google/wiki40b huggingface dataset:
Maryam Mirzakhani

Nuoruus

Maryam Mirzakhani syntyi Teheranissa vuonna 1977. Lapsena hän luki paljon ja keksi omia tarinoitaan. Hän halusi kirjailijaksi, mutta löysi myöhemmin kouluaikana matematiikan. Hän kävi tytöille tarkoitettua lukiota ja edusti kouluaikanaan Irania kansainvälisissä matematiikkaolympialaisissa. Mirzakhani voitti kultaa sekä vuoden 1994 että 1995 kilpailuissa.

Ura

Mirzakhani valmistui 1999 maisteriksi Sharifin teknillisestä yliopistosta. Jatko-opintojaan hän lähti tekemään Harvardin yliopistoon. Mirzakhan valmistui 2004 filosofian tohtoriksi Curtis T. McMullenin ohjauksessa. Mirzakhanin väitöskirja käsitteli Riemannin pintoja. Hän ratkaisi väitöskirjassa useita hyperbolisiin pintoihin liittynyttä ongelmaa, ja siitä julkaistiin artikkeli kolmessa matematiikan alan tunnetussa lehdessä.
Valmistuttuaan Mirzakhani hylkäsi Harvardin yliopiston tarjouksen nuoremman tutkijan paikasta ja suuntasi Clay Mathematics Instituteen tutkijaksi. Hän toimi vuodet 2004–2008 sekä Clay Mathematics Instituten tutkijana että Princetonin yliopiston apulaisprofessorina. Vuonna 2008 hän sai paikan Stanfordin yliopiston professorina.
Mirzakhani jatkoi uraansa kuolemaansa asti, vaikka hän joutui viimeiset vuotensa taistelemaan syöpää vastaan. Hänellä diagnoisitiin vuonna 2013 rintasyöpä. Siihen hän sai vielä toimivaa hoitoa, mutta syöpä uusiutui muutaman vuoden päästä. Aggressiivisestä hoidosta huolimatta syöpä kehitti etäpesäkkeitä maksaan ja luihin. Mirzakhani kuoli syöpään heinäkuussa 2017.

Yksityiselämä

Mirzakhani oli naimisissa Jan Vondrákin kanssa, joka oli myös Stanfordin yliopiston matematiikan professori. Heidän liitostaan syntyi yksi tytär, Anahita.

Tutkimukset ja tunnustukset

Mirzakhani erikoistui teoreettiseen matematiikkaan ja käsitteli tutkimuksissaan muun muassa moduliavaruuksia, Teichmüllerin teoriaa, hyperbolista geometriaa ja symplektistä geometriaa. Hän tutki erilaisten menetelmien avulla käyrien pintojen geometriaa.
Vaikka Mirzakhanin tutkimukset ovat erittäin teoreettisia, hänen työllään voi olla vaikutusta muun muassa teoreettisessa fysiikassa ja materiaalitieteessä. Matematiikassa työllä on sovelluksia muun muassa alkulukujen tutkimuksessa ja kryptologiassa.
Mirzakhani palkittiin uransa aikana useilla palkinnoilla. Hän sai vuonna 2009 Amerikan Matemaattisen Seuran Blumenthal-palkinnon. Palkinnon perusteluissa todetaan Mirzakhanin tutkimuksen olevan poikkeuksellisen luovaa ja omaperäistä. Kahden vuoden välein naismatemaatikolle jaettavan Satter-palkinnon hän sai Riemannin pintojen moduliavaruuksien teoriaan tekemiensä saavutusten ansiosta. Clay Research Award myönnettiin hänelle vuonna 2014.
Mirzakhani oli yksi neljästä tutkijasta, jotka palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2014. Hän oli ensimmäinen nainen, joka sai tämän palkinnon. Palkittu työ liittyi Riemannin pintoihin.
Perkojärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja sen pituus on 280 metriä ja leveys 150 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia tai laskuojaa, sillä se sijaitsee keskellä ojittamatonta suota. Järven rantaviiva on 0,72 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota tai avosuota. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Pomperipossa i Monismanien

