google/wiki40b huggingface dataset:
Luuytimensiirto

Luuytimensiirto on lääketieteellinen toimenpide, jossa vaihdetaan ihmisen luuydin,  joka tuottaa uusia verisoluja. Siirto tehdään radikaalina hoitotoimenpiteenä ihmiselle, jolla on vakava veri- tai luuydinsairaus tai hematologinen syöpä.
Useimmat luuytimensiirrot tehdään leukemiapotilaille. Potilaan oma luuydin tuottaa silloin syöpäsoluja. Se tuhotaan voimakkaalla sytostaatti- tai sädehoitoannoksella, ja tilalle annetaan luovuttajan luuydintä. Luovuttaja voi olla lähiomainen tai vapaaehtoinen, jonka kudostyyppi sopii potilaalle. Luovuttajalta luuydintä kerätään yleensä lantioluusta, ja terveen luovuttajan luuydin kasvaa pian ennalleen. 
Suomen Punaisen Ristin Veripalvelu ylläpitää Suomessa luuytimen luovuttajista kantasolurekisteriä, joka toimii yhteistyössä maailman 43 muun rekisterin kanssa ja palvelee kaikkia suomalaisia ja ulkomaisia sairaaloita.
Takumi Horiike

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1986-1995.
Harjulahden lampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,7 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,1 metriä mpy.
Finnish Metal Expo

Finnish Metal Expo (FME) oli Finnish Metal Eventsin Helsingissä järjestämä kaksipäiväinen metallimusiikkitapahtuma.

Historiaa

Finnish Metal Expo järjestettiin ensimmäisen kerran Kaapelitehtaalla 28.–29. tammikuuta 2005. Sittemmin ajankohdaksi on vakiintunut viikon 7 perjantai ja lauantai. Tapahtuma on kerännyt vuosittain yli 5 000 kävijää. Vuodesta 2009 lähtien Finnish Metal Expo on ollut laajemman Helsinki Metal Meetingin päätapahtuma, mihin kuuluvat myös Tavastia- ja Dante’s Highlight -klubeilla torstaista lauantaihin järjestettävät konsertit.
Yleiskuvaltaan Finnish Metal Expo on sisäfestivaalin ja messujen yhdistelmä. Tapahtuman ohjelmistoon kuuluvat muun muassa myynti- ja esittelypisteet, metalliyhtyeiden esiintymiset, hevikaraoke sekä muusikoiden niin sanotut klinikat, joissa he kertovat soittamisesta ja soittovälineistään. Tapahtuman yhteydessä järjestetään myös metallimusiikin ammattilaisille tarkoitettu kansainvälinen seminaari. Vuodesta 2006 alkaen Finnish Metal Expossa on julkistettu metallimedioiden järjestämän Finnish Metal Awards -yleisöäänestyksen voittajat.
Ensimmäisen Finnish Metal Expon yhteydessä 2005 järjestettiin levyttämättömille metalliyhtyeille tarkoitettu Hilselinko-kilpailu, johon voitiin osallistua lähettämällä tuomaristolle kaksikappaleisen demon. Tuomaristo valitsi demojen perusteella neljä parasta, ja varsinainen voittaja ratkaistiin tapahtumassa nähdyn live-esityksen perusteella. Voittaja oli SinKing, joka palkittiin levytyssopimuksella ja esiintymisellä saman kesän Tuska-festivaalilla. Kilpailusta suunniteltiin vakio-ohjelmanumeroa, mutta vuoden 2006 tapahtuman alla ilmoitettiin että ”tuomaristo ei ole kykenevä toiseen tällaiseen koetukseen tällä aikavälillä, katsotaan uudestaan vuoden päästä”. Tämän jälkeen kilpailusta ei ole ollut puhetta.

