google/wiki40b huggingface dataset:
Kloorihydriinit

Kloorihydriinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa vierekkäisissä hiilissä on liittyneenä klooriatomi ja hydroksyyliryhmä. Termiä kloorihydriini käytetään tyypillisesti vain alifaattisista klooriatomin sisältävistä alkoholeista.

Valmistus ja reaktioita

Tyypillisesti kloorihydriinejä valmistetaan klooraamalla alkeeneja vesiliuoksessa. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu kloroniumkationi, jonka rengasrakenteen avaa vesi nukleofiilisella substituutioreaktiolla. Kloorin sijasta klooraavana reagenssina voidaan käyttää hypokloorihapoketta, hypokloriitteja tai kloramiinia. Näissä reaktioissa vesi hyökkää typpillisesti enemmän substituoituun hiiliatomiin ja reaktiot ovat regioselektiivisiä. Kloorihydriinejä, joissa hydroksyyliryhmä on primäärisessä asemassa voidaan valmistaa alkeeneista kromyylikloridin avulla. Muita tapoja ovat muun muassa biotekninen tuotto, jossa kloorihydriinejä tuotetaan Caldariomyces fumago -homeen kloridiperoksidaasientsyymin avulla vetyperoksidin toimiessa hapettimena.
Kloorihydriineille tapahtuu sekä halogeenialkaaneille että alkoholeille tyypillisiä reaktioita. Tyypillisin reaktio on molekyylinsisäinen nukleofiilinen substituutio, jonka tuotteena muodostuu epoksidi. Muita emäksisissä olosuhteissa tapahtuvia nukleofiilisia substituutioita ovat hydroksyylieetterien muodostuminen alkoholien ja fenolien kanssa ja hydroksyyliesterien muodostuminen karboksylaatti-ionien kanssa. Kloorihydriinit voidaan hapettaa kloorikarboksyylihapoiksi esimerkiksi typpihapon avulla.
Aari Korkkinen

Aari Akseli Korkkinen (s. 29. joulukuuta 1923 Tampere) on suomalainen kirjailija.
Luonnos

Luonnos tarkoittaa kuvataiteessa nopeasti tehtyä tutkielmaa. Se voi olla pohjana myöhemmin tehtävälle työlle, kun taiteilija hakee omasta luonnoskokoelmastaan sommitteluideoita tai tarkistaa jonkin näkymän yksityiskohtia. Taiteilijamestari voi tehdä luonnoksiaan myös apulaistensa työn pohjaksi. Luonnos voi joskus olla itsessäänkin taiteellisesti arvokas teos.
Luonnos kuvaa yleensä näkymän laajempaa sommitelmaa ja vaikutelmaa. Luonnoksia tehdään usein kartuusipaperista tehtyyn luonnoslehtiöön. Luonnoksia tehdään esimerkiksi lyijykynillä, värikynillä tai tusseilla. Luonnokseen voi myös kirjoittaa tarpeellisia muistiinpanoja esimerkiksi näkymän värejä tai valoisuutta koskien.
Perinteistä luonnosta on kolmea tyyppiä. Croquis on nopea piirustus, jonka tarkoitus on muistuttaa taiteilijaa näkemästään, jonka hän aikoo tallentaa pysyvämpään muotoon myöhemmin. Pochade on yleensä värillinen vaikutelma maisemasta. Kolmas luonnostyyppi on mallista tehty nopea ilmeen, pään asennon ja muiden ominaispiirteiden tallennus.
1700-luvulta lähtien luonnoksia on alettu nähdä myös itsenäisinä teoksina, jotka vangitsevat visuaalisen kokemuksen vaatimattomasti yksinkertaisin välinein. Esimerkiksi John Constablen luonnoksia arvostetaan nykyisin yhtä korkealle kuin hänen valmiita töitään.
Oikeudenkäynneissä on vuosisatojen ajan nähty taiteilijoita, jotka tallentavat tapahtumia nopein ja kuvaavin luonnoksin. Ennen helppokäyttöisten kameroiden käyttöönottoa tämä oli ainoa tapa tallentaa näkymiä oikeussalissa, mutta taiteilijoita käytetään nykyisinkin, kun valokuvaaminen on kielletty.
Naisten Ääni

