google/wiki40b huggingface dataset:
Vesivoimala

Vesivoimala eli vesivoimalaitos on vesivoimaa tuottava voimalaitos. Vesivoimalan toiminta-ajatus perustuu veden potentiaalienergiaan, joka muuntuu korkeuseron vaikutuksesta liike-energiaksi. Veden liike-energia muunnetaan edelleen turbiinilla generaattorin pyörimisenergiaksi.
Maailman suurin vesivoimala on Kiinassa sijaitseva Kolmen rotkon pato, jonka sähköteho on 22 500 megawattia.
Pumppuvoimalaitos on vesivoimalaitoksen ja pumppaamon yhdistelmä, jota käytetään sähkövarastona.

Historia

Vesivoimaa on hyödynnetty jo antiikin ajoista lähtien, jolloin vesimyllyjä käytettiin muun muassa viljan jauhamiseen. 1770-luvulla ranskalainen insinööri Bernard Forest de Bélidor julkaisi teoksensa Architecture Hydraulique, jossa hän kuvaili hydraulisia vaaka- ja pystyakselilaitteita. Vesivoimaa hyödynnettiin ensimmäinen kerran teollisesti vuonna 1880, jolloin sitä käytettiin 16 kaarilamppua sai virtansa vesivoimasta michiganilaisessa tuolitehtaassa. Vuonna 1882 avattiin ensimmäinen varsinainen sähköä tuottava vesivoimala Fox Riverille, Appletonissa, Wisconsinissa. Neljä vuotta myöhemmin Pohjois-Amerikkaan oli rakennettu 45 vesivoimalaa ja ennen vuosikymmenen loppua Yhdysvalloissa sähköä tuotti jo yli 200 vesivoimalaa.
Tinneri

Väärinkäyttö

Tinneriä käytetään joskus imppaamiseen. Tämä voi kuitenkin olla jopa hengenvaarallista, sillä se saattaa johtaa hengityskeskuksen lamautumiseen tai aiheuttaa sydämen rytmihäiriön.
Uhrilento

Juoni

Aivotutkijana työskentelevä Antti Kaira on menossa naimisiin morsiamensa Tiinan kanssa ja odottaa tätä palaavaksi lennolta Nizzasta. TV-uutisessa ilmoitetaan kuitenkin koneen katoamisesta ja sen hylky löydetään. Antti matkustaa Etelä-Eurooppaan selvittämään, mitä koneessa oikeasti tapahtui. Hän saa lopulta tietää jotain selittämätöntä.
Asuka-kausi

Yhteydet Manner-Aasiaan lisääntyivät

Noin vuonna 405 Japanissa otettiin virallisesti käyttöön Korean kautta saapunut kiinalainen kirjoitusjärjestelmä. 500-luvulla buddhalaisuus saapui Japaniin Kiinasta Korean kautta. Noin vuonna 607 perustettu Hōryū-ji on Japanin vanhin säilynyt buddhalainen temppeli. Tang-dynastian aikana kontaktit Kiinaan lisääntyivät suuresti: 600-luvulta asti Kiinan hovissa oli Japanin lähettiläs. Korean kolme kuningaskuntaa lähettivät Japaniin pappeja. Nämä tapahtumat mullistivat Japanin kulttuurin ja aloittivat sen pitkäaikaisen kiinalaisvaikutuksen.

Hallintoa uudistettiin

Asuka-kaudella Yamatosta tuli selkeästi keskusjohtoinen valtio, joka hallitsi Japanin saarten keskiosaa. Prinssi Shōtoku uudisti 600-luvun alussa merkittävästi Japanin hallintoa voimistaen keskushallitusta ja buddhalaisuuden asemaa. Hallintomalli sai vaikutteita myös Kiinasta tulleelta kungfutselaisuudelta. Shōtokun uudistuksia seurasivat 600-luvun puolivälissä Taika-uudistukset, jossa keisarin valtaa kasvatettiin edelleen aatelin kustannuksella. Uudistukset aloittivat ritsuryō-lakijärjestelmän synnyn.
Mažieji Rūšupiai

Mažieji Rūšupiai on kylä Skuodasin kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Luoteis-Liettuassa lähellä Latvian rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 451 asukasta.
Identiteetti, perinteet ja itsemääräämisoikeus

