google/wiki40b huggingface dataset:
Laura Vandervoort

Elämäkerta

Vandervoort syntyi Torontossa, Kanadassa, jossa hän nuorena harrasti useita urheilulajeja, kuten jalkapalloa, karatea, koripalloa, tennistä, voimistelua ja baseballia. Karatea hän harrasti 7-vuotiaasta alkaen, saaden toisen asteen mustan vyön ollessaan 16-vuotias. Vandervoort opiskeli Yorkin yliopistolla psykologiaa ja äidinkieltä.

Ura

Näyttelemisen Vandervoort aloitti 13-vuotiaana Tyttöni mun -elokuvan innoittamana, jonka hänen tätinsä oli antanut katsottavaksi. Ensimmäiset roolit olivat kanadalaisen lasten televisiosarjassa Goosebumps vuosien 1997–1998 aikana. Tämän jälkeen Vandervoort esiintyi useimmiten vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, kuten Pelottaako?, Twice in a Lifetime ja Mutant X. Hän esiintyi myös televisioelokuvassa Mom's Got a Date with a Vampire vuonna 2000, josta Vandervoort sai Young Artist -ehdokkuuden parhaasta pääosasta. Sittemmin vuonna 2004 hän tuli tunnetuksi saatuaan pääroolin televisiosarjasta Hetkessä tähdeksi. Sarjan ollessa lopuillaan Vandervoort vieraili muun muassa CSI:ssä ennen kuin hänet valittiin esittämään Kara Zor-Eliä televisiosarja Smallvillen 7. tuotantokaudelle.
Vandervoort esitti pääosaa vuonna 2014 alkaneessa sarjassa Bitten.
Elokuun teehuone

Juoni

Toisen maailmansodan jälkeisinä päivinä Okinawan saarta miehittää Yhdysvaltain armeija. Nuori kapteeni Fisby, entinen yliopistoprofessori, saa siirron pieneen Tobikin kaupunkiin Okinawalla. Hänen tehtäväkseen eversti Purdy antaa ”suunnitelma B:n” toteuttamisen. Suunnitelmaan kuuluu amerikkalaistaa saaren väestö, opettaa heille kaikenlaista Yhdysvaltojen kulttuuriin liittyvää ja everstin sanoin ”saada heidät oppimaan demokratiaa vaikka sitten kaikki pitäisi ampua”. On määrä myös rakentaa (Pentagonin viisikulmion muotoinen) koulurakennus ja edistää kapitalismia kaikin mahdollisin keinoin.
Fisby saa tulkikseen nuoren Sakinin, jonka hahmo muistuttaa Kesäyön unelman Puckia. Sakini tutustuttaa Fisbyä paikalliseen kulttuuriin ja saaren historiaan.
Saatuaan saarelaisilta monia lahjoja, muun muassa geishan nimeltä Lotus Blossom, Fisby yrittää löytää paikallisia tuotteita perustaakseen niitä myyvän yrityksen, mutta heikoin tuloksin. Amerikkalaisia turhauttaa sekin, että demokraattisesti valittu uusi hallinto päättääkin rakennuttaa teehuoneen geisha Lotus Blossomille raaka-aineista, joista piti syntyä koulu.
Vähitellen kapteeni Fisby alkaa ymmärtää paikallista kulttuuria ja hyväksyy teehuoneen rakentamisen. Hän keksii myö hyvän myyntiartikkelin, bataattiviinan, jota aletaan tislata ja myydä amerikkalaisten tukikohtiin.
Teehuoneen avajaisissa eversti Purdy tekee tarkastuksen ja löytää Fisbyn laulamassa serenadia kyläläisille pelkässä kylpytakissa. Fisby on joutumassa sotaoikeuteen viinanmyynnistä, valtion tarvikkeiden väärinkäytöstä ja saarelaisten liian hitaasta amerikkalaistamisesta. Eversti määrää kaikki viinantislaamot ja teehuoneen purettaviksi. Sakini ja muut kyläläiset ovat alkavinaan purkutöihin, mutta todellisuudessa vain piilottavat viinapannut. Silloin Purdy kuulee Yhdysvaltain kongressin aikovan tehdä Tobikin kylästä malliesimerkin suunnitelma B:n toteutuksesta, ja Purdyn on virkansa ja maineensa puolesta käännettävä kelkkansa. Myös Fisbyä juhlitaan sankarina, ja kylän elämä jatkuu entistä ”amerikkalaisempana” teehuoneineen ja geishoineen.