Finnish Metal Awards

Vuodesta 2006 alkaen Finnish Metal Expossa on julkistettu edellisen vuoden saavutuksista myönnetyt, yleisöäänestyksen perusteella valitut Finnish Metal Awardsit.
Pumiliotoksiinit

Pumiliotoksiinit ovat eläinperäisiä alkaloideja, joita on eristetty sammakkoeläinten ihosta sekä eräistä muurahaisista. Neotrooppisista myrkkysammakoista on eristetty yli 500 erilaista rasvaliukoista alkaloidia, jotka jakautuvat yli 20 pääluokkaan kemiallisen rakenteensa mukaan. Pumiliotoksiinit muodostavat yhden suurimmista pääluokista. Erilaisia pumiliotoksiineja tunnetaan jo yli 30 kpl ja niiden sukulaisyhdisteitä, allopumiliotoksiineja, 20 kpl. Sekä pumiliotoksiinien että allopumiliotoksiinien arvellaan syntyvän sammakoiden elimistössä, kun ne syövät toksisia punkkeja.
Esimerkiksi pumiliotoksiini A (C₁₉H₃₃NO₂) ja pumiliotoksiini B (C₁₉H₃₃NO₃) eristettiin mansikkasammakosta (Dendrobates pumilio) vuonna 1967. Aineet ovat suhteellisen myrkyllisiä, sillä ihon alle annosteltu tappava määrä hiirelle on noin 20 mikrogrammaa. Aineet vaikuttavat sydämen ja lihasten toimintaan. Pumiliotoksiini B voi aiheuttaa natriumin vuodon soluihin sitoutumalla jänniteriippuvaisiin natriumkanaviin.
Peter Aufschnaiter

Peter Aufschnaiter (2. marraskuuta 1899 – 12. lokakuuta 1973) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä, agronomi, kartografi ja maantieteilijä.

Elämä

Aufschnaiter syntyi Kitzbühelissa Itävallassa ja kävi lukiota Kufsteinissa. Lukion aikana syttyi ensimmäinen maailmansota ja Aufschnaiter joutui kutsunnoihin vuonna 1917. Lukion jälkeen vuonna 1919 Aufschnaiter muutti Müncheniin, Saksaan, jossa hän opiskeli maataloutta.
Aufschnaiter harrasti vuorikiipeilyä ja tutustui Münchenissä moniin saksalaisiin vuorikiipeilijöihin. Vuosina 1929–1931 hän osallistui retkikuntaan, joka oli matkalla Kangchenjungaan, joka on Intian korkein kohta. Vuonna 1939 Aufschnaiter osallistui saksalaisen retkikunnan kanssa matkalle Himalajalle tarkoituksena kiivetä Nanga Parbat -vuorelle, joka on maailman yhdeksänneksi korkein vuori. Vuori sijaitsi tuolloin Brittiläisen Intian ja Tiibetin rajalla. Oli toisen maailmansodan syttymisajankohta ja Britannian siirtomaaviranomaiset pidättivät Aufschnaiterin vihollismaan kansalaisena. Hänet vietiin Dehradunin vankileirille 1 000 muun vihollismaan kansalaisen kanssa.
Aufschnaiter yritti paeta vankileiriltä monta kertaa ennen kuin onnistui 10. toukokuuta 1944 yhdessä itävaltalaisen Heinrich Harrerin sekä kahden saksalaisen, Hans Koppin ja Bruno Treipelin, kanssa. He yrittivät aluksi matkustaa Goaan, joka oli tuolloin Portugalin siirtomaa ja puolueeton territorio. Se oli kuitenkin liian kaukana, joten he päättivät matkustaa Tsang Chok-la -solan kautta Tiibetiin.
Tiibetin vuosinaan Aufschnaiter toimi Tiibetin hallituksen kartografina ja maantieteilijänä ja piirsi monia karttoja Tiibetistä. Hän auttoi rakentamaan Lhasaan pienen vesivoimalan ja monia kanavia.
Yhdessä Heinrich Harrerin kanssa Aufschnaiter kirjoitti kirjan elämästään Tiibetissä. Harrerin kirjan nimi oli Seitsemän vuotta Tiibetissä, koska hän vietti siellä seitsemän vuotta. Aufschnaiterin kirja taas on nimeltään Peter Aufschnaiter: Kahdeksan vuotta Tiibetissä.
Lähdettyään Tiibetistä Aufschnaiter saapui vuonna 1951 Nepaliin ja toimi siellä kartografina ja myöhemmin New Delhissä Intian armeijan palveluksessa kartografina. Aufschnaiter sai Nepalin passin, joka salli hänen matkustaa muuten kielletyille alueille, joista Aufschnaiter löysi arvokkaita buddhalaisia freskoja. Aufschnaiter asui monta vuotta Nepalissa ja työskenteli maatalousasiantuntijana sveitsiläisessä avustusjärjestössä. Vuonna 1956 Aufschnaiter nimitettiin maatalousasiantuntijaksi Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestöön. Joka kolmas vuosi hän kävi lomalla Euroopassa tapaamassa ystäväänsä Heinrich Harreria, jonka kanssa hän kiipeili Alpeilla. Aufschnaiter palasi Itävaltaan ja kuoli Innsbruckissa 73-vuotiaana vuonna 1973. Hänet on haudattu Kitzbüheler Bergfriedhofin hautausmaalle Kitzbüheliin Tiroliin.
Reimar Lüst

