google/wiki40b huggingface dataset:
Juhana Lustig

Juhana (Juho) Lustig (Puustijärvi) (18. maaliskuuta 1771 Ylitornio – 2. helmikuuta 1833 Nilsiä) oli vuonna 1796 Iisalmen pitäjän Savojärven kylässä syntyneen herännäisyyden ensimmäinen johtaja.
Lustigin vanhemmat olivat uudisviljelijä Hannu Ollinpoika ja Klaara Ollintytär. Hän lienee saanut hengellisiä vaikutteita jo kotiseudullaan, ennen muuttoaan Pohjois-Savoon, jossa hän työskenteli pyöräntekijänä. Vuonna 1796 hän liittyi Iisalmessa alkunsa saaneeseen uskonnolliseen herätykseen ja tuli sen johtajaksi. Hän lienee menettänyt asemansa liikkeen johtohahmona Paavo Ruotsalaiselle vuoden 1808-1809 paikkeilla. Ruotsalainen edusti uskossaan vakavampaa näkemystä, kun taas Lustigia pidettiin pinnallisena ja ailahtelevana. Lustigin vaikutus säilyi silti pienemmässä piirissä ja muun muassa Henrik Renqvist lienee saanut herätystä Lustigin saarnoista.
Lustigin ensimmäisen puolison nimi ei ole tiedossa, toinen puoliso oli Liisa Väisänen (k. 1860).
Oliwan katedraali

Oliwan katedraali (puol. Kościół pod wezwaniem Trójcy Świętej, Najświętszej Maryi Panny i Świętego Bernarda) on roomalaiskatolinen katedraali Gdańskissa, Oliwan kaupunginosassa. Katedraali on vihitty käyttöön 14. elokuuta 1594 ja se on Gdańskin roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan tuomiokirkko, joka on pyhitetty Pyhälle kolminaisuudelle, Neitsyt Marialle ja Pyhälle Bernhard Clairvauxlaiselle.
Kirkon paikalla on aluksi ollut vuonna 1186 perusteun sisterssiläisluostarin kirkko. Nykyisen muotonsa se on saanut 1500–1600-luvuilla. Tuomiokirkko siitä tuli ensimmäisen kerran paavi Pius XI:n perustettua Gdanskin hiippakunnan 30. joulukuuta 1925 ja toisen kerran paavi Johannes Paavali II:n korotettua Gdanskin arkkihiippakunnaksi 1992.
Rakennus on kolmilaivainen basilika, joka noudattaa sisterssiläistä tyyliä. Sen korkeus on 17,7 m, leveys 19 m ja pituus 107 m. Julkisivua hallitsee kaksi 46-metristä kapeaa tornia, ja se on saanut nykyisen barokkityylisen muotonsa vuonna 1688. Kirkon sisustus muutettiin 1600-luvulla barokkityyliseksi arkkitehti Andreas Schlüterin suunnitelman mukaisesti.
Kirkossa on kahdet urut. Sisäänkäynnin yläpuolella olevat suuret barokkityyliset urut on rakentanut Johann Wilhelm Wulff (1763–1788). Urut on uusittu useasti, ja nykyisin ne ovat 95-äänikertaiset.
Tala svenska eller dö

Vastaanotto

Imperiumin Tuomo Hohtari antoi albumille arvosanan 8–, kehuen yhtyeen ja erityisesti laulaja Carolus Aminoffin ilmaisua. Albumi on yllätyksetön ja pysyy perinteisen hardcore punkin raameissa, vaikkakin lisäarvoa tuovat punkille epätyypillinen avoin oikeistolaisuus sekä suomenruotsalaisuuden kliseiden ja stereotypioiden taidokas käyttö sanoituksissa.
Sitsit

