google/wiki40b huggingface dataset:
Hyviä enteitä

Sovitukset

5. syyskuuta 2014 BBC julkaisi uutisen, jonka mukaan kirjailijat Pratchett ja Gaiman tulevat tekemään ensimmäisen radioon tarkoitetun dramatisoinnin teoksesta yhteistyössä BBC Radio 4:n kanssa. Molemmilla tulee olemaan kuunnelmassa myös cameorooli. Kuunnelman päärooleissa ovat Colin Morgan (Newton Pulsifer), Charlotte Ritchie (Anathema Nippell), Mark Heap (Aziraphale) ja Peter Serafinowicz (Crowley). 
Huhtikuussa 2016 uutisoitiin että Neil Gaiman on kirjoittamassa kirjan pohjalta kuusiosaista televisiosarjaa. Kirjailijoiden oli tarkoitus tehdä projekti alun perin yhteistyönä, mutta Pratchett antoi vähän ennen kuolemaansa Gaimanille siunauksen tehdä työ yksin.
Jaakko Rytöniemi

Jaakko Esko Rytöniemi (15. lokakuuta 1918 Sysmä – 17. syyskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen sotilas. Korpraali Rytöniemi nimitettiin vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 176. Hän palveli panssaritorjuntatykin ampujana 10. divisioonan 32. tykkikomppaniassa. Sodan jälkeen hän valmistui poliisikoulusta nuoremmaksi konstaapeliksi. 24. helmikuuta 1968 hänet ylennettiin alikersantiksi. Vuonna 1969 hän ryhtyi ravintoloitsijaksi Helsingissä.
Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle (kortteli 8, linja 1, hauta 7)
Katrina Gorry

Katrina Gorry (s. 13. elokuuta 1992) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Australian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 76 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi kahdessa ottelussa. Vuonna 2014 hänet valittiin Aasian parhaaksi naispelaajaksi.
Gorry on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa.
Kuloisten koulu

Kuloisten koulu on Raisiossa, Kuloisten kaupunginosassa toimiva peruskoulu 1–6-luokkalaisille. Kuloisten koulusta oppilaat siirtyvät yläluokille Vaisaaren kouluun. Lukuvuonna 2011–2012 Kuloisten koulussa oli peruskorjausremontti, jolloin koulu oli suljettu. Tällöin oppilaat opiskelivat Ihalan koulun, Friisilän koulun tai Mahittulan nuorisotalon tiloissa. Kuloisten koulun rehtorina toimii Päivi Juntti.
Zach Yuen

Seuraura

Yuen aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan 3-vuotiaana kotikaupungissaan Vancouverissa. WHL-joukkue Vancouver Giants varasi hänet 22. pelaajana kesällä 2008. Yuen pelasi kauden 2008–2009 vielä suurimmaksi osaksi BCMML-junioriliigan Greater Vancouver Canadiansissa, mutta Giantsin sijaan hän aloitti WHL-uransa Tri-City Americansissa. Yuenin tulokaskausi 2009–2010 toi liigassa 42 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4 ja 22 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hän eteni Americansin kanssa aina WHL:n finaaleihin saakka, mutta Ed Chynoweth Cupin vei kuitenkin Calgary Hitmen otteluvoitoin 4–1. Kaudella 2010–2011 Yuen teki WHL:n runkosarjassa 32 tehopistettä ja voitti Americansin sisäisen tehotilaston lukemalla +41.
Winnipeg Jets varasi Yuenin neljännellä kierroksella 119. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudella 2011–2012 hän oli Tri-City Americansin tehokkain puolustaja tehoilla 12+26=38. Yuen jakoi koko WHL:n tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Brendan Shinniminin ja Brandon Wheat Kingsin Mark Stonen kanssa lukemalla +45. WHL Plus-Minus Awardin voitti kuitenkin vähempien päästettyjen maalien turvin Stone. Myös kaudella 2012–2013 Yuen oli Americansin tehokkain puolustaja tehoilla 9+35=44.
Jets ei missään vaiheessa tehnyt tulokassopimusta Yuenin kanssa. Hän osallistui syksyllä 2013 Toronto Maple Leafsin harjoitusleirille ja teki syyskuussa lopulta vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen seuran farmijoukkueen, AHL-joukkue Toronto Marliesin kanssa. Yuen pelasi kaudella 2013–2014 kuitenkin vain kolme AHL-ottelua ja hänen kautensa eteni lähes kokonaan ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa. Syksyllä 2014 Yuen osallistui NHL-joukkue Montréal Canadiensin harjoitusleirille. Lokakuussa hän teki ammattilaistry-out -sopimuksen AHL-joukkue Hamilton Bulldogsin kanssa, mutta hän jäi ilman jatkosopimusta ilman ensimmäistäkään sarjaottelua ja teki vain muutamaa päivää myöhemmin sopimuksen ECHL-joukkue Wheeling Nailersin kanssa. Kesken kauden 2014–2015, tammikuussa 2015 joukkue kauppasi hänet Gwinnett Gladiatorsiin.
Syyskuussa 2015 Yuen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Atlantaan muuttaneen Gladiatorsin kanssa. Joulukuussa hän vaihtoi sieltä Idaho Steelheadsin riveihin. Yuen voitti kevään 2016 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5.
Kaudeksi 2016–2017 Yuen siirtyi kaksivuotisella KHL:n kiinalaiseen laajennusjoukkue Red Star Kunluniin. Hän oli joukkueen ensimmäinen suoran sopimuksen tehnyt Kiinan kansalainen. Kansalaisuuden ansiosta Yuen täyttää Kunlunissa oman paikkansa vähintään viidestä vaadittavasta joukkueensa oman maan kansalaisesta kokoonpanossa.