Reimar Lüst (s. 25. maaliskuuta 1923 Barmen, Saksa) on saksalainen tähtitieteilijä ja Euroopan avaruusjärjestön entinen pääjohtaja.
Lüst syntyi papin pojaksi. Hän kävi keskikoulua ja lukiota vuodet 1933–1941 Wilhelmsgymnasium Kasselissa ja Humanistische Gymnasiumissa Kasselissa. Toisen maailmansodan aikana hän oli Saksan laivastoon kuuluneen sukellusveneen luutnantin arvoinen konepäällikkö. Vuodet 1943–1946 hän oli sotavankina Yhdysvalloissa Texasissa ja Englannissa. 
Lüst opiskeli vuodet 1946–1949 fysiikkaa Johann Wolfgang Goethe-Universität -yliopistossa Frankfurt am Mainissa. Hän väitteli vuonna 1951 teoreettisesta fysiikasta. Hän toimi Göttingenissä sijaitsevassa Max Planck -instituutissa. Vuodet 1955–1956 hän oli Fulbright-stipendiaattina Enrico Fermi Institutessa Chicagossa ja Princetonin yliopistossa. Vuonna 1959 hän alkoi opettaa Ludwig-Maximilians-Universität-yliopistossa Münchenissä.
Hän toimi vierailevana professorina New Yorkin yliopistossa (1959) ja Massachusetts Institute of Technologyssa (1961) sekä California Institute of Technologyssä (1962).
Lüst toimi teknisenä johtajana Euroopan avaruusjärjestön edeltäjäorganisaatiossa ESROssa vuodet 1962–1964 ja ESROn johtokunnan varapuheenjohtajana vuodet 1968–1970. Vuodet 1963–1972 Lüst oli Max-Planck-Institut für extraterrestrische Physik -yksikön johtaja.
Lüst toimi eräiden saksalaisten yliopistojen johtokunnissa 1960-luvun puolivälistä alkaen. Hän vastaavassa tehtävässä 1970-luvulta 1990-luvun loppuun saksalaisessa avaruusteollisuudessa.
Hän toimi Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajana vuodet 1984–1990 .
Lentopallon maailmanliiga 2012

Lentopallon maailmanliigassa pelasi kaudella 2012 kuusitoista joukkuetta. Alkusarja pelattiin neljässä lohkossa siten, että kukin maa järjesti vuorollaan turnauksen, jossa pelataan jokainen jokaista vastaan. Lohkojen voittajat ja isäntäjoukkue Bulgaria sekä paras lohkokakkonen selvisivät lopputurnaukseen. Lopputurnaus pelattiin Sofiassa 4. - 8. heinäkuuta 2012.

Karsinnat

Kaksi huonointa lohkossaan viimeiseksi jäänyttä, Portugali ja Japani karsivat liigapaikastaan. Molemmat joukkueet putosivat liigasta ja tilalle nousivat Alankomaat ja Iran. Joukkuemäärän lisäyksen vuoksi Japani ja Portugali hyväksyttiin kuitenkin mukaan vuoden 2013 maailmanliigaan.
Hacıqabulin piirikunta

Hacıqabulin piirikunta (azeriksi Hacıqabul rayonu, ven. Гаджигабульский район, Gadžigabulski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1990 perustetun piirin pinta-ala on 1641,4 neliökilometriä. Asukkaita on 66 300 henkeä (vuonna 2010).
Hacıqabulin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa Kaukasusvuoriston reunalla. Se rajoittuu pohjoisessa Ağsun, Şamaxın, Qobustanin ja Abşeronin piireihin, idässä Bakun kaupunkialueeseen, etelässä Salyanin ja Sabirabadin piireihin sekä Şirvanin kaupunkiin ja lännessä Kürdəmirin piiriin.
Piirin keskus on Hacıqabulin kaupunki (entinen Qazıməmməd). Toinen merkittävämpi paikkakunta on Muğanin kaupunkimainen taajama. Kuntia on yhteensä 25, taajamia 5 ja kyliä 25. Kaupunkiväestön osuus on 51,6 % (vuonna 2010).
Aikaisemmin seudulla oli huomattava venäläisvähemmistö (12,4 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,0 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, rehukasvien, hedelmien ja vihannesten viljelyyn.
Nähtävyyksistä huomattavin on 1000–1300-luvuilla rakennettu Pir Hüseynin palatsi.
Paikallislehtenä ilmestyy Hacıqabul.
Jelgava

