google/wiki40b huggingface dataset:
Eero Hahl

Eero Viljam Hahl (sukunimi vuodesta 1928 Hatva) (2. huhtikuuta 1872 Iisalmen maalaiskunta – 21. helmikuuta 1945 Iisalmen maalaiskunta) oli pohjoissavolainen maanviljelijä joka toimi 1920-luvulla Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä.
Hahlin vanhemmat olivat kanttori Kaarle Juhana Hahl ja Anna Sohvi Nissinen.  Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 ja suoritti rautatiesähköttäjän tutkinnon 1891 ja agronomin tutkinnon 1897.  
Hahl oli rautateiden palveluksessa 1890–1891 ja sen jälkeen Suomi-yhtiön kamreerina 1891–1894.  Hän toimi maanviljelijänä Iisalmen maalaiskunnassa 1897–1945 ja oli siinä ohella Peltosalmen maanviljelys- ja meijerikoulun opettaja 1899–1901, Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran konsulentti 1901–1903, sihteeri 1903 ja Pellervo-seuran konsulentti 1904–1905.  Hahl oli ministeriuransa jälkeen asutushallituksen ylijohtajana 1926–1933.
Hahl oli Maalaisliiton kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1910–1913 ja 1917–1929.  Hahl oli myös eduskunnan toinen varapuhemies 1922 ja eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1919 ja 1921–1929.  Hahl toimi apulaismaatalousministerinä Kaarlo Castrenin hallituksessa 1919 sekä Vennolan I hallituksessa 1919–1920 ja Erichin hallituksessa 1920–1921.  Viimeksi hän oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Ingmanin II hallituksessa 1924.  Hahl oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa.  Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Iisalmen maalaiskunnan kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan esimiehenä ja kunnanvaltuuston jäsenenä.
Cajus Aminoff

Cajus Aminoff on suomalainen kenttäratsastaja. Hän voittanut suomenmestaruuden vuosina 1986, 1991, 1992, 2003 ja 2004. Aminoff on tunnettu toimija ratsastuksessa ja hänellä on ratsastustalli Espoossa.
Vuonna 2015 Aminoff tuomittiin kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen kahdesta lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä, törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja ampuma-aserikkomuksesta.
FS Chevalier Paul (D621)

Palvelus

Alus lähti 29. elokuuta 2013 Toulonista merelle. Joidenkin lähteiden mukaan se suuntasi itäiselle Välimerelle seuraamaan Syyrian sisällissotaa, mutta laivastolähteet kieltäytyivät vahvistamasta aluksen tehtävää.
Leif Blomqvist

Leif Geoffrey Blomqvist (s. 20. maaliskuuta 1937 Vaasa) on suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan oikeustieteiden kandidaati. Hän oli suurlähettiläs Euroopan yhteisöissä Brysselissä 1985–1990, ulkoministeriön neuvotteleva virkamies 1990–1991 ja suurlähettiläs Lontoossa 1991–1997. Hän oli 1996–2002 Suomen suurlähettiläs Brysselissä (Belgia, Nato, WEU).
Nyan Cat

Nyan Cat on huhtikuussa 2011 Internet-ilmiöksi noussut YouTube-video. Videossa on iloinen värikkään sateenkaaren peräänsä jättävä harmaan vaaleanpunainen kissa, ja taustalla soi japanilainen popmusiikki. Video oli YouTuben viidenneksi katsotuin vuonna 2011. Kissan ruumiina on Pop-Tarts-leivonnainen.

GIF-animaatio

2. huhtikuuta 2011 25-vuotias texasilainen Christopher Torres julkaisi omalla www-sivustollaan GIF-animaation kissasta. Myöhemmin Christopher teki lisäyksiä kissaan LiveStream-keskustelujen pohjalta.

