google/wiki40b huggingface dataset:
Niklas Colliander

Kansainväliset kilpailut

Colliander kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 10. maaliskuuta 2007, kun hän oli Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä 69:s. Maailmancupin pisteille Colliander hiihti ensimmäisen kerran 16. tammikuuta 2009 ollen Vancouverin perinteisen hiihtotavan sprintissä 26:s. Hän ylsi pisteille kaikkiaan neljässä osakilpailussa. Parhaimmillaan Colliander oli kahdeksas Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä 11. maaliskuuta 2010. Collianderin viimeiseksi kilpailuksi maailmancup-tasolla jäi joulukuun 2012 Kuusamon Nordic Opening, jossa hänen sijoituksensa kokonaistuloksissa oli 69:s.
Skandinavia Cupissa Colliander saavutti yhden kakkossijan perinteisen hiihtotavan sprintissä Nesissä 21. tammikuuta 2012. Kolmanneksi hän sijoittui kolme kertaa: perinteisen hiihtotavan sprintissä Keuruulla 3. tammikuuta 2009 ja Vuokatissa 19. joulukuuta 2009 sekä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Albussa 12. helmikuuta 2012. FIS Marathon Cupissa Colliander sijoittui kahdesti kymmenen parhaan joukkoon ollen kahdeksas sekä Finlandia-hiihdossa 26. helmikuuta 2011 että Tartu Maratonilla 17. helmikuuta 2013.

SM-kilpailut

SM-kilpailuissa Colliander saavutti kaksi mitalia henkilökohtaisilla matkoilla. Hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa toinen Imatralla 2012 ja kolmas Kontiolahdella 2010. Vantaan Hiihtoseuran joukkueessa Colliander saavutti SM-kultaa viestissä 2012 yhdessä Janne Monosen, Olli Hiidensalon ja Matti Heikkisen kanssa. Colliander oli kilpailussa avausosuuden nopein.

Uran jälkeen

Colliander ilmoitti siirtyvänsä pitkille kilpailumatkoille jäätyään ulos Val di Fiemmen MM-kilpailujen 2013 joukkueesta. Hän kärsi sydänvaivoista loppukauden aikana ja lopetti uransa 28-vuotiaana keväällä 2013. Colliander toimi Vantaan SM-hiihtojen 2014 kisaisäntänä. Hiihtouransa jälkeen Colliander siirtyi Vuokatin Viini Oy:n yrittäjäksi isänsä Nils Collianderin tilalle.
Keith Fahey

Keith Fahey (s. 15. tammikuuta 1983 Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Birmingham Cityä. Fahey valittiin Irlannin maajoukkueeseen EM-kilpailuihin 2012.
Anders Fager

Anders Fager (aik. Johansson, s. 1964) on ruotsalainen pelisuunnittelija ja yrittäjä. Fagerin ensimmäinen kaunokirjallinen teos on 2009 ilmestynyt kauhunovellikokoelma Pohjoiset kultit.

Ura

Kun Ruotsin roolipeliala oli vielä nuorta, Fager työskenteli Target Gamesille. Hänen suunnittelemansa on ensimmäinen Ruotsissa julkaistu roolipeliseikkailu Spindelkonungens pyramid, ja hän teki myös pari lautapeliä ennen kuin hän siirtyi pariksi vuodeksi pois pelialalta. Hän palasi alalle 2000-luvun alussa pelillä Hellgame. Sittemmin hän on tehnyt lauta- ja korttipelejä ja on ollut yhteistyössä muun muassa The Gamersin, The Gard Cabinetin ja MultiMan Publishingin kanssa. Vuodesta 2006 on Fager on toiminut yritysnimellä Gottick.
Lasiainen

Lasiainen (lat. corpus vitreum) on silmämunan ontelon täyttävä, ohuen kalvon ympäröimä läpinäkyvä hyytelö. Se muodostaa suurimman osan silmän sisällöstä. Lasiainen tukee linssiä ja sarveiskalvoa sekä takaa valon heijastumattoman kulun linssin ja verkkokalvon välillä. Lasiaisessa on näköhermon nystystä lähtevä kanava, joka ulottuu linssin etupinnalle asti. Tämä lasiaiskanava on jäänne lasiaisvaltimosta, joka ravitsee lasiaista sikiövaiheen aikana.
Lasiainen koostuu pääosin vedestä (99 %). Hyaluronihapon ja kollageenisäikeiden muodostama verkko tekevät siitä hyytelömäisen.
Heikko vuorovaikutus

Heikko vuorovaikutus eli heikko ydinvoima on yksi neljästä perusvuorovaikutuksesta. Muut ovat gravitaatio eli painovoima, sähkömagneettinen vuorovaikutus ja vahva vuorovaikutus eli vahva ydinvoima.

