google/wiki40b huggingface dataset:
Mario Botta

Mario Botta (s. 1. huhtikuuta 1943 Mendrisio, Sveitsi) on sveitsiläinen arkkitehti. 
Hän opiskeli Milanon Liceo Artisticossa ja Venetsian IUAV-yliopistossa ja on saanut vaikutteita erityisesti Le Corbusier’ltä, Carlo Scarpalta ja Louis Kahnilta. Vuodesta 1970 hänellä on ollut oma arkkitehtitoimisto Sveitsin Luganossa.

Ura

Jo 16-vuotiaana Botta piirsi ensimmäisen rakennuksensa, paritalon Morbio Superioreen Ticinon kantoniin. 
Sen tilajärjestelyt olivat vielä epämääräisiä, mutta siinä sanotaan jo olevan nähtävissä hänen tuleva tyylinsä, johon liitty yksinkertaisiin muotoihin perustuva vahva geometrian taju. Bottan suosikkimateriaali on tiili, vaikka hän käyttääkin suunnitelmissaan materiaaleja monipuolisesti ja yksilöllisesti.
Bottan suunnittelemia rakennuksia voi nähdä ympäri Sveitsiä, mutta etenkin Ticinon alueella. Ranskaan Botta on suunnitellut Évryn katedraalin Pariisin eteläpuolelle 1995 sekä kirjaston Villeurbanneen 1988. Yhdysvaltoihin Botta suunnitteli vuonna 1995 San Franciscon nykytaiteen museon (SFMOMA).
Monien kirkkorakennusten lisäksi Mario Botta on suunnitellut myös Tel Avivin yliopiston tärkeimmän synagoogan.
Vuosina 2002–2004 Botta oli mukana Milanon La Scala -oopperatalon keskustelua herättäneessä uudistuksessa. Vuonna 2004 Botta piirsi taidemuseorakennuksen Etelä-Korean Souliin. 
Alla olevan kuvagallerian ohella muita Mario Bottan merkittäviä suunnittelutöitä ovat Kreikan valtionpankin rakennus Ateenassa, Bechtler-nykytaidemuseo Pohjois-Carolinan Charlottessa.
Hauki-Heikinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,6 metriä mpy.
Tuulosjärvi

Maantietoa

Järvi on 800 metriä pitkä, 600 metriä leveä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee moreenimaaston painaumassa, mutta vajaa puolet sen alavista rannoista ovat suota. Järvessä on kaksi ojaa, joista suurin on 60 metriä pitkä ja pienempi alle 30 metriä pitkä ja samalla hyvin kapea. Huomattavin tulo-oja on Hurusuntinoja, joka laskee järven eteläpäähän. Ojan latvat sijaitsevat aivan Suonojärven rantojen tuntumassa. Järveen laskee vielä noin kymmenen muutakin metsä- ja suo-ojaa, joista enemmistö tuo järveen Paunukorven kuivatusvesiä. Järven laskuoja lähtee järven itäpäästä ja juoksee Kolunkulman maatalojen peltojen läpi Ylisentyrynojana. Se yhtyy lopulta Kallasojaan, jonka nimi muuttuu Kallaskosken jälkeen Sakkoonojaksi ja vielä alempana Vassinjoeksi. Valuma-alueen koko suhteutettuna järven tilavuuteen selittää veden nopean vaihtumisen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 240 vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä. Luoteisrannat ovat suota ja ilmeisesti suo-ojista johtuu pohjoisosan rehevät vesikasvustot. Eteläosan kasvustot voidaan selittää Hurusuntinojasta. Järven pohjoisranaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie yhdystieltä 2992 Joenpohjan luoteispuolelta. Eteläosan Kotaniemen kalliolla sijaitsee Nokian ja Vesilahden välisen rajan pyykki.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1978 ja 1995. Vedenväri on hyvin ruskeaa humusvettä, joka on sameaa. Valuma-alueen suot laskevat veden happamuustasoa, mutta järven puskurikyky happamoitumista vastaan on kuitenkin tyydyttävä. Järven happitalous on ollut tyydyttävällä tasolla. Happea on kulunut humusjärvien tapaan myös pintavesissä, mutta huonoin tilanne on pohjan lähellä, mistä happi oli kulunut vuonna 1995 lähes kokonaan loppuun. Talvella 1978 alitti veden fosforipitoisuus vielä rehevien vesien raja-arvon, joka on 30 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l). Kuitenkin talvella 1995 fosforipitoisuus ylitti rehevien järvien raja-arvon. Koska kesällä ravinnepitoisuudet tavallisesti kasvavat talven tasosta, voidaan järvi pitää rehevöityneenä järvenä. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.

