google/wiki40b huggingface dataset:
Kóstas Katsouránis

Konstantínos ”Kóstas” Katsouránis (kreik. Κωνσταντίνος ”Κώστας” Κατσουράνης; s. 21. kesäkuuta 1979 Patras, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa kreikkalaista PAOKia. 183 senttimetriä pitkän Katsourániksen pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Katsouránis aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 Panachaikin riveissä. Vuonna 2002 hän siirtyi AEK Ateenan joukkueeseen, jossa hän nousi maansa parhaiden pelaajien joukkoon. Joukkueen kapteenina toiminut Katsouránis siirtyi kesällä 2006 SL Benficaan, seuraten valmentaja Fernando Santosia. Kolmen Portugalin liigassa pelatun kauden jälkeen hän siirtyi takaisin kotimaansa liigaan. Hän pelasi vuodet 2009–2012 Panathinaikosissa ja on pelannut vuodesta 2012 PAOKissa.
Kreikan maajoukkueessa Katsouránis on pelannut yli 110 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän debytoi maajoukkueessa vuonna 2001 ja oli tärkeässä roolissa Kreikan yllätysmestaruuteen päättyneissä 2004 EM-kisoissa.
Veikko Porra

Veikko Porra (s. 17. marraskuuta 1938 Kannus) on Teknillisen korkeakoulun (myöh. Aalto-yliopisto) sähkötekniikan (piiritekniikka) professori emeritus.
Porra kirjoitti ylioppilaaksi Laitilan yhteiskoulussa 1956. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1961 ja tekniikan lisensiaatiksi 1966.
Hän toimi Teknillisessä korkeakoulussa laboratorioinsinöörinä 1962–1968 ja 1968–1986 sähkötekniikan apulaisprofessorina. Vuosina 1972–1976 hän oli radiotekniikan vs. professori. Vuonna 1985 hänet nimitettiin piiritekniikan professoriksi, jossa virassa hän jäi eläkkeelle 2002.  Teknillisen korkeakoulun radiotekniikan vs. professorina hän toimi 1972–1976. Hän vieraili Asla-Fulbright-tutkijana Yhdysvalloissa yliopistossa Polytechnic Institute of Brooklyn 1967–1968. 
Porra oli vuosina 1976–1982 Valtion teknistieteellisen toimikunnan, ja 1996–2002 Fulbright-johtokunnan jäsen. Lisäksi hän oli yksi korkeakoulun Radiotietoliikenneinstituutin perustajista ja sen johtokunnan jäsen 1993–2002.
Porran tuotantoon kuuluu oppikirja Elektroniikka I (Otakustantamo)  sekä noin 100 tieteellistä julkaisua piiriteorian, piirisuunnittelumenetelmien ja mikroaaltotekniikan aloilta. Hän järjesti Suomessa useita kansainvälisiä konferensseja ja jatkokoulutuskursseja elektroniikan piirisuunnittelun alalta.  Vjuonna 2001 hän oli piiriteorian kansainvälisen konferenssin 
IEEE European Conference of Circuit Theory and Design (ECCTD'01) puheenjohtaja ja 1997–2000 piiriteorian kansainvälisen aikakauslehden IEEE Transactions on Circuit Theory II apulaispäätoimittaja (Associate Editor). 
Porra on vakaumukseltaan pasifisti. Hänen harrastuksiaan ovat insinöörien yhteiskunnallinen vastuu, ihmisoikeudet ja musiikki. Hän oli mukana perustamassa tekniikan rauhanjärjestöä Tekniikka Elämää Palvelemaan ry. (TEP) ja on sen kunniapuheenjohtaja. Hän osallistuu aktiivisesti Suomen Amnesty Internationalin toimintaan. Eurooppalaiseen insinöörijärjestöjen yhteisöön SEFI:in perustettiin hänen aloitteestaan Etiikkatyöryhmä (SEFI Ethics Working Group) koordinoimaan etiikan opetusta insinööreille Euroopassa.  Porra oli etiikkatyöryhmän ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli myös valmistelemassa Tekniikan Akateemisten Liiton (TEK) Kunniasääntöä, ja oli liiton Kunnialautakunnan jäsen 1996–2001.
Altostratus translucidus

