google/wiki40b huggingface dataset:
John Masefield

Henkilöhistoria

Masefieldin lakimiesisä kuoli pojan ollessa vielä hyvin nuori ja setä otti hänet kasvattaakseen. Koulua Masefield kävi Warwickissa, mutta jo 13-vuotiaanan hän lähti merille koululaiva HMS Conwayn oppilaaksi. 16-vuotiaana hän jätti New Yorkissa hänelle tarjotun valtamerilaivan perämiehen pestin ottamatta vastaa ja jäi kaupunkiin, jossa hän asui kolme vuotta ja työskenteli eri ammateissa. 1987 Masefield matkusti Lontooseen. Siellä hän julkaisi ensimmäisen teoksensa, runokokoelman Salt Water Ballads vuonna 1902. Aikakauskirja Speakeriin päätoimittajan ohella hän työskenteli sanomalehti Manchester Guardianissa. Naimisiin Masefield meni 1903 Constance de la Cherois-Grommelin kanssa. Ensimmäisessä maailmansodassa Masefield toimi Punaisen Ristin palveluksessa, muun muassa Gallipolin taistelussa, josta hän julkaisi teoksen vuonna 1916. Sodan jälkeen hän asettui asumaan Oxfordin lähelle.

Kirjallinen tuotanto

Ensimmäisten runokokoelmiensa jälkeen Masefield kirjoitti runojen ohella muun muassa novelleja, lehtiartikkeleita, pakinoita ja arvosteluja, ennen kolmannen runokokoelman ilmestymistä vuonna 1910. Hänen tuotantoonsa kuuluu toisaalta myös proosateoksia ja näytelmiä:
IP

IP-paketti

IP-paketti on IP-verkossa käytettävä verkkopaketti ja protokollan perusyksikkö. Kaikki Internetissä liikennöitävä tieto pakataan IP-paketteihin, joita Internetin reitittimet reitittävät perustuen reititysprotokollien välittämään tietoon IP-osoitteiden sijaintipaikoista Internetissä ja lyhyimmistä reiteistä näiden välillä.
IP-paketit toimitetaan perille IP-osoitteiden perusteella. IP-osoite on tavallisesti numerosarja kuten esimerkiksi: "192.168.1.1" (IPv4) tai 2002:a00::260:1dff:fe22:5a85/64 (IPv6). Verkkotunnuksien muuttamisesta IP-osoitteiksi vastaa DNS-järjestelmä.
IP-paketin omissa otsakkeissa tärkein tieto on kohdeosoite. Se on itse asiassa ainoa tieto koko IP-paketissa (mukaan lukien sisimmät otsakkeet), jota pakettia kuljettavat reitittimet yleensä tutkivat. Tästä syystä IP-osoitteen väärentäminen on useimmiten helppoa. Vastaanottajaa taas useimmiten kiinnostaa eniten lähdeosoite, johon hän lähettää vastauksensa.
IPv4-paketin maksimikoko on 65 535 tavua (RFC 791).
Useimmiten liikennöivät koneet pyrkivät käyttämään suurinta mahdollista 2. tason verkkotekniikoille sopivaa pakettikokoa, joka on yleisesti n. 1 500 tavua tai jopa vain 500 tavua. Mikäli koneet lähettävät sitä suurempia paketteja, joutuu liian ahtaan verkon reunalla oleva laite lohkomaan tai paloittelemaan paketit pienempiin osiin (engl. fragment, ks. IP-fragmentaatio).
Jottei hidastavaa lohkomista tapahtuisi, liikennöivät koneet pyrkivät tunnistamaan ahtaimman verkon, jota väliltä löytyy (RFC 1191).
Rypsiöljy