Näytelmä Suomessa

Elokuun teehuonetta on esitetty monissa suomalaisissa ammattiteattereissa etenkin tuoreeltaan 1950-luvulla. Sittemmin sitä on otettu myös harrastaja- ja kesäteattereiden ohjelmistoon.
Ludwig-Musser

Historiaa

Yrityksen perustivat vuonna 1910 veljekset William F. ja Theo Ludwig. Alkuun yritys toimi Ludwig & Ludwig -nimisenä. Vuonna 1930 yritys yhdistyi C.G. Conn Companyn kanssa, ja samassa yhteydessä William jätti yrityksen. Hän perusti W.F.L. Drum Companyn vuonna 1937. Vuonna 1955 Ludwigin suku osti Ludwigin tuotannon Connilta ja nimesi sen Ludwig Drum Companyksi. Vuonna 1966 Ludwig osti lyömäsoitinvalmistaja Musser Marimba Companyn.
Ludwig oli 1970-luvulla maailman suurin rumpuvalmistaja ja sen rumpuja käyttivät silloin useat tunnetut rumpalit. Yritys nousi 1960-luvulla kun Beatlesin Ringo Starr käytti sen valmistamia rumpuja. Toinen kuuluisa käyttäjä oli Led Zeppelinin John Bonham. Ludwigin suosio alkoi laskea 1980-luvulla. Nykyisin Ludwig valmistaa edelleen rumpuja, mutta ei kuulu enää isoimpiin rumpuvalmistajiin.
Jan Aarts

Johannes Godefridus (Jan) Aarts (s. 28. helmikuuta 1937 Vlierden, Alankomaat) on hollantillaissyntyinen roomalaiskatolisen kirkon pappi, joka työskenteli Suomessa kirkon pappina vuosina 1966–2002 ja sitten 20 vuotta piispa Paul Verschurenin sijaisena eli yleisvikaarina ja viimeisen vuoden piispa Józef Wróbelin sijaisena ja hiippakunnan ekonomina.
Aarts opiskeli teologiaa Roomassa Gregoriana-yliopistossa 1961–1966, ja hänet vihittiin papiksi 1964. Verschurenin jälkeen hänestä odotettiin Helsingin hiippakunnan seuraavaa piispaa, mutta piispaksi nimitettiin Wróbel. Piispa Wróbel erotti Aartsin 2002 ilman julkistettua syytä ja kielsi tätä oleskelemasta hiippakunnan alueella, jolloin tämä palasi kotimaahansa. Tapahtuma sai Suomessa runsaasti huomiota. Hollannissa hän työskentelee Pyhä sydämen sisarkunnan pappina ja apulaispappina 's-Hertogenboschin seurakunnassa. Piispa purki dekreetin 2007 ja pyysi anteeksi.
Aarts väitteli 1972 ensimmäisenä katolisena pappina suomalaisessa yliopistossa. Väitöskirjan aiheena oli Martin Lutherin virkakäsitys. Väitöskirja on usein siteerattu teos. Hän sai Suomen kansalaisuuden 1985.
Nordforsk (1947)

