Drevljaanit

Drevljaanit (ven. Древляне) olivat 500–1100-luvuilla jaa. Polesiassa ja Dneprin yläjuoksun oikeapuoleisella maa-alueella Pripetin valuma-alueen eteläosissa, Pripetin sivuhaara Horunin ja sen sivujoki Slutšin ja (nykyään Kiovan tekoaltaaseen laskevan) Teterivin seuduilla elänyt itäslaavilainen heimoyhteisö. Drevljaaniten pääkaupunki oli Iskorosten (Korosten).  Viimeisen kerran drevljaanit mainittiin kronikassa vuonna 1136, jolloin ruhtinas Jaropolk antoi maat Kiovan kirkolle lahjaksi.
Heidän pohjoiset naapurinsa olivat dregovitšit.
Heimon nimi drevljaani tulee slaavilaisesta sanasta древо taiдерево (drevo, tai derevo), mikä tarkoitti puuta. Heimo asui yleensä tiheissä metsissä.
Drevljaanit ovat jättäneet jälkeensä erilaisia arkeologisia jälkiä kuten maatalojen pohjia, hautausmaita sekä vanhoja linnoitettuja kaupunkeja kuten Vruchiy (nykyään Ovrutš), Gorodsk, joka on muinainen asutus lähellä Malynia. Se on ilmeisesti ollut drevljaanien ruhtinas Malin asuinpaikkana. Drevljaanien pääkaupunki oli Iskorosten (nykyisen Ukrainan Korosten), jossa voi vieläkin nähdä muinaisen asutuksen jäänteitä. Iskorostenin hävittämisen jälkeen drevljaanit siirsivät pääkaupunkinsa Ovrutšiin. 900-luvun loppuun mennessä drevljaaneilla oli jo hyvin kehittynyt maa- ja käsitalous.
Drevljaanit taistelivat pitkään Kiovan Venäjään liittämistä vastaan. Useiden kronikoiden mukaan aina Kyin, Štsekin, Horivin ja Lybedin (Nestorin kronikan kuvaamat Kiovan perustajasisarukset) ajoista lähtien drevljaaneilla on ollut oma ruhtinaskunta, joka kävi jatkuvia sotia polaanien kanssa. Vuonna 883 Novgorodin prinssi Oleg Viisas alisti drevljaanit ja he rupesivat maksamaan veroja Kiovalle. Vuonna 907 drevljaanit osallistuivat Kiovan sotaretkelle Bysantin valtakuntaa vastaan.
Olegin kuoleman jälkeen vuonna 912 drevljaanit lopettivat verojen maksun ruseille. Varjagien sotapäällikkö Sveneld pakotti heidät maksamaan veroja suoraan itselleen.

Suuriruhtina Igor

Olegin seuraaja, suuriruhtinas Igor otti verojen keruun taas Kiovan haltuun.

Igorin kuolema

Syksyllä 945 Igor lähti perimään veroja drevljanien heimolta, koska soturit olivat tyytymättömiä ylöspitoonsa. He kävivät perimässä verot drevljaanien heimolta. Paluumatkalla Igor ilmoitti soturijoukolleen, että jatkakaa matkaa Kiovaan ja minä käyn vielä pienen joukon kanssa lisäveroja perimässä sieltä. Drevljanit päättivät, etteivät maksa lisäveroja. He tappoivat Igorin ja soturit sekä hautasivat heidät Iskorostenin luo. Tästä kimmastuneena ruhtinatar Olga kosti drevljaneille. Hän kutsui ensin heimon vanhimmat juonen avulla kokoon ja tapatti heidät kaikki. Iskorosten poltettiin ja drevljaneille määrättiin raskaat verot.

Igorin hauta

Ensimmäisen maailmansodan aikana Korostenin kaupungin lähellä oli rintama, jolla taisteli arkkitehti P. D. Baranovski. Hän näki kartassa maininnan Ruhtinas Igorin hauta. Hän meni sotilaiden kanssa tarkistamaan paikkaa ja löysi sieltä 3 m korkean hautakummun. Sotilaat kaivoivat kummun auki ja löysivät sieltä miekan, luurangon ja miekan jäännökset. Joku upseereista vei miekan mukanaan. Luurangon päällä oli pronssinen miekankahva, joka vietiin Moskovaan Valtion historialliseen museoon.  Luuranko vietiin paikalliseen kirkkoon Korosteniin.