google/wiki40b huggingface dataset:
Lentopallon miesten Supersarja

Historia

Ensimmäinen supersarjakausi pelattiin 1996–1997 kahdessa kuuden joukkueen lohkossa. Lohkon sisällä pelattiin nelinkertainen sarja, sekä toisen lohkon kanssa kaksinkertainen sarja. Tämän jälkeen alkoivat pudotuspelit. Pohjoislohkon joukkueet olivat Virtain Veikot, Tornion Lentis 88, Kannuksen Ura, Mikkelin Passarit, Muuramen Lentopallo ja Pielaveden Sampo. Superin etelälohkon muodostivat Albatross Turusta, Lahden Kimmo, Luolajan Kajastus, Lohja-Lentis, Someron Pallo ja Vihdin Lentopallo -90. Sampo nousi SM-liigaan ja Superista ykköseen putosivat Lohja-Lentis, Someron Pallo ja Mikkelin Passarit.
Kaudelle 1997–1998 ottelumäärä putosi järjettömästä järkevämmäksi. Siirryttiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaiseen sarjaan. Uusia joukkueita olivat Kalevan Lentopallo, Etta Oulusta, Savonlinnan Ajo nousijoina ja Vammalan Lentopallo, joka putosi edelliskaudella SM-liigasta. VaLePa nousi kauden päätteeksi takaisin liigaan. Superin karsinnoissa Savonlinnan Ajo pudotti Virtain Veikot ja Albatross Kalevan Lentopallon.
Kaudella 1998–1999 sarjasta SM-liigaan nousi peräti kolme joukkuetta. East Volley, joka jatkoi Savonlinnan Ajon mieslentopalloilua, sarjan voittajana, Muuramen Lentopallo karsintojen kautta, sekä Lentopalloseura Etta villillä kortilla.
Kaudella 1999–2000 Superin koko maan kattavaan sarjaan osallistuivat Kannuksen Ura, Kempeleen Pyrintö, Korson Veto, Lauttakylän Pyry, Perungan Pojat, Pyhäselän Urheilijat, Rocks Helsinki, Salpis Hollola, Tornion Lentis, Vihdin Lentopallo ja Virtain Veikot.
Vuoden 2000–2001 sarjaan läksi vielä kymmenen joukkuetta. Nämä olivat Kannuksen Ura, Mutalan Riento Joensuusta, Korson Veto, Salpis Hollola, Lauttakylän Pyry, Tornion Lentis -88, Valkeakosken Isku-Veikot, Perungan Pojat, Vihdin Lentopallo -90 ja Virtain Veikot. Korso ja Perunka olivat viimeiset Supersarjasta SM-liigaan nousseet joukkueet. Seuraavalle kaudelle 1-sarja palasi toiseksi korkeimmaksi sarjatasoksi.
Matthew Pinsent

Sir Matthew Pinsent (s. 10. lokakuuta 1970 Holt, Norfolk) on englantilainen kilpasoutaja ja moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. 
Matthew Pinsent voitti neljä olympiakultaa vuosina 1992–2004: Barcelonassa ja Atlantassa perämiehettömällä kaksikolla legendaarisen brittisoutaja Steve Redgraven kanssa, Sydneyssä ja Ateenassa voitto tuli perämiehettömällä nelosella.
MM-tasolla Pinsent voitti vuosina 1989–2003 10 kultaa ja kaksi pronssia. 
Pinsent oli KOK:n urheilijajäsenenä vuosina 2001–2004. 30. marraskuuta 2004 hän ilmoitti lopettavansa uransa. Pinsent on julkaissut elämäkertansa nimellä A Lifetime in a Race (2004, ISBN 0-09-190149-9)
Dioriitti

