google/wiki40b huggingface dataset:
Viljo Forssell

Juho Viljo Reino Forssell (24. heinäkuuta 1878 Vaasa – 30. joulukuuta 1954 Helsinki) oli eversti, ratsastaja ja ratsastuksen sekä hippologian opettaja.

Henkilöhistoria

Viljo Forssellin vanhemmat olivat kollega Kristian Oskar Forssell ja Wendla (Vendla) Katarina Berglund. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1919–1922 oli Marusja Alexandra Mgebrova ja toinen vuodesta 1923 Kyllikki Nylund-Linnove. Näyttelijä Kyllikki Forssell on Forssellin tytär toisesta avioliitosta. Forssell tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1899 ja kävi Haminan kadettikoulun 1899–1902, Pietarin ratsuväenupseerien sotakorkeakoulun hän suoritti 1905–1907 ja Orienbaumin konekiväärikoulun 1909. Forssell palveli 1. pietarilaisessa ulaanirykmentissä 1902–1917 ja toimi Tverin ratsuväen upseerikoulun opettajana 1908–1916. Ensimmäisessä maailmansodassa Forssell osallistui yli 30 taisteluun ja haavoittui useita kertoja. Suomen sisällissotaan Forssell osallistui valkoisten riveissä, hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja everstiksi 1917. Forssell oli Vaasan poliisimestari 1918–1920 ja Suomen puolustusvoimien palveluksessa 1924–1938, toimien hippologian ja ratsastuksen opettajana vuodesta 1924. Hän oli Espanjan noninterventiokomitean jäsen Ranskassa 1938–1939 ja palveli sotien aikana muun muassa II Armeijakunnan esikunnassa, VI Armeijakunnan Syvärin lohkon huoltopäällikkönä sekä varuskuntien päällikkönä Helsingissä, Aunuksessa ja Sortavalassa. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 1944, mutta toimi vielä senkin jälkeen ratsastuksen ja hippologian opettajana. Suomen ratsastusseuran varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana sekä Suomen Ratsastajainliiton varapuheenjohtajana ja työvaliokunnan puheenjohtajana kilparatsastusta ja ratsastuksen kehittämistä harrastanut Forssell toimi 1920-luvulla.
Rafael Sperafico

Barber Dodge

Sperafico kilpaili Yhdysvaltain Barber Dodge -sarjoissa vuodesta 2000 vuoteen 2002, sijoittuen mestaruussarjassa toiseksi viimeisenä vuotenaan.

Euro F3000

Sperafico siirtyi Eurooppaan kilpaillakseen Euro Formula 3000 -sarjassa, missä hän sijoittui mestaruussarjassa viidenneksitoista kahdella pisteellä. Näin ollen hän seurasi sukulaistensa Ricardon, Rodrigon ja Alexandren jalanjälkiä, jotka kaikki aikaisemmin olivat kilpailleet Formula 3000 -sarjassa.

Renault Clio Cup

Vuonna 2006 Sperafico otti osaa Renault Super Clio Cup Braziliin, tullen maailmanmestaruussarjassa loppupisteissä neljänneksi.

Kuolema

9. joulukuuta 2007, Sperafico ajoi Stock Car Light -kilpailussa Autódromo José Carlos Pacessa kauden finaalissa tärkeässä Stock Car Brasilin -mestaruussarjassa, jossa hänen serkkunsa, Ricardo ja Rodrigo, molemmat olivat kilpailleet. Kisan kuudennella kierroksella Sperafico menetti autonsa hallinnan nopeassa oikeanpuoleisessa kulmassa välittömästi ennen loppusuoran alkua ja ajautui kohti radan oikealla puolella olevaa vallia huimalla nopeudella. Iskun voimasta auto ajautui takaisin radalle, missä se kolaroi Renato Russon kanssa, laukaisten ketjukolarin, johon joutui monta muuta kuljettajaa. Kisa keskeytettiin ja kilpailun lääkintähenkilöt tulivat törmäyspaikalle nopeasti, mutta Sperafico oli jo kuollut vakaviin päävammoihin. Russo kärsi myös vakavista päähän kohdistuneisiin vammoihin ja hänet vietiin sairaalaan, missä hänelle analysoitiin vakava mutta vakaa terveydentila. Muilta kuljettajilta jouduttiin hoitamaan pieniä vammoja. Russo pääsi sairaalasta 17. joulukuuta 2007.
Samana päivänä Speraficon serkku, Rodrigo, sijoittui vuoden 2007 Stock Car Brasilin mestaruussarjassa toiseksi
AMosaic

