google/wiki40b huggingface dataset:
Holoseeni

Aiempi ilmasto

Viimeisin jääkausi, Veiksel-jääkausi, päättyi noin 11 600 vuotta sitten rajuun ilmaston lämpenemiseen, jonka aikana lämpötila nousi huomattavasti muutaman kymmenen vuoden aikana. Holoseenikauden alussa oli vielä laajoja jäätiköitä muutaman tuhannen vuoden ajan. Holoseenin alkupuolella Suomen ilmasto oli koivua kasvava ja ominaispiirteiltään preboreaalinen. Toisin sanoen kylmä ja viileä, mutta sen lämmetessä yhä useampi puulaji alkoi kasvaa Suomen silloisella maa-alueella. Mannerjäätikkö suli lopullisesti Ruotsista noin 9 500 eaa., mutta Amerikan mantereella vasta tuhansia vuosia myöhemmin. Ilmasto lämpeni 9 000–8 000 vuotta sitten nykyistä lämpimämmäksi. Silloin vallitsi ”holoseenin lämpötilaoptimi”. Noin 8 200 vuotta sitten Itämeri muuttui lopullisesti sisämereksi ja samalla Tanskan salmet avautuivat. Näihin aikoihin tapahtui myös lämpötilojen nopea kylmeneminen.
Pohjoisen pallonpuoliskon keskilämpötila oli holoseenilla kolmena 2000 vuoden jaksona noin 1 °C nykyistä korkeampi.
Ilmaston lämpötila on vaihdellut holoseenikaudella noin 1 500 vuoden jaksoissa. Yleinen kehitys oli pitkän aikaa hitaasti viilenevään suuntaan ennen nykyisen ilmastonmuutoksen alkua. Holoseeni jaetaan vanhaan, keskimmäiseen ja uusimpaan kauteen. Vanha kausi oli noin 11 600-9200 vuotta ennen nykyaikaa (ennen atlanttista kautta), keskimmäisen muodosti atlanttinen lämpökausi ja parhaillaan on menossa uuden holoseenin kausi. Viimeisimmän jäätiköitymisvaiheen jälkeen (Veiksel-jääkausi) holoseenin aikana ilmasto siis ensin lämpeni, sitten saavutti huippunsa ja alkoi vähitellen viiletä. Uusi jäätiköitymisvaihe alkaa ennusteiden mukaan 3 000 - 19 000 vuoden kuluttua, mikäli kasvihuone-ilmiö ei kokonaan estä tai eriasteisesti hidastaa sen alkamista.

Lämpötilakehityksen jaksollisuutta holoseenilla

Yleisen, ensin lämpötilaoptimiin nousseen, sitten viilenneen ja nykyisin käynnissä olevan lämpenemisen lisäksi holoseenin lämpötila on vaihdellut aaltoillen.
Joidenkin tutkijoiden mielestä holoseenin lämpötila aaltoilee ehkä 1470 ± 500 ja 900 vuoden jaksoissa luultavasti Auringon säteilyjaksojen tai termohaliinikierron sisäisten värähtelyjen takia. Varmemmin Auringon säteilyn tiedetään vaihtelevan noin 208 ja 80 vuoden jaksoissa. 1470 vuoden jaksollisuus on viime jääkauden Dansgaard-Oeschgerin tapahtumien tavallisinta toistumisväliä vastaava Bondin tapahtumien väli.
Jäätiköissä näkyy mm. 1500 ja 2500 vuoden jaksoja. Meren suolaisuudessa näkyy 2600 vuoden jakso.
Kylmiä Bondin tapahtumia sattui holoseenilla muun muassa 11100, 10300, 9400-9500, 8100, 5800, 4200, 2800, ja 1400 vuotta sitten.
Suuret "tuhansien vuosien heilahtelut" heikkenivät noin 8100 vuotta sitten, jolloin oli suuri preboreaalin kylmä heilahdus.
Jaksollisuudesta ei olla yhtä mieltä. Joidenkin mielestä kyse on valejaksoista, kohinatyyppisestä vaihtelusta tai stokastisesta resonanssista, joka on kohinan ja jaksollisuuden välimuoto.
Len Lunde

