google/wiki40b huggingface dataset:
American International Group

Subprime-kriisi

Syksyllä 2008 AIG joutui vaikeuksiin subprime-kriisin takia. Yhtiö haki 14. syyskuuta 2008 Yhdysvaltain keskuspankilta (FED) 40 miljardin dollarin luottorajaa rahoitusvaikeuksien helpottamiseksi.
17. syyskuuta 2008 Yhdysvaltain keskuspankki myönsi Yhdysvaltain valtiovarainministeriön tukemana AIG:lle 85 miljardin dollarin hätäluoton. Luoton vastikkeena Yhdysvaltain liittovaltio saa 79,9 prosenttia yhtiön osakkeista ja veto-oikeuden kaikkiin merkittäviin päätöksiin yhtiössä. Sopimuksen myötä AIG:n ylin johto vaihdettiin ja Edward M. Liddy korvasi Robert B. Willumstadin toimitusjohtajana.
AIG joutui likviditeettiongelmiin yhtiön luottokelpoisuusluokituksen laskemisen myötä. Yhtiö tarvitsi lisärahoitusta, ettei luokitus olisi laskenut lisää ja synnyttänyt entistä suurempaa rahoitusvajetta. Ilman FEDin väliintuloa AIG olisi luultavasti joutunut hakemaan konkurssisuojaa, mikä olisi lamauttanut yhtiön toiminnan ja vienyt vakuutusturvan lukuisilta yhtiön asiakkailta Yhdysvalloissa ja eri puolilla maailmaa. AIG:lla on yli 74 miljoonaa asiakasta ja yhtiö toimii 150 maassa.
28. syyskuuta 2008 kerrottiin AIG:n suunnittelevan jopa yli 15 eri liiketoimintayksikkönsä myymistä maksaakseen takaisin valtion apupaketin. Mahdollinen myynti kosketti kaikkia muita yrityksen liiketoimintoja paitsi kansainvälistä henkivakuutus- ja Yhdysvaltojen eläkevakuutusliiketoimintaa. Jos lainaa ei makseta takaisin, liittovaltio voi ottaa haltuunsa 80 % yrityksen osakekannasta, mikä olisi katastrofi sen nykyisille osakkeenomistajille. Maaliskuussa 2009 AIG sai liittovaltion hallitukselta 30 miljardia dollaria lisätukea. Yhteensä valtio sijoitti yhtiöön noin 182 miljardia dollaria.
Liittovaltio vähensi vähitellen omistustaan AIG:ssa. Syyskuussa 2012 Yhdysvallat omisti yhtiöstä noin 53 prosenttia ja myi pois AIG:n osakkaita 18 miljardin dollarin arvosta. AIG itse osti osakkeita takaisin viiden miljardin dollarin edestä. Joulukuussa 2012 liittovaltio myi kaikki jäljellä olevat osakkeet.

Omistuksia ja niiden vaikutuksia

AIG omisti International Lease Finance Corporationin (ILFC), joka oli maailman suurin lentokoneiden liisaaja omistaen noin tuhat Boeingin ja Airbusin valmistamaa lentokonetta.
AIG kuuluu Lontoon Cityn lentoaseman omistajiin, muut ovat GE Capital ja Credit Suisse.
Opera buffa

Opera buffa eli koominen ooppera, tunnetaan myös nimillä commedia per musica ja dramma giocoso per musica, on oopperan tyylisuunta. Opera buffa kehittyi 1700-luvun alkupuolella Italiassa Napolissa. Sieltä se levisi Roomaan ja Pohjois-Italiaan. Se on opera serian eli vakavan oopperan rinnalla toinen oopperan päälajeista.
FS Caton (1847)

Valmistus

Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 20. kesäkuuta 1844 ja alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1847. Alus otettiin palvelukseen reilua kahta kuukautta myöhemmin 12. heinäkuuta.