Altostratus translucidus on läpikuultava verhopilvi, joka monesti enteilee sadetta, koska se liittyy lämpimään rintamaan. Aurinko paistaa tämän pilven läpi, kuin pilvi olisi himmennettyä lasia. Jos tämä pilvi paksunee niin, että aurinko ei enää näy, on odotettavissa sadetta.
Interlisp

Interlisp on Lisp-tyylinen ohjelmointikieli ja -ympäristö. Sen kehityksen aloitti BBN Technologies vuonna 1967 nimellä BBN LISP, ja se toimi alun perin PDP-10-tietokoneiden TENEX-osituskäyttöjärjestelmällä. Kun yhtiön työntekijät Danny Bobrow, Warren Teitelman ja Ronald Kaplan siirtyivät BBN:ltä Xerox PARC:lle, kieli nimettiin Interlispiksi. Interlispistä tuli suosittu Lisp-kehitin Stanfordin yliopistossa ja DARPA:ssa. Interlispin etuihin kuuluivat muun muassa debuggeri ja yksinkertaisten virheiden automaattinen korjaus (DWIM, Do What I Mean).
Alamäkeen

Tarina

Opiskelijapoika Roddy on sisäoppilaitoksessa. Hänellä on siellä suhde tarjoilijan kanssa, joka syyttää häntä raskaudestaan, vaikka todellinen isä on opiskelijakaveri Tim. Roddy erotetaan, ja kotona odottaa isä, joka raivostuu ja hylkää pojan, ja poika lähtee Pariisiin. Lopulta Roddy palaa kotiin katuvaisten vanhempiensa luo, jotka ovat saaneet tietää poikansa olevan syytön.

Hitchcockin cameorooli

Alfred Hitchcockilla ei ole elokuvassa cameoroolia.

Tuotanto

Alamäkeen perustuu David L’Estrangen kirjoittamaan näytelmään Down Hill. L’Estrange oli Ivor Novellon ja Constance Collierin salanimi, jolla he olivat myös kirjoittaneet näytelmän The Rat, josta tuotantoyhtiö Gainsborough oli tuottanut elokuvan pari vuotta aikaisemmin.
Elokuvan kuvaukset eivät sujuneet ongelmitta. Hitchcockilla ja leikkaaja Ivor Montagulla, jolla oli ollut merkittävä osuus Vuokralaisen onnistumiseen, oli suuria erimielisyyksiä siitä, mitä kaikkea elokuvassa voisi näyttää. Montagu vastusti ennen kaikkea kohtauksia, jotka vaikuttivat mahdottomilta tai johdattivat katsojaa harhaan. Eniten Montagu vastusti taksikohtausta, joka oli kuvattu suoraan ylhäältä päin. Montagun mielestä kuvakulma oli luonnoton ”jopa kärpäselle katossa”. Kiista johtikin siihen, että Montagu lopetti työt elokuvan parissa ennen sen valmistumista.
Felix Lian Khen Thang

Felix Lian Khen Thang (s. 25. joulukuuta 1959) on myanmarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mandalayn arkkihiippakuntaan 23. helmikuuta 1990 ja inkardinoitiin Hakhan hiippakuntaan 21. marraskuta 1992. Hänet nimitettiin Hakhan vihkipiispaksi sekä Fesseën titulaaripiispaksi 3. maaliskuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pennacchio, jota avustivat Paul Zingtung Grawng ja Nicholas Mang Thang.
Lian Khen Thang sai 22. toukokuuta 2010 nimityksen Kalayn piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 29. kesäkuuta.
Torpedomonnit

Lajit ja anatomia

Torpedomonnien heimoon kuuluu 6 sukua ja noin 14 lajia. Heimo jaetaan kahteen alaheimoon Continae ja Erethistinae. Ulkonäöltään torpeomonnilajeit muistuttavat koskimonneja (Sisoridae), joihin ne aikaisemmin luettiin kuuluviksi. Ne ovat kuitenkin huomattavasti pienikokoisempi, suurimmillaan noin 7,5 cm pitkiä. Pienimmät lajit, kuten kääpiötorpedomonni (Erethisthes maesotensis) kasvaa noin 2,2cm ja hara (Hara hara) noin 2,5cm pitkäksi. Tyypillisiä piirteitä heimon lajeille ovat kuonon 4 viiksiparia, suurehkorasvaevä ja nystymäinen iho. Continae-alaheimon lajeilla on vatsassa tarttumaelin, joilla ne voivat tarttua kiviin voimakkaasti virtaavissa joissa.

