google/wiki40b huggingface dataset:
Nguyễn Thị Minh Khai

Elämäkerta

Nguyễn Thị Minh Khai syntyi vuonna 1910 Nghệ Anin maakunnassa ja hänen isänsä oli kotoisin Tonkinin seudulta. Khai kävi koulua maakunnan pääkaupunki Vinhissä, jossa hän kiinnostui Ranskan siirtomaahallinnon vastaisen liikkeen toiminnasta. Välttääkseen pidätyksen hänen oli paettava kotoaan vuonna 1929 ja 1930-luvun alussa hän liittyi Ho Tši Minhin yhdistämään Indokiinan kommunistiseen puolueeseen. Khai toimi ensin värväten puolueeseen naisjäseniä ja myöhemmin hänestä tuli Ho Tši Minhin avustaja Hongkongissa. Khain huhuttiin menneen tänä aikana naimisiin Ho Tši Minhin kanssa ja hänen nuorempi siskonsa nai toisen kommunistipuolueen merkittävän henkilön Võ Nguyên Giáp. Varmuutta Khain ja Ho Tši Minhin liitosta ei kuitenkaan ole.
Vuonna 1931 Khai jäi brittipoliisien pidättämäksi Hongkongissa. Hän antoi poliisille väärän henkilöllisyyden sanoen olevansa kotoisin Kiinasta. Tarinaan uskottiin, jolloin hänet luovutettiin kiinalaisille viranomaisille. Khai oli muutaman kuukauden ajan vankilassa Kantonissa ja vapautumisensa jälkeen hän matkusti Moskovaan Neuvostoliittoon ottaen osaa Kominternin seitsemänteen kongressiin vuonna 1935. Jos Khai oli ollut naimisissa Ho Tši Minhin kanssa, liitto oli päättynyt tähän mennessä, sillä hän meni naimisiin toisen johtavan kommunistin Lê Hồng Phongin kanssa. Helmikuussa 1935 Khai palasi Hongkongin kautta Vietnamiin, jossa hän työskenteli puoluekomitean sihteerinä Saigonissa. Heinäkuussa 1940 ranskalaiset viranomaiset pidättivät Khain ja hänen kotoaan löytyi hänet ranskalaisvastaiseen liikkeeseen yhdistäneitä todisteita. Khai ja useampi muu kommunisti sai kuolemantuomion sotaoikeudessa maaliskuussa 1941. Tuomitut teloitettiin ampumalla Saigonissa.
Khain kuoleman jälkeen hän sai mainetta vallankumouksellisena sankarittarena. Saigonin eli nykyisen Hồ Chí Minhin kaupungin entinen Rue Chasseloup Laubat -katu sai Khain kunniaksi uuden nimen Rue Hong Tap Tu.
Al Aqsa

Juoni

Vuoden 2001 WTC-iskujen jälkeen Saddam Hussein alkaa pelätä Amerikan hyökkäystä ja päättää pelata lisää aikaa sekä samalla syöstä maailman uuteen öljykriisiin räjäyttämällä öljytankkerin Suezin kanavassa sekä tuhota Al-Aqsan moskeijan Jerusalemissa. Hän aikoo lavastaa Israelin iskujen taakse.
Amerikan Kaiku

Amerikan Kaiku oli vuosina 1903–1908 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Siirtolaisen muutettua pois New Yorkista paikalliset suomalaiset jäivät vaille omaa sanomalehteä. Vuonna 1903 Suomesta karkotettu Päivälehden toimittaja Eero Erkko perusti Brooklyniin Amerikan Kaiun, jonka yhtenä tarkoituksena oli kehittää amerikansuomalaisten yhteistoimintaa. Sen toimittajina työskentelivät Eetu Aaltio ja Severi Nyman. Erkon palattua Suomeen lehti taantui ja vuonna 1906 sen nimi ja painokoneet siirrettiin Minnesotan Duluthiin. Siellä eri suomalaisryhmien puolueettomaksi yhdyssiteeksi tarkoitettua Amerikan Kaikua toimitti J. W. Lilius apunaan Erland Wirkki ja Risto Lappala. Kannattamaton lehti teki pian konkurssin.
Kuivaliha