Sitsit on pohjoismainen akateeminen pöytäjuhla, joissa syödään, lauletaan juomalauluja ja pidetään puheita sekä joissain tapauksissa seurataan myös ohjelmaa. Sitsien pitoa eli sitsaamista harrastavat pääosin yliopisto-opiskelijat. Juhlilla on yleensä jokin aihe tai teema.
Sitsien alkuperästä ei ole varmuutta: yhden arvion mukaan perinne olisi lähtenyt liikkeelle brittiläisestä ratsuväkiosastosta, jossa raskaiden työpäivien jälkeen olisi syöty ja juotu. Sieltä tapa olisi sitten siirtynyt Ruotsiin ja lopulta Suomeen. Eurooppalaisessa opiskelijakulttuurissa tunnetaan useita sitsejä muistuttavia pöytäjuhlia, kuten cantus, commercium ja tableround, kuten myös Yhdysvaltain ja Britannian asevoimissa (engl. Dining in). 
Sitseillä nautitaan kolmen ruokalajin illallinen, jonka päätteeksi tarjoillaan kahvi ja jaloviinaryyppy tai punssi. Tavoissa on kuitenkin eroja, joskus tarjolla on vain pääruoka salaatin kera. Puheiden ja laulujen päätteeksi yleensä nostetaan malja joko snapsia tai viiniä. Laulusta riippuen lasi joko tyhjennetään yhdellä kertaa tai siitä vain otetaan pitkä siemaus (ruotsalainen tapa on juoda esimerkiksi snapsi kolmella huikalla). Maljaa kohotetaan ensin oman pöytäseuralaisen kanssa (miehet oikealle, naiset vasemmalle), seuraavaksi toiselle puolelle ja lopuksi vastapäätä istuvan henkilön kanssa.
Sitsien pukeutumisohje vaihtelee eri opiskelijajärjestöissä. Puvuksi valitaan esimerkiksi haalarit, siisti asu, naamiaisasu tai miehillä tumma puku ja naisilla cocktail-asu. Juhlien on aina tarkoitus olla rennot ja viihdyttävät verrattuna muodollisempiin akateemisiin juhliin, kuten vuosijuhliin tai promootiopäivällisiin. 
Juhlijoille on yleensä nimikoitu istumapaikat pöydistä. Tällöin miehet ja naiset pyritään sijoittamaan istumaan vuorotellen siten, että sitsaajan vierustoverit ja vastapäätä istuva ovat vastakkaista sukupuolta. Seuralaiset ovat normaalin etiketin mukaan vierekkäin (nainen oikealla ja mies vasemmalla) tai etenkin Otaniemessä vastapäätä toisiaan.
Orion (1787)

Palvelus

Alus nimettiin marraskuussa 1793 uudelleen Mucius Scévolaksi ja edelleen 30. marraskuuta Muciukseksi. Aluksen runko todettiin lahonneeksi 13. lokakuuta 1803 ja sen romutus saatiin päätökseen 8. huhtikuuta 1804.
Fiat Brevetti

Historia

Myytyään aiemman aseita valmistaneen Società Officine Meccaniche e Fonderie Michele Ansaldi & C. -yhtiönsä, torinolainen teollisuusmies Michele Ansaldi perusti vuonna 1905 sen jäljelle jääneistä osista ajoneuvovalmistaja Fiat SpA:n kanssa yhteisyrityksen nimeltä Michele Ansaldi & C.. Ansaldi omisti yhtiöstä 55 % ja Fiat 45 %. Yhtiö valmisti alkuun autoja nimellä Fiat-Ansaldi 10-12 HP, mutta Fiatin ostettua Ansaldin osuuden vuonna 1906, autojen nimeksi tuli "Fiat Brevetti" (suom. Patentit). Fiat-Ansaldeja valmistui 203 kappaletta. Yhtiö fuusioitiin Fiatiin vuonna 1925. 
Michele Ansaldi perusti vuonna 1906 torinolaisen autoteollisuusmies Matteo Ceiranon kanssa Società Piemontese Automobili Ansaldi-Ceirano -nimisen yhtiön, joka valmisti autoja tuotemerkillä SPA. 
Brevetti oli edistyksellinen malli, joka toi ajoneuvojen valmistukseen monia teknisiä innovaatioita. Näitä olivat mm. suoran tikapuurungon käyttö, joka antoi korivalmistajille mahdollisuuden päällirakenteiden mittojen vakiinnuttamiseen ja sen myötä nopeampaan ja edullisempaan tuotantoon. Toinen merkittävä uudistus oli kardaaniakselin käyttöönotto voimansiirrossa, ketjuvedon sijaan.
Fiat Brevetin nelisylinterinen, 3052 cm³:n rivimoottori tuotti tehoa 20 hevosvoimaa, mikä siirrettiin takapyörille neliportaisen vaihteiston kautta. Mallin huippunopeus oli 65 km/h. Valaistus oli järjestetty matalajännitemagneeton avulla.

