Sääminki

Historia

Sääminki on perustettu Savon kolmantena kirkkopitäjänä. Säämingin pitäjän perustamisvuotta ei tiedetä, mutta perustamisvuotena pidetään vuotta 1504, jolloin Turun arkkipiispa sai ohjeen jakaa liian suuret pitäjät. Sääminki erotettiin Juvasta eri pitäjäksi vuoden 1477 jälkeen, ainakin vuoteen 1510 mennessä. 
Säämingin kirkkopitäjään ovat aikoinaan kuuluneet Kerimäki, Puumala, Rantasalmi ja Sulkava. Rantasalmi perustettiin Säämingin kappeliksi 1554 ja erotettiin emäseurakunnaksi 1578, josta myöhemmin erotettiin Heinävesi ja Kangaslampi. Puumalan kappeli erotettiin Säämingistä noin vuonna 1617 ja Sulkavan kappeli noin vuonna 1630. Kerimäki perustettiin Säämingin kappeliksi vuonna 1630 ja Kerimäki erotettiin vuonna 1640 eri kirkkoherrakunnaksi, josta myöhemmin erotettiin Savonranta, Enonkoski ja Punkaharju. Säämingistä erotettiin Joroisten seurakuntaan Kaitaisen ja Ruokoniemen kymmenyskunnat, kun Joroisten seurakunta muodostettiin vuonna 1631. Vuonna 1856 perustettuun Heinäveden seurakuntaan liitettiin mm. Säämingistä Ihamaniemen ja Pölläkän taloja. 
Hattujen sodan jälkeen Turun rauhassa 1743 Savonlinna ympäristöineen, muun muassa suurin osa Säämingin pitäjästä, liitettiin Venäjän alueisiin. Säämingin Venäjän-puoleinen osa tuli kuulumaan Viipurin kuvernementtiin, joka myöhemmin tunnettiin myös nimellä Vanha Suomi. Mutta vaikka valtakunnan raja jakoikin Säämingin kahtia, se pysyi kuitenkin yhtenä seurakuntana koko sen ajan, minkä Turun rauhan raja oli voimassa. Vastaavanlaisia kahden valtakunnan alueelle ulottuvia seurakuntia olivat myös naapuripitäjät Sulkava ja Kerimäki sekä lännempänä Mäntyharju. Monessa tapauksessa uusi raja jakoi saman talonkin maat kahtia. Tästä aiheutuneiden hallinnollisten ja muiden hankaluuksien poistamiseksi ehdotettiin aika ajoin, että Säämingin Ruotsille jäänyt osa olisi liitetty Sulkavaan ja Sulkavan Venäjään liitetty osa Sääminkiin, mutta tällaiset ehdotukset eivät johtaneet tulokseen.
Kun Vanha Suomi vuonna 1812 liitettiin muun Suomen yhteyteen, siitä muodostettiin Viipurin lääni. Savonlinnan seudut, muun muassa Sääminki, siirrettiin kuitenkin vuonna 1831 kuulumaan tuolloin muodostettuun Mikkelin lääniin.
Keskelle Sääminkiä, vuonna 1475 rakennetun Olavinlinnan ympärille perustettiin vuonna 1648 Savonlinnan kaupunki. Seurakunnallisesti sekin kuului Sääminkiin vuoteen 1932 saakka, jolloin se muodostettiin omaksi seurakunnakseen.
Sen jälkeen kun vuonna 1865 annettiin asetus kunnallishallinnosta maaseudulla, Säämingistä muodostettiin vuonna 1867 oma kuntansa. Siitä tuli reikäleipäkunta, sillä sen keskellä sijaitsi Savonlinnan kaupunki, joka muodosti oman kuntansa.
Säämingin kunta lakkautettiin vuoden 1973 alussa, jolloin sen alue liitettiin suurimmaksi osaksi Savonlinnaan, osa (kylät Ruhvana, Saukonsaari, Särkijärvi, Särkilahti, Vuoriniemi ja Utrasniemi sekä metsätilat Kallio, Kivelä ja Peräsalo) kuitenkin Punkaharjuun. Kuntaliitoksen seurauksena Säämingin ja Savonlinnan seurakunnat muodostivat seurakuntayhtymän vuonna 1973. Vuonna 1995 seurakuntayhtymä lopetettiin ja Säämingin ja Savonlinnan seurakunnat yhdistettiin Savonlinna-Säämingin seurakunnaksi, nimi vuodesta 2013 alkaen Savonlinnan seurakunta. Säämingin seurakunnan 500-vuotisjuhlavuotta vietettiin vuonna 2004. 
Sääminkiläisten ensimmäisenä pyhäkkönä toimi Olavinlinnan kappeli. Säämingin seurakunnan ensimmäinen oma suorakaiteen muotoinen hirsinen  kirkkorakennus, valmistui vuonna 1509 Pihlajaveden rannalle Kirkkoniemeen. Säämingin ensimmäisen kirkon poltti salama vuonna 1716. Salaman polttaneen pitkäkirkon paikalle rakennettiin, vuonna 1722-1728 tasavartinen ristikirkko. Kirkko purettiin vuoden 1783 jälkeen, Säämingin kolmannen kirkon valmistuttua. Kolmas kirkko sai väistyä vuonna 1882, kun nykyinen Savonlinnan tuomiokirkko valmistui vuonna 1878. Kolmannen kirkon hirsistä rakennettiin  arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnittelema Sääminkitalo, Savonlinnan tuomiokirkon lähelle Savonniemeen. Kirkkoniemeen on jäänyt nähtävyydeksi  leppävirtalaisen rakennusmestari Olli Rautiaisen 1773 rakentama kellotapuli. Kirkkonimessä vanhalla hautausmaalla on nähtävissä kaksi vanhaa hautakammiota, viimeisin hautaaminen Kirkkoniemessä on tapahtunut 1936. Säämingin seurakunnan kirkkoherran pappilat, ovat sijainneet Poukkusalmen eteläpuolella Pihlajaniemellä. Viimeisimmässä vuonna 1886 rakennetussa pappilassa, toimii nykyisin Savonlinnan kristillinen opisto.   Pihlajaniemen kansakoulu toimi vuodesta 1932–1970 kappalaisen pappilassa, kunnes se siirrettiin Pihlajaniemen taajamaan.
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Säämingin perinneruoiksi valittiin muikkupaisti ja marjavelli.