Pomperipossa i Monismanien on ruotsalaisen kirjailijan Astrid Lindgrenin satiirinen satu, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 1976 Expressen-lehdessä.
Lindgren kirjoitti sadun huomattuaan maksavansa 102 prosentin marginaaliveroa. Jos hän ansaitsisi työllään yhden kruunun lisää, hänen pitäisi maksaa kruunu ja kaksi äyriä valtiolle veroina ja muina veronluonteisina maksuina.
Satu vaikutti suuresti ruotsalaiseen verokeskusteluun, ja samana vuonna Olof Palmen Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue menetti hallitusvaltansa valtiopäivävaaleissa, ensimmäisen kerran 40 vuoteen.
Lindgren oli ollut pitkän linjan sosiaalidemokraatti, mutta hänen Expressen-lehden artikkelisarjansa osaltaan kaatoi hallitusta.

Tarina

Tässä vertauskuvallisessa sadussa Pomperipossa elää kaukaisessa maassa ja kirjoittaa kirjoja lapsille. Vaikka hänen ahkerointinsa tuottaa hänelle noin kaksi miljoonaa kruunua vuodessa, valtion rahakamarin hoitaja vie melkein kaiken jättäen vain 5 000 kruunua vuodessa elämiseen.
Eräs ystävä kertoo Pomperipossalle, että tämän marginaalivero on 102 %, jolloin Pomperipossa kummastelee: ”Eihän niin monta prosenttia ole olemassa?”

Todellisuus

Lindgren huomautti ohimennen, että verojaan voi laskea ostamalla talon velaksi. Näin hän piikitti Ruotsin tuolloista valtiovarainministeriä Gunnar Strängiä, joka oli juuri tehnyt näin ja selvisi siksi pienillä veroilla suurista tuloistaan huolimatta.
Oikeistopuolue Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja Gösta Bohman luki sadun valtiopäivien puhujantuolilta. Siihen Sträng vastasi tylysti, että Astrid Lindgrenin panos verokeskusteluun paljasti tämän täydellisen ymmärtämyksen puutteen verokeskustelusta, sanoen että ”emme vaadi Lindgreniltä verojen ymmärtämistä”. ”Mutta minä vaadin sitä Gunnar Strängiltä”, vastasi Lindgren radiossa seuraavana päivänä. ”Jos joku on laskenut väärin, se on valtion verovirasto, koska olen saanut lukuni heiltä. Sträng osaa kertoa satuja muttei selvästikään laskea. Meidän kahden tulisi vaihtaa töitä keskenämme.”
Naisten Superpesiksen kausi 2011

Naisten Superpesiksen kausi 2011 oli Naisten Superpesiksen 22. kausi. Naisten runkosarja alkoi 10. toukokuuta ja sen viimeinen kierros pelattiin 7. elokuuta. Suomen mestarit olivat selvillä 11. syyskuuta.
Lapuan Virkiä katkaisi Jyväskylän Kirittärien ennätyksellisen kuuden mestaruuden putken, kun se voitti tämän loppuottelusarjassa voitoin 3–1. Virkiälle mestaruus oli seurahistorian seitsemäs ja ensimmäinen sitten vuoden 2004. Pronssimitalit jaettiin Porin Pesäkarhuille.
Sarja pelattiin kymmenellä joukkueella. Jyväskylän Valo putosi sarjasta viime kauden jälkeen urheilullisen menetyksen perusteella. Sen lisäksi Oulun Lippo luopui sarjapaikastaan seuran miesjoukkueen tapaan. Ykköspesiksen edelliskaudella voittanut Kouvolan Pallonlyöjät olisi ollut oikeutettu nousemaan Superpesikseen, mutta seura halusi jatkaa myös tällä kaudella Ykköspesiksessä. Lisäksi nähtiin yksi nimenvaihdos, kun raumalainen Fera pelaa tällä kaudella Rauman Lukon nimellä.
Itä–Länsi-tapahtuma pelattiin 22.–24. heinäkuuta Kouvolassa. Miesten ottelun voitti Lännen joukkue kotiutuskilpailun jälkeen 2–1 (1–6, 5–2, 1–1, 3–1). Naisten ottelussa Länsi oli parempi suoraan 2–0 (5–1, 4–3).