Levinneisyys ja elintavat

Torpedomonneja tavataan Aasiasta alueelta, joka ulottuu Turkista ja Syyriasta Kiinaan ja Borneolle. Runsaslukuisimmin niitä esiintyy Etelä-Aasiassa. Ne elävät vuoristojen puroissa ja lammikoissa sekä kivikkoisilla pohjilla.
HMS Welland

Palvelus

HMS Welland myytiin 30. kesäkuuta 1920 romutettavaksi.
Ratkaisujen aika

Kirjan tapahtumat

Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1940-luvun puolivälin sodan jälkeiseen Tampereelle ja sen lähiympäristöön. Kalle kulkee Rousto-Villen, oppi-isänsä, kanssa rakennustöissä. Suuri kohde heillä on Ikaalisten korpeen tehtävä metsätyökeskus. Iltaisin kortteerissaan Kalle koittaa opiskella.
Taivalkoskellakin käydään, ja ensimmäistä kertaa vuosiin kaikki kolme Kallioniemen miestä nähdään samassa pöydässä. Kallioniemessä on samaan aikaan vierailulla Kallen nuoruuden rakas, jonka kanssa sota esti yhteisen tien. Kotona Tampereella Kalle tapaa myös tuttavan Siiranmäen vankileiriltä, ja nyt ovat asetelmat vaihtuneet.
Insinööri Pettersson

Insinööri Pettersson on Berghamnin luotsipaikan ja Turun välisellä väylällä Nauvon saaren pohjoispuolella sijaitseva sektoriloisto, joka on rakennettu 1909. Se sijaitsee paikassa 60°15,18’ pohjoista leveyttä ja 21°53,8’ itäistä pituutta. Loisto on rakennettu vedenalaiselle matalikolle. Se on nimetty suunnittelijansa, Luotsi- ja majakkalaitoksen insinööri Karl R. Petterssonin mukaan. Loistotorni on rakenteeltaan betonikuorella vuorattu rautalevyrunkoinen rakennelma.
Alun perin loiston valonlähteenä toimi kaasuvalo, ja se oli varustettu kaasun kulutusta säätelevällä aurinkoventtiilillä. Nykyään loiston valonlähteenä on aurinkopaneelien tuottama sähkö.
Loistoon liittyy myös runsaasti tapakulttuuria. Loiston kylkeen on esimerkiksi kiinnitetty muistolaattana Insinööriliiton tunnuskuvio, jonka ovat asettaneet paikalleen turkulaiset tekniikan opiskelijat. Viimeisen vuosikurssin opiskelijat kiillottavat laatan keväisin.
Huviveneilijöillä on tapana loiston sivuuttaessaan tervehtiä sitä sanoen: ”Hyvää päivää, herra insinööri.” Tapoihin kuuluu myös hatun nostaminen loistoa sivuutettaessa.
Arno Pijpers

Arno Pijpers (s. 21. huhtikuuta 1959) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja.
Pelaajana Pijpers pelasi Feyenoordissa ja FC Papendrechtissä.
Peliuransa jälkeen Pijpers toimi juniorivalmennustehtävissä kotimaansa jalkapalloliitossa sekä tallinnalaisen pääsarjaseura FC Floran ja Viron maajoukkueen valmentajana (2000–2004). Pijpers työskenteli alankomaalaisen pääsarjaseura FC Utrechtin johtotehtävissä ennen siirtymistään Kazakstaniin vuonna 2006. Kazakstanissa hän valmensi yhden kauden ajan FK Astanaa ja johdatti joukkueen liigamestaruuteen. Vuonna 2005 Pijpers aloitti Kazakstanin maajoukkueen päävalmentajana ennen EM-karsintoja. Hänet erotettiin tehtävästä syyskuussa 2008.
Liivate