Tipo 2

Vuonna 1908 10-12 HP korvattiin päivitetyllä versiolla, Fiat Brevetti Tipo 2:lla (15-20 HP), joka perustuu edellisen mallin tekniikkaan. Moottorin teho oli kuitenkin noussut 22 hevosvoimaan ja raideleveys sekä akseliväli olivat kasvaneet. Tipo 2 oli ensimmäinen malli, jonka jäähdyttäjän kehyksessä on valmistajan nimi lyhennetty muotoon "FIAT". Vuonna 1910 mallin teho nostettiin 25 hevosvoimaan ja tyyppimerkinnäksi tuli 15-25. Vuoteen 1912 mennessä mallia oli valmistettu 681 kappaletta, joista 408 oli 22 hevosvoimaisia versioita. Tikapuurunko mahdollisti monipuolisten päällirakenteiden valmistamisen ja Italian vanhin säilynyt paloauto on Fiat Brevetti vuodelta 1908.
Samaan aikaan Brevetti Tipo 2:n kanssa Fiat valmisti "Fiat 12-15 HP" eli Fiat Tipo 1 -mallia, jolla ei ollut enää "Brevetti"-lisänimeä, ei myöskään sitä seuranneilla malleilla.
Fiat Brevettien valmistus tapahtui Fiat-Ansaldin Torinon Via Cuneolla sijainneessa tehtaassa, josta myöhemmin tuli Fiatin meridieseleitä valmistanut tehdas Fiat Grandi Motori.
Pistokas

Pistokkaan ottaminen

Kun pistokas on irrotettu, sen yhteys juuriin katkeaa. Pistokas kuivuu usein hengiltä siksi, että sillä ei enää ole juuria, jotka ovat aiemmin hankkineet pistokkaan – entisen kasvin osan – tarvitseman veden. Tästä syystä kasvi kastellaan usein huolellisesti ennen pistokkaan ottamista. Pistokas otetaan samasta syystä usein aamulla, jolloin kasvin nestepitoisuus on korkeimmillaan. Jos kyseessä on oksapistokas, oksasta otetaan pari alinta lehteä pois. Pistokas istutetaan multaan siten, että kasvi on lehtiä myöten mullassa. Multa kastellaan erittäin hyvin ja asetetaan lämpimään ja valoisaan tilaan (n. +24 °C).
Pistokasta voidaan yrittää juurruttaa myös vesiastiassa.
Lechfeldin lentotukikohta

Lechfeldin lentotukikohta on Saksan ilmavoimien lentotukikohta, joka sijaitsee Baijerissa kilometrin itään Lagerlechfeldistä ja noin 20 kilometriä etelään Augsburgista. Tukikohtaan oli sijoitettu vuonna 2013 lakkautettu Jagdbombergeschwader 32, jonka molemmat laivueet oli varustettu Panavia Tornadoin.