Naisten Ääni oli Helsingissä vuosina 1905–1949 ilmestynyt yhteiskunnallinen naistenlehti.
Naisasialiitto Unionin vaikutuksesta syntynyt aikakauslehti siirtyi vuonna 1907 nuorsuomalaisten naisten perustaman Suomalaisen Naisliiton äänenkannattajaksi. Sen tavoitteena oli sivistää naisia ja parantaa naisen asemaa yhteiskunnassa. Naisten Äänen sisältö käsitteli muun muassa naisten asemaa avioliitossa, siveellisyyttä, raittiutta ja kieltolakia, yhteiskoulua, naisten työaikoja sekä kodin hoitoa. Lehdessä oli myös artikkeleita puolue- ja järjestökokouksista, kertomuksia tapahtumista ja matkoista ulkomaille, opettavaisia runoja ja novelleja, kirja-arvosteluja sekä pieniä kotimaan ja ulkomaan uutisia.
Naisten Ääni ilmestyi aluksi kerran kuukaudessa, vuosina 1908–1913 ja 1921–1939 noin kahdesti kuussa ja vuosina 1914–1920 neljänäkymmenenä numerona vuodessa. Vuonna 1940 palattiin kuukausittaiseen ilmestymistiheyteen ja vuodesta 1946 lähtien lehteä julkaistiin vain yhtenä numerona vuodessa. Toimittajina työskentelivät Maikki Friberg (1905–1927), Anni Rautiainen (1927), Ada Äijälä (1927), Helle Cannelin (1927), Hellin Hendolin (1927), Hilja Vilkemaa (1928–1930, 1934–1937 ja 1946–1949), Sylvi Kauhanen (1933), Tuuli Reijonen (1938–1941), Lempi Hanhisalo (1942–1945) ja Göta Salovius (1946–1948). Lehden julkaisijana toimi vuoteen 1910 saakka Ebba Weilin ja vuodesta 1946 lähtien Naisten Äänen kannattajayhdistys.
Rasti-Salokylä

Rasti-Salokylä on Ranta-Salokylän, Peräsalokylän ja Rastin muodostama kyläkeskus nykyisen Kiteen, entisen Kesälahden kunnan alueella.

Ranta-Salokylä

Ranta-Salokylä on yksi Rasti-Salokylän kylistä. Ranta-Salokylään kuuluu Aittolahti, Salokylä ja Mäntylahti. Ranta-Salokylässä on Kesälahden mattopesula, korkea Hunonmäen lintutorni, Mäntyrannan leirintäalue, Mäntyrannan yleinen uimaranta, Karwood-tehdas sekä kalasatama. Ennen Ranta-Salokylällä toimi kauppa ja koulu.

Peräsalokylä

Peräsalokylä kuulu myös Rasti-Salokylään. Peräsalokylällä on ampumarata ja Haavikon metsästysmaja.

Rasti

Rasti on yksi Rasti-Salokylän kylistä. Rastissa toimii Karjalan lomakeskus. Ennen Rastissa toimi koulu. Rastissa on paljon kesäasutusta. Rastin Ulponniemessä pidetään Rasti-Salokylän erilaisia kyläjuhlia.
Ranta-Salokylä ja Rasti sijaitsevat Väärämäentien varrella, kirkasvetisen Puruveden äärellä.
Tulkkilan koulu

Tulkkilan koulu on Kokemäellä oleva alakoulu, jossa toimii luokat 1-6 sekä esiopetus. Kouluun kuuluu kaksi rakennusta.
Wapaita Aatteita

