google/wiki40b huggingface dataset:
Lillasyster

Historia

Lillasyster oli alun perin vuonna 2004 Rallypack-niminen bändi, mutta muutti muotonsa ja kokoonpanonsa nykyiseksi Lillasysteriksi hyvin nopeasti. Alkuperäisessä Rallypack-kokoonpanossa kitaristi Flövik soitti selloa, ja laulukieli oli englanti; miehitys oli kuitenkin sama. Laulukielen vaihtuessa ruotsiksi laulaja Westerstrand valitsi nimeksi Lillasyster (suomeksi pikkusisko), koska hän "yritti keksiä mikä voisi olla Ruotsin kielen harmittomin sana", sarkastiseksi vastapainoksi paatoksellisuudelle ja uholle joita hän aisti samankaltaisten yhtyeiden nimissä.
Lillasyster julkaisi debyyttialbuminsa Hjärndöd Musik för en Hjärndöd Generation toukokuussa 2007. Yhtye julkaisi albuminsa Det Här är inte Musik det Här är Kärlek toukokuussa 2009; albumin päätöskappale on nimeltään Finland. Toistaiseksi viimeisimmän studioalbuminsa 3 yhtye julkaisi tammikuussa 2012.
Laulaja Martin Westerstrand ja basisti Daniel Cordero soittivat aikaisemmin yhtyeessä LOK. Lillasyster soittaakin usein LOK-yhtyeen kappaleita esiintyessään. Marraskuussa 2010 basisti Cordero ilmoitti yhtyeen Facebook-sivustolla jäävänsä pois yhtyeestä. Syyksi hän ilmoitti halunsa viettää enemmän aikaa perheensä kanssa. Cordero ja Westerstrand ovat soittaneet samoissa yhtyeissä vuodesta 1994. Yhtyeen esiintyminen Göteborgissa 11. joulukuuta 2010 jäi Corderon viimeiseksi. Hänen tilalleen yhtye pestasi basistin Andy Oh My God (oikealta nimeltään Andreas Bladini).
Vuonna 2013 yhtye julkaisi cover-version Kate Perryn kappaleesta Roar. Voitot singlestä luovutettiin syöpätutkimuksen tukemiseksi.
Glenn Medeiros

Glenn Alan Medeiros (s. 24. heinäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Havaijin osavaltiosta. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Nothings Gonna Change My Love for You”, joka ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle #12, sekä Billboard Hot 100 -listan sijalle #1 noussut Bobby Brownin kanssa levyetetty ”She Ain’t Worth It”.

Ura

Medeiros aloitti musikaalisen uransa kymmenvuotiaana. Ollessaan 17-vuotias Medeiros voitti paikallisen radiokykykilpailun Havaijilla coverversiollaan George Bensonin kappaleesta ”Nothing's Gonna Change My Love for You”. Vuonna 1988 hän levytti kappaleen ”Un Roman d’amitié” Elsa Lunghinin kanssa. Nykyään Medeiros toimii opettajana Honolulussa Maryknollin koulussa opettaen Yhdysvaltain historiaa.

Yksityiselämä

Medeiros meni naimisiin vuonna 1996 Tammy Armstrongin kanssa. Parilla on kaksi yhteistä lasta: Chord Kaleohone Medeiros (s. 2000) ja Lyric Leolani Medeiros (s. 2001).
Jorma Keski-Oja

Jorma Kullervo Keski-Oja (24. tammikuuta 1949 Kokkola) on suomalainen professori ja lääketieteen tohtori. Hän toimii ryhmänvetäjänä Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan tutkimusohjelmayksikössä. Hänen erityisalansa on solu- ja syöpäbiologia.
Aavekaupunki (albumi)