Nordforsk (Teknisluonnontieteellisen tutkimuksen pohjoismainen yhteistyöelin, Nordiska sambarbetsorganisationen för teknisk-naturvetenskaplig forskning, Nordic Cooperative Organization for Applied Research) oli vuonna 1947 perustettu muun muassa teknis-tieteellisten toimikuntien ja akatemioiden pohjoismainen yhteistyöelin, joka pyrki tehostamaan tutkimustoimintaa ja edistämään tutkimustulosten hyödyntmistä. Elin käynnisti hankkeita, järjesti seminaareja. Sen pääsihteeristön toimipaikka oli vuodesta 1970 Tukholmassa, ja sillä oli alueelliset sihteeristöt Helsingissä (vuodesta 1970) ja Kööpenhaminassa (vuodesta 1980).) 
Nordforsk julkaisi projektiraportteja ja selvityksiä.
Nordforsk sulautui 1980-luvulla Tekesiin.
Metroid Prime 3: Corruption

Pelaaminen

Metroid Prime 3: Corruption on 3D-grafiikalla toteutettu ensimmäisen persoonan seikkailupeli. Pelaaja ohjaa Samusta käyttäen Wii Remotea ja nunchukia. Nunchukia käytetään Samuksen liikuttamiseen, vihollisiin ja kohteisiin lukittumiseen, skannausten suorittamiseen, Morph Ball –muotoon muuttumiseen sekä tarrautumisominaisuuksiin. Wii Remotella suoritetaan tähtäys, ampuminen, visiirien vaihto, Hyper Moden käynnistäminen sekä valikon avaaminen, josta löytää kartat, skannaustiedot ja varusteet.
Corruptionissa ei ole samanlaista aseiden vaihtamismahdollisuutta kuin aiemmissa Metroid Primeissä, vaan uudet aseet päivittyvät vanhojen päälle kuten Super Metroidissa ja Game Boy Advancen Metroideissa . Samus on myös varustettu uudella komentovisiirillä, joka mahdollistaa Samuksen aluksen kutsumisen laskeutumaan sekä tuhoamaan ja nostamaan kohteita. Myös Metroid Primen röntgenvisiiri tekee paluun pelissä. Sitä voidaan käyttää tietynlaisten seinien avaamiseen sekä näkymättömien vihollisten paikantamiseen.  Pelaajalla on myös käytössään Metroid Prime 2: Echoesista tuttu Screw Attack -hyppy.
Oingt

Oingt [wɛ̃] on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 523 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Oingtin pinta-ala on neljä neliökilometriä.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Longinsalmi

Longinsalmi (ven. пролив Лонга, Proliv Longa) on Wrangelinsaaren manner-Siperiasta erottava salmi Venäjän merialueella Pohjoisessa jäämeressä.
Salmi on nimetty amerikkalaisen valaanpyytäjän Thomas Longin mukaan, joka näki saaren 1867, piirsi siitä muistiin ääriviivat ja nimesi sen Wrangelinmaaksi, sillä hän tunsi Ferdinand von Wrangelin kertomuksen saaresta. Vielä ei tiedetty, oliko se saari.

Maantiede

Salmi on 45 metriä syvä ja hyvin leveä, kapeimmillaan 140 kilometriä Wrangelinsaaren eteläkärjen Blossominniemen ja Jakaninniemen kohdalla.
Salmi yhdistää Itä-Siperian meren ja Tšuktšimeren.
Finlandia-sarja

Finlandia-sarja on Hannu Salaman romaanisarja, joka on ilmestynyt myös yhtenä Otavan 1984 julkaisemana 731-sivuisena niteenä. Se nauttii Salaman teoksista suurinta kirjallista mainetta. Hän koetteli siinä ennakkoluulottomasti romaanimuodon rajoja. Romaanisarjaa on myöhemmin luonnehdittu postmodernistiseksi.
Tínos

Maantiede

Tínos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren keskiosissa ja kuuluu pohjoisimpiin Kykladien saarista. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Ándros luoteispuolella, Mýkonos kaakkoispuolella, Delos (Dílos) eteläpuolella ja Sýros lounaispuolella.
Saaren korkein kohta on Tsikniás (726 metriä). Toinen korkea huippu on Exómvourgo (641 metriä).