Liivate eli gelatiini on proteiinista koostuva ruoka-aine, jota valmistetaan yleensä sian nahasta tai sian tai naudan luuytimistä, suolista ja jänteistä pitkään keittämällä. Ulkoisilta ominaisuuksiltaan puhdas liivate on kiinteää ja haurasta, läpikuultavaa tai kellertävää, lähestulkoon hajutonta ja mautonta ainetta. Kotikäytössä liivate on ohuita levyjä tai jauhetta. Se liotetaan kylmässä vedessä, jossa se turpoaa, ja liuotetaan sitten kuumaan nesteeseen, jossa se muodostaa kolloidisen liuoksen. Jäähtyessään liivate jähmettyy.
Liivatetta käytetään lukuisissa elintarvikkeissa kuten jogurteissa ja makeisissa hyytelömäisen rakenteen aikaansaamiseksi. Kiille on kerros liivatteesta tai hyytelösokerista kakkujen tai leivosten päällä. Lisäksi liivatetta käytetään lääkkeiden ja luontaistuotteiden kuorena, valokuvauksessa filmin takapinnassa sekä kosmetiikkatuotteissa.
Liivatetta ei luokitella lisäaineeksi vaan valmistusaineeksi, minkä takia sillä ei ole E-koodia. EU:n lainsäädännössä liivate luokiteltiin aiemmin lisäaineeksi E-koodilla E441, mutta luokitus muutettiin ja elintarvikkeeseen käytetty liivate pitää nykyään aina mainita pakkauksessa E-koodin sijasta nimellään.

Muita käyttötarkoituksia

Aseteollisuus ja metsästäjät käyttävät jähmettynyttä liivatetta simuloimaan luodin käyttäytymistä kudososumassa. Mahdollisuus simuloida luodin käyttäytymistä osumassa auttaa kehittämään tehokkaampia metsästysluoteja, jolloin luodin vaikutuksen kasvaessa saaliseläimen kärsimys pienenee. Luuosumaa voidaan simuloida upottamalla liivatepalan valmistusvaiheessa sen sisään luu. Aseharrastajien keskuudesta jähmettyneestä liivatteesta käytetään nimitystä ballistinen hyytelö.
Noora Karma

Noora Karma (oik. Noora Helena Strömsholm o.s. Karjula, s. 19. syyskuuta 1975 Vaasa) on suomalainen taikuri ja mentalisti. Hän esiintyy MTV3-kanavalla maaliskuussa 2014 alkaneessa ohjelmassaan Mentalisti Noora Karma.
Karma on tullut Suomessa tunnetuksi mediassa huomiota saaneista taikatempuistaan. Näitä ovat olleet Ilkka Kanervan hypnotisointi presidentinlinnan itsenäisyyspäiväjuhlien jatkoilla, esiintyminen Arto Nybergin ohjelmassa ja jääkiekon SM-liigakierroksen lopputulosten, sekä loton oikein arvaaminen.
Karmalla on kaksi lasta espanjalaisen taikuri Alfonso Riosin kanssa. He voittivat vuonna 2005 näyttämötaikuuden Suomen mestaruuden. Tätä ennen hän oli naimisissa brittimiehen kanssa. Karma kihlautui 1. tammikuuta 2016 Jani Strömsholmin kanssa, heidät vihittiin syyskuussa 2017 ja heidän avioeronsa astui voimaan helmikuussa 2019.
Noora Karma kirjoittaa blogia Blogbook.fi - verkkoportaalissa.
Noora Karma työskentelee pääasiallisesti taikurina, mentalistina ja juontajana, yritys-ja yksityisjuhlissa, mutta tämän ohessa on myös laulaja ja pianisti sillä hän on opiskellut musiikin maisteriksi Lontoossa. Hänen lauluaan on kuultu mm. Remix-yhtyeen Vapauteen-singlellä ja hän kirjoittaa myös omaa musiikkia. Karma oli mukana Nelonen-kanavan Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018.
Meniñ Qazaqstanım

Meniñ Qazaqstanım (Менің Қазақстаным) on Kazakstanin kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön 6. tammikuuta 2006. Laulu perustuu Kazahstanin autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan hymniin, joka on valmistunut 1956. Laulun on säveltänyt Šamši Kaldajakov (Шәмші Қалдаяқов) ja sanoittanut Žumeken Nažimedenov (Жұмекен Нәжімеденов). Kazakstanilaisten tietojen mukaan laulun tekstin on muokannut nykyaikaan sopivaksi Nursultan Nazarbajev, Kazakstanin presidentti.
Saint Vincent Land So Beautiful

St. Vincent! Land So Beautiful (”St. Vincent! Niin kaunis maa”) on Saint Vincentin ja Grenadiinien kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Phyllis Joyce McClean Punnett ja säveltänyt Joel Bertram Miguel. Laulu otettiin käyttöön saarivaltakunnan saavuttaessa itsehallinnon 1967 ja sen asema vahvistettiin valtion itsenäistyessä vuonna 1979.