Juoni

Lucky Luke löytää tien varrelta kaksi tervassa ja höyhenissä uitettua miestä, jotka esittäytyvät liikemiehiksi nimeltään Denver Miles ja Colorado Bill. Miehet on karkotettu kaupungista uhkapelihuijauksien takia, mutta sitä he eivät Lucky Lukelle myönnä. Porukka jatkaa matkaa kolmisin, kunnes saapuvat hylättyyn Gold Hillin aavekaupunkiin. Miehet painuvat nukkumaan, mutta Lucky Luken nukahdettua Miles ja Bill hiipivät ulos ja yrittävät varastaa Lucky Luken hevoset ja tavarat. Aseen laukaus kuitenkin pelästyttää heidät ja herättää Lucky Luken. Ampujaksi paljastuu järkensä menettänyt vanha kullankaivaja, Powell. Hän häätää Lucky Luken sekä Milesin ja Billin pois kaupungista.
Aamuun mennessä he saapuvat Bingo Creekin kylään, jossa saavat kuulla Powellin tarinan, kuinka hänelle huijattiin tyhjä kaivos, ja hän edelleen olettaa sen olevan täynnä kultaa. Miles ja Bill innostuvat tarinasta, ja kehittävät juonen, jolla saisivat Powellin kaivoksen halvalla itselleen ja sitten huijaisivat samalla lailla kaivoksen jollekin toiselle niin kuin Powellille tehtiin. Ainoaksi ongelmaksi muodostuu kaivoksen hankinta. Miehet saavat hankittua uhkapelillä hieman rahaa, mutta Powell ei suostu myymään kaivostaan. Miehet yrittävät myös vierittää erilaisia rikoksia Powellin niskaan, jotta saisivat Bingo Creekin asukkaiden vihan kohdistumaan Powelliin. Lucky Luke on kuitenkin Powellin puolella ja pelastaa tämän moneen otteeseen.
Lopulta Powell kyllästyy kaivokseensa ja ihmisiin, joten päättää myydä kaivoksensa Milesille ja Billille. Miehet tekevät kaupat saluunassa, mutta kauppa lyödään lukkoon vasta parin päivän päästä. Miles panee suunnitelmansa täytäntöön, ja "suolaa" (=lavastaa kultahiekalla kaivoksen rikkaaksi) kaivoksen, sekä kirjoittaa valmiiksi lehteen tulevat artikkelit suuresta kultalöydöstä, jotta saisivat jonkun huijattavan ostamaan kaivoksen. Bill kuitenkin vie artikkelit painoon jo ennen kuin kauppaa on edes lyöty lukkoon. Artikkelien ansiosta aavekaupunkiin ryntää valtava määrä ihmisiä, ja koko kaupunki herää taas eloon. Powell saa myös kuulla uutisesta, joten kauppa peruuntuu ja Powell palaa kaivokseensa.
Myllättyään koko alueen ihmiset ymmärtävät, että alueella ei ole lainkaan kultaa, ja syyttävät siitä Powellia. Lucky Luke nappaa kuitenkin oikeat konnat - Milesin ja Billin - sekä panee nämä tunnustamaan tekonsa. Ihmisten kuultua totuuden uhkaavat he lähteä ja kaupungista uhkaa taas tulla aavekaupunki. Lucky Luke puuttuu kuitenkin asioihin taas, ja saa asukkaat jäämään ja perustamaan suuren maatalouskaupungin ja valmiiksi myllätylle maalle. Miles ja Bill kieritetään tervassa ja höyhenissä ja karkotetaan kaupungista.
Susan Sontag

Lapsuus

Hänen isänsä kuoli vuonna 1938 ja Susan ja hänen äitinsä muuttivat takaisin Yhdysvaltoihin, jossa he muuttivat Tucsoniin Arizonassa koska Susan sairasti astmaa, sieltä he muuttivat Los Angelesiin. Myöhemmin Susan otti isäpuolensa sukunimen Sonntag.
Hän meni naimisiin sosiologi Philip Rieffin kanssa ollessaan 17 vuotta. Heidän poikansa syntyi vuonna 1952.
Vuonna 2000 Sontag sai Yhdysvaltain arvostetuimman kirjallisuuspalkinnon National Book Awardin romaanistaan In America.
Sontag kärsi eri syövän muodoista yli kolme vuosikymmentä ja kuoli 71-vuotiaana leukemiaan. 1980-luvulta lähtien hän eli parisuhteessa valokuvaaja Annie Leibovitzin kanssa.
Kassandran silta

Juoni

Kassandran silta sijoittuu eurooppalaiseen junaan, johon ruotsalainen rikollinen hyppää mukaan. Rikollinen kantaa tappavaa virustautia, joka voi tarttua kehen tahansa. Samalla kun tohtori Jonathan Chamberlain (Richard Harris) yrittää pitää hallinnassaan tartuntatapauksia, juna kulkee kohti rikkinäistä Kassandran holvisiltaa... Kukaan ei pääse junasta pois. Voiko kukaan heitä pelastaa?