Myöhempi historia

Rooman valtakunnan jakauduttua saaresta tuli muun Kreikan tavoin osa Bysantin valtakuntaa. Bysanttilaisena aikana saari oli merirosvojen hyökkäysten kohde, ja asukkaat muuttivat saaren sisäosiin.
Vuonna 1207 Tínos päätyi venetsialaisten vallan alle muiden Kykladien tavoin. Venetsialaisvaltta kesti saarella pidempään kuin monilla muilla saarilla, sillä turkkilaisten hyökkäykset torjuttiin pitkään onnistuneesti. Saari menestyi taloudellisesti, ja tämä jatkui turkkilaisvallan aikana, joka alkoi vuonna 1715. Vuonna 1821 saari olikin Kykladien väkirikkain.
Vuonna 1823, juuri kun Kreikan vapaussota oli käynnissä, saarelta löydettiin ihmeitätekeväksi uskottu Neitsyt Marian ikoni. Tämä nähtiin hyvänä merkkinä vapaustaistelulle. Tínoksesta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1830. Pian tämän jälkeen saaresta tuli yhteiskreikkalainen hengellinen keskus. 15. elokuuta 1940 italialainen sukellusvene upotti kreikkalaisen risteilijä Éllin Tínoksella jo ennen Kreikan ja Italian sotatilaa.

Kulttuuri ja nähtävyydet

Tínos on Kreikan merkittävimpiä hengellisiä keskuksia ja yksi maan suosituimpia pyhiinvaelluskohteita Tínoksen kaupungin Panagía Evangelístrian kirkon ja sen kuuluisan Neitsyt Marian ikonin ansiosta. Tämän johdosta suurin osa saarella käyvistä on kreikkalaisia. Erityisesti Marian kuolonuneen nukkumisen päivä 15. elokuuta on saarella suuri juhla. Ikonin ansiosta saarta on kutsuttu nimellä ”Egeanmeren Lourdes”.
Tínoksen muita nähtävyyksiä ovat Poseidonin ja Amfitriten temppelin rauniot, Exómvourgon antiikin aikainen akropolis ja venetsialaisaikainen linna sekä sen Demeterin ja Persefonen temppelin jäänteet, Kechrovoúnin luostari (Moní Koimíseos tis Theotókou eli Moní tis Kyrías ton Angélon) sekä Tínoksen kaupungissa toimiva Tínoksen arkeologinen museo.
Vesthardus-ritarikunta