Amiga-version ominaisuudet

Amiga-version käyttöliittymä on tehty Magic User Interface (MUI) kirjaston avulla, joka mahdollistaa käyttöliittymän muokkaamisen mukaan lukien fontit, värit ja taustat.
Selain tukee Amigan datatyyppimekanismia kuvaformaattien käsittelyyn. Selaimessa on tuki Amigan ohjelmien väliselle ARexx-kommunikaatiolle.
Runtime-kirjastojen käytöllä selain tukee kahta eri TCP/IP toteutusta (AS225 ja AmiTCP) sekä DNET kommunikointia.
Guljai-gorod

Guljai-gorod (ven. Гуляй-город, "liikutettava kaupunki") oli Moskovan Venäjän armeijan 1400–1600-luvuilla käyttämä liikuteltava linnoitus. Se tarjosi suojaa käsiaseilla ammuttuja nuolia ja kuulia vastaan sekä myös näkösuojan viholliselta. Se soveltui hyvin esimerkiksi aron kaltaisille avoimille taistelukentille, joiden maastossa ei ollut luonnollisia suojia, kuten puita tai jyrkkiä maastomuodostelmia.
Englantilainen aikalaisdiplomaatti Giles Fletcher kirjoitti ylös havaintojaan nähtyään guljai-gorodin Moskovassa vuoden 1588 aikoihin. Hänen näkemänsä guljai-gorod oli kaksinkertainen muurirakennelma, jonka yläosa oli suora tai sahalaitainen ja joka oli koottu valmiista puulevyistä, joihin oli leikattu ampuma-aukkoja. Nämä puulevyt liu'utettiin pienten pyrien tai suksien päälle, ja ne lukkiutuivat paikalleen "ilman minkäänlaisten puuseppien tai apuvälineiden apua, koska kehikon osat oli leikattu niin että ne lukittuisivat toisiinsa". Rakenteista kasattujen vierekkäisten seinien välinen etäisyys oli noin kolme metriä, mikä oli riittävä tila jalkaväelle, jotta sotilaat saattoivat ampua ja ladata aseensa.
Krimin tataareja vastaan käydyssä Molodin taistelussa 1572 niiden katsotaan olleen ratkaisevana apuna. Sotilaallisista tapahtumista kertova aikalaiskirja Razriadnaja kniga kuvailee, kuinka voivodi Mihail Vorotynskijin käytti guljai-gorodia Molodissa. Hän sijoitti joukkojen pääosan sen suojiin. Siirrettävän linnakkeen ampuma-aukoista avattu tarkka tulitus, sekä sen tarjoaman näkösuojan turvin tehty ratsuväen yllätyshyökkäys ajoi tataarit sekasortoon.
Guljai-gorodin periaatteella toimivat suojat eivät olleet ennennäkemättömiä sodankäynnissä, vaan esimerkiksi hussilaissodissa böömiläiset kapinalliset olivat käyttäneet tarkoitukseen muokattuja vankkureita sotilaiden suojina taistelukentillään. Guljai-gorod menetti merkityksensä 1600-luvun lopulla kenttätykistön yleistyttyä ja kehityttyä raskaammaksi.
David Lafata

David Lafata (s. 18. syyskuuta 1981 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on seuratasolla kotimaansa lisäksi pelannut Kreikassa ja Itävallassa.
Lafata on pelannut Tšekin maajoukkueessa 41 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia vuosina 2005–2016.
McIntosh (omena)

McIntosh on Kanadasta kotoisin oleva omenalajike. Skotti John McIntosh alkoi kasvattaa puutarhassaan kasvaneita villiomenapuita ja nimesi lajikkeen itsensä mukaan.
Apple-yrityksen Macintosh-tietokoneet ovat saaneet nimensä tältä omenalajikkeelta.
San Andreas (elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo Kaliforniassa tapahtuvasta maanjäristyksestä ja helikopteripelastaja Rayn (Dwayne Johnson) ja tämän vaimon Emman (Carla Gugino) yrityksestä pelastaa tyttärensä Blake (Alexandra Daddario).