Maajoukkueura

Yuen edusti Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010.

Muuta

Yuenin isä on lähtöisin Hongkongista, josta hän muutti 13-vuotiaana Vancouveriin.
Haitinalmikki

Koko ja ulkonäkö

Haitinalmikki on kuubanalmikkia hieman suurempi, eikä sen turkki ole yhtä paksu ja karkeakarvainen. Selän väri vaihtelee mustanruskeasta punaiseen; sillä on myös näkyvä täplä. Ruumiin pituus on noin 56 senttiä ja hännän 25 senttiä. Täysikasvuinen yksilö on noin kilon painoinen. Leuanalusen sylkirauhaset erittävät myrkyllistä sylkeä toisessa etuhampaassa olevaan uurteeseen.

Elintavat

Haitinalmikin elinympäristö vaihtelee tiheistä ylänkömetsistä puolikuiviin pensastoihin. Päivällä haitinalmikki nukkuu puun- tai kallionkolossa ja etsii yöllä ruokaa taipuisalla ja herkkätuntoisella kuonollaan.
Eläimen äänivalikoima on laaja ja vaihtelee vihaisesta kimakasta vingunnasta poikasiaan kutsuvan emon kirkkaisiin, punarinnan laulua muistuttaviin ääniin. Perärauhasen rasvainen ja vihertävä erite on ilmeisesti sukupuolisesti tärkeä. Aikuisen uroksen takapuoli on aina vihreä, naarailla ilmeisesti vain kiima-aikana. Naaras synnyttää 1-2 poikasta kerrallaan. Haitinalmikki elää vain Haitin saarella Karibianmerellä Haitin valtion ja Dominikaanisen tasavallan alueella. Laji on nykyään hyvin harvinainen metsien hakkuiden ja vieraiden petojen vuoksi, jotka vaarantavat niiden tulevaisuuden suojelualueilla.
City Lights (kirjakauppa)

City Lights on 1953 perustettu maineikas sanfranciscolainen kirjakauppa ja kustantamo, jonka omistaa Lawrence Ferlinghetti.
Kustantamo sai julkisuutta, kun se julkaisi Allen Ginsbergin runon Huuto. Julkaisijaa vastaan nostettiin 1957 epäsiveellisyyssyyte, mutta syyte hylättiin. Suomessakin runon esittäminen radiossa nosti eduskunnassa pienen myrskyn.
Pakainen

Pakainen on Maskussa sijaitseva kylä, jossa asuu noin 200 asukasta. Pakaisten kylä käsitetään usein laajempana alueena, ja Lankilan kylän ajatellaan usein kuuluvan siihen. Pakaisissa toimii kyläyhdistys, jossa päätetään yhteisistä asioista. Yhdistys järjestää myös pienimuotoisia tapahtumia. Pakaisissa sijaitsee myös turistikohde Kaiturintila.
Pakaisten koulu lopetti toimintansa 1980-luvulla, ja nykyään pakaislaiset käyvät koulua ensin Kurittulan ja sitten Hemmingin koulussa. Matkaa Pakaisista Kurittulaan on noin 5 km.
HMS Rigel (T106)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1977.
Hälvälä

