google/wiki40b huggingface dataset:
Olen musta

Tekijänoikeusrikkomus

Albumi julkaistiin alun perin 10. toukokuuta 2013, mutta se vedettiin saman tien pois myynnistä tekijänoikeuteen liittyvän epäselvyyden vuoksi. Asiasta tiedotti Monsp Records sivustollaan. Monsp tiedotti myös ettei ennakkotilattuja levyjä tarvitse palauttaa. Myös ”Poppers”-digisingle vedettiin pois kaupoista. Albumista julkaistiin uusi versio 21. toukokuuta 2013. Albumi julkaistiin myös rajoitettuna 200 kappaleen vinyylipainoksena toukokuun lopulla.
Ghosthunter

Juoni

Ghosthunter alkaa poliisin Lazarus Jonesin ensimmäisestä päivästä poliisina. Hänet lähetetään työparinsa Anna Steelen kanssa tutkimaan outoja ilmiöitä hylätyssä koulussa. Kun Jones ja Steele hajaantuvat, löytää Jones hylätyn laboration ja vahingossa vapauttaa siellä olevat kummitukset, mukaan lukien Lordi Hawksmoorin haamun. Sitten Hawksmoor sieppaa Steelen ja lähettää kummitukset Jonesin kimppuun.
Jones päättää etsiä ja pelastaa Steelen. Matkalla hän saa apua ystävälliseltä Kate Hellerin haamulta.

Tyyli

Ghosthunter sekoittaa omaperäisesti kauhua, toimintaa, huumoria ja draamaa. Ghosthunterissa on myös harvinainen "hämäysloppu": Lazarus kuolee ja ruutuun tulee päävalikko ja pyytää pelaajaa aloittamaan uudestaan. Pari sekuntia tämän jälkeen, peli jatkuu taas.

Vastaanotto

Ghosthunter on saanut hyviä arvosanoja ja sen Metacriticiltä saama arvosana on 70 prosenttia, vaikkakin jotkut sivustot ovat antaneet yli 90 pisteen arvosanoja. Sitä kehuttiin omaperäisyydestä, hienosta grafiikasta ja kenttäsuunnittelusta. Sitä haukuttiin kameraongelmista ja toistosta.
Pyöräilyn Suomen-mestaruuskilpailut 1911

Suomen pyöräilymestaruudesta kilpailtiin Joensuussa 5.-6. elokuuta 1911. Vain miehet kilpailivat. Sievin Urheiluseuran Juho Jaakonaho voitti kaikki kilpailumatkat ja siten kiistattoman yleismestaruuden.
The Best of

Vastaanotto

Viihdesivusto Imperiumin Esko Juhola piti itseään jäävinä antamaan albumille arvosanaa, mutta sanoi suosittelevansa sitä varauksetta uusille kuuntelijoille. Hän sanoi julkaisun DVD-osan antavan hyvän kuvan yhtyeen livekunnosta.
Idänkurho

Ulkonäkö ja koko

Idänkurho kasvaa 40–70 cm pitkäksi. Sen varsi on hennohko. Kasvin ruusukelehdet ovat melko pystyjä. Alimmat varsilehdet ovat ruusukelehtien mittaisia, mutta lyhenevät varren yläosaan mentäessä. Kaikkien lehtien lapa on ohut, kapeansuikea, selvästi karvainen ja pienihampainen. Lehtien hampaissa on yksi hento piikki. Idänkurhon kukat ovat kellertäviä ja niitä on tavallisesti 1–5 kappaletta. Se kukkii heinä-elokuussa. Idänkurho on hennompi, korkeampi ja pienipiikkisempi kuin lännenkurho (C. vulgaris).

Levinneisyysalue

Idänkurhon levinnäisyysalue ulottuu Ranskasta Siperiaan. Itämeren piirissä lajia tavataan Suomen lisäksi Kaakkois-Ruotsissa, Baltiassa ja Puolassa. Suomessa idänkurho oli vielä 1960–1970-luvuilla jokseenkin yleinen Itä-Suomessa. Nykyisin kasvista tunnetaan viitisentoista esiintymää Etelä-Hämeestä ja Etelä-Savosta.
Idänkurho on muinaistulokas. Suomeen kasvi levisi idästä peltoviljelyn ja laiduntamisen myötä kaskikulttuurin aikana. Suurin syy idänkurhon nopeaan harvinaistumiseen on perinteisten avointen kasvupaikkojen umpeenkasvu.