Dioriitti on syväkivi, josta noin 2/3 on maasälpää (plagioklaasi) ja 1/3 tummia mineraaleja (sarvivälke, pyrokseeni, biotiitti). Joskus se voi sisältää myös jonkin verran kvartsia. Dioriitti on tasarakeista ja raekooltaan hieno- tai keskirakeista. Dioriitti muistuttaa graniittia, ja kiveä onkin kutsuttu "mustaksi graniitiksi". Dioriitin tiheys on 2 700–2 800 kg/m³, ja se on väriltään harmaa, tummanharmaa, vihertävän harmaa tai musta.
Dioriitti on Suomessa yleinen kivilaji, joskin muualla maailmassa sitä pidetään suhteellisen harvinaisena. Kiveä löytyy Suomen lisäksi muun muassa Italian Sondriosta, Saksan Thüringenistä ja Saksista, Romaniasta, Turkin koillisosasta, Ruotsista, Skotlannista ja Yhdysvaltojen Minnesotasta. Suomessa dioriittia esiintyy Keski-Suomessa, kuten Korpilahdella, Viitasaarella, Äänekoskella ja Jyväskylän alueella. Dioriitti on Keski-Suomen maakuntakivi.
Dioriittikivi on kovaa, mikä tekee sen työstämisestä vaikeaa. Kovuutensa vuoksi kiveä voidaan kuitenkin kaivertaa yksityiskohtaisesti ja kiillottaa korkealaatuisesti, ja kerran työstetty kivi on kestävää. Dioriittia on käytetty kaivertamiseen, mistä tunnetuin esimerkki lienee kivipaasi, johon on kirjoitettu Hammurabin laki. Taidekäytössä dioriitti oli arvostettu kivi muinaisissa Lähi-idän kulttuureissa, kuten muinaisessa Egyptissä, Babyloniassa, Assyriassa ja Sumerissa.
Missale Aboense

Missale Aboense (”Turun messukirja”) oli ensimmäinen Suomea varten painettu kirja. Se on ainoa suomalaisen kirjallisuuden inkunaabeli eli ennen vuotta 1501 painettu kirja.
Missale painettiin Lyypekissä vuonna 1488 Bartholomeus Ghotanin kirjapainossa Turun piispan Konrad Bitzin tilauksesta. Bitzin esipuhe on päivätty 17. elokuuta 1488. Kirja oli painettu latinaksi, ja sitä painettiin sekä pergamentille että paperille. Kirjan sivumäärä oli täydellisenä 266 + 1 ja painosmäärä joitakin satoja.
Missale Aboense oli nimensä mukaisesti messukirja, joka sisälsi sekä yleiset messutekstit, että tekstit kirkkovuoden jokaiselle pyhälle. Missale käytti yleistä dominikaanisen sääntökunnan messukirjojen pohjaa, sillä sääntökunnan liturgia oli otettu Turun hiippakunnan liturgiaksi vuoden 1330 tienoilla. Hiippakunnalla ei myöskään ollut varaa painattaa täysin omaa messukirjaa, joten painatuksessa säästettiin, kun samaan aikaan painettiin dominikaanisen liturgian messukirjoja myös muiden Pohjoismaiden käyttöön. Kirjassa oli kuitenkin myös joitakin Suomea varten tehtyjä muutoksia ja lisäyksiä, muun muassa Suomen suojeluspyhimykseen Piispa Henrikiin ja muuhun pyhimyskalenteriin liittyen.
Missalesta ei ole säilynyt yhtään kokonaista paperille painettua kopiota, mutta siitä tunnetaan 15 epätäydellistä kopiota. Pergamenttikopioita on säilynyt neljä. Näistä yksi on Tanskan kuninkaallisessa kirjastossa, sekä kaksi kappaletta Suomessa, joista toinen sijaitsee Kansalliskirjastossa ja toinen Jyväskylän yliopiston kirjastossa. Säilyneistä sivuista on voitu koota kokonainen rekonstruktio. Niiden avulla Missalesta on tehty näköispainokset vuosina 1971 ja 1988.