Tuotanto

Kassandran sillan käsikirjoituksen laativat ohjaaja Cosmatos, Tom Mankiewicz ja Robert Katz. Elokuvan tuottajina olivat Carlo Ponti ja Lew Grade, ja elokuvan sävellyksestä vastasi Jerry Goldsmith.
Kassandran silta kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä pienellä kolmen miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Italiassa Cinecittà-elokuvastudiot Roomassa, Leccon kaupunki Lombardiassa Pohjois-Italiassa, Sveitsin Geneve ja Basel sekä Ranskan Cantal. Alun perin Peter O’Toolelle tarjottiin elokuvan pääroolia, mutta hänen kieltäydyttyään Richard Harris otti roolin vastaan.

Julkaisu ja vastaanotto

Kassandran silta sai ensi-iltansa Italiassa 18. joulukuuta vuonna 1976. Isossa-Britanniassa ja Länsi-Saksassa elokuva sai ensi-iltansa 31. maaliskuuta 1977. Suomen ensi-ilta oli Helsingissä 11. maaliskuuta 1977, ja Kassandran silta oli Suomessa 28. katsotuin elokuva 68 676:lla katsojallaan vuonna 1977. Adams Filmi vastasi elokuvan levityksestä Suomessa vuonna 1977.
Kassandran silta ei menestynyt hyvin kriitikoiden tai yleisön keskuudessa, koska katastrofielokuvat eivät enää Kassandran sillan ilmestymisen aikaan enää olleet taattuja kassamagneetteja. Heikohkosta vastaanotosta Kassandran silta sai kuitenkin taloudellista voittoa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista vain 29 prosenttia on myönteistä perustuen seitsemään arvosteluun. Kassandran silta on julkaistu VHS:nä, DVD:nä ja Blu-raynä.
Johan Renck

Stakka Bo

Vuonna 1993 Renck julkaisi taiteilijanimellä Stakka Bo tanssihitin ”Here We Go”, jossa kertosäkeen laulaa Nana Hedin. Kappale nousi Britannian singlelistalla sijalle 13 ja Eurochart-listalla sijalle 17.
Sade (yhtye)

Historia

Sade perustettiin vuonna 1982 Lontoossa, kun funkyhtye Prideen kuuluneet Sade Adu, Stuart Matthewman ja Paul Denman erkaantuivat muusta Pridestä ja tekivät yhdessä levytyssopimuksen Epic Recordsin kanssa. Yhtyeeseen liittyi neljänneksi jäseneksi Andrew Hale.
Saden esikoisalbumi Diamond Life (1984) myi platinaa, ja siltä julkaistiin menestyssinglet ”Smooth Operator” ja ”Hang On to Your Love”. Myös toinen albumi Promise (1985) menestyi. Yhtye voitti parhaan uuden artistin Grammyn vuonna 1986.
Saden seuraavat albumit Stronger Than Pride (1988) ja Love Deluxe (1992) myivät niin ikään platinaa ja tuottivat useita singlehittejä. Yhtye piti 1990-luvulla kahdeksan vuoden levytystauon, jonka aikana Matthewman, Denman ja Hale julkaisivat Sweetbackin nimellä albumin Sweetback vuonna 1996. Saden seuraava albumi Lovers Rock julkaistiin 2000, ja seuraavana kesänä yhtye teki konserttikiertueen yli kymmenen vuoden tauon jälkeen. Seuraava studioalbumi Soldier of Love (2010) nousi Yhdysvaltain listaykköseksi.
Kuban Airlines

Kuban Airlines (IATA: GW, ICAO: KIL) oli venäläinen lentoyhtiö, joka operoi lähinnä Venäjän sisäistä liikennettä Krasnodarista käsin. Ulkomaanlentoja yhtiöllä oli mm. Frankfurtiin.
Yhtiö lopetti toimintansa talousvaikeuksien vuoksi 11. joulukuuta 2012.