Elinympäristö

Aikaisemmin idänkurhon tyypillisiä kasvupaikkoja olivat kaskialueiden ahot ja peltojen ja teiden pientareet. Nykyään lajia tavataan enemmän valoisilta männikkörinteiltä ja sekametsistä. Idänkurho kestää paremmin umpeenkasvamista kuin lännenkurho.
Keon Daniel

Seurajoukkueura

Daniel aloitti uransa TT Pro Leaguen United Petrotrinissa, jonka kanssa hän teki ammattilaissopimuksen elokuussa 2006. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Caledonia AIA:han. Kotimaassaan pelatessaan hän kävi myös englantilaisten Manchester Unitedin ja West Ham Unitedin testissä.
Danielin ensimmäinen seurajoukkue Trinidad ja Tobagon ulkopuolella oli Puerto Rico Islanders kaudella 2010. Joukkue osallistui väliaikaiseen USSF Division 2 Professional Leagueen, jonka mestaruuden se voitti. Daniel pelasi runkosarjassa 16 ottelussa, joissa hän teki kaksi maalia.
Kaudeksi 2011 Daniel siirtyi sarjatasoa ylemmäs Major League Soccerin Philadelphia Unioniin. Hän debytoi MLS:ssä 2. huhtikuuta 2011 ottelussa Los Angeles Galaxyä vastaan.

Maajoukkueura

Daniel sai ensimmäisen kutsunsa Trinidad ja Tobagon maajoukkueeseen vuonna 2007 ja kuului joukkueeseen saman vuoden CONCACAF Gold Cupissa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 29. tammikuuta 2008 ystävyysottelussa Guyanaa vastaan. Hän oli neljällä maalillaan Trinidad ja Tobagon paras maalintekijä vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.
Jari Ketomaa

Ura

Ketomaa aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 1995. Vuonna 2000 hän ajoi ensimmäisen MM-osakilpailunsa, Suomen rallin, jossa hän keskeytti. Hän voitti N-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 2006 ja 2007. Vuonna 2008 Ketomaa sijoittui kolmanneksi Production WRC -luokassa. Vuonna 2009 hän saavutti ensimmäiset pisteensä MM-sarjassa sijoittuessaan seitsemänneksi Suomen rallissa. Samana vuonna hän voitti jälleen N-luokan Suomen-mestaruuden.
Vuonna 2010 Ketomaa kilpaili SWRC-luokassa voittaen kolme kilpailua. Hän taisteli sarjan mestaruudesta päätöskilpailuun saakka mutta keskeytti ulosajoon jääden lopulta neljänneksi sarjapisteissä. Hän saavutti MM-sarjassa kuusi pistettä ajamalla kahdeksanneksi Uuden-Seelannin rallissa ja yhdeksänneksi Japanin kilpailussa. Ketomaa otti ensimmäisen erikoiskoevoittonsa Suomen rallissa vuonna 2011.
Vickers Vigilant

Vickers Vigilant oli brittiläinen panssarintorjuntaohjus. Se kehitettiin vuonna 1956 ja sen valmistaja oli silloinen Vickers-Armstrong. Nimi on muodostettu sanoista VIsually Guided Infantry Light ANti-Tank missile. Vigilant oli lankaohjattu, alle äänennopeuden lentävä kevyt jalkaväen panssarintorjunta-ase.

Tausta

Ohjuksen kehitys aloitettiin yksityisenä yrityksenä Vickers-Armstrongilla 1956, vaikka virallinen kiinnostus panssarintorjuntaohjukseen oli vähäistä lukuun ottamatta osittain epäonnistunutta australialaisjohtoista Malkara-projektia. Ohjuksesta tuli toimiva mutta tehtävään tarpeettoman suurikokoinen ja raskas, jotta sitä olisi voitu käyttää ja kuljettaa jalkaisin.
Vickersin kehitystyön tarkoitus oli pitää suunnitteluryhmä koossa maan hallituksen peruttua projektit ryhmän jo ehdottamille ohjustyypeille. Ohjuksen nimi oli aluksi V.891 Ensimmäinen laukaisu tehtiin 1958. Ohjus oli kompakti ja ominaisuuksiltaan niin vakuuttava, että tuotanto aloitettiin. Ohjus oli ohjattavuudeltaan helppo ja siten aseena tehokkaampi kuin aikalaisensa SS.11
Ohjus oli yhden taistelijan kannettavissa sekä laitettavissa ampumakuntoon. Esimerkiksi virtalähteenä toimiva paristo mahtui ampujan taskuun.

