google/wiki40b huggingface dataset:
Knuutilan kartano

Knuutilan kartano on Nokialla Pirkanmaan maakunnassa sijaitseva tila. Tilan omistaa Nokian kaupunki ja sen ylläpidosta vastaa Siuro-Seura.

Historiaa

Knuutilan kartanon historia ulottuu varmuudella ainakin 1400-luvulle. Kartanon alue on yksi koko Pirkanmaan vanhimpia tunnettuja asuinalueita, jolta on myös tehty merkittäviä rautakautisia esinelöytöjä.
Kartano tunnettiin ensin nimellä Niemenpää. Nimeksi vaihtui Bengtilä kartanon tullessa valtaneuvos Bengt Lydekessonin (Djäkn) omistukseen. Hänen mukaansa kartano tunnettiin pitkään Bengtilänä (Penttilä). Kartano on Nokian ja Viikin kartanoiden ohella yksi kolmesta seudun keskiaikaisesta säterikartanosta. Kartanon kukoistusaika olikin juuri keskiajalla.
Bengt Lydekessonin kuoltua (n. 1460) tila jakautui moneen osaan, joista 1/3 kokonaisuuden omistajana voidaan mainita muun muassa Ivar Fleming, Jöns Vestgöte ja hänen vaimonsa Kerstin Pedersdotter (Jägerhorn af Spurila) joka oli saanut osan kartanon maista perintönä, Kustaa Vaasa (1555), Kaarina Hannuntytär, Gyllenhjelm ja De la Gardie -suvut. 1500-luvulla kartano oli joitain vuosikymmeniä kuninkaankartano ja muun muassa Juhana herttuan kerrotaan pitäneen tilalla juhlat.
1700-luvulla osa vanhan kartanokokonaisuuden taloista oli Kruusin suvun omistuksessa ja yhdysviljämänä läheisen Nokian kartanon kanssa.
Knuutilan nimellä tunnettiina alun perin yksi Bengtilän kartanosta jakautuneista rälssitiloista. Knuutilan suvun yhdistässä kaikki vanhan kartanokokonaisuuden tilat uudelleen suurtilaksi 1700-luvun lopulta alkaen kokonaisuus alettiin kuitenkin tuntea Knuutilan kartanona.
1900-luvun vaihteessa Frans Oskar Knuutilan isännöimänä Knuutila oli yli tuhannen hehtaarin suuruinen. Kartanon maaomistus käsitti tuolloin käytännössä kaiken ympäröivän Penttilän kylän peltomaan ja muun muassa läheisen Siuron linnavuoren. Tilan koko pieneni kuitenkin yli puoleen 1960-luvulle tultaessa muun muassa valtion pakkolunastuksista johtuen. Knuutilan suku myi kartanon Nokian kauppalalle (nyk. Nokian kaupunki) vuonna 1964, mutta suku luopui päärakennuksen hallinnasta vasta vuonna 1989 Mauno Knuutilan kuoltua. Kartanon nykyisen rakennukset on rakentanut Knuutilan suku lukuun ottamatta luultavasti 1600-luvulla rakennettua kivikellaria.
Julyred

Julyred on tarhaomenapuun (Malus domestica) lajike, jonka omenat kypsyvät kesällä. Sen hedelmä on täysin punainen. Julyredin valkoinen malto on pehmeää ja mehukasta, ja siinä voi aistia boysenmarjan makua.
Julyred on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta.
The Zoo

The Zoo oli 1970-luvun alkupuolella toiminut helsinkiläinen rock-yhtye. Lauttasaaresta kotoisin ollut The Zoo tunnetaan parhaiten Riki Sorsan ensimmäisenä yhtyeenä, johon hän liittyi vuonna 1969. The Zoo julkaisi kolme singleä sekä albumin The Zoo Hits Back, jotka olivat ensimmäisiä suomalaisen rockyhtyeen julkaisemia omakustanteita. Sorsan lisäksi The Zoon tunnetuin jäsen oli Olli Ojala, joka vuonna 1981 sanoitti Sorsan Eurovision laulukilpailun finaaliin selvinneen kappaleen Reggae OK.
Tampere–Haapamäki-rata