Historia

Suomessa öljykasvien viljely alkoi argentiinalaisen pellavan viljelyllä. Rypsin viljely aloitettiin 1940-luvulla. Rypsiöljyn teollinen tuotanto alkoi Raisiossa Oy Kasviöljyn tehtaalla vuoden 1952 lopussa. 1970- ja 1980-luvuilla viljelyyn tuli uusia rypsi- ja rapsilajikkeita. Perinteisellä kasvinjalostuksella vähennettiin ensin erukahappopitoisuutta ja sitten glukosinolaattipitoisuutta. Helsingin Herttoniemessä sijaitsevasta Öljynpuristamo Oy:stä tuli toinen merkittävä rypsiöljyn valmistaja 1980-luvulla. Tuotantoprosessit perustuivat öljyn erottamiseen siemenestä ensin puristamalla ja sen jälkeen uuttamalla loppu öljy heksaanilla. Vuonna 1993 Öljynpuristamo Oy:n toiminta siirtyi Kantvikiin Mildolan Oy tehtaalle, jossa otettiin käyttöön lämpöpuristukseen perustuva menetelmä. Raision öljynpuristamon toiminta päättyi vuonna 2014.

Valmistus

Rypsin siementen öljypitoisuus on noin 40 prosenttia ja valkuaispitoisuus noin 20 prosenttia. Rypsiöljyn puristuksessa hyödynnetään siemenen esilämmitystä, joka edesauttaa öljyn irtoamista kovasta siemenestä. Kylmäpuristettu öljy puristetaan pelkällä ruuvivoimalla ja sen tuottamalla kitkalämmöllä. Samoin kuin leivän ja kahvin paahtamisessa, siemenen esilämmityksessä muodostuu aromi- ja väriaineita. Tumma, voimakkaanmakuinen raakarypsiöljy puhdistetaan fysikaalisin tai kemiallisin menetelmin, jolloin sen maku miedontuu ja säilyvyys paranee, kun siitä poistetaan helposti hapettuvat vapaat rasvahapot. Suomessa on käytössä fysikaalinen puhdistusmenetelmä Mildola. Valkuaispitoinen siemenpuriste käytetään eläinten rehuksi.

Terveystutkimuksia

Rypsiöljyn rasvahappokoostumus on ravitsemuksellisesti monipuolinen.Komission asetuksessa (EU) N:o 432/2012 on hyväksytty terveysväitteen ”alfalinoleenihappo edistää veren kolesteroliarvojen pysymistä normaalina” käyttö pakkausmerkinnöissä. Edullinen vaikutus saavutetaan nauttimalla päivittäin 2 grammaa alfa-linoleenihappoa. Suositeltu määrä saadaan 20 grammasta eli puolestatoista ruokalusikallisesta rypsiöljyä. Yhdysvalloissa on sallittu myös vastaavanlaisen rypsiöljyväitteen kertominen kuluttajille. Rypsiöljyn terveysvaikutuksia on tutkittu osana Itämeren ruokavaliota, jossa se korvaa kovaa eläin- ja maitorasvaa. Itämeren ruokavalio vähensi haitallisen LDL-kolesterolin pitoisuutta ja nosti HDL-kolesterolin pitoisuutta 4–6 kuukauden tutkimusjakson aikana. Vuonna 2010 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan rypsiöljyn rasvahappokoostumus on elimistön välttämättömien rasvojen kannalta paras mahdollinen, ja se alentaa elimistön fibrinogeeniarvoja paremmin kuin mikään muu rasva, esimerkiksi oliiviöljy.Tutkimuksen tekijät arvelevat rypsiöljyn siksi ehkäisevän dementiaa, diabetesta ja aivoinfarktia.
Louis Sparre

Pehr Louis Sparre af Söfdeborg (alun perin Luigi Petro; 3. elokuuta 1863 Gravellona, Lombardia – 26. lokakuuta 1964 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kreivi, taiteilija, graafikko, huonekalusuunnittelija ja kirjailija. Hän oli keksijä Ambjörn Sparren ja Teresita Adèle Josefa Gaetana Barbavaran poika. Hän teki merkittävän uran Suomessa jugendin ja kansallisromantiikan parissa. Hän matkusteli maalausretkillä Karjalassa Akseli Gallen-Kallelan, Emil Wikströmin ja muiden karelianistien kanssa. 1890-luvun lopulla Sparre keskittyi taideteollisuuteen ja perusti Porvooseen Iris-huonekalu- ja keramiikkatehtaan, jonka johtoon hän kutsui Alfred Finchin. Hän myös osallistui Porvoon vanhan keskustan rauhoittamiseen ja entisöimiseen. Viimeiset vuotensa hän vietti Ruotsissa.

