google/wiki40b huggingface dataset:
Keteeni

Ominaisuudet

Keteeni on huoneenlämpötilassa väritön voimakkaasti pistävänhajuinen kaasu. Keteeni on erittäin elektrofiilinen ja hyvin voimakkaasti reaktiivinen yhdiste. Huoneenlämpötilassa se dimerisoituu hyvin helposti muodostaen diketeeniä. Elektrofiilisyytensä vuoksi se reagoi voimakkaasti nukleofiilisten aineiden kuten veden, alkoholien ja ammoniakin kanssa. Tyypillisiä keteenin reaktioita ovat muun muassa setylaatiot ja sykloadditiot. Keteeni liukenee asetoniin, estereihin, dietyylieetteriin ja pienissä määrin hiilivetyihin.

Valmistus ja käyttö

Keteeniä voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Reaktiivisuutensa vuoksi keteeniä ei voida varastoida pitkiä aikoja ja tuotettu keteeni käytetään tyypillisesti hyvin nopeasti sen valmistamisen jälkeen. Tyypillisin teollinen yhdisteen valmistusmenetelmä on etikkahapon pyrolyysi. Pyrolyysi suoritetaan tyypillisesti putkivirtausreaktorissa alennetussa paineessa 740–760 °C lämpötilassa ja katalyyttinä käytetään trietyylifosfaattia. Sivutuotteena etikkahapon pyrolyysissä voi muodostua metaania, vetyä, hiilidioksidia, hiilimonoksidia, eteeniä ja propadieeniä. Yhdistettä voidaan tuottaa myös etikkahappoanhydridin tai diketeenin pyrolyysillä.
Vuonna 2006 keteeniä valmistettiin noin 600 000 tonnia. Suurin osa tuotannosta käytetään happoanhydridien kuten etikahappoanhydridien valmistamiseen karboksyylihapoista. Keteenistä valmistetaan myös useita muita merkittäviä teollisuuden käyttämiä kemikaaleja kuten diketeeniä, sorbiinihappoa, klooriasetyylikloridia, 4,4,4-trihaloasetoasetaatteja, isopropenyyliasetaattia, asetyyliasetonia, kanelihapon estereitä eli kinnamaatteja ja optisesti aktiivisia kiraalisia laktoneita.

Myrkyllisyys

Myrkyllisyydeltään keteeni vastaa fosgeenia. Hengitettynä yhdiste ärsyttää hyvin voimakkaasti hengitysteitä aiheuttaen kurkkukipua, yskää ja vaikeutunutta hengitystä. Aine ärsyttää myös ihoa ja silmiä.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

Lohkovaihe

Lohkovaihe pidettiin 21. kesäkuuta - 28. kesäkuuta Ateenassa. Lohkojen neljä parasta joukkuetta pääsi seuraavaan vaiheeseen.

Suomen joukkue kisoissa

Martti Kuisma, Hanno Möttölä, Pekka Markkanen, Sakari Pehkonen, Jarkko Tuomala, Riku Marttinen, Markku Larkio, Mika-Matti Tahvanainen, Juha Luhtanen, Jyri Lehtonen, Kari-Pekka Klinga, Petri Niiranen.
Jerry St. Juste

Seurajoukkueura

St. Juste on SC Heerenveenin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Eredivisiessä tammikuussa 2015 Vitesseä vastaan. Kaudella 2014–2015 hän pelasi pudotuspelit mukaan lukien 13 ottelua Eredivisiessä. Kahtena seuraavana kautena hän pelasi molempina 28 ottelua ja teki yhteensä kolme maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi Feyenoordiin, jossa hän pelasi yhteensä 39 Eredivisien ottelua ja teki niissä viisi maalia. Elokuussa 2019 hän siirtyi Saksaan Mainzin joukkueeseen. Hän teki ensimmäisen Bundesliiga-maalinsa kolmannessa ottelussaan Hertha Berliniä vastaan.

