google/wiki40b huggingface dataset:
Suolikko (Muurame, Valkola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 66 200 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,4 metriä ja suurin syvyys on 7,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Punasillanojan valuma-alueeseen (14.289) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 168,6 metriä mpy.
Hanhet

Ulkonäkö

Hanhet ovat suurikokoisia, voimakasrakenteisia ja pitkäkaulaisia sorsalintuja. Niiden vahvat jalat sijaitsevat ruumiin keskikohdassa, joten ne pystyvät kävelemään maalla helposti. Hanhilla on kiilanmuotoinen nokka, ja ylänokan reunassa on hammastus.

Elintavat

Hanhet kerääntyvät erityisesti muuttoaikoihin ja talvisin suuriksi parviksi. Hanhet ovat kasvinsyöjiä ja ruokailevat pääasiassa laiduntamalla. Hanhien pesä on maassa, ja se on pehmustettu untuvilla.
Haapaveden Urheilijat

Jääkiekko

Miesten edustusjoukkue Huskit pelaa jääkiekon III-divisioonassa

Pesäpallo

Miesten joukkue luopui Suomensarjan paikastaan kaudelle 2014 ja pelaa Pesäpallon_maakuntasarjassa
Wanha Jokela

Wanha Jokela oli Joensuun keskustassa Torikatu 26:ssa sijainnut hotelli ja ravintola. Se tunnettiin kulttuuriravintolana.  Ravintola aloitti toimintansa 1930-luvulla ja oli toimiessaan Joensuun vanhin ravintola. 
Vuonna 1939 valmistuneen kaksikerroksisen funkkistyylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aulis E. Hämäläinen. Rakennus koostuu kivisestä Kino Karjalan entisestä elokuvateatterista ja puurakenteisesta Vanhan Jokelan ravintolasta ja hotellista. Näitä erottaa rakennuksen katon yläpuolelle kohoava palomuuri. Kiinteistö pinnoitettiin mineriittilevyllä 1960-luvulla. Talon rakennutti joensuulainen liikemies Heikki Inari (k.1961) ja hänen jälkeensä talon omisti hänen tyttärensä rouva Irene Turunen. 
Kino Karjalan elokuvateatteri oli toiminnassa vuosina 1939-1988 ja teatterissa oli 330 istumapaikkaa. Nykyisin teatterin tiloissa toimii kirpputori. Ravintola-hotelli Jokelan puoli sisältää alun perin 1900-luvun alussa Niskakadun ja Torikadun kulmaan rakennetun hirsirunkoisen liikerakennuksen jonka ulkoasu muutettiin 1930-luvun lopulla funkkistyyliseksi. Kahvila-Ravintola Jokela aloitti toimintansa tässä rakennuksessa vappuna 1934.Ravintola Wanha Jokela toimi vuoden 2012 loppuun saakka.
Wanhan Jokelan olemassaolo oli ollut uhattuna. Rakennuksen omistaa Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö.Joensuun rakennusvalvontaviranomaiset pitivät rakennusta liian huonokuntoisena mutta siihen on tehty korjauksia ja se sai jatkoaikaa. Rakennus oli myös ehdolla Joensuun kaupunkikeskustan osayleiskaavassa suojeltaviin kohteisiin, mutta ei saanut suojelumerkintää.  Kulttuuriperintöyhdistys Europa Nostra Finland valitsi Wanhan Jokelan Suomen uhanalaisimmaksi kulttuuriperintökohteeksi vuonna 2013. Kuopion hallinto-oikeus kumosi alkuvuodesta 2014 yleiskaavan, joka olisi mahdollistanut rakennuksen purkamisen mahdollistavan asemakaavan laatimisen, rakennuksen suojeluarvojen perusteella. Rakennus seisoo tällä hetkellä tyhjillään, eikä suojelukysymystä ole ratkaistu asemakaavalla.
Vuosina 1971–1978 yrityksen omisti osuusliike Oma-Apu, ja sen nimenä oli Hotelli ja Ravintola Elli.
Keittiökoisa