Musiikki

Alkuperäisen version kappaleesta latasi ”daniwell”-niminen käyttäjä japanilaiselle Nico Nico Douga -videosivustolle. Sittemmin samaisella sivustolla oleskeleva käyttäjä ”Momo Momo” remiksasi kappaleen lisäten siihen toistuvan sanan nyan. Japanissa nyan on kissan ääntelyä tarkoittava onomatopoeia. Kappaleen lauluraita on tehty Vocaloid-ohjelman tapaisella Utau-laulusyntetisaattorilla. Yleisen harhaluulon mukaan laulu on tehty käyttäen Hatsune Mikun (初音ミク) ääntä vaikka laulun äänenä on Momo Momone (桃音モモ). Pelkästään laulu "Nyanyanyanyanyanyanyan" on alun perin Mikun.

Video

Myöhemmin YouTuben käyttäjä ”saraj00n” yhdisti GIF-animaation, Nico Nico Douga -sivustolla sijainneen äänitiedoston ja julkaisi videon YouTubessa 5. huhtikuuta. Kolme päivää myöhemmin GIF-animaation luoja Christopher Torres nimesi kissan Nyan Catiksi. Video sai suosiota hetkessä ja nousi Youtuben viidenneksi katselluimmaksi videoksi vuonna 2011.
Liettuan kuvernementti

Liettuan kuvernementti (ven. Литовская губерния, Litovskaja gubernija) oli lyhytaikainen hallintoalue, joka oli osa Venäjän keisarikuntaa.
Vuosina 1796–1801 olemassa ollut kuvernementti syntyi Puolan kolmannen jaon jälkeen vuonna 1795. Venäjän keisarinna Katariina II jakoi entisen Liettuan suuriruhtinaskunnan kahteen kuvernementtiin: Liettuan ja Hrodnan kuvernementtiin. Katariinan seuraaja, keisari Paavali I liitti kuvernementit yhteen Liettuan kuvernementiksi 12. joulukuuta 1796.
Paavalin kuoltua keisari Aleksanteri I jakoi kuvernementin kuitenkin jälleen kahtia, Vilnan kuvernementtiin ja Grodnon kuvernementtiin (9.9.1801 ja 28.8.1802). Niitä kuitenkin kutsuttiin yhä Liettuan kuvernementiksi, kunnes vanhan kuvernementin nimen käyttö kiellettiin keisari Nikolai I:n ukaasilla 1840.
Torri

Torri on Evangelista Torricellin mukaan nimetty paineen yksikkö, joka ei kuulu SI-järjestelmään.
Eräs tapa määritellä paine on kertoa, kuinka korkean nestepatsaan kyseinen paine pystyy kohottamaan, tai toisin sanoen määrätyn korkuisen nestepatsaan aiheuttama paine nestepatsaan juurella. Paineen mittaamiseen käytetty laite, joka perustuu kyseiseen ilmiöön on U-putkimanometri. Vaikka manometrissä voidaan periaatteessa käyttää mitä tahansa nestettä, on käytännöllistä käyttää elohopeaa. Jos käytettäisiin vettä, pitäisi nestepatsaan olla erittäin korkea. Jotta pystyttäisiin mittaamaan normaali ilmakehän paine, pitäisi vesipatsaan olla kymmenen metrin korkuinen. Normaali ilmanpaine pystyy nostattamaan noin 760 mm:n korkuisen elohopeapilarin. Tästä syystä 1/760 osa ilmakehää tai 1 mm elohopeaa (elohopeamillimetri, lyhenne mmHg) on jo pitkään ollut kätevä tapa mitata paineita. Tätä yksikköä kutsutaan torriksi ja yksikön tunnus on torr. Vielä nykyäänkin torri yksikkönä on käytössä varsinkin verenpaineen mittauksessa (tosin nimellä elohopeamillimetri).
Koska normaali-ilmanpaine on tarkasti määritelty (kymmenes CGPM, 1954), torri on sittemmin määritelty tarkalleen 101 325 / 760 (tai 2 533,125 / 19) ≈ 133,3223684 pascaliksi. Vaikka torri on vielä käytössä matalan paineen suunnittelussa, on pascal suositeltu yksikkö käytettäväksi.