Taajamia ja kyliä

Säämingin kunnan kyliä olivat Aholahti, Ahvionsaari, Haapalahti, Haukiniemi, Heikinpohja, Ikoinniemi, Juvola, Kaartilanranta, Kallislahti, Kesamonsaari, Kiilanmäki, Kiviapaja, Kokonsaari, Kommerniemi, Kosola, Laakkola, Laukansaari, Liistonsaari, Loikansaari, Mikkolanniemi, Moinsalmi, Niittylahti, Otavanniemi, Pellossalo, Pesolansaari, Pietolansaari, Pihlajalahti, Pihlajanniemi, Pirhiänniemi, Pitkälä, Ritosaari, Ruhvana, Saukonsaari, Särkilahti, Tolvanniemi, Tuohisaari, Tynkkylänjoki, Utrasniemi, Varparanta, Vuoriniemi.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Säämingin taajamat olivat Aholahti (1 696 asukasta), Itäinen taajama (568 asukasta), Kallislahden asemanseutu (283 asukasta), Pihlajaniemi (552 asukasta) ja Rinkilä (230 asukasta). Näistä Aholahti, Itäinen taajama ja Pihlajaniemi sijaitsivat osin Savonlinnan puolella, ja niiden kohdalla on mainittu pelkästään Säämingin puolella asunut asukasmäärä.
Vuonna 1922 Kerimäestä liitetyt kylät Haapala, Hannolanpelto, Moiji, Nojanmaa ja Pitkälä.
Vuonna 1968 Rantasalmesta liitetyt kylät Ahvensalmi ja Oravi.

Kartanoita

Säämingin kuuluisia kartanoita olivat Nojamaan, Aholahden, Tynkkylänjoen ja Mönkkölän kartanot.