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen keittiökoisa on 7–9 mm pitkä ja sen siipien kärkiväli 15–20 mm. Keittiökoisan tunnistaa selkeästi kaksivärisistä siivistä. Siiven tyviosa on tasaisen harmaa tai harmaanruskea ja kärkiosa tumman punaruskea ja metallinkiiltoinen. Punertavalla pohjalla on pari tummaa poikkiviirua. Takasiivet ovat vaaleanharmaat.
Keittiökoisan toukat muistuttavat jauhokoisan (Ephestia kuehniella) toukkia. Ne ovat 15 mm pitkiä väriltään tavallisimmin harmaanvalkoisia, mutta pää on vaaleanruskea. Toukan nauttima ravinto voi vaikuttaa huomattavasti vartalon väriin. Toukan pinnalla on harvakseltaan pitkiä, vaaleita karvoja.

Levinneisyys ja lentoaika

Jokseenkin kaikkialle maailmaan levinnyt laji. Aikuiset perhoset lentävät pääasiassa kesäkuusta syyskuuhun, mutta sisätiloissa lento voi jatkua useina limittäisinä sukupolvina ympäri vuoden.

Elinympäristö ja elintavat

Aikuiset perhoset lentävät rauhallisesti mutkitellen ja suuntaavat mielellään kirkkaiden valojen luokse. Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa.
Aikuiset perhoset löytävät toisensa feromonien sekä tuottamansa, noin 80 kHz taajuisen äänen perusteella Naaras parittelee noin kolmen vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan ja voi tuottaa jopa 400 munaa. Munat ovat 0,3–0,5 mm pitkiä, harmaanvalkoisia, ja naaras munii ne yksittäin tai pieninä ryhminä yleensä suoraan toukkien ravinnonlähteeseen. Munien kuoriutumiseen kuluva aika riippuu lämpötilasta. Kuoriutumiseen menee 20 °C:n lämpötilassa noin viikko, kun 30 °C:n lämpötilassa vain kolmisen päivää. Toukat hajaantuvat eri suuntiin heti kuoriuduttuaan ja kohdatessaan toisensa ne erittävät leuoistaan ruskeaa nestettä, jonka kemiallinen signaali saa toukat liikkumaan jälleen eri suuntiin. Toukkavaiheita on viidestä seitsemään ja toukka luo nahkansa kunkin vaiheen päätteeksi. Ne ruokailevat ravinnonlähteen pinnalla ja tuottavat huomattavat määrät seittimäistä silkkirihmastoa, johon tarttuu toukkien ulostetta sekä toukkanahkoja. Toukan kehitys kestää huoneenlämmössä 2–3 viikkoa.
Täysikasvuinen toukka vaeltaa usein varsin pitkän matkan ruokailupaikaltaan koteloitumaan, joten koteloiden löytäminen ei paljasta toukkien elinpaikkaa eikä usein edes viittaa elintarviketuholaiseen. Tämä vaikeuttaa huomattavasti lajin torjumista. Kotelo on vaaleanruskea ja ohuen, seittimäisen kotelokopan ympäröimä.
Koisaa torjutaan suihkuttamalla pyretriiniä sen toukkien esiintymisalueille. Torjuntaan voi käyttää myös feromonipyydyksiä. Lajiin erikoistuneiden loispistiäisten (Bracon hebetor ja Trichogramma pretiosum) käytöstä biologisena torjuntakeinona on positiivisia kokemuksia.