Historiaa

Vuosina 1855−1856 kootussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Tulusjärvi”. Kartassa itse järvi vaikuttaa autiolta, mutta sen laskuojan varrella sijaitsi kolme torppaa.
Vuoden 1954 peruskartassa järven pohjoispään suota oli jo ojitettu, mutta Hurunsuntinoja ja järven oma laskuoja näyttävät luontaisilta puroilta. Järvelle ei johtanut silloin tietä. Vuoden 1975 kartassa olivat tärkeimmät ojitukset jo tehty. Järven luoteipuolelta ohitti metsätie järven ja siitä oli rakennettu pistotie järven pohjoisrantaan. Tien päässä oli nyt vapaa-ajan asunto.
Iso-Ahvenainen (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,6 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Padasjoen alueeseen (14.251) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,6 metriä mpy.
John Reed

John Reed (22. lokakuuta 1887 Portland, Yhdysvallat – 19. lokakuuta 1920 Moskova, Neuvostoliitto) oli yhdysvaltalainen liberaalisosialisti ja yhteiskuntakriittinen toimittaja, joka kirjoitti Venäjän lokakuun 1917 vallankumouksesta kirjan Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa. Hänestä tuli Venäjän bolševikkien tekemän lokakuun vallankumouksen kannattaja. Myöhemmin hän kuitenkin kääntyi bolševikkien vallankumousmenetelmiä vastaan. Hän kuului Yhdysvaltain kommunistisen puolueen perustajajäseniin.
John Reed käytti Suomea kauttakulkumaana Venäjälle ja Venäjältä. Toisen matkan (1919–1920) hän teki laittomasti, salaisia etappiteitä pitkin ja väärän passin turvin. Paluumatkalla suomalainen poliisi pidätti hänet 13.3.1920 Tukholman vuorolaivan Oihonnan kolikomerosta Turussa. Muun muassa Hella Wuolijoki majoitti ja auttoi häntä Suomen oleskelun aikana.
John Reedin viimeinen työkomennus oli osallistua itäisten kansojen kokoukseen Bakussa, josta palatessaan hän oli jo kuolemansairas. Työkomennus oli Bakuun väistämätön, Grigori Zinovievin sanoin: ”Komintern on päättänyt niin. Tottele.” Emma Goldmanin mukaan hän olisi voinut vielä parantua, jos häntä olisi hoidettu asianmukaisesti. Reed on haudattu Kremlin muuriin ja on Bill Haywoodin ohella ainoa sinne haudattu amerikkalainen. 
Yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja Warren Beatty teki John Reedistä ja vallankumousajan olosuhteista elokuvan Punaiset, jota kuvattiin uusklassisten rakennusten vuoksi tapahtumapaikkansa Pietarin asemesta Helsingissä.
Reedin puoliso oli Louise Bryant, joka myös kirjoitti kirjan kokemuksistaan lokakuun vallankumouksessa.
Panttivanki

Panttivanki on henkilö, jota pidetään vankina, jotta voitaisiin pakottaa kolmas osapuoli toimimaan halutulla tavalla. Panttivankia uhataan vahingoittaa tai tappaa, jos kolmas osapuoli ei suostu taipumaan vangitsijan vaatimuksiin.
Nykyään panttivankeja ottavat enimmäkseen rikolliset ja terroristit.

Kihla

Germaaneilla oli tapana solmia liitto- ja rauhansopimuksia siten, että osapuolet vaihtoivat keskenään panttivankeja (gisl tai geisel). Myös yksipuolisia panttivankeja otettiin valloitettujen alueiden hallitsijan tai muiden korkeasukuisten miesten jälkeläisistä määräajaksi. Suomen kieleen tämä perinne on tuonut kihlakunta-termin.
Luoti sydämessä