Elohopeamillimetrin ja torrin määritelmät

Vaikka elohopeamillimetri ja torri ovat käytännössä lähes samoja yksiköitä, niillä on kuitenkin toisistaan poikkeavat määritelmät. Torri on määritelty kuten yllä kuvataan, mutta elohopeamillimetrin määritys perustuu maailman säätieteilijöiden järjestön määritelmään, joka kuuluu: "paine joka aiheutuu täsmälleen yhden millimetrin korkuisen nestepilarin alapäässä nesteen tiheyden ollessa täsmälleen 13,595 1 g/cm³ paikassa, jossa painovoiman aiheuttama kiihtyvyys on täsmälleen 980,665 cm/s²". Yleensä käytetty elohopean tiheyden arvo aiheuttaa 760 mmHg:n paineen, joka on täsmälleen 101 325,014 435 4 Pa eli noin 0,14 ppm poikkeava tavallisen ilmakehän paineeseen verrattuna. Useimmissa käytännön sovellutuksissa kyseinen ero on kuitenkin täysin merkityksetön.
Wentzel Hagelstam

Julius Wentzel Hagelstam (27. toukokuuta 1863 Helsingin pitäjä – 12. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kustantaja.
Hagelstamin vanhemmat olivat tilanomistaja Jarl August Hagelstam ja Emilia Carolina Söderhjelm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1888 ja kasvatusopin tutkinnon 1890. Hagelstam opiskeli myös ulkomailla Uppsalassa 1886, Göttingenissä 1887, Leipzigissä 1888–1889 ja Pariisissa 1890. Hän oli aluksi Haminan ruotsalaisen reaalilyseon opettajana 1890–1894 sekä lyseon rehtorina 1891–1894. Samaan aikaan 1890–1894 Hagelstam oli myös Haminassa ilmestyneen Fredrikshamns Tidning -lehden toimittajana, ja hän omisti myös lehden kirjapainon. 
Vuosina 1894–1902 Hagelstam omisti kirjankustantamon ja kustannusliikkeen Helsingissä. Kustannusliike julkaisi mm. maineikasta kulttuurilehti Ateneumia, jonka päätoimittajan Hagelstam itse toimi. Hän työskenteli myös Hufvudstadsbladetin toimittajana 1902–1903 mutta joutui sortovuosina karkotetuksi maasta vuosiksi 1903–1905. Hagelstam oli Hufvudstadsbladetin Tukholman-kirjeenvaihtajana 1903 ja sitten Pariisin-kirjeenvaihtajana 1904–1918. Suomen itsenäistyttyä Hagelstam toimi Suomen Pariisin-lähetystön lehdistöattaseana vuoteen 1922 saakka ja ulkoministeriön ylimääräisenä virkamiehenä 1922–1928.
Cole Haan

Cole Haan -muotimerkki aloitti Chicagossa vuonna 1928. Nimi Cole Haan juontaa juurensa perustajiltaan Trafton Colelta ja Eddie Haanilta. Alun perin merkki oli miesten kenkämerkki. Nykyään tuotteita ovat muun muassa puvut, kengät, vyöt, käsilaukut, ulkovaatteet ja kellot niin naisille kuin miehille. Cole Haan on kehittänyt Nike Airin kenkätekniikkaa.
Nike omistaa täysin Cole Haanin ja päämaja sijaitsee Yarmouthin kaupungissa Mainen osavaltiossa, suunnittelun tapahtuessa designkeskuksessa New Yorkissa.
Antti Hernesniemi

Antti Samuli Hernesniemi (s. 1950 Kannus) on lääketieteen tohtori (lääket.lis. Helsingin yliopisto, lääketieteellinen tiedekunta 1978; lääket. tri Oulun yliopisto, Kansanterveystieteen ja yleislääketieteen laitos 1999) sekä musiikkitieteen maisteri (Åbo Akademi, Institut för musikvetenskap 2016) ja säveltäjä-pianisti.

