google/wiki40b huggingface dataset:
The Soul of Buddha

Juoni

Jaavalainen papitar Bava (Theda Bara) karkaa englantilaisen sotilasupseeri John Daren (Hugh Thompson) kanssa. Entisestä papittaresta tulee maineikas tanssija, mutta kostonhimoinen buddhalainen pappi Ysora (Victor Kennard) murhaa hänet kylmäverisesti näyttämölle.
Pohjoismaiden vihreän vasemmiston liitto

Pohjoismaiden vihreän vasemmiston liitto (NGLA) on pohjoismainen vasemmistolainen punavihreiden puolueiden liittouma, joka perustettiin 1. helmikuuta 2004 Reykjavíkissä. NGLA:n jäsenten edustajat kuuluvat GUE/NGL-ryhmään Euroopan parlamentissa. NGLA:n puolueet osallistuvat Uuden eurooppalaisen vasemmistofoorumin tapaamisiin. NGLA:n puolueista vain Suomen Vasemmistoliitto kuuluu Euroopan vasemmistopuolueeseen.
Sam Rainsy -puolue

Sam Rainsy -puolue (SRP) on Kambodžan liberaalinen oppositiopuolue. Se on perustettu vuonna 1995 nimellä Khmerien kansallispuolue  ja otti vuonna 1998 johtajansa  Sam  Rainsyn nimen. Vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen se on Kambodžan toiseksi suurin puolue: se sai 22% äänistä ja 26 paikkaa.
Puolueen johtaja Sam Rainsy on elänyt useaan otteeseen maanpaossa Ranskassa.
Vuonna 2009  Rainsy syytti pääministeri Hun Seniä korruptiosta. Tämän johdosta Sam Rainsy menetti parlamentaarisen koskemattomuutensa. Puolue maksoi sakot. Rainsyä vastaan on käyty useita muita oikeusjuttuja, ja vuonna 2010 hänet tuomittiin poissaolevana ensin kahdeksi ja myöhemmin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen valtionrajan loukkaamisesta ja rajamerkkien siirtämisestä. Rainsy sekaantui tapaukseen puolustaakseen kahta pienviljelijää, jotka menettivät viljelyksiään kun Vietnamin vastaista rajaa vihdoin merkittiin maastoon.  Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch nimitti oikeudenkäyntiä farssiksi.
Ihmisoikeusjärjestöt ovat raportoineet lukuisia puoluetta vastaan tehtyjä rikkomuksia, äänestäjien painostuksia ja poliittisia murhia.
Suomen musiikkiteatteri

Suomen musiikkiteatteri on suomalainen teatteri. Se järjestää esityksiä Tampereella Tammerkosken kaupunginosassa sijaitsevassa Yo-talossa Gustav Nyströmin vuonna 1901 suunnittelemassa tilassa, joka edustaa wieniläisjugendia.
Suomen Musiikkiteatteri toteuttaa vuoden aikana noin 100 esitystä konserttisaleissa ympäri maan.
Suomen Musiikkiteatterin taustalla on taiteilijapariskunta Katariina Leino ja Petri Lairikko. Kirjailija Katariina Leino toimii taiteellisena johtajana ja teatteriohjaaja-näyttelijä Petri Lairikko toimi teatterinjohtajana.
Poitiers’n taistelu (732)

Tausta

Kaarle Martel oli vallannut major domuksen aseman viimeisimpänä Arnulfing-suvun jäsenenä. Hän nousi frankkien sydänmaiden hallitsijaksi Merovingien Teoderik IV:lle jäädessä vain muodollinen asema. Kaarlen valtaannousun aikoihin frankkien sisäiset valtataistelut olivat heikentäneet näiden otetta monissa heidän ylivaltaansa ympäröineissä alueissa. Akvitaniaa hallinnut herttua Eudo uhkasi Kaarlen valtaa vuoteen 720 saakka, jolloin muslimit alkoivat ryöstellä Pyreneiden niemimaata. Eudo voitti suuren muslimiarmeijan Toulouse’n taistelussa vuonna 720 tai 721, mutta hän ei pystynyt estämään muslimien ryöstöretkiä Autuniin vuonna 725 tai Nîmesiin 726. Eudo yritti hajottaa muslimien armeijaa naittamalla tyttärensä berberipäällikkö Munnuzalle, joka johti epäonnistunutta kapinaa arabeja vastaan. Arabien päällikkö ’Abd ar-Rahman päätti kostaa suurella ryöstöretkellä, jonka torjumiseksi Eudo pyysi apua Kaarlelta luultavasti vuonna 733.