Hälvälä on Hollolan kylä, jonka alueella on Hämeen Rykmentin ampumaharjoitus- ja sotilaslääkintäharjoitusalue, Hälvälän ampumarata ja Hollolan lentokenttä. Alue rajoittuu idässä Tiilikankaaseen ja Työtjärveen sekä pohjoisessa Uskilaan.
Alueella on peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu, Hälvälän koulu. Lahden Radioamatöörikerho ry on järjestänyt valtakunnalliset Suomen Radioamatööriliitto ry:n kesätapahtuman Hälvälässä 17.-19.7.1981. Tapahtumassa oli tuhat kävijää.

Muinaismuistoalueet

Hälvälässä on kaksi muinaismuistoaluetta: Hälvälän rautakautinen ruumiskalmisto ja Kiviportinmäen kulkuväylä.
Kahdenhaaraset

Maantietoa

Saariryhmä muodostuu kahdesta saaresta, jotka sijaitsevat 60 metrin etäisyydellä toisistaan Hirtniemen rannikon tuntumassa Padasjoenselällä Nyystölänlahden suulla. Saarten ympäristö on kivinen. Suurempi saari on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria . Toinen saari on vastaavasti 200 metriä, 70 metriä ja 0,97 hehtaaria. Saarien yhteispinta-ala on siten 3,7 hehtaaria . Saaret ovat matalat ja ne molemmat kohoaa noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä.

Luontoarvoja

Molemmat saaret ovat suojeltuja ja ne kuuluvat yhdessä Päijänteen kansallispuistoon. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Crotone

Crotone on kaupunki ja comune Calabrian alueella Etelä-Italiassa. Kaupungin väkiluku oli noin 61 100 vuonna 2014.
Niall Ferguson

Niall Ferguson (s. 1964) on skotlantilainen tietokirjailija ja Harvardin yliopiston historian sekä Harvard Business Schoolin professori. Hän on erikoistunut taloushistoriaan, taloustieteen historiaan ja imperiumien historiaan.
Ferguson tekee myös televisioon historiasarjoja, jotka ovat usein kirjojen kanssa rinnakkaisia, kuten Sivilisaatio. Televisio-ohjelmat ovat suosittuja, mutta kriittiset  kollegat pitävät häntä pinnallisena. Häneen on kohdistunut myös rasismisyytöksiä hänen tulkinnoistaan brittiläisestä imperiumista.
Teoksessa Julma sota Ferguson arvostelee ensimmäistä maailmansotaa koskevia käsityksiä. Rahan nousu kertoo rahan ja pankkitoiminnan pitkästä historiasta.
Harry Morgan

Nuoruus

Morgan syntyi Detroitissa 1915 mutta vietti lapsuutensa Muskegonissa. Hän pelasi high schoolissa amerikkalaista jalkapalloa ja oli mukana koulun mestaruuden voittaneessa väittelyjoukkueessa. Morgan opiskeli Chicagon yliopistossa lakia ja kiinnostui tuona aikana puhekurssien aikana lavaesiintymisestä.
Hän joutui lopettamaan yliopiston 1930-luvun laman takia ja teki sen jälkeen töitä myyntimiehenä. Samaan aikaan hän esiintyi amatöörinäytelmissä. Morgan sai ensimmäisen roolinsa ammattilaisteatterissa vuonna 1937 näytelmästä At Mrs. Beam’s. Hän esiintyi myös muutamissa Broadway-näytelmissä vielä nimellä Harry Bratsburg.