Historia

Ensimmäinen kirjallinen maininta paikasta on peräisin vuodelta 1265, mutta kaupunki perustettiin virallisesti vasta vuonna 1573.
Jelgavasta tuli Kuurinmaan ja Semgallian yhdistyneen herttuakunnan pääkaupunki vuonna 1578. 1596 Kuurinmaan herttuakunta jaettiin kahteen hallinnolliseen alueeseen, ja Jelgavasta tuli herttua Friedrich Kettlerin asuinpaikka. Jelgavasta tuli uudelleen yhdistyneen herttuakunnan pääkaupunki vuonna 1617.
Toiseksi viimeinen Kuurinmaan herttua Ernst Johann von Biron kehitti Jelgavan kulttuurielämää merkittävästi. Hän avasi kaupungin ensimmäisen julkisen kirjaston. Biron perusti 1775 Academia Petrinan. Herttua kehitti myös kaupungin teatterielämää.
Jelgavan merkittävämpiä nähtävyyksiä on barokkityylinen Jelgavan palatsi (1738–1740, 1762–1772). Palatsin rakennutti arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli. Sen rakentaminen alkoi 1738 Liivinmaan ritarikunnan linnan paikalle. Palatsi oli aiemmin Kuurinmaan herttuan talviasunto. Ranskan vallankumousta paennut kuningas Ludvig XVIII asettui asumaan Jelgavan palatsiin vuosiksi 1798–1807. Nykyään palatsissa toimii maatalouskorkeakoulu ja museo. Jelgava tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa.
Parc des Princes

Parc des Princes (suom. "prinssien puisto") on Pariisissa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionille mahtuu sen nykymuodossa 48 527 katsojaa (kaikki istumapaikkoja). Sitä käyttää pääasiassa pariisilainen jalkapalloseura Paris Saint-Germain (PSG), ja stadion toimi myös Ranskan maajoukkueen kotikenttänä ennen vuonna 1998 valmistunutta Stade de Francea. Parc des Princesillä järjestetään usein myös rock-konsertteja, stadionin akustiikka on stadionrockia suosiva. Stadionin omistaa Pariisin kaupunki.
Stadion avattiin nykymuodossaan vuonna 1972 Roger Taillibertin suunnittelemana, ja se on oikea jalkapallostadion ilman juoksurataa kentän ja katsomon välissä. Samalla paikalla on aiemmin jo kaksi stadionia, jotka aukesivat vuosina 1897 ja 1932. Parc des Princes sijaitsee vehreällä puistoalueella länteen Notre Damesta. Samalla alueella sijaitsee muun muassa Roland Garrosin tenniskeskus, jossa pelataan tenniksen Ranskan avoimet.
Anatoli Nogovitsyn

Anatoli Aleksejevitš Nogovitsyn, venäjäksi Анатолий Алексеевич Ноговицын, (29. huhtikuuta 1952 Borodupih Semipalatinskin alue) on Venäjän federaation asevoimien yleisesikunnan apulaispäällikkö ja Etelä-Ossetian sodasta 2008 vastaava Venäjän federaation asevoimien tiedottaja. Sotilasarvoltaan hän on kenraalieversti.
Luottamustehtäviä Nogovitsynillä on mm. puolustusvälineteollisuusyritysten hallituksissa.
Holmgang