Palvelus

Caton poistettiin alusluettelosta 30. tammikuuta 1874. Alus romutettiin seuraavana vuonna Toulonissa.
Henokin kirja

Historia

Henokin kirja on kirjoitettu alun perin jollakin seemiläisellä kielellä, mahdollisesti hepreaksi tai arameaksi. Se on säilynyt kokonaisena ge'ezin kielellä ja lisäksi siitä on säilynyt osia arameaksi, kreikaksi ja latinaksi. Qumranista on löydetty luolasta 4 yksitoista arameankielistä fragmenttia ja luolasta 1 kolme hepreankielistä fragmenttia Henokin kirjasta.

Kirja taivaallisista valaisimista

Kirja taivaallisista valaisimista on tähtitieteellinen kirjoitus, jossa arkkienkeli Uriel opettaa Henokille auringon ja Kuun liikkeistä ja vaiheista. Kirjassa selitetään myös juutalaista kalenteria, ilmansuuntia ja tuulia. Kirja loppuu apokalyptiseen kuvaukseen luonnon ja taivaallisen järjestyksen tuhoutumisesta ihmisten syntien takia.
Uudenseelanninmerikarhu

Ulkonäkö ja koko

Uudenseelanninmerikarhulla on suippo kuono ja selvästi erottuvat korvat. Kaksikerroksinen tummanruskea turkki joka voi märkänä näyttää lähes mustalta. Naaraan ja koiraan ero on tällä lajilla huomattaava: naaraat painavat noin 40 kg, koiraat jopa 160 kg.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä uuden-seelanninhylje. Suomen kielen lautakunnan mukaan oikeakielisempi nimi olisi uudenseelanninhylje.
Klemetti Eerikinpoika

Klemetti Eerikinpoika oli 1500–1600 lukujen vaihteessa vaikuttanut kainuulainen talonpoika ja sotapäällikkö sekä myöhemmin Kajaanin linnan profossi. Klemetin tiedetään asuneen Kuluntalahdessa keskivarakkaana talonpoikana, jolla oli lypsykarjaakin. Hän osallistui Pekka Vesaisen ryöstöretkille Vienaan ja Vesaisen kuoltua jopa karjalaisia vastaan tehtyjen kostoretkien johtajana rappasodissa. Hän oli myös kainuulaisten edusmiehenä esivaltaan päin. Myöhemmin hänen tiedetään asuneen Sotkamossa. Klemetti Eerikinpojan merkitystä korostaa, että hän kävi Tukholmassa Ruotsin kuninkaan Kaarle IX:n luona kertomassa Kainuun rauhattomista oloista, ja oli osaltaan vaikuttamassa siihen, että kuningas määräsi Kajaanin linnan rakennettavaksi asukkaiden eli Ruotsin verotettavien turvaksi Venäjän verottamia karjalaisia vastaan. Hän sai linnan profossin arvonimen ja valtuudet, ja toimi myös väliaikaisena voutina.
Dominique Bloodworth

Dominique Bloodworth (o.s. Janssen, s. 17. tammikuuta 1995) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 54 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Australiaa vastaan 5. maaliskuuta 2014. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa. Hän pelasi MM-turnauksessa Alankomaiden kaikki seitsemän ottelua alusta loppuun ja teki maajoukkueuransa ensimmäisen maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan.
Seuratasolla Bloodwirth edustaa kaudella 2019–2020 saksalaista VfL Wolfsburgia, jonne hän siirtyi keväällä 2019 edustettuaan neljä kautta englantilaista Arsenalia.
Anna Odell

Anna Carolina Odell (s. 3. lokakuuta 1973 Tukholma) on ruotsalainen kuvataiteilija ja elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa Luokkajuhla (Återträff) valmistui vuonna 2013.
Odell opiskeli kuvataidetta ensiksi Gerlesborgsskolanissa. Vuonna 2006 hän pääsi Tukholman Konstfack-taidekouluun. Hän valmistui maisteriksi 2012 Kungliga Konsthögskolanista.