Vastaanotto

Elokuvan keskiarvo Metacriticissä oli 43/100 ja Rotten Tomatoesissa 5.3/10. Nyt-liitteen arviossa elokuvan käsikirjoitusta kuvattiin "sarjaksi arvattavia käännöksiä ja näennäisen jännittäviä täpäriä tilanteita" ja se sai yhden tähden.
Ala-Ulpas

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,2 metriä mpy.
Miles to Go

Miles to Go on näyttelijä-laulaja Miley Cyrusin maaliskuussa 2009 julkaisema omaelämänkerrallinen teos.

Sisältö

Kirja kertoo Mileyn elämästä 6-vuotiaasta asti. Kirjassa Miley kertoo esimerkiksi kaloistaan, kuudennen luokan kiusaamisistaan ja miten hän sai roolin Hannah Montanassa. Kirjassa Miley kertoo myös tapauksesta, jolloin hän meni Little Chicken -elokuvan ensi-iltaan, eikä kukaan tunnistanut häntä, sillä vaikka Hannah Montana olikin jo kuvattu, niin sitä ei näytetty vielä televisiossa. Miley kertoo myös siitä, kuinka takyardia iski ensimmäistä kertaa Cheetah Girlsin keikalla.

Vastaanotto

Maaliskuussa 2009 Miles to Go nousi New York Timesin lasten Best Seller -listan kärkeen.
Ilma Virtala

Ilma Karolina Näätänen, kirjailijanimi Ilma Virtala (24. lokakuuta 1886 Nousiainen – 31. joulukuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Rankku Kanuuna

Rankku Kanuuna (Umperio Bogarto) on fiktiivinen henkilö, joka esiintyy Disneyn eläinmaailmassa. Kanuuna on yksityisetsivä. Kyseessä on käsikirjoittaja Carlo Chendin ja piirtäjä Giorgio Cavazzanon 1980-luvun alussa luoma sarjakuvahahmo. Rankun alkuperäinen italiankielinen nimi on Umperio Bogarto, josta hän saikin ensimmäisen suomalaisen nimensä, Humppi Pokari. Nämä ovat molemmat väännöksiä kovaksikeitettyjä etsivähahmoja usein esittäneen näyttelijä Humphrey Bogartin nimestä. Nimi '"Rankku Kanuuna" taas on väännös etsiväsarja Cannonin päähenkilö Frank Cannonin nimestä.  Rankun toimistokin on kuin suoraan stereotyyppisistä amerikkalaisista dekkariromaaneista. Hänellä on myös vuokranmaksu pahasti rästissä. Rankku pukeutuu popliinitakkiin, lierihattuun ja kumipohjakenkiin. 
Rankku on etsivänä melkoisen tohelo ja taitamaton. Roope Ankka turvautuu kuitenkin silloin tällöin hänen palveluksiinsa, koska Rankku on kuitenkin ylivoimaisesti halvin etsivä koko Ankkalinnassa. Rankku aloitti uransa hotellietsivänä, jonka tehtävänä oli jahdata maksamatta tiehensä häipyneitä asiakkaita. Siirryttyään isompien juttujen pariin on Rankku viime vuosina ruvennut yhteistyöhön myös Touhon kanssa.
Afrikankalliopääsky

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 12,5 cm, siipien kärkiväli 27,5–30 cm ja paino keskimäärin noin 15 g. Afrikankalliopääsky on törmäpääskyn kokoinen ja väritykseltään suuresti samannäköinen kuin kalliopääsky, josta sen erottaa hieman vaaleampi yleisväritys ja valkoinen, viiruton kurkku. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen

Afrikankalliopääskyllä on kymmeniä erillispopulaatioita Afrikassa, jossa laajin yhtenäinen esiintymisalue on Luoteis-Afrikassa Saharassa. Afrikan lisäksi sitä tavataan Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä Irakin ja Intian välisellä alueella. Maantieteellinen muuntelu on hyvin laajaa. Se on enimmäkseen paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Lämpimien alueiden vuoristoiset ja kallioiset alueet, joilla se korvaa pohjoisemman kalliopääskyn. Paikoin pesimäpopulaatioita on myös kaupungeissa, muun muassa Abu Simbelissä. Talvisin laji voi esiintyä suurina parvina soilla ja järvillä.