Pelaajaura

Lunde oli tehokas hyökkääjä WCJHL-junioriliigan Edmonton Oil Kingsissä ennen kuin siirtyi ammattilaiseksi WHL:n Edmonton Flyersiin. Ensimmäisen täyden kautensa ammattilaisena Lunde pelasi 1956–1957. Flyersin emoseura NHL:ssä, Detroit Red Wings, huomasi Lunden kyvyt ja vuonna 1958 hän nousi NHL:ään.
Lunde pelasi Detroitissa neljä kautta, joskin näistä viimeisenä hän vietti suurimman osan aikaa jälleen Edmonton Flyersissa, joka voittikin tuona vuonna, 1962, WHL:n mestaruuden. Seuraavana kesänä Lunde kaupattiin Chicago Black Hawksiin. Yhden Chicagon-kauden jälkeen Lunde pelasi pääasiassa AHL:n Buffalo Bisonsissa, sillä vaikka hän tekikin AHL:ssä hyvin pisteitä ja hänet valittiin Bisonsin mestaruuskaudella 1965 liigan tähdistökentälliseen, ei vakiopaikkaa NHL:ssä enää auennut.
NHL:n laajentuessa vuonna 1967 hankki tulokasjoukkue Minnesota North Stars Lunden oikeudet mutta kauppasi hänet jo saman vuoden jouluna Torontoon. Maple Leafsin paidassa Lunde ei kuitenkaan pelannut otteluakaan, vaan kausi kului loppuun AHL:n Rochester Americansissa. Siellä hän voitti 1968 toisen AHL:n mestaruutensa. Seuraavaksi kaudeksi Americans liitettiin WHL:n Vancouver Canucksin organisaatioon ja suuri osa pelaajista, Lunde mukaan luettuna, siirtyi Vancouveriin. Canucksissa Lunde voitti WHL:n mestaruuden 1969 ja 1970, ja siellä hän pelasi myös viimeiset NHL-ottelunsa seuran liityttyä NHL:ään kaudeksi 1970–1971.
Vuonna 1971 Lunde siirtyi Suomeen, Tampereen Ilvekseen. Lunden oli tarkoitus toimia pelaamisen ohessa kakkosvalmentajana, mutta jo lokakuussa hänet nostettiin Juhani Ruususen tilalle päävalmentajaksi. Kausi päättyi Ilveksen Suomen-mestaruuteen. Seuraavaksi kaudeksi Lunde keskittyi yksinomaan valmennustehtäviin ja hänet pestattiin myös Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi. Joulukuuhun mennessä kävi kuitenkin ilmi, ettei hän kyennyt hoitamaan molempia tehtäviä täysipainoisesti, ja niin Ilves palkkasi uudeksi valmentajakseen Raimo Vasaman. Lunde valmensi Suomen vuoden 1973 MM-kilpailuissa neljännelle sijalle.
Kahden Suomessa viettämänsä kauden jälkeen Lunde palasi Pohjois-Amerikkaan pelaamaan WHA-liigaa Edmonton Oilersissa. Tämä kausi, 1973–1974, jäi hänen viimeisekseen pelaajana, vaikka hän piipahtikin kentällä vielä yhdessä ottelussa vuonna 1979 valmentaessaan Ruotsissa Mora IK:ta.