Kohu ja oikeudenkäynti vuonna 2009

Odell nousi julkisuuteen 2009, kun hän taideopiskelunsa lopputyönä teki lyhytfilmiä (Okänd, kvinna 2009-349701, suom. Tuntematon, nainen, 2009-349701), jossa hän itse näytteli mieleltään häiriintynyttä eräällä sillalla Tukholman alueella. Hänet vietiin St. Göranin psykiatriseen sairaalaan. Seuraavana päivänä Odell kertoi näytelleensä mielipuolisuuskohtauksen. Hän joutui asiasta oikeuteen ja sai sakon.

Luokkajuhla

Elokuva Luokkajuhla perustuu Odellin omiin kokemuksiin siitä, miltä tuntuu, kun joutuu koulukiusatuksi. Hänen mukaansa kiusatuksi voi joutua kuka tahansa. Odellin kohdalla kiusaaminen alkoi jo tarhassa ja jatkui läpi koulun. Hänen äitinsä yritti puuttua asiaan, mutta ilman tulosta. Kun Odell oli 15-vuotias, elämä tuntui hänestä pelkältä selviytymiseltä päivästä ja hetkestä toiseen.
Luokkajuhla palkittiin Ruotsissa kahdella Guldbagge-palkinnolla, parhaana elokuvana ja parhaasta käsikirjoituksesta vuonna 2014. Se palkittiin samana vuonna myös Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnolla.
Lance Ward

Junioriura

Ward aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Lloydminsterissä ja pelasi siellä Albertan paikallisia juniorisarjoja, kunnes hän siirtyi kaudeksi 1994–1995 WHL-joukkue Red Deer Rebelsiin. Ward pelasi ensimmäisellä kaudellaan 28 ottelua ilman tehopisteitä, mutta seuraava kausi 1995–1996 toi 72 ottelussa tehot 4+13=17. New Jersey Devils varasi hänet koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana kesällä 1996.
Ward jatkoi varauksen jälkeen vielä kaksi seuraavaa kautta Rebelsissä ja hän teki parhaillaan tehot 5+34=39 kaudella 1996–1997. Yhteensä Ward keräsi neljän WHL-kauden aikana pudotuspelit mukaan lukien peräti 680 jäähyminuuttia. Hän ei kuitenkaan tehnyt sopimusta New Jersey Devilsin kanssa, joten Florida Panthers varasi hänet uudelleen NHL:ään kolmannella kierroksella ja 63. pelaajana kesällä 1998.

NHL-vuodet

Kaudeksi 1998–1999 Ward siirtyi Florida Panthersin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa aikana ECHL-joukkue Miami Matadorsin, IHL-joukkue Fort Wayne Kometsin ja AHL-joukkue Beast of New Havenin välillä. Suurimman osan kaudestaan Ward pelasi New Havenissa, jossa hän teki 43 ottelussa tehot 2+5=7. 
Kauden 1999–2000 Ward pelasi kokonaan AHL:n Louisville Panthersissa, ja kaudella 2000–2001 hän teki NHL-debyyttinsä. Ward pelasi 30 ottelua tehoin 0+2=2. Hän pelasi kauden 2001–2002 kokonaan NHL:ssä ja teki 68 ottelussa tehot 1+4=5. Jäähyminuutteja tuli 131, joka on Wardille yhden kauden ennätys NHL:ssä. Tammikuussa 2003 hänet kaupattiin Sandis Ozoliņšin kanssa Mighty Ducks of Anaheimiin vaihdossa Pavel Trnkaan, Matt Culleniin ja neljännen kierroksen varausvuoroon. Yhteensä Ward teki kauden aikana 65 ottelussa tehot 3+2=5. Hän teki heinäkuussa 2003 kaksivuotisen jatkosopimuksen Mighty Ducksin kanssa.
Ward oli kokonaan pelaamatta NHL:n työsulkukauden 2004–2005. Hän teki kesäkuussa 2005 vapaana agenttina sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa, mutta koko kausi 2005–2006 kului sen farmijoukkueessa Binghamton Senatorsissa. Ward keräsi 278 jäähyminuuttia, ja sijoittui AHL:n jäähypörssissä seitsemänneksi.

