google/wiki40b huggingface dataset:
Heikki Annala

Heikki Lauri ”Heepe” Annala (28. kesäkuuta 1934 Lapua – 23. heinäkuuta 1995 Nurmijärvi) oli suomalainen basisti, säveltäjä ja sovittaja.
Annalan tunnetuimpia sävellyksiä ovat muun muassa ”Elämän valttikortit”, ”Viimeinen tukkilainen” ja ”Yön syliin”. Hän toimi säveltäjänä ja sovittajana useilla 1970–1980-lukujen iskelmäalbumeilla (mm. Reijo Kallio, Jamppa Tuominen, Reijo Taipale ja Matti ja Teppo). Ennen tätä Annala toimi kontrabasistina muun muassa Erik Lindströmin, Lasse Mårtensonin ja Herbert Katzin yhtyeissä. 1970-luvun alussa Annala perusti Soitinyhtye Liisa -studiokokoonpanon, joka julkaisi vuoteen 1978 mennessä neljä LP-levyä; yhdellä niistä oli laulusolistina Eino Grön. Yhtyeen nimi viittasi Yleisradion Liisankadun studioon, jossa sen ensimmäiset esitykset nauhoitettiin. Samalla vuosikymmenellä Annala aloitti Yleisradiossa radiosarjan Musiikkia maakunnista, joka kuului ohjelmistoon 1980-luvun lopulle saakka. Ohjelman tarkoituksena oli tuoda esiin kevyen musiikin esittäjiä ja kappaleita eri puolilta Suomea.
Heikki Annala oli muusikko Laura Sippolan isosetä.
Mustalintu

Koko ja ulkonäkö

Mustalintu on 44–54 cm pitkä ja sen siipien kärkiväli on 70–84 cm. Mustalintukoiraan höyhenpuku on musta, mutta käsisulat ovat vaaleat. Nokka on sivuilta musta ja keskeltä keltainen, ja siinä on pieni kyhmy. Naaras on väriltään likaisenruskea. Sen niska ja päälaki ovat tummanruskeat, mutta posket vaaleammat. Nokka on kokotumma eikä siinä ole kyhmyä. Nuoret yksilöt muistuttavat naarasta, mutta niillä on vaaleampi, ruskeanvalkea vatsa ja niiden puku on ruskeammanvärinen, ei niin harmaa kuin vanhoilla naarailla.
Vanhin suomalainen rengastettu mustalintu on ollut 8 vuotta ja 3 päivää vanha. Euroopan vanhin oli islantilainen 16 vuotta ja 9 kuukautta vanha lintu.

Levinneisyys

Mustalinnun lisääntymisaluetta ovat Euroopan ja Aasian pohjoisimmat osat. Se talvehtii Euroopan länsiosissa ja Luoteis-Afrikan rannikolla. Sen maailmanlaajuiseksi kannaksi arvioidaan 1,6 miljoonaa yksilöä. Maailmanlaajuisesti mustalintu on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomessa mustalintua tavataan pesivänä pääasiassa Oulun pohjoispuolella, ja etelämpänä pesinnät ovat hyvin poikkeuksellisia. Suomen mustalintukanta väheni 1900-luvun alusta 1970-luvulle. Vähenemisen syitä olivat ainakin metsästys ja talvehtimisalueiden öljytuhot. 1990-luvun lopulla Suomen mustalintukannaksi arvioitiin noin 1 500 paria. Vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa mustalintu luokiteltiin Suomessa elinvoimaiseksi, kun taas vuoden 2000 arvioinnissa se oli luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Suomen mustalinnut talvehtivat Itämeren etelä- ja itäosissa sekä Pohjanmerellä. Vanhojen koiraiden syysmuutto tapahtuu jo kesäkuun lopulla ja heinäkuussa. Naaraat ja nuoret yksilöt muuttavat pääosin elo-lokakuussa. Pieni määrä mustalintuja talvehtii Suomessakin Ahvenanmaan vesillä.

Elinympäristö

Mustalintua tavataan pesimäaikaan järvillä, joilla ja lammilla. Muuttoaikoina sitä tavataan myös merialueilla.

Lisääntyminen

Mustalintu munii maahan rannan lähelle tehtyyn pesään yleensä touko–heinäkuussa 6–10 munaa, joita naaras hautoo 27–31 vuorokautta. Poikaset ovat lentokykyisiä 6–7 viikon ikäisinä.