Ominaisuuksia

Heikolle vuorovaikutukselle ominainen piirre on se, että se pystyy vaihtamaan hiukkasen toiseksi. Ensimmäinen havaittu heikon vuorovaikutuksen ilmiö oli beetahajoaminen, jolle Enrico Fermi kehitti niin kutsuttuihin heikkoihin virtoihin perustuvan teoreettisen kuvauksen 1930-luvulla. Tätä teoriaa pidetään ensimmäisenä mallina heikosta vuorovaikutuksesta. Sittemmin on löydetty paljon muitakin heikon vuorovaikutuksen alaisia reaktioita. Heikon vuorovaikutuksen tuntevat kaikki leptonit ja kvarkit mukaan luettuna neutriinot, jotka eivät mahdollista pientä gravitaatiovuorovaikutusta lukuun ottamatta muulla tapaa vuorovaikuta.
Erikoisena piirteenä heikko voima rikkoo niin kutsutun pariteetti- eli P-symmetrian. Tämä tarkoittaa, että heikon vuorovaikutuksen ohjaamat reaktiot eivät ole symmetrisiä avaruuden peilauksissa. Kokeellisesti on myös osoittautunut, että P-symmetrian rikkoutuessa rikkoutuu myös niin kutsuttu varauskonjugaatio- eli C-symmetria, joka kuvaa hiukkasen vaihtamista antihiukkasekseen. Käytännössä tämä tarkoittaa, että hiukkanen ja antihiukkanen eroavat toisistaan. Kuitenkin nämä yhdessä eli CP-symmetria näyttää säilyvän. CP-symmetriassa ilmiö on samanlainen, jos hiukkaset korvataan antihiukkasillaan ja tilannetta katsotaan peilattuna.
Vuonna 1964 havaittiin CP-symmetrian rikkoutuvan pienessä osassa kaonien hajoamisia.
Maki Namekawa

Maki Namekawa (jap.  滑川 真希) on japanilainen pianisti. Hän opiskeli Tokiossa Mikio Ikezawan ja Pariisin konservatoriossa Henriette Puig-Roget'n johdolla. Hän jatkoi opintojaan Pierre-Laurent Aimard'n, Werner Genuit'n, Kaya Hanin ja Stefan Litwinin johdolla. Hän itse opetti vuosina 1997–2002 Saarbrückenissä, Karlsruhessa ja Darmstadtissa. Hän voitti vuonna 1994 japanilaisen Leonid Kreuzer -palkinnon.
Namekawa on keskittynyt solistina Joseph Haydnin ja Philip Glassin teoksiin. Hän levytti ensimmäisenä Glassin pianolle säveltämät 20 etydiä. Lisäksi hän on soittanut pianistimiehensä Dennis Russell Daviesin kanssa muun muassa nelikätisiä versioita Igor Stravinskyn teoksista. Orkesterin kanssa esiintyessään Namekawa on tulkinnut sellaisten säveltäjien kuin Alfred Schnittken, Arnold Schönbergin, Franz Lisztin, Dmitri Šostakovitšin ja Elliott Carterin tuotantoa.
Vapaa tahto

Vapaa tahto on ihmisen kyky tehdä harkittuja valintoja. Voidaan katsoa, että vapaata tahtoa ei ole deterministisessä, täysin sitovien lainalaisuuksien määräämässä maailmassa, tai pelkän sattuman seurauksena syntyneissä valinnoissa. Vapaan tahdon olemassaoloa on filosofiassa pohdittu jo antiikin ajoista lähtien, ja sitä pohditaan filosofian lisäksi psykologiassa ja neurotieteissä edelleen.
Suolikko (Muurame)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,8 metriä mpy.
Pelkokamera

Pelkokamera (Scare Tactics) yhdysvaltalainen tosi-TV ohjelma, jota esitetään yhdysvalloissa Syfy-kanavalla. Ohjelman on tuottanut Hallock & Healey Entertainment, mutta Kanadassa tuottajana toimii Razer. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin huhtikuussa 2003. Pelkokameraa on esitetty Suomessa JIM-kanavalla maaliskuusta 2008 lähtien.