Vesthardus-ritarikunta (latv. Viestura ordenis) on historiallisesti Latvian kolmanneksi korkein ritarikunta. Ritarikunta perustettiin 12. heinäkuuta 1938, jolloin Latvian presidentti Karlis Ulmanis antoi asiaa koskevan asetuksen. Samalla annettiin asetus toisesta uudesta kunniamerkistä Kansallisen tunnustuksen rististä. Ritarikunnasta käytetään myös nimityksiä Isänmaan Vartijoiden ritarikunta ja Viesturs-ritarikunta (Verhardus Rex). 
Ritarikunnan nimi periytyy Latvian historiasta 1200-luvulta. Tuolloin läntisessä Zemgalessa hallitsi Viesturs-niminen sotilashallitsija, jonka asuinpaikkana oli Tērveten linna. Hänestä käytettiin lähteestä riippuen erilaisia nimiä: Viestards, Viesthardus, Vesthardus, Vestardus ja Vesters. Tästä johtuu myös ritarikunnan nimitysten moninaisuus. Koska Viesturs taisteli menestyksekkäästi mm. saksalaisia vastaan, hänet otettiin ritarikunnan merkkihenkilöksi. Vesthardus-ritarikunta perustettiin Latvian muinaisten aikojen mahdin muistoksi.
Ritarikunnan kunniamerkkejä ehdittiin jakaa vain 20 kuukauden ajan ennen Neuvostoliiton miehitystä vuonna 1940. Marraskuun 1938 ja kesäkuun 1940 välisenä aikana kunniamerkkejä myönnettiin 3221 henkilölle, pääasiassa sotilaille. Suurristin eli 1. luokan kunniamerkin sai kuusi kenraalia.  
Ritarikunta perustettiin uudelleen vuonna 2004 presidentti Vaira Vīķe-Freibergan toimiessa Latvian presidenttinä. Ritarikunnan kunniamerkkejä jaetaan pääasiassa armeijan palveluksessa oleville ja olleille sekä maanpuolustustyössä mukana olleille, mutta niitä voidaan myöntää myös ulkomaalaisille valtionpäämiehille ja esimerkiksi suurlähettiläille. Ritarikunta jakaantuu viiteen luokkaan: suurristin komentajat (suurristi), suurupseerit (1. luokan komentajamerkki), komentajat (komentajamerkki), upseerit (1. luokan ritarimerkki) ja ritarit (ritarimerkki). Siinä on lisäksi kolme mitaliluokkaa - kultainen, hopeinen ja pronssinen. Sotilashenkilöille kunniamerkit jaetaan miekkojen kera, siviilihenkilöiden kohdalla miekat korvataan toisella ristillä, ns. maltanristillä. 
Ritarikuntaristi on valkoemaloitu ns. apilaristi, ja siinä on kullatut reunat. Ristin kultareunaisessa ja valkoemaloidussa keskuskuviossa on kirjaimet VR (Vesthardus Rex). Ristin kääntöpuolella on ritarikunnan tunnuslause "Confortamini et pugnate" (Ole vahva ja taistele) sekä vuosiluku 1219. Ritarikunnan nauha on tummanpunainen. Nauha ja risti liitetään toisiinsa heraldisen Latvian valtionvaakunan kautta. 
Suurristi on halkaisijaltaan 58 mm ja sitä kannetaan 110 mm leveässä nauhassa. Naisten nauhan leveys on 75 mm. Suurristin rintatähti on halkaisijaltaan 87 mm. Suurupseerin kaulassa kannettavan kunniamerkin halkaisija on 52 mm ja siihen liittyvä rintatähti on halkaisijaltaan 80 mm. Rintatähti on nelisakarainen ja hopeoitu. Sen keskellä on ritarikunnan risti. Komentajien kaulassa kannettava merkki on samanlainen kuin suurupseerien, mutta siihen ei liity rintatähteä. Upseerit ja ritarit kantavat halkaisijaltaan 40 mm olevaa ristiä rinnassa 32 mm nauhassa. Mitalit ovat halkaisijaltaan 30 mm ja ne kannetaan 32 mm nauhassa.
Vernon Davis

NFL-ura

San Francisco 49ers varasi Marylandin yliopistossa pelanneen Davisin vuoden 2006 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen kuudentena pelaajana.
Davis solmi 49ersin kanssa kesällä 2010 viiden vuoden jatkosopimuksen, arvoltaan 37 miljoonaa dollaria. Sopimus teki hänestä liigan parhaiten palkatun sisemmän laitahyökkääjän. Davis pelasi yhteensä kymmenen kautta 49ersissa. Hänet myytiin kesken kauden 2015 Denver Broncosiin vaihdossa kahteen varaustilaisuuden varausvuoroon. Broncos voitti tuolla kaudella Super Bowlin. Davisin pitkä pelaajasopimus päättyi tuohon kauteen ja hän teki seuraavaksi kaudeksi yksivuotisen sopimuksen Washington Redskinsin kanssa.
Maalikuussa 2018 Davis teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Redskinsin kanssa.
Jason Gray-Stanford

Jason Gray-Stanford (s. 19. toukokuuta 1970  Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt lähinnä televisiosarjoissa ja hänet tunnetaan parhaiten Randy Disherin roolista televisiosarjassa Monk. Gray-Stanford oli Donatellon äänenä vuosina 1997–1998 televisiosarjassa Ninja Turtles: The Next Mutation.
Saab 9-4X