Siirtyminen Eurooppaan

Ward siirtyi kaudeksi 2006–2007 Ruotsiin ja Elitserien-joukkue HV71:een yksivuotisella sopimuksella. Ensimmäinen kausi toi 50 ottelussa tehot 6+4=10 ja 273 jäähyminuuttia, ja Ward voitti Elitserienin jäähypörssin. Lukema on Elitserienin kaikkien aikojen yhden kauden ennätys. Hän jatkoi sopimustaan vuodella kesäkuussa 2007 ja voitti 212 minuutillaan jäähypörssin toisen kerran peräkkäin kaudella 2007–2008. Jäähymäärä on Elitserienin kaikkien aikojen kolmanneksi eniten yhdessä kaudessa. Ward voitti keväällä 2008 Ruotsin-mestaruuden ja hän oli 66 minuutillaan myös Elitserienin pudotuspelien jäähypörssin voittaja.
Ward pelasi kauden 2008–2009 Saksassa, DEL-joukkue Frankfurt Lionsin riveissä. Hän palasi kaudeksi 2009–2010 HV71:een. Ward teki joukkueen kanssa kaksivuotisen sopimuksen jo tammikuussa 2009. Hän voitti keväällä 2010 Ruotsin-mestaruuden. Kausi 2010–2011 jäi Wardilla kuitenkin vain 11 ottelun mittaiseksi loukkaantumisen takia.
Hartiapunos

Hartiapunoksen (Plexus brachialis) muodostavat neljän alimman kaulahermon (C5, C6, C7, C8) ja ylimmän rintahermon (T1) etuhaarat. Se hermottaa yläraajoja ja sijaitsee yläraajaan menevien suurten verisuonten (solisvaltimon ja solislaskimon) ympärillä. Se menee kaulan sivulta käteen solisluun ja ylimmän kylkiluun välistä. 
Hartiapunoksen haaroihin kuuluvat kainalohermo, lihas-ihohermo, värttinähermo, kyynärhermo ja keskihermo.
Shanghain ooppera

Shanghain ooppera tai Shanghain oopperatalo (engl. Shanghai Opera House, kiin. 上海歌剧院, Shànghǎi Gējù Yuàn) on kiinalainen, Shanghaissa toimiva oopperaseurue. Oopperan pääjohtaja, taiteellinen johtaja ja kapellimestari on Guoyong Zhang, joka on toiminut sen johdossa vuodesta 2001. Oopperaseurue on perustettu 1950-luvulla, ja sitä pidetään Aasian parhaana. Oopperan ohjelmistossa oli vuonna 2007 seitsemän oopperaa.
Shanghain ooppera vieraili Suomessa Savonlinnan oopperajuhlilla 2008 ja esitti Giuseppe Verdin Otellon ja Deqing Wenin oopperan Uhkapeli sekä Xian Xinghain kantaatin Keltainenjoki. Otellon ohjasi Rooman oopperan ohjaaja Maurizio di Mattia.
Oopperalla ei ole omaa toimitilaa, vaan se vuokraa kahta teatteria, joista toinen on Shanghai Grand Theatre.
Oriol Rosell