Ravinto

Mustalintu käyttää ravinnokseen nilviäisiä ja hyönteisiä, erityisesti vesihyönteisten toukkia. Myös erilaiset vesikasvit muodostavat osansa mustalinnun ravinnosta. Mustalintu voi syödä myös jopa marjoja.
Libristi

Libristi on ammattinimike, joka edellyttää kirjakauppa-alan ammattitutkinnon suorittamista. Libristin koulutus valmistaa suorittamaan myynnin ammattitutkintoon.
Suomessa libristikoulutusta järjesteää Rastor. Aiemmin koulutuksesta vastasi Markkinointi-instituutti. Libristin koulutukseen osallistumisen edellytyksenä on kahden vuoden kokemus kirjakauppa-alan myynti- ja asiakaspalvelutehtävissä sekä työpaikka kirjakaupassa. Työn ohessa suoritettavat opinnot kestävät noin 1,5 vuotta.
Siobhan Finneran

Siobhan Finneran (s. 1967 Lancashire, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa englantilaisissa televisiosarjoissa kuten Sydämen asialla (Gloria Brown, 1993-2003), Coronation Street (Josie Phillips, 1989-1990), Emmerdale (Heather Hutchinson, 1998) sekä Happy Valley, varjojen laakso (Clare Cawood, 2014-). Hän näyttelee sarjassa Benidorm. Hän on näytellyt sarjassa vuodesta 2007 Janice Garvey -nimistä naista. Hän näytteli myös sarjassa Downton Abbey neiti Sarah O´Brieniä.
Finneran meni naimisiin vuonna 1997 näyttelijä Mark Jordonin kanssa. Heillä on kaksi lasta, Joseph (s. 1997) ja Poppy (s. 2000).
Plateaux

Plateaux on yksi Togon viidestä alueesta. Plateaux´n asukasluku on arviolta noin 1 222 000 (2006) ja pinta-ala 16 974 km². Alueen pääkaupunki on Atakpamé.
Plateaux´n alue rajoittuu idässä Beniniin, lännessä Ghanaan, pohjoisessa Centralen alueeseen ja etelässä Maritimen alueeseen.
St. Gallen-Altenrheinin lentoasema

Omistaja

Lentoaseman omistaja ja ylläpitäjä on yksityinen Airport Altenrhein AG.

Historiaa

Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1927 Dornierin lentokonetehtaan yhteydessä.

Matkustajamäärä

Lentoaseman vuosittaiset matkustajamäärät ovat vuosina 2000–2017 vaihdelleet 70 000:sta 120 000:een.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Vuonna 2018 lentokentältä oli lentoasemayhtiön tytäryhtiön Fluglinie People’sin säännöllinen liikenne Wieniin sekä lentoja useisiin Välimeren lomakohteisiin.
HMS Chameleon (J387)