Sarjajärjestelmä

Runkosarjassa pisteitä jaetaan seuraavasti: 2–0-voitosta saa kolme pistettä ja 1–0-voitosta kaksi. Jos ottelu on kahden jakson jälkeen tasan (0–0 tai 1–1), molemmat joukkueet saavat yhden pisteen. Tällöin ottelun voittaja ja ylimääräisen (toisen) sarjapisteen saava joukkue ratkaistaan supervuorossa tai tämän jälkeen kotiutuslyöntikilpailussa.
Runkosarjassa tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäisen paremmuuden ratkaisee kolmen pisteen eli 2–0-voittojen määrä tai niiden ollessa tasan kaikkien voittojen määrä. Jos edelleen ollaan tasatilanteessa, ratkaisee tehtyjen ja annettujen juoksujen ero, sitten keskinäisten ottelujen voitot, keskinäisten ottelujen pisteet tai lopulta keskinäisten ottelujen juoksuero.
Joukkueet pelasivat runkosarjassa 22 ottelua. Se koostui kaksinkertaisen sarjan lisäksi yksinkertaisina pelatuista lisälohkoista, jotka määrittyivät viime kauden sijoitusten perusteella. Lohkossa A pelasivat Pori, Lapua, Seinäjoki, Turku ja Rauma ja lohkossa B Jyväskylä, Lappeenranta, Siilinjärvi, Viinijärvi ja Ylihärmä.
Runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta pääsivät pudotuspeleihin. Puolivälierät, välierät ja loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä, ja pronssimitalit ratkesivat paras kolmesta -järjestelmällä. Runkosarjan kahden viimeisen joukkueen kausi päättyi runkosarjaan. Nämä säilyttivät paikkansa Superpesiksessä. Kaudelle 2012 sarjaan nousi suoraan Ykköspesiksen voittaja.
Emanuel Kanajärvi

Tausta

Kanajärvi syntyi hyvin vaatimattomiin oloihin Hämeen syrjäiseen korpeen Kanajärven taloon. Kotitilalla elämä oli vaatimatonta. Kivisten peltojen tuotto oli hyvin vähäistä, ja keskeisin elanto ja veronmaksukyky tulivat kalastamisesta. Kanajärven äiti oli perinyt pitkään suvun hallussa olleen tilan vanhemmiltaan. Puolisokseen hän otti itseään huomattavasti vanhemman torpparin pojan ja rengin.
Tila siirtyi vanhemmilta Kanajärvelle, joka maksoi sisaruksilleen sisarosuudet ja uudisti tilaa tuottavaksi yksiköksi. Peltoja raivaamalla hän pystyi parantamaan rehutilannetta ja siten reilusti kaksinkertaistamaan sekä lypsykarjan että hevosten määrän. Ajan myötä tila kuitenkin rappeutui sekä Kanajärven fyysisen heikkouden ja uupumuksen että myös maataloudelle epäsuotuisten säiden takia. Elettiinhän niin sanottuihin suuriin nälkävuosiin johtaneita heikkojen satojen aikaa.
Kanajärven vanhemmat olivat Maria Kristiina, joka oli perinyt talon vanhemmiltaan, ja naapurikylästä rengiksi tullut torpparinpoika Matti Jaakonpoika, jotka avioituivat ja saivat viisi lasta. Vanhin heistä, Emanuel Kanajärvi avioitui orpantyttären Eeva-Stiina Rimminpään kanssa vuonna 1831. Kanajärven kotitila on yksityisenä museona ja sitä on kunnostettu.