Elämäkerta

Sparre vietti varhaisen lapsuutensa äitinsä kanssa Gravellonassa, isän ollessa usein työmatkoilla. Kun äiti kuoli vuonna 1867, Sparre muutti isänsä luo Pariisiin ja myöhemmin isoäitinsä luo Karlskronaan. Pian hän kuitenkin muutti Tukholmaan ja aloittaessaan opinnot kirjautui samalla myös Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian iltakouluun. Valmistumisen jälkeen hän muutti Pariisiin, jossa opiskeli Académie Julianissa 1887-1890. Siellä hän tutustui suomalaisista taiteilijoista muun muassa Albert Edelfeltiin, Akseli Gallen-Kallelaan, Emil Wikströmiin ja Eero Järnefeltiin. Sparre debytoi Pariisin salongissa vuonna 1888.
Louis Sparre oli vuodesta 1893 naimisissa marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin sisaren Eva Mannerheim-Sparren kanssa. Heidän lapsensa olivat Pehr Gustaf Ambjörn Sparre ja lentäjä Clas Sparre. Hänen suomenkielinen lempinimensä oli Pekka. Taiteilijana hän oli aktiivinen Ruotsissa, Suomessa ja Ranskassa.
Sparre tuli Suomeen vuonna 1889 Akseli Gallen-Kallelan seurassa. Hän ihastui maahan ja erityisesti Karjalan arkaaiseen kulttuuriin. Vuonna 1891 oli näytteillä kaksi hänen teostaan Pariisin salongissa. Samana vuonna hän päätti muuttaa Suomeen, jossa asui vuoteen 1908 saakka. Hän teki laajoja matkoja Suomessa ja kuvaili niitä maalauksissaan sekä kirjassa Kalevalan kansaa katsomassa: muistiinpanoja Kauko-Karjalan retkeltä vuonna 1892. Vuonna 1895 hän sai ensimmäisen palkinnon kilpailussa Vaasan kirkon alttaritaulusta.
Sparren pariskunnan kiinnostus taideteollisuutta ja huonekaluja kohtaan johti Iris-tehtaan perustamiseen vuonna 1897 ja 1901 taideteollisen piirustustoimiston perustamiseen. Sparren perheen muutettua Ruotsiin vuonna 1908 Louis luopui taideteollisuudesta ja keskittyi maalaamiseen ja grafiikan tekemiseen, Iris-tehdas oli lopettanut toimintansa taloudellisten vaikeuksien takia jo vuonna 1902. Hän jatkoi matkustelua Euroopassa ja teki vuonna 1912 Anders Zornin kanssa matkan Egyptiin ja Pohjois-Afrikkaan.
Sparre ohjasi vuonna 1907 ensimmäisen suomalaisen elokuvan Salaviinanpolttajat yhdessä Teuvo Puron kanssa.
Sparre osallistui miekkailijana Tukholman Olympialaisiin 1912. Hän pysyi aktiivisena vanhuuteen asti ja piti oman taidenäyttelynsä 99 vuoden iässä.
Davi Banda

Maajoukkueura

Banda on edustanut Malawin maajoukkuetta vuodesta 2006 alkaen yhteensä 17 ottelun verran. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jossa Banda teki myös uransa ensimmäisen maajoukkuemaalin Algeriaa vastaan.
Yrjö Verho