Lisääntyminen

Pesä on savesta muurattu kuppi, joka on liimattu saveen sekoitetulla syljellä pystysuoraan kallioon, siltaan, rakennukseen tai muuhun rakennelmaan. Sen rakentaminen kestää noin 40 päivää ja molemmat emot osallistuvat muuraustöihin. Munia on 2–3, ja molemmat puolisot hautovat niitä noin 17 päivää. Hyvin kuumilla alueilla emot peittävät munat päivän kuumimmaksi ajaksi. Pesäpoikasaika vaihtelee 15–30 päivään. Niillä on tavallisesti 2, paikoin 3 pesyettä.

Ravinto

Kuten muutkin pääskyt, myös afrikankalliopääsky syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Lännenkirjolepinkäinen

Levinneisyys

Lännenkirjolepinkäistä tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Polymeerikemia

Polymeerikemia eli makromolekyylikemia tarkastelee kemiallista synteesiä sekä polymeerien ja makromolekyylien kemiallisia ominaisuuksia. IUPACin suositusten mukaan suurmolekyyliyhdisteet luokitellaan itsenäisiksi molekyyliketjuiksi ja täten erilliseksi kemialliseksi luokaksi.

Yleisesti

Polymeerikemia ei ole synonyymi muovikemialle. Yksi nykyaikaisen polymeeritieteen keskeisiä kysymyksiä on polymeerien kontrolloitu synteesi, jossa pystytään hallitsemaan polymeerien kokoa, muotoa ja avaruusrakennetta. Tutkitaan tapoja valmistaa funktionaalisia polymeereja sekä pyritään selvittämään polymeerien kemiallisen rakenteen ja fysikaalisten ominaisuuksien välistä riippuvuutta. Polymeerit ovat monimutkainen ja mielenkiintoinen tutkimusaihe, koska niiden ominaisuudet riippuvat paitsi niiden kemiallisesta koostumuksesta myös niiden koosta ja muodosta.

Polymeereistä

Polymeerit ovat suurimolekyylisiä yhdisteitä, joiden moolimassat vaihtelevat kymmenistä tuhansista kymmeniin miljooniin. Elävät organismit rakentuvat polymeereista kuten erilaisista proteiineista ja polysakkarideista, ja elämää ylläpitääkseen ne hyödyntävät lukuisia polymeereja, kuten entsyymejä tai DNA:ta. Suomessa oleellisen tärkeä polymeeri on selluloosa, jättiläismäinen yhdiste, joka yhdessä polymeerisen ligniinin kanssa muodostaa puiden tukirakenteen. Paperi valmistetaan eristämällä selluloosa puumateriaalista. Synteettisten polymeerien teollinen valmistus lisääntyy jatkuvasti. Erilaiset pinnoitteet, liimat ja muovit ovat tunnetusti polymeerimateriaaleja. Polymeereja käytetään esimerkiksi lääkevalmisteissa, kosmetiikassa, elintarvikkeissa, elektroniikkateollisuudessa, paperin valmistuksessa ja veden puhdistuksessa. Monet ihmisruumiin varaosat valmistetaan synteettisistä polymeereista. Polttokennoissa voi olla polymeerielektrolyytti ja litiumpolymeeri-akkuissa käytetään polymeerielektrodia.
Batepán verilöyly

Batepán verilöyly tapahtui 3. helmikuuta 1953 Batepán kylässä São Tomén saarella Portugalin siirtomaassa São Tomé ja Príncipessa. Portugalilaiset siirtomaaisännät surmasivat verilöylyssä yli tuhat sãotomélaista työläistä.

Tausta

Orjuus São Tomé ja Príncipessä loppui vuonna 1875, jonka jälkeen saarten kahvi- ja kaakaoplantaaseille hankittiin kymmeniätuhansia sopimustyöntekijöitä (port. serviçais) aluksi Angolasta ja myöhemmin myös Mosambikista ja Kap Verdeltä. Työtä tehtiin monesti orjuutta muistuttavissa oloissa. Lukutaidottomille sopimustyöläisille oli sopimuksessa luvattu paluumatka muutaman vuoden kovan työn jälkeen, mutta ne eivät toteutuneet. Plantaasien työvoimaongelma johti protesteihin.