Kangasala missalen suomenkielinen messu

Teos on eräällä tavalla merkittävä myös kirjoitetun suomen varhaisvaihdeiden kannalta. Kangasalan seurakunnassa käytössä olleeseen Missale Aboensen oheen on nimittäin laadittu 10-lehtinen käsinkirjoitettu suomenkielinen messuteksti, joka on löydetty Kangasalan seurakunnan arkistosta. Tätä katkelmaa nimitetään Kangasala missalen suomenkieliseksi messuksi ja se on ajoitettu 1540-luvun alkuun. Se lasketaan kirjoitusajankohtansa vuoksi niin sanottuihin esiagricolalaisiin käsikirjoituksiin.
Teksti alkaa ehtoollisvuorolaulusta ja sisältää ainoastaan yhden messun ordinarium-osan, Agnus Dein, kokonaisena tekstinä. Lisäksi siihen kuuluu ehtoollisprefaatiorukous ja asetussanat, Isä meidän -rukous, vuorotervehdys ja -ylistys sekä siunaus. Sanctuksesta on Kangasalan Missalen suomenkielisessä osassa ainoastaan alkusanat Pyhä, pyhä, pyhä. Kangasalan suomenkielinen messuteksti sisältää myös nuotit ehtoollisvuorolauluun, prefaatioon ja Isä meidän -rukoukseen.
Verrattaessa muihin vastaanvanlaisiin vanhan kirjasuomen katkelmiin Kangasala missalen Vuorotervehdyksestä puuttuvat seurakunnan vuorosanat. Vuoroylistyksen    papin repliikki on pieniä taivutusmuotoeroja lukuun ottamatta  sama kuin Westhin koodeksissa, ja  Agricolan Messussa, mutta Kangasalan käsikirjoituksen vuoroylistys poikkeaa niistä niin sanajärjestykseltään kuin sanavalinnoiltaan. Myös seurakunnan vastaus on  Kangasalan käsikirjoituksessa aikalaismessuista poikkeavassa sanajärjestyksessä.
Vuoristo-Armenian tasavalta

Julistus

Armenian vallankumouksellinen liitto aloitti 18. helmikuuta 1921 Jerevanissa neuvostovastaisen kapinan. Se piti hallussaan Jerevania ja sen ympäristöä noin 42 päivää. 26. helmikuuta 1921 Vuoristo-Armenian tasavalta julistettiin itsenäiseksi. 21. huhtikuuta 1921 kapinan johtajat pakenivat Sjunikiin.

Politiikka

Valtion pääkaupungiksi tuli Gorisin kaupunki, ja sen pääministeriksi ja puolustusministeriksi tuli Garegin Nzhdeh. Heinäkuussa Simon Vratsian otti pääministerin paikan. Huhtikuussa ja heinäkuussa hyökkäsi Sjunikiin pohjoisesta ja idästä. Kuukausia kestäneiden taisteluiden jälkeen Vuoristo-Armenia antautui heinäkuussa 1921.
Mtatsmindan pantheon

Mtatsmindan kirjailijoiden ja julkisuuden henkilöiden pantheon (georg. მთაწმინდის მწერალთა და საზოგადო მოღვაწეთა პანთეონი, Mtatsmindis mtseralta da sazogado moghvatseta panteoni) on nekropoli Georgian pääkaupungissa Tbilisissä. Se sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella nousevan Mtatsminda-vuoren (”pyhä vuori”) rinteellä 1850-luvulla rakennetun Mamadavitin kirkon alla. Pantheoniin on haudattu lukuisia georgialaisia kuuluisuuksia, kirjailijoita ja taiteilijoita. Heistä merkittävimpiin kuuluvat muiden muassa kirjailijat Ilia Tšavtšavadze ja Galaktion Tabidze, ohjaaja Kote Mardžanišvili, taidemaalari Lado Gudiašvili, historioitsija Simon Džanašia, presidentti Zviad Gamsakhurdia ja niin edelleen. 
Ensimmäiset paikalle haudatut kuuluisuudet olivat venäläinen kirjailija Aleksandr Gribojedov (1795–1829) ja hänen georgialainen vaimonsa Nino Tšavtšavadze (1812–1857). Pantheon avattiin virallisesti vuonna 1929 Gribojedovin Iranissa tapahtuneen traagisen kuoleman satavuotismuistopäivänä. Tämän jälkeen paikalle on haudattu lukuisia ansioituneita georgialaisia. Pantheonia hallinnoi Tbilisin kunta.
Eddy Lejeune

Eddy Lejeune on belgialainen trial-kuljettaja. Hän voitti trialin maailmanmestaruuden vuosina 1982, 1983 ja 1984.
André Antoine