Kuivaliha tai kapaliha (tunnetaan myös nimillä kuikku, rungreeni) on kuivattua lihaa, eräs ihmiskunnan ensimmäisistä säilyvistä liharuuista. Suomessa kuivalihalla tarkoitetaan yleensä perinteisesti kuivattua poron tai hirven lihaa, vaikka prosessia voi helposti soveltaa myös muiden eläinten lihoihin.
Liha leikataan noin puolikiloisiksi pitkähköiksi palasiksi, suolataan ja kuivataan kevättalvella maalis-huhtikuussa. Joidenkin harrastajien mukaan liha tulee kuivata eteläseinustalla auringossa, mutta toisten mukaan oikea kuivauspaikka on pohjoisseinällä, jossa aurinko ei pääse lämmittämään tummaa lihaa liiaksi, sillä jos liha saa liikaa lämpöä, se pilaantuu. Liha tulee suojata verkolla siten, että linnut ja muut eläimet eivät pääse lihaan käsiksi.
Ajankohta on tärkeä: prosessin onnistuminen vaatii päiviä, joiden lämpötila on yli sulamispisteen, ja öitä, jolloin lämpötila laskee alle jäätymispisteen. Liian lämpimällä säällä liha mätänee, ja liian kylmällä säällä jäätynyt liha keloutuu. Kevättalvella ei myöskään ole liikkeellä hyönteisiä, jotka laskisivat munia riippumassa olevaan lihaan.
Kuivaliha on lappilainen perinneruoka ja erittäin käytännöllistä retkimuonaa (kevyttä, energiapitoista, säilyvää).
Paul Oakenfold

Paul Mark Oakenfold (s. 30. elokuuta 1963 Englanti) on levytuottaja ja trance DJ. Oleskellessaan vuonna 1987 useita kuukausia ystäviensä kanssa Ibizalla he mieltyivät siellä soineeseen klubimusiikkiin. Oakenfoldin kenties tunnetuin kappale on "Ready Steady Go".
Kärsittyään itse lapsena lukihäiriöstä Oakenfold on ryhtynyt avustamaan lapsia joilla on lukihäiriö.
Hän on toiminut poptähti Madonnan lämmittelijänä Madonnan Sticky & Sweet Tour -kiertueella vuonna 2009.
Tiistain tanssi-ilta

Tiistain tanssi-ilta oli YleX:ssä tiistaisin kello 21.00 jälkeen lähetettävä radio-ohjelma, joka oli erikoistunut elektroniseen tanssimusiikkiin. Se sai alkunsa Radiomafiassa, ja sitä lähetettiin vuodesta 1998.
Ohjelma jakautui kolmeen tunnin mittaiseen osaan. Ensimmäistä osuutta juonsivat vuoroviikoin DJ:t OlliS ja Orion, jotka soittivat tanssimusiikin populaarimpaa laitaa. Toisesta osuudesta vastasi joka viikko Leena Lehtinen house- ja teknokattauksellaan. Kolmatta osuutta puolestaan juonsivat vuoroviikoin Jori Hulkkonen sekä DJ Infekto. Edellinen tarjoili diipimpää klubimusiikkia, jälkimmäisen keskittyessä "nyky-urbaaneihin" rytmeihin.
Ennen ohjelman nykyistä juontajakaartia tiistain tanssi-illassa ovat olleet mukana omilla osioillaan muun muassa DJ Sasse, Dr. Bob Jones, DJ Dizzy, DJ Goose, Skillsters, Anonymous & Didier, DJ Erkko, Kalle Miettinen, DJ Orkidea sekä Gilles Peterson.
15.12.2009 YleX ilmoitti vuoden 2010 uudistuksista, joiden mukaan Tiistain tanssi-iltaa ei enää kuulla. Tilalle tuli tunnin mittainen DJ-ohjelma maanantai-iltaan.
Mall Tycoon