Verilöyly ja sen seuraukset

Siirtomaavirkamies tapettiin 3. helmikuuta viidakkoveitsellä Batepán kylässä, jonka jälkeen portugalilaiset keräsivät alueen sãotomélaiset (myös nimellä forrot) työläiset yhteen. Useat kuljetettiin Fernão Diasin pakkotyöleirille ja osa paloi elävältä yrittäessään piiloutua kaakaopapujen kuivauslaitteisiin. Portugalilaiset kohdistivat sãotomélaisiin fyysistä ja psyykkistä kidutusta. Yksi tunnetuimmista tapauksista oli 46 ihmisen ahtaminen kymmenelle hengelle tarkoitettuun vankikoppiin, jossa vain 18 selviytyi yön yli. Useita tunnettuja sãotomélaisia ja heitä tukevia valkoisia plantaasinomistajia karkotettiin Príncipen saarelle. Tarkkaa kuolonuhrien määrää ei tiedetä, mutta usein puhutaan 1 032 uhrista. Lukua pidetään kuitenkin suurelti symbolisena, sillä kaksi viimeistä numeroa viittaa verilöylyn tapahtumapäivämäärään 3.2.
Verilöylyn katsotaan synnyttäneen sãotomépríncipeläisen nationalismin ja aiheuttaneen epäsuorasti myös vuonna 1960 perustetun CLSTP:n (Comité de Libertação de São Tomé e Príncipe) muodostamisen. CLSTP oli São Tomén ja Príncipen vapautusliikkeen (port. Movimento de Libertação de São Tomé e Príncipe) edeltäjä. Verilöylyn vuosipäivä on kansallinen vapaapäivä, ja sitä juhlitaan vuosittain muun muassa puhein, nuorisomarssein sekä mediakeskusteluin verilöylyn merkityksestä ja perinnöstä. Lisäksi kerrotaan tarinoita Fernão Diasin työleiriltä.
Henri Pitot

Henkilöhistoria

Pitot syntyi Aramonin kylässä, Ranskassa vuonna 1695 ja hänen vanhempansa olivat hyvin koulutettuja. Pitot ei nuoruudessaan ollut kiinnostunut akateemisesta oppineisuudesta. Palvellessaan armeijassa hän kiinnostui geometriasta ja itseopiskeli myöhemmin kolmen vuoden ajan matematiikkaa ja astronomiaa. Hän muutti Pariisiin ja pääsi tiedeakatemian kemianlaboratorioon assistentiksi vuonna 1723.
Vuonna 1724 Pitot pääsi Ranskan tiedeakatemian jäseneksi. Hän kiinnostui hydrauliikasta ja keksi mitata veden nopeutta suorakulmaiseksi käyristetyllä lasiputkella. Virtauksesta siis mitataan staattinen eli häiriötön paine ja Pitot-putken vedessä olevan pään kohdalta stagnaatiopaine, joiden avulla lasketaan virtausnopeus. Vuonna 1732 hän suoritti virtauksen nopeuden mittauksia Seinejoesta keksimällään putkella. Saman vuoden aikana hän ilmoitti tiedeakatemialle keksinnöstään.
T-70