Taistelu

Tulevaa taistelua varten Kaarle kokosi suuren sotajoukon, joka koostui pääasiassa frankeista, mutta jonka mukana oli myös burgundeja. Kaarle hyökkäsi ar-Rahmanin kimppuun tämän ollessa joukkoineen marssimassa leiriään kohden Poitiers’sta pohjoiseen. Taistelun kulusta ei tiedetä yksityiskohtia. Taistelulla on kaksi päälähdettä, Fredegardin kronikka ja Kronikka vuodelta 754. Fredegardin kronikka kuvaa taistelua frankkien näkökulmasta ja Kronikka vuodelta 754 ei juuri kerro lisätietoja. Arabien johtaja kuoli arabeille tappiollisessa taistelussa. 1800-luvulla Heinrich Brunner kehitti teorian siitä, että frankkien voitto hänen mukaansa lähinnä kevyestä ratsuväestä koostuneesta arabiarmeijasta perustui ratsuväen kehitykselle, ritareihin ja yllätystaktiikkaan. Myöhemmät historioitsijat eivät jaa tätä näkemystä, vaan yleisen käsityksen mukaan Brunnerin mainitsemat seikat tulivat käyttöön vasta 900-luvulla. Todennäköisesti molemmat armeijat koostuivat sekä ratsu- että jalkaväestä, eikä niissä ollut merkittäviä eroja.

Seuraukset

Fredegardin kronikan mukaan taistelu merkitsi Kaarlelle ratkaisevaa voittoa, mutta se ei estänyt muita arabiarmeijoita jatkamasta toimiaan Espanjassa. Kaarle ei saanut myöskään valtaansa Akvitaniaa, joka alistui frankkien valtaan vasta Kaarle Suuren aikoina. Muslimit eivät enää tehneet sotaretkiään yhtä pohjoiseen, mutta he lujittivat valtaansa Ranskan eteläosissa valtaamalla Narbonnen. Kaarle soti alueella heitä vastaan vuosina 732 ja 733 ilman menestystä. Historiankirjoitus piti Poitiers’n taistelua pitkään käännekohtana, joka pysäytti islamin etenemisen Euroopassa. Myöhemmin on esitetty teoria siitä, että arabien sotaretki ei ollut enempää kuin ryöstöretki, joka pysähtyi heti vakavamman vastarinnan edessä.
J. T. Brown

Ura

Brown teki Tampa Bay Lightningin kanssa 28. maaliskuuta 2012 kahden vuoden tulokassopimuksen. Joukkueen General Manager Steve Yzerman kertoi olevansa innokas näkemään hänet pelaamassa.
M&M’s

M&M’s Suomessa

M&M’s-makeiset tulivat Suomen markkinoille tammikuussa 2009, kun Mars Finland lanseerasi tuotteen. Saatavilla olevia makuja ovat maitosuklaa, maapähkinä, tumma suklaa sekä vohveli. M&M's makeisia oli voinut myös ostaa lentokentiltä ja laivoilta jo vuosia ennen niiden varsinaista tulemista Suomen markkinoille.
Harmoninen keskiarvo

Positiivisten lukujen  harmoninen keskiarvo  on luku
Toisin sanoen harmoninen keskiarvo on lukujen käänteislukujen aritmeettisen keskiarvon käänteisluku.
Esimerkiksi keskinopeus matkan suhteen lasketaan monissa tapauksissa oikein harmonisella keskiarvolla: jos auto ajaa matkan nopeudella 100 km/h ja saman matkan 50 km/h, sen keskinopeus on nopeuksien harmoninen keskiarvo 67 km/h, ei aritmeettinen keskiarvo 75 km/h.
František Joun

Pelaajaura

Joun pelasi pitkään kotimaassaan HC České Budějovicenn joukkuessa, jota hän edusti vuosina 1972–1985. Joun siirtyi kaudeksi 1986–1987 Suomeen ja I-divisioonajoukkue KooKoon riveihin. Hän ei saavuttanut suurta suosiota joukkueen fanien keskuudessa, mutta kuului päävalmentaja Reino Ruotsalaisen luottopelaajiin.
Joun oli KooKoossa pelatessaan jo uransa loppupuolella ja hänellä oli takanaan kolme polvileikkausta. Joun oli nostamassa joukkuetta SM-liigaan kaudeksi Jääkiekon SM-liigakausi 1987–1988, joka jäi hänen viimeisekseen pääsarjatasolla. Kauden 1988–1989 Joun pelasi vielä Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa ja EHC 80 Nürnbergin joukkueessa. Hän oli tehoilla 14+30=44 joukkueen tehokkain puolustaja.

