google/wiki40b huggingface dataset:
Johan Norberg

Johan Norberg (s. 27. elokuuta 1973) on ruotsalainen kirjailija, dokumentaristi ja aate- ja taloushistorioitsija joka on keskittynyt taloudelliseen globalisaatioon ja yksilönvapauksiin. Hän on Globaalin kapitalismin puolustus -kirjan kirjoittaja. Hän on myös juontajana brittiläisen televisiokanava Channel 4:in tilaamassa dokumentissa Globalisation is Good joka perustuu Norbergin kirjaan.
Poliittisesti Norberg kuvailee itseään "perinteiseksi eurooppalaiseksi liberaaliksi". Muiden väitteiden ohella Norberg kirjoittaa, että hyvinvointivaltio vähentää ihmisten kollektiivista onnellisuutta koska se vie ihmisiltä mahdollisuuden ohjata ja ottaa vastuuta elämästään.
Johan Norberg syntyi Tukholmassa ja kasvoi Hässelbyssä. Hän on entisen Ruotsin kansallisarkiston hoitajan Erik Norbergin ja Birgitta Norbergin poika. Hänen poliittinen aktiivisuutensa alkoi kun hän yhdessä kavereidensa kanssa voitti kouluvaalit omalla anarkistipuolueellaan. Hän hylkäsi pian anarkistiset näkemyksensä ja siirtyi liberalismin kannattajaksi, joka hänen mielestään ottaa vapauden vakavammin. Vuosina 1992–1999 Norberg opiskeli Tukholman yliopistossa filosofiaa, kirjallisuustiedettä ja politiikan tutkimusta. Opiskeluaikoinaan Norberg liittyi libertaristiseen / uusliberalistiseen Frihetsfronten-järjestöön. Hän oli järjestön lehden Nyliberalen päätoimittaja vuosina 1993–1997.
Vuonna 1997 Norbergiin otettiin yhteyttä ruotsalaisesta ajatushautomo Timbrosta joka pyysi Norbergiä kirjoittamaan kirjan ruotsalaisesta kirjailijasta Vilhelm Mobergista. Kirja Motståndsmannen Vilhelm Moberg myi hyvin ja sai aikaan ison Moberg-keskustelun. Tämän jälkeen häntä pyydettiin kirjoittamaan myös toinen kirja Ruotsin liberalismin historiasta. Myös tästä Den svenska liberalismens historia -kirjasta tuli menestys ja Norberg sai vakituisen työpaikan Timbrolta. Heti aluksi hän toimi Smedjan.com -verkkojulkaisun vastaavan päätoimittajan apulaisena. Lokakuussa 1999 hän perusti verkkosivuston Frihandel.nu laittaakseen sinne materiaalia vapaakaupasta ja avoimista talouksista.
Vuonna 2005 Internetworldin lukijat äänestivät Norbergin blogin parhaaksi ruotsalaiseksi blogiksi.
P-Nitrotolueeni

Ominaisuudet

p-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa värittömiä tai vaaleankeltaisia kiteisiä aineita. Yhdiste on lähes täysin liukenematon, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Metyyliryhmään nähden p-asemassa sijaitseva nitroryhmä aktivoi metyyliryhmää ja yhdisteelle voi tapahtua esimerkiksi kondensaatioreaktioita johtaen stilbeenijohdannaisiin. Elektrofiilinen aromaattinen substituutio kuten nitraus, halogenointi tai sulfonointi johtaa elektrofiilin reaktioon 2-asemaan metyyliryhmään nähden. p-Nitrotolueeni voidaan hapettaa elektrolyyttisesti p-nitrobentsaldehydiksi tai kromihapon tai kaliumpermanganaatin avulla p-nitrobentsoehapoksi. Pelkistys raudan avulla tai vedyttämällä johtaa p-toluidiiniin.