Pelaajauran jälkeen

Päätettyään pelaajauransa Lunde työskenteli kahden vuoden ajan Edmontonin lähellä sijaitsevan intiaanireservaatin jääkiekko-ohjelman parissa. Sittemmin hän valmensi Ruotsissa ja toimi Edmonton Oilersin kykyjenetsijänä Ruotsissa ja Suomessa; tässä toimessa hän tarkkaili mm. lupaavien helsinkiläishyökkääjien Jari Kurrin ja Esa Tikkasen kehitystä.
Lunde kuoli sydänkohtaukseen 22. marraskuuta 2010, 74 vuoden iässä.
De Broglie

De Broglie on vanha ranskalainen aatelissuku, alkujaan Piemontesta Italiasta. Suvusta on tullut monia merkittäviä yhteiskunnallisia vaikuttajia. Suvun nimi oli alkujaan Broglio tai Broglia. Se tuli Ranskaan vuonna 1643 ja hallitsi vuodesta 1660 Dormansia, joka korotettiin 1671 markiisikunnaksi. Sukuun kuulunut marsalkka François Marie de Broglie korotettiin vuonna 1742 herttuaksi.
Corbett Denneny

Corbett Denneny (25. tammikuuta 1894 – 16. tammikuuta 1963) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi pääsarjassa vuosina 1912–1931. Hän pelasi yhdeksän kautta NHL:ssä seuroissa Toronto Arenas, Toronto St. Pats, Hamilton Tigers ja Chicago Black Hawks. Hän pelasi myös PCHA:ssa Vancouver Maroonsissa ja WCHL:n Saskatoon Sheiksissä. Hän voitti Stanley Cupin kaksi kertaa Toronton paidassa.
Votivkirche

Votivkirche on kirkkorakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Se rakennettiin vuosina 1855–1879 keisari Frans Joosef I:een kohdistuneen murhayrityksen epäonnistumisen muistoksi, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Heinrich von Ferstel. Rakennus edustaa ranskalaista uusgotiikkaa. Vuonna 1862 kirkosta tuli Wienin varuskuntakirkko. Nykyisin se toimii myös Wienin yliopiston kirkkona. Kirkossa on kaksi tornia, jotka yltävät noin 99 metrin korkeuteen.
Pro Estonia

Pro Estonia on suomalainen ja suomenkielinen aikakauslehti, joka on perustettu vuonna 1989. Lehti ilmestyy nykyisin neljä kertaa vuodessa, painos on keskimäärin 3 000 kpl. Lehti kertoo muun muassa Viron kulttuurista, historiasta, matkailusta ja taloudesta.
Yhteistyökumppaneita ovat Suomalais-Eestiläinen kauppayhdistys ry., Suomen Viro-yhdistysten liitto ja Tuglas-seura.
Pro Estonian ja sen verkkolehden päätoimittajana on toiminut vuodesta 1997 alkaen Matti Niiranen. Hän on myös lehden kustantaja.
Helmikuussa 2009 Pro Estonian paperipainoksen ilmestyminen päätettiin keskeyttää toistaiseksi. Kustannus Pro Estonia Oy ilmoitti samalla keskittyvänsä vuonna 2000 perustetun Pro Estonian verkkolehden kehittämiseen.
Krooninen lymfaattinen leukemia

Krooninen lymfaattinen leukemia eli KLL on yksi leukemian neljästä päätyypistä.
Kroonisessa lymfaattisessa leukemiassa lymfosyyttejä syntyy liikaa. Tämä johtaa lymfosytoosiin. Sairastuneista suurin osa on yli 50-vuotiaita, ja miespotilaita on enemmän kuin naisia. Kaikista leukemioista kroonisia lymfaattisia on noin 25–30 %.
Krooninen lymfaattinen leukemia on länsimaissa yleisin aikuisiän leukemiasairaus. Suomessa sitä todetaan vuosittain noin 120 tapausta.
KLL:n riskitekijöitä tai etiologiaa ei juuri tunneta. Perintötekijöillä on ilmeisesti jotain merkitystä. On myös havaittu, että sairaus on yleisehkö europideilla ja negrideillä mutta hyvin harvinainen esimerkiksi Aasian maissa.
Perintötekijöiden merkitystä sairauden synnyssä puoltaa muun muassa se, että tietyissä suvuissa sairautta todetaan useammilla henkilöillä. Saman suvun sisällä sairaus puhkeaa yleensä seuraavassa sukupolvessa entistä varhaisemmalla iällä.
Krooninen lymfaattinen leukemia puhkeaa ja etenee hyvin hitaasti. Onkin arvioitu, että peräti 70 % diagnooseista tehdään sattumalta. Varhaisvaiheessa saattaa esiintyä suurentuneita imusolmukkeita ja splenomegaliaa. Oireet muuttuvat vakavammiksi sairauden edetessä pidemmälle. Monilla potilailla on havaittu lieväasteista aneemisuutta.
Parantavaa hoitoa ei tunneta, mutta sairaus ei etene äkillisesti, ja tavallisesti potilas elää diagnoosin saamisesta vielä vuosia.
Pare Lorentz