Historia

Tampere–Haapamäki-rata valmistui vuonna 1882. Mänttäläinen tehtailija G. A. Serlachius sai muutettua jo sovitun ratalinjan Näsijärven länsipuolelta itäpuolelle. Rata kulki Vilppulan kautta läheltä Serlachiuksen tehtaita. Radasta muodostuikin tehtaille elämänlanka. Tehtaan liikennettä palveli ensin vuodesta 1897 kapearaiteinen Mäntän–Vilppulan rautatie ja vuodesta 1930 leveäraiteinen Mäntän rata.
Tampere–Haapamäki-rata oli valmistuessaan osa Helsingistä Pohjanmaalle johtavaa päärataa. Liikenne oli vilkasta vuoteen 1971 asti, jolloin valmistui Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata. Vuonna 1977 valmistui oikorata Orivedeltä Jämsän kautta Jyväskylään, jolloin Tampereen ja Jyväskylän välinen liikenne siirtyi pääosin käyttämään uutta ratayhteyttä.

Nykytilanne

Rata on kaksiraiteinen ja sähköistetty Tampereelta Orivedelle. Osuus Orivedeltä Haapamäelle on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Tampere on radan tärkein asema ja sieltä ovat yhteydet etelään Toijalan kautta Helsinkiin ja Turkuun, länteen Kokemäen kautta Poriin ja Raumalle sekä pohjoiseen Parkanon kautta Seinäjoelle. Haapamäeltä jatkuu rata niin ikään Seinäjoelle sekä myös Jyväskylään. Yhteys Parkanon kautta Poriin on lakkautettu, joskin kiskot ovat suurimmaksi osaksi edelleen paikoillaan. Orivedeltä haarautuu oikorata Jyväskylään ja Vilppulasta sivurata Mänttään.
Tampereelta Haapamäelle kulkee arkisin kolme henkilöjunaa vuorokaudessa, samoin Haapamäeltä Tampereelle.
Samettivälskäri

Koko ja ulkonäkö

Samettivälskäri kasvaa noin 20 cm pitkäksi.  Se muistuttaa ulkonäöltään paljon pastellivälskäriä Acanthurus japonicus. Ruumis on luumunvärinen, kiekkomainen, ja peräosaa kiertää keltainen kapea raita. Pyrstö on vaaleansininen, ja siinä on keltainen poikkiraita. Silmän alla on valkoinen läikkä, pienempi kuin pastellivälskärillä.

Alkuperä

Samettivälskäri on kotoisin Havaijilta ja Tyynenmeren keskiosista.

Käyttäytyminen

Samettivälskäri on usein aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan, mutta ei kiusaa pienempiään.

Ravinto

Samettivälskäri on levänsyöjä.
Bentsaldehydi

Esiintyminen luonnossa ja synteesi

Bentsaldehydi karvasmanteliöljyn pääaines, ja sitä syntyy karvasmantelin siemenissä olevan amygdaliinin hajotessa entsyymien vaikutuksesta siemenen rikkoutuessa. Samalla syntyy myös sinihappoa.
Bentsaldehydiä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Bentsaldehydiä voidaan valmistaa myös hapettamalla tolueenia (tolueeni|C₆H₅CH₃) + O₂ → C₆H₅CHO + H₂O). Teollisuudessa sitä saadaan myös sivutuotteena bentsoehapon synteesissä tai bentsaalikloridin hydrolyysillä.

Käyttö

Bentsaldehydin käyttökohteita ovat muun muassa hajusteena kosmetiikkatuotteissa ja orgaaninen synteesi. Siitä valmistetaan muun muassa kanelialdehydiä, bentsoiinia sekä kloorattuja ja nitrattuja johdannaisia.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Elimistöön joutunut bentsaldehydi erittyy pääasiassa aineenvaihduntatuotteinaan (83%) virtsan kautta. Bentsaldehydin aineenvaihduntatuotteita ovat muun muassa seuraavat aineet: hippurihappo (66,7–69,9%), bentsyyliglukuronihappo (8,8-11,2%), bentsyyliglukuronidi (2,9-3,0%) ja bentsoehappo 1,4-1,6%.
Syväuniterapia

Syväuniterapia (engl. 'Deep sleep therapy') on psykiatrinen hoito jossa potilaita pidetään lääkkeiden avulla unessa päiviä tai viikkoja.
Menetelmää käytettiin 1900-vuosisadan alkupuolella, mutta myöhemin sen ottivat käyttöön jotkut psykiatrit kuten William Sargant ja CIA- ja MKULTRA-kytköksinen Donald Ewen Cameron