Musiikki

Hernesniemi on säveltänyt pianomusiikin (ks. jälj.) lisäksi satakunta yksinlaulua eri runoilijoiden ja omiin teksteihin sekä yhdeksän laulua Oiva Hernesniemen näytelmiin. Hän on säveltänyt Yrjö Vasaman Ruavelelle-runon Ruovesi-seuran tilauksesta v. 2003. Kappaleen pianoversio on kuultavissa CD:llä Bridge / Silta.
CD:llä Sävellyksiä 1 – Compositions 1 ovat Hernesniemen pianosävellykset Mies soittaa rannalla (n. 14 min) ja Runoelma (n. 12 min) sekä sävellys kuorolle ja kamariorkesterille Nouseva muoto (n. 22 min). Viimemainittu on musiikki tanssiteatteriesitykseen samalla nimellä. Singlellä Sävellyksiä 2 ovat kappaleet Bachette scat-lauluyhtyeelle ja Symphony 68001 – humoristinen teos puhallinyhtyeelle. Hernesniemen uusin CD on MSR Classicsin (USA, Newtown) julkaisema Bridge / Silta. Se on saanut erittäin hyvä arvostelut Fanfare -lehdessä 2018 tammi–helmikuun numerossa (Colin Clarke).
Hernesniemi saanut nuorena piano-opetusta opettajinaan Aira Puhakainen, Sirkka Koskenala ja Esko Latva-Laturi. Myöhemmin musiikkitieteen opiskelun yhteydessä häntä opetti myös pianolehtori Sirkka Harjunmaa. Hän on opiskellut sävellystä Harri Vuoren opastuksella Helsingin yliopistossa sävellysseminaareissa vuosina 2002–2003 ja Lauri Kilpiön sävellyskurssilla Lappeenrannassa vuonna 2005. Hän on laulanut liediä ja esiintynyt muiden muassa pianisti Erkki Rännälin kanssa Lääketiedetapahtumassa vuonna 2010.
Hernesniemi on käytännön lääkärintyötä pitkään tehneenä, suomalaisia kansanparantajia perusteellisesti tutkineena ja tuki- ja liikuntaelinvaivojen hoitoa selvitelleenä kehittänyt pianistin käsi- ja muun kehovalmiuden lisäämiseksi erilaisia harjoitteita. Sellaisia on suomenkielisellä videolla Take Care of Your Hands, Pianist!
Hernesniemen musiikkitieteen proseminaarityö on tutkielma kuvallisista esityksistä piano-oppikirjoista: Piirrosesitykset piano-oppikirjoissa (Helsingin yliopisto, 2005). Hernesniemen musiikkitieteen pro gradu -tutkielma Rosor i silvervas eller grankvistar i plåtburk? En jämförande analys av text och musik i Ruusuja hopeamaljassa och Jätkän ruusut (Åbo Akademi, Turku, 2016) käsittelee muusikko ja metsuri Olavi Miettisen luoma laulua "Jätkän ruusut". Tutkielma on julkaistu myös pokkarina (ISBN 978-952-93-7488-5).
3DES

3DES, joka tunnetaan myös nimellä Triple-DES tai DES-3, on nykyään yleisimmin käytetty DES-salauksen muoto. Se käyttää samaa algoritmia kuin DES, mutta tuo mukaan lisää suojauskertoja (iterations). 3DESistä on kolme eri versiota. Vaikka avaimen pituudet näiden versioiden välillä vaihtelevatkin, ne ovat silti kaikki yhtä turvallisia. Kyseisten salauksien purkaminen tapahtuu käänteisessä järjestyksessä, tarvittavien avainten kanssa.
3DES ei voida enää pitää turvallisena. Esim. OpenSSL -ohjelmiston versiossa 1.1.0 ja sen jälkeisissä versioissa 2016 lähtien ei enää ole ollut 3DES algoritmeja saatavilla, koska ohjelmiston kehittäjät pitävät niitä heikkoina.
Nikolaus Rungius