Historia

Yhtiö perustettiin ja se aloitti toimintansa vuonna 1932 osana Aeroflotia, ja se yksityistettiin vuonna 1992. Sen omistus jakaantui valtion (51%) ja työntekijöiden (49%) kesken.
Muukalainen keskellämme

Muukalainen keskellämme (A Stranger Among Us) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Melanie Griffith, John Pankow, Tracy Pollan, Lee Richardson, Mia Sara, Jamey Sheridan, Eric Thal, David Margulies, Burtt Harris, James Gandolfini, Chris Latta ja Jake Weber. Elokuvan on ohjannut Sidney Lumet. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Elokuvassa rääväsuinen newyorkilainen naispoliisi (Griffith) joutuu soluttautumaan uskonnolliseen juutalaisyhteisöön selvittääkseen murhaa.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano moittii elokuvan tarinaa persoonattomaksi Peter Weirin todistajan mukaelmaksi ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Mercedes-Benz E-sarja (W211)

Mercedes-Benz W211 (2002–2009)

Mercedes-Benz W211 esiteltiin Brysselin autonäyttelyssä tammikuussa 2002. Ulkomuodoltaan se ei muuttunut merkittävästi edeltäjäänsä verrattuna, vaan esimerkiksi säilytti neljä pyöreää ajovaloa.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä W211 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Suorituskykyisin malli E 55 AMG esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2002. Siinä oli mekaanisesti ahdettu 5,4-litrainen V8 teholtaan 476 hevosvoimaa. Esittelyaikanaan se oli nopein sarjavalmisteinen sedan-korinen auto maailmassa.
Vuonna 2006 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudelleenmuotoillun, aiempaa suuremman etusäleikön ja uuden etupuskurin. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia.

E 55 AMG korvattiin uudella E 63 AMG -mallilla, jossa oli 6,2-litrainen V8 teholtaan 514 hevosvoimaa.
Mercenaries: Playground of Destruction

Pelaaminen

Pelissä on vapaa ja pitkälti tuhoutuva maailma, joka sijaitsee tulevaisuuden Pohjois-Koreassa. Pelaaja ottaa palkkasotilaan roolin ja yrittää estää ydinsodan.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Autostrada 3 (Italia)

Autostrada A3 on Italian eteläosassa sijaitseva noin 500 kilometrin mittainen moottoritie, joka kulkee Napolista Salernoon ja edelleen Reggio Calabriaan Italian ”saappaankärjessä”. Se kulkee kolmen hallinnollisen alueen läpi: Campanian (171 km), Basilicatan (30 km) ja Calabrian (293,9 km).
Vuosikymmeniä keskeneräisenä ollut tie ei monilta osuuksiltaan täytä moottoritien vaatimuksia, ja sen kunnossapito­toimenpiteitä on arvosteltu ammatti­taidottomiksi. Siksi A3-tiestä on muodostunut eräänlainen vertauskuva eteläisen Italian takapajuisuudesta ja taloudellisista ongelmista. Euroopan unioni kieltäytyy luokittelemasta tietä moottoritieksi.
A3-tien rakentaminen alkoi jo 1960-luvulla. Rakennustöitä ovat viivästyttäneet osaamaton työnjohto, työn heikko laatu, korruptio ja mafian valta alueella. Tien pohjoinen puolikas on Camorra-järjestön ja eteläinen osa ’Ndrangheta-järjestön aluetta. ”Ikuisesti keskeneräiseen tiehen” on investoitu miljardeja euroja.

Historiaa

A3-tien pohjoisin osuus Napolista Pompejiin valmistui jo vuonna 1929. Jatko-osuus Salernoon saakka valmistui 1961. Vuonna 1964 Italian hallitus teki päätöksen rakentaa moottoritie, joka yhdistäisi syrjäisen ja maastoltaan vaikean Calabrian ja samalla myös Sisilian saaren tehokkaasti muuhun Italiaan. Tie valmistui 1974, muttei täyttänyt läheskään samoja vaatimuksia kuin Italian muut moottoritiet. Jatkuvat ruuhkat haittasivat tien käyttäjiä etenkin kesäisin. Vuonna 1993 ilmoitettiin, että tie valmistuisi moottoritie­tasoisena 2003, mutta suunnitelmat ovat jatkuvasti pitkittyneet. EU on tutkinut tien rakennus­projekteihin liittyviä taloudellisia väärinkäytöksiä ja määräsi myöntämistä tuistaan yli 300 miljoonaa euroa palautettaviksi vuonna 2012.
Tien parantaminen moottoritie­tasoiseksi on monin paikoin vaatinut uuden moottoritien rakentamisen alkuperäisen A3-tien viereen. Elokuussa 2014 ilmoitettiin, että 88 prosenttia tiestä on parannettu moottoritie­tasoiseksi. Toukokuussa 2015 Italian pääministeri Matteo Renzi ilmoitti, että viimeinenkin osuus tiestä valmistuisi viimeistään vuonna 2016. Hänen mukaansa työhön on komennettu noin 3 000 työntekijää ja työn jatkuvan keskeytyksettä seitsemänä päivänä viikossa. Lupaukseen ei kuitenkaan täysin uskota.
Kawakaze (1917)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1934.
Hegesinos Pergamonlainen