Palvelus

Valmistajan koeajoihin alus siirrettiin syyskuussa 1944 ja se määrättiin 7. miinanraivaajalaivueeseen. Alus valmistui 15. syyskuuta ja se luovutettiin laivastolle vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä alus siirtyi Tobermoryyn koulutettavaksi. Lokakuussa alus oli Firth of Forthissa miinanraivauskoulutuksessa, jonka päätyttyä se liittyi laivueeseensa Harwichissa aloittaen Scheldtin alueen raivaukset. Laivueen muut alukset olivat HMS Pincher, HMS Recruit, HMS Rifleman, HMS Plucky, HMS Fancy, HMS Squirrel ja HMS Vestal. Marraskuussa alus siirrettiin Plymouthin alueen alaisuuteen Falmouthiin  sukellusveneidentorjuntaan ja miinanraivauksiin. Joulukuussa alus aloitti valmistautumisen ulkomaanpalvelukseen.
Tammikuussa 1945 Chameleon palasi laivueeseensa kanaalin raivaukseen, kun siirto Ceylonille viivästyi. Helmikuussa alus lähti Gibraltarille, mistä se jatkoi matkaansa Välimeren ja Punaisenmeren poikki Adeniin ja edelleen Colomboon. Alus liittyi 14. huhtikuuta laivueensa mukana Itäiseen laivastoon, jossa se määrättiin Force 65:een raivaustehtäviin yhdessä 37. miinanraivaajalaivueen kanssa tukemaan Rangoonin valtausta (operaatio Dracula). Alus liittyi Force 65:een Burmassa Akyabissa.
Alus lähti 29. huhtikuuta ABLE saattueen mukana tukemaan hyökkäystä raivaamalla miinoja. Alus aloitti 1. toukokuuta maihinnousualueiden raivaukset ja 3. toukokuuta alus varmisti satama-alueen turvallisuutta. Vapauduttuaan operaatiosta  alus palasi laivueen mukana Colomboon, jossa se määrättiin huollettavaksi Etelä-Afrikkaan. Alus lähti vielä toukokuun lopulla Durbaniin, jossa se oli huollettavana aina elokuuhun. Telakalta vapauduttuaan ja koeajojen päätyttyä alus lähti Trincomaleehen liittyäkseen laivueeseensa.
Alus liittyi laivueeseensa Singaporessa ja se viipyi Kaukoidässä helmikuuhun 1946, jolloin se palasi Britteinsaarille kuuden muun laivueen aluksen kanssa. Alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin pian paluun jälkeen. Alus palautettiin palvelukseen liitettynä Maltalle sijoitettuun 2. miinanraivaajalaivueeseen.
Vuosina 1947-1954 alus osallistui Palestiinan rannikolla tehtyihin partiomatkoihin yhdessä muiden Välimeren laivaston alusten kanssa sekä erilaisiin vuosittaisiin harjoituksiin ja laivastovierailuihin. Vuonna 1954 alus palasi Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta 13. joulukuuta Portsmouthissa ja alus siirrettiin reserviin. Alus makasi ankkurissa Portsmouthissa, kunnes se sijoitettiin poistolistalle vuonna 1965.
Alus myytiin BISCOlle vuonna 1966 ja se saapui hinattuna Cumberlandin Sillothiin Ardmore Steelille romutettavaksi 3. huhtikuuta.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuoden 1999 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin 19.–28. helmikuuta Ramsau am Dachsteinissa, Itävallassa.
LexCorp

Historia

Lex Luthor perusti LexCorpin pääosin rikollisimperiuminsa keulakuvaksi, mutta samalla myös ylemmyytensä symboliksi Teräsmiestä kohtaan, koska Luthorille Teräsmiehen tuhoaminen on tärkeämpää kuin hänen liiketoimensa (mikä on havainnollistettu hänen pyrittyään unohtamaan ryöstämällä Fort Knox). Luthorin tavoitteena on muuttaa LexCorpin operaatiot laillisiksi rikollisuudesta vetäytymisen jälkeen, ja tulevaisuudessa se näytetään suuresti menestyneenä ei-rikollisena yrityksenä, mihin Teräsmieskin on tyytyväinen.

Televisio

The CW Television Networkin televisiosarjassa Smallville esiintyy Luthor-yhtiö (engl. LuthorCorp), jota johti Lionel Luthor, Lex Luthorin isä, yhtiön perustamisesta murhatuomioonsa asti. Sen jälkeen, vuodesta 2007, Lex itse on johtanut sitä. LuthorCorp valmisti aluksi erilaisia lannoitteita, mutta on sen jälkeen siirtynyt biotekniikkaan. LuthorCorpin alue #3 on salainen maanalainen tutkimuslaboratorio jossa (mahdollisesti lainvastaisesti) tutkitaan elävien organismien geneettistä muokkausta erilaisten meteorikivien, kuten kryptoniitin avulla.
Nedjeljko Mihanović

Nedjeljko Mihanović (s. 16. helmikuuta 1930 Sitno Donje) oli kroatialainen poliitikko ja kahdennes puhemies Kroatian parlamentissa. Hän on käynyt Zagrebin yliopiston. Mihanović on myös Kroatian akatemian jäsenenä. Mihanovićista tuli puhemies vuonna 1994, mutta jäi eläkkeelle ja jätti puhemiehen viran kokonaan vuonna 1995.
Valkoviiksiorneero

Koko ja ulkonäkö

Valkoviiksiorneero on kooltaan 20–22 cm. Selästään laji on ruskea ja selässä on myös valkeita viiruja. Pää on hieman selkää harmaampi, nuorilla linnuilla päälaki on lähes musta. Posket ovat väriltään valkoiset. Valkoviiksiorneeron pyrstö ja perä ovat väritykseltään punaruskeat. Linnun vatsa on kellanruskea. Valkoviiksiorneero muistuttaa ulkonäöltään keltaviiksiorneeroa (Pseudocolaptes lawrencii), mutta eroaa siitä kokonaan raidallisen selkänsä perusteella.