Formaatti

Pelkokamera on piilokameraformaattia noudattava sarja, jossa yritetään hauskuuttamisen sijaan säikäyttää uhreja mahdollisimman sokeeraavasti, käyttämällä esimerkiksi tekoverta, maskeerauksia sekä erilaisten kauhuelokuvien teemoja. Jokaisessa jaksossa on neljä erilaista tapausta (engl. case), kussakin yksi uhri. Kaikki muut sivuhahmot ovat näyttelijöitä tai avustajia, esimerkiksi uhrin ystäviä, jotka ovat ns. juonessa mukana. Kaikki kamerat ovat samantyylisien formaattien tapaan piilotettu.

Tietoa

Ohjelmasta on ilmestynyt kaksi kautta; ensimmäisen kauden juonsi Shannen Doherty, toisen kauden Stephen Baldwin. Suomessa ohjelma esitetään 30 minuutin leikattuna versiona.
Toukokuussa 2003 ohjelman luoneet Scott Hallock sekä Kevin Healey saivat oikeussyytteen Kara Blanc- nimiseltä naiselta, joka oli saanut useita traumoja jouduttuaan ohjelman uhriksi. Vuonna 2005 oikeusjuttu kuitenkin hylättiin.
Cristina Deutekom

Cristina (myös Christine, Christina) Deutekom (s. Engel; 28. elokuuta 1931 Amsterdam – 7. elokuuta 2014 Amsterdam) oli alankomaalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän tuli tunnetuksi koloratuuritekniikastaan. Johtavia tenoreita, joiden kanssa hän esiintyi, olivat muiden muassa Franco Corelli, Luciano Pavarotti, Plácido Domingo, José Carreras, Alfredo Kraus, Carlo Bergonzi ja Nicolai Gedda.
Läpimurtonsa Deutekom teki Yön kuningattarena Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Taikahuilu. Hän kuitenkin laajensi ohjelmistoaan kattamaan myös muun muassa muita Mozartin oopperoita sekä Gioacchino Rossinin, Gaetano Donizettin ja Vincenzo Bellinin bel canto -ohjelmistoa. Hän tulkitsi myös Giuseppe Verdin dramaattisia rooleja ja Giacomo Puccinin Turandotin nimiroolin.
Deutekom vetäytyi lavalta vuonna 1985 kärsittyään sydäninfarktin. Hän vetäytyi julkisesta elämästä aivoinfarktin jälkeen vuonna 2004.
Ozuma

Manga

Ozuma ja hänen joukkueensa esiintyvät ensi kerran mangan 7 osassa. Hän on vakava ja tarkkaavainen Blade Huntersien johtaja. Hänen joukkueen tarkoituksena on napata Kiekkomestareiden pyhätpedot. Aluksi Kiekkomestarit luulivat heitä Zaggardin apulaisiksi, jotka yrittäisivät kaapata pedot hänelle, mutta Ozuman mukaan he vain esittivät tekevänsä töitä hänelle. Pyhän petonsa avulla hän on todella kova vastus niin ettei edes Tala pärjännyt hänelle.
Pannukakkutalo

Pannukakkutalo on suomalainen pannukakkuihin erikoistunut ravintolaketju, jonka toimipisteet sijaitsevat Mikkelissä, Oulussa, Jyväskylässä ja Porissa. Ensimmäinen Pannukakkutalo avattiin Oulun kauppatorilla vuonna 2010, minkä jälkeen ketju on laajentunut franchising-toiminnan avulla.   
Pannukakkutalosta on saatavilla lähes sata erilaista suolaista ja makeaa pannukakkua, joista kaikkia saa myös laktoosittomina, gluteenittomina, munattomina ja maidottomina. Ravintoloissa on arkipäivisin tarjolla myös lounas, johon sisältyy keitto ja pannukakku.
Yrityksen perustajan mukaan ravintola sai innoituksena Alankomaista, jossa pannukakku on yksi suosituimmista herkuista.
Richard Matvichuk

Juniorivuodet

Ennen NHL-uraansa Matvichuk pelasi kolmen vuoden ajan vuosina 1989–1992 Saskatoon Bladesissä WHL-juniorisarjassa. Kaudella 1991–1992 Blades eteni WHL:n loppuotteluihin, joissa Kamloops Blazers vei mestaruuden. Matvichuk sai vuonna 1992 WHL:n parhaan puolustajan palkinnon Bill Hunter Memorial Trophyn ja hänet valittiin liigan itäisen divisioonan tähdistökenttään.