Identiteetti, perinteet ja itsemääräämisoikeus oli lyhytikäinen poliittinen ryhmä Euroopan parlamentissa, joka syntyi tammikuussa 2007 ja hajosi saman vuoden marraskuussa. Ryhmään kuului erilaisia kansallismielisiä puolueita. Sen ohjelman kuvattiin kannattavan maahanmuuton rajoittamista ja vastustavan EU:n perustuslain säätämistä ja Turkin EU-jäsenyyttä. Ranskalainen poliitikko Bruno Gollnisch kuvasi sen perustuvan kristillisille arvoille ja ihmisoikeuksille. Lehdistö ja Anti Semitism International -liike katsoivat ryhmittymän puolueiden olevan äärioikeistolaisia, ulkomaalais- ja juutalaisvastaisia ja fasistisia.
Ryhmä perustettiin 9. tammikuuta 2007 ja Euroopan parlamentin puhemies Josep Borrell tunnusti sen 15. tammikuuta istunnon alussa. Ryhmän jäsenmäärä ylitti juuri kahdenkymmenen edustajan ja kuuden maan rajan, joka tuolloin vaadittiin poliittisen ryhmän tunnustamiseen ja EU:n rahoitukseen. Ryhmän johtaja oli Bruno Gollnisch.
Ryhmä hajosi 14. marraskuuta 2007 Suur-Romanian puolueen edustajien vetäydyttyä siitä italialaisen Alessandra Mussolinin heidän mielestään romanialaisia loukkaavien lausuntojen vuoksi.
Puolalais-suomalainen kauppakamari

Puolalais-suomalainen kauppakamari perustettiin, koska Puolan ja Suomen välinen taloudellinen yhteistyö kasvaa merkittävää vauhtia ja koska pk-yritysten rooli tässä kasvussa on yhä tärkeämpi.
Puolalais-suomalaisen kauppakamarin perustamiskokous pidettiin Puolan keskuskauppakamarin tiloissa Varsovassa. 16. syyskuuta 2013. Kokouksen osanottajat edustivat yli 30 suomalaista ja puolalaista yritystä, jotka ovat kiinnostuneita kasvattamaan maiden välistä taloudellista yhteistyötä sekä kehittämään yhteysverkostoa suomalaisten ja puolalaisten yritysten kesken.
Kauppakamarin virallinen rekisteröinti Puolassa tapahtui vuonna 2014. Kauppakamarin hallituksen puheenjohtajana on toiminut perustamisestä lähtien Tomasz Orlowicz. Kauppakamarin osoite on ul. Trębacka 4, 00-074 Warszawa, Puola.
Kauppakamarin ensisijainen tavoite on edistää talouskasvua vaalimalla näissä maissa toimivien yritysten yhteistyötä. Kamari keskittyy palvelemaan erityisesti pk-yrityksiä.
Tomasz Sajdak

HJK

Huhtikuussa 2008 hän teki kauden 2008 kestävän sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa. Debyytissään IFK Mariehamnia vastaan hän onnistui heti maalinteossa. Ensimmäisen hattutemppunsa hän teki viidennessä pelissään Tampere Unitedia vastaan. Maalit syntyivät 11 minuutin sisällä.

Alki Larnaca FC

Sajdak pelasi kaudella 2009 Kyproksen liigan Alki Larnaca FC:ssä.
Selibaatti

Selibaatti (latinan sanasta caelebs, 'naimaton') eli naimattomuus tarkoittaa pidättäytymistä avioliitosta ja yleensä seksuaalielämästä.

Syyt

Selibaatti voi olla yksilön oma valinta tai jostain syystä pakotettu, mutta se voi myös olla ympäröivän yhteisön sanelema.
Sukupuolivietiltään heikko ihminen saattaa valita elämän selibaatissa. Ikääntyneen ihmisen selibaatti voi johtua sukupuolivietin tai sukupuolisen kyvyn heikentymisestä, tai yhdynnän muuttumisesta kivuliaaksi. Selibaatti voi myös olla osa askeettista elämäntapaa, jossa sukupuolinen kanssakäyminen voidaan pyrkiä muuntamaan joksikin arvokkaampana pidetyksi toiminnaksi. Jotkut urheilijat ovat selibaatissa ennen tärkeää kilpailua.
Vakava sairaus tai sukupuoliteitse tarttuvan sairauden kuten aidsin pelko voi ajaa ihmisen selibaattiin. Vankilassa tai muussa laitoksessa voi joutua vastentahtoisesti elämään selibaatissa. Yksin eläminen tai kiireet töissä tai opinnoissa voivat johtaa selibaattiin.
Yhteisön sanelemassa selibaatissa on paljolti kysymys uskonnollisista määräyksistä. Selibaattilupaus on osa kristillisiä luostarilupauksia. Katolisen kirkon latinalaisessa riituksessa selibaattia edellytetään munkkien ja nunnien lisäksi myös papeilta ja piispoilta, ortodoksisessa kirkossa sekä idän katolisissa kirkoissa vain piispoilta.