Seurajoukkueura

Rosell liittyi FC Barcelonan junioriakatemiaan vuonna 2006 ollessaan 14-vuotias, mitä ennen hän pelasi paikallisvastustaja Espanyolissa. Kaudella 2010–2011 hän kuului Barcelonan A-juniorijoukkueeseen (juvenil), joka voitti División de Honorin, Copa de Campeonesin ja Copa del Reyn. Kaudeksi 2011–2012 Rosell nousi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneeseen Barcelonan B-joukkueeseen. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä 14. tammikuuta 2012 ottelussa Las Palmasia vastaan ja pelasi kauden aikana kaikkiaan kuudessa liigaottelussa.
Rosell ja Barcelona purkivat sopimuksensa heinäkuussa 2012. Elokuussa 2012 Rosell teki monivuotisen sopimuksen Pohjois-Amerikan Major League Soccerin Sporting Kansas Cityn kanssa. Hän on toinen MLS:ssä pelannut Barcelonan kasvatti Albert Celadesin jälkeen. Kaudella 2013 Rosell pelasi 31 runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua, kun Kansas City voitti MLS:n mestaruuden. Hän oli avauskokoonpanossa myös MLS Cup -mestaruusottelussa Real Salt Lakea vastaan, mutta joutui jättämään kentän jo kahdeksannella minuutilla nilkkavamman vuoksi. Kansas City voitti ottelun lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen.

Maajoukkueura

Rosell on julkisesti kertonut kannattavansa Katalonian itsenäisyyttä ja kieltäytyvänsä Espanjan maajoukkueessa pelaamisesta, mikäli saa kutsun. Epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa hän debytoi 30. joulukuuta 2013 ottelussa Kap Verdeä vastaan.
Soul to Squeeze

Julkaisu

Kappale menestyi hyvin listoilla ja oli jopa listaykkönen Alternative Songs-listalla. Top-kymmeneen single sijoittui myös mm. Hot Mainstream Rock Tracks-, ARIA Charts- ja Recording Industry Association of New Zealand-listoilla.
California (albumi)

Taustaa

Californian vaikutteina olivat muun muassa Burt Bacharach ja The Beach Boys. Lisäksi vaikutteita ammennettiin myös popista, jazzista, funkista, thrash metalista, Havaijin ja Lähi-idän musiikista sekä avantgardesta. Yhtye teki viisi kiertuetta mainostaakseen levyä. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi ennen sen hajoamista.
Albumi oli tarkoitus julkaista 8. kesäkuuta, mutta Warner Brothers päätti julkaista levyn vasta myöhemmin, ettei Red Hot Chili Peppersin lähes samannimisen Californication-albumin julkaisu samana päivänä vaikuttaisi oudolta. Päätöstä ei mitä luultavimmin tehty Red Hot Chili Peppersien laulusolistin Anthony Kiedisin koston pelossa, sillä pääasiassa tällä ja Mr. Bunglen laulusolistilla Mike Pattonilla on kehnot välit. Kiedis väitti vuonna 1990, että Patton imitoi häntä MTV:llä paljon näytetyssä ”Epic”-kappaleen musiikkivideossa.
Katseeseen kätketty

Arvioita

Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,3.
Episodi-lehdessä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 3,80. 
Vuonna 2016 Katseeseen kätketty äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Hollywood-versio

Vuonna 2015 sai ensi-iltansa elokuvan samanniminen amerikkalaisversio, jonka on ohjannut Billy Ray.
Tabea Kemme

Tabea Kemme (s. 14. joulukuuta 1991) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa 47 maaottelua marraskuusta 2013 alkaen ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Kemme voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2010 ja saavutti alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa pronssia 2008. Naisten MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi avauskokoonpanossa kuudessa Saksan seitsemästä ottelusta. Hän voitti olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Seuratasolla Kemme edustaa englantilaista Arsenalia, jonne hän siirtyi 1. FFC Turbine Potsdamista kesällä 2018.
Lyhtyjuhla

Lyhtyjuhla (perinteiset merkit: 元宵節; yksinkertaistetut merkit: 元宵节; pinyin: yuánxiāo jié) on kiinalainen kevääseen sijoittuva juhla, jota vietetään kiinalaisen vuoden ensimmäisen kuukauden 15. päivä. Lyhtyjuhla on kiinalaisen uudenvuoden juhlinnan päätöspäivä. 
Juhlan tunnusmerkkeihin kuuluu makealla täytteellä täytetyistä riisipallukoista (湯圓 tāngyuán) valmistettu keitto. Juhlapäivän iltana lapset leikkivät kiinalaisilla paperilyhdyillä. Joissakin kaupungeissa voidaan myös järjestää lapsille juhla, jossa on esillä erilaisia monimutkaisia, kuten eläimiä ja ihmisiä esittäviä, paperilyhtyjä.
Arkadia