Minnesota North Stars/Dallas Stars

Matvichuk sai NHL-varauksen vuonna 1991, kun Minnesota North Stars varasi hänet numerolla kahdeksan NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan, 1992–1993, hän esiintyi North Starsin kokoonpanossa 53:ssa NHL:n runkosarjaottelussa, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Plusmiinustilastossa hän jäi pakkasen puolelle lukemalla –8. Seuraavat kaksi kautta Matvichuk pelasi pääosin Dallas Starsin (North Stars siirtyi vuonna 1993 Dallasiin) silloisessa farmiseurassa, IHL-liigan Kalamazoo Wingsissä, jonka riveissä hän oli pelannut ensimmäiset ottelunsa jo kaudella 1992–1993.
Matvichuk vakiinnutti paikkansa Starsin vakiokokoonpanossa kaudella 1995–1996, jolla hän pelasi 73:ssa NHL:n runkosarjaottelussa ja teki 22 tehopistettä, kuusi maalia ja 16 syöttöpistettä. Tehotilastossa hänen lukemansa oli +4. Kauden jälkeen hän voitti Starsin parhaalle puolustajalle jaettavan palkinnon The Memorial Cupin. Matvichuk voitti saman palkinnon myöhemmin kahdesti, vuosina 2000 ja 2002. Hän jatkoi Starsissa vuoteen 2004. Hän oli voittamassa Stanley Cupia vuonna 1999, kun Stars voitti loppuotteluissa Buffalo Sabresin, ja pelasi Stanley Cupin voitosta myös seuraavana vuonna, jolloin New Jersey Devils voitti mestaruuden. Matvichukin sopimus Starsin kanssa päättyi kesällä 2004 ja hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja.

New Jersey Devils

Matvichuk teki kesällä 2004 sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Seuraava NHL-kausi peruuntui työsulun vuoksi ja hän pääsi pelaamaan ensimmäistä kertaa Devilsin riveissä syksyllä 2005. Starsin riveissä menestynyt puolustaja ei ole saanut Devilsissä samalla tavalla vastuuta kuin entisessä seurassaan. Kaudella 2005–2006 Matvichuk oli eri vaivojen vuoksi sivussa 20:stä runkosarjaottelusta ja monista pudotuspeliotteluista ja kevään 2006 pudotuspelien jälkeen hän palasi NHL-jäille seuraavan kerran keväällä 2007 toivuttuaan vuonna 2006 tehdystä selkäleikkauksesta. Hän pelasi kaudella 2006–2007 yhdessä NHL:n runkosarjaottelussa ja seitsemässä pudotuspeliottelussa. Seuraavalla kaudella Matvichuk pelasi New Jerseyn farmijoukkueessa AHL-liigan Lowell Devilsissä. Syksyllä 2008 hän yritti koesopimuksella Columbus Blue Jacketsiin, muttei mahtunut joukkueeseen.

Yhteenveto

Matvichukilla on ollut NHL-urallaan puolustavan puolustajan rooli. Hän on kuulunut useilla kausilla laukausten blokkaajana NHL:n parhaimmistoon. Plusmiinustilastossa hän on merkkauttanut runkosarjassa kolmea kautta lukuun ottamatta joka vuosi positiivisen lukeman, parhaimmillaan +23 kaudella 1998–1999. Matvichuk on ylittänyt 20:n runkosarjapisteen rajan viidellä kaudella, parhaimmillaan hän on tehnyt 25 tehopistettä, neljä maalia ja 21 syöttöpistettä, runkosarjakaudella 1999–2000.
The Report from Iron Mountain

Kirjan sisältö

Kirjan mukaan Yhdysvallat perusti vuonna 1963 15-henkisen ryhmän nimeltä Special Study Group tutkimaan pitkäkestoisen rauhan vaikutuksia yhteiskunnalle. Ryhmän tutkimus osoitti, että pitkäkestoinen rauha ei ollut valtion pyrkimysten kannalta hyödyllinen, vaan valtion tulisi tällaisessa tilanteessa järjestää sotaan verrattavia tilanteita, kuten valheellisia raportteja vieraista elämänmuodoista ja hallitsemattomasta ympäristön saastumisesta.