Maajoukkueura

St. Juste on edustanut Alankomaita alle 18-, 19-, 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Olenko minä tullut haaremiin (vuoden 1932 elokuva)

Arvioita

Helsingin Sanomien Arto Pajukallion mukaan elokuva on "hulppea vanhan ajan komedia".
USS Reybold (DE-177)

Palvelus

Läpäistyään koeajot Bermudalla USS Reybold palveli hetken Atlantin laivaston alaisuudessa ennen saattueen suojaamista Rhode Islandilta Panaman kanaaliin, josta alus lähti Norfolkiin vielä ennen vuoden loppua. Alus lähti 2. tammikuuta 1944 etelään liittyäkseen 4. laivastoon. Se saapui 15. tammikuuta Recifeen, jonka jälkeen se suojasi Recifen ja Trinidadin väliä kulkevia saattueita. Saattuepalveluksen keskeytti toukokuun lopun pelastusoperaatio. Heinäkuussa alus suojasi merireittä Brasiliasta Gibraltarille, jossa se oli 13. - 15. heinäkuuta ennen paluutaan Recifeen. Se saapui Recifeen 23. heinäkuuta aloittaen valmistautumisen aluksen siirtoon Brasilian laivastolle.
Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta Natalissa, ja se luovutettiin 15. elokuuta Brasilian laivastolle.

Bracuí

USS Reybold nimettiin CTE Bracuíksi (port. Contratorpedeiro de Escolta) runkonumerolla D-23. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953, ja se luovutettiin heti takaisin Brasilialle. Alus poistettiin vuonna 1973 Brasilian laivastoluettelosta. Se on sijoitettu museolaivaksi Rio de Janeiroon.
Wendy Pini

Wendy Pini (s. 4. kesäkuuta 1951) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Wendy ja Richard Pinin tunnetuin sarjakuva on Elfquest. Richard Pini kirjoittaa Elfquest-tarinat, joihin Wendy Pini luo kuvituksen. Sarjakuvaa on julkaistu jo vuodesta 1978 lähtien.
Wendy Pini (omaa sukuaan Fletcher) syntyi San Franciscossa. Hän vietti lapsuutensa Kalifornian maaseudulla, Gilroyssa. Wendy aloitti taiteilijanuransa 1960-luvun puolivälissä julkaisemalla töitään mm. ns. fanzine-lehdissä. Vuonna 1972 Wendy avioitui Richard Pinin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi ammattikuvittajaksi science fiction -lehtiin. Vuonna 1977 Wendy ja Richard Pini aloittivat yhdessä laajan Elfquest-projektinsa. Wendy Pinin 1980- ja 1990-luvun oheisprojekteja ovat olleet mm. Beauty and the Beast sarjakuva-albumit. Tämän lisäksi hän on tehnyt lukuisia kuvituksia Marvel Comicsin ja DC Comicsin kaltaisille suurille sarjakuvakustantamoille.
Lohikäärmeen muna

Juoni

Kirja kertoo ihmiskunnan tutkimusmatkasta, joka kohdistuu Lohikäärmeen muna nimiseen neutronitähteen. Tutkimusretkikunta havaitsee tähden pinnan luotauksella, että siellä on eläviä tietoisia olentoja nimeltä Cheelat ja alkavat viestimään heidän kanssaan.

Lainaus

»AIKA: 06:40:35 GMT MAANANTAI 20. KESÄKUUTA 2050

Näyttö välähti ja Cesar katsahti siihen. Näytön yläreunassa olivat sanat:
LASERKARTOITUS SUORITETTU

Cesar painoi muutamaa näppäintä, ja hänen tutkimansa infrapunakuva vaihtui laserkartoituskohteen asetuskomentoihin.

Seuraavan keilauksen aikana lasersäde kulkisi vinoittain Lohikäärmeen munan kaarevaa pintaa, ja käyttämällä uikutuspulssia saataisiin laitteen avulla nyt selville sekä korkeus suurella erotuskyvyllä että tietoa pinnan asennosta. Pian laser uikutti näkyvästä valosta aina ultraviolettialueelle ulottuvalla taajuudella ja pulssin toistotaajuutta pienennettiin 100 000 pulssiin sekunnissa.»
(Forward, Robert L.: ”Jumala”, Lohikäärmeen Muna, s. 114. Suom. Rekunen, Veikko. WSOY, 1987. ISBN 951-9269-38-x. )
Robbie Savage