Seuraukset

Jatkuva ja täydellinen selibaatti vähentää sukupuolista halukkuutta. Elämän ilman seksiä ei arvella olevan ihmisen fyysiselle terveydelle haitallista, eikä vapaaehtoisen selibaatin uskota haittaavan psyykkistä terveyttä. Pakotetun selibaatin kuitenkin tiedetään olevan haitallista mielenterveydelle.
Lakkimesikko

Levinneisyys

Lakkimesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineasa. LajiN on kuvattu olevan yleinen Australiassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Koskenkartano

Koskenkartano on kartano Koskella Tl Varsinais-Suomessa. Kartano sijaitsee Kosken Tl kirkonkylän pohjoispuolella. Kartanon länsipuolella virtaa etelään Paimionjoki ja sen itäpuolitse kulkee yhdystie 2810.
Beautiful Dreamer

Beautiful Dreamer on yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin  vuonna 1864 julkaistu laulu, josta tuli nuottina suosittu kotimusisoijien ohjelmistossa. Laulu valmistui vain puoli vuotta ennen Fosterin kuolemaa, ja sitä pidetään yleisesti hänen viime vuosiensa parhaana. Kehtolaulun kaltainen kaihoisa kappale ilmentää halua paeta suurkaupungista takaisin maaseudun ja vanhojen aikojen onnelliseen elämään.
Laulu on alun perin kirjoitettu 9/8-tahtilajiin ja arpeggio-säestykselle (ks. kuva). Suomalaisessa Suuren toivelaulukirjan sovituksessa tahtilaji on 3/4, ja melodianuotit on kirjoitettu trioleiksi.
Laulusta on tehty useita suomennoksia. Kullervon suomennoksena se on saanut nimen ”Kaunis uneksija” ja  Rauli Somerjoen suomennoksena ”Nukkuja kaunein”. Somerjoen lisäksi laulun ovat suomeksi levyttäneet Raimo Piipponen ja Tapani Kansa. Olavi Virta lauloi sävelmää omalla sanoituksellaan nimeltä ”Uinuos lapsonen”. Annu Lamminkari on suomentanut sen nimellä ”Aamu on taas”. Myös Saukin sanoittama ”Pikkuoravien tuutulaulu” pohjautuu tähän melodiaan. Fosterin sävellys on monissa levytystiedoissa merkitty kansansävelmäksi.
Skvaleeni

Biosynteesi

Skvaleenin biosynteesi kahdesta farnesyylipyrofosfaattimolekyylistä tapahtuu kahdessa vaiheessa. Kumpaakin vaihetta katalysoi skvaleenisyntaasientsyymi. Biosynteesin ensimmäisessä vaiheessa kahdesta farnesyylipyrofosfaattimolekyylistä muodostuu välituote nimeltään preskvaleenipyrofosfaatti. Toisessa vaiheessa preskvaleenipyrofosfaatti hajoaa spontaanisti ja rakenne järjestyy uudelleen skvaleenimolekyyliksi.

Steroidien synteesi

Skvaleeni on kaikkien steroidien esiaste. Skvaleenista muodostuu lanosterolia, josta steroidit kehittyvät. Lanosterolista eliöiden entsyymit muokkaavat muun muassa kolesterolia.