Englantilainen alkuteksti

St. Vincent! Land so beautiful,

With joyful hearts we pledge to thee,

Our loyalty and love, and vow,

To keep you ever free.
Refrain:

Whate'er the future brings,

Our faith will see us through,

May peace reign from shore to shore,

And God bless and keep us true.
Hairoun! Our fair and blessed isle,

Your mountains high, so clear and green,

Are home to me, though I may stray,

A haven, calm serene.
Refrain
Our little sister islands are,

Those gems, the lovely Grenadines,

Upon their seas and golden sands,

The sunshine ever beams.
Refrain

Käännös

St. Vincent! Niin kaunis maa,

iloisin sydämin me uhraamme sinulle

uskollisuutemma ja rakkautemme, ja vannomme

pitävämme sinut ikuisesti vapaana.
Kertosäe:

Mitä tulevaisuus tuokaan tullessaan,

rakkautemme auttaa meitä selviämään.

Vallitkoon rauha rannikolta rannikolle,

Jumala siunatkoon meitä ja pitäköön meidät uskollisina.
Hairoun! Meidän ihana ja siunattu saaremme,

meidän korkeat vuoremme, niin seesteiset ja vihreät,

ovat minun kotini, vaikka kulkisinkin kauas,

hiljainen rauhan tyyssija.
Kertosäe
Meidän pienet sisarsaaremme,

ihanat Grenadiinit, ovat jalokivien kaltaisia,

Niiden merillä ja kultaisilla hietikoilla,

aurinko säteilee aina.
Kertosäe
Reidar Aulie

Reidar Aulie (13. maaliskuuta 1904 Oslo – 1977) oli norjalainen taidemaalari, voimakkaan kolorismin edustaja. Aulie kuvasi suurkaupungin köyhälistöä ja miehitysajan koettelemuksia. Näille hänen töilleen on ominaista omaperäinen, dramaattinen, mielikuvituksekas, sekä huumorin että ironian sävyttämä näkemys. Hän teki myös seinämaalauksia mm. Oslon raatihuoneeseen sekä kuvitti lastenkirjoja sekä työskenteli taide-arvostelijana ja Arberjderbladetin piirtäjänä.
Daniel Davis

Daniel Davis (s. 26. marraskuuta 1945 Gurdon, Arkansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten hovimestari Nilesina Nanny-tv-sarjasta. Hän on näytellyt myös professori Moriartya sivuosaroolissa televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi.
Antti Heikkinen (toimittaja)

Antti Juhani Heikkinen  (s. 29. huhtikuuta 1985 Nilsiä) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Heikkisen esikoisromaani Pihkatappi ilmestyi vuonna 2013 ja sai Savonia-palkinnon vuonna 2014. Teos sai myös Kalevi Jäntin palkinnon ja oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Savonia-palkinnon jakaneen raadin mukaan ”Esikoiskirjailija Heikkinen osoittaa suomalaisen maaseudun olevan vielä voimissaan. Hänen kuvaamansa hahmot ovat tuttuja jo ensi virkkeestä. Lähihistoria ja suuri yhteiskunnallinen murros Kekkosen ajasta EU-Suomeen kuvautuvat elävällä tavalla pienen kylän kautta. Jatkumon katkeaminen sukutilan pidossa on kipeä asia molemmille osallisille sukupolville. Heikkinen on tuonut savon murteen kaunokirjallisuuteen uskottavasti. Hän kirjoittaa murteen omalla tavallaan uusiksi yltäkylläisesti ja ymmärrettävästi.”
Syksyllä 2014 ilmestyi Heikkisen kirjoittama Juice Leskisen elämäkerta Risainen elämä. Sen pohjalta on tekeillä myös Antti Heikki Pesosen käsikirjoittama ja Teppo Airaksisen ohjaama elokuva. Syksyllä 2015 ilmestyi Heikkisen kirjoittama kirjailija Heikki Turusen elämäkerta Turjailija. Hän kirjoittaa elämäkertaa myös metsäkoneyhtiö Ponssen perustaja Einari Vidgrénistä. Syksyllä 2016 ilmestyi Heikkisen kirjoittama Jaakko Tepon elämäkerta. Myös Heikkisen toinen romaani, Matkamies maan, ilmestyi syksyllä 2016. Se valittiin Savonia-palkintoehdokkaaksi.
Heikkinen työskenteli toimittajana Pitäjäläinen-paikallislehdessä, kunnes irtisanoutui ja jättäytyi vapaaksi taiteilijaksi vuoden 2017 alussa. Kirjoittamisen lisäksi Heikkinen näyttelee, laulaa ja tekee stand up -komiikkaa. Hän näytteli Kuopion kaupunginteatterin Pihkatappi-näytelmässä syksyllä 2015. Heikkinen on näytellyt aiemmin Nilsiän harrastajateatterissa ja Joensuussa Utran Uudessa Teatterissa. Hän asuu ja työskentelee Nilsiässä.
Energija (raketti)