Nicolaus Matthiae Rungius (aikalaislähteissä myös Ryngius tai Ryngen; n. 1560 Loimaa – 1629 Kemin pitäjä) oli Kemin pitäjän kirkkoherra, jonka on tehnyt tunnetuksi hänen muumioitunut ruumiinsa Pyhän Mikaelin kirkossa Keminmaassa.
Rungius oli kotoisin Loimaalta Ryngön ratsutilalta, josta juontui hänen käyttämänsä nimi Ryngius (sittemmin vakiintunut muotoon Rungius). Hän toimi ensin Uudenkaarlepyyn ja vuodesta 1600 alkaen Kemin kirkkopitäjän kappalaisena. Hän meni naimisiin Kemin kirkkoherra Simon Ruuthin tyttären Helenan kanssa ja siirtyi appensa jälkeen itse kirkkoherraksi. Kirkkoherrana hän hoiti myös koko Kemin Lapin asioita, mutta ei elinaikanaan ollut tiettävästi tavallisesta poikkeava saarnamies. Rungius palveli kirkkoherrana muun muassa kolmikymmenvuotisen sodan aikana ja kuoli vuonna 1629. Hänet haudattiin ajan tavan mukaan kirkon lattian alle.
Rungiuksen maine alkoi kasvaa sen jälkeen, kun hänen mädäntymätön ja muumioitunut ruumiinsa löydettiin kirkon lattian alta isonvihan jälkeen 1700-luvun alussa. Tällöin alkoivat elää tarinat hänen väkevistä sanoistaan ja ihmeteoistaan. Hänen ympärilleen muodostui pyhimysmäinen legenda ja ruumiin luo tehtiin suoranaisia pyhiinvaellusmatkoja. Rungiuksen väitettiin eläessään sanoneen: ”Elleivät sanani ole totta, ruumiini mätänee, mutta jos ne ovat totta, se ei koskaan mätäne.” Ensimmäinen merkintä Rungiuksen arkun uusimisesta on tehty 75 vuotta hänen kuolemansa jälkeen. 2000-luvulle tultaessa hän lepää jo viidennessä, lasikansisessa arkussa.
Rungiuksen ruumis on erikoisuus sikäli, että sitä ei ole ihmisvoimin suojattu mädäntymiseltä, vaan ruumis on kuivunut kirkon lattian alla. Kirkkoherran ruumis on yhä Keminmaan vanhassa kirkossa alttarin ja sakariston välisen lattianosan alla ja se on suojattu lasilla. Vierailijat voivat nähdä muumion kesäaikana kun kirkko on avoinna. Kalmoa ei saa kuvata.
Vielä ainakin vuonna 1875 ruumiilla oli tallella kaksi kättä, mutta toinen on myöhemmin kadonnut. Se on ilmeisesti varastettu pyhäinjäännökseksi.

Tutkimus

Vuonna 2011 muumio kuvattiin Oulun yliopistollisen sairaalan CT-laitteella.  Kuvista huomattiin, että ruumiilta puuttuu kuusi ensimmäistä kaulanikamaa, joten pää on jossain vaiheessa irronnut ja asetettu takaisin paikoilleen ilman puuttuvaa kaularankaa. Tutkimuksista pääteltiin, että Rungius oli aikalaisekseen varsin suurikokoinen mies ja huomattavasti aikalaisiaan pidempi. Haudatessa vatsan päälle asetettu ja muumioitumisen edetessä siihen asentoon kuivunut käsi osoittaa hänellä olleen varsin muhkean vatsan (tai mätänemiskaasut ovat turvottaneet ruumista).
Rungiuksen kuolinsyy oli mahdollisesti selkärangassa havaitun tulehduksen aiheuttama verenmyrkytys. Rungiuksella havaittiin merkkejä munuaiskivistä ja tuberkuloosin aiheuttamia kalkkeutumia keuhkoissa. Selkärangan nikamien yhteenluutuminen on aiheuttanut liikkumisvaikeuksia.
Juhani Konkka