Käyttötapa

Ohjuksen laukaisualusta sijoitettiin vihollisen oletettuun tulosuuntaan ja siihen kaapelilla yhdistetty komento-osa sivuun tuliasemaan, enimmäisetäisyys oli 70 metriä
Ampujan laukaistessa ohjuksen sen gyroskoopin hyrrät käynnistyivät ruutipanoksella. Ohjus asettui suoralle lentoradalle muutaman metrin korkeuteen maasta, jossa hyrrät pitivät lentosuunnan ja korkeuden korjaten automaattisesti esim. tuulen vaikutuksen.
Ampujan liikuttaessa ohjaussauvaa tähtäysristikon pitämiseksi maalissa, ohjus korjasi lentorataansa langan välittämien komentojen mukaisesti. Radan korjauksen jälkeen ohjus palasi hyrräohjauksella suoraan lentoon.
Menetelmästä käytetään nimitystä nopeusohjaus. Ohjuksen seurantaa helpotti valopanos.
Ohjus saavutti enimmäistorjuntaetäisyytensä 1 375 metriä 12,5 sekunnissa. Sen ontelokärki läpäisi 576 mm panssaria.
Erillinen valintakytkin mahdollisti kuuden ohjuksen hallinnan. Komento-osa oli varustettu kahdella pistoolimallisella kahvalla, joista etummainen oli varustettu liipasimella ja takimmainen toimi ohjaussauvana jolla ohjus tähdättiin maaliin.
Pikkujoutsen

Levinneisyys

Pikkujoutsen pesii Kuolan niemimaalla ja muualla Pohjois-Venäjällä Tyynen valtameren rannoille asti, sekä Pohjois-Amerikan arktisilla alueilla. Maailman populaation koko on noin 300 000 yksilöä. Ne muuttavat Vienanmeren, Suomen ja Viron kautta Elbe-joelle, Alankomaihin ja Britteinsaarille. Pohjois-Venäjän itäosien populaatiot talvehtivat Kiinassa ja Japanissa. Suomessa pikkujoutsenia nähdään säännöllisesti levähtämässä muuttomatkallaan, varsinkin keväisin. Laji ei pesi Suomessa.

Elinympäristö

Pesii tundralla lammilla, järvillä ja joissa.

Lisääntyminen

Pikkujoutsenet pariutuvat eliniäkseen 2–3-vuotiaina. Kekomainen pesä tehdään kasvinjätteistä maalle lähelle vesirajaa, usein pienelle saarelle. Naaras munii 3–5 valkoista munaa, ja hautoo niitä 29–30 päivää koiraan vartioidessa pesää. Poikaset ovat lentokykyisiä 40–45 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan.

Ravinto

Pikkujoutsen syö vesikasveja, kuten esimerkiksi vitalajit, ajokas ja sorsimot. Myös pesimispaikkoina toimivia vesistöjä reunustavat heinäkasvit muodostavat osansa pikkujoutsenen ravinnosta.
Wanha herra

Wanha herra on maailman vanhin säilynyt sukelluspuku ja samalla Raahen museon kokoelmien tunnetuin ja arvokkain kohde. Se on valmistettu vasikannahasta 1700-luvulla, ja sen alkuperä on tuntematon. Jalka- ja käsiosat muistuttavat perinteisiä suomalaisia pieksuja ja kintaita, joten puvun suomalainen alkuperä ei ole poissuljettu. Pukua on aikanaan käytetty lyhyissä vedenalaistöissä kuten purjealuksen pohjan tarkistamisessa. Sen lahjoitti Raahen museolle kapteeni Johan Leufstadius (1829–1906), kokenut merenkävijä, kauppias ja purjealuksen omistaja. Puku on aiemmin ollut näyttelylainassa useissa ulkomaisissa näyttelyissä, mutta nykyisin sitä ei enää liikutella vaurioitumisen välttämiseksi.
Raahen museon konservaattori valmisti vuonna 1988 puvusta kopion, ”Nuoren herran”, käyttäen samoja menetelmiä ja materiaaleja kuin mitä 1700-luvulla oli tarjolla. Tällä kaksoiskappaleella on tehty koesukelluksia ja puvun on todettu olevan täysin merikelpoinen. Puvulle hankittiin julkisuutta tekemällä televisioteatterille viihdeohjelma, jossa Nuori herra oli viikonlopun ajan naispuolisen museovirkailijan kavaljeerina. Puvun sisällä hikoili vuoron perään kolmekin miespuolista museolaista.
Džungaria