Pelin kulku

Alussa pelaajalle annetaan vain asfaltilla päällystetty tontti, josta pitäisi tulla 3-kerroksinen ostoskeskus. Ostoskeskuksen pitäisi täyttää kansalaisten perustarpeet kuten ruoka, vaatteet, meikit ynnä muut sellaiset. Kaupoista pitää myös löytyä erikoisempia pisteitä kuten rasvaimu, hammaslääkäri, leipomo ja huonekaluliike. Ostoskeskuksessa käy eri ikäisiä ihmisiä, joten kaikki tuotteet eivät välttämättä kiinnosta kaikkia.
Pelaajan pitää palkata siivoojia, vartijoita ja muuta henkilökuntaa, jotta ostoskeskus pysyisi järjestyksessä. Kauppakeskus ei tietenkään synny tyhjästä vaan pelaajan täytyy muurata seinää, asettaa portaikkoja, palkata henkilökuntaa ja asettaa puodit itse. Kauppakeskustaan voi koristella ostamalla sinne kukkapenkkejä, suihkulähteitä, patsaita, penkkejä ynnä muita. Tuotteetkaan eivät ilmesty tyhjästä vaan ne pitää tilata ja ne syövät budjettia.
Ostoskeskus voi myös houkutella nuorisoa joka yleensä johtaa ilkivaltaan. Ostoskeskuksesta voi myös tulla avaruusolioiden ykköskohde. Peli tarjoaa yli 60 erilaista esinettä ja 15 liikeideaa.
Tiia Hasa

Tiia Hasa (s. 24. huhtikuuta 1967) on suomalainen televisiokuuluttaja. Hän toimi pitkään TV 2:n kuuluttajana aivan 1990-luvun alkuvuosista lähtien. Hänen työnsä muuttui niin kutsutuksi "kanavaääneksi" - kasvoillaan esiintymisen hän joutui jättämään TV2:n kanavauudistuksen myötä. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hänellä on neljä lasta. Hasa esiintyi myös vuonna 1993 Kummelissa.
Recoil Games

Historia

Recoil Games perustettiin vuonna 2007 seitsemän kokeneen pelikehittäjän voimin. Samuli Syvähuoko oli kerännyt Assemblyssa kiinnostuneita henkilöitä pelitalon perustamiseen, ja samalla syntyi idea maailmanlopputeemaisesta Earth No More -toimintapelistä. Myöhemmin Syvähuoko on verrannut pelin ideaa The Last of Usiin, Naughty Dogin vuonna 2013 julkaistuun menestyspeliin. Remedy-ajoilta tuttu 3D Realmsin Scott Miller oli heti halukas yhteistyöhön. Peli alkoi muotoutua, mutta rekrytointi osoittautui hankalaksi. Pelitiimi kasvoi 60 hengen kokoiseksi, mutta kokemusta ison projektin vetämisestä ei ollut. Vuonna 2009 Yritykseen palkattiin osaava tuottaja, jonka johdolla demon tekeminen lähti käyntiin. Hän kuitenkin lähti pelitalosta kahden kuukauden jälkeen, koska piti onnistumista epätodennäköisenä. Alkuvuodesta 2009 valmiiksi saatu demo ei auttanut Recoil Gamesia, sillä kansainvälinen talous oli ajautunut kriisiin eivätkä julkaisijat halunneet ottaa uusia nimikkeitä tuotantoon. Projekti haudattiin ja ulkomaiset työntekijät erosivat.
Jäljelle jäänyt 15 hengen tiimi kehitti kahdessa kuukaudessa uuden pelin demon, jota lähdettiin markkinoimaan Ranskan Game Connection -messuille. Painovoimalla leikittelevä Rochard oli ensimmäinen Unity-pelimoottorilla tehty konsolipeli. Useat julkaisijat kiinnostuivat pelistä, ja sopimus tehtiin Sony Online Entertainmentin kanssa. Pelin kehitys oli aikataulussa, mutta lokakuussa 2011 Sonyn verkkopalveluun murtauduttiin. Verkkokauppa suljettiin kahdeksi kuukaudeksi ja osa pelin julkaisusopimuksesta vastanneista henkilöistä sai Sonylla potkut. Uusi yhteyshenkilö ei ollut yhtä vakuuttunut Rochardin yksinpelistä, ja pelin julkaisu venyi seuraavan vuoden syksylle, ilman kunnollista markkinointia. PSN-julkaisuyksinoikeus pudotettiin kolmeen kuukauteen, ja peli tuli saataville myös Steamissa; Microsoft ei halunnut peliä Xboxin verkkokauppaan, koska se oli jo julkaistu aiemmin PlayStationilla. Lopulta myyntiluvut jäivät vaatimattomiksi eikä julkaisijoilla ollut kiinnostusta jatko-osaan. Samuli Syvähuoko lähti Recoil Gamesilta, mutta jäi silti yrityksen hallitukseen. Yrityksen työntekijöiden määrä putosi kuuteen, ja johtoon astui Jan Achrenius. Vuonna 2013 pelitalo julkaisi iOS:lle Rock Runners -pelin.
Recoil Games on Samuli Syvähuokon mukaan ”zombie-firma”, joka ei ole kuollut mutta sitä ei voi kasvattaa velkojen takia.
Yhtiö haettiin konkurssiin 2017, kun sillä ei enää muutamana edellisenä vuotena ollut toimintaa.
Raimo Raimela