Valmistus ja käyttö

Yhdistettä valmistetaan nitraamalla tolueenia joko väkevien typpi- ja rikkihappojen tai typpi- ja fosforihappojen seoksella. Näin muodostuva seos sisältää eniten o- ja p-nitrotolueeneja. Käytettäessä typpihapon lisäksi fosforihappoa on p-isomeeri vallitseva tuote. Yhdiste voidaan erottaa isomeereistaan tislaamalla alennetussa paineessa ja kiteyttämällä.
p-Nitrotolueenia käytetään erityisesti p-nitrobentsaldehydin, p-nitrobentsoehapon, p-toluidiinin, 2,4-dinitrotolueenin ja 4-nitro-2-tolueenisulfonihapon, joita käytetään muun muassa atsovärien valmistuksessa, tuotantoon. Lisäksi siitä valmistetaan räjähteitä, hajusteita ja polyuretaanivaahtoja.
Jimmie Åkesson

Poliittinen ura

Åkesson on kuulunut ruotsidemokraatteihin vuodesta 1995 lähtien. Vuonna 1998 hän liittyi puolueen nuorisojärjestöön, Sverigedemokratisk Ungdomiin, ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2000–2005. Ruotsidemokraattien jäseneksi hänet houkutteli puolueen silloinen varapuheenjohtaja Tina Hallgren Bengtsson. Puolueen puheenjohtajana hän on Mikael Janssonin seuraaja.
Ennen poliitikoksi ryhtymistään Åkesson opiskeli valtio-oppia Lundin yliopistossa. Hän asuu Sölvesborgissa, jonka kunnanvaltuustoon hän on kuulunut vuodesta 1998 lähtien. Kouluaikoinaan hän oli mukana rasistisessa skinhead-jengissä.
Hän on kiinnostunut politiikasta ja jalkapallosta. Hän myös harrastaa uhkapelejä.
Hyyppärän rata

Hyyppärän rata oli Hyvinkäällä sijainnut kapearaiteinen rautatie joka kulki Hyyppärässä sijainnelta Usmin graniittilouhokselta Hyvinkään rautatieasemalle. Hyyppärästä louhittiin gabroa eli ns. Hyvinkään mustaa graniittia ja louhos käynnisti toimintansa 1904. Hevosvetoinen rautatie louhokselle valmistui vuotta myöhemmin 1905. Ratalinja kulki nykyisen Hyyppäräntien, Hyyppäränkadun ja Nummisillankadun vieressä. Rata purettiin vuonna 1948.
Louhoksen perusti hämeenlinnalainen kauppias Johan Emil Helenius, joka hankki 1898 omistukseensa Yli-Hyyppärän tilan ja vuonna 1904 Ali-Hyyppärän tilan yhdistäen ne Hyyppärän kartanoksi. Hän raivautti lisää peltoa, rakensi uusia rakennuksia sekä perusti kivilouhimon. Heleniuksen jälkeen kartano oli eri omistajilla, kunnes se myytiin 1973 Hyvinkään kaupungille.
Kuluttajatutkimuskeskus

Kuluttajatutkimuskeskus (lyhenne KTK) on tutkimuslaitos, joka tuottaa ja julkaisee tutkimustietoa kulutusyhteiskunnasta. Se on nykyisin osa Helsingin yliopiston Politiikan ja talouden tutkimuksen laitosta. Keskuksen johtajana on toiminut vuoden 2017 alusta dosentti Päivi Timonen.
Tutkimuskeskus perustettiin vuonna 1990 Holkerin hallituksen päätöksellä ja se toimi kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa, myöhemmin työ- ja elinkeinoministeriön alaisuudessa. Vuonna 2015 Kuluttajatutkimuskeskus yhdistettiin Helsingin yliopistoon, jossa se jatkaa osana valtiotieteellisen tiedekunnan politiikan ja talouden tutkimuksen laitosta.
Poronkusema