Džungaria on Tienšan- ja Altaivuorten välissä luoteis-Mongoliassa sijaitseva, pinta-alaltaan noin 200 000 neliökilometrin suuruinen laskeuma. Alue on pääasiassa aroa ja hiekka-aavikkoa. Sitä pidetäänkin monesti Gobin autiomaan osana. Länteen päin Džungariasta lähtee kaksi laaksoa. Eteläinen Ebinor- ja Alakoljärven välissä sijaitseva ns. Džungarian portti on historiallinen Aasian kansojen merkittävä kulkureitti. Pohjoisemmassa virtaa Irtyšjoki. Džungarian asukkaat ovat dungaaneja ja mongolipaimentolaisia. Merkittävimpiä kaupunkeja ovat Yining ja Ürümqi.
Džungaria kirjoitetaan myös mm. Dzungaria, Jungaria, Junggaria, Sungaria, ja Zungaria.

Džungarian ekologia

Džungarian allas on tyypiltään hieman Tarimin altaan tyyppinen. Sen keskustassa on Gurbantunggutin aavikko, joka on Kiinan toiseksi suurin. Altaan keskustassa on myös 1000 km² laajuinen, enintään 2,8 metriä syvä Aibi-järvi, jonne joet laskevat. Altaassa on myös joitain muita jokien ylläpitämiä järviä. Se on hyvin suolapitoinen, ja sen takia kaloja vain jokien suistossa. Kylmän Siperian ilmasto vaikuttaa alueen ilmastoon, ja lämpötila putoaa talvisin jopa -20 °C:hen. Altaan keskustassa sataa niinkin vähän kuin 80-100 mm, mutta reunoilla 100-250 mm.
Altaaseen pääsee vuorten välistä hieman kosteutta. Näin ollen alue on pääosin niittymäistä aroa ja puoliaavikkoa, jolla kasvaa lähinnä matalaa pensasta nimeltä Anabasis brevifolia. Kasvit sitovat suurimman osan Gurbantunggutin aavikon dyyneistä niin, että vain 5% niistä on liikkeessä. Aavikon keskellä kasvaa ohuita anabasis-pensaita, mutta reunoilla mm Przewalskin efedraa (Ephedra przevalskii) saksaulpensaiden seassa. Lähellä altaan reunoja kasvaa muita hieman korkeampia pensaslajeja. Tienšan ja Altai-vuorilta virtaavien jokien varrella kasvaa puita, muun muassa poppelia, tamariskia, pajua, Nitraria roborovsky, Nitraria sibirica, Achnatherum splendens. Vuorilta virtaavien jokien läheiset alkuperäiset lajistoltaan rikkaat niityt, josnvarsikasvustot ja suot ovat nykyään pääosin peltoa. Puoliaavikolla asuu muun muassa hyppyrottia ja ainakin kansallispuiston alueella aasianvilliaaseja (Equus hemionus), kameleita (Camelus ferus) ja kuhertajagaselleja (Gazella subgutturosa). Altaassa asuivat eräät viimeisistä przewalskinhevosista (Equus caballus przewalskii).
Piiankieli

Ulkonäkö ja koko

Piiankieli kasvaa 10–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pysty tai koheneva ja siirottavasti karvainen. Lehdet ovat muodoltaan puikeat, ylemmät niistä ovat ruodittomat ja herttatyviset. Piiankielen kukintona on toispuoleinen, niukkahaarainen viuhko. Kukan teriö on 1,8–3 cm pitkä, reunoilta ja suonista karvainen, väriltään sinipunainen.
Pierre Gassendi