Raimo Olavi Raimela (25. helmikuuta 1916 Kristiinankaupunki – 24. huhtikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen graafinen suunnittelija, animaattori ja Mainosgraafikkojen koulun rehtori.
Raimela aloitti opinnot Taideteollisuuskeskuskoulussa 1936 ja sai ne päätökseen juuri talvisodan kynnyksellä 1939. Jatkosodassa Raimela haavoittui ja komennettiin toipilaana elokuvaajaksi puolustusvoimien valokuvaosastolle. Vuonna 1943 hänet lähetettiin Berliinin UFA-studiolle opiskelemaan animaatiofilmien tekoa. Sieltä hän toi Suomeen trikkikameran, jonka avulla alkoi tehdä opetuskäyttöön tarkoitettuja animaatioelokuvia sekä puolustusvoimille että lääketieteen ja terveysvalistuksen tarpeisiin. Eräs hänen kuvaajankykyjään tarvinnut oli hammaslääketieteellisiä röntgenkuvauslaitteita kehittänyt professori Yrjö Paatero.
Raimela teki animaatioita etenkin yhtiöille Fennada-Filmi ja Felix-Filmi. Animaatioelokuvien lisäksi Raimela suunnitteli valtavan määrän erilaisia painotuotteita, kuten yritysten liikemerkkejä, kirjelomakkeistoja, vuosikertomuksia ja historiikkeja sekä valomainoksia ja messuosastoja. Erityisen tunnetuksi Raimela tuli julisteistaan, joita hän teki muun muassa Suomen Filmiteollisuudelle, Punaiselle Ristille. Painettujen, ympäri Suomen elokuvateattereita levinneidien elokuvajulisteiden ohella Raimela maalasi säännöllisesti käsin helsinkiläisen elokuvateatteri Rexin katolle tarvittavia elokuvamainoksia. Raimela toimi yli 20 vuotta Postipankin konttoreiden julkisivugrafiikan ja mainosjulisteiden suunnittelijana.
Raimela oli yksi Mainosgraafikkojen koulun perustajajäsenistä ja opettajista. Hän toimi koulun rehtorina vuodesta 1963 aina 1980-luvun alkuun saakka, jolloin jäi eläkkeelle.