Robbie Savage (s. 18. lokakuuta 1974 Wrexham, Wales) on  walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Savage aloitti uransa juniorina Manchester Unitedissa, mistä hän siirtyi Crewen junioriakatemiaan. Heinäkuussa 1997 hän siirtyi Leicesteriin, missä vietti viisi vuotta ja voitti kahdesti Liigacupin. Hän pelasi ensi kerran myös Walesin maajoukkueessa. Leicesterin pudottua Valioliigasta kauden 2001–2002 päätteeksi hän siirtyi Birminghamiin, missä hän pelasi 88 ottelua ja teki 12 maalia. Tammikuussa 2005 Savage siirtyi Blackburniin, jossa hän pelasi kolme vuotta ja tammikuussa 2008 Derby hankki miehen kahden miljoonan euron siirtokorvausta vastaan . Savage lopetti uransa kauden 2010–2011 jälkeen.
Maajoukkueessa Savage toimi pitkän aikaa kapteenina ja oli vähällä johdattaa joukkueen vuoden 2004 EM-kisoihin. John Toshackin vuonna 2004 alkaneella valmentajakaudella Savage ei enää pelannut maajoukkueessa. Hän pelasi kaikkiaan 39 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kiertokasvit

Tuntomerkit

Kiertokasvit ovat maitiaisnesteellisiä ja tavallisesti köynnöstäviä, usein silkkimäisen karvoituksen peittämiä. Lehtilaita on ehyt ja lehdet ovat kourasuonisia. Kukan verhiö on kookas ja erilehtinen, hedelmäasteella kalvomainen. Teriö on kookas, säteittäinen ja nupussa kierteisesti laskostunut (kontortti). Heteitä on viisi ja ne kiinnittyvät teriötorveen. Sikiäin koostuu kahdesta emilehdestä ja sen kussakin lokerossa on tavallisesti kaksi siemenaihetta. Hedelmä on nelisiemeninen, usein ruskea ja puutunut tai kalvomainen. Siemenet ovat huomattavan kova- ja kiiltäväkuorisia.

Levinneisyys

Kiertokasveja voi tavata kaikkialla maapallolla.
Sofigate

Palvelut

Sofigate tarjoaa asiakkailleen digitalisaation ja teknologian johtamisen ja kehittämisen konsultointi- ja asiantuntijapalveluita 
Sofigate-konserniin kuuluva Business Technology Forum julkaisi uuden version alun perin vuonna 2009 julkaistusta Tietohallintomallista (Business Technology Standard) keväällä 2019.
Elektra (sarjakuvahahmo)

Voimat ja varusteet

Elektra käyttää yleensä aseenaan kahta saita. Hänellä ei ole yliluonnollisia voimia, mutta hän on perehtynyt erittäin syvällisesti itämaisiin taistelulajeihin. Kunnoltaan hän vastaa olympiavoittajan tasoista moniottelijaa.

Elokuvat

Elektra esiintyi sivuhahmona vuoden 2003 Daredevil-elokuvassa. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi spin-off-elokuva Elektra, jossa hän on pääosassa. Kummassakin elokuvassa Elektraa näytteli Jennifer Garner.

Televisiosarjat

Elektra esiintyi Marvel Cinematic Universeen kuuluvan Netflix-sarjan Daredevil toisella tuotantokaudella vuonna 2016. Häntä esitti ranskalainen näyttelijä Élodie Yung.

Videopelit

Elektra on pelattava hahmo Activisionin Marvel: Ultimate Alliance -pelissä. Hahmoa dubbasi näyttelijä Gabrielle Carteris.
Matti Varjo

Matti Varjo (2. huhtikuuta 1925 Naantali – 25. joulukuuta 2006 Turku) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän näytteli paljon Suomen Kansallisteatterissa.
Nuorena Varjo soitti klarinettia tanssiorkesterissa. Hän suoritti lasimestarin kisällikirjan. Näyttelijänura alkoi 1950-luvun Turussa harrastajateatterin kautta. Ammattiteatteriin hän otti kiinnityksen Jyväskylässä 1950-luvulla, josta siirtyi 1961 Tampereen Työväen Teatteriin. Hän esitti muun muassa Pyynikin kesäteatterin Tuntemattomassa sotilaassa Hietasen roolia. 1970-luvulla hän työskenteli Helsingissä, mutta oli osan aikaa teatterielämän ulkopuolella, kunnes KOM-teatteri innosti hänet taas näyttämölle 1978. Varjo esiintyi myös kahdeksassa elokuvassa, kuten Pölösen Kivenpyörittäjän kylässä ja Kivikosken Kesyttömissä veljeksissä sekä useissa tv- ja lyhytelokuvissa. Hänet muistetaan erityisesti televisiosarjan Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja nimiosasta (1967-1968). Matti Varjo kuoli 81-vuotiaana joulupäivänä 2006 lyhyeen sairauteen turkulaisessa vanhainkodissa.
Vapaus, veljeys ja tasa-arvo