Juoni

Vanhempi naapurin poika leikkii pienoiskiväärillään ampumalla hirsisen ulkorakennuksen seinään, mutta yksi luodeista lentää läpi seinien rakennuksen toisella puolella leikkivän Markun rintaan. Apuun haetaan kunnanlääkäri, joka lähettää Markun isänsä ja naapurin miehen kanssa Kuopion keskussairaalaan. Markkua tutkitaan ja hoidetaan ensin Kuopiossa, sitten Helsingissä, mutta leikkaukseen ei katsota olevan aihetta. Kuukausien päästä avun koteloituneen luodin poistamiseksi Markku saa Tukholman Karoliinisesta instituutista, sielläkin vasta toisella yrittämällä. Tukholmaan hoitoon pääsy on hyväntahtoisten ihmisten avun varassa, ja myös Markun perhe joutuu myymään karjansa ja maitaan kustannusten kattamiseksi. Lopulta Ruotsissa leikkaukset tehnyt kirurgi luopuu palkkiostaan, ja Markun tapauksesta tulee pieni mediatapahtuma sekä Suomessa että Ruotsissa.
Elokuva sai aiheensa vuonna 1957 Lapinlahden Nerkoon kylässä sattuneesta tapauksesta. Elokuva tuotettiin näyttelijälakon 1963–1965 aikana. Siksi valtaosa esiintyjistä on amatöörejä, mikä lisää elokuvan dokumentaarista sävyä. Tarinan kertojana toimii ohjaaja Kassila.
Luoti sydämessä sai ensiesityksensä Suomen televisiossa itsenäisyyspäivänä 1964. Se on esitetty uudelleen Yle Teemalla 2008 ja 2014 sekä Yle TV1 -kanavalla 2017.
Jim Parrack

Ura

Jim Parrack sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta Monk vuonna 2006. Hän on sittemmin vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten Criminal Minds – FBI-tutkijat ja CSI. Parrack esittää Hoyt Fortenberryä sarjassa True Blood. Hänellä on ollut rooleja useissa näytelmissä kuten Welcome Home Soldier. Hän on esiintynyt elokuvissa Annapolis ja Battle: Los Angeles.
Parrackilla on oma tuotantoyhtiö 120 Productions. Hän on toiminut käsikirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana elokuvassa Post.

Yksityiselämä

Jim Parrack on kotoisin Allenista Texasista. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2001. Parrack opiskeli näyttelemistä ensin The Stella Adler Academy -koulussa ja siirtyi sitten Playhouse Westiin. Parrack on ollut naimisissa Ciera Parrackin kanssa vuodesta 2008. Uskonnoltaan hän on kristitty.
Sortavalan piiri

Piiri 1940-1970

Sortavalan piiri oli hallintoalue Karjalan ASNT:ssa Laatokan pohjoisrannalla vuosina 1940–1970. Piirin rajoissa tapahtui tuona aikana joitain muutoksia ja se käsitti ajoittain laajemman alueen kuin nykyinen Sortavalan piiri.
Sortavalan piiri muodostettiin 9. heinäkuuta 1940. Se käsitti suunnilleen Suomen Moskovan rauhassa 12. maaliskuuta 1940 kokonaan luovuttamat Sortavalan kaupungin, Sortavalan maalaiskunnan ja Ruskealan sekä Uukuniemen, Kiteen, Pälkjärven ja Värtsilän luovutetut osat. Alueen suomalainen väestö evakuoitiin rauhan tultua ja niinpä Neuvostoliitto siirsi alueelle uutta väestöä. 
Jatkosodassa Suomi valloitti alueen takaisin elokuussa 1941 ja muualle Suomeen evakuoitu väestö pääsi palaamaan kotiseudulleen. Moskovan välirauhassa 19. syyskuuta 1944 alue jouduttiin toistamiseen luovuttamaan Neuvostoliitolle, jossa alue muodosti jälleen Sortavalan piirin. 
Sortavalan piiriin liitettiin vuonna 1957 Pitkärannan piirin länsiosa ja vuonna 1958 Kurkijoen piiri. Koko Karjalan ASNT:ssa suoritettiin hallintouudistus vuonna 1963, jolloin perustettiin kuusi teollisuuspiiriä ja neljä kyläpiiriä. Sortavalan piiristä muodostettiin Laatokanrannan kyläpiiri. Kuitenkin jo vuonna 1965 teollisuus- ja kyläpiirijaosta luovuttiin ja ne nimettiin piireiksi. Samalla Laatokanrannan piirin nimi muutettiin takaisin Sortavalan piiriksi. Sortavalan piirin itäosa liitettiin vuonna 1966 uudelleen perustettuun Pitkärannan piiriin. 
Sortavalan piiri lakkautettiin 10. joulukuuta 1970, jolloin Värtsilän ja Valamon työläisasutuskeskukset sekä Ojavaisen, Rautakankaan, Ruskealan ja Sortavalan esikaupunkialueen kyläneuvostot siirrettiin Sortavalan kaupunkineuvoston hallinnon alaisuuteen. Lisäksi Sortavalan piirin eteläosasta perustettiin uusi Lahdenpohjan piiri, johon tulivat kuulumaan Lahdenpohjan kaupunki, Elisenvaaran työläisasutuskeskus sekä Kurkijoen, Lahdenpohjan ja Raivattulan kyläneuvostot. Tämä alue käsitti suunnilleen entisen Kurkijoen piirin alueen, mikä oli liitetty Sortavalan piiriin vuonna 1958.