Palkintoja

Raimelan verenluovutuksen edistämiseksi suunnittelema juliste Taas tarvitaan verta sai ensimmäisen palkinnon kansainvälisen Punaisen Ristin Monacossa pidetyssä julistekilpailussa 1959. Vuonna 1955 Raimela voitti sekä Vuoden juliste- että Vuoden elokuvajuliste -palkinnot. Elokuvajulisteistaan hänet palkittiin myös 1957 ja 1958.
Raimo Raimela sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1981.
HMS Ferret (1911)

Palvelus

Palvelukseen otettaessa HMS Ferret liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus osallistui HMS Fearlessin alaisuudessa laivueensa mukana Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914. Alus siirrettiin keväällä 1916 laivueensa mukana osaksi 3. taistelulaivuetta, jolloin sen tehtäväksi tuli sukellusveneidentorjunta. HMS Ferret ei osallistunut Skagerrakin taisteluun.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM UC-21 laukaisema torpedo osui alukseen 18. tammikuuta 1917 Wightsaaren St. Catherine's Pointin kaakkoispuolella. Alus ei kuitenkaan uponnut ja ainoastaan yksi miehistönjäsen sai surmansa. Se palasi korjausten jälkeen palvelukseen.
Alus muutettiin 1917 sisaralustensa HMS Sandflyn ja HMS Arielin kanssa nopeiksi miinalaivoiksi. Alus kykeni muutosten jälkeen kuljettamaan kannellaan 40 miinaa. Samalla alus siirrettiin Imminghamiin 20. hävittäjälaivueeseen.
HMS Ferret laski 27.–28. maaliskuuta 1918 välisenä yönä laivueensa mukana miinasulun 70 merimailia Helgolandista luoteeseen. Miinoituksen aikana osasto joutui taisteluun kolmen Saksan keisarikunnan laivaston aseistetun troolarin kanssa. Ne upotettiin ja 72 saksalaista joutui sotavankeuteen.
Sodan päätyttyä alus makasi ankkurissa, kunnes se myytiin 9. toukokuuta 1921 Wardille romutettavaksi.
Stephen Johnson

Stephen Curtis Johnson on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä, matemaatikko ja ohjelmoija. Hän työskenteli lähes 20 vuotta Bell Labsissa ja AT&T:ssä, joissa hän kirjoitti sovellukset YACC, Lint, ja Portable C Compiler.
Johnson on myöhemmin siirtynyt töihin The MathWorksille, jossa hän työskentelee Matlabin parissa.
Johnson kehitti YACC-ohjelman (Yet Another Compiler Compiler) Bell Labsissa, jossa oli muitakin vastaavia ohjelmia käytössä. Ohjelman kehitys alkoi kun hän halusi lisätä Dennis Ritchien kehittämään B-ohjelmointikieleen tuen poissulkeva-tai (XOR) -operaattorille. Johnson keskusteli aiheesta Alfred Ahon kanssa viitaten Donald Knuthin tutkimukseen ja kehitti ohjelman ohjelmointikielen sääntöjen taulukoimiseen, joka oli aiemmin hidasta ja virhealtista käsityötä.
RN Napoli

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 3. syyskuuta 1926.
Star Perú

Star Perú (IATA: 2I, ICAO: SRU, kutsukoodi: STAR UP) on vuonna 1998 perustettu perulainen lentoyhtiö. Yhtiö lentää Perun sisäisten lentojen lisäksi charter-lentoja. Se tunnettiin vuoteen 2005 asti nimellä Star Up.
Floridanneula

Ulkonäkö ja koko

Floridanneula yltää parhaimmillaan 25 senttimetrin mittaan. Lajilla on pitkänomainen suu. Kellanvihreällä pohjalla on pitkittäisraitoja.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji elää merivedessä. Floridanneula elää lähinnä eteläisessä Pohjois-Amerikassa ja Väli-Amerikan tuntumassa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.