Skvaleenin vaikutukset terveyteen

Skvaleeni on steroidisynteesin välituote ja runsaasti skvaleenia sisältävien tuotteiden kuten oliiviöljyn käyttäminen voi nostaa veriseerumin kolesteroliarvoja. Skvaleenin on todettu myös olevan antioksidantti ja ehkäisevän siten rintasyöpää.
Blink (selainmoottori)

Blink on Googlen kehittämä vapaa, avoimen lähdekoodin selainmoottori ja osa Chromium-projektia. Google kertoi huhtikuussa 2013 alkavansa kehittää omaa, WebKitiin pohjautuvaa Blink-selainmoottoriaan. Blink on käytössä Googlen omassa Chrome-selaimessa, Opera Softwaren Opera-selaimessa sekä muissa Chromium-projektiin pohjautuvissa selaimissa.
Ari Mäkynen

Ari Mäkynen (s. 6. heinäkuuta 1949) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskuspuolustajana pelannut Mäkynen edusti Suomen maajoukkuetta 22 A-maaottelussa ja teki yhden maalin MM-karsintaottelussa Luxemburgia vastaan.
Kotimaassaan Mäkynen edusti Vaasan Palloseuraa vuosina 1967–1977, Lappfjärds BK:ta vuosina 1978–1979 sekä Sepsi-78:aa vuosina 1980–1982, minkä jälkeen hän jatkoi vielä pelaamista alemmissa sarjoissa. Hän pelasi VPS:n ja Sepsi-78:n riveissä yhteensä 196 SM-sarjaottelua ja teki niissä 13 maalia.
Suomen Palloliitto valitsi Mäkysen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1976.
August Hänninen

August Hänninen (7. marraskuuta 1876 Pieksämäki – 7. marraskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen lähetystyöntekijä, joka työskenteli Suomen Lähetysseuran lähettinä Ambomaalla, nykyisessä Namibiassa, vuosina 1904–1913, 1920–1928 ja 1930–1938.

Lapsuus, nuoruus ja opiskeluvuodet

August Hännisen isä oli alkuaan tilallinen ja myöhemmin työnjohtaja Adam Hänninen. Äiti oli nimeltään Eva-Ulla. Perheessä oli Augustin lisäksi kolme muuta poikaa ja yksi tytär. Käytyään neljä luokkaa kansakoulua Pieksämäellä August siirtyi Mikkelin lyseoon. Perheen muutettua seuraavana vuonna Viipuriin hän jatkoi oppikoulua siellä kolmanteen luokkaan asti, jolloin isän sairastelu keskeytti koulunkäynnin. Sen jälkeen hän pääsi pumppumieheksi Viipurin vesijohtolaitokseen, jossa isä Adamkin työskenteli, ja eteni mestarin arvoon. Lähetyskoulun Helsingissä hän aloitti vuonna 1897. Sotaväki keskeytti koulun vuonna 1897 lähes kahdeksi vuodeksi, joiden aikana hän palveli Uudenmaan pataljoonan välskäriosastolla. Asepalvelusaikana hän suoritti useita Lähetyskoulun aineita. August Hänninen vihittiin lähetyssaarnaajaksi 26.6.1903.

Ensimmäinen työkausi

August Hänninen saapui Ondongaan marraskuussa 1904. Hänet määrättiin Oniipaan, missä hän opetti koulussa, toimitti lehteä ja hoiti sairaita. Lääkintämiehen taidot ja innostus sairaanhoitoon tekivät hänestä maineikkaan parantajan. August solmi avioliiton vuonna 1908 opettaja Anna Julia Cecilia o.s. Lindgrenin (1879–1962) kanssa. Yli 40 vuotta kestäneestä avioliitosta syntyi vuonna 1911 tytär Naima tai Naimi. Yhdessä Hänniset asettuivat maaliskuussa 1909 uudelle lähetysasemalle Oshigamboon, missä aloitettiin kirkon rakentaminen Hännisen johdolla ja seurakuntalaisten vapaaehtoisvoimin. Lupaavasti alkanut työ Oshigambossa jäi vain muutaman kuukauden pituiseksi, sillä jo ennen kirkon valmistumista syksyllä Hänninen joutui vastentahtoisesti muuttamaan perheensä kanssa Uukualuudhiin, jonne Lähetysseura perusti uuden aseman. Myös Uukualuudhin tuolloin 45 henkeä käsittävä seurakunta rakensi Hännisen innostamana itselleen kirkon savitiilistä, jotka tehtiin alusta lähtien itse. Tsandin kirkko valmistui elokuussa 1912, ja oli sitäkin suurempi saavutus, koska Uukualuudhia oli koetellut nälänhätä vuosina 1911–1912.