Ravintokasvi

Toukka elää kuivilla elintarvikkeilla, erityisesti kuitenkin pähkinöillä ja kuivatuilla hedelmillä.
Antoine Wiertz

Elämä

Wiertz oli räätälin poika. Hänen isänsä laittoi hänet opiskelemaan nuorena musiikkia, piirustusta ja kielioppia. Wiertzin taidot tunnustettiin jo nuorena, ja hänet lähetettiin Antwerpeniin taideakatemiaan, jossa hän opiskeli Willem Herreynsin ja Mathieu van Breen alaisuudessa. Wiertz asui Ranskassa 1829–1832. Hän voitti Prix de Romen 1832 ja pääsi sen turvin opiskelemaan Roomaan, Ranskan akatemiaan. Wiertz opiskeli Italiassa 1834–1836, ja häntä opetti Horace Vernet.
Italiassa Wiertz siirtyi pois maisemien ja roomalaisten elämän maalamisesta. Hän jatkoi huomattavasti haastavimmilla projekteilla. Wiertzin maalaus Les Grecs et les Troyens se disputant le corps de Patrocle ("Kreikkalaiset ja troijalaiset taistelevat Patrokloksen ruumiista") sai hyvän vastaanoton Italiassa ja Belgiassa, ja Wiertz tarjosi maalausta myös Pariisin salonkiin. Pariisissa maalaus sai kuitenkin huonoa palautetta, ja Wiertz päätti pettymyksen jälkeen olla hakematta Ranskan kansalaisuutta.
Vuonna 1839 Wiertz muutti Liègeen äitinsä kanssa. Hän maalasi elääkseen muotokuvia, mutta samalla hän teki myös maalauksia mytologisista ja historiallisista aiheista. Wiertzin äiti kuoli 1844, mikä oli kova isku hänelle. Hän muutti tämän jälkeen Liègestä Brysseliin. Vuonna 1847 Wiertz maalasi ehkä kuuluisimman taulunsa Deux jeunes filles—La Belle Rosine ("Kaksi nuorta naista — Kaunis Rosine"). Vuonna 1850 Belgian hallitus rakensi Wiertzille studion vastineeksi muutaman työstä. Studio rakennettiin Paestumissa sijaitsevien kreikkalaisrakennusten mallin mukaan. Wiertz kuoli studiossaan 1865. Hänen ruumiinsa palsamoitiin muinaisegpytiläiseen tapaan, ja hänet haudattiin Ixellesin kunnalliselle hautausmaalle.
Éric Boullier

Ura

Boullier on valmistunut ranskalaisen Institut Polytechnique des Sciences Appliquees insinööritieteiden koulussa, jossa hän opiskeli ilmailu- ja avaruusaluksien suunnittelua. Vuonna 2008 Boullieristä tuli Gravity Sport Managementin toimitusjohtaja.
Vuonna 2009 sijoitusyhtiö Genii Capital osti Renault F1 Team -tallin ja Boullier nimettiin vuoden 2010 alussa tallin tallipäälliköksi. Vuonna 2012 Boullier jatkoi Lotus F1 Team -nimeä kantavan tallin tallipäällikkönä. Vuoden 2014 alussa Boullier ilmoitti jättävänsä tallipäällikön tehtävät Lotuksella. Tammikuun lopussa uutisoitiin Boullierin siirtyvän McLarenin kilpailutoimintojen johtajaksi. Samalla hänet nimitettiin Martin Whitmarshin tilalle tallin uudeksi tallipäälliköksi. Heinäkuussa 2018 Boullier irtisanoutui McLarenin tallipäälikön paikalta, tähän ratkaisuun johtivat McLarenin heikot suoritukset edeltävinä vuosina.
Jean-Michel Roux

Jean-Michel Roux (s. 1964) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja dokumentaristi.
Roux on vieraillut Rakkautta ja anarkiaa (R&A) -elokuvafestivaalilla useita kertoja, ensimmäisen kerran vuonna 1998 esikoiselokuvansa Les mille merveilles de l’univers kanssa. Hän on tehnyt dokumentteja Islannista. Roux’n dokumentti Pohjolan enkeli on tutkimusmatka suomalaisuuteen. Elokuva kertoo Hugo Simbergin maalauksesta Haavoittunut enkeli. Elokuvan ensi-ilta oli R&A-festivaalilla, jossa on esitetty kaikki muutkin hänen elokuvansa.
VR-3A