Ura

Morgan lähti vaimonsa Eileenin kanssa 1941 Hollywoodiin. 20th Century Fox tarjosi hänelle sopimusta, kun hänet oli nähty Santa Barbarassa esitetyssä näytelmässä Hello Out There. Morganin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1942 valmistunut To the Shores of Tripoli. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa Kuolemantuomiopaikka. Muita Morganin varhaisia elokuvia olivat Sheriffi ja Glenn Miller Story. Televisiouransa Morgan aloitti jo vuonna 1954 televisiosarjassa December Bride, jossa esiintyi vuoteen 1959. Hän jatkoi sen jälkeen sen rinnakkaissarjassa Pete and Gladys. Hänet tunnettiin uransa alussa nimellä Henry Morgan, mutta hän muutti nimensä Harry Morganiksi 1950-luvulla, jottei häntä sekotettaisiin suosittuun televisiokoomikko Henry Morganiin.
Vuonna 1967 Morgan korvasi Ben Alexanderin rikossarjassa Dragnet, jossa hän esitti neljän kauden ajan Los Angelesin poliisin konstaapeli Bill Gannonia. Morgan valittiin 1970-luvun puolivälissä korvaamaan hittisarja M*A*S*H:sta poislähtenyttä McLean Stevensonia. Se perustui Robert Altmanin elokuvaan M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala. Morgan sai roolistaan eversti Potterina kahdeksan Emmy-palkintoa. Hänelle myönnettiin palkinto kertaalleen 1980, jolloin hän oli ehdokkaana myös yhden jakson ohjaustyöstä. Hän teki vielä MASHin jälkeen noin 20 televisiotuotantoa ja esiintyi muun muassa muutamassa komediasarjan Kolmas kivi auringosta jaksossa.

Perhe

Morganilla oli ensimmäisen vaimonsa Eileen Detchonin kanssa neljä lasta. Heidän avioliittonsa kesti 45 vuotta ja päättyi, kun Morgan jäi leskeksi Eileenin kuoltua 1985. Hän meni seuraavana vuonna uudestaan naimisiin. Morganin toinen vaimo oli mykkäelokuvien tähden Francis X. Bushmanin tyttärentytär Barbara Bushman.
Kotkan kaupunginteatteri

Kotkan kaupunginteatteri on Kotkassa toimiva ammattiteatteri. Keskuskadulla sijaitsevassa teatterirakennuksessa on kaksi näyttämöä. Suurella näyttämöllä on 362 paikkaa ja Naapuri-näyttämöllä 160 paikkaa. Teatterin näyttämönä myös toimivassa ravintola Kairossa Satamakadulla on 150 paikkaa.

Historia

Ennen oman ammattiteatterin perustamista Kotkassa oli harrastajateatteritoimintaa ja siellä vieraili kiertäviä teattereita Viipurista ja Helsingistä. Vuonna 1907 Kotkaan valmistui työväentalo (nykyinen Kotkan konserttitalo), jonka rakentamisesta syntyneiden velkojen maksuun tarvittiin rahaa. Työväenyhdistys keräsi sitä muun muassa teatteriesityksillä ja näin 1908 Kotkaan syntyi Kotkan työväenteatteri. Kymmenisen vuotta myöhemmin Kotkaan perustettiin kilpaileva Kotkan Näyttämö, joka oli puolestaan taustaltaan porvarillinen. Teatterit yhdistyivät 1940 ja uuden teatterin nimeksi tuli Kotkan kaupunginteatteri.
Kotkan kaupunginteatteri on toiminut nykyisessä osoitteessa Keskuskadulla vuodesta 1948 lähtien alun perin suojeluskuntataloksi vuonna 1927 rakennetussa talossa.  Vuosina 2004–2005 tiloihin tehtiin merkittävä laajennus ja peruskorjaus. Varsinaisen teatterirakennuksen lisäksi Kotkan kaupunginteatteri on esiintynyt ravintola Kairossa vuodesta 1986. Teatterirakennuksen edustalle pystytettiin Kotkan veistospromenadiin kuuluva Olavi Mantereen veistos Ovidiuksen tanssi vuonna 2005.
Þorlákshöfn

Þorlákshöfn on kaupunki ja Ölfusin kunnan keskustaajama Islannin etelärannikolla. Þorlákshöfnin tärkein tehtävä on satamakaupunkina toimiminen, sillä se on Islannin eteläisen rannikon ainoa elinkelpoinen suojasatama läntisen Grindavíkin ja idässä sijaitsevan Höfnin välillä.
Þorlákshöfn toimii myös lähtöpaikkana Vestmannasaarille matkaaville lautoille. Kaupungissa on noin 1 500 asukasta.
Veraisten kansakoulu

Veraisten kansakoulu on Lemun Verasten kylässä sijainnut kansakoulu. Koulu perustettiin vuoden 1910 tienoilla ja lakkautettiin vuonna 1974. Nykyään se on yksityisomistuksessa.