Hegesinos Pergamonlainen (muinaiskreikaksi Ἡγησίνους) (n. 160 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Pergamonista. Hegesinos toimi Akatemian johtajana Euandroksen jälkeen ja välittömästi ennen Karneadesta. Hän vaikutti vuoden 160 eaa. aikoihin, mutta muuten hänestä ei tiedetä juurikaan mitään muuta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että hän hyväksyi Arkesilaoksen akateemisen skeptisismin ainakin jossakin muodossa.
Gracilisuchus

Luokittelu

Gracilisuchuksen takaraajoilla on monia ominaisuuksia, joita tavataan myös basaaliseen (”primitiiviseen”) Crocodylomorphaan lukeutuvalla Sphenosuchialla. Sphenosuchiaa pidetään yleensä primitiivisten krokotiilimaisten arkosaurien parafyleettisenä ryhmänä, mutta niiden yhteiset piirteet Gracilisuchuksen kanssa viittaavat siihen, että Sphenosuchia ja Gracilisuchus saattavat muodostaa luonnollisen (monofyleettisen) taksonin Crocodylomorphan sisällä. Eräs viimeaikainen tutkimus sijoittaa suvun Suchian tyveen kuuluvaan uuteen heimoon Gracilisuchidae, yhdessä sukujen Turfanosuchus ja Yonghesuchus kanssa.
August af Nyborg

Carl August af Nyborg, sukunimi alun perin Alén, adoption jälkeen Nybergh ja aateloituna af Nyborg (19. joulukuuta 1833 Norrköping, Ruotsi – 6. lokakuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen pormestari, hovioikeudenneuvos ja senaattori. Hän oli vuonna 1892 perustetun senaatin oikeustoimituskunnan ensimmäinen päällikkö eli tavallaan Suomen ensimmäinen ”oikeusministeri”.
Af Nyborgin vanhemmat olivat ruotsalainen näyttelijä Carl August Alèn (1810–1846) ja Anna Maria Christine Sophie "Annette" Magito (1812–1874). Vanhemmat jättivät 2-vuotiaan Carl Augustin Turkuun joulukuussa 1835 matkustaessaan itse Tukholmaan. Hänet adoptoivat kauppias Gabriel Edvard Nybergh ja tämän vaimo Anna Sofia Levander. Kun kauppias Nybergh kuoli 1836 hänen leskensä meni uusiin naimisiin kauppias Reinhold Daniel Nystedtin (k. 1863) kanssa mutta Carl August säilytti adoptiossa saamansa Nybergh-sukunimen.
Nybergh kävi Turun yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852. Hän opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja suoritti tuomarin tutkinnon 1855. Hän toimi Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1855–1857 ja oli Turun poliisikamarin kanslistina vuodesta 1857. Nybergh sai varatuomarin arvon 1858. Hän oli sitten Turun hovioikeuden kanslistina vuodesta 1861 ja kirjaajana vuonna 1864. 
Nybergh toimi Rauman pormestarina 1864–1868. Hänestä tuli Suomen Pankin johtokunnan notaari 1868 ja Suomen senaatin prokuraattorintoimituskunnan sihteeri 1869. Nybergh valittiin Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomariksi 1874, mutta hän ei astunut virkaan. Hän oli sitten vuodesta 1874 koulutoimen ylihallituksen jäsen sekä ylitirehtöörin apulainen ja vuodesta 1878 Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvos. Nybergh oli senaattorina senaatin oikeusosastossa vuodesta 1880, senaattorina talousosastossa ja oikeustoimituskunnan päällikkönä vuodesta 1892 sekä vielä uudestaan senaattorina oikeusosastossa vuodesta 1897. Viimeksi ennen eroaan hän toimi senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajana 1900–1902.
Nybergh aateloitiin 1896, jolloin hän otti sukunimekseen af Nyborg.
Nybergh oli naimisissa 1865–1926 Johanna Amalia Paqvalinin (k. 1926) kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista yksi oli kirjailija Carl Adolf af Nyborg.
Libanios

