google/wiki40b huggingface dataset:
Pyöreän pöydän ritarit (vuoden 1974 elokuva)

Tuotanto

Pyöreän pöydän ritareiden piti olla Bressonin seuraava elokuva 1950-luvulla Papin päiväkirjan jälkeen, mutta sen tuotantoa siirrettiin useaan kertaan taloudellisten syiden takia. Tuottajat eivät olleet valmiita antamaan Bressonin tapaisen epäkaupallisen ohjaajan tehdä elokuvaa aiheesta, joka näytti paperilla toiminnan täyteiseltä. Lopulta vuonna 1974 Bresson sai mahdollisuutensa tuottaa projekti, josta hän oli unelmoinut jo pitkään. Hänen tuekseen tulivat valtion omistama viestintäyhtiö ORTF, näyttelijä-ohjaaja Jean Yanne ja tuottaja Jean-Pierre Rassam.
Aihe oli Bressonille tärkeä ja jossain vaiheessa hän täysin periaatteidensa vastaisesta harkitsi päärooleihin jopa Hollywood-näyttelijöitä. Bresson kävi 1950-luvulla kirjeenvaihtoa yhdysvaltalaisen tuottaja George Cukorin kanssa ja pyysi tätä tiedustelemaan Burt Lancasteria ja Natalie Woodia pääosiin. Wood osoittikin kiinnostusta, mutta Lancaster ilmoitti, ettei pysty osallistumaan projektiin aikataulukiireiden vuoksi. Lancaster oli lupautunut jo John Frankenheimerin elokuvaan Juna. Libération-lehden tietojen mukaan Bresson olisi harkinnut Lancelotin rooliin myös Richard Burtonia seurattuaan Kuuma ranta -elokuvan kuvauksia Pariisissa. Lopulta vuoden 1974 tuotanto tehtiin kuitenkin Bressonille tuttuun tapaan. Elokuvan pääosissa olivat amatöörinäyttelijät Luc Simon Lancelotina, Laura Duke Condominas Guineverena ja Humbert Balsan Arthurina.
Elokuva kuvattiin lähellä Noirmoutier'tä Vendéen departementissa. Se sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 1974 ja Pariisissa 26. syyskuuta.
A32 (raitiovaunu)

A32 on Ruotsissa käytössä oleva raitiovaunumalli. Sen on valmistanut Bombardier, joka markkinoi sitä nimellä Flexity Swift. Vaunu on käytössä Tukholmassa Nockebybananilla sekä Tvärbananilla.
Aggregaatti

Aggregaatti (polttomoottori-generaattori tai sähkövoimakone) on laitteisto, joka tuottaa sähköä esimerkiksi bensiini- tai dieselmoottorin voimalla. Aggregaatti on usein siirrettävä ja sen tyypillisiä käyttökohteita alueet, joihin sähköverkko ei ulotu tai sähkön jakeluhäiriön varalta tarvitaan nopeasti varavirtaa. Tällaisia paikkoja ovat esimerkiksi työmaa-alueet, kesämökit, maatilat, omakotitalot, sairaalat sekä sotilasjärjestelmät ja yleisötilaisuudet maasto-olosuhteissa. Junissa käytetään vaunujen tarvitseman sähkön tuottamiseen erityisiä aggregaattivaunuja esimerkiksi ajettaessa sähköistämättömällä radalla. Aggregaatteja käytetään myös akustojen lataamiseen esimerkiksi kesämökeillä tai sotilasjärjestelmien asemakäytössä.
Aggregaatti voi toimia itsenäisenä varavirtayksikkönä, mikäli siinä on automaattinen jännitteensäätö ja herätystoiminto sähkökatkon sattuessa. Aggregaatin tuottama virta voi olla standardin mukaista verkkosähköä vastaavaa yksi- tai kolmivaiheista virtaa, mutta sähkön laatu saattaa vaihdella hieman aggregaatin laadusta sekä teknisistä ratkaisuista riippuen. Erityisiin käyttötarkoituksiin on myös esimerkiksi 12 V, 24 V tai 48 V tasavirtaa tuottavia aggregaatteja. Käydessään normaali aggregaatti pitää suhteellisen kovaa, "säksättävää" ääntä, mutta esimerkiksi elokuvatuotantoa varten on saatavilla myös hiljaisempia aggregaatteja. Hyvin suuri aggregaatti on saatettu sijoittaa ajoneuvon perävaunuun tai pakettiauton / kuljetuskontin sisään, jotta sen siirtäminen olisi helppoa.