Vapaus, veljeys ja tasa-arvo – alkuperäisen ranskankielisen ilmaisun Liberté, Égalité, Fraternité mukaisessa järjestyksessä vapaus, tasa-arvo, veljeys – on nykyisen Ranskan tasavallan tunnuslause. Se on perintöä suuresta vallankumouksesta ja sen ihanteista. Tunnuslauseen esitti Ranskan kansalliskokouksen hyväksyttäväksi markiisi de La Fayette vuonna 1789. Alun perin tunnuksessa oli neljäskin osa, ja se kuului: Liberté, Égalité, Fraternité ou la mort (”Vapaus, tasa-arvo, veljeys tai kuolema”).

Vapaus

Ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistus vuodelta 1789 määrittää vapauden: ”vapaus on mahdollisuus tehdä kaikkea sitä, mikä ei vahingoita toisen oikeuksia”. ”Elää vapaana tai kuolla” oli eräs vallankumouksen keskeisiä tunnuksia.
Maximilien de Robespierreen hallituksen vallassaolon aikana vapaus oli tarkoitettu vain vallassaolijoille: ”Ei vapautta vapauden vihollisille” oli terrorin aikakauden tunnuslause. Tämän periaatteen seurauksena Ranskassa on ollut tapana suhtautua erittäin vihamielisesti kaikkiin, jotka ovat suhtautuneet kielteisesti tai väheksyvästi erilaisten poliittisten vallanpitäjien tulkintaan vapaudesta.

Tasa-arvo

Tasavallan tunnuslauseen toinen termi tasa-arvo tarkoittaa, että laki on kaikille sama, että syntyperään liittyvä eriarvoisuus sekä sen antamat eriarvoisen mahdollisuudet on poistettu. Jokaisen on mahdollisuuksiensa mukaisesti osallistuttava kansakunnan ja valtion menoihin. Tasa-arvo ei kuitenkaan tarkoita miesten ja naisten tasa-arvoa ainakaan yhtä suuressa mitassa kuin nykyään se tajutaan.

Veljeys

Veljeys, joka määritellään vuoden III (1795) perustuslain alussa sijaitsevassa kansalaisen oikeuksissa ja velvollisuuksissa: ”Älä tee toiselle sitä, mitä et haluaisi itsellesi tehtävän; tee toisille jatkuvasti hyvää, jota itse haluat osaksesi saada”. Vaikka sanoja ”vapaus, veljeys ja tasa-arvo” lainattiin usein suuren vallankumouksen jälkeisenä aikana, piti kuitenkin odottaa aina kolmannen tasavallan syntyyn (1880) saakka, ennen kuin niistä tuli virallisesti tasavallan tunnukset. Väliaikana tunnukset olivat olleet jopa pannassa, kuten oli itse tasavaltainen hallitusmuotokin. 
Keisarikunnan ja kuningasvallan palautuksen (restauraatio) aikana tunnukset olivat jääneet pois käytöstä. Vasta vuoden 1848 tapahtumien yhteydessä ja uuden tasavallan syntyessä kirjailija Pierre Leroux synnytti ne uudelleen, jolloin ne edustivat kansaa ja kansalliskokousta ja olivat siten osa tasavaltalaisten ajatusten uudestisyntymää.
Tunnus oli yhteydessä työläisten tasavaltaan, mutta tällöin se sai uuden sisällön ja tuli yleisen äänioikeuden tunnukseksi. Vapaus ei siis jäänytkään porvariston porttien sisäpuolelle. 
Jälleen kerran tasavaltalainen ajatusmaailma hajosi: työläisten sorto vuoden 1848 tapahtumien aikana ja keisarikunnan paluu saattoivat kyseenalaiseksi tunnusten aatteen ja niiden kolmiyhteyden. Oli siis odotettava vuoteen 1880 saakka, kunnes tunnukset ilmestyivät kaikkien julkisten laitosten ovien yläpuolelle. Nykyisin tunnukset ovat piirtyneet lopullisesti historian sivuille, kun ne on kirjoitettu Ranskassa sekä neljännen että viidennen tasavallan perustuslakeihin.
Neutropenia