Pare Lorentz, alk. Leonard MacTaggart Lorentz (11. joulukuuta 1905 Clarksburg, Länsi-Virginia, Yhdysvallat – 4. maaliskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen elokuvantekijä, jonka merkittäviä saavutuksia olivat new dealiä käsittelevät elokuvat. 
Lorentz opiskeli Wesleyan Collegessa ja Länsi-Virginian yliopistossa. Toimiessaan nuoruudessaan elokuva-arvostelijana New Yorkissa ja Hollywoodissa Lorentz vastusti elokuva-alan sensuuria. 
Lorentz oli 1930-luvun laman merkittävin elokuvantekijä ja oli johtavia valtion rahoittamien dokumenttielokuvien puolestapuhujia. Hän palveli elokuvantekijänä toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimissa varsin laajalla alueella. Hän teki teknisiä elokuvia, dokumentoi pommituksia ja yhdisti raakafilmejä saksalaisten julmuuksista Nürnbergin oikeudenkäyntejä käsittelevään opetuselokuvaan. Hänet tunnetaan kuitenkin erityisesti "Roosevaltin elokuvantekijänä" (FDR's film maker)
Eero Tammi

Eero Tammi (s. 1983) on helsinkiläinen toimittaja, elokuvakriitikko ja elokuvatyöntekijä. Koulutukseltaan hän on elokuvaleikkaaja.
Tammi kuuluu Filmihullu-lehden toimituskuntaan. Hän on kirjoittanut myös STT:lle, Etelä-Suomen Sanomiin, Film-O-Holic.comiin (vuosina 2000-2007), Kansan Uutisiin ja englantilaiseen Sight & Soundiin.
Tammi on toiminut Fipresci-tuomaristojen jäsenenä monilla elokuvafestivaaleilla, kuten Mannheimissa ja Göteborgissa 2006, Cottbusissa ja Tromssassa 2008 ja Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 2010. Hän on ollut pitkään mukana Sodankylän elokuvajuhlien järjestelyissä.
Tammi on perustanut koulujen elokuvakasvatukseen tarkoitetun IhmeFilmi-hankkeen.
Valdemar Melanko

Valdemar (Waldemar) Melanko (s. 12. heinäkuuta 1939 Viipuri) on suomalainen virkamies, kääntäjä ja kirjailija. Päätyönsä hän teki Neuvostoliittoinstituutin ja sittemmin Venäjän ja Itä-Euroopan instituutin johtajana vuodesta 1985 vuoteen 2003. Hän on myös toiminut kansainvälisissä idäntutkimukseen liittyvissä yhteisöissä, kuten ICCEES:ssä. Melanko on myös kirjoittanut useita teoksia: romaani Virkamies ja kuolema ilmestyi vuonna 1987 ja suomalaisen homokulttuurin historiaa valottava tietokirja Puistohomot vuonna 2012. Hän on myös osallistunut useiden tieteellisten ja muiden julkaisujen toimittamiseen sekä kääntänyt teoksia suomen ja venäjän kielten välillä, muun muassa Anton Tšehovin teoksen Sahalin venäjästä suomeen vuonna 1972. Hän on kirjoittanut myös sukunsa, Viipurin Sergejeffin kauppiassuvun, historiasta.
Melanko opiskeli 1960-luvulla Helsingin yliopistossa taidehistoriaa, josta hän kirjoitti gradunsa vuonna 1970. Tuolloin hän osallistui myös radikaalin opiskelijaliikkeen toimintaan ja oli yksi Ylioppilaslehden ”valtausnumeron” päätoimittajista vuonna 1969. Jo tuolloin hän oli alkanut havainnoida helsinkiläisten homoseksuaalien liikehdintää. Idean tutkimukseen hän kertoo saaneensa Tšehovin teoksista.
Melanko on myös näytellyt televisiosarjassa Uskottu mies.
Memphis Slim