Wapaita Aatteita oli suomenkielinen aikakauslehti, joka ilmestyi vuosina 1889–1890. Lehden vastaavina toimittajina toimivat kirjailija Minna Canth ja toimittaja A. B. Mäkelä.
Wapaita aatteita -lehden sisältö oli usein käännöksiä keskieurooppalaisista kirjoista tai kirjoituksista. Lehteen kirjoittivat esimerkiksi suomalaiset A. J. Mela ja N. R. af Ursin. Ulkomainen sisältö oli usein luonnontieteiden tutkijoilta ja kaunokirjallisuus aikansa tunnetuilta henkilöiltä, kuten Leo Tolstoilta tai Fjodor Dostojevskilta. Lehden julkaiseminen loppui jo puolentoista vuoden kuluttua aloittamisesta, kun se ei enää saanut ennakkosensuurin hyväksyntää. Lehdessä olikin usein maininta numeron julkaisun viivästymisestä, kun jokin artikkeli oli poistettava julkaisusta. Kerran yksi painos takavarikoitiin kokonaan kirjapainosta. Vapaa-ajattelijat ovat sanoneet sen olleen ensimmäinen suomenkielinen lehti, joka edusti heidän ihanteitaan.
Pasi Vainionperä

Pasi Vainionperä (s. 27. helmikuuta 1983 Tampere) on suomalainen laulaja.
Pasi Vainionperä valittiin Iskelmäartisti 2009 -voittajaksi Jämsän Himoksessa järjestetyllä Iskelmäfestivaalilla heinäkuussa 2009. Toiseksi kisassa ylsi aiemmin DCX-yhtyeen laulajana toiminut Katri Metso.
Vainionperä sai palkinnoksi Iskelmäartisti-voitostaan levytyssopimuksen kansainvälisen Warner Musicin kanssa sekä keikkamyyntisopimuksen ohjelmatoimisto Popgramin kanssa.
Pasi Vainionperän ensimmäinen single, Petri Munckin käsialaa oleva Rakkaudessa suuria julkaistiin syyskuussa 2009. Se ylsi ensimmäisellä viikollaan radiokanava Iskelmän kuulijalistan toiselle sijalle ja oli vuonna 2010 kaupallisten radioiden 21. soitetuin kappale. Toinen single, Ole totta, julkaistiin tammikuussa 2010 MySpacessa. 
Warner Music julkaisi Vainionperän debyyttialbumin Rakkaudessa suuria 26. toukokuuta 2010. Albumi valittiin paikallisradioiden toimesta kuukauden levyksi.
Marraskuussa 2016 Sony Music Entertainment julkaisi Vainionperän singlen nimeltään Rakkauden rikollinen, jonka sanoitus ja osittain myös sävellys ovat Vainionperän omaa kädenjälkeä.
Fredrik III (keisari)

Fredrik III (1415–1493) oli Habsburg-sukuun kuulunut Itävallan herttua vuodesta 1424, Saksan kuningas vuodesta 1440 ja Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisari vuodesta 1452. Fredrik III:n seuraaja oli hänen poikansa Maksimilian, joka oli myös hänen kanssahallitsijanaan kymmenkunta vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Fredrikin puoliso oli Eleonoora Portugalilainen.
Wetherby

Wetherby on kauppala Suur-Leedsin alueella, West Yorkshiressa, Englannissa. Wetherbyn väkiluku on noin 11 200.

Sijainti

Wetherby sijaitsee suunnilleen A1-valtatien puolivälissä matkalla Lontoosta Edinburghiin, mikä on pitänyt Wetherbyn monet pubit, majatalot ja yritykset hengissä monien vuosisatojen ajan.
Wetherbyn kilparata on tunnettu sekä esteratana että laukkakilpailuista.
Vinkiänjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,1 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se on joen laajentuma eli läpivirtausjärvi Pääskylänjoessa. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta, josta toinen sijaitsee Haanjoen suussa ja toinen on pieni luoto. Järven rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi peltomaata ja metsämaata. Peltoaiden asutus muodostaa Vinkiän kulmakunnan, jonka läpi kulkee yhdystie 3280.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä mpy. Siihen on johdettu yksi kuivatusoja. Järvi on läpivirtausjärvi Pääskylänjoessa. Joella on karttojen mukaan eri osuuksilla kaksi muutakin nimeä. Tuleva joenosuutta kutsutaan Haanjoeksi ja lähtevää osuutta Luukkaanjoeksi.
Keskustori