Historia

Vuonna 1912 alkoi Saksan keisarillisten maavoimien sotilaslentotoiminta Lechfeldissä, mutta tappiollisen ensimmäisen maailmansodan jälkeen sotilaslentotoiminta kiellettiin. Toimintaa jatkettiin 1934 ja tukikohdassa avattiin lentosotakoulu. Augsburgissa olevat Messerchmittin tehtaat käyttivät Lagerlechfeldiä koelentokenttänä. Lehcfeldissä Adolf Galland lensi ensi kerran Messerchmitt Me 262 -suihkuhävittäjällä. Huhtikuussa 1944 tukikohtaan perustettiin erityiskoelentoyksikkö, joka aloitti Me 262A lentäjien kouluttamisen. Pääosa tukikohdan rakennuksista tuhoutui ilmahyökkäyksissä vuonna 1945.
Yhdysvaltain maavoimat miehitti Lagerlechfeldin alueen toukokuun alussa 1945, jolloin se valtasi lentotukikohdan kohtaamatta merkittävää vastarintaa. Suunnitelmat lentokentän kunnostamiseksi Yhdysvaltain ilmavoimille peruutettiin Saksan antautuessa 7. toukokuuta ja tukikohdan alueelle sijoitettiin maavoimien joukkoja. Yhdysvaltain ilmavoimien henkilöstöä saapui tukikohtaan testaamaan tukikohtaan hylättyjä Messerschmittin koneita. Lentotukikohta nimettiin Advanced Landing Ground R-71:ksi.
Joulukuussa tukikohta luovutettiin Yhdysvaltain ilmavoimille, joka nimesi sen Army Air Force Station Lechfeldiksi. Tukikohtaa käytettiin eri yksiköiden sijoittamiseen ennen sulkemista 1. kesäkuuta 1947, jolloin siitä tuli osa Augsburgin varuskuntaa.
Kunnostamaton lentotukikohta siirrettiin lopulta Saksan asevoimille vuonna 1955. Saksan asevoimien ensimmäinen edustajat saapuivat 7. heinäkuuta 1956 Lechfeldiin, missä he aloittivat jälleen rakennustyöt. Kaksi vuotta myöhemmin 22. heinäkuuta 1958 F-84 Thunderstreak -konein varustettu Jagdbombergeschwader 32 aloitti operatiiviset lennot tukikohdassa.
Vuonna 1965 lennosto varustettiin Lockheed F-104 Starfighterein, jotka korvattiin Panavia Tornadoin 1982-1984. Lechfeld oli lukuisten Reforger-harjoitusten tukikohtana, jossa vierailivat Yhdysvaltain ilmavoimien ja lentävän kansalliskaartin yksiköt.
Lokakuussa 2011 Saksan puolustusministeri ilmoitti asevoimien supistuksista ja uudelleen organisoinnista, jolloin lennosto lakkautettiin 31. maaliskuuta 2013. Tukikohdan henkilöstö väheni 1620:sta 570:een, jotka kuuluivat Saksan ilmavoimien mekaanikkojen koulutuskeskus ja joihinkin pieniin yksiköihin.
Jens Adler

Ura

Adler aloitti ammattilaisuransa Halleschen FC Chemiessä vuonna 1983. Hän edusti seuraa 87 DDR-Oberliga-pelissä, jonka lisäksi hän pelasi alemmilla sarjatasoilla seuran paidassa. Vuonna 1992 Adler siirtyi FC Stahl Brandenburgiin kolmeksi kaudeksi, jonka jälkeen hän vaihtoi Herthaan. Hän jäi kuitenkin pieneen rooliin seurassa, eikä pelannut kuin yhden 2. Bundesliiga-ottelun. Uransa lopussa Adler siirtyi Vfl Halleen.
Adler pelasi yhden ottelun Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueessa. Hän oli myös maan viimeinen maajoukkuepelaaja.
Hellcity 13

Hellcity 13 on helsinkiläinen hard rock-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, Hellcity 13 julkaistiin 24. lokakuuta 2007. Yhtyeen In Love With Love-musiikkivideolla nähdään vieraana OX Lordi-yhtyeestä.
Taika-uudistukset