Traktorigeneraattori

Sähköä voidaan tuottaa traktorikäyttöisellä generaattorilla. Nämä generaattorit tuottavat sähköä tyypillisesti muutamia kymmeniä kilowatteja. Traktorigeneraattorit ovat yleisiä maatalouskäytössä ja 27–60 kVA tuottavat mallit ovat suosituimpia (v. 2006). Generaattori saa voimansa traktorin voiman ulosotosta nivelakselin välityksellä, eli traktorin moottori toimii aggregaatin polttomoottorina. Traktorikäyttöinen generaattori voi olla kiinnitettynä traktorin kolmipistenostolaitteisiin tai se voi olla traktorista irrallinen, omilla jaloilla oleva generaattori. Generaattorissa on hammasvaihde, jolla kierrosnopeus nostetaan 1500 tai 3000 kierrokseen minuutissa.
Vuoden 1978 toinen konklaavi

Vuoden 1978 toinen konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous alkoi Sikstuksen kappelissa 14. lokakuuta 1978 ja päättyi 16. lokakuuta samana vuonna. Konklaavissa valittiin seuraaja kuolleelle Johannes Paavali I:lle.

Konklaavin taustaa

Kardinaalikollegio oli kokoontunut valitsemaan uutta paavia jo elokuussa 1978, jolloin järjestettiin vuoden 1978 ensimmäinen konklaavi. Tällöin paavinistuimelle oli nostettu italialainen Albino Luciani, joka oli kuitenkin kuollut 33 päivän kuluttua paaviksi tultuaan. Nyt konklaavi oli jälleen kutsuttu koolle valitsemaan uusi johtaja katoliselle kirkolle.
Pääehdokkaat Johannes Paavali I:n seuraajaksi olivat edellisessäkin konklaavissa vahvoilla ollut konservatiivinen Giuseppe Siri sekä tämän vastaehdokas Giovanni Benelli. Myöhemmin kompromissiehdokkaaksi nousi myös vuoden 1978 aikaisemmassa konklaavissa ehdolla ollut 58-vuotias Karol Wojtyla.

Konklaavin kulku

Konklaavin tarkasta kulusta ei ole luotettavaa tietoa, mutta vallitsevan käsityksen mukaan alussa pääehdokkaina olivat Siri ja Benelli. Heistä kumpikaan ei onnistunut saamaan kahden kolmanneksen enemmistöä ja jo ensimmäisenä päivänä konklaavi oli selvillä siitä, että paaviksi olisi valittava kompromissiehdokas. Tosin kerrotaan, että Giuseppe Siri olisi todennäköisesti saanut tarvittavat kaksi kolmannesta kokoon, mikäli hän olisi ottanut vastaehdokkaansa Benellin kardinaalivaltiosihteerikseen.
Kerrotaan että Wienin kardinaaliarkkipiispa Franz König olisi ensimmäisenä ehdottanut kardinaalikollegiossa hyvin nuorta 58-vuotiasta Karol Wojtylaa uudeksi paaviksi. Hän puhui sujuvasti viittä eri kieltä ja oli Johannes Paavali I:stä poiketen todella hyväkuntoinen ja terve. Ensimmäisenä Sirin kannattajat siirtyivät tukemaan Wojtylaa ja kuudennen äänestyskierroksen jälkeen Wojtyla ja Benelli olivat tasoissa. Krakovan kardinaaliarkkipiispa Wojtyla ohitti seuraavassa äänestyksessä Benellin ja kahdeksannen äänestyskierroksen jälkeen hänet valittiin uudeksi paaviksi.
Loretta Goggi