Yrjö Hjalmar Verho (2. lokakuuta 1901 Kärkölä – 22. joulukuuta 1992) oli suomalainen taidemaalari ja Taideteollisen oppilaitoksen yliopettaja. Verhon tuotantoon kuuluu muun muassa asetelmia ja maisemamaalauksia mutta myös abstrakteja sommitelmia.
Verhon töitä oli ensi kertaa julkisesti esillä vuonna 1928 Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyssä. Hän opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1925–1929. Verho toimi vuosina 1944–1969 Taideteollisen oppilaitoksen piirustuksen ja maalauksen opettajana ja yliopettajana, ja vuosina 1965–1968 hän oli oppilaitoksen vararehtori. Verho kirjoitti lukuisia artikkeleita Taide-lehteen ja toimi myös lehden pääkirjoittajana vuosina 1964–1966.
Verho sai toisen palkinnon Suomen taideyhdistyksen dukaattikilpailussa vuonna 1934, ja Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1958. Verho oli yksi Tapiolan ateljeetalon varhaisimmista asukkaista.
Tohmo

Tohmo on Kemijärven 1. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päästä kaupungin keskustasta. 
Tohmo on rauhallinen ja luonnonkaunis alue. Alueella on useita omakotialueita Tohmon kylässä, Peltoniemessä, Karvakossa, Heralammella ja Rajassa. Rajassa sijaitsi aikanaan armeijan koulutuskeskus, joka on nykyään yksityisessä omistuksessa, alueella on noin 6 ha tontilla sijaitseva 22 asunnon rivitaloalue, joka osittain omistus- ja vuokrauskäytössä.
Tohmossa on useita vesialueita. Tohmon kylässä Tohmontie päättyy Kemijokeen, rannassa on uimapaikka, venesatama, grillikota ja vessa. Muita suurempia vesialueita ovat Peltojärvi Peltoniemessä ja Karvakkojoki, joka kiemurtelee asuinalueiden keskellä. Karvakkojoessa on ollut sähkövoimalaitos ja mylly, jotka on purettu, mutta ympäristössä on vieläkin nähtävillä niiden jälkiä.

Palvelut

Kylällä on toiminut useita kauppoja, mutta viimeinen lakkautettiin vuonna 2008. Kylän koulu lakkautettiin vuonna 2010. Kylällä toimii kaupungin omistama asumispalveluyksikkö vanhuksille, Puistolan palvelukeskus.
Majoittujien käytettävissä ovat rajavartiolaitoksen entisen päärakennuksen majoitustilat, sauna- ja suihkutilat, keittiö ja 200-paikkainen ruokasali sekä majoitustiloissa oma pienkeittiö. Kävelymatkan päässä on uimaranta. Alueella on urheilukenttä, 25 metrin sisäampumarata, 12,5 metrin sisäuima-allas, caravaanari-alue jossa on erillinen huoltorakennus, aluetta kiertää kävelypolku. Soveltuu hyvin esim. lapsiperheiden lomanviettopaikaksi (oma urheilukenttä + laajat piha-alueet).

Etäisyydet ja liikenne

Tohmon kylästä on matkaa Kemijärven keskustaan noin 8 km, Rautatieasemalle 6 km, Rovaniemen lentokentälle 80 km,  Suomutunturille 50 km ja Pyhätunturille 40 km. Kemijärven paikallisliikenne kulkee Tohmon kylässä pääasiassa tunnin välein. Kylän läpi menee myös Pelkosenniemelle, Pyhätunturille, Sodankylään ja Savukoskelle kulkeva linja-autoliikenne.
Tohmossa käy kahden viikon välein kaupungin kirjastoauto Kyläluuta, joka tarjoaa kirjastopalveluiden lisäksi mm. Internetin ja opastuksen, joskus auton mukana kulkee terveydenhoitoalan opiskelija joka tarvittaessa mittaa verenpaineen ja -sokerin.
Okapi

Ulkonäkö ja koko

Okapi on noin kaksi metriä pitkä ja säkäkorkeudeltaan 1,5–2 metriä. Sen häntä on reilut 30–40 cm pitkä. Paino on 200–250 kg. Okapin vartalonmuoto muistuttaa hevosta, mutta pää enemmänkin kirahvia. Sen korvat ovat suuret ja höröttävät. Karva on tummanruskea muualta, mutta jalat ja takapuoli ovat mustavalkoraidalliset, kuten seepralla.