Levinneisyys ja elinympäristö

Valkoviiksiorneeroa tavataan Andien pohjoisosissa alueella, joka ulottuu läntisestä Venezuelasta pohjoiseen Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteat sammaleiset metsät 1 800–3 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji liikkuu päällyskasvien kuten ananaskasvien joukossa. Valkoviiksiorneerot liikkuvat usein sekaparvissa muiden lintujen kanssa. Lajin pesä sijaitsee puun kolossa ja naaraan munimat munat ovat väriltään valkoisia.
Länsi-Suomen lääni

Hallinto

Länsi-Suomen lääninhallitus oli seitsemän ministeriön ohjaama valtion aluehallintoviranomainen. Lääninhallituksen tehtävä oli edistää läänin asukkaiden hyvinvointia ja tukea kuntia peruspalveluiden järjestämisessä ja kehittämisessä.
Lääninhallitus sijaitsi Turussa ja muut palvelupisteet Jyväskylässä, Tampereella, Porissa ja Vaasassa.

Vaakuna

Länsi-Suomen läänin vaakuna luotiin yhdistämällä Varsinais-Suomen ja Satakunnan historiallisten maakuntien vaakunat sekä asettamalla alaosaan kolme kärppää Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakunasta. Kilven päällä oli herttuakunnan kruunu Varsinais-Suomen ja Satakunnan vaakunoista.
Oikeaoppisesti vaakunan alaosankin olisi kuulunut olla halkoinen, jonka heraldisesti oikeanpuoleisessa kentässä Hämeen historiallisen maakunnan vaakuna ja vasemmanpuoleisessa Pohjanmaan vaakuna. Tämä siksi, että läänin alueella oli Varsinais-Suomen, Satakunnan ja osan Pohjanmaata lisäksi myös osa historiallista Hämettä, lähinnä sen pohjoisosa.
Oinokhoe

Oinokhoe (muinaiskreikaksi Οινοχόη) on antiikin Kreikassa käytetty viinikannu. Oinokhoessa on usein ylöspäin kaartuva kahva ja joko apilanmuotoinen tai pyöreä suuaukko.
Shinonome (1927)

Palvelus

Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Shirakumo ja Murakumo. Alus lähti 20. marraskuuta 1941 3. hävittäjälaivueen osana merelle lähteneen viirikön mukana Kuresta Samahiin Hainaniin, jonne viirikkö saapui 26. marraskuuta.
Alus suojasi 4.-11. joulukuuta viirikön kanssa joukkojenkuljetussaattueen Samahista Malakan niemimaan operaatioihin, missä viirikön alukset tukivat Khota Bharun maihinnousua. Operaatiosta vapauduttuaan viirikkö jatkoi matkaansa Cam Ranh Bayhin.
Alus kuului 16.-17. joulukuuta Brittiläiselle Borneolle hyökänneeseen osastoon. Hollanin Itä-Intian ilmavoimien GVT-7:n lentoveneen X-32 pudottamat kaksi pommia osuivat 18. joulukuuta 1941 alukseen Sarawakin rannikolla Mirin lähistöllä. Osumien seurauksena aluksen taaempi ammusvarasto räjähti tuhoten aluksen. Alus vei upotessaan mukanaan koko miehistön. Laivasto poisti aluksen 15. tammikuuta 1942 alusluettelosta.
Sergei Kiškin

Sergei Timofejevitš Kiškin (ven. Сергей Тимофеевич Кишкин; 17. (30.) toukokuuta 1906 Lugansk – 3. toukokuuta 2002) oli venäläis-neuvostoliittolainen fyysikko ja akateemikko. Hän oli erikoistunut metallifysiikkaan. Hän tutki erityisesti metallien lujuuskestävyyttä. Hän valmistui Moskoven Teknillisestä korkeakoulusta 1931. Sittemmin hän keskittyi hyökkäysvaunujen ja lentomateriaalien tutkimiseen. Hänet nimitettiin Moskovan ilmailuakatemian professoriksi 1943. Hän osallistui muun muun muassa Iljushin Il-2:n suihkuturbiinin kehittämiseen. Hänelle myönnettiin lukuisia korkeita arvomerkkejä kuten Leninin kunniamerkki vuonna 1984.
Jennifer Higdon