Keskustori on Tampereen keskustassa, Hämeenkadun varrella sijaitseva torialue. Keskustori sijaitsee Tammerkosken länsirannalla, ja sen lähistöllä on monia Tampereen tärkeitä rakennuksia. Keskustorin laidalla sijaitsevat muun muassa Raatihuone, Vanha kirkko ja Tampereen Teatteri. Torista käytettiin nimeä Kauppatori vuoteen 1936 asti. Tori on Tampereen keskeinen tapahtumapaikka: siellä pidetään konsertteja, markkinoita ja poliittisia tilaisuuksia. Keskustori on myös tärkeä joukkoliikenteen solmukohta, ja Tampereen keskusta rakentuu sen ympärille.
Tampereen vuoden 1822 asemakaavaluonnoksessa nykyinen Keskustori esiintyi nimellä Suurtori, rinnakkaisniminä olivat käytössä Isotori ja Kauppatori. Vuodelta 1830 peräisin olevissa palovakuutuskirjoissa toria kutsuttiin myös Kirkkotoriksi. Nykyinen nimi tuli käyttöön 1930-luvulla toteutetussa suuressa kadunnimiuudistuksessa. Uutta nimeä perusteltiin sillä, ettei torilla enää käyty kauppaa samalla tavoin kuin aikaisemmin. Näin ollen torin nimeämisperusteena on ainoastaan sen keskeinen sijainti. Linja-autoliikenteen alkuaikoina 1920-luvulla silloinen Kauppatori oli paikallisliikenteen lisäksi kaikkien Tampereelta maaseudulle ja muihin kaupunkeihin suuntautuneiden linjojen lähtöpaikka. Vuonna 1929 tori jäi ainoastaan paikallisliikenteen linja-autojen käyttöön, kun kaukolinjat siirtyivät kahdelle erilliselle kaukolinja-autoasemalle ydinkeskustan ulkopuolelle ja tämän välivaiheen jälkeen vuonna 1938 nykyiselle linja-autoasemalle.
Erkki Rutanen

Erkki Juhani Rutanen (12. heinäkuuta 1932 Helsinki – 2. tammikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen psykologi ja tieteen popularisoija. Hän oli kliinisen psykologian ja psykoanalyyttisen psykoterapian uranuurtajia Suomessa.
Rutanen valmistui filosofian maisteriksi 1958, työskenteli Lapinlahden sairaalassa psykologina, vuodesta 1965 HYKSin psykiatrian klinikan johtavana psykologina. Hän suoritti lisensiaatintutkinnon 1966. Hän oli klinikan tieteellisen julkaisun Psychiatria Fennican toimittaja. Vuonna 1976 hän siirtyi yksityispraktiikkaan psykoterapeutiksi ja diagnostisiin tehtäviin, ja tarkoitus oli ryhtyä väitöskirjan tekoon, josta oli jo suunnitelmat.
Rutanen tunnetaan tieteen popularisoijana. Hän suomensi kirjallisuutta ja laati teoksiin esipuheet ja selityksiä, kirjoitti alan kirjoja ja toimi Tesvisiossa TV-psykologina 1958.
Rutasen puoliso oli tietokirjailija, suomentaja Mirja Rutanen. Perheeseen syntyi kolme tytärtä.
HMS Colne (1905)

Palvelus

HMS Colne myytiin 1. tammikuuta 1919 romutettavaksi.
Frans Junnelius

Frans Junnelius (1850 Oulu – 1916 Kemi) oli pankinjohtaja ja Kemin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.