Taika-uudistukset (jap. 大化の改新, Taika no kaishin) olivat Japanissa vuoden 645 vallankaappauksen jälkeen toteutettuja uudistuksia, joissa maahan luotiin Tang-dynastian Kiinaa mukaillen järjestelmällinen, keisarin johtama hallinto. Uudistuksia johtivat vaikutusvaltaisen Soga-klaanin syrjäyttäneet kruununprinssi Naka no Ōe, joka nousi myöhemmin valtaan keisari Tenjinä, ja Nakatomi no Kamatari. Niissä otettiin käyttöön myös Kiinan mallin mukaiset aikakausinimet (nengō). Ensimmäinen, keisari Kōtokun valitsema aikakausinimi olikin Taika eli kirjaimellisesti ’suuri muutos’.
Ennen uudistuksia Japanin politiikkaa oli hallinnut omavaltainen Soga-klaani, jonka juonittelujen ja vallanhimon kohteeksi joutui esimerkiksi vuonna 643 murhattu prinssi Yamashiro no Ōe. Naka no Ōe ja Nakatomi no Kamatari onnistuivat kuitenkin surmaamaan klaanin johtajan Soga no Irukan, ja valtaan nostettiin uusi keisari Kōtoku. Naka no Ōesta tehtiin kruununprinssi ja Nakatomi no Kamatarista sisäministeri, mikä mahdollisti laajamittaiset uudistukset. Suuria muutoksia hallintoon tehtiin lähes välittömästi: yksityinen maanomistus kiellettiin, päätettiin uudesta verojärjestelmästä, joka perustui maankäytön sijaan väestötietoihin, aloitettiin väestönlaskenta ja perustettiin uusia, keisarille vastaavia hallintoelimiä sekä pääkaupunkiin että provinsseihin. Maassa aloitettiin myös uuden tieverkoston rakentaminen. Monet vastaperustettuihin valtion elimiin palkatut virkamiehet olivat saaneet koulutuksensa Tang-dynastian Kiinassa.
Taika-uudistukset olivat huolella toteutettuja. Laajuudessaan niitä on verrattu 1 200 vuoden päästä toteutettuun Meiji-restauraatioon.
Uskoton

Juoni

Ikääntyvä ohjaaja nimeltä Bergman kuvittelee mielessään henkilöhahmon nimeltä Marianne. Usean päivän kuluessa ohjaaja haastattelee tätä syrjäisellä Fårön saarella sijaitsevassa asuinpaikassaan. Marianne on ollut onnellisesti naimisissa kapellimestari Markuksen kanssa, ja heillä on nuori tytär Isabelle. Marianne rakastuu yhtäkkiä heidän parhaaseen yhteiseen ystäväänsä Davidiin. Marianne ja David kokevät pitkän syrjähypyn Pariisissa ja joutuvat sitten kohtaamaan tekonsa seuraukset.
Adriana Leon

Adriana Leon (s. 2. lokakuuta 1992) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 60 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. MM-kilpailuissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa.
Leon edustaa englantilaisseura West Hamia.
Säynätsalon vaneritehdas

Säynätsalon vaneritehdas on UPM-Kymmene-konserniin kuuluva vaneritehdas Jyväskylään kuuluvassa Säynätsalon saaressa. Tehdas on viralliselta nimeltään UPM-Kymmene Oyj, Jyväskylän vaneritehdas. Aiemmin tehdas on tunnettu nimillä Schauman Wood Oy, Säynätsalon vaneritehdas, Enso Gutzeit Osakeyhtiö, Parviaisen tehtaat ja Joh. Parviaisen tehtaat. Samalla tehdasalueella toimi aiemmin talotehdas sekä Säynätsalon kuitulevytehdas (Karl Gustaf Stigzelius 1945–47). Henkilöstöä tehtaalla on noin 310 ja tuotantokapasiteetti noin 120 000 m³ pinnoitettua ja pinnoittamatonta kuusi- ja koivuvaneria vuodessa. Vuonna 1913 perustettu tehdas on Suomen vanhin toiminnassa oleva vaneritehdas.

Lämpölaitos

Tehtaan yhteydessä on myös Adven Oy:n lämpölaitos, joka tuottaa höyryä tehtaalle. Laitoksen 25 MW kattila käyttää polttoaineenaan tehtaan puujätettä. Laitosalueella on myös Jyväskylän Energian kaksi kaukolämpöä tuottavaa öljykattilaa, teholtaan 1 MW ja 2,2 MW.
Nanoselluloosa

Nanoselluloosaksi kutsutaan selluloosamateriaalia, jonka ulkoisista mitoista ainakin yksi on nanoskaalalla eli 1-100 nm. Selluloosananomateriaalit voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: selluloosananofibrilleihin (cellulose nanofibrils, CNF), selluloosananokiteisiin (cellulose nanocrystals, CNC) sekä bakteeriselluloosaan (bacterial cellulose, BC).