Jennifer Higdon (s. 31. joulukuuta 1962 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on voittanut lukuisia palkintoja, kuten vuoden 2010 musiikin Pulitzer-palkinnon viulukonsertostaan; samana vuonna hän sai lyömäsoitinkonsertolla Grammyn parhaan nykyklassisen sävellyksen kategoriassa. Hän työskentelee Curtis Institute of Musicissa Philadelphiassa.
Higdon opetteli 15-vuotiaana itsenäisesti soittamaan huilua. Muodolliset opintonsa hän aloitti 18-vuotiaana, ja säveltämisen hän aloitti vasta 21-vuotiaana. Hän on avoimesti lesbo, ja hänellä on elämänkumppani, Cheryl Lawson.
Katia Guerreiro

Katia Guerreiro (s. 1976 Etelä-Afrikka) on portugalilainen fadista eli fado-laulaja. Guerreiro vietti nuoruutensa Azoreilla ja muutti 18-vuotiaana Lissaboniin opiskelemaan lääketiedettä. Hän on laulajanuransa edistämisen ohessa ollut töissä Evoran sairaalan ensiapupoliklinikalla.
Kalle Korhonen (jääkäri)

Kalle Leonhard Korhonen (16. joulukuuta 1892 Kajaanin maalaiskunta – 10. lokakuuta 1964) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli monta sotaa nähnyt veteraani, joka oli talvisodassa vääpelinä muun muassa torjumassa Summassa ylivoimaista vihollista.

Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Lauri Korhonen ja Elsa Moilanen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Sigrid Elviira Honkasen kanssa.

Opinnot

Korhonen kävi kansakoulun.

Jääkärikausi

Korhonen työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 9. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet 10. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan.

Suomen sisällissota

Korhonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi kiväärinjohtajaksi 10. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 12. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Karjalankannaksella muun muassa Kuokkalassa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Korhonen siirrettiin sisällissodan jälkeen 18. heinäkuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Pioneerikoulutuspataljoonaan ja 1. marraskuuta 1918 alkaen Porin jalkaväkirykmentti 2:een, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Savon jääkärirykmentti. Rykmentissä hänet määrättiin 1. kesäkuuta 1919 alkaen 3. konekiväärikomppanian vääpeliksi.
Korhonen osallistui vuonna 1920 Porajärven puolustukseen, jonka jälkeen hän erosi armeijasta 1. lokakuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. marraskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin konekiväärinohjaajaksi Kyminlaakson suojeluskuntapiiriin, missä hän palveli 1. joulukuuta 1920 saakka. Takaisin armeijan palvelukseen Korhonen astui 1. joulukuuta 1920 ja hänet sijoitettiin Savon jääkärirykmentin 3. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi jälleen 31. toukokuuta 1922, mutta astui takaisin palvelukseen jo 18. heinäkuuta 1923 ja tällä kertaa hänet sijoitettiin vääpeliksi Porin rykmenttiin 2. konekiväärikomppaniaan. Rykmentissä hänet siirrettiin 1. elokuuta 1928 II pataljoonan rehumestariksi ja 1. toukokuuta 1934 alkaen 1. komppanian varusmestariksi sekä 1. marraskuuta 1934 alkaen 3. komppanian ase- ja ampuma-aliupseeriksi kunnes 1. kesäkuuta 1937 hänet viimein siirrettiin I pataljoonan keittiömestariksi.
Ravintoaine

Hiilihydraatit

Hiilihydraatteja ovat sokeri ja tärkkelys. Ne jaetaan niiden imeytymisnopeuden mukaan pitkä- ja lyhytkestoisiin. Lyhytkestoisia ovat muun muassa ruokosokeri, peruna, murot ja vaalea leipä. Pitkäkestoisia hiilihydraatteja saa esimerkiksi pastasta, marjoista, hedelmistä ja kasviksista. Hiilihydraattien imeytymisnopeuteen vaikuttaa ravinnon koostumuksen ja kuitupitoisuuden lisäksi kypsennys: pehmeäksi keitetty pasta imeytyy nopeammin kuin sopivan kovaksi jätetty. Lisäksi ravinnossa on imeytymättömiä hiilihydraatteja eli ravintokuituja.