Toinen työkausi

Hännisten lähdettyä kotimaahan lomalle 1913 August pääsi palaamaan takaisin Ambomaalle vasta vuonna 1920 ja Julia vuonna 1921. Uudeksi työkentäksi tuli Oukuanjama, josta saksalainen Reinin lähetysseura oli luopunut. Sinne rakennettiin vuonna 1921 Engelan lähetysasema. Seurakunta kasvoi nopeasti, ja Hännisten lähtiessä vuonna 1928 lomalle Suomeen jäseniä oli jo yli 7 000. Engelassa oli myös koulu ja sairaala.

Kolmas työkausi

Parin vuotta Suomessa lomailtuaan Hänniset palasivat Engelaan vuonna 1930 ja työskentelivät siellä kotimaahan paluuseensa saakka vuonna 1938. Seurakunta kasvoi edelleen ja vuonna 1934 jäseniä oli jo yli 10 000. Kotimaahan palattuaan August Hänninen toimi Lähetysseuran puhujana eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuonna 1948. Viimeiset vuotensa hän vietti Julia Hännisen kotiseudulla Särkisalossa, Varsinais-Suomessa.
Kaupunkitarina

Tyypillinen kaupunkitarina

Kaupunkitarinan ei ole pakko olla totta, mutta se voi tuntua monelle mahdolliselta totuudelta.
Esimerkkinä kaupunkitarinasta voi olla vaikka seuraava, joka kohdistuu viranomaisten toimintaan:
»Eräs kaverini kertoi tuttavapariskunnastaan, jolla oli ollut avioliitossa ongelmia, ja nainen oli eräänä päivänä sanonut lähtevänsä kirjastoon, mutta olikin sitten tehnyt itsemurhan hyppäämällä junan alle. Aviomies oli ihmetellyt vaimon poissaoloa ja mennyt kysymään asiasta poliisilaitokselta. ’Ai sun vaimos vai? Tossa se on nurkassa jätesäkissä, haluatko vilkaista?’ oli poliisimies vastannut.»
Edellä oleva tarina on miltei mahdoton, koska viranomaisilla on määräykset siitä, miten kuolemantapauksista ilmoitetaan omaisille. Kuolleita ei myöskään säilytetä jätesäkissä poliisiaseman nurkassa.
Kaupunkitarina voi rajoittua vain yhteen kaupunkiin, kuten jyväskyläläinen kaupunkitarina, jonka mukaan Mäki-Matti on nimetty Matti Nykäsen mukaan (todellisuudessa Mäki-Matti sai nimensä lähes sata vuotta ennen Nykäsen mäkihyppyuraa). Tunnettu kaupunkitarinatyyppi on Katoava liftari -kertomus.

Kaupunkitarinoiden leviäminen

Aikaisemmin tarinat levisivät suusta suuhun esimerkiksi koulujen pihoilla ja työpaikoilla, mutta joskus lehdistökin syyllistyy niiden levittämiseen.
Kaupunkitarinat leviävät nykyisin käännöksinä nopeasti ympäri maailman Internetin ja sähköpostin avulla; usein kyseessä on sanatarkka käännös toisesta kielestä virheineen päivineen.

Samantapaisia ilmiöitä

Kaupunkitarinan kaltaisia ovat maaseututarinat, Puolustusvoimien tornihuhut sekä kalastajien kalavaleet.
Ray Charles (s. 1918)

Charles Raymond ”Chuck” Offenberg eli Ray Charles (13. syyskuuta 1918 Chicago, Illinois – 6. huhtikuuta 2015 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kuoronjohtaja. Hän perusti The Ray Charles Singers -kuorokokoonpanon, joka levytti 1950- ja 1960-luvuilla tuotetun 30 albumin sarjan Essex Recordsille, MGM Recordsille, Decca Recordsille ja Command Recordsille.
Laulajana Charles muistetaan ehkä parhaiten Three’s Company -televisiosarjan teemasta ”Come and Knock on Our Door”. Hänen tunnettuihin sävellyksiinsä lukeutuu ”Letters, We Get Letters”, jonka hän sävelsi alun perin Perry Comon show’ta varten ja jota myöhemmin käytettiin myös Late Show with David Lettermanissa. 
Charles oli saavuttanut menestystä musikaalisella urallaan jo ennen astumistaan Yhdysvaltain laivaston palvelukseen vuonna 1944. Hän voitti kaksi Emmy-palkintoa, ja hänen isänmaallinen laulunsa ”Fifty Nifty United States” on vakiinnuttanut paikkansa useiden koulukuorojen ohjelmistossa. Hänen tyyliään on luonnehdittu muun muassa easy listeningiksi.
Charlesilla oli vaimonsa Bernicen (1916–2002) kanssa pojat Michael (s. 1941) ja Jonathan (s. 1946) sekä tytär Wendy (1950–2004).
Tuhkakarvajalka