Valmentajana ja toimitusjohtajana

Tammikuusta 1990 kevääseen 1993 Joun valmensi HC České Budějovicea Tšekkoslovakian jääkiekkoliigassa. Hän valmensi myös Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa Adendorf EC:tä kauden 2000–2001.
Kaudeksi 2004–2005 Joun siirtyi HC České Budějovicen toimitusjohtajaksi ja on hoitanut virkaa tuosta lähtien. Joukkue pelasi hänen ensimmäisen kautensa 1. Národní Hokejová Ligassa, mutta nousi Extraliigaan keväällä 2005.
Ihanneliitto

Toiminta

Ihanneliittolaiset kokoontuivat sunnuntaisin – samaan aikaan kun pyhäkoulut toisaalla. Sessio kesti yleensä puolitoista tuntia. Käytännön opetus kerhoissa järjestettiin varsin samaan tyyliin kuin kansakouluissa. Opettajan auktoriteettia ei sopinut kyseenalaistaa tai seurasi liitosta erottaminen. Teorian opiskelun lisäksi kerhoissa laulettiin ja leikittiin. Kerholaiset tekivät myös retkiä.
SDP ja sen jäsenjärjestöt tukivat Ihanneliittoa taloudellisesti. Ruohonjuuritason toiminnasta vastasivat lähinnä naisliiton aktiivit, ja Ihanneliitto toimi osittain naisliiton alaisuudessa. Vuonna 1909 Ihanneliitto sai itsenäisemmän profiilin, kun naisliiton liittokokous päätti muodostaa erillisen Ihanneliittotoimikunnan, joka vastasi muun muassa kerhotyön ohjaajien valinnoista.
Vuodesta 1910 alkaen Ihanneliiton kanssa kilpaili porvarillinen partioliike, johon meni mukaan myös monia työläislapsia. Partion suosio sai Ihanneliiton arvioimaan uudelleen toimintatapojaan, ja työtä alettiin suunnata entistä enemmän liikuntaan ja retkeilyyn. Liitto pohti myös partioilta tuttujen yhtenäisten järjestöpukujen käyttöönottoa, mutta siihen ei ollut taloudellisia edellytyksiä. Vuonna 1911 Venäjän hallitus huolestui Suomen partioliikkeestä ja se lakkautettiin sotilaallisesti järjestettynä nuorisotoimintana. Myös Ihanneliitto lakkautettiin senaatin päätöksellä 11. tammikuuta 1912 sen jälkeen, kun kenraalikuvernööri Frans Albert Seyn oli kirjeessään todennut toiminnan vaarantavan yhteiskunnan järjestystä ja turvallisuutta. Päätöksen jälkeen naisliiton kokouksissa oli santarmeja valvomassa kiellon toteutumista. Toiminta jatkui hajanaisesti joillakin paikkakunnilla sunnuntaikoulujen ja leikkikurssien muodossa.
Ihanneliitossa huvittelua pyrittiin jossain määrin säännöstelemään, koska sen ei haluttu muodostuvan pääasiaksi. Kun Ihanneliitto järjesti juhlia, ne tehtiin yleensä jonkun hyvän tarkoituksen kuten lakkojen tueksi.
Köyhistä perheistä tulleet lapset saivat liiton kautta käyttöönsä leikkikaluja, joihin heillä ei muuten olisi ollut varaa.
Ihanneliiton ohella monet työläislapset toimivat, jo ennen liittoa toimintansa aloittaneissa, lasten raittiusseuroissa.