VR-3A "Topi" oli Suomen puolustusvoimien käyttöön otettu prikaatiradio. Tekniikaltaan se oli ruotsalainen 85-kanavainen radio, jota valmistettiin L. M. Ericssonin tehtailla Suomessa 1 230 kappaletta vuosina 1955–1966. VR-3A:n seuraajaksi prikaatiradiona tuli vuodesta 1973 Oy Nokia Ab:n Oulun tehtailla lisenssillä valmistettu LV 317.
Juvan lukio

Historiaa

Juvan yhteiskoulu perustettiin 1946 ja ensimmäiset ylioppilaat sieltä valmistuivat 1962. Juvan kunnan siirryttyä peruskoulujärjestelmään yhteiskoulu muuttui yläasteeksi ja lukioksi vuonna 1974. Juvan lukio sijaitsee edelleenkin samassa rakkennuksessa yläasteen kanssa. Vuodesta 1992 lähtien toiminut lukioteatteri on mahdollistanut opiskelijoiden soveltavan ilmaisun myös taiteellisella saralla.
Vuoden 2021 alkuun mennessä Juvalle rakennetaan uusi koulukampusalue 100-paikkaiselle päiväkodille, yhtenäiskouluksi muuttuvalle peruskoululle, lukiolle ja liikuntakeskukselle. Nykyisen koulukeskuksen tontille nouseva rakennushanke tunnetaan nimellä Martti Talvela -kampus.
Douglas D-558-1 Skystreak

Douglas Skystreak (Douglas D-558-1, D-558-1) on Douglas Aircraft Company-yhtiön suunnittelema ja valmistama yhdysvaltalainen koekone, joka ei liittynyt kuuluisaan X-sarjaan (X=Experimental). Skystreakin voimanlähde oli suihkumoottori, joita koneessa oli yksi. Niin kutsutusti suorasiipinen kokeilulentokone saavutti P-80:n jälkeen seuraavan, 1 000 km/h ylittäneen nopeusennätyksen, nopeudella 1 031,178 km/h. Nopeusennätyksen teki T.F. Caldwell päivämäärällä 20. elokuuta 1947. Lisäksi M.E. Carl saavutti 1 047,536 km/h 25. elokuuta 1947. Tämän koneen seuraaja, D-558-2, Skyrocket rikkoi 2 Machin nopeuden.
Douglas Skystreakiin liittyvä työstö alkoi Ed Heinemannin johdolla heti toisen maailmansodan jälkeen. Koneesta tuli suorasiipinen, kuten myös oli Lockheed P-80, sillä siinä ei oltu huomioitu esim. Alexander Lippischin, eikä esim. Me-262:n työn tuloksia.
Konetyypin lentokokeita toteutettiin Murocin eli nykyisen Edwardsin lentotukikohdasta.
Tyrnipunavarpunen

Levinneisyys

Tyrnipunavarpusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gordon Lightfoot

Elämäkerta

Nuoruudessaan Lightfoot lauloi St. Paul's United Churchin kuorossa kuoronjohtaja Ray Williamsin johdolla. Vuonna 2005 Lightfoot kertoi juuri Williamsin opettaneen hänet laulamaan tunteella ja luottamaan omaan ääneensä.
Lightfoot muutti myöhemmin Hollywoodiin Los Angelesiin ja opiskeli Westlaken musiikkiopistossa. Hän palasi kotimaahansa 1960-luvulla ja aloitti keikkailemisen torontolaisissa kahviloissa. Lightfoot ja Terry Whelan perustivat duon nimeltä Two Tones, joka julkaisi ensimmäisen albumin, Two Tones at the Village Corner, vuonna 1962. Vuonna 1966 Lightfoot julkaisi debyyttialbuminsa Lightfoot!, ja se teki hänet tunnetuksi sanoittajana.
Lightfoot julkaisi useita levyjä, mutta vasta vuonna 1976 julkaistiin hänen menestyinein kappaleensa. Kappale perustui marraskuussa 1975 tapahtuneeseen malmilaiva SS Edmund Fitzgeraldin traagiseen haaksirikkoon, jonka yhteydessä menehtyi 29 merimiestä. Kyseinen kappale, The Wreck of the Edmund Fitzgerald, pääsi Billboard Magazinen kakkossijalle, ja on edelleen yksi soitetuimpia Lightfootin säveltämiä ja esittämiä kappaleita ympäri Pohjois-Amerikkaa, ja se kuuluu Lightfootin kiertueiden vakiokappaleisiin.
Vaaliruhtinas