Selluloosananofibrillit

Selluloosananofibrillien raaka-aineena voidaan käyttää esimerkiksi valkaistua sellua. Jos raaka-aineena on jokin muu, tulee materiaali puhdistaa. Eräässä valmistusprosessissa biomassaa jauhetaan, jonka jälkeen siitä voidaan poistaa vahayhdisteitä Soxhlet-uutolla. Uuton jälkeen materiaalia käsitellään 2-prosenttisella NaOH-liuoksella 80 °C lämpötilassa, jonka jälkeen se suodatetaan liukoisten polysakkaridien poistamiseksi. Lopuksi suodatettu näyte käsitellään natriumkloriitilla.
Toinen tapa valmistaa selluloosananofibrillejä on homogenointi. Siinä laimeaa kuitu-vesisuspensiota ajetaan pienen suuttimen läpi korkeassa paineessa, jolloin suuret paine-erot saavat aikaan fibrilloitumisen. Prosessin lämpötila on 70-90 °C, ja massa ajetaan suuttimen läpi 5-10 kertaa. Jauhatusta ja homogenointia voidaan käyttää myös yhdessä.
Selluloosakristallien lujuusominaisuudet ovat jopa paremmat kuin teräksen ja samaa luokkaa kuin Kevlarin. Eräitä selluloosananofibrillien käyttökohteita ovat esimerkiksi kuitupakkaukset, polymeerikomposiitit, läpinäkyvät kalvot ja elektroniset näytöt.

Selluloosananokiteet

Nanokiteistä selluloosaa valmistetaan happokäsittelyllä, tyypillisesti rikkihapolla. Rikkihapon etuna esimerkiksi suolahappoon on, että partikkeleiden pinnalle muodostuu negatiivisesti varattuja sulfaattiesteriryhmiä (-OSO₃-), jotka hylkivät toisiaan, muodostaen kolloidaalisesti vakaan liuoksen.  Mikäli raaka-aine ei ole puhdasta selluloosaa, kuten puuvillaa tai valkaistua puusellua, on se ensin puhdistettava Soxhlet-uutolla, jota seuraavat alkalikäsittely ja valkaisu natriumkloraatilla. Happokäsittelyn jälkeen materiaali hajotetaan mekaanisesti esimerkiksi ultraäänellä tai sonikoimalla.

Bakteeriselluloosa

Bakteeriselluloosan tärkeimpänä erona selluloosananofibrilleihin ja -nanokiteisiin on sen valmistustapa: bakteerit valmistavat sitä glukoosista. Tutkituin bakteerilaji on Acetobacter xylinum, joka tuottaa selluloosaa solun ulkopuolelle. Syntymekanismista johtuen bakteeriselluloosa on hyvin puhdasta, eikä siinä ole epäpuhtauksina hemiselluloosaa ja ligniiniä. 
Bakteeriselluloosan suurin ongelma on sen korkea hinta, johon ovat syynä bakteerin käyttämän substraatin hinta sekä huono saanto reaktoritilavuuteen nähden. Bakteeriselluloosaa voidaan käyttää esimerkiksi elintarviketeollisuudessa sakeutusaineena ja paperiteollisuudessa sideaineena.
Bokserimoottori

Bokserimoottori eli vastaiskumoottori on polttomoottori, jossa sylinterit on sijoitettu vastakkain toisiinsa nähden. Muita moottoriratkaisuja ovat esimerkiksi rivimoottori, jossa sylinterit ovat peräkkäin yhdessä rivissä, ja V-moottori, jossa kaksi riviä sylintereitä muodostaa keskenään V-asetelman. On olemassa myös V-moottoreita, joiden sylinterit ovat vastakkain muodostaen 180° kulman toisiinsa nähden, mutta ne eivät silti ole bokserimoottoreita johtuen erilaisesta kampiakselin rakenteesta. Sen vastakkaiset kiertokanget on kiinnitetty kampiakseliin yhteisestä kammentapista. Koska männät liikkuvat vaakatasossa samaa akselia pitkin, bokserimoottori voidaan rakentaa melko matalaksi, mistä johtuu toisinaan käytetty nimitys pannukakkumoottori.