Historia

Arkadia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Antiikin aikana Arkadian väestö oli akhaijeja. Arkadian väestö eli vuorillaan alkuperäistä paimenelämää. Klassisena aikana Arkadian merkittäviä kaupunkeja olivat Tegea, Mantineia, Megalopolis ja Orkhomenos. Alue oli pitkään Spartan vaikutuspiirissä, mutta vapautui siitä Leuktran taistelun jälkeen vuonna 371 eaa.
Myöhempien aikojen bukolisessa runoudessa Arkadiasta tehtiin idyllisen paimenelämän kotimaa, vastakohtanaan kaupunkilaiselämä. Tätä mainetta oli synnyttämässä muun muassa Vergilius. Arkadia esiintyi usein myös maalaustaiteessa ihannoidussa valossa. Todellisuudessa Arkadia on kuitenkin verraten karua seutua.
Arkadian maineeseen idyllinä liittyy myös tunnettu memento mori -tyyppinen lausahdus Et in Arcadia ego ("Arkadiassakin minä olen"), jossa "minän" voidaan nähdä viittaavaan kuolemaan ja "Arkadian" yleisesti utooppiseen paikkaan — kuolema on siis läsnä myös paratiisissa.
Budapest Honvéd FC

Historia

Seuran perusti Balint Varga 10. elokuuta 1908 nimellä Kispest Athletic Club. Perustajajäsenet eivät kuitenkaan heti päässeet yhteisymmärrykseen säännöistä ja virallisesti seura syntyi vasta vuotta myöhemmin, 3. elokuuta 1909. Perustamishetkellä Kispest oli vielä pieni kylä Budapestin ulkopuolella. Ensimmäisinä vuosikymmeninään pieni kyläseura ei saavuttanut juurikaan menestystä. Poikkeuksena oli vuonna 1926 voitettu Unkarin cup. 1930-luvulla seurassa pelasi jo muutamia maajoukkuettakin edustaneita pelaajia.
Vuonna 1943 tulevat tähdet József Bozsik ja isänsä jalanjälkiä seurannut Ferenc Puskás tekivät ensiesiintymisensä Kispestissä. Liigamenestystä seura sai kuitenkin vielä odottaa kunnes Unkarin puolustusministeriö otti sen haltuunsa 1949 ja teki siitä armeijan joukkueen. Seuran nimeksi tuli Honvéd (suom. Isänmaan puolustajat) ja Kispest vaihtui Budapestiksi kylän sulauduttua siihen. Seurassa oli valmiiksi jo Puskás ja Bozsik, mutta asevelvollisuuden nojalla Honvédiin hankittiin lisää maajoukkuepelaajia kuten Sándor Kocsis, Zoltán Czibor, Gyula Lóránt ja Gyula Grosics. 
Menestystä tuli heti ja seura voitti Unkarin mestaruuden kausilla 1949–1950, 1950, 1952, 1954 ja 1955. Sen pelaajat muodostivat selkärangan Unkarin maajoukkueelle, joka voitti Helsingin olympialaiset 1952 ja hävisi vuoden 1954 MM-kisojen finaalin. Vuonna 1956 Honvéd pääsi Euroopan cupiin ja sen ensimmäinen vastustaja oli Atlético Bilbao. Honvéd hävisi ensimmäisen osaottelun vieraissa 2-3, mutta ennen kotiottelua Neuvostoliitto tukahdutti Unkarin kansannousun ja pelaajat päättivät olla palaamatta Unkariin. Toinen osaottelu pelattiin Brysselissä ja tasatuloksen myötä Honvéd tippui. 
Pelaajat eivät tappion jälkeenkään hallunneet enää palata ja heidän perheensä seurasivat perässä. Joukkue lähti FIFA:n ja Neuvostoliiton kontrolloiman Unkarin jalkapalloliiton vastustuksesta huolimatta rahankeräyskiertueelle Italiaan, Portugaliin, Espanjaan ja lopulta Brasiliaan. FIFA julisti joukkueen laittomaksi ja kielsi sitä käyttämästä Honvédia nimenä. Eurooppaan palattuaan osa pelaajista palasi Unkariin ja osa siirtyi muihin eurooppalaisiin seuroihin kärsittyään ensin FIFA langettaman pelikiellon. Heikentynyt Honvéd ei enää pystynyt kamppailemaan mestaruuksista ja sen ainoiksi saavutuksiksi pitkään aikaan jäi Mitropa Cupin voitto 1959 ja Unkarin cupin voitto 1964.
Honvéd palasi mestaruuskantaan, kun Lajos Tichy johdatti sen liigan voittoon 1980. Sen jälkeen 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Honvéd voitti kaikkiaan seitsemän mestaruutta lisää. Vuonna 1991 seura palautti nimeensä Kispestin, jona se voitti viimeisimmän mestaruuden Martti Kuuselan alaisuudessa vuonna 1993. Sen jälkeen menestys taas heikkeni ja seura putosi liigasta 2003. Se nousi heti takaisin, mutta veroepäselvyydet johtivat lopulta siihen että Kispest Honvéd FC:n paikalle liigaan muodostettiin uusi seura, Budapest Honvéd FC, sillä ehdolla verovelat maksettiin pois.
Sata muistelmaa Pohjanmaalta

