotsinkielistä kirjailijaliittoa.
Sandström asuu Turussa. Hänen puolisonsa on historioitsija Ann-Catrin Östman.
Seitsemäntoista

Juoni

Eletään vuotta 1917. Huhut Venäjän vallankumouksesta kiirivät Helsinkiin ja sekoittavat sekä pääministeri Oskari Tokoin että Nikolajeffien porvarisperheen elämän. Perheen 17-vuotias tytär Olivia ja perheessä työskentelevä samanikäinen piikatyttö Iita ovat parhaita ystäviä. He tutustuvat nuoreen sosialistipoikaan Juhoon ja sotkeutuvat sitä myötä politiikkaan niin, että heidän ystävyytensä joutuu koetukselle. Olivia katoaa, ja Iita ymmärtää että kyse on jopa elämästä ja kuolemasta. Samaan aikaan Oskari Tokoin hallitus tavoittelee Suomea itsenäiseksi Venäjän vallasta.

Tuotanto

Minisarjan oheismateriaaliksi laadittiin verkkopeli, joka syventää sarjan tarinaa.
Mestarintunneli

Mestarintunneli (ruots. Mästartunneln) on maantietunneli Kehä I:llä Espoon Leppävaarassa. Tunnelin louhintatyöt aloitettiin keväällä 2008 ja se oli kokonaan valmis vuodenvaihteessa 2011–2012. Tunneli otettiin käyttöön vaiheittain: Itään suuntautuva liikenne siirtyi tunneliin helmikuun 3. päivän vastaisena yönä 2011 ja toinen tunneli otettiin liikennekäyttöön yöllä 24.–25. helmikuuta 2011. Aluksi kummassakin ajoneuvotunnelissa oli käytössä kaksi ajokaistaa. Marraskuun 10. päivän iltana 2011 liikenne siirtyi käyttämään kaikkia ajokaistoja.
Mestarintunneli koostuu kahdesta rinnakkaisesta ajoneuvotunnelista ja niiden välille avatuista yhdystunneleista, joiden kautta pääsee tarvittaessa pelastautumaan toiseen ajoneuvotunneliin ja sitä kautta ulos. Tunneleiden eteläpää on noin 320 metrin matkalta kalliotunnelia, pohjoispäissä on noin 200 metrin betonitunneliosuus. Ajoneuvotunneleissa on yhteensä kahdeksan ajokaistaa.
Koska Kehä I:llä on runsaasti liikennettä, Mestarintunnelissa on käytössä ruuhkanhallintajärjestelmä. Pyrkimyksenä on, että liikenne ei seisahda tunneliin. Tunneliin päästettävää liikennettä ohjataan kaistaopastein, liikennevaloin ja puomein.  
Mestarintunnelin pääurakoitsija oli YIT Rakennus Oy.
François Robert Bacqué

François Robert Bacqué (s. 2. syyskuuta 1936) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa ja katolisen kirkon diplomaatti. Hänet vihki papiksi Paul-Marie-André Richaud 1. lokakuuta 1966, ja hänet nimitettiin Gradiscan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Sri Lankaan 17. kesäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Marius-Félix-Antoine Maziers ja Thierry Romain Camille Jordan.
Bacqué nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Dominikaaniseen tasavaltaan 7. kesäkuuta 1994 ja Alankomaihin 27. helmikuuta 2001. Hän jäi eläkkeelle joulukuussa 2011.
Jazzrytmit

Historia

Jazzrytmit syntyi vuonna 1994, kun Suomen Jazzliiton hallitus päätti, että Helsingissä pidettävään Jazzjamboree-tapahtumaan tehtäisiin oma lehti. Lehden toimittamisen otti vastuulleen Osku Rajala, joka oli aiemmin ollut tekemässä Jazzavo-yhdistyksen jäsenlehteä. Jazzrytmit -lehteä oli alun perin tarkoitus tehdä vain yksi numero, mutta sitä päätettiin kuitenkin jatkaa ja liittää siihen Jazzliiton jäsenlehti Jazz'It. Tämän jälkeen Jazzrytmit jaettiin jokaiselle Jazzliiton jäsenelle. Jazzliitto kuitenkin irtisanoi yhteistyönsä Jazzrytmien kanssa sisällöllisten erimielisyyksien vuoksi.
MTX Tatra V8

Suunnittelu

Auton suunnittelu sai alkunsa vuonna 1986, jolloin ajatuksena oli suunnitella Formula 1 -kilpailuja varten sopiva pelastusajoneuvo, jossa olisi hyödynnetty Tatra T613:n korirakennetta ja tekniikkaa. Superautoajatuksen muotouduttua Metalex lähestyi Tatraa vuonna 1987. Tatralla kiinnostuttiin asiasta ja yritys tarjosi projektia varten tarvittavaa osaamista sekä sekä uusimman, päivitetyn T613:n moottorimallin. Auto esiteltiin vuonna 1991 Prahassa järjestetyssä näyttelyssä.