Perustaminen uudelleen 2006

Sortavalan piiri muodostettiin uudelleen vuonna 2006 Venäjän kunnallishallintouudistuksen yhteydessä. Se muodostettiin Sortavalan kaupunkipiirin alueesta. Kuntajakoa ja kuntien nimiä muutettiin, ja piiri tuli käsittämään nykyiset Sortavalan, Värtsilän ja Helylän kaupunkikunnat sekä Kaalamon ja Haapalammen maalaiskunnat.
Jean-Étienne Liotard

Elämäkerta

Jean-Étienne Liotard aloitti opintonsa Genevessä miniatyyrimaalari Daniel Gardellen (1673–1753) opissa, jonka jälkeen hän jatkoi vuodesta 1723 Pariisissa Jean-Louis Petitot’n (1692–1730) alaisuudessa kopioiden emaleita ja miniatyyrejä. Vuodesta 1752 alkaen hän opiskeli Pariisissa François Lemoynen ja Jean-Baptiste Massén (1687–1767) alaisuudessa, joista jälkimmäinen suositteli häntä markiisi de Puysieux’lle, joka otti hänet mukaansa Napoliin. Vuonna 1735 hän maalasi Roomassa paavi Klemens XII:n ja useiden kardinaalien muotokuvat. Kolme vuotta myöhemmin hän seurasi lordi Duncannonia Konstantinopoliin ja sen jälkeen Wieniin, jossa hän teki keisari Frans I:n ja Maria Teresian muotokuvat, joita pidetään hänen mestaritöinään. Hän sai lisänimen ”turkkilainen maalari”, koska pukeutui turkkilaiseen asuun. Vuonna 1741 Liotard matkusti Englantiin, jossa maalasi Walesin prinsessan muotokuvan. Vuonna 1756 hän siirtyi Hollantiin, jossa nai Marie Fargues’in seuraavana vuonna. Hän oli jälleen Englannissa vuonna 1772, hänen nimensä esiintyy Royal Academyn näytteilleasettajien luettelossa kahtena seuraavana vuonna ennen hänen paluutaan kotikaupunkiinsa vuonna 1776.
Liotard oli erittäin monitaitoinen taiteilija ja vaikka hänen maineensa johtuu etupäässä hänen pastelliensa sulokkuudesta ja herkkyydestä, joista Dresdenissä sijaitsevat Lukijatar, Suklaatyttö ja Lyonitar ovat hyviä esimerkkejä, myös hänen emalinsa, kuparietsauksensa ja lasimaalauksensa ovat kriittisen huomion arvoisia. Hän oli vanhojen mestarien teosten kerääjä ja hän julkaisi myös teoksen Traité des principes et des règles de la peinture (1781).
Red Devil

Sponsorointia

Red Devil tukee mm. nimeään kantavaa Formula 1 -venejoukkuetta, Woodstock Red Devil Racingia, RCTIC eSportsia (suomalainen tietokonepeli-organisaatio) ja Espoo Devilsiä (amerikkalaista jalkapalloa pelaava joukkue Espoossa).
Lompolo

Lompolo tarkoittaa järvimäistä suvantoa joen varrella. Lompolo-sanaa käytetään etenkin Lapin murteissa.
Nokiperäpeippo

Levinneisyys

Nokiperäpeippoa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kasvot kuvastimessa

Tuotanto

Ohjaaja Ralf Rubin toimi aikaisemmin Suomen Filmiteollisuuden mainospäällikkönä. Kuvaaja Ossi Skurnik oli tutustunut elokuvan tekemiseen Roomassa. Kasvot kuvastimessa oli Suomen ensimmäinen mykkäkameralla kuvattu ja jälkiäänitetty elokuva. Rubin teki muutamia lyhytelokuvia ja tämän elokuvan lisäksi Osmo Lampisen kanssa toisen pitkän, Kesäyön lapset.