Ravinto

Lajin kalat syövät enimmäkseen katkarapuja ja pieniä äyriäisiä.
Veikko Päivänsalo

Veikko Antamo Päivänsalo (19. lokakuuta 1903 Heinola – 15. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen pappi ja kristillinen järjestöjohtaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Veikko Päivänsalon vanhemmat olivat teologian tohtori B. H. Päivänsalo ja Laina Elisabet Leidenius ja puoliso vuodesta 1941 Inkeri Hannikainen. Olavi Päivänsalo ja Paavo Päivänsalo olivat hänen veljiään. Veikko Päivänsalo tuli ylioppilaaksi 1921, vihittiin papiksi 1925 ja väitteli teologian tohtoriksi 1931. Hän toimi uransa alkuvaiheessa ylimääräisenä pappina useissa eri seurakunnissa, samoin kuin Kajaanin yhteiskoulun opettajana. Lahden lyseon lehtori hän oli 1927–1933. Helsingin Kaupunkilähetyksen johtajana Päivänsalo toimi yli 30 vuotta, 1933–1969. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1937–1956, 1961–1964 sekä 1968 ja Suomen sisälähetysliiton johtaja vuodesta 1933.
Arabella Ng

Arabella Caroline Yili Ng (s. 8. lokakuuta 2001) on hongkongilainen alppihiihtäjä.
Ng osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Hän sijoittui suurpujottelussa 56:nneksi ja keskeytti pujottelussa.
Tatami

Tatami (jap. 畳) on perinteinen japanilainen suorakulmion muotoinen matto, jota käytetään lattioiden päällystämiseen japanilaistyylisissä huoneissa. Tatamimatot ovat Japanin eri alueilla hiukan eri kokoisia, mutta yhden tatamin mitat ovat aina 2:1, esimerkiksi 6 shakua 3 sunia (noin 190 cm) x 3 shakua 1,5 sunia (noin 95 cm). Japanilaisessa arkkitehtuurissa tatami on toistuva modulimitta, joka määrittää pilareiden sijainnit, liukuovien ja muiden aukkojen mitat ja niin edelleen. Modulimitan käyttö on mahdollistanut maan perinteisessä rakentamisessa korkealuokkaisen käsityötaidon ja standardisoitujen detaljiratkaisujen kehittymisen. Huoneiden kokoa mitataan Japanissa edelleen tatameissa.
Tatamiin kuuluu runko (doko), päällys (omote) ja reunus (heri). Runko valmistetaan perinteisesti riisin oljista, jotka puristetaan kasaan. Nykyään voidaan käyttää kuitenkin myös muita materiaaleja, kuten polystyreeniä tai puukuitulevyjä. Päällys valmistetaan röyhyvihvilän (igusa) ruo’oista ja sidotaan yhteen hamppu- tai puuvillalangalla. Myös tatamien reunukset olivat aiemmin hamppua tai puuvillaa, mutta nykyisin pikemminkin synteettistä kuitua. Reunukset voivat olla yksivärisiä tai kuvioituja ja värikkäitä, esimerkiksi temppeleissä tai tokonoma-syvennysten tatameissa.
Ruissalon perhoslajisto

Ruissalon perhoslajisto on monimuotoinen ja Suomessa ainutlaatuinen. Pelkästään Ruissalon tammissa elää yli 50 erilaista perhoslajia. Ruissalon runsas ja monipuolinen kasvillisuus luo erilaisille perhoslajeille hyvät edellytykset lisääntyä. Pääosan Ruissalon perhoslajistosta muodostavat koko Lounais-Suomen rannikolla yleisinä esiintyvät lajit. Vuodenajan vaihtelut vaikuttavat tiettyjen perhoslajien näkyvyyteen tiettyyn vuodenaikaan.
Keväällä huhti-toukokuussa yleisimpiä lajeja ovat Ruissalossa etenkin erilaiset mittarit. Kevään perhosia ovat lisäksi erilaiset yökköset kuten raitayökköset ja piiloyökköset. Kesäkuussa monien tammissa elävien lajien toukat kuoriutuvat. Ruissalon suurilukuisimpia toukkia ovat tammikääriäisen toukat, jotka joinain vuosina syövät Ruissalon tammia kokonaan paljaaksi. Heinäkuun lopussa on mahdollista nähdä muun muassa ohdakkeilla tavallisempien lajien ohella myös tammi- ja ruostenopsasiipiä.
Harvinaisempia kesän perhosia ovat Ruissalossa esimerkiksi kampasarvinen juuriperhonen, erilaiset allaskehrääjät sekä useat harvinaisemmat mittarit ja yökköset. Etenkin elokuussa öiseen aikaan liikkuvia lajeja ovat muun muassa tammiritariyökkönen sekä hämypensasyökkönen, jotka viihtyvät samankaltaisilla elinalueilla ja jotka ovat harvinaisia Ruissalon ulkopuolella.
Loppukesän ja alkusyksyn perhoslajistoon kuuluvat Ruissalossa etenkin tammilovimittari, sinipunaruskea lovimittari sekä nahkankeltainen mäkiyökkönen. Kaikkein myöhäisimpiä lajeja ennen talvea ovat vasta ensimmäisten yöpakkasten laukaisemina kuoriutuvat lajit. Näitä ovat esimerkiksi kookkaat kehrääjämittari ja pakkasmittari.
Myös pikkuperhosten lajisto on saaressa monipuolinen ja useita lajeja tavataan Suomessa ainoastaan Ruissalossa. Suurimpia harvinaisuuksia ovat esimerkiksi tammen sokkelokäävällä elävä sokkelokääpäkoi, sekä vaahteran siemenissä elävä vaahterakiiltokääriäinen.
Inkiväärikasvit