Pierre Gassendi (22. tammikuuta 1592 – 24. lokakuuta 1655) oli ranskalainen filosofi, tiedemies ja matemaatikko, ja yksi oppineista libertiineistä. Hänet tunnetaan parhaiten siitä, että hän yritti sovittaa epikurolaisen atomismin yhteen kristinuskon kanssa.
AGM-62 Walleye

AGM-62 Walleye on yhdysvaltalainen ohjattu liitopommi. Se on ollut lähinnä Yhdysvaltain laivaston käytössä. Valmistaja on Martin-Marietta. FFAR- ja HVAR- tyyppisiä (kuten Tiny Tim ja Mighty Mouse) rakettiaseita korvaamaan pyrkinyt pommityyppi oli kutsumanimeltä nimellä TV-bomb. Palveluskäytön AGM-62 Walleye aloitti 1963. Asetyyppi palveli 3 vuosikymmentä: 1960 - 1990 -luvuilla. Aseen kantama oli 16 mailia eli noin 26 km. Räjähdekärki saattoi olla joko konventionaalinen HE-räjähde (113 kg) taikka taktinen (kilotonni-luokan) ydinlataus. Pommin omamassa oli 2 000 paunaa eli 908 kg. Pommia hyödynsivät seuraavat konetyypit: A-4 Skyhawk, F-4 Phantom II, A-6 Intruder, A-7 Corsair II ja F/A-18 Hornet. 
 
Pommityyppiä edelsi AGM-12 Bullpup, jota myös Saab J-35 Draken kykeni hyödyntämään.
Pentti Irjala

Varhainen elämä

Irjala syntyi Kemissä 1911 sahatyönjohtaja Feodor Irjalan perheeseen.

Ura

Irjalan näyttelijänura alkoi 1930-luvulla iltanäyttelijänä Kemin teatterissa, ja sotien jälkeen Irjala toimi järjestäjä-näyttelijänä aluksi Oulussa, Joensuun kaupunginteatterissa 1946–1948, Kuopiossa 1948–1952 ja Intimiteatterissa 1952–1959. Vuonna 1959 Irjala kiinnitettiin Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän näytteli useita merkittäviä rooleja eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1978 asti. Oulun aikoina Irjala avioitui näyttelijä Pia Hattaran kanssa, ja avioliitto kesti aina Irjalan kuolemaan saakka.
Irjala nähtiin peräti yli 120 elokuvassa vuosina 1949–1979. Pelkästään 1950-luvulla hänellä oli lähes 90 elokuvatehtävää, enimmäkseen komedioissa, mutta myös monissa draamaelokuvissa. Muuntautumiskykyinen näyttelijä nähtiin niin vanhojen ukkojen, poliisien, alkoholistien, konnien, johtajien sekä armeijan henkilökunnan edustajien rooleissa.
Irjalan vaimon Pia Hattaran mukaan
»Penttiä sanottiin maailman parhaaksi näyttelijäksi, koska hänelle sai aina soittaa ja pyytää seuraavaksi aamuksi kello kuudeksi näyttelemään, ja hän saapui kaikki tarvittavat kamppeet mukanaan.»
Roolit olivat useimmiten melko pieniä (joskus jopa avustajantehtäviin verrattavia), mutta sitäkin muistettavampia.
Irjalan tunnetuimpia elokuvarooleja olivat muiden muassa Vekkulan ”paapa” komediassa Hilmanpäivät (1954), inhimillinen jääkärikapteeni Kaarna Edvin Laineen Tuntemattomassa sotilaassa (1955), vossikkakuski Aleksanterin osa draamassa 1918 (1957) sekä toimittaja Kärjen rooli alkoholistikuvauksessa Mies tältä tähdeltä (1958). Irjala kuului myös Pekka Puupää -elokuvien, Aarne Tarkaksen, Matti Kassilan ja Edvin Laineen elokuvien vakionäyttelijöihin, ja 1960- ja 1970-luvuilla Irjala nähtiin myös muutamissa Spede Pasasen elokuvissa. Irjala teki vielä vuonna 1970 koskettavan roolityön elämänmyönteisenä Preeti Leppäsenä Edvin Laineen elokuvassa Akseli ja Elina. Irjalan viimeinen elokuva oli vuonna 1979 valmistunut Natalia, jossa viettivät valkokankaan jäähyväisiä myös veteraaninäyttelijät Saara Ranin ja Uljas Kandolin.
Irjala toimi myös vierailevana näyttelijänä Radioteatterin ja Televisioteatterin tuotannoissa sekä lukuisissa järjestelytehtävissä. Irjala palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1972. Hän kuoli kymmenen vuotta myöhemmin 70 vuoden ikäisenä vuonna 1982.
Gawain