Kirjat

Lukemaan Emanuel Kanajärvi oppi, lukuisten muiden tuon ajan nuorten tavoin, oman äitinsä opastuksella. Samalla hänessä syttyi myös kiinnostus kirjoihin. Varhaisin tunnettu kirjahankinta, jossa on hänen omakätinen nimikirjoituksensa, on vuodelta 1819. Kymmenessä vuodessa olikin kertynyt merkittävä kokoelma kirjoja, jotka olivat eri tavoin hankittu kaupungeista. Kyseessä ei ollut pelkästään uskonnollinen kirjallisuus, joka tuolloin oli pääsääntöisesti kotien kirjallisuutta, vaan mukaan mahtui maallisiakin kirjoja, historiaa ja niin edelleen.
Aluksi kirjoja hankittiin luettavaksi, mutta myöhemmin kirjojen hankkimisesta muodostui itsetarkoitus ja keräily. Tätä kautta hän tutustui Kirja-Mattiin eli Matti Pohtoon, jolla oli oma kammari Kanajärven talossa. Kanajärvelle Pohto kuljetti omat arvokkaat kirjansa pakoon niin sanottua itämaista sotaa.
Kanajärvi oli hyvin tarkka kirjoistaan ja säilytti niitä hyvin. Kuitenkin hän lahjoitti Kalvolan kirkolle 1861 perustettuun kirjastoon kohtalaisen kirjakokoelman, josta tuli tavallaan uuden kirjaston peruskokoelma. Kanajärven kirjakokoelma myytiin vuonna 1908 Helsingin yliopiston seminaarikirjastolle. Kokoelmaan kuului 650 teosta ja 72 vuosikertaa sanomalehtiä. Myöhemmin tämä kokoelma on hajonnut, joten sen todellisesta sisällöstä tiedetään sangen vähän. Kaikki kokoelman teokset olivat joka tapauksessa suomenkielisiä.

Yhteiskunnallinen toiminta

Emanuel Kanajärvi osallistui kotipitäjänsä yhteiskunnalliseen toimintaan. Hän otti osaa pitäjänkokouksiin. Lisäksi hän toimi kuudennusmiehenä oman alueensa piiritarkastajana. Hän oli myös köyhäinhoitolautakunnan ja lainamakasiinin hoitokunnan jäsen.

Kuolema

Suurten nälkävuosien seurauksena tulivat nälkä ja erilaiset kulkutaudit, ja tällaiseen lavantautiepidemiaan myös Emanuel Kanajärvi kuoli 2. kesäkuuta 1868; hänen puolisonsa oli kuollut edellisenä päivänä. Poika Heikki eli vuodet 1838–1872.
Al-Uzza Undae

Al-Uzza Undae on dyyni Venuksessa. Dyynimuodostelma on halkaisijaltaan 150 kilometriä ja se sijaitsee Ishtar Terran ja Meshkenet Tesseran välisessä laaksossa. Se on nimetty arabialaisen aavikon jumalattaren Uzzan mukaan.
Yohon kansallispuisto

Geologia

Charles Walcott löysi vuonna 1909 kansallispuistosta kambrikauden aikaisia fossiileja. Sieltä on löydetty noin 120 pehmeärunkoista merieliölajia 515 miljoonan vuoden takaa. Tämä Burgess Shalena tunnettu fossiiliesiintymä on tarjonnut tutkijoille paljon uutta tietoa evolutiivisista prosesseista.
Tedj Bensaoula

Ura

Bensaoulan ammattilaisura alkoi MC Oranissa kaudella 1973-1974 ja hän juhli heti seuraavalla kaudella Algerian cupin voittoa. Bensaoula vietti joukkueessa yhteensä kymmenen kautta ja siirtyi vuonna 1983 Ranskaan Le Havreen. Bensaoula oli nostamassa joukkuetta Ranskan pääsarjaan, joukkueen voitettua Ligue 2:n kaudella 1984-1985. Hän pelasi yhden kauden Ranskan pääsarjassa ennen siirtymistään Belgiaan Dunkerqueen, jossa Bensaoula päätti uransa.
Bensaoula kuului myös Algerian maajoukkueeseen vuosien 1982 ja 1986 MM-kisossa. Lisäksi hän oli myös voittamassa Algerialle pronssia vuoden 1984 Afrikan kisoissa. Bensaoula edusti Algerian jalkapallojoukkuetta myös vuoden 1980 kesäolympialaisissa.
USS Olympia (SSN-717)

Palveluskäyttö

Alus on käytössä, ja sen kotisatama on Pearl Harborissa Havaijilla.
Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomissio

Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomissio (Commission on the Conservation of Antarctic Marine Living Resources, CCAMLR) on vuonna 1982 perustettu komissio, joka vastaa Eteläisen jäämeren elollisen luonnonvarojen suojelusta ja hoidasta. Sen taustalla on kansainvälinen sopimus, jonka on allekirjoittanut 25 valtiota. Vaikka sopimuksen tavoitteena on suojata merielämää, se ei kiellä kokonaan Eteläisen jäämeren alueella tapahtuvaa kalastusta. Jokainen komission jäsenvaltio on mukana Eteläisen jäämeren kalastuksessa tai tieteellisessä tutkimuksessa, joita valvoo ja säätelee komissio ja sen tieteellinen komitea. CCAMLR:n työryhmät antavat tietoa alueen kala- ja krillipopulaatioista.
Hepolampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 64 hehtaaria ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 884 500 kuutiometriä eli 0,885 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,4 metriä ja suurin syvyys on 6,5 metriä. Siinä on ilmoitettu olevan 10 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 1,71 hehtaaria, mikä on noin 2,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 1 on yli hehtaarin suuruisia, 8 yli aarin ja loput 1 ovat alle aarin kokoisia. Sen rantaviivan pituus on 7,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
Académie Julian

Académie Julian oli taidemaalari Rodolphe Julianin vuonna 1868 perustama julkinen taidekoulu Pariisissa. Se oli myös monien suomalaistaiteilijoiden suosiossa.
Académie Julianin perustamisen aikaan Ranskan viralliset taidekoulut kuten École des Beaux-Arts eivät hyväksyneet naisia oppiinsa, koska esimerkiksi alastonmallien piirtämistä ja maalaamista pidettiin naisille sopimattomana. Uusi yksityisakatemia sen sijaan antoi naisille saman koulutuksen kuin miehillekin.
Académie Juliania suosivat erityisesti ulkomaalaiset oppilaat. Sen opiskelijat saivat lopulta luvan myös kilpailla Rooman palkinnosta (Prix de Rome). Académie Julian yhdistyi École Supérieure d'Arts Graphiques-Penninghen'iin vuonna 1968.
Erik Punaisen saaga

Erik Punaisen saaga eli Eiríks saga rauða ( kuuntele) eli saaga norjalaisten Pohjois-Amerikkaan asuttamisesta. Saaga kertoo tapahtumista, joiden vuoksi Erik Punainen karkasi Grönlantiin, sekä Leif Erikinpojan Vinlandin löytämisestä, joka tapahtui ihan sattumalta hänen viikinkilaivansa eksyttyä sumussa kulkusuunnasta. Maantieteellisten tietojen mukaan hänen löytämänsä paikka oli Newfoundlandin saari, joten hän löysi Amerikan noin 500 vuotta ennen Kristoffer Kolumbusta. Saagaa on säilynyt kahdessa käsikirjoituksessa: Hauksbókissa (1300-luku) ja Skálholtsbókissa (1400-luku). Nykyajan filologit olettavat, että Skálholtsbók on lähempänä alkuperäistä tarinaa, joka oli kirjoitettu ilmeisesti 1200-luvulla. Saaga on ilmestynyt suomeksi nimellä Viinimaan saaga vuonna 1971 Jyrki Mäntylän kääntämänä teoksissa Veriveljien saaga ja Viinimaan saaga (Helsinki: Otava, 1971) sekä Saagat (Helsinki: Otava, 1987).

Saagassa mainittuja paikkoja

Saagassa mainittuja paikkoja Grönlannin ulkopuolella ovat: Helluland, Markland, Bjarney, Kjalarnes, Furdustrandir, Straumfjörð, Straumey, Vinland, Hóp, Einfœtingjaland, Hvítramannaland ja "Irlannin meri".
Itä-Aasia