Chelmsfordin skandaali Australiassa

Psykiatri Harry Bailey oli käyttänyt yksityisessä sairaalassaan Chelmsfordissa Australiassa syväuniterapiaa potilaisiinsa ilman näiden suostumusta- tapaus vuosi julkisuuteen asianomaisten ja psykiatrian väärinkäytöksiä tutkivien aktivistien toimesta yhdysvaltalaiseen 60 Minutes-ohjelmaan vuosina 1980 ja 1982- ja aiheutti laajan julkisuuden asialle ja johti sairaalan sulkemiseen. 26 potilasta oli kuollut sairaalassa 1960- 70-lukujen aikana.
Bailey surmasi itsensä vuonna 1985 ennen kuin asiassa tuli tuomioita.
Aiheesta on tehty dokumenttielokuva 'The Chelmsford Scream' (nimi suomeksi tarkoittaa 'Chelmsfordin kirkuna') vuonna 1990.
Aero Spacelines

Aero Spacelines oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, joka muokkasi Boeingin B-377 lentokoneita Guppy-lentokoneiksi, joita käytettiin Apollo-ohjelmassa tarvittujen rakettien osien kuljettamiseen.

Historia

Aero Spacelines perustettiin Nasan Saturn V -rakettimoottorien osien kuljettamiseksi Kaliforniasta Floridaan. Osat olivat liian suuria junalla kuljetettaviksi ja laivaaminen taas kesti turhan pitkään. Lentoliikenteessä taas ei ollut tarpeeksi tilavaa lentokonetta.
Jack Conroy, entinen United States Air Forcen lentäjä ja Lee Mansdorf, lentokonemyyjä ja yrittäjä, muotoilivat Guppy-konseptin yhden päivällisen aikana.
Unexcelled Corporation valtasi Aero Spacelinesin vuonna 1967, sen taas valtasi Tracor Aviation.
Toivo Haapakoski

Toivo Veli Haapakoski (30. maaliskuuta 1926 Piikkiö – 4. kesäkuuta 2011 Lieto) oli suomalainen elintarviketeollisuuden vaikuttaja, toimitusjohtaja ja maanviljelysneuvos.
Haapakoski valmistui agronomiksi vuonna 1949 ja hakeutui pian sen jälkeen Raision Tehtaiden palvelukseen mallasohran hankintaosaston hoitajaksi. Hänet nimitettiin vuonna 1956 tehtaan hankintapäälliköksi ja myöhemmin yhtymän hankintaryhmän johtajaksi.
Kun Lounais-Suomen Osuusteurastamossa (nykyinen LSO Osuuskunta) vapautui toimitusjohtajan paikka vuonna 1973 Mauri Karvetin siirtyessä Raision Tehtaiden johtoon, osuuskunnan hallintoneuvosto tarjosi Haapakoskelle tilaisuutta kokeilla voimiaan liha-alalla.
Vuodesta 1973 lähtien LSO:n johdossa ollut Toivo Haapakoski osallistui kaikkiin merkittäviin liha-alan toimialajärjestelyihin 1970- ja 1980-luvuilla (Helsingin Kauppiaiden, OTK:n lihateollisuuden ja OK-Lihan osto, Satahämeen Osuusteurastamon fuusio), jotka vaikuttivat tuottajien hallitsemaan liha-alaan 1990-luvun jälkipuolelle asti.
Pitkälti Toivo Haapakosken aloitteesta Lounais-Suomen Osuusteurastamo (nyk. LSO Osuuskunta) yhtiöitti teollisuutensa ja markkinointinsa LSO Food Oy:ksi kesällä 1988. Teollisuusyhtiöstä on kasvanut nykyinen pörssiyhtiö HKScan Oyj.
Maanviljelysneuvos Toivo Haapakoski siirtyi eläkkeelle kesäkuun alussa 1989.
Roope Salminen

Yksityiselämä

Salmisen vanhemmat ovat näyttelijät Eppu Salminen ja Minna Turunen, joista viimeksi mainitulle Salminen on omistanut 2016 julkaistun kappaleen "Sinulle mutsi". Hänen isoisänsä on visailulegenda Reijo Salminen ja tätinsä näyttelijä-koomikko Krisse Salminen. Roope Salmisella on synnynnäinen sydänvika supraventrikulaarinen takykardia. Hän alkoi seurustella vuonna 2015 Sara Siepin kanssa ja he asuivat avoliitossa vuodesta 2016 vuoden 2018 syksyyn asti, kunnes erosivat.
Vårt Land (sanomalehti)