Elämä

André Antoine syntyi Limogesissa 1858. Hän pyrki nuorena opiskelemaan CNSAD-draama-akatemiaan. Hän ei päässyt kouluun, mutta päätyi teatterialalle harrastelijanäyttelijänä. Antoine omisti lähes koko vapaa-aikansa harrastajateatteriseurueelleen. Päivisin hän työskenteli Pariisin kaasulaitoksen konttoristina. Vuonna 1887 hän perusti Théâtre Libre -nimisen teatterin, jolle hän vuokrasi Montmartrelta 342-paikkaisen salin. Antoine rahoitti teatterin toiminnan aluksi omista säästöistään, mutta niiden vähetessä hän perusti keräystilin. Teatterin avattiin yleisölle 20. maaliskuuta 1887.
Antoine esitti teatterissa sekä aiemmin esittämättömiä tunnettujen kirjailijoiden näytelmiä ja uusien nuorten näytelmäkirjailijoiden teoksia. Katsojat pitivät aluksi monia esityksiä järkyttävinä ja jopa loukkauksina Comédie-Françaisea kohtaan. Kahden tuotantokauden jälkeen teatteri joutui muuttamaan isompiin tiloihin Théâtre Menus Plaisirsiin. Théâtre Libre oli ensimmäinen pariisilainen teatteri, joka esitti muun muassa Henrik Ibsenin, August Strindbergin, Leo Tolstoin ja Gerhart Hauptmannin teoksia. Lisäksi sen ohjelmistossa oli nuorten ranskalaisten näytelmiäkirjailijoiden, kuten Eugène Brieux’n, Maurice Donnayn ja Henri Bataillen, näytelmiä. Théâtre Libressä esitettiin vuonna 1890 Ibsenin Kummittelijat, jossa Antoine näytteli Osvaldia, ja sen jälkeen muun muassa Ibsenin Villisorsan ja Strinbergin Neiti Julien.
Teatterihanke osoittautui kuitenkin kalliiksi, ja monet seurueen jäsenistä hakeutuivat hiljalleen paremmin palkattuihin teatterihin. Velat kasvoivat lopulta yli 100 000 frangiin. Konkurssi pakotti vuonna 1894 Antoinen sulkemaan teatterinsa. Hän avasi sen kuitenkin uudelleen vuonna 1897 nimellä Théâtre Antoine. Hän sai vuonna 1906 paikan Théâtre de l'Odéonista ja tuotti siellä vuosien 1906–1914 aikana yli 360 näytelmää. Hänen tuottamiensa näytelmien joukossa oli muun muassa William Shakespearen, Carlo Goldonin, Jean Racinen, Pierre Corneillen ja Richard Brinsley Sheridanin teoksia.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Antoine toimi monien nuorten kirjailijoiden, kuten Georges Duhamelin ja Jules Romainsin, rohkaisijana. Lisäksi hän kirjoitti näytelmä- ja elokuva-arvosteluita. Hän on käsitellyt kirjoituksissaan neljännen seinän ajatusta.
Seconds of Pleasure

Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Nick Love ja Rockpile jolle toisin mainita.
Nyt syttyy valot tuhannet

Nyt syttyy valot tuhannet (ruots. Nu tändas tusen juleljus) on alkuperältään ruotsalainen joululaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut ruotsalainen Emmy Köhler, ja se ilmestyi ensimmäisen kerran Korsblomman-nimisessä julkaisussa vuonna 1898. Laulu on varsinkin Ruotsissa suosittu ja se sisältyy virtenä Ruotsin ja Norjan luterilaisten kirkkojen virsikirjoihin sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkieliseen virsikirjaan (virsi nro 34). Laulun sanat on suomentanut Kullervo. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on numerolla 116: "Nyt jouluvalot syttyvät myös tänne Pohjolaan". Virren käännös on Niilo Rauhalan vuonna 1994 tekemä uusi käännös.
Norjalainen arkkitehti Sigurd Muri sanoitti vuonna 1963 samaan säveleen lasten adventtilaulun ”Nå tenner vi det første lys”, jonka Anna-Maija Raittila suomensi vuonna 1983 nimellä Nyt sytytämme kynttilän. Tämä laulu on kuulunut vuodesta 1986 suomenkieliseen virsikirjaan virtenä numero 13. Sitä käytetään varsinkin seurakuntien lapsityössä.
Chris Cole