Ura

Junnelius toimi Salon kihlakunnan henkikirjoittajana ja kruununvoudin apulaisena vuosina 1868-1874. Vuosina 1875-1886 hän toimi Vaasan ja Oulun lääninhallitusten konttoristina. Vuosina 1872-1889 hän hoiti väliaikaisesti myös henkikirjoittajan, kruununvoudin, lääninkamreerin ja lääninkirjurin toimia Kemissä. Junnelius suoritti 1893 kamreerin tutkintoa vastaavat opinnäytteet. Kemin kaupunginvaltuustossa hän toimi varapuheenjohtajana 1900-1903 ja oli lisäksi rahatoimikamarin esimies, valtuuston puheenjohtaja Junnelius oli 1904-1905. Junnelius oli päätoimessaan Kemin Kansallisosuuspankin tarkastajana, johtajana ja johtokunnan jäsenenä 1892-1916.

Henkilöhistoria

Junnelius oli naimisissa Kemin yhteiskoulun opettajatar Johanna (Hanna) Liuskin kanssa. Hanna Liuski oli yksi ensimmäisistä kolmesta Myllytullin koulusta valmistuneesta naisylioppilaasta. Perheeseen syntyi kolme lasta, joista yksi oli lääkäri Frans Einari Jounela (s. 1900). Junnelius rakennutti Kemiin 1901 nikkarityylisen puutalon, Junneliuksen talon, joka on suojelukohde.
Rance Howard

Harold Rance Howard, alun perin Beckenholdt (17. marraskuuta 1928 – 25. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Oklahomassa ja oli vuoden 1982 Emmy-ehdokas.
Howard tunnettiin televisiosta mm. 1960-luvun Gentle Ben - ja 1990-luvun Babylon 5 -sarjasta. Lisäksi hän vieraili esimerkiksi Seinfeldissä ja The Andy Griffith Show’ssa. Elokuvarooleja Howardilla oli esimerkiksi Musiikkimiehessä (1962), Lannistumattomassa Lukessa (1967) ja Suuressa autopuhalluksessa (1977).
Howard oli naimisissa näyttelijä Jean Speegle Howardin kanssa vuodesta 1949, kunnes tämä kuoli 2. syyskuuta 2000. Parin avioliitosta syntyivät lapset Ron ja Clint Howard, molemmat tunnettuja elokuva-/televisioalan vaikuttajia. Näyttelijä Bryce Dallas Howard (s. 1981) on Rance Howardin lapsenlapsi.
Howard meni uusiin naimisiin 29. kesäkuuta 2001, ja hänestä tuli isoisoisä 16. helmikuuta 2007 Bryce Dallas Howardin synnytettyä poikavauvan.
Smart Profit Club

Smart Profit Club oli internetissä toimiva sijoitus- ja verkostomarkkinointisivusto. Sivustoa ylläpiti Oy Smart Profit Club Ltd, joka oli rekisteröity kaupparekisteriin 24. tammikuuta 2008, kotipaikkana Tampere. Yritys lupasi alun perin sijoittajilleen jopa 60 prosentin tuottoja, jotka syntyisivät valuuttakaupoilla. Uuden ilmoituksen mukaan kuukausittainen tuotto-oletus muutettiin 8–15 prosentiksi. Tuoton ilmoitustapaa muutettiin toimitusjohtajan mukaan sen vuoksi, että 60 prosentin vuosituotto kuulosti liian suurelta ja myös takuutuotto oli epäilyttänyt ihmisiä. 
Sisäministeriö tutkii internetissä markkinoivaa Smart Profit Clubia epäiltynä pyramidihuijauksesta. Ministeriössä on tutkittavana noin viisi huijausepäilyä, kun Smart Profit Club lasketaan mukaan. Näin kertoo Aamulehdessä haastateltu hallintoneuvos Jouni Laiho. Smart Profit Club itse väitti, että sillä on takanaan joukko suomalaisia sijoittajia, joilla on vuosien kokemus valuuttakaupasta. Yrityksen toimitusjohtajana toimi Matti Rautajoki, 30.
Talouslehti Talouselämän mukaan Smart Profit Clubin toimintamalli oli verkostomarkkinoinnin ja pyramidimallin rajoilla. Televisiokanava MTV3:n haastattelema Finanssialan keskusliiton asiantuntija arvioi Smart Profit Clubin olleen yksi Wincapitan työn jatkajista. 
Smart Profit Clubin mukaan osa sen jäsenistä perusti 4. huhtikuuta 2008 yhdistyksen Valuuttakaupalla hyväntekeväisyyttä ry. Yrityksen mukaan vuoden treidausjakson jälkeen tuotto lahjoitetaan hyväntekeväisyysjärjestöjen käyttöön lyhentämättömänä. MTV3:n mukaan tiedotteessa mainittiin  Lastenklinikoiden kummit, mutta se poistettiin kummien vaatimusten jälkeen. 
Vuonna 2009 yrityksen verkkosivut lakkasivat toimimasta.
Leïla Kilani