Tuotanto

Metalex suunnitteli alun perin valmistavansa autoja sadan kappaleen sarjan. Lopulta niitä valmistettiin kuitenkin vain kolmesta viiteen kappaletta. Autoja valmistettiin vain tilauspohjaisesti ja myyntihinta oli vuonna 1993 2 740 000 korunaa. Vuonna 2006 tiedettiin yhden auton olevan Tšekissä, toisen Saksassa ja kolmannen Euroopan ulkopuolella.

Moottori ja voimansiirto

Auton voimanlähde perustui Tatra T613:n ilmajäähdytteiseen V8-moottoriin, jonka kummassakin sylinteririvissä oli kaksi kannen yläpuolista nokka-akselia. Alun perin 3,5-litraisen moottorin iskutilavuutta on kasvatettu suurentamalla sylinterinhalkaisijaa 85 millimetristä 90 millimetriin, jolloin iskutilavuudeksi saatiin 3,9 litraa. Kahdella kaksikurkkuisella Jikov-kaasuttimella varustetun mallin suurin teho oli yli 160 kW ja Boschin valmistaman polttoaineensyöttöjärjestelmän avulla suurin teho nousi yli 225 kW:iin. Suunnitteilla oli myös katalysaattorilla varustettu muunnelma vientimarkkinoita varten. Tämän mallin tehoksi arvioitiin noin 170 kW.
Aluksi autossa oli nelivaihteinen vaihteisto, mutta Tatran esiteltyä viisivaihteisen vaihteiston, se otettiin käyttöön myös MTX Tatrassa.

Alusta

Jokaisella pyörällä oli jäähdytetyt levyjarrut ja MacPherson-joustintuet. Etuakselilla oli kolmiotukivarret ja taka-akselilla vahvarakenteiset pitkittäiset tukivarret. Rengaskokoina oli edessä 245/40×17 ja takana 335/35×17. Renkaat olivat Pirellin valmistamat. Ohjausvälitys toimi hammastankovaihteen kautta.

Kori ja varusteet

Auton pohjalevy oli peräisin Tatra T613:sta ja kori oli valmistettu lasikuidusta. Etuvalot oli saranoitu ja ovet avautuivat ylöspäin Lamborghinin tapaan. Kojelauta oli karu ja pelkistetty; hallintalaitteet ja merkkivalot olivat tuttuja 1980- ja 1990-lukujen itäautoista. Ohjauspyörä oli kolmipuolainen. Suunnitelmissa oli varustaa auto kokonaan uudelleen muotoillulla kojelaudalla, nahkasisustuksella ja ilmastoinnilla. Istuinten takana oli hiukan tilaa matkatavaroita varten.

Ominaisuuksia

Kaasutinmallin huippunopeudeksi ilmoitettiin 246 km/h ja kiihtyvyydeksi 0–100 km/h 6,2 sekuntia. Tehokkaamman mallin huippunopeudeksi mitattiin 265 km/h Petr Boldin vuonna 1997 tekemässä nopeustestissä. Autossa oli suurella välityssuhteella varustettu vaihteisto. Mikäli vaihteisto olisi välitetty paremmin moottorin ominaisuuksia vastaavaksi, huippunopeuden olisi arvioitu kivunneen 300 km/h tuntumaan. Tämän mallin kiihtyvyydeksi 0–100 km/h ilmoitettiin 5,6 sekuntia.
Timo Ahlqvist

Timo Ahlqvist (s. 2. huhtikuuta 1940 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1959–1970 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Hän edusti Suomen maajoukkuetta yksissä MM-kilpailuissa.
Ahlqvist edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Tapparaa vuosina 1959–1965 sekä kolmen ottelun verran Tampereen Hilparaa kaudella 1969–1970. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 110 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 99 + 36 = 135 ja jäähymääränsä 38 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Ensimmäisellä mestaruuskaudellaan hän oli koko SM-sarjan paras pistemies kerättyään 17 ottelussa tehopisteet 26 + 6 = 32 ja toisella mestaruuskaudellaankin joukkueensa paras pistemies saldonaan 18 ottelussa 21 + 4 = 25.
Ahlqvist edusti Suomen maajoukkuetta 14 maaottelussa. Hän pelasi Geneven ja Lausannen MM-kilpailuissa 1961 ja teki siellä kaksi maalia, maajoukkueuransa ainoat.
Glen Sather

Pelaajaura

Sather pelasi yhteensä kymmenen kautta NHL:ssä ja yhden kauden WHA:ssa. Hän pelasi runkosarjassa 739 ottelua, joissa teki 99 maalia ja 146 syöttöä; yhteensä siis 245 pistettä. Hän keräsi myös 801 rangaistusminuuttia.
Pudotuspeleissä hän pelasi 77 ottelua, tehden pisteet 2-6-8, ja sai 88 rangaistusminuuttia. Hän lopetti uransa WHA-kauden jälkeen 1977.