Valkuaisaineet

Proteiineja eli valkuaisaineita saa erityisesti lihasta, kalasta, maidosta, kananmunista ja palkokasveista. Proteiinien aminohappokoostumus vaihtelee, elimistön tarpeita tarkimmin vastaavia proteiineja saa kananmunista, mutta elimistö pystyy hyödyntämään hyvin myös kalasta, lihasta ja maidosta saatavia valkuaisaineita.

Rasvat

Rasvat ovat kemiallisia yhdisteitä, jotka sisältävät hiiltä, vetyä ja happea ja koostuvat erilaisista rasvahapoista, jotka jaetaan monityydyttämättömiin, monotyydyttämättömiin ja tyydytettyihin. Erilaisten tyydyttämättömien rasvahappojen riitävä saanti on terveydelle edullista; kasviöljyjen, kuten oliivi- ja rypsiöljyjen, lisäksi niitä saa rasvaisista kaloista. Tyydyttämättömien rasvojen kovettamisessa hydrolyysimenetelmällä syntyviä transrasvoja pidetään erityisen vaarallisina.  Niitä saadaan muun muassa ranskanperunoista ja leivontamargariineista. Maitorasvassa olevia rasvoja pidetään nykyisin terveydelle edullisina. Jos yli puolet päivittäisestä kokonaisenergiatarpeesta saadaan rasvasta ja hiilihydraateista, puhutaan ravinnon raffinoitumisesta eli ravintosisällön köyhtymisestä energiasisältöön verrattuna. Rasva sisältää energiaa yli puolet enemmän kuin hiilihydraatit ja proteiinit. Elimistö muodostaa rasvoja myös varastoituvista hiilihydraateista, alkoholista ja proteiinista. Tämä ylijäämä kertyy helposti liikakiloiksi. Vähintään 20–25 prosenttia energiasta tulee saada rasvasta, koska silloin varmistetaan välttämättömien rasvahappojen ja rasvaliukoisten vitamiinien saanti.
Pietarsaaren satama

Pietarsaaren satama on sekä vienti- että tuontisatama. Tavaravirran vuotuinen kokoluokka on kaksi miljoonaa tonnia. Satamaan johtaa 11 metriä syvä väylä. Laukonlaiturin pituus on vuonna 2009 valmistuneen pidennyksen jälkeen yhteensä 503 metriä. Satamaoperaattorina Pietarsaaren satamassa toimii Euroports Pietarsaari Oy. Tärkeimmät sataman kautta kulkevat tuotteet ovat selluloosa, sahatavara, paperi, sementti ja lipeä. Maankohoamisen seurauksena sataman paikkaa on siirretty useaan kertaan. Kaupungin perustamisen aikoihin satama sijaitsi nykyisen torin tienoilla, josta se siirrettiin Kittholmaan. Kittholmasta satama siirtyi Alholmaan ja edelleen nykyiselle paikalleen hieman pohjoisemmaksi. Nykyisen sataman kohdalla on ollut saari nimeltään Puskasaari, joka on maankohoamisen seurauksena kasvanut mantereeseen kiinni.
Elo Kuosmanen

Elo Nyyrikki Kuosmanen (28. kesäkuuta 1893 Helsinki – 23. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen tanssija, koreografi, lavastaja, näyttämöpukusuunnittelija, balettimestari, balettipedagogi ja taidemaalari. Hän piti ensimmäisen julkisen tanssiesityksensä vuonna 1921.
Kuosmanen opiskeli Helsingin Tanssiopistossa ja oli yksi vuonna 1922 perustetun Suomen Kansallisbaletin tanssijoista sen ensimmäisen Joutsenlampi-baletin esityksissä. Kuosmanen oli avannut oman tanssikoulunsa jo vuonna 1920, vaikka jatkoi tuolloin vielä itsekin opintojaan Tanssiopistossa. Hän opetti koulussaan sekä baletti- että steppitanssia.
Kuosmasen puoliso oli balettitanssija ja tanssinopettaja Iris Salin (1906–1991), joka opiskeli Kuosmasen tapaan Helsingin Tanssiopistossa. Heidän poikansa Leo Kuosmasen kirjoittaman elämäkerran mukaan sekä Elo Kuosmanen että Iris Salin korostivat kumpikin Helsingin Tanssiopiston suurta merkitystä Suomen Kansallisbaletin synnyssä.
Kuosmanen esiintyi näyttelijänä Uuno Hirvosen ohjaamassa pitkässä elokuvassa Meren ja lemmen aallot (1926). Myöhemmin hän teki joihinkin elokuviin myös koreografioita ja lavastuksia.
Elo Kuosmaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963, kuten myös hänen puolisolleen Iris Salinille.
Cristina Valenzuela