Elämä

Libanios syntyi Antiokiassa sukuun, joka oli aiemmin ollut merkittävä, mutta menettänyt suurimman osan vauraudestaan ja vaikutusvallastaan. Libanios viehättyi retoriikasta 14-vuotiaana ja omisti sille koko elämänsä. Kuten monet tuona aikana eläneet pakanat, Libanios vetäytyi julkisesta elämästä ja omistautui tutkimuksilleen. Libanios oli eräs viimeisiä Rooman valtakunnassa vaikuttaneita, joka puhui uskonnollisen suvaitsevuuden puolesta. Hänen uskonnolliset ja kulttuuriset näkemyksensä eivät kuitenkaan estäneet sitä, että hänellä oli useita pitkäaikaisia kristittyjä ystäviä, yhtä lailla yksityishenkilöinä kuin keisarikunnan viranhoitajinakin.
Libanios opiskeli Ateenassa ja aloitti uransa Konstantinopolissa yksityisopettajana. Pian hänet kuitenkin karkotettiin Nikomediaan. Tätä ennen hän oli ollut keisari Julianuksen ystävä. Heidän väliltään on säilynyt jonkin verran kirjeenvaihtoa, ja Libanios myös kirjoitti Julianuksen muistoksi puheita, jotka ovat hänen kirjallisen tuotantonsa parhaimmistoa. Ne kirjoitettiin vuosien 362 ja 365 välillä.
Vuonna 354 Libanios hyväksyi retoriikan opettajan toimen Antiokiassa. Hän pysyi kaupungissa kuolemaansa saakka. Vaikka Libanios oli pakana, hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa kristityt Johannes Krysostomos ja Theodoros Mopsuestialainen.

Sokrateen puolustuspuhe

Libanios kirjoitti Sokrateen puolustuspuheen, joka on yksi kolmesta antiikin ajalta nykyaikaan säilyneestä puolustuspuheesta Sokrateelle Platonin ja Ksenofonin puheiden ohella.
Libanioksen versiossa Sokrates vetoaa sananvapauteen, jonka hän esittää oleellisena osana Ateenan demokratiaa ja kaupungin suuruuden perustana. Hänen mukaansa Ateenassa on sananvapaus, jotta ihmiset voisivat käyttää pelosta vapaana hengenlahjojaan oppimiseen, samoin kuin he käyttävät ruumistaan fyysiseen harjoitteluun. Sananvapaus oli se vetonaula, joka sai ihmiset eri puolilta tunnettua maailmaa tulemaan Ateenaan. Lopussa Sokrates kääntää häntä vastaan osoitetut syytökset osoittamaan syyttäjäänsä Anytosta: tämän ”vaitiolon laki” olisi kaupungille kuolemaksi.
Viitaniemiitti

Viitaniemiitti on Eräjärven Viitaniemen louhoksessa esiintyvä erittäin harvinainen mineraali, joka on nimetty löytöpaikkansa mukaan. Viitaniemiittiä ei ole tavattu missään muualla maailmassa.
Viitaniemiitti on lasikiiltoinen, harmaa tai valkea, tulitikkumaisina ja sälöisinä pieninä kasaumina, ja se esiintyy muiden mineraalien seassa.
Mineraalin koostumus vaihtelee, ja se on yhdistelmä useita erilaisia yhdisteitä: muunmuassa piidioksidia, titaani-, mangaani-, alumiini-, kalsium- ja rautaoksideja.
Maaoikeus

Maaoikeus (ruots. jorddomstolen, lyhenne MO) on Suomessa eräiden käräjäoikeuksien yhteydessä toimiva osasto, joka käsittelee riitoja ja valituksia, jotka aiheutuvat kiinteistötoimituksista, esimerkiksi lohkomisesta, halkomisesta tai rasitteen perustamisesta.
Maaoikeuksina toimivat Etelä-Savon, Kanta-Hämeen, Lapin, Oulun, Pohjanmaan, Pohjois-Savon, Vantaan ja Varsinais-Suomen käräjäoikeudet.
Menettely maaoikeudessa muistuttaa käräjäoikeuden riita-asioiden menettelyä. Siinä on kuitenkin erityispiirteitä muun muassa siksi, että maaoikeus on jo muutoksenhakuinstanssi (sen käsittelemät asiat on jo kerran käsitelty kiinteistötoimituksessa). Tässä suhteessa maaoikeus rinnastuu hovioikeuteen. Erityissäännökset maaoikeudesta ovat kiinteistönmuodostamislain luvuissa 19–22. Muutoin sovelletaan käräjäoikeus- tai hovioikeussäännöstöä sen mukaan, mikä tilanteeseen parhaiten soveltuu. Maaoikeuden tuomiosta ei valiteta hovioikeuteen, vaan korkeimpaan oikeuteen.
Ennen vuotta 2001 maaoikeudet olivat itsenäisiä erityistuomioistuimia. Ennen vuotta 1972 niiden nimenä oli maanjako-oikeus.