Ravinto ja käyttäytyminen

Okapit syövät lehtiä, oksia ja hedelmiä. Niitä pidettiin ennen yöeläiminä, mutta nyt tiedetään niiden olevan aktiivisia päivällä. Useimmat tiedot okapien käyttäytymisestä on saatu tarkkailemalla tarhattuja eläimiä. Ne ovat hyvin arkoja, ja havaitsevat tarkoilla näkö- ja kuuloaisteillaan vaarat, ja pakenevat syvälle viidakkoon. Okapien on havaittu käyttävän kommunikoinnissaan myös infraääniä, esimerkiksi okapiemo ja poikanen saattavat infraäännellä ollessaan toisistaan näköetäisyyden ulkopuolella.

Lisääntyminen

Okapit synnyttävät kerralla yhden poikasen, joka painaa noin 20 kiloa. Ne imettävät poikasiaan kuten muutkin nisäkkäät. Naaras synnyttää vasikan 4-5 vuoden välein ja kätkee sen piikkipensastiheikköön.
Paulo Sérgio Machado

Paulo Sérgio Machado (s. 22. marraskuuta 1945 Patrocínio) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Patos de Minasin hiippakuntaan 8. huhtikuuta 1972 ja nimitettiin Ituiutaban hiippakunnan johtoon 1. heinäkuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. syyskuuta Carlo Furno, jota avustivat Benedito de Ulhôa Vieira ja Jorge Scarso.
Machado sai 22. marraskuuta 2006 nimityksen São Carlosin piispaksi.
Flutto-luokka

III-sarja

Kolmas sarja oli toisen kopio ja sen valmistuksen piti alkaa 1943. Yhdenkään aluksen rakennustyöt eivät alkaneet ennen Italian antautumista ja tilaukset peruuntuivat.
Makeintaustanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,2 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,4 metriä mpy.
JFK – avoin tapaus

Vastaanotto

Elokuva aiheutti ilmestyessään vuonna 1991 keskustelua ja herätti uudelleen henkiin jo vähentyneet salaliittoteoriat. Elokuvaa kritisoineiden mukaan sen tapahtumat eroavat lukuisissa kohdin JFK:n murhan historiallisista faktoista.
Jaakko Salo

Elämäkerta

Ylioppilaaksi tultuaan Jaakko Salo opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja aloitti samaan aikaan muusikonuransa pianistina Ronnie Kranckin yhtyeessä. Vuosina 1956–1964 hänellä oli oma yhtye, jonka solisteina olivat Seija Karpiomaa ja Vieno Kekkonen. Hän toimi Scandia-yhtiön levytyspäällikkönä 1950-luvun lopulta alkaen, ja hän vaikutti Suomessa olennaisesti niin sanotun jazziskelmän kehitykseen. 1960-luvulla hän oli Jukka Virtasen, Aarre Elon ja Matti Kuuslan VEK-tuotantoryhmän tärkeä taustavoima. Scandian siirryttyä Finnlevyn omistukseen 1970-luvun alkupuolella Salo ryhtyi Finndisc-levy-yhtiön tuotantopäälliköksi. Salo oli Uuden iloisen teatterin perustajajäsen, ja hän toimi UIT:n revyiden käsikirjoittajana, musiikin sovittajana ja kapellimestarina vuosina 1979–2002. Hänellä oli merkittävä osa Juha ”Watt” Vainion laulutuotannossa tämän viimeisinä vuosina.
Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo ovat Iskelmän kultaisessa kirjassa luonnehtineet Jaakko Saloa suomalaisen kevyen musiikin ”harmaaksi eminenssiksi”. Salo ei juuri esiintynyt sooloartistina, mutta hän oli säveltäjänä, sovittajana ja pianistina merkittävä taustavaikuttaja. Esimerkiksi Olavi Virran levytykset ”Hopeinen kuu” ja ”Vihreät niityt” ovat Jaakko Salon sovittamia. Salo muokkasi monia Unto Monosen tangoja levytyskuntoon ja jopa yhdisteli Monosen sävelmäluonnoksia yhtenäisiksi kappaleiksi.
Jaakko Salo tunnetaan myös useiden Spede Pasasen elokuvien musiikista, joista tunnetuin on Uuno Turhapuro -elokuvien musiikki. Yhdessä Sauvo Puhtilan ja Eino Virtasen kanssa Salo ideoi "Saukki & Oravat" -laulut, joissa Virtanen esiintyi Pikkuoravien ääninä ja Saukki omana itsenään. Salon iskelmätuotanto jäi suppeaksi hänen muiden työkiireidensä vuoksi.
Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Jaakko Salo avioitui vuonna 2001 pitkäaikaisen ystävänsä ja työtoverinsa, laulaja ja näyttelijä Marjatta Leppäsen kanssa. Salo menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen Helsingin Linnanmäen Peacock-teatterissa juuri ennen Magiaa mahantäydeltä -revyyn esitystä, jossa hänen oli tarkoitus olla kapellimestarina.
Jean-Christophe Bahebeck