Vaaliruhtinas (saks. Kurfürst, ransk. Prince-Électeur) oli eräiden kirkollisten tai maallisten ruhtinaiden nimitys Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Heidän asemansa määriteltiin Kultaisessa bullassa vuonna 1356. Tuolloin vaaliruhtinaita oli seitsemän.
Vaaliruhtinaiden tehtävänä oli valita keisari. Keisarin vaalista käytettiin nimitystä Kur, ja se suoritettiin äänestämällä siten, että keisariehdokkaan tuli saada kahden äänen enemmistö. Vaaliruhtinailla oli laajat etuoikeudet, kuten alueidensa suvereniteetti (Landeshoheit), minkä ansiosta he olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä suhteessa keisariin.
Paalu

Paalu on rakennustekniikassa käytettävä kantava rakenne, jolla tuetaan perustuksia tai tiepenkereitä. Kantavana rakenteena paalu voi ottaa vastaan puristus- ja taivutusrasituksia, joskus myös vetoa.
Paalut voivat olla betonia, terästä tai puuta. Betonipaaluja käytetään eniten uusien talojen tuennassa ja teiden pengerpaalutuksena. Peruskallioon paalutettaessa paalu varustetaan kalliokärjellä. Puupaaluja käytetään vain pengerpaaluina, jos betonipaalua ei tarvita. Teräspaaluja käytetään sekä suurissa siltakohteissa (suurpaalu) että pientalorakentamiseen ja perustusten vahvistamiseen (mikropaalu).
Paalujatkos asennetaan betonipaaluun valun yhteydessä. Jatkoksen avulla yksittäiset paalut liitetään toisiinsa paalutuksen yhteydessä. Yksittäisen jatkamattoman betonipaalun enimmäispituus on 15 metriä.

Toimintatapa

Paalut jaetaan toimintaperiaatteensa mukaan kolmeen ryhmään: tukipaaluihin, kitkapaaluihin ja koheesiopaaluihin. Tukipaalut upotetaan kallion pintaan tai kiinteään pohjakerrokseen, johon ne kärjen välityksellä siirtävät yläpuoliset kuormat. Kitkapaalujen toiminta perustuu paalun vaipan ja maan väliseen kitkaan, kun taas koheesiopaalujen toiminta perustuu vaipan ja maan väliseen adheesioon.
UFO: Enemy Unknown

Pelin juoni

X-Com perustetaan kansainväliseksi sotilaalliseksi kattojärjestöksi, joka yhdistää suurvaltojen voimavarat ja perustaa tukikohtaorganisaation torjuakseen maapallolle hyökkäävät muukalaiset.
Aluksi X-Comin teknologia on pahasti jäljessä muukalaisia. Yksi pelin olennaisista osista onkin kaapata muukalaisten teknologiaa, jota voi sitten tukikohdissaan tutkia ja kehittää omaan käyttöönsä.
Pelin tehtävät voi jakaa neljään osaan: ensinnäkin pitää varustaa torjuntahävittäjiä, jotka ampuvat alas ympäri maapalloa lentäviä muukalaisaluksia. Toiseksi eri tapahtumapaikoille pitää lähettää miehistönkuljetusaluksia ja sotilaita hyökkäämään muukalaisia vastaan, joko ufojen laskeutumispaikoille, muukalaistukikohtiin tai jopa kaupunkeihin. Kaupungeissa täytyy muukalaisten tuhoamisen lisäksi pyrkiä välttämään siviiliuhreja. Kolmanneksi taisteluista on tarkoitus kerätä mahdollisimman paljon muukalaisteknologiaa, jota voi sitten tutkia omassa tukikohdassaan. Lopuksi täytyy hallita X-Comin taloutta, mikä edellyttää rahoittajamaiden pitämistä tyytyväisinä sekä hyvinkin säästeliästä elämää.