Poronkusema on vanha porolla liikuttaessa käytetty pituuden mittayksikkö. Poronkusema on se matka, jonka ajoporoa voi ajaa (poron) virtsaamistaukojen välillä. Poro ei pysty virtsaamaan juostessaan, ja liian pitkä juoksuttaminen voi aiheuttaa sille halvaustilan. Maksimissaan poronkusema voi olla jopa 7,5 kilometriä.
Robin Montgomerie-Charrington

Robin ”Monty” Montgomerie-Charrington (oik. Robert Victor Campbell Montgomerie; 23. kesäkuuta 1915 Mayfair, Lontoo – 3. huhtikuuta 2007) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vuoden 1952 Belgian GP:hen Aston-Butterworth -autolla. Hän keskeytti kilpailussa eikä saavuttanut pisteitä. Aika-ajoissa hän oli 15. Hän kilpaili myös 500-kuutioisten Formula 3 -luokassa.
Reijo Lehtinen

Reijo Antero Lehtinen (s. 17. huhtikuuta 1929 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Ida B. Wells

Elämä

Ida B. Wells syntyi Mississipissä heinäkuussa 1862, noin kuusi kuukautta ennen kuin Emancipation Proclamation vapautti hänen vanhempansa orjuudesta. Hänen vanhempansa kuolivat 1878 keltakuumeeseen. Sen jälkeen tuolloin 16-vuotias Wells alkoi toimia opettajana. Vuosien 1882 ja 1883 välillä hän muutti Memphisiin, Tennesseehen, toimiakseen siellä opettajana. Vuonna 1883 matkustaessaan junalla Wells määrättiin istumaan tupakointivaunuun, jossa mustien oli määrä istua. Wells ei totellut, vaan haastoi junayhtiön oikeuteen. Wells voitti paikallisessa oikeudessa, mutta korkein oikeus kumosi päätöksen. Hänet erotettiin opettajan työstä 1891, koska hän vastusti äänekkäästi koulujen rotuerottelua.
Wells alkoi kirjoittaa sanomalehtiin vuonna 1887. Hän vastusti kirjoituksissaan varsinkin lynkkauksia. Aiheesta tuli hänelle erityisen tärkeä, kun kolme mustaa ruokakauppiasta, jotka olivat myös Wellsin ystäviä, lynkattiin vuonna 1892. Wells piti aiheesta luentoja paitsi Yhdysvalloissa, myös Euroopassa. Wells meni naimisiin lakimies ja toimittaja Ferdinand L. Barnettin kanssa vuonna 1893 ja jatkoi aktivismia yhdessä miehensä kanssa. Wells kuoli 25. maaliskuuta 1931. Sitä ennen hän ehti kirjoittaa omaelämäkertansa Crusade for Justice: The Autobiography of Ida B. Wells, jonka toimitti hänen tyttärensä Alfreda M. Duster.
Hinttolansaari

Maantietoa

Saari on 1,8 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,62 neliökilometriä . Se kuuluu saariryhmään, joka sijaitsee Kelventeen harjujakson itäpuolella, mutta joka on muodostunut eri syystä kuin Kelvenne . Hinttolansaari sijaitsee Kelvennen eteläpään itäpuolella, ja Hirvisaaren ja Neitsaaren välissä. Kelventeen puolella kulkee Hinttolansalmi . Saariryhmä jää Hinttolanselän pohjoispuolelle ja mantereelle Pulkkilanharjulle on 2,6 kilometriä matkaa. Kelventeeseen on 370 metriä ja Hirvisaareen 650 metriä matkaa. Neitsaaren edessä kulkee Kuorresalmi, joka on 50–380 metriä leveä. Lähiympäristön muita saaria ovat Nimetön, Haapasaari ja Petäjäsaaret. Hinttolansaaren lähistöllä on vielä seitsemän pikkusaarta, joista vain Tapinluodoilla on karttanimi. Hinttolansaari on pyöreähkön muotoinen eikä sillä ole suuria lahtia tai niemiä. Karttoihin on merkitty nimellä vain Tirsanlahti. Saari on kokoonsa nähden matala ja sen korkein kohta kohoaa 27 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari ei ole luonnontilainen, sillä se on ollut pitkään asuttuna, jolloin sitä on viljelty ja sen metsät ovat edelleen talousmetsää. Saarella on viisi entistä maatilaa sekä noin 40 vapaa-ajan asuntoa.

