Amitabha

Amitābha (sanskritiksi अमिताभ, Amitābha, kiin. 阿彌陀佛, Āmítuófó, tiibetiksi འོད་དཔག་མེད་) on taivaallinen buddha Mahāyāna-buddhalaisuudessa ja erityisesti itäaasialaisessa Puhtaan Maan buddhalaisuudessa. Amitābha nousi suosioon Kiinassa vuoden 650 tienoilla, ja palvonta levisi sieltä Japaniin, jossa se johti Puhtaan Maan buddhalaisuuden syntyyn 1100–1200-luvuilla. Tiibetissä ja Nepalissa hän ei ole koskaan ollut yhtä suosittu kuin Itä-Aasiassa, mutta häntä arvostetaan yhtenä viidestä Tathāgatasta, ikuisesti olemassa olleesta ”itsestään syntyneestä” buddhasta.
Kirjoitusten mukaan Amitābhalla on ääretön määrä ansioita, jotka ovat kertyneet hyvistä teoista lukemattomissa entisissä elämissä Dharmakāra-bodhisattvana.

Vajrayāna-buddhalaisuudessa

Amitābha tunnetaan myös Tiibetissä, Mongoliassa ja muilla tiibetinbuddhalaisuutta harjoittavilla alueilla. Tiibetiläisessä Vajrayāna-buddhalaisuudessa Amitābhaa pidetään yhtenä viidestä Dhyāni-buddhasta (yhdessä Akṣobhyan, Amoghasiddhin, Ratnasaṃbhavan ja Vairocanan kanssa), joka yhdistetään läntiseen suuntaan ja saṃjñān skandhaan, erotuksen (tunnistuksen) kertymään ja individualiteettien syvään tietoisuuteen. Hänen kahtena oppilaanaan, kuten Gautama Buddhalla, nähdään bodhisattvat Vajrapāṇi ja Avalokiteśvara. Tiibetinbuddhalaisuudessa on useita tunnettuja rukouksia, joilla päästään puhtaaseen maahan. Tiibetiläisiä Panchen lamoja ja Sharmapoja pidetään Amitābhan inkarnaatioina.

Nimi

Oikea Amitābhan nimen nominatiivimuoto sanskritissa on Amitābhaḥ. Nimi on yhdyssana sanskritin sanoista amita ("rajaton", "ääretön") ja ābhā ("valo", "loisto"). Niinpä nimen voidaan tulkita tarkoittavan "rajattoman valon omaavaa, jonka loisto on ääretön". Nimeä Amitāyus (nimen Amitāyuḥ nominatiivi) käytetään myös. Se on yhdyssana sanoista amita ja āyus ("elämä"), joten se tarkoittaa "häntä, jonka elämä on ääretön".
Kiinassa hänen nimensä on Āmítuó Fó (kiin. 阿彌陀佛), jossa Āmítuó on kiinalainen lausuminen Amitābhasta tai Amitāyusista ja Fó kiinan buddhaa tarkoittava sana (hyvin varhainen laina). Vietnamin, Korean ja Japanin kielissä käytetään samoja kiinalaisia merkkejä Amitābhan nimen kirjoittamiseen, mutta ne lausutaan eri tavoilla: vietnamiksi A-di-đà Phật, koreaksi Amit'a Bul ja japaniksi Amida Butsu. Japaniksi häntä kutsutaan myös nimellä Amida Nyorai (jap. 阿弥陀如来), mikä tarkoittaa "Amitābha Tathāgata".
Tiibetin kielessä Amitābha on nimeltään 'od.dpag.med ja nimellä Amitāyus tshe.dpag.med.

Arkeologinen alkuperä

Ensimmäinen tunnettu epigrafinen todistusaineisto Amitābhasta on Govindnagarista Pakistanista löytyneen patsaan alaosa, joka sijaitsee nykyään museossa Mathurassa. Patsas on päivätty "Huviṣkan hallinnon 28. vuodelle" (eli jonnekin toisen vuosisadan jälkipuoliskolle Kušana-valtakunnan aikaan), ja sen ilmeisesti omisti Amitābha-buddhalle kauppiasperhe.
Ensimmäinen tunnettu Amitābhan mainitseva sutra on Kušanalaisen munkin Lokakṣeman käännös kiinaksi Pratyutpanna-sūtrasta noin vuonna 180. Teoksen sanotaan aloittaneen puhtaan maan buddhalaisuuden Kiinassa. Tämäntyyppisten kirjoitusten jäänteiden löytyminen 100-luvun lopulta viittaa siihen, että Amitābhan oppi kehittyi todennäköidesti ensimmäisellä vuosisadalla ja 100-luvulla.