Henkilöhistoria

Konkan vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Konkka ja Katri Vanhanen. Konkka oli kolmesti naimisissa ja sai neljä lasta, joista Anita Konkka on myös kirjailija. Konkka muutti perheensä mukana Suomeen 1919, opiskeli Itä-Karjalan Kansanopistossa Impilahdella, Sortavalan seminaarissa (1923–1925) ja viimeksi Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, jossa hän suoritti sanomalehtitutkinnon 1927. Konkka oli Päivän Uutiset -lehden päätoimittaja 1928 ja toimitussihteeri Tähystäjä-aikakauslehdessä 1929–1930 sekä Elanto-lehdessä 1931–1932.
Vuonna 1932 Konkka perusti yhdessä muun muassa Yrjö Ruudun kanssa Suomen Kansallissosialistisen Liiton. Hän oli SKSL:n puoluesihteeri (1933–1934) sekä Kansallissosialisti-äänenkannattajan päätoimittaja. Hän vastusti (puolueensa linjan mukaisesti) Adolf Hitlerin edustamaa kansallissosialismia ja oli poliittisesti lähempänä Gregor Strasserin johtamaa natsipuolueen vasemmistosiipeä. Konkka oli mielipiteiltään Ruutua radikaalimpi. Kyllästyttyään politiikkaan Konkka palasi takaisin kirjallisuuden pariin. Hän työskenteli WSOY:n kustannusvirkailijana vuodet 1937–1944 ja 1950–1955.

Kirjallinen tuotanto

Vuonna 1929 Konkka julkaisi teoksen Taloudelliseen kansanvaltaan! Kansallisen yhteiskuntapolitiikan vaatimuksia ja Urho Torikan nimellä romaanin Me sankarit,  joka kertoi hänen sotakokemuksistaan Aunuksen-retken aikana. Hän kirjoitti salanimellä myös teokset Punainen myrsky (1931) ja Pula-aikana (1932). Häneltä ilmestyi 1939 teos Kahden maailman rajalla, josta julkaistiin uudelleen kirjoitettu versio 1958 nimellä Pietarin valot. Konkka kirjoitti myös omaelämäkerrallisen sarjan, johon kuuluivat teokset Kulkurin kesä (1943), Kulkurin kahleet (1945) ja Kulkurin koulut (1946). Vuonna 1947 ilmestyi Helsingin 1930-luvun kirjallista elämää kuvaileva teos Tuhlattu aarre. Vuodesta 1955 alkaen Konkka toimi vapaana kirjailijana. Hän itse piti parhaimpina teoksinaan omaelämäkerrallisia romaanejaan.
Kääntäjänä Konkka toimi vuodesta 1939. Hän suomensi useita venäläisten klassikoiden kuten Fjodor Dostojevskin, Nikolai Gogolin, Maksim Gorkin, Leo Tolstoin, Anton Tšehovin, Ivan Turgenevin ja Mihail Šolohovin teoksia. Hän oppi venäjän kielen jo lapsena romaaneista ja runokirjoista.
Guðmundur Kamban

Guðmundur Kamban (1888–1945) oli islantilainen, maansa vanhaan perinteeseen liittynyt kirjailija ja Amerikassa ja Tanskassa toiminut journalisti. Hänen tuotantonsa käsittää satiirisia näytelmiä, joiden aiheet liittyvät usein avioliittoon ja yhteiskuntaan sekä historiallisia romaaneita, joista ainakin osa on laajoja pitkittäis- ja poikittaisleikkauksia Islannin historiasta. Välillä teoksissa on terävääkin yhteiskuntakritiikkiä. Hänen proosansa on asiallista, niukkaa ja rytmistä. Kamban kirjoitti sekä islanniksi että tanskaksi. Hän asui pääosan elämästään Tanskassa.
Michael Zalewski

Ura

14. maaliskuuta 2014 Vancouver Canucks teki vapaana agenttina olleen Zalewskin kanssa tulokassopimuksen. 12. huhtikuuta 2014 Zalewski teki NHL-debyyttinsä Edmonton Oilersille kärsityssä 5–2 -tappiossa. Hänen jääaikansa oli 11:47 minuuttia.
8. heinäkuuta 2015 Zalewski ei saanut Canucksilta NHL-sopimusta, joten hän jatkoi organisaatiossa AHL:n puolella tehtyään vuoden sopimuksen Utica Cometsin kanssa.
Matti Tikkanen (tanssija)