Historia

Koulu perustettiin Verasten tilalle, jonka kunta osti vuonna 1909. Hirsirunkoinen, keltaiseksi maalattu yläkoulurakennus valmistui tontille vuonna 1910 ja se oli kunnan ensimmäinen varsinaiseen koulukäyttöön tehty rakennus. Koulunkäynti Veraisten koulussa alkoi seuraavana vuonna. Rakennuksessa sijaitsi kahden luokkahuoneen lisäksi opettajan asunto, jossa oli kolme huonetta sekä keittiö. 1930-luvulla toista luokkahuoneista käytettiin yhdistettynä voimistelusalina ja poikien puutyöverstaana.
Veraisiin rakennettiin vuoden 1930 tienoilla myös hirsirunkoinen, satulakattoinen alakoulurakennus. Koulunkäynti siinä aloitettiin vuonna 1932. Tässä pienemmässä rakennuksessa oli yhden luokkahuoneen lisäksi keittola ja opettajan yhden huoneen ja keittiön käsittänyt asunto. Näiden rakennusten lisäksi tontilla on koulun ulkorakennus, jossa sijaitsivat tyttöjen ja poikien käymälät ja puuvaja. Ulkorakennuksessa oli ollut aikaisemmin myös rehuvaja sekä navetta, jossa opettajat olivat voineet pitää lehmää. Lehmiä ei koululla kuitenkaan enää ainakaan vuonna 1932 pidetty, vaan maito tuli naapuritaloista. Kouluun kuului myös erillinen saunarakennus ja puutarha, jossa kasvoi ainakin marjapensaita. Koulun vesi haettiin vielä 1930-luvulla suoraan koulun kaivosta ja sen kuivuessa läheisen Kuumalhon mäen rinteessä sijainneesta kaivosta.

Koulu nykyään

Veraisten koulu lakkautettiin vuonna 1974, jonka jälkeen koulusta muodostettiin Miiainen-niminen tila. Nykyään koulu on yksityiskäytössä. Vanha alakoulu on nykyään asunto- ja verstaskäytössä. Koulurakennukset ovat säilyneet hyvin vanhassa asussaan ja ne muodostavat Turun maakuntamuseon mukaan yhdessä paikallisesti, rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokkaan kokonaisuuden.
Vahakaktukset

Ulkonäkö ja koko

Vahakaktukset ovat joko yksistään kasvavia tai mättäitä muodostavia. Niiden varret ovat pallomaisia tai pitkänomaisia ja lieriömäisiä, kärjestään tavallisesti tiheän villamaisen karvan peittämiä. Varren uurteet ovat selvästi erottuvia. Vahakaktukset ovat tavallisesti piikkisiä; piikit ovat vaihtelevanlaisia. Juuret ovat joko rihmamaisia tai paalumaisia pääjuuria.
Vahakaktusten kukat kehittyvät kasvin varren kärkeen ja ovat kellomaisia tai suppilomaisia, väriltään keltaisia. Pohjusmalja on lyhyt ja leveä, ja perikarpelli (pohjuksen ja emin tyven muodostama rakenne) lyhyt ja paljaspintainen. Hedelmä on pieni ja sileä, mutta sen kärjessä on pysyviä vihreitä suomuja. Siemenet ovat kookkaita ja kiiltävän mustia.

Levinneisyys

Vahakaktukset ovat kotoisin Atacaman aavikkoalueelta Chilen pohjoisosista.
Nilo Peçanha

Nilo Procópio Peçanha (portugali ääntäminen: [ˈnilu proˈkɔpju peˈsaɲɐ]; 2. lokakuuta 1867 – 31. maaliskuuta 1924) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Rio de Janeiron osavaltion kuvernööri vuosina 1903-1906, kunnes hänet valittiin  Brasilian varapresidentiksi vuonna 1906. Hän nousi presidentiksi  vuonna 1909  Presidentti Afonso Penan kuoleman jälkeen ja palveli  tämän virkakauden loppuun vuoteen 1910. 
Hän osallistui myös vuoden 1921 vaaleihin, mutta hävisi.
Jugurtha