Energija (ven. Энергия) kantoraketti oli Neuvostoliiton suurin kantoraketti.
Sen suunnitteli TsAGI-tutkimuskeskus osana Buran-sukkulaohjelmaa. Raketti oli Buran-sukkulan laukaisuväline. Sen nostokyky matalalle kiertoradalle oli 98 000 kg eli jonkin verran vähemmän kuin NASAn kuulennoilla käytetyllä Saturn V-raketilla. Suunnitteilla oli myös järeämpiä malleja, joiden nostokyky olisi ollut jopa 175 000 kg eli selvästi enemmän kuin Saturn V:llä.

Sotilaspoliittinen kehityshistoria

Ensimmäinen testilaukaisu tehtiin 15. toukokuuta 1987, jolloin hyötykuormana oli sotilaallinen Poljus-satelliitti. Laukaisu onnistui, mutta satelliitin asennonsäätöjärjestelmä ei toiminut. Toinen Energija-raketin laukaisu vei avaruuteen miehittämättömän Buran-sukkulan 15. marraskuuta 1988.
Energija ja Buran olivat Neuvostoliiton avaruustoiminnan ylikuumenemisen aikaa. Se oli Neuvostoliiton kallein avaruushanke aikana, jolloin Gorbatsovin Neuvostoliitto pohti myös miehitettyjä lentoja Marsiin ym. huolimatta Neuvostoliiton taloudellisista ongelmista. Buran oli kansainvälisessä politiikassa vastatoimi Yhdysvaltain avaruussukkulalle, joka kehityksenä alussa Nixonin presidenttikaudella ja Reaganin kaudella oli kaavailtu sotilaalliseksikin alukseksi. Energija/Buran-järjestelmän suunnittelu alkoi vuonna 1976.
Energijan ydin perustui yhteen päämoottoriin ja apumoottoreihin kuten myöhempi Euroopan avaruusjärjestön Ariane 5-kantoraketti. ESA pohti Hermes-sukkulansa laukaisua Ariane 5:n avulla, mutta organisaation resurssit eivät riittäneet projektin viemiseen edes prototyyppivaiheeseen. Neuvostoliiton vakoilijat jäivät kiinni 1987 Ariane 5:n suunnittelutietojen hankkimisesta, vaikka oma isompi kantoraketti oli jo valmis.
Energijan nesteajoaineella (kerosiini ja nestehappi) toimivat booster-moottorit (RD-170) ovat käytössä Zenit-kantoraketissa. RD.170-moottorin heikompi versio RD-180 on käytössä Lockheed Martin-yhtiön Atlas V-kantoraketissa. Energija-kantorakettia ei ole pyritty myymään mihinkään muuhun käyttöön koelentojen jälkeen.
Energijan valmistaja S.P. Korolev Rocket and Space Corporation Energia -yhtiö on edelleen yksi maailman suurimmista avaruusalan yhtiöistä.
Erythropalaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat puita, pensaita tai liaaneja, joilla on kärhivarsia. Kasvit ovat toisinaan maitiaisnesteellisiä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kaksirivisesti. Kukat sijaitsevat ryhmissä tai viuhkomaisesti. Verholehdet ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja terälehdet toisinaan yhteen kasvaneita. Heteet ovat joko verho- tai terävastaisia tai niitä on kaksi kertaa terälehtiä enemmän. Pohjuksessa on tavallisesti kehrä. Sikiäin on enemmän tai vähemmän kehänalainen ainakin suvussa Erythropalum, vartalo on lyhyt, luotti toisinaan enemmän tai vähemmän liuskainen. Hedelmä avautuu viideksi liuskaksi Erythropalum-suvussa, ja suvussa Heisteria verhiö laajenee huomattavasti hedelmän suojaksi. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen tai öljyinen.

