google/wiki40b huggingface dataset:
Antti Salamaa

Antti Salamaa, aikaisemmin Salomaa ja sitä ennen Mielonen (30. toukokuuta 1899 Uukuniemi – 17. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen merimies ja entinen poliisi joka tuli tunnetuksi vuonna 1929 toimiessaan Lalli-liiton sihteerinä.

Elämä

Salamaa kävi kansakoulun ja kansanopiston. Hän lähti Australiaan menetettyään varansa Suomessa ja palasi sieltä Suomeen merimiehenä vuonna 1925. Hän oli sitten poliisina Kotkassa, Pyhtäällä ja Kirkkonummella sekä Vallisaarella ammusvarikon vartijana ennen kuin oli mukana perustamassa Lalli-liittoa helmikuussa 1929. Liiton sihteerinä toiminut Salomaa erosi liitosta jo heinäkuussa 1929. Lalli-liitto kaavaili näihin aikoihin elokuussa 1929 tapahtuvaksi aiottua 12 000 miehen marssia Helsinkiin, jonka yhteydessä oli tarkoitus hajottaa eduskunta, tehdä vallankaappaus ja asettaa maalle diktaattori. Esikuvana pidettiin Mussolinin mustapaitojen marssia Roomaan 1922.
Salamaa julkaisi syksyllä 1929 kirjasen Valtiovalta suomalaisille jonka kustansi Lalli-liitossa mukana ollut Lennartti Pohjanheimo. Kirjasen mukaan kaikki Suomen ongelmat johtuivat maan ruotsinkielisistä ja ne ratkeaisivat tekemällä maasta yksikielinen.
Joulukuussa 1929 Salamaa ja Lalli-liiton perustajiin kuulunut Kaarlo Kalervo levittivät Helsingissä väärennettyjä "punaisen kapinajohdon" lentolehtisiä samaan aikaan kun Vihtori Kosola ja muut vastikään Lapualla perustetun Lapuan liikkeen johtajat olivat tulossa kaupunkiin. Lentolehtisten tarkoituksena oli aikaansaada mellakoita ja väkivaltaisuuksia joita uusi liike voisi käyttää hyväksi vahvistaakseen asemaansa. Etsivä keskuspoliisi pidätti 4. joulukuuta Salamaan ja muutamia muita henkilöitä kuulusteluja varten.
Salamaa oli myöhemmin mukana Yrjö Ruudun ja Juhani Konkan vuonna 1932 perustaman Suomen Kansallissosialistisen Liiton toiminnassa.
Yvonne Minton

Yvonne Minton CBE (s. 4. joulukuuta 1938 Sydney, Australia) on australialainen oopperalaulaja, jonka roolit ovat äänialoiltaan vaihdelleet kontra-altosta sopraanoon. Hän aloitti opintonsa Sydneyssä, jatkoi niitä Lontoossa ja voitti muun muassa Kathleen Ferrier -palkinnon parhaana kontra-alttona. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa Englannissa oli Maggie Dempsterin osuus Nicholas Mawin oopperassa One Man Show. 
Minton pääsi esiintymään muun muassa Covent Gardeniin ja debytoi vuonna 1972 Metropolitan-oopperassa Octavianin roolissa Richard Straussin oopperassa Ruusuritari. Tämä oli hänen ainoa roolinsa Metropolitan-oopperassa. Minton teki myös yhteistyötä muun muassa Englannin kamariorkesterin ja Lontoon filharmonikkojen kanssa. R. Straussin tuotannon ohella Mintonin ohjelmistoon on kuulunut muun muassa Richard Wagnerin, Alban Bergin ja Pierre Boulez'n teoksia. Minton on ollut säännöllinen konserttiesiintyjä, jonka kanssa ovat esiintyneet sellaiset kapellimestarit kuin Georg Solti, Pierre Boulez, Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, Claudio Abbado ja Colin Davis.
Mintonista tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja 31. joulukuuta 1979.
Lewis Holtby

Lewis Holtby (s. 18. syyskuuta 1990 Erkelenz) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesligassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Holtby on edustanut urallaan aiemmin Tottenham Hotspuria ja Schalke 04:ää. Edustaessaan Tottenhamia hän pelasi myös lainalla Fulhamissa sekä nykyisessä seurassaan Hamburger SV:ssä.
Olli Aitola

Ura

Aitola aloitti jääkiekkoilun 4-vuotiaana. Hän on JYPin kasvatti. Aitola voitti seurassa B-nuorten I-divisioonan hopeaa vuonna 2010 ja kausi 2010–2011 päättyi A-nuorten Suomenmestaruuteen. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua Mestis-joukkue D Teamissa. Kaudella 2011–2012 Aitola pelasi JYP-Akatemiassa (ent. D Team) viisi ja kaudella 2012–2013 kolme Mestis-ottelua. Jälkimmäisellä kaudella hän oli JYPin A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 2+14=16.
Kaudella 2013–2014 Aitola vakiinnutti paikkansa JYP-Akatemiassa tehden 26 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla II-divisioonajoukkue Diskoksessa. Toukokuussa 2014 Aitola solmi vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen JYP-Akatemian kanssa. Kausi 2014–2015 oli hänelle ensimmäinen kokonainen Mestiksessä ja Aitola teki 56 runkosarjaottelussa tehot 9+14=23. Hän oli Akatemian eniten maaleja tehnyt puolustaja.
Aitola nimettiin kaudeksi 2015–2016 JYP-Akatemian varakapteeniksi. Lokakuussa 2015 hän teki 2+1-vuotisen sopimuksen JYPin SM-liigajoukkueen kanssa. Aitola teki jo samana päivänä 23. lokakuuta 2015 liigadebyyttinsä Helsingin IFK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.59 minuuttia. Marraskuussa 2015 Aitola joutui loukkaantumisen vuoksi lähes neljäksi kuukaudeksi sivuun. Hän jatkoi kuntouduttuaan JYPin vahvuudessa runkosarjan viimeisellä kierroksella. Aitola ei kuitenkaan mahtunut pudotuspeleissä kertaakaan joukkueen kokoonpanoon. Hän pelasi JYPissä kauden aikana kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja Akatemiassa 14 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4.
Kaudella 2016–2017 Aitola pelasi JYPissä seitsemän runkosarja- ja kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin JYP-Akatemiassa, joka putosi kauden päätteeksi Mestiksestä Suomi-sarjaan. Sarjapudotuksen myötä Akatemia lopetti toimintansa. Elokuussa 2017 JYP lainasi Aitolan kaudeksi 2017–2018 toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella seuran uuteen yhteistyöjoukkueeseen, KeuPa HT:hen. Hän pelasi JYPissä kauden aikana yhden runkosarja- ja CHL-ottelun. Aitola voitti CHL:n mestaruuden. Mestiksen siirtotakarajalla, helmikuussa 2018 hänen vahvistettiin pelaavan loppukauden KeuPan vahvuudessa. Aitola voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Aitola teki kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisen sopimuksen KeuPa HT:n kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Aitola pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla JYPissä syyskuussa 2018. Lokakuussa 2019 hän palasi loppukauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella KeuPaan oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Goražde

Historia

Kaupunki kehittyi keski-ajalla pysähdyspaikkana Drina-joen vartta kulkevalle kauppareitille. Ottomaanit valloittivat alueen 1400-luvulla ja muuttivat aikaisemmin roomalaiskatolilaisen alueen islamilaiseksi. Kaupunki liitettiin Serbiaan vuonna 1918 ja oli osa Jugoslaviaa vuodesta 1946 Bosnian vuoden 1992 itsenäisyysjulistukseen asti.
Laidike

Laidike on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee yhdeksän kilometrin päässä Suomusjärven vanhasta kuntakeskuksesta Karjalohjantien varrella. Laidiken lähimmät naapurikylät ovat Taipale ja Suomusjärven kirkonkylä.
Laidike eli Loidikka eli Laidikka sijaitsee 110-tien eteläpuolella. Idässä siihen rajautuu entinen Sammatin kunta. Kylää ympäröi etelä-, kaakkois- ja itäpuolelta Enäjärvi. Laidikkeentien toisessa päässä on Karjalohjantie, joka kulkee 110-tieltä Karjalohjalle. Toisessa päässä on Lokontie, jota pitkin myös pääsee 110-tielle.
Laidikkeen kylään rakennettiin Suomusjärven ensimmäinen saarnahuone 1635, ja se vihittiin kirkoksi 1678 samalla kun Laidikkeeseen perustettiin Suomusjärven kappeli 1678.. Se jäi pois käytöstä kun Suomusjärven kylään rakennettiin kirkko 1708.
Kirkosta ei tiedetä juuri mitään, ei edes sijaintia, vain että siinä on ollut saarnahuone, kellotorni, ja ympäri on kiertänyt hirsiaita. Perimätieto kertoo, että sen olisi rakennuttanut Jusalan talon tytär Ursula vuonna 1635. Häntä pidetään kappeliseurakunnan perustajana, vaikka seurakunta on saattanut olla olemassa jo 1500-luvulla.
Elizabeth Thompson

Elizabeth Southerden Thompson, myöhemmin myös Lady Butler (3. marraskuuta 1846 – 2. lokakuuta 1933) oli englantilainen taidemaalari. Hän syntyi Sveitsissä, matkusteli paljon ja aloitti vuonna 1866 opinnot Lontoossa Royal Female School of Art -taidekoulussa.
Thompson maalasi erityisesti taistelukohtauksia 1800-luvun sodista, muun muassa Napoleonin sodista ja Krimin sodasta.  Hän ei menestynyt taiteilijana taloudellisesti ennen kuin saavutti läpimurtonsa taidemaailmassa vuonna 1874, jolloin Royal Academy of Artsin taidenäyttelyssä oli esillä hänen maalauksensa The Roll Call, josta tuli suosittu. Majuri (myöhemmin kenraali) William Francis Butlerin kanssa vuonna 1877 solmimansa avioliiton kautta hän pääsi todistamaan sotilasoperaatioita eri puolilla Afrikkaa.
Thompsonin aviomies kuoli vuonna 1910. Hänen viimeinen maalauksensa oli vuonna 1928 valmistunut A Detachment of Cavalry in Flanders. Hän kuoli vuonna 1933.
Andorran jääurheiluliitto

Andorran jääurheiluliitto (kat. Federació Andorrana d'Esports de Gel) on andorralainen urheilujärjestö, joka vastaa maan jääurheilutoiminnasta.
Liitolla on toimintaa taitoluistelussa, jääkiekossa ja curlingissa. Liiton presidentti on Imma Ribes.
Liitto on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton jäsen vuodesta 1995. Maassa on 86 jääkiekon harrastajaa. Liitto järjesti vuonna 1997 Jääkiekon D-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1997, muttei ole osallistunut omalla maajoukkueella kansainvälisiin turnauksiin.
Huoninparatiisiharakka

Levinneisyys

Huoninparatiisiharakkaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa, Uuden-Guinean saarella Huonin niemimaalla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ferdinando Carulli

Ferdinando Maria Meinrado Francesco Pascale Rosario Carulli (9. helmikuuta 1770 Napoli – 17. helmikuuta 1841 Pariisi) oli italialainen säveltäjä ja kitaristi. Hän opiskeli aluksi selloa, mutta alkoi 20-vuotiaana soittaa kitaraa. Vuonna 1801 Carulli meni naimisiin ranskalaisen Marie-Josephine Boyerin kanssa. Pariskunta muutti muutaman vuoden kuluttua Ranskaan, jossa Carulli vietti loppuelämänsä. Pariisissa Carulli alkoi myös julkaista omia sävellyksiään. Useimmat Carullin sävellykset ovat kitaralle.
Sven-Gösta Jonsson

Sven-Gösta Jonsson (30. heinäkuuta 1939 Ammarnäs – 14. joulukuuta 2013 Farsta) oli ruotsinsaamelainen rocklaulaja, joka levytti 1959–1963. Hänen ensimmäiset levytyksensä Jokkmokk Rokk ja Vid foten av fjället saavuttivat suuren suosion kotimaassaan ja Jonssonia alettiin kutsua rokkaavaksi saamelaiseksi. Hän palasi vielä myöhemminkin suosioon useaan otteeseen.
Kupittaan ravirata

Historia

Ensimmäiset ravikilpailut Turussa oli järjestetty vuonna 1817 Aurajoen jäällä. Suomen ensimmäinen varsinainen ravirata oli valmistunut vuonna 1884 Helsingin Oulunkylään. Vuonna 1894 perustettu Turun Hippos ryhtyi heti perustamisensa jälkeen suunnittelemaan oman radan rakentamista. Sopiva paikka löytyi, kun Turun Tarkk'ampujapataljoona vuonna 1899 siirsi ampumaratansa Kupittaalta Kärsämäkeen. Ravirata aloitti toimintansa kolme vuotta myöhemmin. 
1970-luvulle tultaessa Kupittaa alkoi käydä ahtaaksi raviradan toiminnalle. Lisäksi vanhanaikainen rata ei enää vastannut ajan vaatimuksia. Viimeiset kilpailut Kupittaan raviradalla ajettiin 9. syyskuuta 1973. Kupittaan sulkemisen jälkeen Turun ravitoiminnassa oli neljän ja puolen vuoden tauko, kunnes uusi Metsämäen ravirata avattiin maaliskuussa 1978. Nykyään Kupittaan raviradasta on jäljellä vuonna 1948 valmistunut kioskirakennus, niin sanottu totokioski. Arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema puurakenteinen kioski on suojeltu.
Kupittaan raviradan sisäkentällä oli myös speedway-rata, jolla ajettiin lajin ensimmäinen kilpailu Suomessa vuonna 1949. Siellä järjestettiin myös useita kansainvälisiä kilpailuja. Lisäksi alueella oli greyhound-rata, jossa järjestettiin vuoden 1981 pohjoismaiden mestaruuskisat. Greyhound-rata lopetti toimintansa 1980-luvun alussa. Vinttikoirarataa korvaavat Metsämäen raviradalla olevat Turun Greyhound Klubin omistama rata ja Turun Vinttikoirakerhon rata Vätissä.
Kupittaalla järjestettiin kolmet Kuninkuusravit, vuosina 1939, 1949 ja 1963.

Muuta

1900-luvun alkuvuosien tunnetuin suomalainen ravihevonen Eino-Vakaa kuoli Kupitaan raviradalla kesken kilpailun syyskuussa 1913. Hevonen haudattiin rata-alueelle ja se sai myöhemmin myös oman muistomerkin.
Jakob Roggeveen

Elämäkerta

Roggeveen lähti 21. elokuuta 1721 etsimään niin sanottua eteläistä mannerta (Terra Australis), jonka uskottiin sijaitsevan jossain Tyynen valtameren eteläpuolella. Hän sai hankkeelleen rahoitusta Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanialta. Roggeveenilla oli käytössään kolme laivaa ja noin 230 hengen miehistö.
Kierrettyään vaikeissa sääoloissa Kap Hornin Roggeveen päätti suunnata pohjoisempaan rauhallisemmille vesille. Hänellä oli tiedossaan, että englantilainen merirosvo Edward Davis oli noin 30 vuotta aiemmin nähnyt maata 27. eteläisen leveyspiirin kohdalla, jossain hyvin kaukana Chilen rannikon länsipuolella. Roggeveen päätti seurata tätä johtolankaa ja toivoi löytävänsä etsimänsä suuren manneralueen. Mannerta ei kuitenkaan löytynyt. Roggeveen löysi vain pienen ja karun saaren. Koska tuo saari löytyi pääsiäispäivänä 5. huhtikuuta 1722, päätti Roggeveen antaa sille nimeksi Pääsiäissaari.
Roggeveen ja hänen miehistönsä tutustuivat muutaman päivän ajan Pääsiäissaareen ja sen alkuasukkaisiin. Eniten ihmetystä herättivät suuret kivipatsaat, joita oli joka puolella saarta. Roggeveen ihmetteli ennen kaikkea sitä, miten patsaat oli pystytetty, sillä saarella ei kasvanut sellaisia puita, joista olisi saatu pystyttämisessä tarpeellisia telineitä ja vipuja. Hän ei myöskään käsittänyt, miten alkuasukkaat olivat tulleet saarelle, sillä heillä oli käytössään vain heiveröisiä ja vuotavia kanootteja.
Pääsiäissaarelta Roggeveen suuntasi kohti Tuamotun saariryhmää. Matka alkoi tässä vaiheessa muuttua tuskaisen vaikeaksi: yksi laivoista haaksirikkoutui, ruokavarat vähenivät ja miehistö sairasteli. Roggeveenin oli pakko hylätä suunnitelmat eteläisen mantereen etsimisestä ja suunnata suorinta tietä Hollannin Itä-Intiaan (vastaa suurin piirtein nykyistä Indonesiaa).
Matkalla Hollannin Itä-Intiaan Roggeveen löysi Samoan saariston. Päästyään lopulta Hollannin Itä-Intian pääkaupunkiin Bataviaan sai hän tylyn vastaanoton. Hänen epäiltiin rikkoneen Itä-Intian kauppakomppanian yksinoikeutta kaupankäyntiin Itä-Aasian alueella, joten hänen laivansa takavarikoitiin ja hänet lähetettiin vangittuna Hollantiin. Myöhemmin Roggeveen sai kuitenkin hyvityksen tästä kärsimästään vääryydestä.
Hollannin asema kansainvälisenä merimahtina heikkeni 1700-luvulla. Roggeveenin jälkeen Tyynen valtameren tutkimista jatkoivat englantilaiset ja ranskalaiset.
Aamiaismurot

Aamiaismurot eli murot eli aamiaishiutaleet ovat vehnästä (vehnämurot), maissista (maissimurot) tai riisistä (riisimurot) tavallisesti höyryttämällä valmistettuja hiutalemaisia viljatuotteita. Niihin lisätään usein sokeria tai hunajaa, ja niitä syödään etenkin aamiaisella ja välipalana. Useimmiten muroja syödään maidon, jogurtin tai viilin kera lautaselta.
Täysjyvämuroista saa paljon hiilihydraatteja, ravintoaineita ja kuitua. Joihinkin muroihin on lisäksi pantu sekaan esimerkiksi kuivattuja omenan- tai mansikanpaloja. Tunnettuja murojen valmistajia on esimerkiksi Nestlé, Kellogg's ja Weetabix.
Liesijärvi (Parkano)

Maantietoa

Järven pituus on 2,8 kilometriä, leveys 900 metriä ja sen pinta-ala on 138 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmaastossa suoiden täplittämässä erämaassa Hietakankaan länsipuolella. Järveen laskee suo- ja metsäojia ympäristöstä aina Karttiperältä saakka. Sen valuma-alueella sijaitsee pieni Haukilampi, jonka laskuoja on suo-ojien johtoja Kurkiluoma. Liesijärven laskuoja Liesioja lähtee järven eteläpäästä ja mutkittelee kolme kilometriä etelään Vahojärveen.
Järvi on matala ja kivinen. Järven nimistössä on viitteitä vedenpinnan alenemisesta. Pohjoispäässä sijaitsee Pukkisaari niminen niemi, jonka pohjoisosa muodostaa laajan avosuoalueen. Järven säilyneitä ja vedenlaskussa nousseita saaria ovat Selkäsaari, Halmesaari, Kalliosaari, Viitasaari, Ruohokarit, Heikinsaaret ja Lammassaari. Pienempiä ja kartassa nimettöminä esiintyviä saaria on kolmetoista lisää.
Rantaviivan pituus on 13,6 kilometriä. Rannalle, ja varsinkin eteläpäähän, on rakennettu 8 vapaa-ajan asuntoa ja lähiympäristössä sijaitsee yksi entinen maatila. Niille johtaa tiet kummallakin puolen järveä seututieltä 332.
Al Taliaferro

Charles Alfred ”Al” Taliaferro (29. elokuuta 1905 Montrose, Colorado – 3. helmikuuta 1969 Glendale, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan parhaiten Aku Ankka -piirtäjänä. Hän opiskeli piirtäjäksi kirjekurssilla. Taliaferro toimi valaisinsuunnittelijana, opiskeltuaan Kalifornian taideinstituutissa. Sitä ennen hän muutti Glendaleen.
Taliaferro saapui Disneyn studiolle vuonna 1931. Aluksi hän puhtaaksipiirsi Floyd Gottfredsonin kaksisivuisia Mikki Hiiri -strippejä. Hän piirsi Silly Symphonies -animaatioiden pohjalta sarjakuvaa, jonka käsikirjoittajana oli Ted Osborne.
Taliaferro teki käsikirjoittaja Bob Karpin kanssa Aku Ankka -sanomalehtistrippejä vuodesta 1938 vuoteen 1965 saakka. Tavalliset päivästripit olivat noin puolen sivun pituisia ja sunnuntaistripit sivun pituisia. Timo Ronkainen luonnehtii Taliaferron suureen rooliin päivittäisten strippien laadinnasa, sekä jopa niiden saadessa osittaista vastustustakin. Taliaferron päivästrippejä on julkaistu Suomessa Aku Ankka päivästä päivään -kokoelmissa. Sunnuntaistrippejä on puolestaan julkaistu Aku Ankan Sunnuntaisarjat -albumeissa. Hassunkuriset sinfoniat on julkaistu Juice Leskisen suomentamana.
Al Taliaferron luomia hahmoja ovat muun muassa Tupu, Hupu ja Lupu, Pulivari, Hansu Hanhi ja Mummo Ankka. Hänet nimitettiin Disney-legendaksi 2003. Viimeisin Taliaferron sarjakuvastrippi julkaistiin 15 päivää ennen hänen kuolemaansa. Taliaferro otti hahmoihinsa mallia sukulaisistaan. Mummo Ankka (joka oli alussa ”oikea pirttihirmu”) oli pilaversio hänen anopistaan. Iines puolestaan käyttäytyi (Taliaferron omien sanojen mukaan) kuin hänen vaimonsa Lucy. Eräässä tarinassa Taliaferro käytti Akun puhelinnumerona omaansa, mikä johti pilapuheluvyöryyn.
Suojeluvarikko

Suojeluvarikko (lyhenne SluV) oli puolustusvoimien varikko, joka vastasi suojelumateriaalialan materiaalin hankinnasta, varastoinnista, huollosta ja joukoille jakamisesta. Varikolla oli myös valmistustoimintaa. Lopullisessa muodossaan varikko aloitti toimintansa 1960-luvun lopulla.
Suojeluvarikko sijaitsi Jyväskylän kaupungissa Vaajakosken Kanavuoressa louhittuna useaan kerrokseen, kattaen 13 000 m², noin 200 metriä korkean samannimisen vuoren sisään.

Historia

Vuonna 1949 Asevarikko-osasto 2 muutti Haajajärveltä Kanavuoreen, jolloin luolastossa alettiin varastoida pääasiassa jalkaväen aseita ja ampumatarvikkeita. 1950-luvulla luolastossa varastoitiin myös kauppa- ja teollisuusministeriön varmuusvarastointimateriaalia ja linnoituskalustoa.
Suojeluvälinevarikko-osasto-nimellä toimivat osat muuttivat Jyväskylän Seppälänkankaan tiloista Kanavuoreen vuonna 1966. Esikunta-alue valmistui pari vuotta myöhemmin. Myöhemmin myös panssarivaunuhuoltotoiminnot siirtyivät Kangaslammen kaupunginosasta Kanavuoreen. Luolaston ja henkilökunnan asuntojen keskuslämmitys toimi 70-luvun lopulle saakka haloilla.

Yhdistyminen

Suojeluvarikko yhdistettiin vuoden 2004 alussa Lievestuoreen Varikkoon (LieV), joka puolestaan siirtyi Kouvolassa sijaitsevan Itä-Suomen Huoltorykmentin alaisuuteen 1.1.2008. Varikon toiminnot säilyivät kuitenkin fyysisesti Lievestuoreella ja työntekijät siirtyivät Millog Oy:n palvelukseen. Millogin Lievestuoreen toimipisteen toimiala kattaa suojelualan lisäksi myös optroniikan.
Pekka Pesola

Pekka Antero Pesola (27. helmikuuta 1925 Soini – 28. maaliskuuta 2009Helsinki) oli suomalainen poliitikko, varatuomari ja pankinjohtaja. Pesola oli Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustaja Uudenmaan vaalipiiristä vuosina 1966–1970.
Valituksi tullessaan Pesola syrjäytti eduskunnasta kansanpuoluelaisen Aaro Stykkin, ja vuonna 1970 Seppo Westerlund vuorostaan syrjäytti Pesolan eduskunnasta.
Pesolalla oli ylemmän oikeustutkinnon koulutus vuodelta 1951. Hän sai hovioikeudelta varatuomarin arvon vuonna 1954.
Ammatiltaan Pesola oli pankinjohtaja Kansallis-Osake-Pankissa. Pesola oli KOP:n Tapiolan konttorin johtaja vuosina 1959–1975 ja sen jälkeen johtajana KOP:n kiinteistöosaston palveluksessa.
Pesola oli Espoon kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen sekä Espoon kauppalan järjestysoikeuden lakimiesjäsen.
Pesola oli Espoon Edistysseuran puheenjohtaja vuodesta 1959 alkaen. Pesola oli lisäksi Vapaamielisten liiton varapuheenjohtaja, LKP:n hallituksen jäsen, Suomen asuntoliiton neuvottelukunnan, Pää­kaupunki­seudun yhteis­työ­valtuus­kunnan hallituksen ja Helsingin seudun kesäyliopiston hallituksen jäsen.
The Cure for Insomnia

The Cure for Insomnia (suom. lääke unettomuuteen) on vuonna 1987 julkaistu juoneton, noin 87 tuntia pitkä videolle kuvattu taide-elokuva, joka koostuu L. D. Grobanista lukemassa 4 080-sivuista runoaan yhdistettynä satunnaisiin pätkiin erotiikkaa ja heavy metal -videoita. Elokuva oli aikanaan Guinnessin ennätysten kirjan tunnustama maailman pisin elokuva. 2000-luvulla on kuitenkin julkaistu muutamia sitä pidempiä elokuvia, kuten Cinématon ja Modern Times Forever (Stora Enso Building, Helsinki).
Elokuvan ensiesitys oli Chicagon The School of the Art Institutessa 31. tammikuuta – 3. helmikuuta 1987. Ei ole selvillä, onko elokuvaa näytetty yleisölle sen jälkeen.
Aku Ankka ja punainen postimerkki

Aku Ankka ja punainen postimerkki (engl. The Gilded Man) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1952. Se julkaistiin alun perin Donald Duck -lehden numerossa 422. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa kirjassa Minä Aku Ankka vuonna 1972. Se on julkaistu myös Aku Ankka -lehden numeroissa 40-42/1973.

Juoni

Aku Ankka sekä Tupu, Hupu ja Lupu matkustavat Brittiläiseen Guyanaan etsimään kilpaa Hannu Hanhen kanssa magentanpunaista vuoden 1856 postimerkkiä, joka on harvinaisuutensa vuoksi erittäin arvokas. Matkallaan he kohtaavat alkuperäisasukkaiden palvoman kullatun miehen nimeltä El Dorado.
Tadanari Lee

Jalkapallomaajoukkue

Tadanari Lee oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2008. Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2011-2012. Lee ratkaisi volleymaalillaan Japanille Aasian mestaruuden vuoden 2011 Aasian-mestaruuskisoissa Qatarissa.