Neutropenia on häiriötila veren koostumuksessa. Neutropenialla tarkoitetaan veren neutrofiilisien granulosyyttisolujen määrän vähenemistä alle ikää vastaavan viitearvon, jota aikuisella on useimmiten pidetty arvoa 1.5 × 10*9/l. Neutropenian syyt voivat olla moninaiset kuten, neutrofiilien vähentynyt tuotanto luuytimessä esimerkiksi aplastisen anemian tai solunsalpaajahoidon vuoksi, neutrofiilien lisääntynyt kulutus tai epänormaali kertyminen kudokseen esimerkiksi infektion aikana. Jokseenkin kaikki solunsalpaajat aiheuttavat annoksesta riippuen neutropeniaa. Autoimmuunisairauksien hoidossa käytetyt solunsalpaajat, kuten metotreksaatti ja atsatiopriini, voivat aiheuttaa vaikeita neutropenioita. Neutropenia voi liittyä myös bakteeri- ja virusinfektioihin.
Leukopenian taustalla on useimmiten neutropenia.
Kärpästen herra

Juoni

Joukko englantilaisia poikia päätyy autiolle saarelle lentokoneen murskauduttua. Maailmassa on sota ja ydinsodastakin huhutaan. Aluksi kirjassa esitellään vain kaksi poikaa: urheilullinen Ralph ja paksu, silmälasipäinen Possu, jotka torvisimpukkaan puhaltamalla kutsuvat muut pojat luokseen. Koska saarella on ainoastaan nuoria poikia eikä lainkaan aikuisia, äänestävät he johtajan. Ralphin lisäksi Jack-niminen poika havittelee valtaa, mutta häviää äänestyksen Ralphille. Tarinan alkupuoli on vielä silkkaa hauskanpitoa kiltin, demokraattisen ja järkevän Ralphin johdolla. Jack nimitetään metsästäjien päälliköksi, mikä pitää tämän osin tyytyväisenä. Poikajoukko sytyttää saaren huipulle merkkitulen pelastumisen toivossa.
Kirjan edetessä poikien sivistys alkaa kuitenkin rapistua. Aluksi niin turvallinen saari kätkee pian metsiinsä pedon, jonka todenperäisyydestä riidellään kiivaasti. Jack ei tyydy asemaansa Ralphin alaisena, vaan alkaa kapinoida tämän valtaa vastaan. Pojat hajaantuvat lopulta kahdeksi erilliseksi heimoksi. Jack saa houkuteltua poikia heimoonsa tarjoamalla aluksi maukasta lihaa, juhlia ja metsästystä, mutta lopulta hänen valtansa perustuu pelkoon ja väkivaltaan, jopa kidutukseen. He jättävät pelkäämälleen ”Pedolle” uhrilahjoja, maalaavat kasvonsa pelottavin kuvioin ja alkavat muistuttaa monin tavoin villi-ihmisiä. Kirjassa kuvataan, kuinka poikien järki alkaa rakoilla ja mieli yksinkertaistua eläimellisemmäksi. Valtataistelun raaistuessa jopa kaksi pojista kuolee.
Säsjoki

Säsjoki (ven. Сясь, Sjas, vepsäksi Sääs) on joki Leningradin ja Novgorodin alueella Venäjällä. Joki saa alkunsa Tihvinän selänteeltä ja laskee Laatokkaan. Joen pituus on 260 km ja valuma-alueen pinta-ala on 7 330 km². Joki jäätyy marras-tammikuussa ja avautuu huhtikuussa. Joen keskivirtaama on 53 m³/s (pisteessä 27 km suusta yläjuoksulle). Säsjoen suussa sijaitsee Sjasstroin kaupunki.
Gerhard Klopfer