Julkaisut

Loppuvuonna 1903 painettiin yksi numero Ihanneliitto-lehteä. Se tosin myöhästyi suunnitelluilta joulumarkkinoilta sensuuritoimenpiteiden vuoksi.
Liiton lehti Ihanne alkoi ilmestyä naisliiton Työläisnaisen liitteenä kerran kuukaudessa alkuvuonna 1908. Vuodesta 1909 alkaen Ihanne oli itsenäinen julkaisu. Lehteä vastaan nostettiin useita painokanteita. Ihanne ilmestyi vuoteen 1914 asti, vaikka itse liitto lakkautettiin jo aiemmin.
Vuonna 1908 julkaistiin Anton Huotarin kirjoittama Ihanneliittotyön opas. Teoksessa annettiin organisaation pyörittämiseen liittyviä neuvoja sekä ohjeita opetuksessa läpikäytävistä aiheista, mutta siinä ei käsitelty pedagogisia kysymyksiä.
Yasiel Puig

Yasiel Puig Valdés (s. 7. joulukuuta 1990, Cienfuegos) on kuubalainen baseballpelaaja. Hän on ulkopelipaikaltaan koppari.
Puig edustaa tällä hetkellä MLB-liigassa pelaavaa Los Angeles Dodgersia. Hän teki seuran kanssa kesällä 2012 seitsenvuotisen sopimuksen, arvoltaan 42 miljoonaa dollaria.
The Pretenders

The Pretenders on vuonna 1978 Lontoossa perustettu uuden aallon (new wave) rockyhtye. Yhtyeen keulakuva on sen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi Chrissie Hynde. Muita alkuperäiskokoonpanon jäseniä olivat kitaristi James Honeyman-Scott, basisti Pete Farndon ja rumpali Martin Chambers. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "I'll Stand by You", "Brass in Pocket" albumilta Pretenders (1980) ja "Don't Get Me Wrong" albumilta Get Close (1986). Yhtyeen kappaleet "Where Has Everybody Gone" ja "If There Was a Man" soivat elokuvassa 007 vaaran vyöhykkeellä.
Paratiisipeippo

Tuntomerkit

Paratiisipeippo on keskimäärin noin 11 cm pitkä.
Väritykseltään paratiisipeippo on pääosin vihreä, mutta yleensä päälaki on sininen, nokka musta ja kurkku sekä alaperä oranssit. Väritys riippuu alalajeista, joita paratiisipeipolla on noin kymmenen.

Muuta

Paratiisipeipon poikaset ovat itsenäisiä jo kuuden viikon ikäisinä, mutta aikuisen linnun höyhenpeitteen ne saavat vasta yli kahdeksan kuukauden ikäisinä.
Simon Kirke

Simon Frederick St. George Kirke (s. 28. heinäkuuta 1949 Lontoo) on englantilainen rumpali, joka tunnetaan yhtyeistä Free ja Bad Company.
Kirken äiti oli Olive May ja isä Vivian Percy. Perhe muutti Walesin rajamaille Shropshireen Simonin ollessa 7-vuotias. 15-vuotiaana Simon sai ensimmäisen rumpusettinsä ja harjoitteli yksinään, kunnes liittyi Maniacs-nimiseen yhtyeeseen, joka soitteli lähiseuduilla ja voitti paikallisen kykykilpailun. Hän jätti yhtyeen ja perusti trion nimeltä Heatwave, jossa hän soitti rumpuja ja lauloi. 17-vuotiaana Simon teki vanhempiensa kanssa sopimuksen: hän lopettaa koulun ja ryhtyy muusikoksi, mutta ellei kahden vuoden aikana saavuta menestystä, hän menee takaisin kouluun. Niin palasi Lontooseen.
Seuraavan vuoden Simon teki sekalaisia töitä. 1969 alussa hän oli The Black Cat Bones -nimisen yhtyeen keikalla ja liittyi yhtyeeseen samalla viikolla, sopimus vanhempien kanssa kun oli menossa umpeen. Yhtyeessä soitti myös Paul Kossoff, joka houkutteli Simonin tapaamaan Paul Rodgersin. Bluesmuusikko Alexis Korner, joka usein auttoi uusia brittiläisiä rhytm & blues -yhtyeitä ja muusikoita, tunsi 15-vuotiaan basistin Andy Fraserin ja niin perustettiin Free.
Freen hajottua 1973 Kirke jatkoi uraansa yhtyeessä Bad Company. Hänellä on ollut myös näiden kahden yhtyeen ulkopuolisia projekteja, muun muassa yhteistyötä Led Zeppelinin, Keith Richardsin, Ringo Starrin All-Starr Bandin (Kirke oli mukana muun muassa Suomessa vuonna 1998 vierailleessa kokoonpanossa) ja Eric Claptonin kanssa. 
Kirkellä on vaimo ja neljä lasta, joista Jemima ja Lola ovat näyttelijöitä ja Domino laulaja.
Pertti Lehtonen