Itä-Aasia on maantieteellinen alue Aasiassa, johon Yhdistyneiden kansakuntien aluejaottelun mukaan kuuluvat Etelä-Korea, Japani, Kiinan kansantasavalta (mukaan lukien Hongkong ja Macao), Kiinan tasavalta (Taiwan), Mongolia ja Pohjois-Korea.
Itä-Aasian toinen nimitys on Kaukoitä, jolla tarkoitetaan jotain tarkemmin määrittelemätöntä osaa Itä-Aasiasta ja Kaakkois-Aasiaa sekä Etelä-Aasiasta Nepal ja Bhutan, jotka kulttuurillisesti ovat ei-eurooppalaisia. Myös Venäjän itäisin osa luetaan joskus osaksi Kaukoitää. Tälle osalle Venäjää on käytetty nimitystä Venäjän kaukoitä. Nimityksen merkitys on muuttunut historian kuluessa, Venäjän keisarikunnan, Neuvostoliiton ja Venäjän federaation hallitseman alueen ja hallinnollisten rajausten mukaan.
38 prosenttia Aasian ja 22 prosenttia koko maailman ihmisistä asuu Itä-Aasian alueella.
Jimmy Heath

Jimmy ("Little Bird") Heath (s. 25. lokakuuta 1926 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen jazzia esittävä ja säveltävä tenorisaksofonisti. Hän soittaa myös sopraanosaksofonia ja huilua. Hänen alkuperäisten sävellystensä joukossa ovat "C.T.A." ja "Gingerbread Boy". Alun perin Heath soitti alttosaksofonia Howard McGheen (1947–1948) ja Dizzy Gillespien big bandin (1949–1950) kanssa. Tenorisaksofoniin hän siirtyi 1950-luvun alussa. Myöhemmin hän teki yhteistyötä muiden muassa Chet Bakerin, Art Blakeyn, Miles Davisin, Kenny Dorhamin, Gil Evansin, Milt Jacksonin, Art Farmerin ja Heath Brothers -kokoonpanossa Percy ja Tootie Heathin kanssa.
Heath on levyttänyt kokoonpanon johtajana useille levymerkeille. Häntä kuullaan sekä säveltäjänä että soittajana yli 125 levytyksellä.
Tiril Eckhoff

Juniorivuodet

Eckhoff aloitti ampumahiihdon vuonna 1999. Hän kilpaili nuoren MM-kisoissa vuosina 2008–2011 sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi takaa-ajokilpailussa Nove Mestossa 2011. EM-kilpailujen nuorten sarjassa 2010 Eckhoff saavutti kultaa pikakilpailussa sekä pronssia takaa-ajossa ja normaalimatkalla.

Arvokilpailut

Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Sotšin olympialaisissa 2014, Eckhoff saavutti sekaviestissä kultaa ja yhteislähdössä sekä naisten viestijoukkueessa pronssia. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti pronssia saaneessa sekajoukkueessa. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa pikamatkalta ja viestistä sekä pronssia sekaviestistä. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän oli yhteislähdössä kahdestoista ja pikakilpailussa kolmastoista.
Eckhoff saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa sekaviestissä ja pronssia yhteislähtökilpailussa. Takaa-ajossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa viestissä ja sekaviestissä sekä hopeaa takaa-ajossa. Yhteislähdössä hän sijoittui viidenneksi ja pikakilpailussa yhdeksänneksi.

Maailmancup

Ampumahiihdon maailmancupissa Eckhoff debytoi kaudella 2011–2012 ollen Holmenkollenin pikakilpailussa 50:s. Hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan seitsemäs Hanty-Mansijskin yhteislähtökilpailussa kaudella 2011–2012.
Kaudella 2013–2014 Eckhoff saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan kolmas takaa-ajokilpailussa Annecyssa. Kauden kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja takaa-ajocupissa viides. Ensimmäisen voittonsa Eckhoff sai Östersundin pikakilpailussa kaudella 2014–2015. Hän oli samalla kaudella kolmas Hochfilzenin pikakilpailussa, Oberhofin yhteislähtökilpailussa ja Ruhpoldingin pikakilpailussa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 11:s.
Kaudella 2015–2016 Eckhoff oli kolmas Ruhpoldingin ensimmäisessä yhteislähtökilpailussa ja voitti Oslon MM-pikakilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui jälleen 11:nneksi. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Pyeongchangin pikakilpailussa ja voitti Kontiolahden pikakilpailun. Lisäksi hän voitti kauden viimeisen yhteislähdön Holmenkollenilla.  Kokonaiscupin lopputilanteessa hän sijoittui 11:nneksi. Kaudella 2017–2018 hän voitti Anterselvan pikakilpailun ja oli Tjumenin pikakilpailussa kolmas. Kaudella 2018–2019 hän voitti Canmoren normaalimatkan ja oli Holmenkollenin yhteislähdössä toinen.
Eckhoff on hiihtänyt myös IBU-Cupia.
Quadra 630