Kehittäminen

Pelin suunnittelija Julian Gollop oli aloittanut jatko-osan kehittämisen Laser Squad -pelilleen, mutta MicroProsella ei oltu kiinnostuneita pelistä. Gollop sai pelille kolme vaatimusta: pelin piti sijoittua maahan, siinä piti olla teemana UFO:t ja sen piti sisältää "teknologiapuu" Civilization- pelien tapaan.
Pelissä olevia ideoita oli mukana jo Gollopin aiemmassa pelissä Rebelstar Raiders.
Viiden kortin avopokeri

Alkuvalmistelut

Kuten pokerissa, istumajärjestyksestä, ensimmäisestä jakajasta, mahdollisista erityissäännöistä, panostusrajoista ja aikarajoista tulee sopia. Jakovuoro siirtyy tavalliseen tapaan vasemmalle.

Alkupotti, panostukset ja rajat

Avopokerissa ei ole yleensä alkupottia, mutta pelaajat voivat sopia sellaisesta.
Yleinen tapa rajoittaa panostuksia avopokerissa on asettaa alarajaksi 1 pelimerkki ja vaihtelevat ylärajat, yleensä kaksi pelimerkkiä panostuksissa ja korotuksissa kolmen ensimmäisen panostusjakson aikana ja esimerkiksi viisi pelimerkkiä neljännen panostusjakson aikana.
On myös yleinen käytäntö, että viiden pelimerkin yläraja tulee voimaan heti, kun jollakin on avoin pari, eli kuvapuoli ylöspäin olevien korttien sisältämä pari. Tämä voi tapahtua jo toisen panostusjakson aikana.
Vaihtoehtoinen tapa on asettaa yhden pelimerkin yläraja ensimmäiselle panostusjaksolle, kahden toisella panostusjaksolle, kolmen kolmannelle panostusjaksolle ja neljän neljännelle panostusjaksolle, jälleen sillä varauksella, että neljän pelimerkin yläraja astuu voimaan kun pari on näkyvillä.
Myös pottilimiitit, joissa pelaaja voi panostaa tai korottaa potin koon verran, sopivat avopokeriin.

Sanastoa

Avoin pari (open pair) Pelaajien näkyvien korttien joukossa oleva pari
Reikäkortti (hole-card) Kullekin pelaajalle kuvapuoli alaspäin jaettu kortti (pimeä kortti)
Villi kortti (wild card) Esimerkiksi Vaihdon yhteydessä parin kanssa jätettävä kortti, villi kortti
Paulon Säätiö

Paulon Säätiö on yleishyödyllinen suomalainen säätiö, joka jakaa apurahoja lääketieteellisen tutkimustyön, liikesivistyksellisen tutkimus- ja koulutustyön sekä kuvataiteen ja säveltaiteen edistämiseksi.  Lisäksi säätiö pyrkii edistämään näiden alojen toimintaa tukemalla Paulon lääketieteen symposiumin ja Kansainvälisen Paulon sellokilpailun järjestämistä. Vuonna 2006 säätiö käytti kaikkiaan 496 000 euroa apurahoihin ja säätiön tukemien alojen edistämiseen.