Chris Cole (s. 10. maaliskuuta 1982 Statesville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisrullalautailija. Hän on voittanut kaksi kertaa peräkkäin X Gamesin rullalautailun street-sarjan mestaruuden. Cole on yksi maailman arvostetuimmista skeittaajista ja on muun muassa voittanut Battle at the berrics-kisan. Hän on myös skeitannut Children Of Bodomin Was It Worth It? -musiikkiviedossa.
Finnkino Strand

Finnkino Strand on Finnkino-ketjun elokuvateatteri Lappeenrannassa Peltolan kaupunginosassa kauppakeskus IsoKristiinan toisessa kerroksessa. Teatteri oli osa IsoKristiinan mittavaa laajennusta, ja se avattiin 30. syyskuuta 2015. 
Strandissa on neljä salia ja yhteensä 535 asiakaspaikkaa. Kaikissa saleissa on Barcon 4K-projektori, Dolbyn 7.1-äänentoisto ja high frame rate -tekniikka. Kaksi saleista on varustettu lisäksi Dolbyn 3D-tekniikalla. Suurimmassa, 241-paikkaisessa Strand 1 -salissa on 100 neliömetrin valkokangas. Salien lisäksi teatteriin kuuluu herkkumyymälä ja 300 neliömetrin aulatila. Teatterin nimi viittaa Lappeenrannan ruotsinkieliseen nimeen Villmanstrand, ja se valittiin yleisökilpailussa annettujen ehdotusten joukosta.
Finnkino mainosti Strandin avajaisia poikkeuksellisesti suurella mainoslakanalla Lappeenrannan vesitornin kyljessä. Avajaisviikon elokuvia olivat muun muassa Napapiirin sankarit 2, Marnie – tyttö ikkunassa, Sicario ja Tale of Tales. Strand merkitsi Finnkinolle paluuta Lappeenrantaan, josta se oli lähtenyt vuonna 1988 myytyään Kauppakadulla VPK:n talon yläkerrassa toimineet Adams-teatterit paikalliselle Elokuva Luotolalle. Finnkino tavoitteli uudella teatterilla 100 000 vuosittaista katsojaa, mikä oli hieman enemmän kuin Luotolan teattereilla Kino-Aulalla ja Nuijamiehellä yhteensä.
Heikki Kekkonen

Heikki Antero Kekkonen (27. syyskuuta 1937 Oulu – 24. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Heikki Kekkonen oli toimittajana Kalevassa, Tutkassa, Liitossa, Oulu-lehdessä, Yleisradiossa (Radio ja TV) ja Iltaset-iltapäivälehdessä sekä tiedottajana Suomen Rakennusaineteollisuus -yhdistyksessä. Hän avusti lukuisia aikakauslehtiä.
TWA:n lento 800

Kone

Kone oli Boeing 747, rekisteriltään N93119. Koneessa 212 matkustajaa ja 18 miehistönjäsentä, joista kaksi oli pilotteja, kaksi lentomekaanikkoa ja 14 lentoemäntää.  Yksi matkustajista oli ranskalainen jääkiekkoilija Michel Breistroff. 
Kone tuli TWA:n palvelukseen 27. lokakuuta 1971, ja sillä oli 93 303 lentotuntia ennen onnettomuutta.

Lento

Lento 800 lähti portilta kello 20.02. Kello 20.05-20.07,46 miehistö kävi läpi käynnistyksen jälkeisen tarkistuslistan. 
Kello 20:17 lennonjohto varoitti lentäjiä edellä olevasta Boeing 757:stä lähtevästä turbulenssista, koneen rullatessa kiitotielle 22R. Tuuli tuli länsilounaasta 240° 8 solmun nopeudella. Kone lähti kello 20:19.

Onnettomuus

Kone ehti lentää 12 minuuttia, ennen kuin koneen keskimmäinen polttoainetankki siiven kohdalta räjähti , ja kone hajosi kahteen osaan. Useat silminnäkijät kertoivat koneen hajonneen useaan osaan tämän pudotessa mereen.  Kone putosi mereen ja upposi 36 metrin syvyyteen.

Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden syyksi epäiltiin terrorismia (pommia),  Jotkut kertoivat koneen törmänneen Boeing 737:ään. Myös ohjusta epäiltiin syyksi.
Onnettomuuden syyksi todettiin lopulta vika koneen johdoissa, joka kipinöi ja räjäytti polttoainesäiliön.  Polttoainesäiliö oli lähes tyhjä, mutta sen alapuolella oleva ilmastointijärjestelmä kävi kuumana, jolloin se kuumensi vielä tankissa olevaa polttoainetta, jolloin se höyrystyi. Nestemäinen lentokonepolttoaine ei syty helposti, mutta höyrystyneenä ja sekoittuneena ilmaan, se on erittäin helposti syttyvää. Höyryn määrä oli riittävä aiheuttamaan onnettomuuden.
Crazy pineapple

Crazy pineapple on hold'em-pokeripelin muoto, jossa on piirteitä sekä texas hold'emista että omaha hold'emista.
Peliä pelataan texas hold'emin tapaan, mutta jokaiselle pelaajalle jaetaan kolme piilokorttia kahden sijaan. Kun pöytään on jaettu kolme yhteistä korttia (eli floppi), jokainen mukana oleva pelaaja heittää itseltään yhden kortin kolmesta pois. Texas hold'emin tapaan neljännen (turn) ja viidennen pöytäkortin (river) jälkeen viiden kortin käsi muodostetaan käyttäen kahta, yhtä tai ei yhtään käsikorttia käyttäen.

Crazy pineapple hi-lo

Crazy pineapplea voidaan pelata myös "hilo" -muodossa, jolloin potti jakaantuu parhaan ja huonoimman käden mukaan (muita nimityksiä muun muassa "8 or better", "8/b", "high-low"). Puolet potista menee pienimmän käden omaavalle. Pienimmän pokerikäden muodostamisessa on rajoituksena, että kaikki käden muodostamiseen käytetyt kortit ovat arvoltaan korkeintaan 8 ja eri suuruisia keskenään. Low-käden muodostavat kortit voivat muodostaa myös värin tai suoran, mutta se ei vaikuta käden pienuuteen. Ässä lasketaan ykköseksi. Low-käsien paremmuusjärjestys määräytyy korkeimman kortin mukaan: yhdistelmä 7-6-5-3-2 on parempi kuin 8-4-3-2-A. Jos kahdella pelaajalla on sama korkea kortti, verrataan seuraavaksi korkeinta korttia jne. Yksinkertainen nyrkkisääntö käsien suuruusjärjestykselle on laittaa kortit arvojärjestykseen ja muodostaa niistä näin viisinumeroinen luku. Paras low-käsi on käsi, jonka lukuarvo on pienin ja paras mahdollinen low-käsi on siis 5-4-3-2-A. 4-3-2-2-A taas ei ole low-käsi, koska kädessä on pari. Pelaajalla on mahdollista voittaa sekä parhaalla että pienimmällä kädellä. Jollei "low"-käden muodostaminen ole mahdollista, korkein käsi vie koko potin.

Muita versioita

Jos pelissä kolmas kortti heitetään pois jo ennen floppia, sitä kutsutaan nimellä pineapple. Versiossa, jossa pelaajat säilyttävät kaikki kolme korttia itsellään jaon loppuun asti, kutsutaan nimillä tahoe hold'em tai lazy pineapple.
Metoksi

Erityisesti orgaanisessa kemiassa metoksi viittaa funktionaaliseen ryhmään, missä metyyli-ryhmä on sitoutunut happeen. Tämän alkoksi-ryhmän kaava on O–CH₃.
Dimetyylieetteri sisältää kaksoismetoksi-ryhmän; muita metoksieettereitä ovat metoksietaani ja metoksipropaani. Metoksi-ryhmä esiintyy meskaliinissa ja sen johdoksissa kuten 2C-B, 2C-E ja 2C-P.
Äärimmäisyyksien aika

Äärimmäisyyksien aika: lyhyt 1900-luku (1914–1991) (engl. The Age of Extremes: The Short Twentieth Century, 1914–1991) on Eric Hobsbawmin kirjoittama historiankirja vuodelta 1994. Vastapaino julkaisi Pasi Junnilan suomennoksen vuonna 1999.