Käännösterminä

Käännösterminä "maaoikeus" voi viitata eri maiden tuomioistuimiin, joilla ei ole välttämättä mitään erityistä tekoa kiinteistöasioiden kanssa; esimerkiksi Viron maakohus ja Saksan Landgericht ovat yleisiä tuomioistuimia. Myös Suomessa toimi oma ylioikeus 1400-luvun alussa eli Turun maaoikeus (landsrätt).
Jack Johnson (nyrkkeilijä)

Elämä ja ura

Johnsonista tuli vuonna 1908 ammattinyrkkeilyn ensimmäinen mustaihoinen maailmanmestari, kun hän voitti MM-ottelussa kanadalaisen mestarin Tommy Burnsin 14. erässä tyrmäyksellä. Vuonna 1910 Johnson kohtasi vuosisadan otteluksi mainostetussa kamppailussa James J. Jeffriesin. 35-vuotias ja kuusi vuotta kehästä poissa ollut Jeffries ei kuitenkaan mahtanut Johnsonille mitään ja hävisi lopulta ylivoimaisesti hallitsevalle mestarille tyrmäyksellä. Johnsonin voitto aiheutti verisiä mellakoita.
Johnson tuomittiin vuonna 1913 vankeuteen, koska hän seurusteli valkoisen naisen kanssa. Tuomio perustui lakipykäliin, joiden mukaan oli laitonta kuljettaa nainen osavaltiosta toiseen moraalittomien syiden takia. Johnson pakeni maasta ja palasi vasta vuosia myöhemmin istumaan 10 kuukauden tuomionsa. Hänen nyrkkeilyuransa jatkui vankilasta vapautumisen jälkeen, mutta ilman mainittavaa menestystä.
Vuonna 1915 Johnson hävisi Jess Willardille Kuuban Havannassa ja menetti maailmanmestaruutensa. Ottelu päättyi tyrmäykseen 26. erässä ja on pisin Queensberry-säännöillä käyty raskaan sarjan MM-ottelu. Ottelun on myöhemmin epäilty olleen järjestetty.
Jack Johnson kuoli auto-onnettomuudessa 68 vuoden iässä kesäkuussa 1946. Hänet on haudattu Gracelandin hautausmaalle Chicagoon.

Vaikutus

Johnson oli omana aikanaan yksi vihatuimmista nyrkkeilijöistä maailmassa, vaikka Iso-Britannia ja varsinkin Australia hyväksyivätkin tummaihoisen maailmanmestarin. Yhdysvalloissa yritettiin koko Johnsonin mestaruuden ajan etsiä ”Suurta valkoista toivoa”, joka olisi vienyt mestaruuden häneltä. Johnsonin vihattu imago vaikutti seuraavaan tummaihoiseen maailmanmestariin Joe Louisiin (maailmanmestari 1937–1948), jonka valmentaja neuvoi häntä välttämään monia Johnsonin maneereja. Louis ei esimerkiksi saanut poseerata valokuvissa valkoisen naisen kanssa tai hymyillä tyrmättyään valkoisen miehen.
Kaikesta arvostelusta huolimatta Johnsonin lahjakkuus nyrkkeilijänä on tunnustettu myöhemmin, ja esimerkiksi Ring Magazinen päätoimittaja Nat Fleischer piti Johnsonia kaikkien aikojen parhaana nyrkkeilijänä.
Yhdysvaltain kongressi hyväksyi heinäkuussa 2009 päätöslauselman, jolla vaadittiin presidentin armahdusta Jack Johnsonille. Päätöslauselman mukaan Johnson pitää armahtaa, koska tuomio perustui rotuun, tahrasi hänen maineensa ja heikensi hänen urheilullista, kulttuurillista ja historiallista merkitystään. Tapahtuman aikoihin oli selvää, että tuomari halusi tuomiollaan antaa viestin mustille miehille suhteista valkoisten naisten kanssa. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump armahti Johnsonin toukokuussa 2018.