Seurajoukkueura

Bahebeck debytoi Paris Saint-Germainin paidassa Ligue 1:ssä maaliskuussa 2011 AJ Auxerrea vastaan. Kaudella 2011-2012 hän debytoi myös Eurooppa-liigassa tehden pelaamassaan viidessä alkulohko-ottelussa yhden maalin. Kaudeksi 2012-2013 Bahebeck siirtyi lainalle Ligue 1:n nousijaseuraan Troyes AC:hen, jossa hän pelasi kauden aikana 27 ottelua ja teki kolme maalia. Uran avausmaali Ligue 1:ssä syntyi Olympique Lyonnaisin verkkoon elokuussa 2012. Kauden 2013-2014 hän pelasi lainalla niin ikään Ligue 1:n Valenciennes FC:ssä tehden 19 pelaamassaan ottelussa kaksi osumaa. 
Kaudeksi 2014-2015 Bahebeck palasi PSG:hen. Hän teki ensimmäisen maalinsa seuran paidassa syyskuussa 2014 Toulouse FC:n verkkoon. Hän debytoi kauden aikana myös Mestareiden liigassa. Vuonna 2014 Bahebeck voitti PSG:n kanssa Trophée des Championsin eli Ranskan supercupin.

Maajoukkueura

Bahebeck on pelannut monissa Ranskan nuorten maajoukkueissa. Vuodesta 2013 hän on pelannut alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuonna 2013 Bahebeck oli mukana voittamassa alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kanssa MM-kultaa Turkista. Hän teki turnauksessa kaksi maalia.
Bahebeck voi edustaa maajoukkuetasolla Ranskan lisäksi myös Kamerunia, jossa hänellä on sukujuuria.

Muuta

Bahebeckin veli Rosère Manguélé on myös ammattilaisjalkapalloilija, hän on pelannut parhaimmillaan Ligue 2:ssa.
Unbreakable (Backstreet Boysin albumi)