Levinneisyys

Erythropalaceae on levinnyt lähes kaikkialle tropiikkiin Madagaskaria ja osia Malaijien saaristosta lukuun ottamatta. Eniten lajeja on Keski- ja Etelä-Amerikassa.

Luokittelu

Heimossa on neljä sukua ja 40 lajia, joista 30 suvussa Heisteria.
Sininen ja valkoinen

Sanoitus ja arvostus

Kappale on Kuoppamäen tunnetuimpia, ja sitä on sanoituksensa vuoksi ehdotettu jopa Suomen uudeksi kansallislauluksi. Sanoitukset saivat innoituksensa, kun Kuoppamäki oli lähdössä Rostockin laulukilpailuun, ja mietti, mitä kertoisi kotimaastaan. Kappaletta luultiin ilmestyessään poliittiseksi kannanotoksi, mutta Kuoppamäki on kertonut laulun innoittajaksi ainoastaan kotiseuturakkauden. Jälkeenpäin Kuoppamäki kuuli, että oli saanut kappaleen johdosta taistolaisten vihat ylleen, sillä he pitivät kappaletta vaarallisena.
Ilmestyessään kappale kohtasi Suomen kasvavan poliittisen suvaitsemattomuuden, ja ”Sinisen ja valkoisen” negatiivinen vastaanotto määrätyissä piireissä oli osasyynä Kuoppamäen muuttoon Länsi-Saksaan vuonna 1977. Myös Viron neuvostotasavallassa kappale oli pitkään pannassa, kunnes Neuvostoliiton hajottua 1991 sitä alettiin jälleen soittaa.
”Sinisen ja valkoisen” ovat Kuoppamäen lisäksi levyttäneet muun muassa Eino Grön, Aikamiehet ja Klamydia.
Mike Blunden

Ura

Chicago Blackhawks varasi Blundenin NHL:ään numerolla 43 vuoden 2005 varaustilaisuudessa. Neljännen ja viimeisen Erie Ottersissa paletun kauden jälkeen Blunden teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Chicagon kanssa 24. toukokuuta 2006. Kuukausi sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Blunden teki ammattilaisdebyyttinsä pelatessaan Blackhawksin farmiseura Norfolk Admiralsissa.
NHL-debyyttinsä Blunden teki kaudella 2006–2007 pelatessaan yhdeksän peliä Blackhawksissa. Hänen kautensa jäi kuitenkin lyhyeksi 10. joulukuuta tapahtuneen loukkaantumisen vuoksi. 
10. tammikuuta 2009 Blunden kaupattiin Columbus Blue Jacketsiin Adam Pineaultin tilalle. Columbus kauppasi Blundenin 7. heinäkuuta 2011 Montreal Canadiensiin. 1. heinäkuuta 2012 Montreal teki Blundenin kanssa vuoden kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. 1. heinäkuuta 2014 Blunden lähti Canadiensin organisaatiosta ja teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa.
John R. Dunning

John Ray Dunning (24. syyskuuta 1907 Shelby, Nebraska – 25. elokuuta 1975 Key Biscayne, Florida) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko. Hän oli professori ja dekaani. Yhdessä italialaissyntyisen ydintutkimuksen uranuurtaja Enrico Fermin kanssa hän oli eräs Manhattan-projektin kantavista voimista (joita olikin lukuisasti). Dunning työskenteli myös Columbian yliopiston dekaanina vuosina 1950–1969. Hänelle myönnettiin lukuisia kunniatitteleitä sekä muita meriittejä, kuten erinäisiä palkintoja ja kunnianosoituksia tutkimusurallaan.
Dunning oli mukana kehittämässä sekä syklotronin kehittelyä sekä kaasudiffuusio-menetelmää uraanin eri isotooppien erottelemiseksi toisistaan.