Holmgang eli "saaressa käynti" (ruots. holmgång) oli viikinkien kaksintaistelu. Se oli yhteisön tunnustama tapa ratkaista riidat. Tiedot holmgangista ovat peräisin saagoista.
Haasteesta ei ollut helppo kieltäytyä, sillä silloin miehisyyden olisi katsottu menneen. Taistelusta saattoi kuitenkin henkilökohtaisesti välttyä, jos sai jonkun muun taistelemaan omasta puolestaan.
Osapuolet löivät aseillaan toisiaan vuorotellen; usein haastettu löi ensin, ja sitten oli haastajan vuoro. Saattoi myös olla sellainen sääntö, että kilpiä sai käyttää kolme. Iskut saattoivat hajottaa kilven. Usein tapana oli taistella tarkoin määrätyllä alueella, kuten eläimen taljalla. Joskus mentiin pienelle saarelle, josta vain voittajan oli tarkoitus palata. Jos joku pakeni taistelualueelta, hänet leimattiin pelkuriksi.
Usein voittaja sai hävinneen omaisuutta tai jopa kaiken omaisuuden. Saagojen perusteella holmgang alettiin nähdä ongelmaksi, kun berserkit alkoivat käyttää sitä ryöväyksen välineenä. He haastoivat ihmisiä, ja veivät sitten voittajan oikeudella heidän maansa, omaisuutensa tai naisensa. Lähinnä tämän vuoksi holmgangit saagojen mukaan kiellettiin Islannissa vuonna 1006 ja Norjassa vuonna 1014.
Kaksintaisteluperinnettä on ollut monissa muissakin kulttuureissa, kenties myös Suomessa. Kalevalassa kuvataan tunnettua Pohjolan isännän ja Lemminkäisen kaksintaistelua, jossa siinäkin lyödään miekalla vuorotellen. Matti Kurjen ja Pohto-nimisen vihollisen kerrotaan menneen saarelle kaksintaisteluun. Pohto ei kuitenkaan noudattanut sääntöjä, vaan löi ennenaikaisesti Matti Kurjen käden irti. Matti Kurki tappoi toisella kädellään Pohdon.
Dan Koivulaakso

Koulutus

Koivulaakso valmistui 2008 yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan sosiaaliantropologia. Sittemmin hän on valmistunut kauppatieteiden kandidaatiksi Hankenista.

Toiminta

Koivulaakso on työskennellyt useita vuosia eri kansalaisjärjestöissä, muun muassa Amnestyssa kampanjakoordinaattorina, Kansainvälinen vapaaehtoistyö ry:ssä pääsihteerinä sekä Vasemmistonuorten Palestiinaan suuntautuvan kehitysyhteistyöhankkeen koordinaattorina. Lokakuussa 2009 Koivulaakso aloitti myös puolueensa vasemmistoliiton äänenkannattajan Kansan Uutisten kolumnistina. 
Koivulaakso on osallistunut muun muassa Vapaa liikkuvuus -verkoston toimintaan, asumisen kalleuteen ja asunnottomuuteen liittyviin hankkeisiin sekä talonvaltauksiin. Koivulaakso on ollut järjestämässä Euromayday-, Vapaa Helsinki- ja Murrostorstai 2009 -mielenosoituksia vuodesta 2007. Keväällä 2010 Koivulaakso osallistui Vastavoima-ryhmän tempaukseen, jonka tarkoitus oli tukea Suomen Elintarviketyöläisten Liiton lakkoa: ryhmä teki helsinkiläiseen S-marketiin iskun, jossa leipiin liimattiin ”rikkurileipä"-tarroja. Kauppa hävitti leivät. Hän pyöritti vuosien 2009 ja 2010 kesinä vasemmistonuorten puheenjohtajana ”Ilmianna pomosi” kampanjaa.
Koivulaakso sai vuoden 2011 eduskuntavaaleissa 1 667 ääntä eikä tullut valituksi. Kuntavaaleissa 2012 Koivulaakso sai 1 211 ääntä ja pääsi Helsingin valtuustoon.
Koivulaakson kasvoille sumutettiin Oulussa heinäkuussa 2012 kaasua, kun hän osallistui puhetapahtumaan äärioikeistosta. Poliisi tutki tapausta pahoinpitelynä, poliittisten toimintavapauksien loukkaamisena ja kokouksen estämisenä. Epäilty oli vuonna 1990 syntynyt mies, jolla oli yhteyksiä äärioikeistolaiseen Suomen vastarintaliikkeeseen. Koivulaakson mukaan sekä pippurisumutuksessa että myöhemmässä Jyväskylän kirjastopuukotuksessa poliisin epäiltynä on sama henkilö. Henkilö on myöhemmin tuomittu teoista. 
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Koivulaakso ei tullut valituksi 2 610 äänellä. Vuonna 2017 hänet valittiin uudestaan Helsingin kaupunginvaltuustoon ja tarkastuslautakunnan puheenjohtajaksi.
Dan Koivulaakso johti eduskuntavaalien 2019 jälkeisissä hallitusneuvotteluissa Oikeusvaltion kehittäminen -alatyöryhmää. Tämän jälkeen julkisuuteen nousi vanhoja Vasemmistonuorten foorumeilta otettuja kuvakaappauksia, joissa Koivulaakso ihannoi poliittista väkivaltaa. Koivulaakso pahoitteli kirjoituksia ja totesi, etteivät ne enää kuvaa hänen ajatteluansa.
Elokuussa 2019 Koivulaakso valittiin yhdeksi opetusministeri Li Anderssonin viidestä erityisavustajasta.
J-V Hintikka