Vårt Land oli Helsingissä vuosina 1897–1899 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Victor Pettersonin kirjapainon julkaisema Vårt Land oli Suomen ruotsinkieliselle rahvaalle suunnattu kristillis-siveellinen valistuslehti. Se kiinnitti huomiota myös rannikkoväestöä kiinnostavaan merenkulkuun. Kahdesti viikossa ilmestynyt lehti joutui kilpailemaan muun muassa Aftonpostenin ja Nya Pressenin viikkopainoksen kanssa. Se lopetettiin kannattamattomana heinäkuussa 1899. Päätoimittajana työskenteli P. Hj. Olsson.
Risujärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,3 metriä mpy.
Pollica

Kylät

Pollican kunnan rannikolla sijaitsevassa Acciarolin kylässä asui vuonna 2016 noin 300 yli satavuotiasta, mikä oli huomattava osa kunnan asukkaista. Arvion mukaan kylän asukkaista olisi jopa kolmasosa yli satavuotiaita. Suunnitteilla on kyläläisten elintapoja ja perimää kartoittava tutkimus.
Muuramen pedofiilirinki

Muuramen pedofiilirinki on pääosin Keski-Suomen maakunnassa sijaitsevassa Muuramessa vuodesta 2004 vuoteen 2008 tapahtuneiden lapsiin kohdistuvien seksuaalirikosten vyyhti. Vyyhtiä luonnehditaan yhdeksi Suomen historian törkemmistä seksuaalirikosvyyhdeistä. Uhreina olivat pääasiassa saman perheen kaksi tyttöä, ja tekijöinä lasten biologinen äiti, hänen avopuolisonsa Mikael Vuorinen (aik. Martti Mikael Kivitie, s. 1961) ja kolme miestä, joihin äiti oli tutustunut netin välityksellä. Nuorempaa lapsista oli käytetty seksuaalisesti hyväksi jo 1-vuotiaana.
Sekä äiti, Vuorinen että yksi kolmesta miehestä, Heikki Lauri Kalevi Aspivaara (s. 1961), harrastivat ryhmäseksiä äidin lasten kanssa. Vanhempi lapsista kytkettiin käsiraudoilla sänkyyn osassa teoista, ja hänet laitettiin koskettelemaan äitinsä genitaalialueita. Vuorinen harrasti sekä oraali-, anaali- että vaginaaliseksiä sekä nuoremman että vanhemman lapsen kanssa. Vanhemman lapsen yrittäessä panna vastaan Aspivaara piti lapsen ranteista kiinni. Lisäksi sekä Vuorinen ja äiti että äiti ja yksi kolmesta miehestä laittoivat lapsen katsomaan heitä heidän harrastaessaan seksiä, ja molemmille lapsille näytettiin lapsipornoa. Nuoremman lapsen ollessa 1 v 3 kk ikäinen Aspivaara kosketteli hänen vaginaansa ja ejakuloi siihen äidin pitäessä lasta aloillaan.
Aspivaara tuomittiin myös omien 4- ja 8-vuotiaiden tyttäriensä hyväksikäytöstä. Muut kaksi miestä tuomittiin äidin alastomien lasten katselusta webkameran välityksellä, genitaalialueidensa esittelystä lapsille webkameran välityksellä ja lapsipornon hallussapidosta. Lasten äiti tuomittiin 7 vuoden vankeuteen, Aspivaara 7,5 vuoden vankeuteen ja Vuorinen 10 vuoden vankeuteen. 
Aspivaaralla on diakonin koulutus. Hän työskenteli vuosia lastenkodissa. Tietoon ei kuitenkaan tullut, että hän olisi käyttänyt hyväkseen lapsia lastenkodissa. 
Vuonna 2014 nousi kohu avopuoliso Mikael Vuorisen opiskelusta Tampereen yliopistossa. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa sosiaalitieteitä ja halusi tehdä kandidaatintutkielmansa tieteellisestä ja kulttuurisesta suhtautumisesta onaniaan. Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikön johtaja kuitenkin kielsi tutkielman teon aiheesta pitäen sitä epäsopivana aiheena hänen taustansa takia. Vuorinen luonnehti Aamulehdelle hänellä olevan aiheesta sekä teoreettista että empiiristä kokemusta. Häntä kohtaan on nostettu syyte uudesta lapsen törkestä seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Olli Tiitola