Vastaanotto

Guinness World Records pitää teosta kaikkien aikojen suurimpana kirjallisena huijauksena.
Kemiallinen käymälä

Kemiallinen käymälä on käymälä, jossa käytetään kemiallisia yhdisteitä jätteen hajun poistamiseen ja desinfiointiin – tappamaan hajua aiheuttavat bakteerit, joita syntyy jätteen hajoamisprosessissa. Kemikaaleina käytetään formaldehydiä, glutaraldehydiä tai kvartäärisiä ammoniumyhdisteitä. 
Kemiallisia käymälöitä käytetään muun muassa lentokoneissa, linja-autoissa ja matkailuvaunuissa. Ulkoilmatapahtumissa ja rakennustyömailla käytettävät siirrettävät käymälät ovat myös kemiallisia käymälöitä (muun muassa bajamaja ja ykkösvessat). Jätteet kerätään säiliöön, joka tyhjennetään imuautolla.
Pigs for the Ancestors

Pigs for the Ancestors on amerikkalaisen kulttuuriantropologi Roy Rappaportin kirjoittama kirja, jossa tarkastellaan Tsembaga -heimon rituaalista toimintaa kulttuuriekologisesta näkökulmasta käsin.

Tsembaga

Tsembaga on Australian puoleisen Papua-Uusi-Guinean alueella elävä tutkimuksen tekoaikaan n. 200-henkinen heimo. Heimon kontaktit länsimaalaisiin ennen tutkimusta olivat vähäisiä. Tsembagat ovat metsästäjä-keräilijöitä, jotka myös viljelevät viljaa, hedelmiä ja juureksia puutarhoissa ja kasvattavat sikoja.

Kaiko

Tsembagojen Kaiko -rituaali on noin 5-20 vuoden välein toimeenpantava rituaali, jossa uhrataan hengille valtaosa kasvatetusta sikapopulaatiosta. Kaiko kestää vuoden, ja siihen liittyy paljon monimutkaisia rituaaleja, juhlimista ja tabujen poistamisia, joiden aikana siat uhrataan ja liha jaetaan yhteisön kesken.

Kulttuuriekologinen näkökulma

Rappaportin keskeinen tavoite on näyttää kuinka Kaiko toimii tasapainottavana ilmiönä Tsembaga-territorion, sikojen määrän ja ympäristön kantokyvyn välillä. Keskeisintä tutkimukselle on sikojen määrän lisääntymisen, rajallisen alueen ja ”sosiaalisen stressin” muodostama informaatiosysteemi, joka kanavoituu sosiaalisiin, kulttuurisiin ja uskonnollisiin käytäntöihin. Rappaport ei tutkinut miksi tai miten asiat ovat syntyneet, vaan häntä kiinnosti eri osa-alueiden toiminta suhteessa kokonaisuuteen eli systeemiin, jonka eri tasot ovat itse itseään sääteleviä.

Kaikon merkitys

Rappaportin mukaan Kaiko -rituaalin tarkoitus on säilyttää ihmisten, sikojen ja puutarhojen kasvumahdollisuus ja lisätä vaurautta tulevaisuudessa. Rituaali suoritetaan, kun populaation ja ympäristön suhde sitä vaatii ja ympäristön kantokyvyn rajat lähenevät. Rappaport löysi rituaalista monenlaisia ympäristön kantokykyä ylläpitäviä funktioita, kuten ihmisten ja sikojen lukumäärän säätely, maaperän kunnon pysyminen hyvänä, ihmisten sosiaalisen kanssakäymisen lisääminen ja yhteisöllisyyden vahvistaminen, heimoille elintärkeän vaihdon mahdollistaminen, avioliittojen solmiminen ja sikojen ruokaa kasvattavien naisten stressin vähentäminen.
Négritude