Jaakko-Ville ”J-V” Hintikka (s. 15. tammikuuta 1983 Suolahti) on suomalainen kitaristi. Hän soittaa yhtyeessä Psychework. Hän on aiemmin soittanut muun muassa yhtyeissä Machine Men, Dead Cult Diaries, Palmcut, Funeris Nocturnum, Atakhama ja Red Eleven.
Iso Perimmäinen

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Kolunjärven alueeseen (35.462) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 199,5 metriä mpy.
Hällinmäen kaivos

Hällinmäen kuparikaivos sijaitsi Virtasalmella Savossa ja se oli toiminnassa 1966–1984. Malmia louhittiin toiminta-aikana 4,18 miljoonaa tonnia. Malmi sisälsi keskimäärin 0,78% kuparia. Kaivoksen malmimineraaleja olivat kuparikiisu ja magneettikiisu.
Hällinmäen kaivos toimi 1966–1972 avolouhoksena ja 1972–1983 malmia louhittiin maan alla. Kaivoksen rikastushiekka-alue on nykyisin peitetty maalla ja siellä kasvaa heinikkoa. Kaivoksen avolouhos on täyttynyt vedellä.
Entisen kaivosalueen osti sora-alan yrittäjä Pasi Häkkinen. Vuonna 1986 Häkkinen, Antti Puranen, Jari Kaplas, FHRA sekä Kiihdytysurheilun Ajajayhdistys perustivat Motopark Oy:n joka rakensi kaivoksen entiselle jätealueelle aluksi kiihdytysradan joka laajennettiin myöhemmin 3 515 metrin pituiseksi Motopark Raceway-moottoriradaksi. Radan lakkauttamista on vaadittu sen meluhaittojen vuoksi ja radan käyttöpäiviä on rajoitettu sille myönnetyssä ympäristöluvassa.
Yövartija vain...

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva saa melko myönteisen vastaanoton. Sitä verrataan vanhanaikaisiin joulusatuihin, joissa hyvä ja paha ovat vastakkain ja hyvä saa voiton. Salama Simonen (Uusi Suomi) sanoo arviossaan, että ”tällaisia ihmisiä ei liene olemassa, mutta kun nyt kerrotaan joulutarinaa, lienee se kerrottava niin kuin lapsille ainakin, toisin sanoen annettava äärimmäisyyksien puhua ja julistaa idealismin sanomaa”. Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti) kirjoittaa: ”Alkupuoli on kerrottu koruttoman kauniisti ja myöskin todellakin filmaattisella näkemyksellä”, mutta toteaa lopun ”kuitenkin valahtavan auttamattomasti imelän tosikertomuksen tasolle.”
Myöhemmin Tv-maailman kriitikko arvioi elokuvan tunteikkaaksi tarinaksi yövartijasta ja tämän tyttärestä sekä armottomasta teatterinjohtajasta ja tämän pojasta, ja toteaa että aiheen yhteiskunnalliset ristiriidat on peitelty yövartijan tasapainoisen hahmon taakse. Myös toisen kriitikon näkemys on, että elokuvassa vaalitaan luokkasopua, ja perusteena hän pitää elokuvanteon ajankohdan poikkeusoloja, sotaa, joka tällä tavoin heijastui aikakauden elokuviin yleensäkin. Kriitikko luonnehtii elokuvaa sadunomaiseksi melodraamaksi.
Aku Korhonen on nähty niin aikalaisarvioissa kuin myöhemminkin elokuvan pelastajana ylenmääräiseltä naiiviudelta, kuten kirjoittaa esimerkiksi Henri Waltter Rehnström Tv-maailman arviossa heinäkuussa 2014.
Klebsiella