Ura

Loretta Goggin vanhempien juuret ovat Circellon kylässä Campaniassa Italiassa. Loretta syntyi Roomassa kolmesta tyttärestä toisena. Hänen nuorempi sisarensa Daniela (s. 1953) on niin ikään tehnyt uraa laulajana. Jo varhaislapsuudessaan musiikista kiinnostunut Loretta Goggi voitti vuonna 1959 radiossa järjestetyn kilpailun Disco magico. Samana vuonna hänellä oli rooli televisioelokuvassa Sotto processo.
Goggin esikoissingle "Se la cercherai" / "Moscacieca twist" ilmestyi vuonna 1963. Erityisen hyvin menestyi 1981 ilmestynyt single "Maledetta primavera", jonka suomenkielinen versio on Paula Koivuniemen tulkitsema "Aikuinen nainen". Goggin muita tulkintoja ovat muun muassa Giancarlo Bigazzin ja Umberto Tozzin kirjoittama sävelteos "Un amore grande".
Televisioviihteessä Goggi alkoi saada jalansijaa 1970-luvun alusta alkaen: hän juonsi muun muassa televisio-show'n Estate insieme yhdessä Renzo Arboren kanssa. Pippo Baudo nappasi Goggin esiintyjäksi televisio-show'hunsa La freccia d’oro vuonna 1971. Seuraavana vuonna Goggi oli Baudon juontajaparina suositussa musiikillisessa viihdeohjelmassa Canzonissima; samaisessa ohjelmassa hän ihastutti yleisöään imitoimalla kuuluisia näyttelijöitä ja laulajia. Goggin juontajanura jatkui muun muassa ohjelmissa Hello Goggi (1981), Ieri, Goggi e domani (1987–1988), Via Teulada 66 (1988–1989), Festa di compleanno (1991–1992) ja Viva Napoli (1997, 2000–2002). 2010-luvulla Goggi on ollut mukana Rai 1:n viihdeohjelmassa Tale e quale show.
Loretta Goggi näytteli televisiosarjoissa aktiivisesti 1950-luvun lopulta 1970-luvun alkuun. Hän palasi televisiofiktion pariin 1997–1999, jolloin hän näytteli Elena Antoniolin roolin 60-osaisessa komediasarjassa Due per tre. Goggin näyttelijän ura on jatkunut 2010-luvulla Rai 1:n tuottamissa televisiosarjoissa.
Goggi on näytellyt myös muutamissa valkokangaselokuvissa 1960-luvun jälkipuoliskolla ja edelleen 2000-luvulla. Vuonna 1966 hän teki Alicen roolin tyylillisesti iskelmäelokuvaa vastaavassa musicarello-elokuvassa Mi vedrai tornare. Seuraavana vuonna Goggilla oli Alunna Cantinin rooli musiikillisessa komediassa Nel sole. Vuonna 1969 Goggi teki naispääroolin Bobby Soloa vastaan musiikkikomediassa Zingara. Vuonna 2013 Goggilla oli keskeinen naisosa komediassa Pazze di me.
Teatterissa Goggi debytoi 1966 komediassa La scuola delle mogli (Naisten koulu). Seuraavana vuonna hän näytteli Luigi Pirandellon komediassa Pensaci, Giacomino!. Sittemmin Goggi esiintyi teatterilavoilla harvakseltaan, kunnes 2000-luvun alussa hän oli jälleen mukana useissa teatterituotannoissa, kuten Maledetta Primavera Show (2003).
Goggi on juontanut myös radio-ohjelmia. Hän työskenteli Vatikaanin radiossa 1970-luvun taitteessa.
Goggin elämäkerta Io nascerò – La forza della mia fragilità julkaistiin 2013, vuonna 2016 julkaistiin puolestaan teos Mille donne in me.
Gormogon

Tausta ja kehitys

Gormogon esiteltiin kannibalistisena sarjamurhaajana Bonesin kolmannen kauden ensimmäisessä jaksossa, "Kallonheittoa" ja esiintyi Jeffersonian tutkijoille luista löydettyjen hampaanjälkien muodossa. Ensimmäisen kerran Gormogon esiintyi jaksossa "Pariloitu arkkipiispa" (jakso 8). Gormogonin entinen mestari, Arthur Graves esiintyi aikaisemmin samassa jaksossa ja tämän entinen kätyri, Jason Harkness jo kauden ensimmäisessä jaksossa. Ennen kauden viimeistä jaksoa, "Sydän karrella" katsojat ja fanit spekuloivat, että olivat jo aikaisemmin nähneet Gormogonin ja epäilivät tämän olevan ehkäpä tri Lance Sweets. 
Uskoa vahvisti sarjan tuottajan, Hart Hansonin antama haastattelu, jossa hän mainitsi Gormogonin tai tämän kätyrin olevan joku johon fanit ovat kiintyneet. Kauden viimeisessä jaksossa haastattelu vahvistui todeksi kun tri Temperance Brennan saa selville tri Zack Addyn valehdelleen aikaisemmista päätöksistään, jonka ansiosta tri Brennan ja agentti Seeley Booth tajuavat Zackin olevan kätyri. Tiimi saa lopulta Gormogonin kiinni Zackilta saatujen tietojen avulla ja Booth tappaa Gormogonin kotonaan; hänelle ei ole kuitenkaan annettu oikeaa nimeä, ja häntä on kuvattu "ei keneksikään".