Négritude oli 1930-luvun Pariisissa syntynyt kirjallinen ja poliittinen panafrikkalainen liike, joka korosti mustan identiteetin merkitystä. Aate syntyi vastapainona ajan kolonialistisille, mustia alistaville ajatuksille, ja se kokosi yhteen mustia intellektuelleja ympäri maailmaa, etenkin ranskankielisiltä alueilta.
Négrituden johtohahmoja olivat senegalilainen Léopold Sédar Senghor, martiniquelainen Aimé Césaire ja guyanalainen Léon-Gontran Damas. Termiä ”négritude” käytti ensimmäisenä juuri Césaire, vuonna 1935 L’étudiant noir -lehdessä. Myös muun muassa Jean-Paul Sartre kirjoitti négritudestä.
St Mary-le-Bow

St Mary-le-Bow on vuonna 1683 valmistunut kirkko Lontoon Cityn Cheapside-kadun varrella. Sen on suunnitellut Christopher Wren. Samassa paikassa on saattanut olla kirkko jo saksilaisajalla, ja kun Vilhelm Valloittaja saapui Lontooseen, hän määräsi uuden kirkon rakennettavaksi siihen. Silloisen kirkon rakennuttaja oli Canterburyn arkkipiispa Lanfranc. Kirkon piirustukset suunnitteli ehkä Rochesterin piispa Gandulf, joka suunnitteli myös Lontoon Towerin.
Keskiaikainen kirkko vaurioitui tornadossa vuonna 1091 ja tulipalossa vuonna 1196, jonka jälkeen rakennettiin uusi. Lontoon suuren palon jälkeen Christopher Wren suunnitteli barokkityylisen St Mary-le-Bow’n, jonka esikuvana hän käytti Rooman Maxentiuksen basilikaa, vaikkei ollutkaan sitä koskaan omin silmin nähnyt. St Mary-le-Bow tuhoutui saksalaisten pommituksessa 10.–11. toukokuuta 1941. Se rakennettiin uudelleen vuosina 1956–1964, osin ulkomaisella rahoituksella. Kirkon kellot, joita on kaksitoista, valettiin vuonna 1956. Vanhoina aikoina kelloja soitettiin aina iltayhdeksältä, jolloin työpäivä päättyi ja kaupungin portit suljettiin. Kirkon nykyinen krusifiksi on lahja Saksan liittotasavallan kansalaisilta.
Normanniajalla kirkon nimi oli Sancta Maria de Arcubus (”Kaarten Pyhä Maria”), joka myöhemmin muuntui samaa tarkoittavaan muotoon St Mary-le-Bow. Nimityksen perustana olivat kirkon näyttävät holvikaaret. Tästä tulee nimitys myös kirkolliselle oikeusistuimelle Arches Courtille, joka kokoontuu St Mary-le-Bow’ssa.
St Mary-le-Bow -kirkkoon liittyy paljon lontoolaista kansanperinnettä. Sen kellojen ääni saa päähenkilön palaamaan kaupunkiin Riku Huittisesta (Dick Whittington) kertovassa sadussa. Lastenlaulussa ”Oranges and Lemons” mainitaan useita kirkkoja, joista yksi on Bow. Aidon cockneyn puhujan määritelmänä on vanhastaan pidetty sitä, että henkilön pitää olla syntynyt niin lähellä Bow’ta, että kellojen ääni kuuluu sinne missä hän syntyi.
Viisi vekkulia

Arviot

Aikalaiskriitikoiden näkemystä elokuvasta kuvastaa Reino Forsbergin kommentti: "En muista nähneeni näin ummehtunutta tekelettä koskaan aikaisemmin."
Televisioesityksen aikaisen kriitikon mukaan elokuva on hengetön hupailu, eikä yleisökään siitä innostunut.