Matti Sakari Tikkanen (s. 17. lokakuuta 1945) on suomalainen entinen balettitanssija ja näyttelijä. Hän oli Suomen Kansallisoopperan tanssija 1961–1968 ja ensitanssija 1966-1968, Zürichin oopperan soolotanssija 1968–1972, Düsseldorfin Deutsche Oper am Rheinin soolotanssija 1972–1974, Houston Belletin (USA) ensitanssija 1975-1977 sekä Suomen Kansallisoopperan ensitanssija 1977-1985. Hän on esittänyt miespääosan muun muassa baleteissa Joutsenlampi, Prinsessa Ruusunen, Pähkinänsärkijä, Giselle, Kolmikolkkahattu, Orfeus ja Ihmeellinen mandariini.
Tikkanen oli kansainvälisen tason tanssija ja hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1975. Hän on saanut myös Suomen Näyttelijäliiton ja Tanssitaiteilijain liiton ansiomerkit.
Matti Tikkanen on vieraillut Suomen Kansallisoopperan baletin mukana mm. Ruotsissa, Norjassa, Ranskassa, Sveitsissä, Puolassa, Unkarissa, Argentiinassa, Brasiliassa, Chilessä, Perussa, Columbiassa, Venezuelassa ja Meksikossa.
Lisäksi Tikkanen on näytellyt televisiofilmeissä Aikalisä, Ruusuinen hetki ja Ilmianto. Jussi Parviaisen näytelmässä "Akka".
Hän on opettanut klassista balettia Teatterikorkeakoulussa, Tanssiteatteri Raatikossa, Suomen Tanssitaiteilijaliitossa sekä Porin, Tampereen, Kokkolan ja Vaasan tanssikouluissa. Nykyisin hän on eläkkeellä.
Sarah Tansey

Sarah Tansey (s. 1972 Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt englantilaisessa tv-sarjassa Sydämen asialla tuotantokausina 2001–2004 Jenny Latimeria, myöhemmin Mertonia. Hän on esiintynyt noin 70 jaksossa. Hänen hahmonsa poistui sarjasta saatuaan hermoromahduksen. Tansey on myös näytellyt tv-sarjassa The Bill vuosina 2006–2007 ja Far from the Madding Crowd -sarjassa vuonna 1998.
HMS Ven (M76)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2015.
Valtakunnanpiiri

Piiripäivät

Piirejä koskevat päätökset (erityisesti keisarikunnan verotus) tehtiin piiripäivillä (Kreistag), joita ei tule sekoittaa valtakunnanpäiviin (Reichstag). Piiripäivillä kokoontui suoraan keisarin alaiset säädyt ja jokaisella edustajalla oli yksi ääni vaikka olisikin edustanut useampaa säätyä päin vastoin kuin valtakunnan päivillä, joissa äänimäärä riippui asemasta.
Ei myöskään ollut tarpeeksi, että oli aatelinen, ruhtinas tai herttua lukuisine maaomistuksineen, vaan piti olla myös suoraan keisarille alamainen, jotta pystyi istumaan piirineuvostossa. Liittolaispolitiikan, perimyksen valloituksen ja ostamisen vuoksi säädyt, niin maaomaisuus kuin yhteiskuntaluokat, jakautuivat suurien aatelissukujen käsiin (Brandenburg, Hohenzollern, Saksi, Baijeri…).
Pfalz sisälsi neljätoista voutikuntaa Reinin molemmin puolin, jonka vuoksi Pfalzin vaaliruhtinaalla oli paikka niin Westfalenin valtakunnanpiirissä  Jülichin kreivikunnan edustajana kuin Baijerin valtakunnanpiirissä Sulzbachin ruhtinaskunnan ja Stauf-Ehrenfelsin läänityksen edustajana. Myös Brandenburgin vaaliruhtinas äänesti niin Westfalenin valtakunnanpiirissä Kleven herttuakunnan ja Moersin ruhtinaskunnan puolesta kuin Ylä-Saksin piiripäivillä Hohensteinin kreivikunnan puolesta.
Jotkut valtakunnan piirit organisoivat hierarkiansa piiripäivien aikana kollegioittain, kuten valtakunnanpäivillä. Frankenin piirissä oli yksi kollegio kirkkoruntinaille, yksi maallisille ruhtinaille, yksi kreiveille ja lääninherroille ja yksi valtakunnankaupungeille. Se mikä erotti tämän valtakunnanpäivistä oli, että jotkut ruhtinaat kuuluivat maallisten ruhtinaiden kollegioon (Nassau-Usingen, Nassau-Saarbrück, Oettingen, Hohenzollern-Sigmaringen…), mutteivat olleet edustettuina valtakunnanpäivillä.
Mikkelin urheilupuisto