Gawain (myös Gawaine, Sir Gawain, Gawan ja Gauvain) on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Gawain on yksi tunnetuimmista pyöreän pöydän ritareista. Yleensä hänet kuvataan taitavaksi, mutta röyhkeäksi ritariksi, joka on uskollinen kuninkaalleen ja perheelleen.

Gawain kirjallisuudessa

Gawain esiintyy jo varhaisissa Arthuria käsittelevissä legendoissa. Useimmissa tarinoissa hän on Arthurin sisarenpoika, ja hänen veljiään ovat Agravain, Gaheris, Gareth ja Mordred. Geoffrey Monmouthilaisen vuonna 1133 julkaistussa teoksessa Historia Regum Britanniae Gawain on yksi Arthurin tarinan keskushahmoista.
Gawain on myös keskiaikaisen runoelman Sir Gawain and the Green Knight päähenkilö. Siinä hänet kuvataan erinomaiseksi, mutta inhimilliseksi ritariksi.
Sir Thomas Maloryn Le Morte d'Arthur (Pyöreän pöydän ritarit) kuvaa Gawainia vähemmän imartelevaan sävyyn.
Hal Fosterin sarjakuvassa Prinssi Rohkea Gawain on prinssi Rohkean paras ystävä.
Sunnen kunta

Vaakuna

Nykyinen kuntavaakuna on alun perin ollut Sunnen maalaiskunnan vaakuna. Sen jälkeen sitä käytti Stora Sunnen maalaiskunta ja Sunnen kauppala, kunnes vaakuna päätyi nykyisen Sunnen kunnan käyttöön.
Shanghain yhteistyöjärjestö

Shanghain yhteistyöjärjestö (ven. Шанхайская организация сотрудничества, Šanhaiskaja organizatsija sotrudnitšestva, kiin. 上海合作组织, pinyin: Shànghǎi hézuò zǔzhī) on 14. kesäkuuta 2001 perustettu kansainvälinen järjestö, johon kuuluvat Kazakstan, Kirgisia, Venäjä, Kiinan kansantasavalta, Tadžikistan ja Uzbekistan. Järjestön pääasialliset tavoitteet ovat terrorismin, separatismin ja ekstremismin vastustaminen.
Järjestön juuret ovat vuonna 1996 muodostetussa Shanghai 5 -ryhmässä, joka muodostettiin Kazakstanin, Kiinan, Kirgisian, Venäjän ja Tadžikistanin kesken Shanghaissa 1996 sopimuksella syventää sotilasluottamusta raja-alueilla. Shanghai 5 -ryhmä tapasi Almatyssa 1998, Biškekissä 1999 ja Dušanbessa 2000.
Vuonna 2001 vuosikokous järjestettiin Shanghaissa, jossa Uzbekistan hyväksyttiin jäseneksi. 15. kesäkuuta 2001 allekirjoitettiin sopimus Shanghain yhteistyöjärjestöstä sen toiminnan tiivistämiseksi. Heinäkuussa Kiina ja Venäjä allekirjoittivat lisäksi kaksikymmenvuotisen sopimuksen hyvästä naapuruudesta ja ystävällisestä yhteistyöstä (ven. Договор о Добрососедстве Дружбе и Сотрудничестве Между Российской Федерацией и Китайской Народной Республикой, kiin. 中俄睦邻友好合作条约).
Shanghain yhteistyöjärjestöllä on kaksi pysyvää elintä: sihteeristö Pekingissä ja alueellinen terrorismin vastainen Taškentissa. Pääsihteeri on Zhang Deguang. Järjestön työkielet ovat kiina ja venäjä.
Kiinan päämies Wen Jiabao on ehdottanut pitkän kantaman tavoitteeksi perustaa vapaakauppa-alue. Lokakuun 2005 Moskovan kokouksessa energia-ala asetettiin korkealle prioriteetille yhteisten vesivarojen käytön lisäksi.
Kulttuurin alalta järjestö ensimmäinen yhteinen taidefestivaali ja näyttely järjestettiin Astanassa kesän 2005 kokouksessa. Toinen järjestetään kesäkuussa 2006 Shanghaissa. Kazakstan on myös ehdottanut kansantanssifestivaalin järjestämistä Astanassa 2008.
Muista maista Mongolia sai tarkkailijajäsenen aseman 2004 sekä Pakistan, Intia ja Iran 2005 Astanan kokouksessa. Valko-Venäjä anoi myös tarkkailijajäsenen asemaa, mutta Venäjän puolustusministeri Sergei Ivanov on lausunut sen olevan täysin eurooppalainen maa. Maaliskuussa 2008 Iran ilmoitti hakevansa järjestön täysjäsenyyttä.
Shanghain yhteistyöjärjestö järjesti vuonna 2007 Venäjän ja Kiinan maaperällä sotaharjoitukset, joihin kaikki jäsenmaat osallistuivat.
Frank Gore