Ura

Valenzuela oli kiinnostunut ääninäyttelemisestä 16-vuotiaasta asti, ja pian hänen toiveensa toteutui, kun yhdysvaltalainen dubbausyhtiö Bang Zoom! Entertainment huomasi Valenzuelan kyvyn Anime Expossa vuonna 2004. Sittemmin yhtiö kutsui hänet äänityksiin animea, elokuvia ja mainoksia varten. Valenzuela on ääninäytellyt League of Legends -pelin Riven The Exile -hahmon äänen. Hän on ääninäyttelijänä myös Violetta-nimisessä telenovela-sarjassa Violettan roolissa.
Mustien ruusujen maa

Vastaanotto

Anne Leinonen kirjoitti Tähtivaeltaja-lehdessä Alatalon esikoisromaanin ammentavan aineksia perinteisestä fantasiasta. ”Pakkaa hämmennetään poistamalla ne tavallisimmat kliseet: suurta pahaa vastustajaa ei ainakaan ensimmäisessä osassa ole, maailmaa ei ehkä pelastetakaan ja ennustuksia ei lueta. Matka on henkilökohtainen ja kiehtova.” Portin Erkki Widenius antoi tunnustusta kirjan kielelle ja sujuvalle kerronalle. Risingshadow-sivuston Iivari Koutonen kirjoitti, että kirjassa näkyvät esikoisteoksen heikkoudet ja vahvuudet. Ympäristökuvaus on elävää ja henkilöhahmot kiinnostavia. Muun muassa nimistö olisi kuitenkin tarvinnut hiomista.
COSCO

COSCO eli China Ocean Shipping (Group) Company on yksi maailman suurimmista linjaliikennettä harjoittavista varustamoista. Se on Kiinan valtion omistama yritys. Kiinan valtio muodosti COSCOn yhdistämällä China Ocean Shippingin ja China Shipping Companyn vuonna 2016. Vuonna 2017 COSCO hankki omistukseensa kilpailleen Orient Overseas Container Linen (OOCL).
COSCO oli vuonna 2017 OOCL-yrityskaupan jälkeen maailman kolmanneksi suurin varustamo. COSCOa suurempia olivat tanskalainen Maersk Line ja sveitsiläinen Mediterranean Shipping Co.
Yhtiöryhmä sisältää kuusi noteerattua yritystä ja sillä on yli 300 koti- ja ulkomaista tytäryhtiötä. Ryhmä tuottaa palveluita monella alalla kuten rahdinkuljetus, laivanrakennus, laivojen korjaus, terminaalitoiminnot, kiinteistöala, tietotekniikka sekä konttien valmistus, kauppa ja rahoitus. Ryhmä omistaa ja operoi noin 600 laivaa, joiden yhteinen kantavuus on 35 miljoonaa tonnia. Näin suuri laivojen mahdollistaa vuosittaisen rahdin määrän nousun yli 300 miljoonan tonnin.
COSCO on Kiinan suurin irtotavaran kuljettaja ja se luetaan myös yhdeksi maailman suurimmista irtotavaran merikuljettajista. Lisäksi yhtiöryhmä on Kiinan suurin matkustajaliikenteen harjoittaja, jolla on noin 50 aikataulunmukaista reittiä ympäri maailman.
COSCO omistaa 51 prosenttia Pireuksen satamasta. COSCO omistaa myös määrävän omistusosuuden Zeebruggen sataman konttiterminaalista Belgiassa, 35 prosenttia Euromax-terminaalista Rotterdamissa Alankomaissa, Khalifa 2 -konttiterminaalin Abu Dhabissa ja Vado-konttiterminaalin Italiassa.