Peliura

Lehtosen ura alkoi Helsingin IFK:n junioreissa, mutta hän pelasi ensimmäisen kautensa SM-sarjassa Karhu-Kissoissa kaudella 1973–1974. Seuraavalla kaudella hän siirtyi takaisin HIFK:hon.
Lehtonen pelasi koko uransa kotimaisessa SM-liigassa, jossa hän edusti HIFK:ta kaikkiaan 22 kautta. Lehtonen ehti pelata SM-liigassa ennätykselliset 864 peliä, joka pysyi ennätyksenä aina kauteen 2005–2006, jolloin Erik Hämäläinen nousi pelien määrässä ohi. Pelaajauransa Lehtonen päätti kolmanteen mestaruuteensa vuonna 1998, jonka jälkeen HIFK jäädytti hänen pelinumeronsa (23). Lehtonen edusti Suomen jääkiekkomaajoukkuetta neljä kertaa MM-kisoissa ja vuoden 1984 talviolympialaisissa. 
Pertti Lehtonen tuli tunnetuksi kovan lyöntilaukauksensa johdosta, ja saikin lisänimen Ruoska. Hänet muistetaan mestaruusmaalistaan Jokerien Rauli Sohlmanin selän taakse SM-liigan viidennessä loppuottelussa 1983.
Taavi Vartiainen

Ura

Vartiainen on Pelicansin oma kasvatti. Hän on pelannut juniorina myös Kiekkoreippaassa, jossa Vartiainen voitti C-nuorten I-divisioonan mestaruuden vuonna 2010. Kaudella 2011–2012 hän voitti Pelicansin B-nuorten sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+13=26. Vartiainen voitti myös koko B-nuorten SM-sarjan runkosarjan jäähypörssin 85 minuutillaan. Kaudella 2013–2014 hän oli tehoilla 19+23=42 Pelicansin A-nuorten toiseksi paras maalintekijä Aatu Viljasen kanssa ja toiseksi pistemies Hannes Björnisen jälkeen. Vartiainen jakoi sisäisen maalipörssin voiton Viljasen kanssa myös kevään 2014 pudotuspeleissä viidellä osumallaan.
Kaudeksi 2014–2015 Vartiainen nousi juniorisopimuksella Pelicansin SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä jo kauden avauskierroksella 12. syyskuuta 2014 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Vartiainen sai ottelussa jääaikaa 9.54 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 21. helmikuuta 2015 Rauman Lukkoa vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3 sekä 91 jäähyminuuttia, joilla Vartiainen sijoittui SM-liigan jäähypörssissä kymmenenneksi. Lokakuussa 2014 hän teki 2+1-vuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Elokuussa 2015 Vartiainen joutui Pelicansin jääharjoituksissa hengenvaaralliseen tilanteeseen, kun hän alkoi voimaan huonosti ja lyyhistyi jäälle. Vartiainen menetti hetkeksi puhekykynsä ja hänen koko vasen puoli kehosta meni tunnottomaksi. Tämän jälkeen Vartiainen kiidätettiin sairaalaan liuotushoitoon. Syyksi tapahtumaketjulle selvisi aivoverenkiertohäiriö aivojen oikealla puolella, joka aiheutui sydämestä aivoihin kulkeutuneesta verenhyytymästä. Vartiainen joutui hetkeksi sivuun, mutta toipui kuitenkin runkosarjan 2015–2016 avauskierrokselle. Hän keräsi runkosarjan aikana 46 ottelussa kuusi tehopistettä sekä 108 jäähyminuuttia, joilla Vartiainen sijoittui koko SM-liigan jäähypörssissä viidenneksi. Hän oli myös jäähypörssin suomalaispelaajien kärkinimi. Vartiainen pelasi kauden aikana myös kahden ottelua lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa tehden siellä tehot 3+6=9. 
Kaudella 2016–2017 Vartiainen pelasi loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa vain 29 ottelua sekä kuusi ottelua lainalla Peliitoissa. Marraskuussa 2016 hän teki Pelicansin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Vartiainen teki kaudella 2018–2019 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+8=19. Helmikuussa 2019 hän teki Pelicansin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Hannu Vartiainen