Konseptimalli: Saab 9-4X BioPower Concept

Tammikuussa 2008 Detroissa North American International Auto Show -autonäyttelyssä General Motorsin osastolla esiteltiin konseptimalli Saabin tulevasta kaupunkimaasturista. 9-4X BioPower Conceptissa on bioetanolia (E85) käyttävä 2-litrainen turbomoottori, joka tuottaa 300 hevosvoimaa. Konseptimallissa on myös tuore nelivetojärjestelmä, XWD, jonka Saab esitteli kesällä 2007 Saab 9-3 mallissa. Ulkoisia piirteitä on haettu menestyneestä konseptimallista Aero-X:stä. Suunnittelusta yhdessä ruotsalaisten suunnittelijoiden ja insinöörien kanssa vastannut Anthony Lo luonnehtii konseptimallia dynaamiseksi, ajajakeskeiseksi ja edustavan skandinaavisia arvoja. Kiinalaissyntyinen pääsuunnittelija Lo on vastannut myös kahdesta edellisestä konseptiautosta Aero-X:stä ja Saab 9-5 BioPower 100:sta.
Marsin troijalainen

Marsin troijalaiset asteroidit ovat pikkuplaneettoja, jotka kiertävät Aurinkoa Marsin radan Lagrangen pisteissä L4 ja L5. Ne ovat 1:1 rataresonanssissa planeetan kanssa. Troijalaisiksi niitä sanotaan siksi, että niiden radat ovat Marsin suhteen samanlaisia kuin Jupiterin troijalaisten asteroidien radat ovat Jupiterin suhteen. Marsin troijalaisia ovat esim. 5261 Eureka ja (101429) 1998 VF₃₁
Subnautica Below Zero

Pelaaminen

Pelissä on neljä pelimuotoa: Selviytyminen (Survival), Hardcore, Vapaa (Freedom) ja Luova (Creative). Selviytymistila on pelaajan normaali vaikeusaste, jolla nälkä, jano ja happi ovat käytössä. Hardcore on selviytymistilan kaltainen, mutta pelaajan täytyy aloittaa täysin alusta kuollessaan. Vapaassa pelimuodossa pelaajan ei tarvitse välittää ruuasta tai vedestä ja luovassa tilassa pelaaja ei voi kuolla ja hänellä on vapaat kädet kaikkeen.
Krasnoufimsk

Krasnoufimsk (ven. Красноуфи́мск) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ufajoen varrella 224 kilometriä Jekaterinburgista länteen. Kaupunki on Krasnoufimskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Krasnoufimskin asema). Asukkaita on 40 900 henkeä (vuonna 2007).
Vuonna 1736 paikalle rakennettiin linnoitus, jota Jemeljan Pugatšovin joukot piirittivät vuonna 1774 liikkuessaan kohti Kazania. Vuonna 1781 perustettiin Permin lääniin kuulunut Krasnoufimskin kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa on mm. puunjalostus-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Olli Pekka Jokela

Olli Pekka Jokela (s. 5. helmikuuta 1955 Pello) on suomalainen arkkitehti.

Elämä ja ura

Olli Pekka Jokelan isä oli rovasti Erkki Jokela, äitinsä on kotitalousopettaja Kyllikki Jokela (o.s. Tuohilahti). Jokela oli vuodesta 1981 naimisissa arkkitehti Kirsti Jokelan (1951–2017, o.s. Jokiniemi) kanssa. Avioliitosta on kolme tytärtä: Viivi (1981), Varpu (1984) ja Vuokko (1988).
Olli Pekka Jokela pääsi ylioppilaaksi 1975 Oulun normaalikoulusta ja valmistui arkkitehdiksi 1982 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli seuraavissa toimistoissa: 1977–1981 Arkkitehtitoimisto Kaija ja Heikki Siren, 1981–1982 Arkkitehtitoimisto Löfström, Mäkinen ja 1982–1985 Arkkitehtitoimisto Helander & Leiviskä. Vuosina 1987–1995 Jokelalla oli yhteinen toimisto Pentti Kareojan kanssa. Vuodesta 1995 hän on johtanut omaa toimistoaan (Arkkitehtitoimisto Olli Pekka Jokela Oy).
Olli Pekka Jokelan uransa alkupuolella suunnittelemat rakennukset ovat vaaleita ja rapattuja. Sisätiloja leimaa lasi ja valon väreily. Myöhemmin hän on käyttänyt useasti punatiiltä ja jopa maalaamatonta puuta.
Kamen Rider