Bokserimoottorin ominaisuuksia

Koska bokserimoottorissa vastakkain liikkuvat männät tasapainottavat toisensa, saadaan moottorin käynnistä tasainen ja värinätön. Koska rakenne on matala, on myös sen painopiste alhaalla, mikä on eduksi auton ajo-ominaisuuksille. Bokserimoottorin valmistuskustannukset ovat esimerkiksi rivimoottoreita korkeammat.
Nykyisin hyvin harvat autonvalmistajat käyttävät bokserimoottoreita. Bokserimoottorin valmistajia ovat muun muassa Subaru ja Porsche. Myös BMW käyttää bokserimoottoria moottoripyörämalleissaan. Aikanaan tunnetuin bokserimoottorilla varustettu auto oli Volkswagen Kupla. Myös Citroënin 2CV, Ami ja pääosa GS- ja GSA-malleista olivat bokserimoottorisia. Pienissä lentokoneissa moottorityyppi on yhä laajassa käytössä.

Historiaa

Bokserimoottorin keksijä oli Karl Benz, joka patentoi ratkaisun vuonna 1896. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välillä bokserimoottorien kehityksen selvä edelläkävijä oli Tatra. Yritys käytti ilmajäähdytteistä bokserimoottoria lukuisissa tuotteissaan, muun muassa malleissa T11, T30, T54, T57 ja T72.
Kun Ferdinand Porschen suunnittelema Volkswagen Kuplan edeltäjä KdF-Wagen esiteltiin, Tatra nosti oikeusjutun, jossa Porschea syytettiin useista patenttirikkomuksista. Kdf-Wagenissa havaittiin lukuisia yhtäläisyyksiä Tatra T97:n kanssa. Syyte jäi toisen maailmansodan jalkoihin, mutta sodan päätyttyä Volkswagen joutui maksamaan 3 000 000 Saksan markan hyvityksen patenttirikkomuksista. Jälkeenpäin Porsche tunnustikin vilkuilleensa Tatran suunnitelmia hänen hyvän ystävänsä ja Tatran pääsuunnittelijan, Hans Ledwinkan, olan ylitse. Porsche hyödynsi bokserimoottoriratkaisua myös Porsche-urheiluautoissa.
Toinen Tatralla työskennellyt suunnittelija, Erich Übelacker, siirtyi sodan jälkeen Borgwardille. Hän suunnitteli kokonaisen tuoteperheen bokserimoottoreita, joiden sylinterien lukumäärä vaihteli neljästä kymmeneen. Näistä nelisylinteristä, 897-kuutioista mallia käytettiin Lloyd Arabella -pikkuautossa. Subaru kehitti 1960-luvulla tämän pohjalta ensimmäisen bokserimoottorinsa, jota se käytti Subaru 1000 -mallissa .
Aleksanteri Hakaniemi

Taustaa

Hakaniemi syntyi vuonna 1994 Kouvolassa. Hakaniemi suoritti ensimmäisen ja toisen luokan Tornionmäen koulussa, jonka jälkeen siirtyi musiikkiluokille Kankaan kouluun. Yläkoulun hän suoritti Kouvolan yhteiskoulussa. Teini-ikäisenä Hakaniemi esiintyi trubaduurina Kouvolan kaduilla, baareissa ja terasseilla. Hän opiskeli kitaransoittoa ja laulua Pohjois-Kymen musiikkiopistossa. Varusmiespalveluksensa Hakaniemi suoritti puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa.