Vastaanotto

Aikalaisarvioissa elokuvalle annettiin varovaista kiitosta, mutta monien puutteiden sanottiin kuitenkin näyttäytyvän niin käsikirjoituksessa kuin yleisenä avuttomuutenakin. Myöhempien televisioesitysten yhteydessä esitetyissä kritiikeissä ei elokuvaa ole toisaalta pidetty erityisen laadukkaana, vaan sen arvo on nähty ainoastaan harvinaisuudessa. Toisaalta siitä on sanottu, että se on kiinnostava ja kokeellinenkin moraliteetti, jonka symboliikka ja neorealismin vaikutteet kutkuttavat, ja siitä saattaisi olla ainesta kulttielokuvaksi (Arto Pajukallio, Helsingin Sanomat).
Pöytäjääkiekon maailmanranking

Pöytäjääkiekon maailmanranking (engl. ITHF World Ranking) on International Table Hockey Federationin ylläpitämä ranking-lista maailman parhaista pöytäjääkiekkoilijoista. Listan vanhimmat versiot ovat vuodelta 1989. Rankingissa on noin 12100 pelaajaa.

Pisteytys

Jokaiselta pelaajan pisteisiin lasketaan viisi parasta turnausta. Turnaukset, jotka ovat kaksi vuotta vanhoja, menettävät arvoaan pikku hiljaa. Kuusi vuotta vanhat turnaukset ovat pelaajalle arvottomia.
Eino-myrsky

Eino-myrsky oli voimakas matalapaine, joka saapui  Suomen länsirannikolle Vaasan ja Kokkolan välille 17. marraskuuta 2013 aamuyöllä. Ilmatieteen laitoksen mukaan Eino-myrsky oli vielä tuolloin Suomen 2000-luvun kolmanneksi voimakkain myrsky. Matalapainemyrskyistä vain Tapani- ja Janika-myrskyt olivat olleet 2000-luvulla Eino-myrskyä voimakkaampia ennen kuin Seija-myrsky iski Suomeen joulukuussa 2013.
Eino kehittyi Norjanmerellä, ja se riehui jopa hirmumyrskyn voimalla Norjassa ennen Suomeen saapumista. Norjassa ja Ruotsissa myrskyn nimenä oli Hilde.

Seuraukset

Aamuyöllä 17. marraskuuta 2013 läntisillä merialueilla saavutettiin myrskylukemia, kun 10 minuutin keskituuli oli enimmillään 25 m/s ja puuskissa jopa 31 m/s. Sisämaan puolella puuskien nopeudet ylsivät paikoitellen noin 25 m/s, mutta ne jäivät yleisesti 20 m/s. Myös Keski- ja Itä-Suomen järvialueiden sääasemilla mitattiin jopa 29 m/s puuskahuippuja. Myrsky vei sähköt yli 230 000 taloudelta, ja eniten vikoja esiintyi Elenian sähkönjakelualueella. Myrsky aiheutti paikoin ongelmia junaliikenteelle raiteille kaatuvien puiden takia. Ylivieskan ja Kokkolan välillä liikenne pysähtyi kokonaan.
Sähköongelmien lisäksi viranomaisille tuli runsaasti hätäilmoituksia teille kaatuneista puista ja irronneista katoista. Voimakkaan länsituulen takia Länsi-Suomen rannikolla, varsinkin Oulun alueella, vesi nousi jopa laitureiden päälle. Keskimääräinen aallonkorkeus oli Perämerellä ja Pohjanlahdella jopa 4,4 metriä, mutta yksittäinen aalto saattoi olla huomattavasti korkeampikin. Sähköyhtiö Elenia vertasi Eino-myrskyä jopa Tapani-myrskyn aiheuttamaan kaaokseen vuonna 2011.
Myrsky kaatoi metsää maa- ja metsätalousministeriön arvion mukaan 80 miljoonan euron arvosta.

Voimakkaimmat tuulet

Eino-myrskyn voimakkain kymmenen minuutin keskituuli mitattiin Raahessa 27 m/s ja voimakkain puuska Kaskisilla 32,9 m/s. Ruotsissa ja Norjassa 16. marraskuuta Hilde-myrskyn tuulenpuuskat yltyivät ennen Suomeen saapumistaan jopa 56 m/s.
Furkasola

Furkasola (saks. Furkapass) on Sveitsissä Urin Alpeilla Wallisin ja Urin kantonien rajalla sijaitseva sola. Gomsin laakson koillispäädyssä olevan solan korkeus merenpinnan tasosta on 2 431 metriä.
Solan kautta kiemurtelee valtatie 19 (H19), joka käy myös hyvin lähellä Rhonegletscherin jäätikköä. Solatie on talvisin suljettu. Viime vuosina katkos on kestänyt noin seitsemän kuukautta, loka-marraskuun vaihteesta touko-kesäkuun vaihteeseen. Talviaikaan reitin autoliikenne hoidetaan Furkan pohjatunnelin kautta autojunilla.
BlackBerry

BlackBerry on kanadalaisen Research In Motionin (RIM) etenkin Pohjois-Amerikassa suosittu langaton mobiililaite, joka toimii puhelimena, tukee sähköpostien lähettämistä ja vastaanottoa, tekstiviestejä ja webin selausta. Eräs BlackBerryjen suosion salaisuus on hyväksi koettu tietoturva.
Vuonna 1997 esitellyt BlackBerryn ensimmäiset mallit toimivat vain kaksisuuntaisina hakulaitteina, joilla voi lähettää lyhyitä tekstimuotoisia viestejä. Vuoden 2002 malleihin lisättiin puhelu- ja muut ominaisuudet.
BlackBerry toimii GSM, GPRS/EDGE/UMTS, CDMA/1xEV-DO -verkoissa. Se saavutti suosiota etenkin keskittymällä sähköpostiominaisuuksiin, joita varten laitteessa on peukaloilla käytettävä QWERTY-näppäimistö. Sähköposti lähetetään "BlackBerry Enterprise Server" -palvelimen kautta, kun muiden yhtiöiden puhelimet toimivat tavallisissa verkoissa.
BlackBerryn valmistajan arvosta hävisi kesällä 2012 yhdeksäntoista prosenttia, kun yhtiö kertoi huonosta tuloksesta ja uuden käyttöjärjestelmän lykkääntymisestä.
Vuoden 2016 syyskuussa yhtiö ilmoitti lopettavansa älypuhelimien valmistamisen. Jatkossa ainoastaan alustaa lisensoidaan muille valmistajille.

Salaiset viestit

Intia uhkasi elokuussa 2010 sulkea BlackBerry-puhelinten sähköposti- ja pikaviestiominaisuudet, ellei RIM anna viranomaisille avaimia viestien lukemiseen kuun loppuun mennessä. Aiemmin Saudi-Arabia sai yhtiön suostumaan  viestien avaamiseseen. Myös Arabiemiraatit, Libanon ja Algeria vaativat keinoa lukea viestejä. Yhdysvaltojen entinen presidentti Barack Obama tunnetaan innokkaana BlackBerryn käyttäjänä, jopa niin innokkaana, että Yhdysvaltain salainen palvelu yritti sitä rajoittaa.
Goa Gil

Goa Gil, oikealta nimeltään Gilbert Levey (s. 1951 Yhdysvallat), on hippi, sadhu-askeetti, muusikko, DJ sekä tanssimusiikkitapahtumien, partyjen, järjestäjä. Hän on yksi goa- ja psytrance-musiikkityylien ja asiaan liittyvän kulttuurin pioneereista.
Gil on kotoisin Kaliforniasta, San Franciscosta. 1960-luvulla hän koki omakohtaisesti hippiliikkeen ja psykedeelisen rock-kulttuurin synnyn ja oli mukana muun muassa Family Dog - ja Sons of Champion -nimisissä kollektiiveissa. Myöhemmin hänestä alkoi tuntua, että sikäläinen hippikulttuuri oli hajoamassa, ja vuonna 1969 hän jätti Yhdysvallat ja matkasi ensin Amsterdamiin ja sitten Intiaan, jossa asettui hippien suosimaan Goan osavaltioon. Siellä hän tutustui sadhuihin, ja hänestä tuli itsestäänkin sellainen.
1980-luvun alkupuolella monet Goalla oleskelleista hipeistä alkoivat kiinnostua varhaisesta elektronisesta musiikista, esimerkiksi Kraftwerkista. Gil ja hänen ystävänsä panivat pian kasaan jonkinlaisen musiikkilaitteiston ja ryhtyivät harjoittamaan DJ-toimintaa ja soittamaan live-musiikkia Goan rannoilla, usein yötä päivää. Näin syntynyt ulkona pidettävien tanssimusiikin tapahtumien ja itämaisen mystiikan sekoitus pitkälti määritti goa/psytrance-kulttuurin estetiikan ja olemuksen. Gilille itselleen tanssi on meditaation aktiivinen muoto, ja trancemusiikin käyttö on hänen mukaansa keino "sovittaa muinainen heimorituaali 21. vuosisataa varten". Tämä estetiikka on 1990-luvulla levinnyt Intiassa partyihin osallistuneiden eurooppalaisten ja israelilaisten matkaajien mukana muualle maailmaan.
Gil asuu yhä Goalla useita kuukausia vuodessa, viettäen lopun ajasta matkustaen ja järjestäen musiikkitapahtumia erityisesti Pohjois-Kaliforniassa. Hän on naimisissa Ariane MacAvoyn kanssa, jonka taiteilijavanhemmat olivat itse Goa-intoilijoita.
Resistance Records

Resistance Records on valkoihoisten valtaa kannattava niin sanottu White Power -levy-yhtiö, joka tuottaa, myy ja promotoi valkoisten nationalistien tekemää musiikkia ja muita oheistuotteita. Se myös julkaisee Resistance Magazine -lehteä. Resistance Records toimii National Alliancen tytäryhtiönä.
George Burd perusti levy-yhtiön Windsorissa, Kanadan Ontariossa vuonna 1993. Se omistaa myös useita pienempiä levy-yhtiöitä, tunnetuimpia ovat black metal -musiikkia julkaisevat levy-yhtiöt Cympophane ja Unholy Records.
Resistance Recordsia ei pidä sekoittaa sveitsiläiseen Resistance Productions anarkisti-punk -levy-yhtiöön.
Sanna Niemimuukko

Sanna Niemimuukko on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan tv-sarjasta Taivaan tulet, jossa hän näytellyt Saana Viherkoskea 1-2 kausilla. Niemimuukko käy vielä koulua ja aikoo kouluttautua näyttelijäksi.
Kristoffer Gunnarsson

Seuraura

Gunnarsson on Borås HC:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Frölunda HC:ssä. Gunnarsson toimi kaudella 2012–2013 seuran U16-junioreiden varakapteenina. Kaudella 2013–2014 hän jakoi J18 Allsvenskanissa Frölundan sisäisen tehotilaston voiton Jonathan Hanssonin kanssa lukemalla +10. Gunnarsson voitti kauden päätteeksi sarjan pronssia. Kauden 2014–2015 hän voitti J20 SuperElitin hopeaa.
Kaudella 2015–2016 Gunnarsson debytoi Frölundan SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 13 runkosarja- ja kolme Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Gunnarsson teki SHL-debyyttinsä 17. syyskuuta 2015 Rögle BK:ta vastaan. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös viiden ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa. Suurimman osan kaudestaan Gunnarsson pelasi kuitenkin Frölundan J20-junioreissa, joiden kapteenina hän toimi. Gunnarsson oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Jonathan Hanssonin kanssa tehoilla 7+7=14.
Maaliskuussa 2016 Gunnarsson teki Frölundan kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Hän pelasi kaudella 2016–2017 joukkueessa kymmenen runkosarja-, kahdeksan playoff- ja kolme CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Gunnarsson voitti CHL:n mestaruuden. Hän pelasi suurimman osan runkosarjastaan lainalla Oskarshamnin Allsvenskan-joukkueessa, jossa Gunnarsson teki 29 ottelussa tehot 1+1=2.
Vancouver Canucks varasi Gunnarssonin "yli-ikäisenä" (20 vuotta) viidennellä kierroksella 135. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Ensimmäisellä kokonaisella SHL-kaudellaan 2017–2018 hän pelasi Frölundassa 46 runkosarja-, kuusi playoff- ja seitsemän Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Syyskuussa 2017 Gunnarsson teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2020 saakka.

Maajoukkueura

Gunnarsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten maaottelua.