Nuoruus ja ura lääkärinä

Tiitolan isä oli jääkiekkoilija Jussi Tiitola, joka kaatui talvisodassa Ollin ollessa kolme kuukautta vanha. Jussin veljet Martti, Jaakko, Matti ja Risto pelasivat myös jääkiekkoa miesten pääsarjatasolla, ja suvusta löytyy myös muita urheilussa menestyneitä henkilöitä. Ollin isoisä oli rakennusmestari, kunnallisneuvos Heikki Tiitola. Ollin äidin avioiduttua uudelleen tämä asui lapsuutensa Helsingissä, ja varhaisen nuoruutensa hän vietti Yhdysvalloissa. Tiitola palasi yksin Suomeen vuonna 1954 serkkujensa luokse. Ylioppilaaksi hän valmistui Tampereen yhteiskoulusta ja lääketieteiden lisensiaatiksi Helsingissä vuonna 1967. Tiitola aloitti lääkärinuraansa Keuruussa kunnanlääkärinä ja toimi myöhemmin terveyskeskuksessa johtavana lääkärinä. Vuonna 1974 hän oli kutsuttuna perustamassa Tampereen Työterveys ry:tä, josta sittemmin kasvoi Suomen suurin yritysten yhteinen terveyspalvelutuottaja. Tiitola toimi yhdistyksen toimitusjohtajana eläköitymiseensä asti ja toimi myös yhdistyksen useissa jäsenyrityksissä hallitusammattilaisena. Hän sai useita palkintoja toiminnastaan työterveyslääkärinä.

Urheilu

Tiitola pelasi koripalloilijana miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä kaudella 1959, jolloin Pyrintö sijoittui viidenneksi voitettuaan 22 ottelustaan 14. Tiitolalle tilastoitiin kyseisellä SM-sarjakaudella yksi ottelu, kaksi pistettä ja neljä virhettä. SM-tasolla Tiitola kilpaili myös uinnissa. Lisäksi hän pelasi tennistä ja golfia. Hän oli myös urheiluseurojen hallituksissa ja lääkärinä. Tiitolan lapsista Petri Tiitola voitti vuonna 1978 Tampereen Uimaseurassa kaksi Suomen mestaruutta uintiviesteissä.

Myöhemmät ikävuodet

Tiitola oli aktiivinen liikkuja kunnes sai neurologisen sairauden 1990-luvulla. Hän vietti paljon aikaa kesämökillä Roineen rannalla ja oli kiinnostunut muun muassa kulinarismista, lukemisesta, penkkiurheilusta, kalastuksesta, taiteen keräämisestä, bridgestä, puutöistä ja vanhoista Suomi-elokuvista. Tiitola kuoli 77-vuotiaana Pälkäneellä 7. toukokuuta 2017.
Gramofoni

Gramofoni on äänentallennuksen historian alkuvaiheessa käytetty mekaanisesti ilman sähköistä vahvistusta toimiva levysoitin. Gramofonin patentoi vuonna 1887 Emil Berliner, ja se muistuttaa toimintaperiaatteeltaan Thomas Alva Edisonin 1877 kehittämää fonografia. Laitteiden suurin ero on se, että fonografi käyttää tallennusvälineenä vahasylinteriä, joille saattoi tehdä kotiäänityksiä, ja gramofoni puolestaan valmiita tehdasprässättyjä levykiekkoja eli ns. savikiekkoja. 
Gramofoni syrjäytti fonografin melko pian.
Ensimmäiset markkinoille tulleet gramofonit vuonna 1889 olivat hyvin yksinkertaisia, niitä myytiin rakennussarjoina ja markkinoitiin lasten leluina. Varhaisissa laitteissa käyttäjä joutui jatkuvasti kammesta pyörittämään levylautasta. Ensimmäiset levyt olivat kooltaan 5- ja 7-tuumaisia ja ääniraita oli vain toisella puolella. Myöhemmin levykooksi vakioitui 10 tuumaa eli 25,4 senttiä, jotka pyörivät 78 kierrosta minuutissa. Levyt tehtiin puristamalla hienoksi jauhetusta, mustaksi värjätystä kivestä (useimmiten saviliusketta tai kalkkikiveä), jossa sideaineena oli sellakka.
Gramofonin levylautasta pyörittää kammella viritettävä jousikoneisto, ja äänen vahvistaa äänirasia, jonka neula on terästä. Äänirasiassa syntyvä ääni vahvistetaan siihen liitetyllä torvella, joka on yleensä puuta tai peltiä. Laukku-mallisissa gramofoneissa (laukkugramofoneissa) on sisään rakennettu torvi. Laukkugramofoni-nimitys johtuu siitä, että gramofoni on rakennettu laukun/salkun sisälle, joten sitä voidaan kuljettaa helpommin. Yksi entisajan suosituimmista gramofonivalmistajista on His Master's Voice. 
Gramofoneja on säilynyt paljon yksityisomistuksessa ja museoissa.  Varaosia niihin ei enää ole saanut 1960-luvun jälkeen vaan kaikki tarvittavat joudutaan valmistamaan erikseen. Gramofonin neula pitää vaihtaa usein, mieluiten joka levyn jälkeen.
Kohdunsiirto

Kohdunsiirto on lääketieteellinen elimensiirto, jossa naisen kohtu siirretään toiselle naiselle. Tämä liittyy tilanteisiin, joissa tarvitaan kohtu lapsen synnyttämistä varten. Mahdollisia syitä kohdunsiirtoon ovat eettiset syyt kieltää kohdunvuokraus ja välttää sijaissynnytys ja adoptio syystä tai toisesta. Lisäksi on olemassa harvinainen Mayer-Rokitansky-Küster-Hauserin oireyhtymä (MRKH), jossa tytölle ei kehity kohtua, ja emätin jää pienikokoiseksi. Suomessa tätä oireistoa potevia tyttöjä syntyy alle kymmenen vuodessa.

Ensimmäinen kohdunsiirto

Esimerkiksi Saudi-Arabiassa on kohdunvuokraus kielletty. Siellä on kuitenkin toteutettu ainakin yksi kohdunsiirto vuonna 2000 tilanteessa, jossa nuoren naisen kohtu jouduttiin poistamaan synnytyksen yhteydessä runsaan verenvuodon vuoksi, mutta kuitenkin oli toiveissa saada toinen lapsi. Tässä tapauksessa kohtu jouduttiin poistamaan hyljintäreaktion vuoksi. Kuitenkin itse asiassa jo vuonna 1931 on ilmeisesti Saksassa siirretty kohtu tanskalaiselle transnaiselle, joka kuoli kolmen kuukauden kuluttua hylkimisreaktioon.

Ensimmäinen kohdunsiirtolapsi

MRKH-oireyhtymässä emätin voidaan korjata venytyshoidolla, mutta kohtua ei saada aikaan muutoin kuin kohdunsiirolla. Ruotsissa oli vuoteen 2015 mennessä toteutettu yhdeksän kohdunsiirtoa. Näissä oli käytetty kahdeksassa tapauksessa lähiomaisen kohtua, yhdessä ystävän. Kahdessa tapauksessa riittävää verenkiertoa ei saatu toimimaan, mutta hyljintäreaktiot onnistuttiin lääkityksin estämään. Hedelmöitys suoritettiin koeputkimenetelmällä. Vuonna 2014 raportoitiin maailman ensimmäinen siirretyssä kohdussa syntynyt lapsi, joka syntyi sektiolla toksemiaepäilyn vuoksi. Tiettävästi ensimmäinen kuolleelta ihmiseltä siirretyssä kohdussa kehittynyt lapsi syntyi Brasiliassa joulukuussa 2017.

Kohdunsiirtoon liittyvää kritiikkiä

Kohdunsiirtoon liittyy monenlaisia ongelmia. Jo normaali kohdunpoisto on hieman riskialtis toimenpide. Edelleen hyljinnänestolääkityksestä voi ainakin teoriassa olla haittaa lapselle. Alatiesynnytys saattaa olla erittäin vaikeaa siirtokohdulla. Suomalaiset asiantuntijalääkärit elinsiirtoihin erikoistunut dosentti Heikki Mäkisalo ja HYKS:n Naistenklinikan emeritusprofessori Olavi Ylikorkala eivät pidä kohdunsiirtoa realistisena vaihtoehtona MRKH-syndroomasta kärsiville naisille muun muassa siksi, että eettiset ongelmat eivät sillä poistu, vaikka lapsettomuus onkin usein siitä kärsiville henkilöille ja pariskunnille suuri murhe.
Maksim Borisov