Luontoarvoja

Neitsaaren ja Hinttolansaaren välinen Kuoresalmi ja salmen rantametsät muodostavat linnustollisesti merkittävän alueen. Merkittävä on myös on Tirsanlahden lehtometsikkö.

Historiaa

Hinttolansaaressa on maakirjojen mukaan ollut ratsutila vuonna 1636. Ratsutila raivasi aluksi peltomaansa omalta saareltaan, mutta esimerkiksi vuoden 1788 kartassa sillä on viljelymaita naapurisaarissa kuten Haapasaaressa.
Vuosien 1920, 1942 ja 1947 talouskartoissa saari sijaitsee karttalehtien reunassa siten, että siitä näkyy yleensä vain noin puolet. Kuitenkin vuoden 1920 kartassa saari näkyy kokonaan ja siihen on piirretty yhtenäinen peltoalue, joka peittää saaren länsiosat. Loput saaresta on merkitty suoksi tai kangasmetsäksi. Saarelle on merkitty vain yksi maatila. Vuoden 1947 talouskartassa peltoala on mahdollisesti laajentunut ja saarella on nyt neljä maatilaa ja yksi muuta tilaa merkitsevä karttamerkki. Viereisessä talouskartassa vuodelta 1942 on saaren itäosa merkitty kangasmetsäksi.
Vuosien 1965 ja 1969 peruskartoissa on saarella myös neljä nimettyä tilaa, joskin Kartanonmäelle on merkitty kaksi asuttua rakennusta. Toinen on ilmeisesti seuraavassa kartassa nimetty Hinttola. Rannoilla vaikuttaa olevan yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa, mutta vuoden 1985 kartoissa niitä on lähes 30. Mäntyniemi on ilmeisesti lopettanut viljelytoimintansa ja yksi sen peltopalstoista on samalla metsitetty. Vuosien 1992 ja 1996 kartoissa kehitys jatkuu, kun Kartanonmäen, Hinttolan ja Mäntyniemen ympäriltä on metsitetty lisää peltoja.
Portishead

Historia

Portisheadin perustivat Beth Gibbons, Geoff Barrow ja Adrian Utley Bristolissa vuonna 1991. Barrow oli aiemmin työskennellyt nauhoitusteknikon tehtävissä  muun muassa Massive Attackin ja Trickyn kanssa. Gibbons oli laulanut pubeissa ja Utley soittanut kitaraa jazzyhtyeessä. Ensimmäinen albumi Dummy ilmestyi 1994 ja siltä julkaisiin singlenä kappaleet Numb, Sour Times ja Glory Box. Dummy voitti myös arvostetun Mercury Music Prizen vuonna 1995.
Toinen levy kantoi yhtyeen omaa nimeä ja ilmestyi 1997. Singleinä julkaistiin kappaleet All Mine, Over ja Only You. Samana vuonna yhtye soitti New Yorkissa yhdessä New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Kyseinen esiintyminen julkaistiin livelevyllä Roseland NYC Live ja siitä julkaisiin myöhemmin myös VHS- ja DVD-tallenteet.
Yhtye piti taukoa vuodet 1998-2005 ja julkaisi kolmannen levynsä Third huhtikuussa 2008.
The Green Hornet

Juoni

Elokuva kertoo isänsä mediaimperiumin perivästä hemmotellusta nuoresta miehestä, joka löytää elämälleen suunnan naamioituna supersankarina. Hän on Daily Sentinelin uusi toimitusjohtaja, joka öisin naamioidun kumppaninsa kanssa taistelee rikollisuutta vastaan Los Angelesin kaduilla.