Hannu Vartiainen (s. 10. kesäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on toiminut Helsingin yliopiston mikrotalousteorian professorina vuodesta 2014 alkaen. Vartiainen on Helsingin taloustieteellisen tutkimuskeskuksen HECER:n johtaja (2010-) sekä Kansantaloustieteen valtakunnallisen jatkokoulutusohjelman johtaja (2010-). Aiemmin hän on työskennellyt Suomen Akatemian tutkijatohtorina Helsingin yliopistossa, Yrjö Jahnssonin säätiön tutkimusjohtajana (2001-2007) ja kansantaloustieteen professorina Turun kauppakorkeakoulussa. Lisäksi hän on ollut vierailevana tutkijana Northwesternin yliopistossa 1997-1998 ja MIT:ssa 2004-2005.
Koulutukseltaan Vartiainen on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta (1995), valtiotieteiden lisensiaatti (1998) ja valtiotieteiden tohtori (2000) Helsingin yliopistosta. Vartiaisen väitöskirja "Studies in Mechanism Design and Game Theory" käsitteli mekanismin suunnittelua.
DS 5LS

Julkistus

DS Automobiles kertoi 19. joulukuuta 2013 Louvren alla sijaitsevassa Carrousel du Louvre -kauppakeskuksessa, että se tuo Kiinan markkinoille uuden sedan-mallin DS 5 -autosta keväällä 2014.
Henley Business School

Koulutus

Henley Business Schoolilla on valikoimassa 30 erilaista tutkintoa, ja se on tunnettu laajasta MBA-ohjelmien valikoimasta. Yksi ohjelmista on Flexible Executive MBA, jota toteutetaan 10 eri maassa. Opiskelijoita on yli 7 000 yli 140 maassa; osa opiskelee pääkampuksilla Englannissa, osa muualla maailmassa. Kansainvälisen alumniverkoston laajuus on yli 35 000 valmistunutta.

Maine

Henleyn Full-time MBA -ohjelma sijoittui The Economist -lehden vuoden 2012 kansainvälisessä rankingissä sijalle 42. 
Lehti arvioi koulun antaman verkostoitumispotentiaalin ja opiskelijoiden laadun parhaaksi maailmassa.  
Executive MBA -ohjelman kansainvälinen sijoitus Financial Times -lehden arvioinnissa vuodelta 2012 on 53. sija.
Vuonna 1991 Henleylle myönnettiin Royal charter merkiksi opetuksen laadusta. Vuonna 2006 Henleylle myönnettiin Queen's Award for Enterprise koulun kansainvälisestä toiminnasta.

Henley Suomessa

Henley Business School Finland on toiminut Suomessa vuodesta 1986, ja toimisto sijaitsee Helsingin keskustassa. Suomen tarjontaan kuuluvat työn ohessa opiskeltava Flexible Executive MBA sekä räätälöidyt liikkeenjohdon koulutukset. Ohjelmat on suunnattu pääosin kokeneille johtajille ja työelämässä pitkään mukana olleille yrityskoosta tai yrityksen toimialasta riippumatta. Oppilaiden keski-ikä Suomen ohjelmissa on MBA-infotilaisuuksien mukaan noin 38 vuotta. Flexible Executive MBA -ohjelma alkaa kaksi kertaa vuodessa ja siihen voi hakea ympäri vuoden. 
Henley Suomi palvelee myös Venäjän ja Baltian markkinoita.
Merten rakastavaiset

Merten rakastavaiset (Arrastão (Les Amants de la mer)) on brasilialais-ranskalainen elokuva vuodelta 1967. Sen on ohjannut Antoine d’Ormesson. Elokuvassa keskiajalta periytyvä Tristanin ja Isolden rakkaustarina saa modernin tulkinnan. 
Elokuvan tapahtumapaikka on Brasiliassa vuorten ympäröimässä köyhässä Guanabara Bayn kalastajakylässä Rio de Janeiron lähistöllä. Serkukset Marcos ja Jeronimo nousevat paikallista päättäjää vastaan, joka määrää säännöt ja hinnat. Tällä roistomaisella miehellä on tytär Emaïsa, joka on Marcosin rakastettu.
ISO 3166-2:SS

ISO 3166-2:SS on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Etelä-Sudanille. ISO 3166-2:SS on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kymmenen osavaltion koodit.
Kia Carens

Kia Carens on Kia Motorsin vuodesta 1999 lähtien valmistama keskikokoinen tila-automalli.
Vieno Nordström