Taustaa

Heinäkuussa 2007 julkistettiin, että Backstreet Boys julkaisee uuden albuminsa 30. lokakuuta 2007, heidän ensimmäinen uutta materiaalia sisältävä albuminsa kahteen vuoteen. Ennen kuin Brian ja A.J. julkistivat albumin nimen, 13. elokuuta 2007 albumin huhuttuja nimiä olivat muun muassa End to Beginning ja Motivation.
INROCK -lehden haastattelussa Brian sanoi uuden albumin sisältävän vaihtelevasti eri musiikkityylejä yhdistäen sekä yhtyeen 1990-luvun lopun levytyksistä tuttua soundia että tuoreemmilla tuotoksilla kuultua kitarapainotteista poprockia. Pojat auttoivat kirjoittamaan viisi albumin kappaletta (mukaan lukien "Intro").
2. lokakuuta 2007 kappaleet "Unmistakable" ja "Something That I Already Know" julkaistiin Promosquadin ja RateTheMusicin internet sivuilla. Seuraavana päivänä Japanilainen radioasema vuosi albumin intron sekä kappaleen "Everything But Mine".
Albumin päättävä kappale "Unsuspecting Sunday Afternoon" on pätkitty kahteen osaan. Ensimmäinen osa, minuutin kestävä a cappella versio kertosäkeestä eli "Intro", aloittaa albumin ja toinen osa, joka on kolmen ja puolen minuutin pituinen päättää albumin. Kaikki neljä jäsentä auttoivat kirjoittamaan kyseistä kappaletta.

Unbreakable Tour -kiertue

Backstreet Boysit lähtivät kiertueelle 16. helmikuuta 2008 Tokyo Domesta, Tokiosta, Japanista ja päättyi 23. marraskuuta 2008 Hollywood Palladiumilla, Los Angelesissa.
Katso lisää täältä
Viktor Aarne

Johan Viktor Lindström, myöhemmin Aarne (6. toukokuuta 1863 Tampere – 30. kesäkuuta 1934 Viipuri) oli suomalainen jalokiviseppämestari.

Elämä

Viktor Aarnen isä oli kirvesmies, myöhemmin suntio, Johan Johansson Lindström ja äiti Anna Loviisa Brask. Käytyään muutaman vuoden iltakoulua ja täytettyään 12 vuotta Johan Viktor tuli oppiin tamperelaiselle kultasepälle Johan Erik Hellstenille. Aarne oli tullut kisälliksi Hämeenlinnassa ja suoritti mestarinäytteen Tampereella.

Ura

Aarnen tuotanto käsitti erilaisia koriste- ja käyttöesineitä. Pöydällä pidettävät valokuvakehykset olivat yksi hänen erikoisuuksistaan. Toinen menestystuote olivat lämpömittarit, joita tuotettiin suuria määriä myös uusklassisin koristein.
Viktor Aarne työskenteli Fabergélla Pietarissa vuosien 1880 ja 1904 välillä. Fabergé valitsi Aarnen suunnittelemaan sarjan art nouveau -vaaseja, joista Venäjän keisarillinen perhe osti useita.
Vuonna 1904 Aarne päätti lähteä Pietarista. Poliittiset levottomuudet ja haluttomuus kasvattaa lapset vieraassa maassa saivat hänet tekemään päätöksensä. Hän perusti Viipurissa yrityksen, johon kuului hyvin varustettu vähittäismyymälä ja työhuone, jossa valmistettiin sekä tilaustöitä että esineitä ja koruja myyntiin. Yritys toimi menestyksellisesti aina Aarnen kuolemaan saakka.

Perhe

Aarnen vaimo oli Hilda Emilia Kosonen (1867-1954), kellosepän tytär Joensuusta. Perheeseen syntyi kymmenen lasta. Tyttäristä Lilli oli kultasepänalan menestyneen tukkuliikkeen Leo Gunnari Oy:n toimitusjohtaja. Vanhin poika Uuno "Uki" Viktor Aarne (1890-1985) teki tärkeän työn Suomen Kultaseppien Liiton koulutustoiminnan hyväksi.
Lâm Đồng

Lâm Đồng on maakunta Vietnamin eteläosassa Tây Nguyênin alueella. Sen pääkaupunki on Đà Lạt. Vuonna 2009 maakunnassa oli noin 1,19 miljoonaa asukasta. Sen pinta-ala on 9 776,1 km².
Lâm Đồng on ylänköaluetta, se sijaitsee keskimäärin yli 1 500 metrin korkeudessa. Niinpä kesällä siellä on viileämpää kuin rannikolla, joten siitä on tullut vietnamilaisten suosima kotimaan matkailukohde. Ranskalaiset ja kuningas Bảo Đại rakennuttivat sinne kesäpalatsejaan.
Rick Rozz