Modus operandi

Uhreihin jääneet hiukkaset johtivat tri Temperance Brennanin ja Seeley Boothin vanhan pankin holviin, he löysivät gobeliineja, maalauksia, kirjoja ja muita mysteerisiin tapoihin ja perinteisiin liittyviä viittauksia, mm. Kabbalaan, Vapaamuurareihin ja gnostilaisuuteen viittaavia esineitä. Holvin avaintekijä oli hopeinen luuranko "lesken poika" asennossa, joka tunnetaan antiikin kreikassa yhtenä uhrauksena. Hopealuurangot osat oli korvattu oikeilla luilla, joista löytyi kahden eri ihmisen hampaanjälkiä. Jäljet viittasivat vahvasti rituaaliseen kannibalismiin. Holvista löytyi myös gobeliini, jonka kuvio vastaa erityisiä sijainteja Washington, D.C.:ssä ja erilaisia arkkityyppejä ilmaisevia Tarot-kortteja (mm. muusikko ja pappi). Kartasta löytyy kaavamainen kuvio Gormogonin aktiviteeteistä, mukaan lukien geografisen ruumiin ja vanhemman ruumiin sijainnit, Gormogonin vanhan mestarin asuinpaikka ja muita arkkityyppejä joita koostettiin uhrien luiden avulla.

Inspiraatio

Gormogonit olivat anti-vapaamuurareita 1800-luvulla. Heidät mainitaan aikakauden hajanaisissa kirjoituksissa ja heidän kanssaan seurustelua voitiin käyttää poliittisena aseena vapaamuurareiden ollessa sekaantuneena vapaamuurareiden ideoiden torjuntaan. Sarjassa nimellä on kuitenkin itsessään merkitystä Jack Hodginsin lainatessa sitä viittaamaan murhaajaan tämän salaseuroja ja veljellisiä yhteisöjä kohtaan osoittaman kunnioituksen ja ilmeisen halveksunnan vuoksi.
KDM Agdlek (Y386)

Palvelus

Aluksen aseistukseksi vaihdettiin 2004 kaksi 12,7 millimetrin konekivääriä (12,7 mm Heavy Machine Gun M/01 LvSa). Se poistettiin palveluksesta ja alus myytiin julkisella pakkohuutokaupalla 23. huhtikuuta 2008 2 725 000 Tanskan kruunulla.
NRP Albufeira (P1158)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1975.
Kallaksen hallitus

Kallaksen hallitus oli 28. tammikuuta 2002–10. huhtikuuta 2003 toiminut Viron hallitus, jota johti pääministeri Siim Kallas. Kallaksen hallitus toimi 438 päivää, ja se koostui Reformipuolueesta ja Viron keskustapuolueesta.
Bill Fitch

Ura

Fitch aloitti koripallon valmentamisen Creightonin yliopistossa, minkä lisäksi hän valmensi Pohjois-Dakotan yliopistoa ja Minnesotan yliopistoa. Vuonna 1970 hän aloitti NBA-valmentajana Cleveland Cavaliersissa. Vuonna 1976 hänet valittiin NBA:n vuoden valmentajaksi. Vuodet 1979–1983 Fitch valmensi Boston Celticsiä, jossa hänet valittiin jälleen vuoden valmentajaksi vuonna 1980. Lisäksi hän saavutti ainoan NBA-mestaruutensa seuran peräsimessä. Bostonin lisäksi Fitch valmensi Houston Rocketsia, New Jersey Netsiä ja Los Angeles Clippersiä, joissa hän ei saavuttanut suurta menestystä.
Pimeä sumu