Leïla Kilani (s. 1970 Casablanca) on marokkolainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.

Elämänvaiheita

Kilani opiskeli Ranskassa Välimeren alueen historiaa ja kulttuuria ja valmistui Pariisin Sosiaalitieteiden oppilaitoksesta. 1990- luvun lopun ja 2000- luvun alun hän työskenteli vapaana journalistina. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli dokumenttielokuva Tanger, La Reve De Bruleurs  joka valmistui vuonna 2002. Se kertoo nuorista Tangeriin muuttaneista  siirtolaisista, jotka yrittävät saada elämänsä järjestykseen.  
Kilanin seuraava elokuva oli myös dokumentti, nimeltään Zad Moultaka ja se ilmestyi vuonna 2003. Hänen kuuluisin dokumenttinsa Nos Lieux Interdits ilmestyi vuonna 2008. Se kertoo marokkolaisten elämästä 1970- luvulla, kuningas Hassan II:n valtakaudella. Se palkittiin vuonna 2009 Afrikan elokuva- ja televisiofestivaaleilla. 
Vuonna 2011 Kilani siirtyi fiktiivisiin elokuviin. Tuolloin ilmestyi elokuva Sur La Planche joka on kuvaus nuorista naisista, joita alkaa rikollisuus kiehtoa. Se tapahtuu Tangerissa. Se esitettiin ensikerran Cannesin elokuvajuhlilla.
Mustamulta

Mustamulta eli tšernoseemi (tšernozem) on muun muassa Venäjän, Ukrainan ja Kazakstanin pitkää ruohoa kasvavilla suhteellisen kosteilla lauhkeilla aroilla esiintyvä, hyvin ravinteikas ja viljelyyn erittäin soveltuva maannos. Niinpä monet mustanmullan alueet on otettu viljelykseen.
Venäjällä mustaamultaa esiintyy Voronežin–Kurskin leveysasteilla. Mustaamultaa on myös Kanadan ja Texasin preerioilla. Mustanmullan aluetta kuivemmilla alueilla esiintyy kastanjanruskeaa maannosta eli kastanoseemiä eli ”ruskeaa tšernoseemiä”, joka ei ole yhtä ravinteikasta.
Mustanmullan syntymisen edellytys on lämmin mannerilmasto, puuton arokasvillisuus ja kuohkea, kalkkipitoinen maalaji. Humuspitoisuus on yleensä 3–5 prosenttia, ei juuri yli 10 prosenttia. Mustamulta on fysikaalisilta ja kemiallisilta ominaisuuksiltaan ihanteellista viljelykselle.
Reuhurinteen ala-aste