Säätiön historiaa

Paulon Säätiön toiminta alkoi vuonna 1965 ravintoloitsija Reko Paulon (s. Grigori Pawlow, 1891 - 1957) lesken Hulda Paulon (1884 - 1963) ja heidän tyttärensä Marja Paulon (1921 - 1965) testamenteissaan tekemien lahjoitusten rahoituksella.  Ensimmäiset apurahat säätiö jakoi vuonna 1966. 
Varatuomari Veikko Palotie toimi Hulda ja Marja Paulon lainopillisena neuvonantajana säätiötä perustettaessa. Paulojen testamenttimääräysten mukaisesti Palotie toimi säätiön ensimmäisenä puheenjohtaja kuolemaansa vuonna 1988 saakka.
Proviisori

Proviisorin tehtävänkuva

Proviisorin tehtäviä apteekissa voivat olla muun muassa esimiestyö, farmaseuttiset asiantuntijatehtävät, lääkkeenvalmistuksesta vastaaminen, henkilökunnan koulutuksesta vastaaminen tai apteekkarin sijaisena toimiminen. Proviisorit voivat olla myös esimerkiksi lääketehtaiden vastuunalaisia johtajia.

Apteekkari

Apteekkari on koulutukseltaan proviisori, jolle on myönnetty apteekkilupa. Apteekkiluvat Suomessa myöntää Fimea eli Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus. Apteekkari vastaa apteekin toiminnasta.
Samoëns

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on La Jaÿsinian kasvitieteellinen alppipuutarha (Jardin botanique alpin La Jaÿsinia). Puutarhan perusti paikkakuntalainen yrittäjä Marie-Louise Jaÿ, joka myöhemmin avasi miehensä kanssa Pariisiin La Samaritainen tavaratalon. Vuonna 1908 hän lahjoitti puutarhansa kunnalle. Nykyään puutarhasta huolehtii Ranskan luonnontieteellinen museo (Muséum national d'histoire naturelle).
Pyhän Ristin katolinen seurakunta

Historia

Tampereelle perustettiin oma katolinen seurakunta 3. syyskuuta 1957. Ennen tätä alueen katolilaisia oli hoidettu Helsingistä käsin. Jumalanpalveluksia vietettiin ensin vuokratiloissa, kuten Tammer-hotellissa. Vuonna 1960 seurakunnalla oli noin 50 jäsentä. Oman kirkon seurakunta sai 22. marraskuuta 1969, jolloin Pyhän ristin kirkko vihittiin käyttöön. Vuonna 1990 seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 200 henkeen. Vuoden 2012 alussa seurakunta sai Vaasan Rauhankadulla sijaitsevan Jeesuksen Pyhän Sydämen kappelin. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 1 505 jäsentä.
CAR-15

CAR-15 on useista M16-rynnäkkökiväärin karbiinimalleista käytetty nimitys. Tunnetuimmat Yhdysvaltain asevoimien käyttämät CAR-15-muunnokset ovat 1960-luvulla Vietnamin sotaan kehitetyt XM177E1- ja XM177E2-karbiinit. Aseita käyttivät pääasiassa ilmavoimat ja eri aselajien erikoisjoukot.
SpaceX CRS-11

Laukaisuajankohdan kehitys ja valmistelut

CRS-11 oli yksi 12 alkuperäisestä CRS-ohjelman puitteissa SpaceX:ltä tilatuista kansainvälisen avaruusaseman rahtilennoista.
Oranokka

Levinneisyys

Oranokkaa tavataan laikuttaisesti Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Lajin levinneisyysalue on kuitenkin laaja, eikä oranokan uskota olevan vaarassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kermestammi