Sata muistelmaa Pohjanmaalta (Hundrade minnen från Österbotten sekä Satanen muistelmia Pohjanmaalta) on Sara Wacklinin  kirjoittama teos, joka ilmestyi kolmena niteenä vuosina 1844 ja 1845. Teos koostuu nimensä mukaisesti sadasta muistosta, jotka paikantuvat Wacklinin kotikaupunkiin Ouluun. 
Muistelmien tarinat on ryhmitelty neljään osaan: tarinoihin 1700-luvun lopun Oulusta, Suomen sodasta (1808–1809) kertoviin muistoihin, kuvaukseen keisari Aleksanteri I:n matkasta Pohjanmaalle sekä "hajakuviin Oulun palosta vuonna 1822". Kuvaus 1700- ja 1800-lukujen vaihteen Oulusta on aikalaiskuvauksena harvinainen, ja monet kirjailijat ja historioitsijat ovat sittemmin tukeutuneet siihen.
Kertomusten henkilöt ovat enimmäkseen pikkukaupunkilaisia porvareita, mutta joukossa on myös tunnettuja kulttuurihenkilöitä ja tarmokkaita naisia, jotka valinnoillaan kyseenalaistavat vallitsevat asenteet. Wacklin havainnollistaa yksittäistapausten kautta laajan yhteiskunnallisen ongelman, naisen oikeudettoman aseman ja sukupuolten välisen eriarvoisuuden.
Vapaa valinta on Muistelmien kertomuksista kenties tunnetuin. Se kertoo, kuinka ”höperö vanha tyttö”, Shaggin Huppa-Leena valitsee ruumiskasasta itselleen sulhasen ja sulattaa tämän saunassa takaisin elävien kirjoihin. Kirjailija Anu Kaipainen lainasi tarinaa romaaniinsa Arkkienkeli Oulussa 1808–1809 (1967), ja onkin pitkälle Kaipaisen ansiota, että Wacklinin elämäntyö tunnetaan nykyään niin hyvin.
Niitaka (1902)