Tuntomerkit

Inkiväärikasvit ovat monivuotisia, ruohovartisia kasveja joilla on mehevä maavarsi.
Kasvit ovat tavallisesti kookkaita ja usein aromaattisia juurakollisia ruohoja. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat kielekkeellisiä, tavallisesti avotuppisia, joskus tupet ovat kasvaneet reunoistaan yhteen. Kukinnossa on tavallisesti pysyviä kukkien tukilehtiä ja kukinto on usein haarainen. Kukat ovat perällisiä, vastakohtaisia. Kukan huuli on kasvanut yhteen heteenpalhon kanssa ja muodostaa putken. Heteitä on ainoastaan yksi, ja emiön vartalo kulkee sen kookkaan ponnen puoliskojen välistä. Sikiäimen päällä on kaksi mesirauhasta. Kussakin emilehdessä on yksi tai tavallisemmin useita siemenaiheita. Kota-hedelmä on mehevä.

Levinneisyys

Inkiväärikasvit ovat levinneet tropiikkiin ja jonkin verran myös subtrooppisille alueille. Erityisesti niitä on Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa.

Luokittelu

Inkiväärikasvisukuja on eri käsitysten mukaan 46-52 ja lajeja 1075-1340. Ne jaetaan neljään alaheimoon.
Siphonochiloideae käsittää yhden tai kaksi sukua ja 20 lajia Afrikassa ja Madagaskarissa. Niillä on mehevä vaakajuurakko, terttu-kukinto, ja fertiilin heteen palho on kasvanut kiinni huulen tyveen, joka muodostaa putken terälehtien kiinnittymiskohdan yläpuolelle.
Alaheimossa Tamijioideae on ainoastaan yksi Borneossa kasvava laji: Tamijia flagellaris. Sen juurakko on kuituinen ja kukintovarret ovat erillisiä toisistaan.
Alpinioideae koostuu 20 suvusta, jotka kasvavat Indomalaijilaisella alueella ja trooppisessa Australiassa; suku Renealmia (75 lajia) kasvaa trooppisessa Amerikassa ja Afrikassa. Muita runsaslajisia sukuja ovat galangajuuret (Alpinia, 200 lajia), Etlingera (110 lajia, joista yhdellä suomenkielinen nimi, kuva ohessa), Amomum (150 lajia), Riedelia (60 lajia), Aframomum (60 lajia) ja Hornstedia (50 lajia). Alaheimon kasveilla on mehevä juurakko, ja hetiön ulkokiehkuran lateraaliset joutoheteet ovat hyvin pieniä tai puuttuvat. Joillakin Alpinieae-tribuksen lajeilla on avautumaton hedelmä, Riedelieae-tribuksessa hedelmä avautuu pitkittäisraoilla.
Alaheimon Zingiberoideae 29 sukua kasvaa Indomalaijilaisella alueella ja Australian trooppisissa osissa. Juurakko on niillä kuituinen. Runsaslajisimmat suvut ovat huiskiot (Globba, 100 lajia), inkiväärit (Zingiber, 100 lajia), Boesenbergia (60 lajia), tuoksuinkiväärit (Hedychium, 50 saponiineja sisältävää lajia).
Tell Sabi Abyad