Macintosh Quadra 630 on Apple Computerin 15. heinäkuuta 1994 julkaisema Macintosh Quadra-malliston tietokone. Laitteesta oli saatavilla useita versioita ja sitä myytiin myös nimillä Macintosh LC 630 (oppilaitoksille) ja Macintosh Performa 630 (kotitalouksille). Quadra 630 oli tuotannossa 5. lokakuuta 1995 saakka.

Tekniset tiedot

Quadra 630:ssä oli ensimmäistä kertaa IDE-väylä kiintolevyn liittämistä varten. Kalliimpaa SCSI-liitäntää käytettiin edelleen CD-ROMin kytkemiseen, mutta SCSI-ohjain oli vanhentunutta mallia. Malleissa oli pääsääntöisesti 4 Mt:n keskusmuisti, 250 Mt:n kiintolevy ja CD-ROM-asema.
Oppenauer-hapetus

Oppenauer-hapetus on kemiallinen reaktio, missä karbonyyliyhdiste, tyypillisimmin ketoni hapettaa alkoholin karbonyyliyhdisteeksi alumiinialkoksidin toimiessa katalyyttinä. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Rupert Oppenauerin mukaan, joka julkaisi reaktion käytön steroidien synteesissä vuonna 1937. Oppenauer-hapetuksen käänteisreaktio on nimeltään Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys.
Tuulikki Ukkola

Poliittinen ura

Ukkola valittiin Oulun vaalipiiristä eduskuntaan vuoden 1991 vaaleissa sitoutumattomana Liberaalisen kansanpuolueen listalta. Vuonna 1993 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi, jona hän toimi 1995 eduskuntavaaleihin saakka, jolloin hän putosi eduskunnasta. Vuoden 2007 vaaleissa hänet valittiin Kokoomuksen listalta kansanedustajaksi. Eurovaaleissa 2009 Ukkola oli ehdolla kokoomuksen listalla.

Yksityiselämä

Tuulikki Ukkolan puoliso oli toimittaja Jukka Ukkola. Myös heidän tyttärensä Sanna Ukkola on toimittaja.
Transantarktiset vuoret

Maantiede

Vuorijono on yhteensä 3500 kilometriä pitkä ja se ulottuu aina Rossinmereltä Weddellinmerelle saakka. Se on koko Etelämantereen pituinen, mistä se on saanut nimensäkin. Transantarktiset vuoret on myös yksi maailman pisimpiä vuorijonoja. 100–300 km levyinen vuorijono muodostaa rajan Itä-Etelämantereen ja Länsi-Etelämantereen välillä. Vuorijono on kiinnittynyt koko sen itäisen pallonpuoliskon puoleltaan Itä-Etelämantereen mannerjäätikköön, kun taas läntisen pallonpuoliskon puolella se yhtyy niin Rossinmereen, McMurdonlahteen, Rossin jäähyllyyn kuin Länsi-Etelämantereen mannerjäätikköönkin.

Biologia

Pingviinit, hylkeet ja merilinnut asuttavat Rossinmeren rantaviivaa Victorianmaalla, kun taas elämä vuorijonon sisäosissa rajoittuu bakteereihin, jäkäliin, leviin ja sieniin. Ennen Etelämantereella kasvoi runsaasti metsää ja muun muassa australianwollemiaa ja etelänpyökkiä. Gondwanan hajottua ilmasto alkoi kuitenkin vähitellen viiletä, jolloin puut katosivat. Uskotaan, että Etelämantereen viimeiset puut sijaitsivat Transantarktisilla vuorilla.