Pimeä sumu on tähtienvälisessä avaruudessa oleva pölypilvi. Toisin kuin heijastussumut ja emissiosumut, pimeä sumu ei säteile eikä heijasta valoa merkittävästi, joten se on nimensä mukaisesti pimeä. Pimeät sumut voidaan havaita vain välillisesti, eli ne ovat esimerkiksi jonkin kirkkaan sumun tai emissiosumun edessä. Toiset sumut näkyvät tiheätähtistä taustaa vasten. Ehkäpä tunnetuin pimeä sumu on Hevosenpääsumu Barnard 33. Eteläisellä pallonpuoliskolla on havaittavissa myös Hiilisäkki-niminen pimeä sumu, joka heijastaa kuitenkin valoa 10 %. Se on 550 valovuoden päässä ja siinä on 40 000 Auringon massaa.
Monia pimeitä sumuja on Barnardin luetteloissa merkittynä kirjaimilla B1, B2 ... Laajimmat pimeät sumut ovat jättiläismolekyylipilviä. Nämä näkyvät paljain silmin Linnunradan maitomaisia tähtitihentymiä vasten tummina juovina. Hyvin suppeat pimeät sumut ovat globuleja, pilvestä muodostuvia tähtiä.
Pimeät sumut näkyvät kirkkaina pitkäaaltoisessa infrapunassa.
USS Virginia (SSN-774)

Palveluskäyttö

Virginia palasi 23. marraskuuta 2005 New Londonin sukellusvenetukikohtaan ensimmäiseltä vedenalaiselta partiomatkaltaan. Alus siirrettiin 12. tammikuuta 2006 koeajojen jälkeiseen tarkastukseen telakalle. Robert E. Clark vastaanotti 27. kesäkuuta 2008 aluksen päällikkyyden.
Alus lähti 15. lokakuuta 2009 ensimmäiselle kuuden kuukauden partiomatkalleen, jolta se palasi 13. huhtikuuta 2010 Grotoniin Connecticutiin matkattuaan yli 37000 merimailia. Matkan aikana se vieraili Rotassa, Soudanlahdella, Fujaihrassa ja Aksazissa. Timothy Salter vastaanotti aluksen päällikkyyden 29. huhtikuuta New Londonin sukellusvenetukikohdassa.
Alus saapui 28. kesäkuuta Halifaxiin kansainväliseen laivastokatselmukseen ja se saapui 1. syyskuuta Portsmouthin laivastontelakalle Kitteryssä Mainessa ensimmäiseen ylläpitohuoltoonsa, joka sisälsi ylläpitäviä korjauksia sekä järjestelmäpäivityksiä. Alus palasi palvelukseen 5. toukokuuta 2012 oltuaan 19 kuukautta telakalla.
Steven W. Antcliff vastaanotti aluksen päällikkyyden 15. helmikuuta 2013 Grotonissa. Alus lähti 13. elokuuta New Londonista merelle. Alus kiinnittyi 24. elokuuta laituriin Portsmouthissa Britteinsaarilla viikoksi. Alus saapui 7. lokakuuta Clydeen ja se palasi Grotoniin 13. helmikuuta 2014 oltuaan puoli vuotta partiomatkalla. Seuraavan matkalle alus lähti 28 maaliskuuta ja palasi 3. heinäkuuta.
Lokakuussa alus oli telakalla rutiinitarkastuksessa, mistä palattuaan se oli joulukuun alun koeajoissa. Alus kiinnittyi 23. toukokuuta 2015 Nova Scotiassa Halifaxissa laituriin ja 1. marraskuuta New Londonissa.
Alus saapui 22. maaliskuuta 2016 Clydeen Skotlantiin ja edelleen 8. heinäkuuta Devonportiin kahdeksaksi päiväksi. Alus palasi 28. heinäkuuta New Londoniin oltuaan kuusi kuukautta merellä. Aluksen päällikkö Steven W. Antcliff luovutti 2. syyskuuta New Londonissa päällikkyyden seuraajalleen Jeffrey Andersonille, josta tuli samalla aluksen kuudes päällikkö.
Alus lähti tammikuun alussa 2017 Grotonista  Floridan rannikolle. Alus ankkuroitui 17. tammikuuta Port Caanveraliin, mistä se jatkoi matkaansa 20. tammikuuta. Alus palasi Cape Canaveraliin vielä tammikuun lopulla, minkä jälkeen se palasi Grotoniin helmikuussa.
Alus lähti elokuun lopulla Grotonista merelle ja se saapui 10. joulukuuta Clydeen Skotlantiin, mistä se lähti 16. joulukuuta. Alus palasi 22. joulukuuta Clydeen viiden päivän lepoon. Alus osallistui 20.-24. tammikuuta 2018 sukellusveneentorjuntaharjoitukseen Cadizinlahdella, mistä vapauduttuaan alus vieraili Rotassa Espanjassa. Alus lähti merelle 8. helmikuuta ja se saapui 22. helmikuuta New Londoniin oltuaan puoli vuotta partiomatkalla.
Alus saapui 26. syyskuuta Portsmouthin laivastotelakalle Kitteryyn Maineen, missä se telakoitiin 20 kuukaudeksi.
Riisijauho