Vieno Johanna Nordström (s. 29. tammikuuta 1912 Paavola) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Ronny Teuber

Ronny Teuber (s. 1. syyskuuta 1965) on entinen saksalainen jalkapallomaailvahti. Hän pelasi pääosan urastaan, 110 Oberliga-ottelua, Dynamo Dresdenin paidassa. Itä-Saksan nuorten jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 15 ottelua, ja aikuisten joukkueessa yhden ottelun Kuwaitia vastaan.
World Marathon Majors

World Marathon Majors on vuonna 2006 käynnistynyt maratonjuoksukilpailujen sarja. 
Sarjaan kuuluu kuusi maailman suurimpiin lukeutuvaa maratonkilpailua: Tokion, Bostonin, Lontoon, Berliinin, Chicagon ja New Yorkin maratonit. Lisäksi vuosina, jolloin käydään yleisurheilun MM-kisat tai kesäolympialaiset, kuuluvat näiden maratonkilpailut myös mukaan sarjaan. Yksi sarjan kausi koostuu maratonkilpailuista vuoden ajalta ja alkaa ja päättyy aina samaan maratoniin, ei kuitenkaan arvokilpailumaratoniin. Sarjan kahdestoista kausi alkoi syyskuussa 2018 Berliinistä ja päättyi samaan kilpailuun syyskuussa 2019. Ensimmäinen kausi käytiin vuosina 2006–2007. Alun perin sarjan kilpailukausi oli kahden vuoden pituinen ja ensimmäiset voittajat palkittiin marraskuussa 2007 ja sen jälkeen vuosittain. Vuonna 2015 kilpailukausi muuttui vuoden pituiseksi.
Kilpailuissa jaetaan viidelle parhaiten sijoittuneelle juoksijalle pisteitä seuraavasti: voittaja saa 25 pistettä, toiseksi sijoittunut 16, kolmas yhdeksän, neljäs neljä ja viides yhden pisteen. Sarjaan lasketaan mukaan juoksijan kaksi parasta sijoitusta. Tasatilanteessa ratkaisee keskinäiset sijoitukset ja tarvittaessa kilpailujärjestäjien äänestys. Sekä miesten että naisten sarjan voittajat saavat palkinnoksi puoli miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Michèle Morgan

Michèle Morgan (synt. Simone Renée Roussel; 29. helmikuuta 1920 Neuilly-sur-Seine – 20. joulukuuta 2016) oli ranskalainen näyttelijä.
Morgan muutti lapsuudenkodistaan 15-vuotiaana ja sai opetusta René Simonilta. Hän sai vuonna 1946 roolistaan Pastoraalisinfoniassa Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon. Hän esiintyi myös englanninkielisissä elokuvissa kuten Michael Curtizin Pirunsaaren vangit (Passage to Marseille, 1944) yhdessä Humphrey Bogartin ja Claude Rainsin kanssa. Hän sai oman tähtensä Hollywood Walk of Fameen.
Morgan oli vuosina 1942–1948 naimisissa näyttelijä William Marshallin kanssa, ja parilla oli näyttelijäpoika Michael ”Mike” Marshall. Avioeron jälkeen Morgan meni vuonna 1950 uusiin naimisiin ranskalaisen näyttelijä Henri Vidalin kanssa. Henri Vidal kuoli vuonna 1959, William Marshall 1994 ja Mike-poika 2005. Vuonna 1960 Morgan solmi kolmannen avioliittonsa Gérard Ouryn kanssa. Avioliitto kesti 46 vuotta aina Ouryn kuolemaan asti 2006.
Ranskan hallitus teki Michèle Morganista vuonna 1969 Kunnialegioonan jäsenen. Hänelle myönnettiin vuonna 1992 kunnia-César ja 1996 Kultaisen leijonan kunniapalkinto.
Indokiina (elokuva)

Juoni

1930-luvulta 1950-luvulle ulottuvassa tarinassa kumiplantaasin emäntä Éliane Devries (Deneuve) on adoptoinut nuoren vietnamilaistytön Camillen (Linh Dan Pham), joka vartuttuaan liittyy kommunisteihin. Heidän välilleen kehittyy kolmiodraama, kun molemmat rakastuvat ranskalaiseen nuorukaiseen Jean-Baptisteen (Vincent Pérez).

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti Indokiinaa kunnianhimoiseksi mutta hollywoodmaisen siirappiseksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.