Memphis Slim (oik. Peter Chatman, 3. marraskuuta 1916 Memphis, Yhdysvallat – 25. helmikuuta 1988 Pariisi, Ranska) oli bluespianisti ja -laulaja-lauluntekijä, jonka ura kesti yli 47 vuotta. Pitkän uran lisäksi hän oli yksi taloudellisesti menestyneimmistä afroamerikkalaisista bluesmuusikoista. Hänen tunnetuin kappaleensa on "Everyday I Have the Blues".
Hänen varhaisia musiikillisia esikuviaan oli Roosevelt Sykes, ja tämän inspiroimana hänkin aloitti kahdeksanvuotiaana pianonsoiton. Taitojen kehityttyä hän esiintyi Memphisissä yhdessä rumpalin kanssa 1,25 dollarin tuntipalkalla.
Vuonna 1939 hän muutti Chicagoon, missä hän tutustui Big Bill Broonzyyn ja tämän muusikkoystäviin, joihin kuuluivat mm. Jazz Gillum, Tampa Red ja Washboard Sam. Ryhmän jäsenet kirjoittivat lauluja itselleen ja toisilleen, soittivat toistensa levytyksillä ja ylipäänsä hallitsivat 1930-luvun blueskenttää Chicagossa.
Vuonna 1940 hän otti käyttöön kotipaikkaansa sekä (pitkää ja) laihaa olemustaan kuvaavan taiteilijanimen Memphis Slim, koska hän siirtyi RCA-levy-yhtiölle ja aikaisempi sopimus toisen yhtiön kanssa oli vielä voimassa. Hän sai kaksinkertaisen hitin singlellä Beerdrinkin’ Woman / "Grinder Man".
Toisen maailmansodan loppua kohti Chicagon bluestyyli oli muuttumassa raaemmaksi Etelästä tulleiden siirtolaisten myötä, ja samalla sähköiset vahvistimet yleistyivät. Memphis Slim sopeutti tyyliään muutosta vastaavaksi rhythm and bluesiksi ja kierteli erilaisten yhtyekokoonpanojen kanssa, joiden nimenä oli tavallisesti The Houserockers. Hän teki R&B-singlejä, jotka eivät yleensä menestyneet.
Vuonna 1948 hän sai kuitenkin hitin kappaleella Messin’ Around.
Vuonna 1949 hän teki tunnetuimman kappaleensa Everyday I Have the Blues, josta on muodostunut kaikkien aikojen soitetuimpia bluesklassikoita. Jo vuonna 1950 kappale oli suuri hitti Jill Williamsin ja Count Basien yhtyeen versiona. Pitkälti tämän kappaleen ansiosta Memphis Slimin kerrotaan maininneen, että hänen saamansa tekijänpalkkiot olivat jopa 0,6 miljoonaa dollaria vuodessa.
Hittikappaletta seurasivat niin ikään hyvin menestyneet Mother Earth (1950) ja Wish Me Well (1954). 1950-luvun loppua kohden hänen suosionsa R&B-laulajana kotimaansa afroamerikkalaisen väestön keskuudessa alkoi kuitenkin hiipua. Hän seurasi Big Bill Broonzyn onnistunutta esimerkkiä ja muutti tyylinsä folk-bluesiksi saaden näin uuden yleisön etenkin eurooppalaisten keskuudesta.
Vuonna 1960 hänellä oli ensimmäinen levytyssessionsa Lontoossa brittibluesin pioneeri Alexis Kornerin kanssa, ja 1962 hän muutti vakituisesti Eurooppaan ensimmäisten yhdysvaltalaisten bluesartistien joukossa. Hän sopeutui eurooppalaisen yleisönsä käsitykseen, jonka mukaan blues miellettiin akustiseksi folkmusiikiksi ja alkoi esiintyä sooloartistina. Hän esiintyi mm. lukuisilla festivaaleilla ja teki kymmenittäin levyjä. Hän asui Pariisissa, mutta hänellä oli asunnot myös aikaisemmissa asuinpaikoissaan Memphisissä ja Chicagossa.
Memphis Slim kuoli 25. helmikuuta 1988 Pariisissa sydänkohtaukseen.
Alinen-Kyynärö