Kehitys

T-60 oli heikosti aseistettu vain 20 mm konetykillä. Vaunun panssarointia oli parannettu sen valmistuksen ajan, mutta nyt maastoliikkuvuus oli kehno.
T-60:n pääsuunnittelija Nikolai Astrov kehitti parannetun version GAZin tehtaalla loppuvuodesta 1941. Prototyyppi valmistui 14. helmikuuta 1942 ja lähetettiin Moskovaan kokeisiin.
Armeijan päämoite oli sama kuin T-60:ssa: yhden miehen torni, jossa vaunun komentaja joutui myös tykin ampujaksi ja lataajaksi. Etupanssari vaadittiin vahvistamaan 45 milliin. Vaunun torni ei kestänyt edes saksalaisten 20 millimetrin tykin osumia, eikä sen vahvistaminen ollut mahdollista teknisistä ja tuotannollisista syistä. Kolmannen miehistönjäsenen mahduttaminen torniin olisi lisännyt vaunun massaa useilla tonneilla. Kokeet 11,5 tonniin lastatulla vaunulla vahvistivat ettei alusta kestänyt painoa. Vaunu hyväksyttiin kuitenkin puna-armeijan sotavarustukseen 6. maaliskuuta 1942 ja sarjavalmistus alkoi pian.
T-70 pääaseena on 45 millimetrin tykki mallia 20-K ja yksi DT-konekivääri. Panssarin oli tarkoitus kestää saksalaisen 37 millimetrin panssaritorjuntatykin panssariammukset.
Moottori oli sama 70-hevosvoimainen GAZ-202 kun T-60:ssä, mutta niitä oli nyt kaksi, mikä antoi enemmän voimaa. Kummankin moottorin voima välitettiin omalle telaketjulleen.
Moottoriratkaisu oli epäonnistunut. Vaunu oli erittäin vaikea ohjata ja värinät ja vääntö rikkoivat nopeasti voimansiirron. Tämä korjattiin nopeasti T-70M-mallilla, jossa kaksi peräkkäin kytkettyä moottoria käyttivät yhtä akselia ja normaalia voimansiirtoa ja ZIS-5-kuorma-autosta otettua vaihteistoa. Malli T-70M vahvisti myös ripustusta ja levensi telaketjun 300 millimetriin.
T-70 seuraajaksi suunniteltu T-80 valmistui joulukuussa 1942. Siinä oli viimein komentajalle ja ampujalle suunniteltu kahden miehen torni sekä turboahdettu moottori.
Gorkin tehtaan ei kuitenkaan annettu alkaa valmistaa sitä, koska panssarivaunujen valmistusmäärä olisi väliaikaisesti laskenut uuteen tuotantoon siirtymisen vuoksi. Tämän vuoksi valmistus aloitettiin vain uudella Mytištšin tehtaalla №40. Näitä vaunuja valmistettiin vain muutamia kymmeniä ennen kevyiden panssarivaunujen tuotannon lopettamista.

Taistelussa

T-70 osallistui taisteluihin ensi kerran kesällä 1942 lounaisrintamalla. 21. armeijan 4. panssariarmeijakunnalla oli 30 vaunua vahvuudessaan 26. kesäkuuta, ja ne kaikki menetettiin pian Saksan kesähyökkäyksen alettua.
Puna-armeija huomasi pian vaunun heikon taistelutehon. Se hävisi yhteenotot PzKpfw III, PzKpfw IV ja StuG III -vaunuja vastaan. Panssari oli myös riittämätön jalkaväen tukemiseen nopeasti yleistyvän 75 mm Pak 40 -panssaritorjuntatykin vuoksi, jonka osuma tuhosi vaunun mistä tahansa kulmasta ja kaikilta etäisyyksiltä.
Kurskin taistelun kokemusten perusteella päätettiin että T-70:n valmistus ei tarpeellista ja sen sijaan GAZ keskittyi samalla alustalle rakennetun SU-76-rynnäkkötykin valmistukseen.
Jere Nurminen

Jere Nurminen on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee uutistenlukijana Yleisradion Urheiluruudussa. Nurminen oli yksi Sotšin olympialaisten Ylen kisastudioisännistä.  Hän aloitti Ylen viestinnän päällikkönä maaliskuun 2018 alussa.
Sakasti

Sakasti eli sakaristo (latinan sanasta sacer ’pyhä’) on kirkkorakennuksessa oleva huone, jossa papit ja muu jumalanpalveluksen henkilöstö valmistautuu palvelukseensa. Sakastissa säilytetään pappien messuvaatteita ja ehtoollistarvikkeita.
Keskiaikaisissa kirkoissa sakasti toimi kirkon kalleuksien säilytyspaikkana. Tästä syystä vanhojen kirkkojen sakastiin ei ole sisäänkäyntiä ulkopuolelta, vaan ainoastaan kirkkosalista. Kirkon rakentaminen aloitettiin usein sakastista.   Sakasti on toki voitu rakentaa myös myöhempänä laajennuksena. Esimerkiksi Tammelan keskiaikaisen harmaakivikirkon sakasti on sen nuorin osa. Kivisakastin rakentaminen puukirkkoon saattoi kertoa halusta rakentaa myöhemmin kivikirkko. Tällaisista suunnitelmista esimerkkejä ovat Savilahden kivisakasti Mikkelissä ja Tyrvännön sakaristo ja useat muut kesken jääneet kivikirkkohankkeet Suomessa.
Torment: Tides of Numenera