Ulkonäkö

Kermestammi on ainavihanta, tyypillisesti alle kaksimetsinen pensas, mutta kasvaa joskus jopa kuusimetriseksi puuksi. Haaroo tiheästi muodostaen läpipääsemättömiä kasvustoja. Oksat ovat harmaita ja sileäkuorisia. Lehtiasento on vuorottainen; lehdet ovat soikeita tai pitkänomaisia, voimakkaan vihreitä, kiiltäväpintaisia ja kaljuja. Lehden reuna on terävän nirhalaitainen ja aaltoileva, pinta on kirkas ja kiiltävä. 
Kermestammi on yksineuvoinen ja yksikotinen. Hedekukat ovat pieniä ja huomaamattomia ja kasvavat kapeissa kellertävissä norkoissa. Emikukat ovat yksittäin tai enintään kolmen ryhmissä. Hedelmä on yksisiemeninen terho, joka voi itää jo ennen putoamista. Lisäksi kasvi lisääntyy juuri- ja tyvivesojen avulla. Kukinta on huhti- tai toukokuussa, terhot kypsyvät seuraavana vuonna loppukesällä tai syksyllä.

Elinympäristö

Kermestammi kasvaa kuivilla ja aurinkoisilla rinteillä suosien karuja, kivisiä ja kalkkipitoisia kasvupaikkoja, muttei ole kovin vaatelias maaperän suhteen. Viihtyy kuivassa ja lämpimässa ilmastossa, eikä kasvakaan yli tuhannen metrin korkeuteen. Sietää välimerenilmaston matereisten alueiden alhaista sademäärä ja äärimmäisiä lämpötiloja, jotka voivat vaihdella pakkasasteista jopa neljäänkymmeneen celsiusasteeseen. Lisäksi se kasvaa tuulenpieksemillä jyrkänteillä ja rantakallioilla, joilla muut suvun lajit eivät selviä.
Korvaa rautatammen luontaisesti kuivemmille alueille siirryttäessä, mutta myös metsäpalojen ja elinympäristön köyhtymisen seurauksena. Tärkeä osa macchia ja garigue kasvillisuuksia, joilla se muodostaa kasvustoja yksinään tai muun muassa rannikkomännyn, välimerenmyrtin, kääpiöpalmun, katajan, mastiksipistaasin, oliivipuun ja parsojen seurassa.
Oliivihuppuorneero

Levinneisyys

Oliivihuppuorneeroa tavataan Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Museotie

Museotie on tieverkon osa, joka on erityispiirteiltään tai historiansa perusteella merkityksellinen. Tie voi olla edelleen normaalissa käytössä tai sen on syrjäyttänyt uudempi tieyhteys. Museotiet on useimmiten merkitty tiekarttoihin ja maastoon. Tiet on pyritty jättämään siihen tilaan, että kävijä saa käsityksen entisajan tiestöstä ja liikenneolosuhteista. Joskus tie itsessään vaikuttaa tavalliselta maantieltä, mutta sillä on historiallinen tausta. Esimerkkinä museotiestä on Petsamoon johtaneen Jäämerentien eräs osuus, Inarin kunnassa sijaitseva Magneettimäki, joka on katsottu historiallisesti merkittäväksi kohteeksi. Toinen huomattava museotie on Suomussalmella Raatteeseen johtava tie jonka varrella käytiin ankaria taisteluja talvisodan aikana.
Tiehallinnon ja sen edeltäjän Tie- ja vesirakennuslaitoksen valintaperusteina on ollut tien valtakunnallinen historiallinen ja kulttuurihistoriallinen merkitys, tietekninen merkitys, tie- ja liikennehistoriallinen merkitys, paikallinen erikoismerkitys, ennallaan säilyttämisen edellytykset sekä alkuperäisyys.
 Lähes kaikki museotiet on otettu luetteloon 1982.
Vastuu tienpidon perinneasioista kuuluu Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukselle.
Matti Seistola

Matti Seistola (4. maaliskuuta 1983 Järvenpää) on suomalainen motocross- ja endurokuljettaja.
Motocrossin MM-sarjassa Seistola ajoi MX2-luokassa SRS-Honda-tiimissä. Seistolan motocross-uran huippuhetket ovat Euroopan mestaruus ja SRS-tiimin sopimus. Vuonna 2009 Seistola siirtyi endurokuljettajaksi ajaen enduron MM-sarjassa