Riisijauho on valkoisesta riisistä jauhettu jauho. Se ei leipoudu eli muodosta nesteeseen yhdistettäessä ja vaivattaessa sitkeää massaa, mutta soveltuu hyvin keittojen, kastikkeiden ja jälkiruokien saostamiseen. Riisijauholla voi myös leivittää tai keittää siitä puuroa. Gluteenittomassa leivonnassa sitä voi käyttää esimerkiksi leipiin ja kekseihin. Aasialaisessa keittiössä sitä käytetään riisinuudeleiden valmistuksessa. Riisijauho on vatsassa helposti sulavaa, joten se soveltuu myös herkkävatsaisille.
Riisijauhosta ja vedestä voidaan valmistaa riisikuoria, jotka ovat hyvin ohuita ja läpikuultavia pikkulevyjä. Ne ovat suosittuja kiinalaisessa, thaimaalaisessa ja vietnamilaisessa keittiössä kevätkääryleiden kuorina.
HMS Camperdown (D32)

Palvelus

Alus saapui romutettavaksi syyskuussa 1970.
Songkran

Songkran (thaiksi สงกรานต์) on vanhan ajanlaskun mukainen thaimaalainen uudenvuodenjuhla, jota vietetään edelleen 13–15. huhtikuuta vuoden kuumimpaan aikaan ennen sadekauden alkamista. Songkrania kutsutaan myös vesijuhlaksi, ja sen viettoon kuuluvat olennaisesti karnevaalimainen, riehakas käytös ja vesisota, jolloin ohikulkijat kastellaan vedellä. Sosiaaliset tabut ja luokkarajat lievenevät songkranin ajaksi. Songkran on virallinen kansallinen vapaapäivä Thaimaassa.
Kaupungin kaunein lyyli

Juoni

Sami, Jali ja Pelkonen yrittävät tehdä vaikutuksen Kaupungin kauneimpaan lyyliin eli Hanneleen.
Héctor Licudi

Héctor Licudi oli gibraltarilainen kirjailija, kääntäjä ja lehtimies. Hänen tunnetuin teoksensa on espanjankielinen romaani Barbarita vuodelta 1929.  Se oli ensimmäinen gibraltarilainen romaani.  Osittain omaelämänkerrallinen teos kertoo nuoren miehen elämästä Gibraltarilla. Barbarita on laaja 35 lukua kattava teos, joka kertoo päähenkilönsä rakkauselämää. Hän rakastaa monia naisia, mutta etenkin kolmea: vaimoaan Margaretia ja Lilyä ja Barbaraa. Juonen lisäksi teoksen tärkeäksi osaksi nousee aikalaiskuvaus 1920-luvun elämästä Gibraltarilla (jota kutsutaan teoksessa Gibramonteksi). 
Oman kirjoittamisensa lisäksi hän käänsi teoksia italiasta ja englannista espanjaksi.
Licudi syntyi Gibraltarilla tunnetutun gibraltarilaissukuun, mutta hän liittyi tiiviimmin Sevillan ja Madridin kirjallisiin piireihin. Espanjan sisällissodan jälkeen hän asettui Madridiin ja työskenteli siellä Timesin kirjeenvaihtajana kunnes kuoli 1950-luvun alkuvuosina.
Sebastian Stahl

Sebastian Stahl (s. 20. syyskuuta 1978 Bonn, Länsi-Saksa) on saksalainen autourheilija. Kaudella 2014 hän kilpaili SEAT León Eurocupissa kahdessa osakilpailussa.