Elämäkerta

Micipsan kuoltua valta jaettiin hänen poikiensa ja Jugurthan kesken Jugurthan periessä varsinaisen kuninkuuden ja kahden pojan saadessa muita tärkeitä tehtäviä. Yhteistyö veljesten välillä ei kuitenkaan toiminut, vaan Numidia jaettiin lopulta kolmeen osaan poikien kesken, Jugurthaa tämä ei kuitenkaan miellyttänyt, vaan hän murhautti Hiempsalin ja hyökkäsi Adherbalin kimppuun. Adherbal pakeni Roomaan pyytäen apua. Roomalaiset ratkaisivat asian jakamalla kuningaskunnan jälleen kahteen osaan Adherbalin saadessa lännen ja Jugurha maan itäosan. Jugurtha ei kuitenkaan edelleenkään tyytynyt tähän, vaan hyökkäsi jälleen piirittäen Adherbalin pääkaupunki Cirtan vuonna 112 eaa. Roomalaisten vastalauseista huolimatta hän kukisti kaupungin ja teloitutti Adherbalin, sekä kaupungissa olleet roomalaiset kauppiaat. Tämän myötä Rooman yleinen mielipide kääntyi lopullisesti Jugurthaa vastaan ja Rooma julisti sodan häntä vastaan vuonna 111 eaa.
Roomalaiset valtasivat Cirtan nopeasti. Jugurtha kasasi kuitenkin kokoon armeijan vävynsä Bocchuksen, Maurin kuninkaan, tuella. Tästä huolimatta roomalaisen kenraali Mariuksen joukot ottivat haltuunsa lähes koko Numidian vuonna 106 eaa. Jugurtha kääntyi jälleen Bocchuksen puoleen, mutta tällä kertaa hänen täytyi maksaa avusta antamalla tälle kuningaskuntansa länsiosat. Jugurtha hyökkäsi Mariuksen joukkoja vastaan näiden ollessa marssilla takaisin Cirtaan. Hyökkäys epäonnistui, mikä sai Bocchuksen neuvottelemaan roomalaisten kanssa ja suostumaan Jugurthan vangitsemiseen ja luovuttamiseen roomalaisille vuonna 105 eaa. Jugurtha vangittiinkin ja hänet vietiin Roomaan, jossa hän sittemmin kuoli. Jugurthan kuoleman jälkeen Numidia menetti laajoja alueita ja kuningaskunta jaettiin kahteen osaan. Itäistä osaa hallitsi sittemmin Gauda, Mastanabalin poika ja Jugurthan puoliveli. Läntinen osa muodosti ilmeisesti erillisen kuningaskunnan, mutta tiedot molemmista valtioista ovat vähäiset.
Hampurin satama

Hampurin satama (saks. Hamburger Hafen, LOCODE: DE HAM) on Hampurissa sijaitseva Saksan suurin satama. Vaikka se sijaitsee Pohjanmereen laskevan Elben alajuoksulla, satama luokitellaan Saksan Pohjanmeren merisatamiin kuuluvaksi. Samalla Hampurin satama on Saksan 3. suurin sisämaan satama. Se palvelee sisämaan liikenteen kauppalaivoja, jotka saapuvat joki- ja kanavareittejä pitkin.
Satama kattaa yhteensä 72 neliökilometrin alueen, josta maata on 42 km² (noin 10% Hampurin kaupungista) ja vesialueita 30 km². Laituria on yhteensä 37,5 kilometriä ja laituripaikkoja noin 320 kappaletta, joista 38 sopii megaluokan kontti- tai bulkkirahtialuksille.

Suomi

Hampurin satamasta kulkee Suomeen 13 syöttöliikenteen linjaa. Niiden tärkeimmät satamat Suomessa ovat Kotka, Helsinki ja Rauma.

Vapaa-satama ja työllisyys

Satama tarjoaa vapaakauppa-alueen mahdollistaen mm. varastoinnin, jälleenpakkauksen ja keräyksen ilman tullitarkastusta. Tulliselvitys joudutaan tekemään vasta kun tavarat tuodaan Saksan markkinoille vapaavarastosta. Vapaasatama on tärkeä lähinnä kaupassa ns. kolmansien maiden kanssa. Hampurin vapaasataman pinta-ala on n. 16 km² tehden siitä maailman suurimman vapaasataman. Satama työllistää Hampurissa ja sen ympäristössä 156 000 ihmistä.