Pelaaminen

Torment: Tides of Numeneran tapahtumat sijoittuvat Monte Cookin luomaan kyberpunk-henkiseen Numenera-maailmaan ja sen Yhdeksänteen maailmaan, jonka nimi tulee siitä, että kahdeksan aiempaa sivilisaatiota ovat kadonneet.
Päähenkilö saa mukaansa korkeintaan kolme muuta hahmoa. Hahmoluokat ovat taistelija (glaive), varas (jack) ja velho (nano).
Tobias Sammet

Ura ja elämä

Sammetin musiikkiharrastus alkoi seitsemänvuotiaana, kun hän oppi soittamaan urkuja. Hän perusti Edguyn vuonna 1992 ollessaan vasta 14 -vuotias  koulukavereidensa Jens Ludwigin, Dominik Storchin ja Dirk Sauerin kanssa. Yhtyeen ensimmäiset demot, Children of Steel ja Evil Mind, julkaistiin 1994 ja ensimmäinen täyspitkä albumi Savage Poetry 1995. Yhtye on ollut välillä tauolla Sammetin keskittyessä Avantasia - projekteihin. Yhtyeen viimeisin levy on vuodelta Space Police - Defenders of the Crown 2014.
Vuonna 1999 Sammet ryhtyi suunnittelemaan monien vierailevien muusikoiden tähdittämää metallioopperaa. Avantasia-projekti oli alunperin kertaluonteinen studioprojekti, jota Sammet teki Edgyyn rinnalla. Projekti jatkui useiden levyjen mittaisiksi ja vuonna 2018 julkaistiin kahdeksas albumi Moonglow. Jokainen Avantasia albumi tarjoaa erilaisen konseptin ja kertomuksen. Kullakin albumilla on vaihtelevia vierailevia artisteja kuten Geoff Tate, Alice Cooper, Klaus Meine, Sharon den Adel, Kai Hansen, Timo Tolkki, Joe Lynn Turner, Michael Kiske ja Candice Night.
Burundin lippu

Burundin lippu on Burundin kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 28. kesäkuuta 1967. Vihreä väri symboloi toivoa, valkoinen puhtautta ja punainen itsenäisyyskamppailua. Lipun valkoinen risti jakaa sen neljäksi alueeksi - kahdeksi vihreäksi ja kahdeksi punaiseksi. Keskellä olevan ympyrän sisällä on kolme tähteä, jotka edustavat Burundin kolmea suurinta etnistä ryhmää: hutuja, tutseja ja twa-kääpiökansaa. Tähdet merkitsevät myös valtion moton kolmea osaa: yhtenäisyyttä, työtä ja edistystä.

Lipun historia

Burundin lipun värit ja ulkoasu ovat pysyneet maan itsenäistymisestä asti samana, ainoastaan ympyrässä oleva tunnus on vaihtunut. Ensimmäisessä lipussa oli kuvattuna Burundin perinteinen tunnus, karyenda-rumpu, sekä maan pääasiallinen viljelykasvi durra. Lippu vahvistettiin 30. maaliskuuta 1962 ja nostettiin ensi kertaa salkoon Burundin itsenäistyttyä 1. heinäkuuta. Monarkian päätyttyä marraskuussa 1966 karyenda poistettiin lipusta. Nykyinen lippu otettiin virallisesti käyttöön 28. kesäkuuta 1967.
Tyynenmeren rannikkovuoristo

Tyynenmeren rannikkovuoristo on vuorijonojen ryhmä, joka ylottuu Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikolla Kanadan British Columbian pohjoisosasta Meksikon luoteisosaan. Sen pituudesta noin 7300 km on Yhdysvaltojen ja 1600 km Kanadan puolella. Rannikkovuoret on osa tätä vuoristoa. Toisinaan myös Sierra Nevada Kalifornian itäosassa lasketaan samaan vuoristoon.