Reuhurinne on Tuula Kallioniemen kirjoittama kirjasarja.
Reuhurinteen ala-asteella kaikki oppilaat, ekaluokkalaisista kuutosin, mahtuvat samaan luokkaan. Opettaja on nimeltään Aapeli Käki. Oppilaita ovat muun muassa Ryyni, Ötö, Vatanen ja Rosita. Reuhurinteen koulussa arkisimmistakin pikku asioista saattaa paisua uskomaton soppa. Eikä ihme, sillä samaan luokkaan mahtuvat kaikki koulun oppilaat ekaluokkalaisista kuudesluokkalaisiin. Jokainen päivä on seikkailu myös opettaja Aapeli Käelle, joka yrittää parhaansa mukaan paimentaa katrastaan opintiellä.
Tuula Kallioniemen sarja ilmestyi alun perin vuosina 1998-2001. Reuhurinne 1 sisältää teokset Reuhurinteen ala-aste ja Pusuja ja pulmia. Reuhurinne 2 sisältää teokset Mörköjä ja sankareita, Tähtiä ja tumpeloita ja Velmuja ja vintiöitä. Nämä teokset kuvittivat Aino Havukainen ja Sami Toivonen.
Kirjasarja jäi kirjan Velmuja ja vintiöitä jälkeen pitkäksi aikaa tauolle, kunnes se sai vuonna 2011 jatkoa. Tämä uudempi sarja esittelee uudet oppilaat, sillä vuosia on kulunut edellisestä osasta. Koulun opettajana on edelleen Aapeli Käki ja Soppa-Nestori esiintyy myös, tosin tällä kertaa koulunkäyntiavustajana. Kirjoja on ilmestynyt toistaiseksi neljä: Kaahailua ja kepposia, Aaveita ja avaruusolentoja, Faneja ja fossiileja ja Hässäkkää ja hätähousuja. Nämä teokset on kuvittanut Jii Roikonen.
Lemminkäinen (Sibelius)

Lemminkäinen op. 22 on Jean Sibeliuksen neliosainen orkesterisarja, jonka osat Tuonelan joutsen ja Lemminkäisen kotiinpaluu ovat kuuluneet suomalaisten orkesterien ohjelmistoon kantaesityksestään alkaen. Sarjan kaksi muuta osaa Lemminkäinen ja saaren neidot ja Lemminkäinen tuonelassa olivat  Sibeliuksen tahdosta esityskiellossa. Syynä esityskieltoon on saattanut olla se, ettei Robert Kajanus pitänyt näistä osista. Lemminkäis-sarjan musiikki on kiinteässä yhteydessä 1890-luvun symbolistiseen suuntaukseen.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julisti 1891 sävellyskilpailun ensimmäisen suomenkielisen oopperan säveltämisestä, jonka tuli olla suomalaisen säveltäjän kirjoittama ja olla "sisällyksensä puolesta mytologista tai historiallista ainetta". Jean Sibelius suunnitteli ilmeisesti kilpailun innoittamana pitkän oopperan Veneen luominen säveltämistä, ja Tuonelan joutsen perustuu tämän oopperan alkusoitoksi suunniteltuun materiaaliin. Sibelius kuitenkin luopui suunnitelmasta ottaessaan etäisyyttä musiikillisesti Richard Wagneriin.
Sävellys joutui kantaesityksen jälkeen kritiikin kohteeksi; Nya Pressen -lehden kriitikko Karl Flodin kirjoitti:
”Tällainen musiikki tuntuu ihan patologiselta ja jättää niin sekavia, piinallisia ja luonteeltaan epämääräisiä vaikutelmia, että niillä on hyvin vähän yhteistä sen esteettisen mielihyväntunteen kanssa, jota kaiken kaunotaiteen ja ennen muuta musiikin tulee herättää.”
Vasta vuonna 1935 Lemminkäinen esitettiin toisen kerran kokonaisena, ja 1954 teos julkaistiin kokonaisuudessaan, jolloin toisen ja kolmannen osan paikkaa vaihdettiin eli Tuonelan joutsen siirrettiin toiseksi osaksi. Vuoden 1935 esitys sai kriitikoilta ylistävän vastaanoton.
Patryk Sypień