Varhaisin asutus

Paikka on Pohjois-Syyrian Balikhinlaaksossa. Varhaisin asutus on Tell Sabi Abyad II-kummussa. Tämän 4,5 m korkean kummun ala on noin 1 ha. Varhaisin asutus on PPNB-ajalta 7550–6850 eaa.

Saviastiat

Noin 6700 eaa. ilmestyi massatuotetu keramiikka Tell Sabi Abyadiin. Jotkut saviastiat olivat maalattuja, mikä oli tuohon aikaan harvinaista. Mutta keramiikan maalaus jäi aikaa myöten pois, ja saviastioista tuli karkeatekosiempia.

Muutos 6200 eaa.

Noin 6200 eaa. Lähi-idässä vallitsi suuri kuivuus. Asituksia hylättiin, mutta ei Tell Sabi Abyadia. Vuoden 6200 eaa. jälkeen ilmestyivät suuret varastohuoneet ja pienet ympyräholvit eli tholokset, jotka olivat ehkä varastoja. Keramiikan maalaus ilmestyi uudelleen, ja niihin tuli pieniä nuolenkärkiä. On löytnyt savisia värttinöitä, mikä kertoo varhaisesta kankaanteosta, ja sinettejä ja laskurahoja, mikä viittaa valvottuun hyödykkeiden varastointiin. Noin 6000 eaa. tuhoutui tulipalossa täällä niin sanottu "Palanut kylä".

Halaf

Siirtymäkausi Halaf-perinteeseen oli noin 5200-5100 eaa. Itse Halaf alkoi noin 5100-5000 eaa. Halafia luonnehtivat kupumaiset tholos-rakennukset, jotka olivat ehkä varastoja. Taloissa oli useita huoneita. Kotieläimet olivat pääosin vuohia, mutta myös lampaita, sikoja ja nautoja pidettiin. Viljelyssä oli enimmäkseen emmervehnää, mutta myös einkornia, ohraa ja pellavaa. Linssiä ja hernettä viljeltiin vain vähän, jos vertaa moniin muihin ajan paikkoihin.
Wolfsschlucht

Wolfsschlucht (”Sudenrotko”) oli koodinimi Adolf Hitlerin päämajoille Belgiassa ja Ranskassa.
Hitlerin päämajoja kutsuttiin saksaksi nimityksellä Führerhauptquartiere tai lyhennettynä FHQu. Sen lisäksi niille annettiin koodinimiä, kuten Wolfsschanze (Itä-Preussissa) ja Wehrwolf (Ukrainassa). Wolf (”Susi”) oli Hitlerin itsestään suosima lempinimi; hänen etunimensä Adolf on lyhenne muinaissaksalaisesta erisnimestä Adelwolf, joka tarkoittaa ”jaloa sutta”.
Wolfsschlucht 1 sijaitsi Belgiassa Brûly-de-Peschen kylän lähellä. Hitler käytti sitä päämajana kesäkuussa 1940 saksalaisten hyökätessä Ranskaan.
Wolfsschlucht 2 rakennettiin Margivaliin, Ranskaan. Tämä päämaja rakennettiin operaatio Merileijonaa, Saksan invaasiota Englantiin silmällä pitäen. Rakentaminen aloitettiin 1941 ja se kesti kaksi vuotta. Päämaja koostui valtavasta betonibunkkeriverkostosta toimistoineen ja asuintiloineen sekä ilma- ja maapuolustusalueineen. Hitler, joka ei koskaan toteuttanut operaatio Merileijonaa juuri suunnittelua pitemmälle, vieraili päämajakompleksissa muutaman kerran.