Kamen Rider (仮面ライダー, suomeksi Naamioitu Ratsastaja) on tunnettu ja menestynyt japanilainen "supersankariperhe", jonka on luonut Shotaro Ishimori. Ensimmäisen kerran sarjaa alettiin esittää vuonna 1971 TV Asahi -kanavalla Japanissa.

Alkuperäinen tarina

Alkuperäisessä sarjassa paha järjestö Shocker aiheutti harmia ympäri maailmaa. Valloittaakseen koko maailman, Shocker "värväsi" itsellensä agentteja, kidnappaamalla ihmisiä, muuttamalla heidät kyborgeiksi ja aivopesemällä heidät. Yksi uhreista, Takeshi Hongo, kuitenkin pelastettiin juuri ennen aivopesua. Taistellakseen Shockeria vastaan, Takeshista tuli naamioitu supersankari, "Kamen Rider".
Kun sarjan alkupään jaksoja kuvattiin, Takeshi Hongon näyttelijä, Hiroshi Fujioka, loukkaantui pahasti. Tämän vuoksi jaksossa 14 esiteltiin uusi "ratsastaja", nimeltään Hayato Ichimonji. Ichimonji pystyi muuttumaan Kamen Rideriksi (josta käytetään yleensä nimeä Kamen Rider #2), tekemällä erinäisten poseerausten liikesarjan, ja sanoen "Henshin!" (kirjaimellisesti käännettynä "muodonmuutos"). Tämä liikesarja osoittautui suosituksi lasten ja nuorten keskuudessa, ja sarjasta tuli menestys.
Katsojamäärien nostamiseksi Takeshi Hongo tuotiin takaisin jaksossa 40, nimellä "Kamen Rider #1". Sarjaa esitettiin 2 vuotta ja se päättyi jaksoon 98, jossa ratsastajat voittivat Gel-Shockerin. Sarjalle tehtiin useita jatko-osia, ja sen aloittamat teemat ovat esillä myös myöhemmissä sarjoissa.

Kamen Rider Suomessa

Yhtään Kamen Rider -sarjaa ei tiettävästi ole koskaan esitetty Suomessa ja se tunnetaan lähinnä japanilaisten sarjojen harrastajien parissa.
Pöytäjalkapallo

Pöytäjalkapallo (tunnetaan myös nimillä kikkeri ja pöytäfutis) on jalkapalloon perustuva pöytäpeli. Ihmispelaajat kontrolloivat kaksinpelissä neljää ja nelinpelissä kahta pelaajahahmoryhmää.

Pelipöytä

Pelipöytä on päältä avoin laatikko. Leveähköt aukot pelikentän päätyseinissä toimivat maaleina. Pelaajahahmot ovat kiinni sivuseinien läpi kulkevissa tangoissa, joilla liikutetaan kokonaista pelaajaryhmää kerralla. Pelaajien määrä ryhmissä vaihtelee. Joukkueen omaa maalia lähinnä olevassa tangossa on normaalisti yksi "maalivahti", seuraavassa kaksi puolustajaa. Keskikentän ryhmässä on yleensä viisi ja hyökkääjäryhmässä kolme pelaajaa. Tämä on yleisin jako, mutta pelaajien määrät voivat vaihdella eri pöytämalleissa. Pelivälineenä on pieni, yleensä puinen, korkkinen tai muovinen pallo. Pelialueen nurkat ovat useimmissa pöydissä siten kallistetut, että pallo vierii nurkasta maalivahdin ulottuville.