NFL-ura

San Francisco 49ers varasi Goren vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuudessa kolmannen kierroksen ensimmäisenä pelaajana, yhteensä 65. vuorolla. Goren varausnumeroa heikensivät hänen yliopistouransa aikana koetut loukkaantumiset, ja hänen pelikuntoaan pidettiin kyseenalaisena. 49ersilla oli samassa tilaisuudessa myös ykkösvaraus, jonka he käyttivät Utahin yliopiston pelinrakentajaan Alex Smithiin.
Gore oli toisen kautensa alusta lähtien vakituinen aloittaja 49ersin miehistössä. Kymmenen 49ersissa pelatun kauden jälkeen Gore siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Indianapolis Coltsiin.
Maalikuussa 2018 Gore teki yksivuotisen sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa.
Ibn Tulunin moskeija

Historia

Ibn Tulunin moskeijan rakennutti sen nimen mukaisesti Ahmad ibn Tulun, Egyptin tulunidien hallitsijasuvun perustaja. Ahmad ibn Tulun oli syntynyt nykyisessä Irakissa, joka tuolloin kuului abbasidien kalifaattiin. Abbasidikalifi al-Muttawakkil oli rakennuttanut valtakuntansa pääkaupunki Samarraan moskeijan, jolla oli omintakeinen spiraalin muotoinen minareetti. Minareetti Samarrassa toimi Ibn Tulunin moskeijan minareetin esikuvana. Minareetin alkuperään on tosin myös liitetty jälkipolvien tarina, jonka mukaan se sai alkunsa ibn Tulunin rullattua ajatuksissaan paperin sormensa ympärille. Kun virkamiehet ihmettelivät mitä hallitsija teki, hän selitti nolostuneena suunnittelevansa minareettia.
Moskeija rakennettiin uuteen al-Qattain kaupunkiin, jonka Ahmad ibn Tulun oli rakennuttanut al-Fustatin yhteyteen nykyisen Kairon kaupungin alueella. Moskeija valmistui vuonna 876 ja se on nykyisin Egyptin vanhin alkuperäisessä asussaan säilynyt moskeija. Al-Qattai tuhoutui miltei kokonaan abbasidien murskatessa tulunidien vallan Egyptissä sotaretkellä 900-luvun alussa. Moskeija säästyi kuitenkin lähes koko muun kaupungin tuhonneilta hävityksiltä. Moskeijaan tehtiin huomattavia korjaustöitä vuosina 1296 ja 1299. 1700-luvulla moskeijan tiloista tehtiin tehdas ja vuonna 1814 tilat jaettiin kauppiaille. Suojeltu historiallinen kohde rakennuksesta tuli vuonna 1890.

Rakennukset

Ibn Tulunin moskeijan rakennuskompleksi käsittää itse moskeijan ja sen ympärillä olevat kolme ulkopihaa. Rakennusten suunnittelu ja koristelu ovat saaneet innoituksensa abbasidien aikaisen Irakin arkkitehtuurista. Moskeijan pihoja halkovat stukkolla koristellut arkadit. Moskeijan spiraalin muotoisessa minareetissa on kolme kerrosta.