Koko ja ulkonäkö

Tuhkakarvajalka on harmaa yöperhonen, jonka naaras on selvästi koirasta kookkaampi. Siipien pohjaväri on vaaleanharmaa ja etusiipi on kauttaaltaan pienten mustien täplien kirjoma. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat selvästi. Ne ovat varsinkin etureunastaan mustat ja niissä on oranssinruskeaa varjostumaa. Poikkiviirujen väliin jää tumma, reunaltaan vaalea keskitäplä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä on himmeä, tumma keskitäplä. Koiraan tuntosarvet ovat tuuhean kaksoiskampahampaiset. Naaraan tuntosarvet ovat ohuemmat, ruumis rotevampi ja siivet muodoltaan pitemmät ja kapeammat, kuin koiraalla. Pohjoisessa perhoset ovat pohjaväriltään tummemman harmaita. Karvajaloille tyypilliseen tapaan lepäävä perhonen pitää etummaista, tuuhean harmaakarvaista raajapariaan ojennettuna eteenpäin. Siipiväli on koiraalla 34–40 mm ja naaraalla 37–53 mm.
Toukka muistuttaa melko paljon rämekarvajalan (Gynaephora selenitica) toukkaa. Se on musta ja kauttaaltaan valkoisten tai kellertävien karvojen peittämä. Selkäpuolella on viisi mustaa tuuheaa karvatupsua, jotka ovat sivuilta valkoiset. Pään molemmin puolin on lyhyet, eteenpäin suuntautuneet mustat tupsut ja toukan peräpäässä on pitkä ja tuuhea musta karvatupsu. Täysikasvuinen  toukka on 40–45 mm pitkä.

Levinneisyys ja lentoaika

Tuhkakarvajalan levinneisyys ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Venäjän poikki Itä-Siperiaan. Suomessa sitä tavataan paikoittaisena koko maassa, joskin laji on selvästi yleisempi etelä- ja keskiosissa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuun vaihteesta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Tuhkakarvajalka viihtyy sekä kosteilla että kuivilla avoimilla paikoilla ja saattaa olla hyvinkin runsaslukuinen. Koiraat aloittavat lennon yleensä vasta puolen yön aikoihin tai aamuyöllä, mutta naaraat lähtevät liikkeelle jo illan tullen. Koiraat tulevat valolle, naaraat hyvin harvoin. Aikuinen perhonen on lyhytikäinen eikä nauti ravintoa.
Naaras munii 150–200 munaa muutaman kymmenen munan ryhmiksi oksille. Munarykelmään tarttuu tummanharmaata karvaa naaraan takaruumiin kärjen tupsusta. Nuoret toukat elävät ryhminä ja talvehtivat. Keväällä toukat itsenäistyvät ja syövät ravintokasviaan ympäri vuorokauden. Helpoimmin toukkia löytää alkukesästä öisin. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alkupuolella ja pohjoisimmilla elinalueillaan saattavat talvehtia vielä uudelleen ennen koteloitumistaan. Kotelo on läpikuultavan ja toukkakarvoilla suojatun kotelokopan sisällä maassa tai kasvin varrella.