Pelin kulku

Pelin tavoite on siirtää pallo vastustajan maaliin. Jokaisesta maalista saa yhden pisteen, ja oma maali tuo pisteen vastustajalle. Peli alkaa joko keskikenttätangon keskimmäisellä pelaajahahmolla (kilpapelit) tai yhden ihmispelaajan pudottaessa pallon kentän keskialueelle pöydän sivussa olevan aukon kautta (ajanvietepelit). Peli päättyy tavallisesti kun jompikumpi joukkue on kerännyt viisi tai kymmenen pistettä.

ITSF

ITSF (engl. International Table Soccer Federation) on kansainvälinen pöytäjalkapallon kattojärjestö. Se toimii kattojärjestönä 62 jäsenjärjestölle ja järjestää lajin maailmanmestaruuskilpailut. ITSF perustettiin 16. elokuuta 2002 Ranskan Nantesissa, jossa järjestön päämaja sijaitsee.
Intentioharha

Intentioharha on kirjallisuudentutkimuksessa käytetty käsite, jonka mukaan kirjallisen teoksen arvioinnin kannalta olennaisia eivät ole tekijän intentiot, sille aikomat merkitykset, vaan tekstistä itsestään analysoitavissa olevat piirteet. Uuskritiikin tärkeäksi periaatteeksi muotoutuneen käsitteen lanseerasivat William K. Wimsatt ja Monroe Beardsley vuonna 1946 esseessään ”Intentioharha” ("The Intentional Fallacy", suom. 1971):
»kirjailijan ennakkosuunnitelma tai intentio ei ole toivottava eikä edes yleensä saatavilla oleva kriteeri, jonka mukaan voisi arvostella sanataideteoksen onnistumista.»
()
Hassan El Fakiri

Ammattilaisura

El Fakiri siirtyi heinäkuun 2000 siirtoikkunassa Tippeligaenin Brannista Ligue 1:n AS Monacoon. Kauppa oli solmittu ennen kuin aiemmin tammikuussa Lynistä Branniin siirtynyt keskikenttäpelaaja oli ehtinyt pelata uudessa seurassaan yhtään sarjaottelua.
Monacossa viettämänsä viiden vuoden aikana El Fakiri ei onnistunut valtaamaan vakituista paikkaa avauskokoonpanosta. Vuonna 2004 hän oli vaihtopelaajana mukana tappioon päättyneessä Mestarien liigan finaalissa FC Portoa vastaan. Monacon aikoina El Fakirin pelipaikka muuttui laitapuolustajaksi.
Monacon jälkeen El Fakiri pelasi kaudet 2005–2007 Bundesliiga-seura Borussia Mönchengladbachissa, jonka jälkeen hän palasi takaisin kotimaahansa. El Fakiri lopetti uransa vuonna 2014.

Maajoukkueura

Norjan A-maajoukkueessa El Fakiri pelasi urallaan kahdeksan ottelua.
Elite Dangerous

Kehitys

David Brabenin perustama pelitalo Frontier Developments on kehittänyt uutta Elite-sarjan peliä työnimellä Elite 4 vuodesta 1998 alkaen . Kehitystyö on tapahtunut suuren hiljaisuuden vallitessa, mutta ilmeisesti projekti on kohdannut monenlaisia ongelmia. Vuonna 2012 Braben alkoi kerätä rahaa projektille nimeltä Elite Dangerous. Pelin ensimmäinen alfaversio julkaistiin joulukuussa 2013. Betaversio ilmestyi toukokuussa 2014 ja pelin virallinen julkaisu tapahtui 16. joulukuuta 2014. 10. tammikuuta 2015 mennessä peliä oli myyty 300 000 kappaletta.

Myynti

Peli on myynyt yli 1,4 miljoonaa kappaletta ja on tulossa PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille.