Shindō Musō-ryū

Shindō Musō-ryū, myös Shintō Musō-ryū, (jap. 神道夢想流杖道) on japanilainen perinteisiä taistelutaitoja harjoittava koulukunta. Se perustettiin 1600-luvun alussa. Shindō Musō-ryūssa harjoitellaan pääasiallisesti jōn eli kepin käyttöä aseena (jōjutsu) ja nykyään se tunnetaan myös nimellä jōdō, kepin tie.

Historia

Musō Gonnosuke Katsuyoshi (jap. 夢想權之助勝吉) kehitti Shindō Musō-ryū jōjutsun hävittyään ottelun kuuluisan japanilaisen miekkamiehen Miyamoto Musashin kanssa. Gonnosuke oli menkyo kaiden sekä Tenshin shōden Katori shintō-ryūssa että  Kashima Shin ryūssa (joissakin lähteissä Kashima Jikishinkage ryūssa). Yhden kirjallisen lähteen mukaan Gonnosuke oli musha shūgyōlla oppilaidensa kanssa kiertäen Japania. Gonnosuke oli jo aiemmin vaelluksellaan kohdannut Musashin isän, joka oli kuuluisa jutte-taidoistaan, otellut tätä vastaan ja voittanut. Gonnosuke halusi siksi koetella myös poikaa, Miyamoto Musashia. Musashi säästi hävinneen Gonnosuken hengen, ja tämä vetäytyi legendan mukaan mietiskelemään temppeliin. Siellä hän "jumalaisen näyn" innoittamana lyhensi bōn 128 cm:n pituiseksi jōksi ja kehitti ensimmäiset viisi tekniikkaa. Sittemmin Gonnosuke siirtyi Chikuzenin provinssiin daimio Kuroda Nagamasan palvelukseen. Gonnosuken kehittämä Shindō Musō-ryū jōjutsu säilyi Kuroda-klaanin yksityisenä taistelutaitona 1930-luvulle. Silti se on toiminut alkulähteenä yli seitsemälle erilaiselle jojutsu-tyylille.

Päämestarit ja koulukunnan perimys

Kaavio Shintō Musō-ryūn koulukunnan päämiehistä ja sivuhaaroista

Shimizu – viimeinen shihan

Shimizu Takaji (1896–1978), joka oli Shintō Musō-ryūn 25. päämestari aloitti yhteistyön Japanin poliisivoimien kendon opettajien kanssa 1930-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen taistelulajien harjoittelu kiellettiin miehityshallinnon käskystä. Kielto ei kuitenkaan koskenut poliisien harjoittelemaa jōdōa. Monet kendo-opettajat siirtyivätkin tuolloin harjoittelemaan Shintō Musō-ryū jōdōa. Shintō Musō-ryūn pohjalta Shimizu-sensei muodosti 1960-luvulla Japanin kendoliitolle ZNKR jōdōn.

Shindō Musō-ryū harjoittelu Suomessa

Suomessa Shindō Musō-ryūtä ja sen liitännäisiä voi harjoitella Suomen kendoliiton jodo-lajiryhmän kanssa. Koryu harjoitteluun mukaantuloon edellytetään riittävää edistymistä ZNKR jodossa. Toisaalta Suomessa on olemassa kendolittoon kuulumattomia seuroja tai harjoitusryhmiä, joissa Shindō Musō-ryūn voi aloittaa suoraan. Ryhmiä ovat Euroopan jodoliiton [European Jodo Federation/Fédération Européenne de Jodo] alaisuudessa toimiva Helsinki Jodokai sekä Sakura Budo Club.

Fuzoku Ryuha - Shindō Musō-ryūn yhteydessä harjoiteltavat liitännäislajit

Taitojen kasvaessa, jōdō-katojen rinnalla voidaan harjoitella myös muita Shindō Musō-ryūhun liitettyjä lajeja. Useimpien liitännäislajien harjoittelu on kuitenkin harvinaista, koska kyseisten taitojen osaajia on maailmassa melko vähän.

Uchida-ryū tanjōjutsu

Uchida-ryū tanjōjutsu (lyhyt keppi), tai "sutekki", kuten englanninkielinen sana "stick" japaniksi lausutaan. Se on Meiji-kaudella muotiin tulleen länsimaisen kävelykepin käyttöä aseena. Uchida Ryōgorō toi kävelykepin yhdeksi Shindō Musō-ryūn aseista. Tanjōjutsun harjoittelu aloitetaan kun oppilas hallitsee Omote-sarjan.

Shintō-ryū kenjutsu

Shintō-ryū kenjutsu-harjoittelu muodostuu kahdeksasta pitkän miekan ja neljästä lyhyen miekan katasta. Lajin juuret ulottuvat 1500-luvulle ja Tsukahara Bokudeniin, mutta se on muovaantunut vuosien varrella nimenomaan jōta käyttävien kaartien miekkaharjoittelua tukemaan. Kenjutsun harjoittelu aloitetaan kun oppilas hallitsee Chudan-sarjan.

Isshin-ryū kusarigamajutsu

Isshin-ryū kusarigamajutsu (ketjusirppi). Shindō Musō-ryūn perustajan Musō Gonnosuken uskotaan olleen myös kusarigaman asiantuntija. Ase on peräisin 1400-luvulta, mutta Shindō Musō-ryūn yhteydessä sitä alettiin järjestelmällisesti harjoitella vasta 1800-luvun loppupuoliskolla jolloin Hanjiro Shiraishi (1842–1927), Shintō Musō-ryūn 24. päämies liitti Isshin-ryū kusarigamajutsun, jossa hänellä oli menkyo kaiden, SMR-ryūhun.

Ikkaku-ryū juttejutsu

Ikkaku-ryū juttejutsu (väkästetty pamppu) on Shindō Musō-ryūn kolmannen päämiehen, Matsuzaki Kinemonin, mukaan liittämä. Jutte oli Tokugawa-kauden järjestyksenvalvojien suosiossa oleva miekkailijan hallintaan käytetty metallipamppu, jossa oli väkänen miekan vangitsemiseksi.

Ittatsu-ryū hojōjutsu

Ittatsu-ryū hojōjutsu (sitominen) on juttejutsun ohella varhaisimpia Shindō Musō-ryūhun liitettyjä lajeja, ja se säilyi aina viime aikoihin asti lainvalvojien käytössä. Erilaiset solmut heijastivat sidotun sukupuolta, yhteiskunnallista asemaa ja suorittamaa rikosta tai jopa vuodenaikaa, jolloin henkilö köytettiin.