Ura

Stahl aloitti uransa vuonna 1988 kartingista. Vuonna 2004 hän voitti Saksan SEAT León Supercopan mestaruuden. Tuo mestaruus on hänen uransa ainoa kaikki luokat mukaan lukien. Huhtikuussa 2006 hän osallistui kahteen A1 Grand Prixin kilpailuun Saksan joukkueessa Shanghai International Circuitilla Kiinassa ollen 15:s ja 18:s. Marraskuussa 2014 Stahl osallistui kahteen SEAT León Supercupin kilpailuun Circuit de Catalunyalla ollen molemmissa 11:s.

Muuta

Stahl esiintyi itsenään saksalaisen tv-ohjelman Unter unsin yhdessä jaksossa vuonna 2010.
Stahlin piti olla mukana Germanwingsin kohtalokkaalla lennolla 9525, mutta hän palasikin PR-kuvauksista Barcelonasta kotiin päivää aikaisemmin.

Yksityiselämä

Stahlin äiti Barbara Stahl on nykyisin yhdessä Rolf Schumacherin kanssa. Rolf Schumacherin poikia, eli näin ollen Stahlin velipuolia, ovat Formula 1 -sarjan seitsenkertainen maailmanmestari Michael Schumacher ja samassa sarjassa kuusi osakilpailuvoittoa saavuttanut Ralf Schumacher.
The Jackson 5

Historia

Jacksonien menestyneen muusikkoperheen jäsenistä koostunut ryhmä aloitti 1964. Laulavia veljeksiä manageroi isä Joseph. Yhtye nousi Motown-levy-yhtiön riveistä suosioon 1960-luvun lopulla tähtenään nuori Michael Jackson. Viisikon neljä ensimmäistä singleä nousivat kaikki Yhdysvaltain listaykkösiksi 1969-1970. Singlet olivat "I Want You Back", "ABC", "The Love You Save" ja "I'll Be There". 
1970-luvun puolivälissä heidän menestyksensä alkoi kalveta, ja manageri-isä Joseph arveli tämän johtuvan laiskasta levy-yhtiöstä. He saivat tarpeekseen, ja päättivät vaihtaa levy-yhtiötä. Jermaine ei halunnut vaihtaa levy-yhtiötä, sillä hän oli mennyt kihloihin Motownin johtajan tyttären kanssa, joten hän päätti siirtyä soolouralle. Tämän seuraksena nuorin veljes Randy liittyi virallisesti yhtyeeseen ja korvasi Jermainen. Vuonna 1976 yhtye solmi uuden levytyssopimuksen Epic Recordsin kanssa ja vaihtoi nimensä muotoon The Jacksons. Yhtye julkaisi suosittuja levyjä, joilla alkuaikojen R&B oli saanut tehdä tilaa diskosoundille. Suurimpia hittejä olivat muun muassa "Blame It on the Boogie", "Shake Your Body (Down to the Ground)" ja "Can You Feel It".
Veljesjoukon menestys kalpeni kuitenkin myöhemmin Michaelin soolouralle. Menestykseikkäiden Off the Wall ja Thriller albumien johdosta Michael alkoi keskittyä enemmän soolouraansa ja jätti yhtyeen taka-alalle. Thrillerin jälkimainingeissa tehty Victory jäi viimeiseksi albumiksi, jolla Michael esiintyi. Samoihin aikoihin myös Marlon päätti jättää yhtyeen. Jäljelle jäänyt nelikko, Jermaine, Jackie, Randy ja Tito, julkaisivat vuonna 1989 albumin 2300 Jackson Street, josta ei tullut kaupallista menestystä. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi. 
Yhtye teki comeback-esiintymisen syyskuussa 2001 esiintyessään kaksi kertaa Madison Square Gardenissa Michael Jacksonin 30-vuotisen soolouran juhlakonserteissa. Michael kuoli 25. kesäkuuta 2009 anestesialääke propofolin aiheuttamaan sydämenpysähdykseen. Elossa olevat veljekset palasivat pitkän tauon jälkeen takaisin studioon äänittämään taustalaulun Michaelin "This Is It" -kappaleeseen, joka julkaistiin postuumisti lokakuussa 2009. Yhtyeen levyjä on myyty maailmanlaajuisesti 250 miljoonaa kappaletta.
Yhtye teki paluukiertueen vuonna 2012 ja on jatkanut konsertoimista sen jälkeenkin.