Kilpaura

Sypień saavutti kotimaassaan hopeaa vuosina 2010 ja 2011. Hän hävisi ensin Puolan raskaansarjan mestaruuden Radoslaw Kosickille ja Puolan Openissa avoimensarjan mestaruuden Pawel Biszczakille.
Kansainvälistä menestystä Sypień saavutti 2013 EM-kilpailuissa Ukrainassa, jossa hän voitti pronssia. Hän voitti mitaliottelussa Sergei Uvitskyn.
2014 Sypień sijoittui ensin toukokuussa EM-kilpailuissa superraskaansarjan neljänneksi hävittyään pronssiottelun Alejandro Navarrolle. Loppuvuodesta Sypień voitti Euroopan mestaruuden kotimaassaan Puolassa. Turnaus käytiin avoimessasarjassa, jossa hän voitti loppuottelussa Damian Galinskin.
2015 Sypień saavutti EM-hopeaa Saksassa hävittyään loppuottelussa Oleksandr Ieromenkolle, joka voitti toisen mestaruutensa peräkkäin. Sypień otteli myös marraskuussa MM-kilpailuissa Japanissa.
2016 Sypień sijoittui EM-kilpailujen superraskaassarjassa neljänneksi hävittyään pronssiottelussa Farukh Turgunboeville.
2017 Sypień saavutti toistamiseen EM-hopeaa raskaassarjassa. Raskassa käydyissä kilpailuissa hän hävisi loppuottelussa isäntämaan Antonio Tusseaulle.
Christian Ludwig Nitzsch

Christian Ludwig Nitzsch (3. syyskuuta 1782 Beucha Saksa - 16. elokuuta 1837 Halle) oli saksalainen eläintieteilijä.
Nitzschin vanhemmat olivat wittenbergiläinen pappi Karl Ludwig ja Luise (s. Wernsdorf) Nitzsch. Nitzsch opiskeli Wittenbergin yliopistossa ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 21. joulukuuta 1804. Hänet promovoitiin lääketieteen tohtoriksi 4. tammikuuta 1808.
Nitzsch toimi eläintieteen professorina Hallen yliopistossa 5. lokakuuta 1815 alkaen. Hän oli erikoistunut lintutieteeseen. Hän tutki myös piileviä ja eräs piileväsuku on nimetty hänen kuniakseen Nitzchiaksi. Unohtaa ei myöskään sovi hänen uraauurtavia täitutkimuksiaan, joista hän kirjoitti tutkielmassaan Nitzsch Ch. L., Darstellung der Familien und Gattungen der Thierinsecten (insecta epizoica) (Magazin fur die Entomologie, Germar, Zincken, Bd.3 (1818)). Nitzschin kirjallinen tuotanto oli laaja.
Linnuista Nitzsch nimesi muun muassa puukiitäjien suvun Hemiprocne.
Adiós

Adiós on kunta Navarran maakunnassa Navarran itsehallintoalueella Espanjassa. Vuonna 2016 kunnan asukasluku oli 155.
Pandareus

Pandareus oli kreikkalaisessa mytologiassa Miletoksen kuninkaan Meropsin poika.
Tarun mukaan Pandareus varasti kultaisen koiran Zeuksen temppelistä Kreetalla ja luovutti sen ystävälleen Tantalokselle. Kun hän halusi koiran myöhemmin takaisin itselleen, Tantalos vakuutti, ettei hänellä enää sitä ollut. Tämän pyhäinhäväistyksen takia Zeus muutti Pandareuksen kiveksi sekä heitti Sipylos-vuoren Tantaloksen päälle.
Pandareuksella oli vaimonsa Hermothoen kanssa useita tyttäriä. Vanhin heistä oli Aedon ja nuorimmat Kleothera ja Merope – tai toisen lähteen mukaan Kameiro ja Klytie. Vanhempiensa kuoleman jälkeen jumalat ottivat heidän kasvatettavikseen ja antoivat heille runsaasti lahjoja: Hera antoi heille kauneutta ja viisautta, Artemis pituutta ja Pallas Athene opetti heitä tekemään kauniita esineitä. Mutta kun Afrodite oli pyytämässä lupaa Zeukselta viedä tyttäret naimisiin, harpyijat sieppasivat nämä ja antoivat heidät erinyksille.