Tuotanto

Supersankarihahmon elämästä kertovaa elokuvaa alettiin suunnitella jo 1990-luvulla, mutta se ei koskaan edennyt käsikirjoitusvaihetta pidemmälle. Gondry oli jo tuolloin valittu ohjaajaksi, ja rooleja varten olivat allekirjoittaneet kokonaan eri näyttelijät. Pääosaa oli tarjottu alun perin George Clooneylle ja Mark Wahlbergille. Katon rooliin kaavaillun Jet Lin siirtyminen muihin projekteihin keskeytti elokuvan tuotannon jälleen vuonna 2000. Lisäksi studiot kuten Paramount Pictures, Columbia Pictures ja Miramax kilpailivat tuotantosopimuksesta, ja käsikirjoittajat vaihtuivat yksi toisensa jälkeen työn jäädessä kesken. Vuonna 2004 Kevin Smith palkattiin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuva, mutta tämä oli kuitenkin epäuskoinen lajityypin suhteen. Pääosaan pyydettiin tuolloin Jake Gyllenhaalia. Elokuvan teko venyi vielä kuudella vuodella, kun Smith vetäytyi projektista ja tuottaja Neal Moritz yritti vielä vuonna 2007 hankkia Green Hornet-hahmolle elokuvaoikeudet. Lopulta kanadalainen koomikko ja näyttelijä Seth Rogen palkattiin toiseksi käsikirjoittajaksi, tuottajaksi sekä pääroolin esittäjäksi. Kuvaukset saatiin lopulta käyntiin kesällä 2010, kun toinen pääosanäyttelijä vaihdettiin. Osittain tästä syystä elokuva oli myös erittäin kallis. Sen tuotantobudjetti oli 120 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Elokuva kuvattiin pääosin Los Angelesissa, Kaliforniassa sekä Sony Picturesin studioilla Culver Cityssä.

Vastaanotto

The Green Hornet sai sekä hyviä että huonoja arvosteluja, ja mm. Rotten Tomatoes antoi sille pisteet 5.2/10. Kriittisistä arvioista huolimatta kalliiksi tullut elokuva menestyi taloudellisesti suhteellisen hyvin.
Toini Vartiainen

Toini Vartiainen (oik. Toini Sirkka Liisa Almén, ent. Reivonen, 26. marraskuuta 1923 Rauma – 14. elokuuta 1990 Järvenpää) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa näyttelijä Erkki Viljoksen kanssa 1955–1957. He näyttelivät yhdessä muun muassa elokuvan Siltalan pehtoori uusintafilmatisoinnissa 1953. Vartiaisen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Levoton veri (1946), Nuoruus sumussa (1946), Sadan miekan mies (1951), Kesäillan valssi (1951) ja Minäkö isä! (1954).

Ura

Toini Vartiainen aloitti näyttelijänuran jo teini-ikäisenä. Hän muutti kotikaupungistaan Raumalta Helsinkiin päästyään SF:n filmikouluun opiskelemaan kameranäyttelemistä. Hän esiintyi ensimmäisen kerran valkokankaalla 15-vuotiaana elokuvassa Herrat ovat herkkäuskoisia vuonna 1939. Siitä alkoi hänen pitkä filminäyttelijättären uransa, jonka aikana hän esiintyi kaikkiaan 26 elokuvassa.
Vartiainen näytteli useimmiten merkittäviä sivuosia, mutta pääosassa hänet nähtiin esimerkiksi Valentin Vaalan komediassa Minäkö isä!. Aikalaiskriitikot kiittelivät hänen yhtä pääroolisuoritustaan elokuvassa Suomalaistyttöjä Tukholmassa: "raikas komediennetyö ja tämän vaalean 'vilsketytön' paras filmisuoritus". Vartiaisen luontainen lahjakkuus pantiin merkille jo Sadan miekan miehessä, jossa hän osoitti "vallan uusia komediennen kykyjä". Vartiainen nähtiinkin useimmiten pirteissä ja räiskyvissä tyttörooleissa, mutta hän esiintyi edukseen myös dramaattisemmissa osissa, kuten Outina Teuvo Tulion elokuvassa Levoton veri. Hänet muistetaan myös Suomisen Olli -elokuvien Elina Suomisena, tosin kahdessa elokuvassa Elinaa esitti hyvin samannäköinen Sirkka Sipilä. Vartiainen oli muun muassa Suomi-Filmin ja Fennada-Filmin palkattu näyttelijä. Hän näytteli pitkään myös teatterissa, hänellä oli kiinnitykset Helsingin kaupunginteatteriin ja Radioteatteriin. Vartiaisen ura elokuvissa päättyi vuonna 1960.
Toini Vartiainen oli naimisissa neljä kertaa. Kolmannen miehensä, näyttelijä Erkki Viljoksen kanssa hän avioitui vuonna 1955, ja liitosta syntyi yksi tytär. Pari erosi vuonna 1957. Neljännen kerran Vartiainen avioitui Lauri Hyrskeen kanssa, ja liitosta syntyi kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär.
Toini Vartiainen kuoli 66-vuotiaana vuonna 1990. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
UFO: Extraterrestrials