Gerhard Klopfer (18. helmikuuta 1905 Schreibersdorf, Sleesia, Saksan keisarikunta – 29. tammikuuta 1987 Heilbronn, Baden-Württemberg, Länsi-Saksa) oli natsivirkamies ja puoluekanslian johtajan Martin Bormannin avustaja. Klopfer oli yksi Wannseen konferenssiin osallistuneista.
Klopfer opiskeli lakia ja taloutta. Vuonna 1931 hänet nimitettiin tuomariksi Düsseldorfiin. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun aikoihin vuonna 1933 hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja SA-joukkoihin. Seuraavana vuonna hän työskenteli Gestapolle. Vuonna 1935 Klopferista tuli Rudolf Hessin avustaja ja SS:n jäsen. Hänen arvonsa oli SS-Oberführer. Hän hoiti muun muassa juutalaisten yritysten kaappaamista kansallissosialisteille ja työskenteli miehitettyjä alueita koskevien asioiden parissa.
20. tammikuuta 1942 pidetyssä Wannseen konferenssissa puoluekanslian valtiosihteeri Klopfer toimi Martin Bormannin edustajana. Kokouksessa käsiteltiin nk. juutalaiskysymyksen lopullista ratkaisua, joka tarkoitti juutalaisten lopullisen hävittämisen käynnistämistä. SS-kenraali Reinhard Heydrichin johtamaa kokousta pidetään yhtenä juutalaisten joukkotuhoon vaikuttaneista merkkipaaluista.
Kun puna-armeija lähestyi Berliiniä, Klopfer pakeni kaupungista. Liittoutuneet vangitsivat hänet ja häntä syytettiin rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Todisteiden puuttuessa hänet kuitenkin vapautettiin, jonka jälkeen hän työskenteli veroneuvojana Ulmissa. Klopfer kuoli 81-vuotiaana, ollen viimeinen elossa oleva Wannseen konferenssiin osallistunut.
Uuno Järvinen

Uuno Elias Järvinen (19. heinäkuuta 1889 Jalasjärvi – 27. toukokuuta 1947) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä, pankinjohtaja Samuel Järvinen ja Leena Josefiina Luopajärvi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1934 Anna Suonisen kanssa.

Opinnot

Järvinen kävi kansakoulun ja Ilmajoen kansanopiston ja maamieskoulun vuosina 1906–1907.

Jääkärikausi

Järvinen toimi maanviljelijänä Jalasjärvellä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennyspataljoonaan 23. huhtikuuta 1917, josta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1917 pataljoonan 1. komppaniaan.

Suomen sisällissota

Järvinen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin Vöyrin sotakouluun 9. komppanian päälliköksi ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Lapinniemellä ja Tampereella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Järvinen palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana Vöyrin sotakoulussa sen tultua sijoitetuksi Helsinkiin. Hänet siirrettiin 23. heinäkuuta 1918 alkaen Jääkärirykmentti 8:aan, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti 4, ja hänet määrättiin 6. komppanian päälliköksi. Armeijasta Järvinen erosi 16. lokakuuta 1918 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Jalasjärven suojeluskuntaan 1. marraskuuta 1918 ja hän hoiti tehtävää 1. marraskuuta 1919 saakka. Jalasjärveltä hänet siirrettiin 15. kesäkuuta 1919 paikallispäälliköksi Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin päälliköksi ja oli tehtävässä 31. elokuuta 1919 saakka. Myöhemmin hän toimi maanviljelijänä Jalasjärvellä ja tilapäistöissä.
Kiinanpunavarpunen

Levinneisyys

Kiinanpunavarpusta tavataan vain Kiinassa. Lajia on kuvattu hyvin huonosti tunnetuksi ja harvinaiseksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kolmisoppi (Siilinjärven kylä)

Kolmisoppi on kylä Siilinjärvellä, Varpaisjärventien varrella. Kolmisopelta on matkaa Siilinjärven keskustaan 10 km sekä Kuopioon 32 km. Itäpuolella kylää sijaitsee Kemiran kaivos- ja allasalue. 
Kolmisopella on noin 100 taloutta ja 400 asukasta.
Eero Naapuri

Eero Johannes Naapuri (29. joulukuuta 1918 Lammi – 14. joulukuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen mestarihiihtäjä ja eversti.
Naapuri toimi sotilaspartiohiihdossa johtajana hopealle sijoittuneen Suomen partiossa 1948 St. Moritzin olympialaisissa. Naapurin johtama partio sijoittui hopealle myös kaksi vuotta myöhemmin Lake Placidissa hiihdon MM-kisoissa. Naapuri toimi mm. 1970-luvulla Pohjois-Karjalan rajavartioston komentajana.
Naapuri sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä 38:nneksi ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä 19:nneksi.
Mark Heap