Rick Rozz (s. 9. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan mm. Deathin ja Massacren entisinä kitaristeina. Hän soitti ensin mainitussa yhtyeessä ainoastaan yhdellä studioalbumilla.
Nykyisin Rozz soittaa M Inc.-nimisessä death metal-yhtyeessä.
Bambergin sinfoniaorkesteri

Bambergin sinfoniaorkesteri (saks. Bamberger Symphoniker) on Bambergin kaupungissa toimiva saksalainen sinfoniaorkesteri. Se on perustettu vuonna 1946.
M/S al-Salam Boccaccio 98

M/S al-Salam Boccaccio 98 oli egyptiläisomisteinen vuonna 1970 rakennettu matkustaja-ro-ro-alus, joka upposi keskiyöllä Suomen aikaa 2.–3. helmikuuta 2006. Alus oli matkalla Dubasta Saudi-Arabiasta Punaisenmeren poikki eteläisen Egyptin Safagan satamakaupunkiin, kun se yllättäen katosi tutkasta noin sadan kilometrin päässä Egyptin rannikosta. Alukselta ei kuitenkaan saatu minkäänlaista hätämerkkiä radiolla.
Aluksella oli onnettomuuden tapahtuessa 1 310 matkustajaa ja 104 miehistönjäsentä. Matkustajista suurin osa oli egyptiläisiä, mutta joukossa oli myös 99 saudiarabialaista sekä 16 muiden kansallisuuksien edustajaa. Turman uhrien tarkka lukumäärä ei ole tiedossa. Aiemmissa etsinnöissä rannikkovartiosto ilmoitti havainneensa katoamisalueella meressä kelluvia ruumiita sekä yhden pelastusveneen, jossa oli kolme ihmistä. Myöhempien Egyptin television välittämien tietojen mukaan eloonjääneitä on noin sata, kun taas lautan omistajayhtiön mukaan iltaan mennessä merestä oli pelastettu 300–400 matkustajaa.
Al-Salam Boccaccio 98:n nykyinen omistaja on El-Salaam Maritime Transport Company.

Turman syy

Onnettomuuden syyksi epäillään silminnäkijähavaintojen perusteella aluksen alakansilla syttynyttä tulipaloa. Silminnäkijöiden mukaan aluksen miehistö vähätteli tulipalon vakavuutta ja myöhemmin pakeni alukselta jättäen matkustajat oman onnensa nojaan. Tulipalon sytyttyä alus jatkoi matkaansa, ja liikenneministeriön mukaan kaatui myrskyssä yrittäessään tehdä U-käännöstä tulipalon sytyttyä toistamiseen.
Uppoamisen yhteydessä aluksen miehistön toimintaa on kritisoitu ankarasti. Pelastuneiden matkustajien mukaan aluksen päällikkö ja miehistö pakenivat alukselta ensimmäisten joukossa jättäen matkustajat oman onnensa nojaan. Myös pelastustoimien hitautta on arvosteltu.

Jälkiseuraamukset

Eloonjääneiden kertomukset kapteenin ja miehistön käytöksestä sekä tulipalon vakavuuden vähättelystä aiheuttivat mellakan laivayhtiön pääkonttorin luona 6. helmikuuta 2006. Mellakan yhteydessä turman uhrien omaiset rikkoivat ja sytyttivät konttorirakennuksen tuleen. Poliisi joutui käyttämään kyynelkaasua mellakan hajottamiseen.
Esmeraldas (maakunta)

Esmeraldas on yksi Ecuadorin 24 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Esmeraldas, pinta-ala 16 219 km² ja vuonna 2010 väkiluku oli 520 711.
Esmeraldas sijaitsee Tyynenmeren rannikolla. Se on rehevää trooppista aluetta, joka tunnetaan eläväisestä afroamerikkalaisesta kulttuuristaan. Siellä on myös monia rantalomakohteita ja uhanalaisia mangrovemetsiä.