Pelin juoni

Muukalaiset ovat valtaamassa maapalloa ja sinne järjestetään ihmisten ylläpitämä tukikohta torjumaan tunkeilijoita. Ihmiset ovat pahasti teknologiassa jäljessä ja suurin haaste onkin kerätä muukalaisten varusteita, jotta ne voidaan tutkia ja valjastaa omaan käyttöön.

Kehitys

Peliä pidetään X-COM -pelisarjan "henkisenä jälkeläisenä". Peli ei sinällään tarjoa kovinkaan paljon uutta, muuten kuin grafiikan ja tekoälyn osalta.
Pelin kehittäjillä ei ole yhteyttä muihin sarjan peleihin eikä siten ole suoraan samaa sarjaa.
Norjanampiainen

Koko ja ulkonäkö

Sukulaistensa tapaan norjanampiaisen väritys on pääosin musta-keltainen. Tyypillisen norjanampiaisen tunnistaa kuitenkin helposti takaruumiin tyviosan sivuilla olevista punaruskeista laikuista, mutta värimuodolta f. zetterstedti ne puuttuvat kokonaan. Molempia värimuotoja voi elää samassa pesässä. Norjanampiaisen pään etuosassa otsalta verkkosilmään työntyvä uloke on musta, vain alareunastaan keltainen, ja päälaella kolmen pistesilmän muodostaman kolmion etukärki muodostaa noin 90 asteen kulman. Lisäksi etäisyys verkkosilmästä pistesilmiin on suunnilleen yhtä pitkä kuin kahden taaemman pistesilmän välimatka. Verkkosilmän alanurkan ja leukojen välinen alue on tuntosarven paksuuden levyinen. Leukojen yläpuolella sijaitseva suukilpi on keltainen, ja sen poikki kulkeva musta juova on alareunasta yleensä leveämpi kuin yläreunasta. Kuningatar on 15–18 mm, työläiset 11–14 mm ja kuhnurit 13–15 mm pituisia.

Levinneisyys

Norjanampiaista tavataan Brittein saarilta ja Islannista Euroopan ja Pohjois-Aasian poikki Pohjois-Amerikkaan. Etelämpänä Euroopassa levinneisyys on vuoristopainotteinen. Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa. Ruotsissa laji yleistyy pohjoista kohti ja on tunturiseuduilla yleisin yhdyskunta-ampiainen.