Ennätykset

Urskin yleisöennätys on 6 678 katsojaa, jotka seurasivat Veikkausliigan ottelua Mikkelin Palloilijat – Tampereen Palloveikot 16. toukokuuta 1993. Urheilupuistossa on pelattu myös yksi Suomen jalkapallomaajoukkueen A-maaottelu, 0–0 tasapeli Tanskaa vastaan 29. elokuuta 1979. Kyseistä ottelua seurasi 4 900 katsojaa.
Eino Linnala

Eino Mauno Aleksanteri Linnala, vuoteen 1906 Borgman, (19. elokuuta 1896 Helsinki – 8. kesäkuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.

Henkilöhistoria

Linnalan vanhemmat olivat Nikolai Borgman ja Mathilda Maria Avellan. Hänen puolisonsa 1931–1946 oli laulaja ja kuoronjohtaja Taru Pellinen (1904–1986). Musiikinopettaja, opetusneuvos Marja Linnankivi (ent. Kekkonen, o.s. Linnala, 1932–2015) oli heidän tyttärensä. Linnalan veli oli sotilaskapellimestari, musiikkikapteeni Johan Leonard (Lenni) Linnala (1878–1947). Linnala tuli ylioppilaaksi 1915, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1921 ja opiskeli yliopisto-opintojensa ohella musiikkia Helsingin musiikkiopistossa Erkki Melartinin johdolla 1915–1920. Wienissä Linnala jatkoi opintojaan 1924–1927. Hän toimi Viipurin musiikkiopiston opettajana 1921–1924, Helsingin Kirkkomusiikkiopiston opettajana 1928–1945, Sibelius-Akatemian opettajana 1934–1963 ja Helsingin yliopiston musiikinopettajana 1956–1965. Helsingin Työväenyhdistyksen naiskuoron johtajana Linnala toimi 1928–1934 ja sekakuoron johtajana 1929–1934. Lisäksi Linnala laati musiikkiarvosteluja ja -artikkeleita eri lehtiin ja julkaisi musiikkialan teoksia. Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1953 ja professorin arvonimen 1958.
Boiotia

Historia

Boiotia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Nykyinen Boiotia vastaa alueeltaan antiikin aikaista Boiotian maakuntaa. Antiikin aikana maakunnan tärkein kaupunki oli Theba. Se yritti usein saada muut boiotialaiset kaupungit valtansa alle. Muita tärkeitä kaupunkeja olivat Khaironeia, Koroneia, Orkhomenos, Plataiai, Tanagra ja Thespiai. Useat Boiotian kaupungit olivat liittoutuneet niin sanotuun Boiotian liittoon. Kaupungit nimittivät oman boiotarkiksi kutsutun virkamiehen.
Persialaissotien aikana thebalaiset avustivat persialaisia. Peloponnesolaissodan aikana boiotialaiset taistelivat Ateenaa vastaan Spartan rinnalla. Pelopidaan ja Epameinondaan johdolla Thebasta tuli lyhyeksi aikaa Kreikan johtava valtio 300-luvulla eaa. 
Makedonian Filippos II kukisti boiotialaiset ja hänen poikansa Aleksanteri Suuri tuhosi makedonialaisia vastaan kapinoineen Theban.