Syväväylä

Hampurin satama on yli sadan kilometrin päässä Pohjanmerestä sisämaahan päin. Laivat kulkevat satamaan Elben 13,5 metriä syvää väylää pitkin. Nykyajan suurille 10 000 – 14 000 TEU-yksikön laivoille se alkaa olla liian matala. Suuret laivat pääsevätkin satamaan vain nousuveden noustessa, jolloin laivat ratsastavat nousuveden aallonharjalla. Pois lähtiessään suurilla laivoilla on vain tunnin mittainen aikaikkuna purjehtia ulos satamasta. Mikäli laiva ei ehdi tämän aikana lähteä satamasta, se joutuu odottamaan seuraavaa vuorovesiaaltoa, eli vähintään 12 tuntia. Tämä sotkee aikataulut, koska laituripaikat on jo varattu seuraaville laivoille.
Budan kukkulat

Budan kukkulat (unk. Budai-hegység) on matala vuorijono Budapestin länsiosissa, Budassa. Sen korkein ja samalla Budapestin korkein kohta on 529 metriin kohoava János-hegy. Muita korkeita kukkuloita ovat Hármashatár-hegy (497 metriä) ja Széchenyi-hegy (471 metriä). Kukkuloilla menee monia kävelyreittejä, ja viikonloppuisin osa reiteistä on täynnä ihmisiä. Kukkuloilla kulkee lastenrautatie Gyermekvasút, jonka henkilökuntana on pääasiassa 10–14-vuotiaita.
Keltakynsimö

Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen keltakynsimö on pienikokoinen, 10–30 cm pitkä hento kasvi. Sen varsi on haaraton tai tyvestä haarova, tähtikarvainen ja ylempää kalju. Varren tyviosassa olevat ruodittomat lehdet ovat puikeita tai pitkulaisia, leveähkötyvisiä ja hampaisia. Kukassa on neljä hohtavankeltaista terälehteä. Keltakynsimö kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmistö on pitkä ja harsu. Lituperät ovat sirottavia ja noin sentin pituisia. Mantelinmuotoiset lidut ovat noin puolen sentin pituisia. Loppukesästä kasvi kuivettuu lähes olemattomaksi ja vaikeasti tunnistettavaksi.
Suomessa kasvaa kaksi keltakynsimön muunnosta: eteläisessä Suomessa esiintyvä var. nemorosa, jonka lidut ovat lyhytkarvaiset ja Pohjanmaalla, Itä-Suomessa ja edelleen Venäjän puolella Laatokan rannoilla esiintyvä itäinen muunnos var. leiocarpa, jonka lidut ovat kaljut.

Levinneisyys

Keltakynsimön arvellaan olevan alun perin kotoisin Itä-Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan aroilta ja hiekkaisilta niityiltä. Se lienee levinnyt laajalle ihmisen mukana. Nykyään lajia tavataan Ranskasta läpi Keski-, Pohjois- ja Itä-Euroopan Tyynellemerelle saakka. Levinnäisyysalueen eteläreuna ulottuu Turkista ja Iranista Keski-Aasiaan ja Kiinan eteläosiin. Keltakynsimöä kasvaa myös Pohjois-Amerikan länsi- ja keskiosissa.
Suomessa laji on muinaistulokas ja vanhan kulttuurin seuralainen. Lajista on eniten havaintoja etelärannikon viikinkien vanhan idäntien varrelta Uudeltamaalta Kymenlaaksoon. Sisämaassa lajia esiintyy usein vanhojen varuskuntakaupunkien ympäristössä, kuten Hämeenlinnassa ja Savonlinnassa. Esiintymiä on myös muutamien paikoin Pohjanlahden rannikolla muun muassa Raahen ja Oulun ympäristössä.

Elinympäristö

Keltakynsimöä tavataan Suomessa erityisesti vanhoissa kaupungeissa ja varuskuntapaikoissa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat muurit, rauniot, avoimet kedot, hietikot ja kadunvieret. Laji on harvinaistunut rakentamisen, linnoitusvallien restauroinnin ja kasvupaikkojen umpeenkasvun takia.
Berlin Südkreuzin rautatieasema

Historia

Aseman entinen nimi juontuu läheisen kadun nimestä, joka on nimetty Preussin kenraalin Alexander August Wilhelm von Papen mukaan.
Südkreuzin asema kuuluu Deutsche Bahnin uuteen pitkänmatkan liikenteen konseptiin Berliinissä. Etelä-Berliiniin oli tarvittu uutta pitkänmatkan liikenteen rautatieasemaa, joten Papestraßen asema päätettiin rakentaa ja nimetä se uudelleen samantyyppiseksi kuin Westkreuz ja Ostkreuz ("itä- ja länsiristeys"). Rakennustyöt myöhästyivät huomattavasti ja asema valmistui kuusi vuotta myöhässä toukokuussa 2006.
Südkreuzin asema on nykyisin ICE-junien Hampurin-liikenteen pääteasema.