Maantietoa

Järven pinta-ala on 40 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Pitkälänojan valuma-alueeseen (35.788) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Jyri Kyllönen

Jyri Kyllönen on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Kempeleen Kirin lisäksi Kyllönen on vuonna 2002 alkaneen Superpesis-uransa aikana edustanut myös Jyväskylän Kiriä, Nurmon Jymyä ja Alajärven Ankkureita. Kyllösen ulkopelipaikka on polttolinjassa. Pelaamissaan 163 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kyllönen on lyönyt 102 ja tuonut 32 juoksua sekä kerännyt 406 kärkilyöntiä. Kyllönen on pelannut 34 ottelua Superpesiksen pudotuspeleissä, joissa hän on lyönyt 12 ja tuonut kahdeksan juoksua sekä kerännyt 59 kärkilyöntiä.
Hamsterit (televisioelokuva)

Juoni

Virkamies Rurik on voittanut täysosuman rahapelissä ja muuttanut vaimonsa ja kolmen lapsensa kanssa vuodeksi maaseudulle. Perhe on vuokrannut tehtailijan leskeltä entisen kansakoulun. Naapurissa asuvan Hamsteriksi kutsutun miehen avulla Rurik alkaa kerätä valtavia varastoja ruokaa ja vaatteita talven varalle, niin ettei hänen perheensä tarvitse välttämättä poistua lainkaan talostaan talven tultua. Hankinnat tehdään naapuritaloista. Hamsteri tekee tarkat laskelmat varastojen koosta, mutta Rurikin vaimo Tellu suhtautuu varauksellisesti valtavien muonavarastojen kokoamiseen. Varastoja on määrä alkaa purkaa talven tultua, mutta loppusyksy on leuto ja lumen tulo antaa odottaa itseään.
Pyhän Markuksen kirkko (Belgrad)

Pyhän Markuksen kirkko (serb. Црква Светог Марка / Crkva Svetog Marka) on ortodoksinen kirkkorakennus Serbian pääkaupungissa Belgradissa. Se sijaitsee Tašmajdanin puiston alueella, lähellä Serbian parlamenttitaloa. Kirkko rakennettiin vuosina 1931–1940 vuonna 1835 valmistuneen vanhemman kirkon paikalle. Serbialaisbysanttista tyyliä edustavan kirkon suunnittelusta vastasivat Peter ja Branko Krstić.
Hebei

Maantiede

Naapurina ovat Sisä-Mongolia pohjoisessa, Liaoning koillisessa, Bohainmeri, Peking ja Tianjin idässä, Shandong kaakossa, Henan etelässä ja Shanxi lännessä.
Hebeitä ympäröi Yanshanvuoristo pohjoisessa ja Taihangshan lännessä. Kaakossa on Pohjois-Kiinan tasanko.
Hebeissä vallitsee mantereinen monsuuni-ilmasto. Vuosittainen sademäärä on 400–800 mm. Kesäisin on usein rankkasateita.