Ravintokasvi

Toukka on monilla lehtipuilla ja varvuilla elävä polyfagi.
Käräjämäki (Kokemäki)

Historiaa

Vanhin kirjallinen maininta Käräjämäestä (nimi esiintyi muodossa Kæræjæmæky) on vuodelta 1463. Paikka on mainitty ilmeisesti Kokemäen vanhan kirkon luonna pidettyjen maakuntakäräjien takia. Vanha kirkko sijaitsi noin 200 metrin päässä olevalla pienellä saarella joen pohjoisrannalla.
Käräjämäki joutui arkeologian kiinnostuksen piiriin vuonna 1877, kun K. Killinen suoritti paikalla tarkastuskäynnin. Killinen kuvaili Käräjäympyrää lyhyesti. Mäen ympäristö oli raivattu pelloksi, mäki oli noin 40 jalkaa (12 metriä) joen vedenpinnan yläpuolella, kivikehä oli ladottu samalla tavalla kuin Köönikän talon kalmistossa, kehän halkaisija 34 jalkaa (noin 10 metriä), kivien koko noin kuutiokyynärä (yli 0,5 m³) ja ympyrän sisällä oli maahan upotettuja kiviä. Kehäkivet olivat koholla jalan verran maasta. Killinen sijoitti asetelman kansainvaellus- tai merovingialajlle.
Aliupseeri Paul Danér rakensi talonsa mäelle vuonna 1890−91, jolloin kaivutyössä nousi esille rautainen veitsi. Käräjäkivet siirrettiin pois puutarhan tieltä vuonna 1905, jolloin löytyi myös keihäänkärki. Puutarhan raivaus lienee tuhonnut alkuperäisen kasvuston perusteellisesti, mutta vuoden 1998 kasvillisuuden inventoinnissa tavattiin vielä pölkkyruoho (Arabis glabra) ja keltamo.
J. R. Aspelin tarkasti mäen vuonna 1885 ja Theodor Schwindt 1901. Schvindt hankki lunastamalla kaksi keihäänkärkeä ja löysi taitetun keihäänkärjen sekä pitkän putkikeihäänkärjen. Nämä ajoitettiin noin 350 − 600 jaa. Vuonna 1906 A. M. Tallgren tarkasti paikan, vuonna 1946 Esko Sarasmo ja 1998 Nina Strandberg.
Vuonna 2001 suoritti Jouni Taivainen koekaivaukset Käräjämäen kivien ympäristössä. Silloin havaittiin selvä kivikautisen asuinpaikan kulttuurikerros, jota ajoitti kaksi Pyheensillan kulttuuriin (noin 4500 − 4000 BP) kuuluvaa nuolenkärkeä. Kivikaudella asuinpaikka sijaitsi Kokemäenjoen suulla. Muita kaivauslöytöjä olivat keramiikkaa, taottuja nauloja, solki, veitsen katkelma, keihäänkärki ja naisen polttohaudasta löydetty lintuneula. Rautakauden esineistö on tyypillistä kansainvaelluskaudelle 400 – 550 jaa. Lintuneulasta, joka oli käytössä 500 − 600 jaa., tehtiin rintaneula, jota on yleisesti myynnissä.
Huhtikuussa 1959 tapahtui lento-onnettomuus, jossa Tulkkilan yllä lentänyt ilmavoimien Valmet Vihuri syöksyi Käräjämäelle lehtori Saarivirran puutarhaan. Konetta ohjannut vänrikki sai surmansa.

Käräjäkivet

Tuomariympyrän käräjäkivet eivät ole alkuperäisellä paikallaan. Paul Danér siirsi ne pois rakennuksen ja puutarhan tieltä, mutta myöhemmin Kokemäen Nuorisoseura siirsi ne takaisin hieman eri paikkaan vuonna 1913−14 tai 1917. Tällöin ei voida enää olla varmoja kivien alkuperästä ja oikeasta lukumäärästä. Kehän keskellä ollutta kivikasaa ei palautettu ennalleen.
Samanlaisia kumpuja ympäröiviä kivikehiä tiedetään ollen muun muassa Kööninkässä, uuden Tulkkilan sillan luonna ja Ali-Forsbyn lähellä Hiidenniemessä.
Eekvit

Eekvit (lat. Aequi) olivat Latiumin koillisosissa asunut kansa. Eekvit sotivat usein yhdessä volskien kanssa roomalaisia vastaan. Cincinnatus ja muutamat muut sotapäälliköt pyrkivät karkottamaan eekvit strategisesti tärkeästä Algidussolasta. Roomalaiset voittivat eekvit lopullisesti vuonna 304 eaa. ja sulauttivat heidät valtakuntaansa.
Saarinen (Uurainen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 17,4 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järven tilavuudeksi on saatu 285 200 kuutiometriä eli 0,0003 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys on 3,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 171 metriä mpy.