Yksityiselämä

Heapin isä on brittiläinen ja äiti amerikkalainen.
Sanni Haahdenmaa

Sanni Haahdenmaa (s. 1982 Vantaa) on suomalainen näyttelijä.
Hän on näytellyt Wasa Teaterissa, Rauman kaupunginteatterissa sekä Rauman kesäteatterissa. Rauman kaupungin kulttuuripalkinnon Haahdenmaa on saanut vuonna 2009 Pudotusuhka-näytelmästä. 
Haahdenmaa on esiintynyt televisiosarjassa Uusi päivä vuosina 2010–2012, vuoden 2012 joulujaksossa sekä keväästä 2013 lähtien maaliskuuhun 2015 saakka. Uudessa päivässä hän on näytellyt  sarjan alusta lähtien, ja on jäänyt jo kahteen kertaan joksikin aikaa pois sarjasta. Keväällä 2017 hahmo palasi lyhyelle vierailulle. Samaisen kevään päätösjaksossa Elina palasi jälleen Virtaukseen.
Hän toimi laulajana vuonna 2004 perustamassaan yhtyeessä Vaarna.
Haahdenmaa asuu avoliitossa näyttelijäkollegansa Kai Vaineen kanssa Tampereella ja he saivat pojan syksyllä 2018. Sannilla on aiemmasta avioliitostaan kaksi lasta.
Kaitanokkakiuru

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 17–18 cm. Puvultaan se on melko tyypillinen kiuru: harmaaruskean kirjava yläpuoli ja vaalea alapuoli. Nokka on pitkähkö, terävä ja alaspäin kaartuva. Suuri tumma silmä napittaa vaaleahkossa poskessa. 2 alalajia, joista itäisempi margaritae on puvultaan punertavampi kuin läntinen, tummempi nimialalaji duponti. Sukupuolet ovat samannäköiset, koiras on kooltaan hieman suurempi. Arka lintu, joka pakenee juoksemalla jo kaukaa. Laulaa pääasiassa hämärissä ja yöllä, laulaa myös lennossa.
Sekä vanhoilla että nuorilla kaitanokkakiuruilla on täydellinen sulkasato kesällä tai alkusyksyllä, jonka jälkeen niitä ei voi määrittää iälleen.

Esiintyminen

Kaitanokkakiuru on globaalisti harvinainen ja uhanalainen lintulaji, sillä se esiintyy vain Espanjassa ja paikoin Etelä-Ranskassa sekä Pohjois-Afrikassa. Maailman populaatio on kooltaan 13 600–20 000 yksilöä, joista Espanjassa pesii noin 1 900 paria ja Marokossa 2 000–3 000 paria. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Kuivat aromaiset ruohomaat sekä alavilla mailla että vuoristossa.

Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa pensaan, mättään tai kiven suojassa. Munia on tavallisimmin 3, joskus 2 tai 4.

Ravinto

Kaitanokkakiuru syö sekä siemeniä että selkärangattomia. Se käyttää nokkaansa kuin tikka, kaivaen syötävää maasta.
Biorytmi

Biorytmit ovat väitettyjä ihmisyksilön fyysistä, emotionaalista ja älyllistä kykyä mittaavia säännöllisiä rytmejä, jotka alkavat syntymähetkestä. Ne perustuvat saksalaisen lääkärin Wilhelm Fliessin ja professori Alfred Telscherin tutkimuksiin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa.
Biorytmien oletetaan olevan jaksollisia, ja jaksojen oletetaan alkavan syntymähetkestä. Se, että alkamisajankohdaksi on valittu syntymähetki eikä esimerkiksi hedelmöityshetkeä tai oletettu sikiön perivän äitinsä rytmit, johtuu mahdollisesti astrologien tavasta käyttää syntymähetken tähtien asentoa.
Teoria määrittelee fyysisen kunnon perusjaksoksi 23 päivää, emootioiden perusjaksoksi 28 päivää ja älyllisen toiminnan perusjaksoksi 33 päivää. Biorytmejä voidaan helposti laskea mikrotietokoneilla, ja piirtureilla voidaan piirtää sinikäyriä. Tietokone teki tästä näennäistieteen muodosta erittäin suositun. Biorytmikäyriä voitiin tuottaa hyvin halvalla.
Kaikkiaan 134:stä biorytmejä koskeneesta tutkimuksesta 35:ssä on saatu teoriaa tukevia tuloksia, mutta niistä on löydetty tilastollisia virheitä. 99:ssä tutkimuksessa ei ole saatu teoriaa tukevia tuloksia.
Kuuluisa taikuri ja näennäistieteiden tutkija James Randi sanoo teoksessaan Flim-Flam, että "biorytmit ovat puhtainta ja yksinkertaisinta näennäistieteellistä idiotismia".