Juoni

Elokuva kertoo Linnunlaulun huviloiden näköisestä helsinkiläisestä vanhainkodista ja sen viidestä vanhasta miesasukkaasta. Joulun alla joukkoon saapuu eläköitynyt johtaja (Oke Tuuri) sihteereineen (Hillevi Lagerstam). Huumoria tehdään näiden kahden suhteen pohtimisesta ja etenkin vanhan huonokuuloisen humoristiapteekkarin sanailusta. Johtajattaren (Rauni Luoma) manipulointi paremman ruoan puolesta johtaa sarjaan kosintoja, joissa hän sanoo kohteliaan ein kullekin vanhuksista. Lyydi (Siiri Angerkoski) sinänsä tekee työnsä hyvin keittiössä, joten epäselväksi jää, miksi miehet purnaavat. Lopussa nuori nainen saa miehekseen tohtori Alpo Heikkisen (Kosti Klemelä), ja apteekkarikin suostuu kuulolaitteen käyttöön.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet Espanjassa

McDonnell Douglas F/A-18 Hornet koneita ostettiin Espanjan ilmavoimille kaikkiaan 60 yksipaikkaista EF-18A:ta ja kaksitoista kaksipaikkaista EF-18B:tä.

Hankinta ja valmistus

Espanjan ilmavoimat tilasi toukokuussa 1973 McDonnell Douglasilta 60 EF-18A -konetta, jotka saivat Espanjassa tyyppimerkinnän C.15. Koneet kuuluivat sarjoihin 18–31 ja ne vastasivat Yhdysvaltain laivaston F/A-18A:ta. Samalla kertaa tilattiin kaksitoista kaksipaikkaista EF-18B:tä, jotka saivat tyyppimerkinnän CE.15. Kaksipaikkaiset koneet kuuluivat sarjoihin 17-21 ja ne muistuttivat Yhdysvaltain laivaston F/A-18B:tä.

Käyttö

Neljä ensimmäistä CE.15-konetta laivattiin St. Louisista Zaragoza-Valenzuelaan heinäkuussa 1986. Toimitus mahdollisti lentäjien ja huoltohenkilöstön koulutuksen aloittamisen Ala de Caza 15:n 151. ja 152. laivueissa sekä Torrejonin lentotukikohdassa Ala de Caza 12:n 121 ja 122 laivueissa. Tilauksen viimeinen kone luovutettiin heinäkuussa 1990.
Koneista 71 modernisoitiin 1992-1995 EF-18A+/B+ -koneiksi osana ECP 287 -sopimusta. Koneista 46 modernisoi McDonnell Douglas ja loput 25 EADS CASA Getafessa. Mallinimen plus viittaa uuteen APG-73-tutkaan, uusiin taistelunjohtojärjestelmiin, ohjelmistopäivitykseen, uuteen tietoliikenneväylään ja laajennettuun muistiin. Koneiden johdotus uusittiin, ripustimet uusittiin sekä mahdollistettiin AN/AAS-38B NITE Hawk -maalinosoittimen käyttö. Modernisoinnin seurauksena koneiden aseistukseen lisättiin AIM-120 AMRAAM ja IRIS-T-ilmatorjuntaohjukset sekä GBU-24 laserohjatut pommit.
Espanja osti 24 F/A-18 -konetta Yhdysvaltain laivaston varastoista, mitkä modernisoitiin EF-18A+-tasolle ennen luovutusta. Hankinta oli samalla ensimmäinen Yhdysvaltain käytössä olleiden Hornetien edelleen myynti.
Alkuperäisistä koneista 67 modernisoitiin 2000-2009 EADS CASAn johtamassa MLU-hankeessa EF-18M-koneiksi, mitkä saivat tunnukset C.15M ja CE.15M. Tällöin koneisiin asennettiin uudet taktiset lentäjän tilannetietotietokoneet (TPAC), värilliset näytöt, uudistettu HUD, parannettu omakonejärjestelmä, Have Quick II -radiot ja päivitetty GPS. Samassa yhteydessä luotiin mahdollisuus MIDS:n käyttöönottoon ja asennettiin pimeänäkölaitteille sopivat valot ohjaamoon.
EF-18M koneisiin on myöhemmin vielä asennettu SPAI-900 elektronisen sodankäynnin järjestelmä ja niissä on mahdollista käyttää KEPD 350 Taurus -risteilyohjuksia. Lentäjät ovat ottaneet käyttöön Thales Scorpion -kypärätähtäimet ja Rafael Litening -maalinosoitusjärjestelmän sekä ROVER-datalinkin.
Intellivision

Tekniset tiedot

Laitteen suorittimena oli General Instrumentin 16-bittinen CP1610-prosessori 894 kHz:n kellotaajuudella.
Laitteessa oli muistia 1352 tavua.