Historia

Hebeistä on löytynyt pekinginihminen, 450 000 vuotta sitten elänyt ihmislaji. Qing-dynastian aikana (1644–1912) suurin osa nykyisestä Hebein maakunnasta kuului Zhilin maakuntaan. Nykyisen nimensä maakunta sai vuonna 1928. Maakunnan pääkaupunki sijaitsi ensin Pekingissä, josta se siirrettiin Tianjiniin vuonna 1930 ja edelleen Baodingiin vuonna 1935. Kiinan tasavallan aikana alue kärsi niin sisäisistä kuin ulkoisistakin uhkatekijöistä. Paikalliset sotalordit Feng Guozhang (1859–1919), Cao Kun (1862–1938) ja Wu Peifu (1874–1949) taistelivat toisiaan vastaan, kunnes Kuomintang otti alueen haltuunsa vuonna 1928. Marco Polon sillan välikohtauksen jälkeen vuonna 1937 alkoi Kiinan–Japanin sota ja Japani otti nopeasti Hebein alueen haltuunsa.
Japanin hävittyä toisessa maailmansodassa kommunistit perustivat tukikohtia alueelle ja heidän sodanjohtonsa sisällissodan aikana sijaitsi Xibaipon kylässä. Kommunistien voitettua Hebein alueita laajennettiin Kiinanmuurin toiselle puolelle. Uusiin alueisiin lukeutui esimerkiksi Zhangjiakoun alue, jolla sijaitsee nykyisin Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Chengden kesäpalatsi. Vuosine 1958 ja 1966 välillä Hebeihin kuului myös Tianjinin alue ja se toimi jälleen alueen pääkaupunkina. Vuonna 1968 pääkaupunki siirrettiin lopulta nykyiseen Shijiazhuangiin, joka vielä 1900-luvun alussa oli ollut vain pieni kylä. Sittemmin siitä kehkeytyi yksi Kiinan tärkeimmistä rautateiden solmukohdista. Poliittisten uudistusten myötä vuodesta 1978 lähtien Hebein talous on kasvanut voimakkaasti. Suurimmat hyötyjät ovat kuitenkin olleet kaupunkien asukkaat.

Talous

Hebein talous on riippuvainen maataloudesta. Päätuotteet ovat vehnä, maissi, hirssi ja gaoliang (kiinalainen durra) sekä puuvilla. Suurin osa Kiinan puuvillantuotannosta on peräisin Hebeistä. Lisäksi tuotetaan maapähkinöitä, soijapapuja ja seesamia.
Hebeissä on myös merkittäviä määriä hiiltä ja rautaa. Niinpä siellä onkin hiili-, teräs- ja rautateollisuutta. Muita teollisuudenaloja Hebeissä ovat kehruu, koneteollisuus, kemianteollisuus, öljyteollisuus, sähköteollisuus, keramiikka ja elintarviketeollisuus.

Matkailu

Hebei on erinomaisten kulkuyhteyksien päässä. Siellä on yli 40 000 kilometriä maanteitä, ja rautatiet vievät mm. Kantoniin, Harbiniin, Baotouhun, Nanjingiin, Shanghaihin, Jiujiangiin ja Jinaniin. Lisäksi maakunnassa on Pohjois-Kiinan vilkkain satama, Qinhuangdaon satama. Shijiazhuangissa on vilkasta lentoliikennettä.
Ming-dynastian aikaisen Kiinan muurin itäinen päätepiste on Shanhaiguanissa, lähellä Qinhuangdaoa. Muuri kulkee maakunnan pohjoisosan lävitse.
Chengdessä sijaitsee vuorimaja ja sen temppelit, ja se on Unescon maailmanperintökohde.
Somalianstrutsi

Taksonomia

Itä-Afrikan hautavajoaman on todettu eristäneen somalianstrutsin sille maantieteellisesti läheisistä strutsilajeista kuten pohjoisafrikanstrutsista (S. c. Camelus). Erot ekologiassa ja käyttäytymisessä ovat säilyttäneet sen geneettisesti erillään naapurilajistaan masaistrutsista S. c. massaicus. Tutkittaessa Struthio-suvun lajeja, myös sukupuuttoon kadonnutta arabianstrutsia (S. c. syriacus), mitokondrio-DNA-tutkimuksissa on havaittu, että somalistrutsi on niistä fylogeneettisesti omaleimaisin. Sen uskotaan erkaantuneen yhteisestä esi-isästä 3,6–4,1 miljoonaa vuotta sitten.