Elinympäristö ja elintavat

Norjanampiaisen tavallisinta elinympäristöä ovat kuivat havumetsät. Se on myös tyypillinen  tunturiseuduilla, missä sitä tavataan puurajan yläpuolelle saakka. Pesä roikkuu yleensä lähellä maan pintaa suojaisessa paikassa pensaassa, varpujen seassa tai joskus myös kolossa kivien, maan tai sammalikon alla. Laji puolustaa pesää usein aggressiivisesti.
Norjanampiaisen pesissä esiintyy pesäloisena läheistä sukua oleva Dolichovespula adulterina.
Partisiippi

Partisiippi eli laatutapa on verbin infiniittinen eli nominaalinen muoto, jolla on sekä verbin että adjektiivin ominaisuuksia. Suomen kielessä on kuusi partisiippimuotoa: kolme aktiivin ja kaksi passiivin partisiippia sekä yksi kieltopartisiippi. Partisiippeja käytetään muun muassa adjektiivien tavoin. Partisiipit taipuvat sijamuodoissa kuten muutkin nominit.
Monissa eurooppalaisissa kielissä perfekti on liittomuoto, jonka muodostavat apuverbi sekä pääverbin partisiippi.

Englanti

Englannin kielessä on kaksi partisiippimuotoa.  Preesensin partisiippi (engl. present participle) muodostetaan verbin infinitiivimuodosta päätteellä -ing.  Merkitykseltään se vastaa lähinnä suomen aktiivin ensimmäistä partisiippia, mutta sen avulla muodostetaan myös ns. pitkä preesens, jolla ilmaistaan parhaillaan meneillään olevaa toimintaa tai tapahtumaa (is going, is coming).  
Toinen, menneen ajan partisiippi (engl. past participle) vastaa merkitykseltään lähinnä suomen passiivin toista partisiippia. Lisäksi sen avulla muodostetaan perfekti ja pluskvamperfekti, joissa apuverbinä käytetään have -verbiä ja pääverbi on partisiippimuodossa.  Säännöllisten verbien partisiippi muodostetaan -ed -päätteellä ja on samankaltainen kuin imperfekti, mutta englannissa on myös paljon epäsäännöllisiä verbejä, joilla nämä muodot poikkeavat toisistaan, esimerkiksi Be (am/is/are-was/were-been), tai Have (have/has-had-had), joitakin joilla kaikki kolme muotoa on samat (esim. hit, cut ...) ja paljon muita. Joillakin taas vaihdetaan sanan keskellä olevaa vokaalia (Swim-swam-swum, drink-drank-drunk ...).

Espanja

Espanjassa katsotaan nykykieliopeissa olevan vain partisiipin perfekti (participio pasado tai participio pasivo), jota käytetään adjektiivin tavoin tai yhdistetyissä aikamuodoissa. Partisiipin preesens katsotaan hävinneeksi, ja useat sen avulla muodostetut sanat luetaan nomineihin (amante, 'rakastava' tai 'rakastaja', viviente, 'elävä' tai 'eläväinen').

Saksa

Saksan kielessä partisiippeja käytetään yleensä aktiivin perfektissä ja pluskvamperfektissä apuverbien "haben" tai "sein" kanssa (esim. "er hat gemacht" hän on tehnyt/teki). Passiivissa ollessaan partisiippi saa apuverbiksi "sein"-verbin (esim. "es ist gemacht" se on tehty). Partisiippi muodostetaan säännöllisissä verbeissä lisäämällä verbin vartaloon alkuun ge- ja loppuun -t (esim. "machen"-verbin partisiippi on "gemacht"), epäsäännöllisillä verbeillä on omat sääntönsä. Saksan kielelle ominaista on, että perfektin tai pluskvamperfektin partisiippi sijoittuu lauseessa viimeiseksi (esim. "Hans hat ein Auto gekauft" Hans on ostanut/osti auton).
Kari Kontio