Ura

Borisov aloitti pelaajauransa vuonna 2003. Ensimmäisen ison turnauksen, Swedish Mastersin, hän voitti 9 vuotta myöhemmin. Samana vuonna Borisov voitti myös Helsinki Openin sekä Riga Cupin. Vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuista Borisov voitti pronssia latvialaisen Atis Siliksen napatessa maailmanmestaruuden. Borisov voitti myös samana vuonna Helsinki Openin sekä Riga Cupin. Vuotta myöhemmin hän voitti euroopanmestaruuden.
Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Borisov voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Finaalissa hän voitti Atis Siliksen Edgars Caicsin jäädessä pronssille. Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 2017 MM-kilpailuissa Borisov hävisi finaalissa Caicsille. Borisov putosi heti kisojen jälkeen maailmanrankingissa toiseksi, mutta nousi uudestaan kärkeen voitettuaan vuoden 2017 Riga Cupin.
Borisov voitti kolmannen euroopanmestaruutensa vuonna 2018. Finaalissa hän päihitti Edgars Caicsin. Vuonna 2019 Borisov pelasi Raubichin MM-kilpailuissa, ja voitti oman alkulohkonsa sekä finaalisarjalohkonsa. Hän eteni pudotuspeleihin ja finaaliin, jossa Borisovia vastaan asettui Anton Umanski. Borisov voitti sarjan ja toisen maailmanmestaruutensa.
Aldabrandrongo

Levinneisyys

Aldabrandrongoa tavataan Aldabran atolleilla Seychelleillä. Vuonna 1983 sen kannaksi arvioitiin 1 500 yksilöä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen kanta ja levinneisyysalue ovat pienet.
Ignimbriitti

Ignimbriitti on tulivuorenpurkauksen muodostama pyroklastinen virtakerrostuma, joka sisältää runsaasti hohkakiveä. Pyroklastinen virtakerrostuma syntyy lähellä maanpintaa virtaavasta vulkaanisesta aineksesta, jossa on suuri määrä kiinteitä kappaleita verrattuna kaasujen määrään. Joskus tämä aines voi olla niin kuumaa, että sen sisältämät kappaleet sulautuvat yhteen tiiviiksi kiveksi hitsautuneeksi tuffiksi. Ignimbriittejä muodostuu räjähdysmäisissä purkauksissa, jotka synnyttävät myös kalderoja.
Boris Sirpo

Boris Osipovitš Sirpo (aik. Sirob, alk. Wolfson; 3. huhtikuuta 1893 Vladikavkaz, Venäjä − 25. tammikuuta 1967 Portland, Oregon, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen suomalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Boris Sirpo opiskeli viulunsoittoa ja orkesterinjohtoa Moskovan ja Pietarin konservatorioissa, myöhemmin Saksassa ja Itävallassa. Sirpo tuli Suomeen vuonna 1912 Helsingin Filharmonisen orkesterin viulunsoittajaksi. 
Vuonna 1918 Sirpo perusti Viipurin musiikkiopiston, jonka johtajana hän toimi talvisodan syttymiseen saakka 1939. Hän teki johtamansa Viipurin musiikkiopiston kamariorkesterin kanssa vuonna 1932 laajan konserttimatkan Alankomaihin, Belgiaan ja Ranskaan. Vuosina 1922−1924 ja 1929−1939 hän toimi Viipurin Musiikin Ystäväin orkesterin johtajana.
Vaikka Sirpo oli ennen kaikkea viulistien opettaja − hänen oppilaistaan kuuluisin lienee Heimo Haitto −, hän oli musiikkiopiston johtajana myös monien muiden taiteilijoiden, kuten pianistien Orest Bodalewin ja Cyril Szalkiewiczin, ”löytäjä”. Opettajana Sirpo oli erittäin vaativa ja ankara.
Talvisodan puhjettua Sirpo siirtyi Yhdysvaltoihin, Portlandin kaupunkiin Oregonin osavaltioon musiikinopettajaksi ja kapellimestariksi, ja siellä hän työskenteli kuolemaansa saakka. Yhdysvalloista hän teki johtamansa kuoron ja orkesterin kanssa konserttivierailun Suomeen vuonna 1955. Vuonna 1964 Sirpo kutsuttiin Lahden musiikkiopiston (entisen Viipurin musiikkiopiston, nykyisen Lahden konservatorion) johtajaksi, mutta hän kieltäytyi tehtävästä heikentyneen terveytensä vuoksi.