Levinneisyys

Somalianstrutsia esiintyy luontaisesti itäisessä Afrikassa Etiopian ja Kenian koillisosissa sekä ympäri Somaliaa eli suunnilleen Afrikan sarven alueella.

Kuvaus

Yleisesti somalianstrutsi muistuttaa paljon muita strutseja. Sen iho on kuitenkin kaulassa ja lantioissa väriltään hieman vaaleanpunaiseen vivahtava siniharmaa. Koirailla se muuttuu pariutumisaikana kirkkaansiniseksi. Kaulassa on leveä valkoinen rengaskuvio. Myös pyrstösulat ovat valkoiset. Naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia ja niiden höyhenet ovat väriltään ruskeampia kuin muiden strutsilajien naarailla.

Ekologia

Somalianstrutsi poikkeaa ekologisesti masaistrutsista, jonka kanssa se osittain jakaa laidunmaansa, siten, että se suosii pensasmaisempia, tiheämpikasvustoisia alueita, kun taas jälkimmäinen viihtyy paremmin avoimella savannilla. Lajit eivät helposti pariudu keskenään.

Uhanalaisuus

Maailman luonnonsuojeluliiton (IUCN) vuonna 2006 saamassa raportissa todetaan somalistrutsin olleen yleinen Somalian keski- ja eteläosissa 1970- ja 80-luvuilla. Maan poliittiset levottomuudet ja tehokkaan luonnonsuojelun puute ovat johtaneet kannan harvenemiseen. Somalianstrutsin hallitsematon metsästys siitä saatavien lihan, lääkevalmisteiden ja munien takia on johtanut linnun sukupuuton partaalle Afrikan sarvessa.
Lagus

Lagus on suomalainen pappissuku, josta on tullut myös sivistyselämän vaikuttajia. Suvun yksi haara on aateloitu 1800-luvulla.
Suvun kantaisänä pidetään Georgius Martini Lepusta, joka toimi pappina Tammelassa vuodesta 1581 ainakin vuoteen 1621. Perimätiedon mukaan hän oli lähtöisin Maarian Hirvensalosta ja otti latinankielisen sukunimen Lepus (’jänis’) kotitalonsa mukaan. Hänen synnyintaloaan ei ole kuitenkaan kyetty varmuudella osoittamaan. Suvun kaksi pääharaa polveutuvat Georgius Martinin kahdesta pojasta, Henrik ja Josef Lepuksesta. Heidän jälkeläisensä muuttivat sukunimen kreikasta johdettuun muotoon Lagus. Myöhemmissä polvissa suvussa oli runsaasti pappeja. Helsingin yliopiston rehtori, valtioneuvos Wilhelm Lagus aateloitiin vuonna 1880 ja hänen sukunsa merkittiin 1882 Suomen aateliin aatelisena sukuna numero 256. Aatelissuvun tunnuslause on Vigili labore (”työskentele valppaasti”).
Vuoden 1906 suuren nimenmuutoksen jälkeen useat suvun jäsenet ovat omaksuneet nimen Hirvensalo suvun oletetun alkukodin mukaan. 1900-luvun alussa suvun iisalmelaisesta haarasta tuli useita kansanedustajia.
Gabdulhai Ahatov

Perhe

Ahatovin poika Aidar Ahatov oli julkisuuden henkilö, tiedemies, ekologi, taloustieteilijä, lakimies ja taiteilija.