Tampereen Ilveksen jalkapallokausi 2013

Lähtökohdat kauteen

Ilves nousi viiden Kakkosessa vietetyn kauden jälkeen kaudeksi 2013 Ykköseen, kuten seura oli asettanut heinäkuussa 2011 Ykköseen nousemisen liiganousun välitavoitteeksi. Kakkosen länsilohkon 13 pisteen erolla voittanut Ilves kukisti Ykkösen kaksiosaisessa nousukarsinnassa Kakkosen etelälohkon voittaneen ÅIFK:n yhteismaalein 5–1.
Jussi Kujala siirtyi talven aikana Veikkausliigan KuPSiin ja Jusu Karvonen Kakkoseen jääneen paikalliskilpailijan TPV:n riveihin. Henri Scheweleff, Miki Sipiläinen ja Jari Niemi lopettivat pelaajauransa. Muuten Ilveksen tamperelaispelaajista enimmäkseen koostuva runko pysyi varsin hyvin kasassa. Joukkue sai ennen kauden alkua lisää paikallisväriä paluumuuttajien muodossa, kun sopimuksen allekirjoittivat Jarossa pelannut Heikki Aho, FC Hämeenlinnassa pelannut Aapo Lappalainen sekä Hakassa pelanneet Antti Ojanperä ja Jonne Hjelm. Lisäksi Ilvekseen saapui Veikkausliigan FC Lahdesta Ibrahim Köse sekä Kakkosen Kuusysistä veljekset Jaakko ja Kaarlo Rantanen.
Ykkösen kaudesta 2013 odotettiin kovatasoista, sillä edellisellä kaudella toiseksi jäänyt SJK oli panostanut kovasti nousuun ja lisäksi 10 joukkueen sarjassa oli neljä 2000-luvulla Veikkausliigassa pelannutta joukkuetta, kuten edellisenä syksynä pudonnut Haka.

Kausi pähkinänkuoressa

Ilveksen kauden alkua värittivät useat ottelusiirrot. Tammelan kenttä ei kestänyt vielä suunniteltua alkuperäistä sarja-avausta 2. toukokuuta ja Helsingin Vuosaaressa kenttä oli myös kelvottomassa kunnossa vielä 9. toukokuuta. Suomen Cupin kolmannella kierroksella Ilveksen kaatanut Haka selvisi cup-kilpailun puolivälierään, jonka pelipäivä osui samalle päivälle kuin alustava Ilveksen Valkeakosken vierasottelu. Ottelusiirtojen seurauksena Ilveksen kauteen syntyi muutama raskas otteluruuhka. Joukkue pelasikin kesäkuussa 7 ottelua ja elokuussa 8 ottelua.
Kausi alkoi lopulta 5. toukokuuta Oulussa, jossa joukkue jakoi maalittoman tasapelin jälkeen pisteet OPS:n kanssa. Kotiavauksessa 13. toukokuuta Ilves kohtasi vanhan Kakkosen kilpakumppanin SJK:n, joka voitti ottelun yli 2 000 tamperelaiskatsojan edessä. Tämän jälkeen Ilves voitti kolme ottelua putkeen ennen ottelusiirron kokenutta paikalliskamppailua Valkeakoskella. Haka voitti 5. kesäkuuta kauden ensimmäisen kohtaamisen, mutta tuon jälkeen Ilves pelasi kahdeksan ottelua ilman tappiota. Jaksoon sisältyi viisi voittoa, josta merkittävin oli vierasvoitto 6. heinäkuuta sarjajohtaja SJK:ta vastaan. Kauden toinen paikallispeli pelattiin 13. heinäkuuta Tampereella ja kauden ennätysyleisö 4 754 katsojaa sai todistaa tasapeliin päättynyttä kärkikamppailua. Sarjatilanne olikin mielenkiintoinen heinäkuun puolivälissä, kun SJK, Haka sekä Ilves olivat kahden pisteen sisällä ja tamperelaisilla oli elokuulle siirtyneen rästipelin vuoksi yksi ottelu vähemmän pelattuna.
Joukkueen hienot peliesitykset alkoivat kuitenkin heikentyä heinäkuun lopulla. Ensiksi Ilves hävisi vieraspelejä samoilla viikoilla, kun Tammelassa nähtiin voitot 5–0, 6–1 ja 3–0. Elokuun puolivälin otteluruuhkassa joukkueen peliesitykset heikkenivät myös kotikentällä. Osansa vaikeuksiin antoi loukkaantumiset, joiden vuoksi joukkueen vaihtopenkki oli useassa ottelussa enimmäkseen junioreiden miehittämä. Kauden yhdeksästä viimeisestä ottelusta Ilves voitti vain yhden, kun sekä tasapelejä että tappioita kertyi neljä. Samalla sarjanoususta taisteleminen jäi SJK:n ja Hakan keskinäiseksi kamppailuksi ja myös FC KooTeePee kiilasi sarjataulukossa Ilveksen ohi kolmanneksi. Kausi päättyi 5. lokakuuta kotitasapelillä kotkalaisia vastaan ja samassa ottelussa nähtiin Toni Kallion ja Jan Kulokorven jalkapallouran viimeiset minuutit kentällä. Tamperelaiset löysivät Ilveksen peleihin hienosti, sillä joukkueella oli Ykkösen paras kotiotteluiden katsojakeskiarvo: yli 2 000 katsojaa.