Kari Kontio (8. elokuuta 1956 Oulu – 8. heinäkuuta 2006 Helsinki) oli kirjailija, teatteriohjaaja, käsikirjoittaja, toimittaja ja juontaja.
Kontio oli opiskellut aatehistoriaa, filosofiaa, valtio-oppia ja teologiaa. Hän kävi Teatterikorkeakoulua Jouko Turkan aikana vuosina 1984–1988 ohjaajalinjalla. Kontio oli ristiriitainen, mutta samalla sivistynyt ja monipuolinen ihminen. Hänellä oli yhteisiä media-, kirjallisuus- ja taidehankkeita muun muassa Timo Harakan, Tuomas Nevanlinnan ja Asser Korhosen kanssa. Keskustelua herättänyt radiosarja Radio Vapaa maailma (1985) oli rajun poliittisen satiirin edelläkävijöitä Suomessa. 
Kontio oli toimittajana vuonna 1983 Ylioppilaslehdessä ja myöhemmin Voima-lehdessä. Hän harrasti nyrkkeilyä. Vuoden 1987 eduskuntavaaleissa hän oli ehdolla Helsingin vaalipiirissä omalla Kontion listallaan Jumalan teatteria koskeneen keskustelun jälkimainingeissa.
Kontio hukkui uintiretkellä heinäkuussa 2006.
Australiannuolihaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 30–36 cm ja siipien kärkiväli noin 83 cm. Se on päältä harmaa ja alapuolelta punaruskea. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Australiannuolihaukat elävät lähes kaikkialla Australian mantereella sekä Tasmanian itä- ja pohjoisosissa. Osa kannasta talvehtii Indonesiassa ja Papua-Uusi-Guineassa. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä.

Elinympäristö

Laji elää pääasiassa valoisissa, harvakasvuisissa metsissä. Saalistuslennoilla se vierailee myös asutuksen piirissä ja pensaikkomailla.

Lisääntyminen

Pesä on korkealla puun latvassa. Naaras munii 2–4 munaa.

Ravinto

Haukat syövät enimmäkseen lintuja, pienistä varpuslinnuista lähes sen itsensä kokoisiin. Hämärissä se saalistaa myös lepakoita ja lentäviä isokokoisia hyönteisiä.
Tuffi Films

Tuffi Films on vuonna 2010 perustettu elokuvatuotantoyhtiö, jonka perustivat tuottaja Elli Toivoniemi, käsikirjoittaja-ohjaajat Selma Vilhunen ja Jenni Toivoniemi sekä käsikirjoittaja Kirsikka Saari. Yhtiö tekee sekä fiktio- että dokumenttielokuvia.
Tuffin ja Bufon tuottama ja Akseli Tuomivaaran ohjaama pitkä fiktioelokuva Korso sai ensi-iltansa helmikuussa 2014.
Tuffin lyhytelokuva Pitääkö mun kaikki hoitaa? oli 2014 viiden Oscar-ehdokkaan joukossa. Tuffin lyhytelokuva Treffit voitti vuonna 2013 Sundancen elokuvafestivaalien lyhytelokuvakilpailun kansainvälisen sarjan.
Nordic Trophy 2006

Nordic Trophy eli Pohjoismaiden epävirallinen jääkiekon mestaruusturnaus pidettiin ensimmäisen kerran ennen sarjakausien alkua vuonna 2006. Pelisysteemi oli sellainen, että  kaikki 8 joukkuetta (4 Suomesta ja 4 Ruotsista) pelasivat yksinkertaisen runkosarjan, jonka kaksi parasta pelasivat finaalin runkosarjan voittajan kotikentällä. Joukkueita ei valittu edellisen kauden sarjasijoitusten perusteella. Voittajoukkueen palkintosumma oli 60 000 euroa. Turnauksen yleisökeskiarvo oli 1710. Ruosalaisjoukkueet olivat kotonaan murskaavia sillä ne voittivat kaikki suomalaisia joukkueita vastaan pelaamansa kotiottelut.
Jonas Brothers: Living the Dream

Jonas Brothers: Living the Dream on TV-ohjelma, jonka esitys alkoi Yhdysvalloissa 16. toukokuuta 2008. Sarjan tarkoitus on seurata Jonas Brothers -yhtyeen When You Look Me in the Eyes -kiertuetta. Suomessa ohjelmaa esittää Disney Channel. Mukana on mm. vapaa-ajan viettoa, keikan jälkijuhlat ja bändiin tutustumista.