Klebsiellan aiheuttamia sairauksia

K. pneumoniae, K. oxytoca ja K. planticola -lajit voivat aiheuttaa virtsatie- ja haavainfektioita. K. granulomatis aiheuttaa sukupuolitautia nimeltä granuloma inguinale.
Mikäli klebsiella-bakteerit muodostuvat vastustuskykyisiksi antibiooteille, eli kehittyvät ns. sairaalabakteereiksi, niitä kutsutaan (yhdessä Escherichia coli -bakteerien kanssa) ESBL-bakteereiksi. Termi ESBL tulee sanoista Extended Spectrum Beta Lactamase.
Bertil Nybergh

Bertil Nybergh (1896–1954) oli suomalainen kemisti. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1922, ja oli puolustusministeriön kemiallisen laboratorion ja kemian laitoksen ensimmäinen johtaja 1919–1936. Sen jälkeen 1937–1941 hän oli metsäteollisuuden omistaman Oy Keskuslaboratorion apulaisjohtaja. Hän julkaisi tutkimuksia orgaanisesta ja puukemiasta.
Hänen isänsä oli Korkeimman oikeuden presidentti August Nybergh.
S/S Grefve Berg

Valmistus

Alus tilattiin Andrew Leslie and Companylta Newcastlesta Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Se valmistui loppuvuodesta 1857 ja alus luovutettiin turkulaiselle Österbottniska Ångfartygs Aktiebolagille nimettynä Grefve Bergiksi. Aluksen valmistuskustannukset olivat 72450 ruplaa.

Palvelus

Alus aloitti toukokuussa 1858 liikennöinnin Pietarin, Tallinnan ja Riian välisellä reitillä. Alus ajoi 9. kesäkuuta 1859 Viron rannikolla pahoin karille ja se korjattiin Tukholmassa ollen koko kesän poissa palveluksesta. Seuraavan vuoden alus oli pääosin reitillä Tukholmasta Turun kautta Helsinkiin ja edelleen Pietariin yhdessä S/S Auran kanssa. Alus oli 1867 samalla reitillä yhdessä Auran, S/S Wiborgin ja S/S Dagmarin kanssa.
Alusta yritettiin myydä vuosina 1872 ja 1874, mutta tehtyjä tarjouksia pidettiin riittämättöminä. Alus myytiin lopulta 1975 huutokaupalla, jolloin turkulainen J. W. Rautell osti aluksen 65000 markalla. Alus makasi vuoden ankkurissa Turun Linnanaukolla, ja se kunnostettiin seuraavana talvena, jolloin muun muassa sen höyrykoneet vaihdettiin 90 hevosvoimaisiksi, siipirataskoneisto korvattiin kahdella potkurilla. Muutostöillä saatiin alukselle lisää rahtitilaa ja uusittu matkustamo. Alus nimettiin Trafikiksi
Helsinkiläinen Ångfartygs Ab Trafik aloitti liikennöinnin aluksella, kun se lähti 30. toukokuuta 1877 Turusta Pietariin ja sieltä edelleen Stettiniin ja Lyypekkiin. Alus sijoitettiin lopulta Turun ja Lyypekin väliselle reitille. Alus ajoi 21. lokakuuta 1880 karille Kustavin Lypertössä ja se upposi pari päivää myöhemmin.
Carlo Borromeo

Carlo Borromeo (2. lokakuuta 1538 Arona – 3. marraskuuta 1584 Milano) oli katolisen kirkon kardinaali, Milanon arkkipiispa ja yksi vastauskonpuhdistuksen merkittävimmistä hahmoista. Paavi Paavali V kanonisoi Carlo Borromeon pyhimykseksi vuonna 1610. Hänen muistopäivänsä on 4. marraskuuta. Hän on Salzburgin yliopiston kuten myös pastoreiden ja seminaristien suojeluspyhimys.
Seututie 192

Historia

Kustavintietä ruvettiin rakentamaan vuonna 1948. Se valmistui useassa eri osassa: Kustavin ja Mietoisten välinen osuus valmistui vuonna 1954, ja loput tiestä valmistui 1960-luvun alussa. Aiemmin Kaistaisten sillan paikalla oli lossi, mutta kesäasutuksen yleistyttyä lossista tuli pullonkaula. Ongelma yritettiin ratkaista toisella lossilla, mutta lossi oli silti yhä pullonkaula. Ongelma poistui vuonna 1982, jolloin valmistui Kaitaisten silta.
RN Stromboli (1886)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1911.