Ura

Hakaniemi tapasi Justimuksen jäsenet armeijan soittokunnassa, ja he pyysivät häntä ryhmän DJ:ksi. Hakaniemi päätyi myös työskentelemään Reino & The Rhinos-yhtyeen taustalaulajana sekä Evelinan DJ:nä.
Keväällä 2016 Hakaniemi levytti kolme kappaletta tuottaja Rafael Elivuon kanssa, ja kesällä hän solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Ensisingle ”Etsi mut” julkaistiin marraskuussa 2016. Kappale nousi Suomen virallisen single- ja striimauslistan sijalle 15. Hakaniemen toinen single ”Filmi katkee” julkaistiin helmikuussa 2017, ja sillä vierailee rap-artisti Aste. Kappale nousi jälleen single- ja striimauslistalle, sekä Suomen latauslistalle. Hakaniemi julkaisi vielä kolme singleä vuonna 2017. Kaikki nousivat single- ja striimauslistalle, ja ”Pane mut sekasin” -kappaletta käytettiin myös Temptation Island Suomi -tositelevisiosarjan mainoskappaleena. Vuoden 2017 Emma-gaalassa Hakaniemi oli ehdolla kolmessa eri kategoriassa. 
Tammikuussa 2018 Hakaniemeltä julkaistiin single ”Fucked Up”. Hänen debyyttialbumi Nuorena jaksaa julkaistiin 2. helmikuuta. Levy nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen ja ylitti platinarajan. Huhtikuussa Hakaniemi julkaisi uuden singlen ”Pelkääks vai rakastaks”, joka nousi single-, striimaus- ja radiosoittolistalle. Hakaniemen seuraava single ”Luuseri” julkaistiin elokuussa. Marraskuussa hän vieraili rap-artisti Lukas Leonin kappaleella ”Hendrix”, ja joulukuussa Hakaniemen kappale ”Valoon” julkaistiin Anna laulu lahjaksi -kokoelmalevyllä. Hän esiintyi myös samannimisessä joulukonsertissa Helsingin Kulttuuritalolla 15. joulukuuta.
Tammikuussa 2019 Hakaniemeltä julkaistiin single ”Fuengirola”. Helmikuussa hän oli jälleen ehdolla kahdessa eri kategoriassa Emma-gaalassa. Hakaniemi julkaisi singlen ”Radio” maaliskuussa 2019. Syksyllä Hakaniemi nähdään MTV3:n Fort Boyard Suomi -tositelevisio-ohjelma neljänellä tuotantokaudella. Syyskuussa hän julkaisi singlen ”Kiitän sua kaikesta”.

Yksityiselämä

Hakaniemi on asunut Helsingissä vuodesta 2014 lähtien.
Coop Norge

Coop Norge SA (usein käytetään lyhyempää muotoa Coop) on suuri osuustoiminnallinen päivittäistavaraketju Norjassa. Sillä on viisi eri päivittäistavarakauppaketjua. Coop Obs! -kaupat ovat hypermarketteja, Coop Megat supermarketteja, Coop Prixit halpakauppoja, Coop Markedit lähikauppoja ja Coop Extrat keskittyvät alhaisiin hintoihin.
Coop Norge SA perustettiin 27. kesäkuuta 1906. Coop Norgen omistavat 117 paikallisten osuuskuntien yli 1,3 miljoonaa jäsentä. Yrityksen pääkonttori on Oslossa.
Coopin hyllyillä on kaupan omia X-tra-tuotteita ja Coop-tuotteita, joita myydään myös Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Tatiana Maslany

Nuoruus

Maslany syntyi Reginassa Saskatchewann provinssissa. Hänen isänsä oli puuseppä ja äitinsä kääntäjä. Hänellä on kaksi veljeä, Daniel ja Michael.
Maslanyn äiti opetti hänelle saksaa ennen englantia, joten hän puhuu sitä sujuvasti. Hän aloitti tanssimisen nelivuotiaana ja teatteriharrastuksen yhdeksänvuotiaana. Kouluaikana hän työskenteli näyttelijänä ja pääsi matkustelemaan eri puolelle Kanadaa. Torontoon Maslany muutti 20-vuotiaana.

Yksityiselämä

Maslany on seurustellut walesilaisen näyttelijän Tom Cullenin kanssa vuodesta 2011 lähtien. He tapasivat Maailma vailla loppua -minisarjan kuvauksissa.