Palvelus

Niitaka osallistui Venäjän–Japanin sodan alussa 2. helmikuuta 1904 Chemulponlahden taisteluun Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijä Varjagia vastaan. Alus osallistui 9. maaliskuuta Port Arthurin taistelussa rannikkokohteiden tulittamiseen. Huhtikuusta alkaen alus kuului Koreansalmea ja Japaninmerta valvoviin risteilijöihin, mutta se ei osallistunut Ulsanin taisteluun 14. elokuuta. Alus kuitenkin osallistui taistelussa upotetun Rurikin miehistön pelastustöihin. Keltaisenmeren taistelussa Niitaka kuului Japanin 2. laivaston neljänteen laivueeseen, joka taisteli Askoldia vastaan.
Tsushiman meritaistelussa 27. toukokuuta 1905 Niitaka kuului 3. viirikköön kohdaten Olegin, Auroran ja Zhemchugin. Taistelussa alukseen osui kranaatti, joka surmasi yhden ja haavoitti kolmea miehistönjäsentä. Seuraavana päivänä Niitaka ja Otowa upottivat edellisen päivän taistelussa pahoin vaurioituneen risteilijä Svetlanan, joka yritti paeta Koreaan hävittäjän suojaamana. Alus osallistui vielä taistelun päätteeksi Dmitri Donskoin upottamiseen. Sodan lopun alus suojasi joukkojenkuljetussaattueita, kunnes se siirrettiin telakalle Saseboon syyskuussa.
Lokakuussa alus saattoi matkustaja-alus SS Awamarua, joka kuljetti Hohenzollernin prinssiä Karl Antonia. Sotatoimien päätyttyä alus partioi Kiinan rannikolla ja se oli toisinaan Manilassa suojaamassa Japanin etuja Filippiineillä. 
Ensimmäisessä maailmansodassa Niitaka osallistui Qingdaon taisteluun, minkä jälkeen se liitettiin Singaporeen sijoitettuun Japanin 3. laivastoon suojaamaan brittien merikuljetuksia Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Siltä ja Otowalta kootut 158 merijalkaväen sotilasta osallistuivat Sepoy-kapinan tukahduttamiseen helmikuussa 1915 Singaporessa. Vuoden 1915 puolivälistä alkaen aina vuoteen 1918 alus oli Tsushiman kanssa sijoitettuna Kapkaupunkiin avustamassa Britannian kuninkaallista laivastoa valvomalla Intian valtamerelle pyrkivää liikennettä.
Sodan päätyttyä alus oli syyskuusta heinäkuuhun 1920 mukana japanilaisjoukkojen noustessa maihin Petropavlovskissa avustamaan alueen valkoisia joukkoja taistelussa bolševikkeja vastaan sekä suojatakseen japanilaisia kalastajia Kamtsakan niemimaalla. Alus siirrettiin toukokuussa 1921 valvomaan Etelä-Kiinan sekä Hollannin Itä-Intian pohjoiskärjen välistä merialuetta.
Alus luokiteltiin 1. syyskuuta 1921 toisen luokan rannikkopuolustusalukseksi. Niitaka ankkuroitui 26. elokuuta 1922 jokisuuhun nykyisen Ust-Bolsheretskyn piirin alueella Kamtsatkan niemimaan etelärannikolla. Alukselta lähetettiin maihin luutnantti Shigetada Gunjin johtama viisitoistamiehinen partio. Voimakas pyörremyrskyyn liittynyt tuuli työnsi aluksen karille, jolloin se kaatui. Aluksen upotessa menehtyi 284 miehistönjäsentä ainoiden eloonjääneiden ollessa maihin lähetetty partio.
Aluksen nostamiseksi lähetettiin vuonna 1923 uppoamispaikalle osasto, joka totesi työn olevan mahdoton. Aluksen jäänteet tuhottiin räjäyttämällä. Samalla pystytettiin betoninen obeliski, johon liitettiin osa aluksen mastosta uppoamispaikan pohjoispuolisille kukkuloille. Alus poistettiin virallisesti alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924.