Sisältö

Kirja käsittelee ”lyhyttä 1900-lukua”, joka alkoi ensimmäisen maailmansodan syttymisestä vuonna 1914 ja päättyi Neuvostoliiton hajoamiseen vuonna 1991. Hobsbawm oli aiemmin käyttänyt nimitystä ”pitkä 1800-luku” vuosien 1789 ja 1914 välisestä ajasta eräissä muissa teoksissaan.
Useimmissa painoksissa kirjan kanteen on painettu stilisoitu kohtaus Charlie Chaplinin elokuvasta Diktaattori.
Ydinaseiden polttovaikutukset

Polttovaikutus

1 megatonnin räjähdys polttaa suojaamattoman ihon karrelle 12 km päässä, aiheuttaa rakkoja noin 14,5 km päässä ja voi polttaa ihon vielä 18 km päässä räjähdyksestä. Tulipaloja syttyy varmasti 9,3 km päässä maanpintakeksipisteestä, mahdollisesti vielä 12 km päässä. Käytännössä paineaalto sytyttää tulipaloja kauempanakin. Miten pahoja tulipaloja syntyy, riippuu rakennuskannasta ja kasvillisuudesta. Pahimmassa tapauksessa syntyy suuri palo, tulimyrsky, joka saattaa imeä ihmisiä palavaan pätsiin. Tulimyrsky vaatii palavaa ainetta ainakin noin 40 kilogrammaa neliömetriä kohti. Tuulen on oltava alle 3,5 m/s. Hiroshimassa tulimyrsky tuhosi noin 11,5 km². Metsäpalo saattaa kuivissa oloissa levitä ainakin 10 km päähän. Hiroshimassa 190 J/cm² aiheutti 1 800 °C lämpötilan, mikä sulatti kattotiiliä. 25 J/cm² hiillytti puisia pylväitä, jotka eivät vielä syttyneet.

Tulipalot

Metsäpaloja syttyy säteellä pintaräjähdyksestä.
Niinpä 1 Mt räjähde sytyttää metsän palamaan pintaräjähdyksessä vielä 14,3 km päässä.  Useimmat muut palavat aineet synnyttvjät laajan yleispalon 12,5 km päässä ja monia erillispaloja syttyy 25 km päässä.

Säteilyn polttovaikutus

Eri aineiden syttymiskynnykset riippuvat räjähdystehosta.
Jos räjähteen voima on suurempi, aineiden syttyminen vaatii isompaa tehoa.
Herkästi syttyvien kuivan lahon puun ja pudonneiden lehtien syttymiskynnys riippuu lämpötilasta näin

Hienon heinän syttymislämpö riippuu räjähdystehosta näin
missä J on lämpöenergia J/cm², Y räjähdysenergia kilotonneja.
Telttakankaan syttymislämpö näin:
Kuusen neulasten syttymislämpö näin:
8 J/cm² lämpöetäisyys suoraan räjähdyspisteestä noudattaa seuraavaa kaavaa, noin 0,6 km tarkkuudella:
20 J/cm² lämpöetäisyys suoraan räjähdyspisteestä noudattaa seuraavaa kaavaa, noin 0,6 km tarkkuudella:
40 J/cm² lämpöetäisyys noudattaa karkeasti kaavaa
85 J/cm² lämpöetäisyys noudattaa karkeasti kaavaa
105 J/cm² lämpöetäisyys noudattaa karkeasti kaavaa
Mercator (kauppaketju)

Mercator on slovenialainen kauppaketju. Ketju perustettiin nimellä Živila Ljubljana 1949, mutta neljän vuoden kuluttua nimi vaihdettiin nykyiseksi.
Slovenian lisäksi kauppaketjun liikkeitä on Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa, Montenegrossa, Bulgariassa ja Albaniassa.
Paloheinä

Historiaa

Paloheinä on muun Uudenmaan tavoin hämäläisten vanhaa aluetta. Paikannimestä Paloheinä johdettiin myöhemmin alueen ruotsinkieliset muodot Palohejnemåsan ja Svedängen ruotsalaisten siirtolaisten tultua alueelle keskiajalla. 
Paloheinä liitettiin osaksi Helsinkiä 1946 suuren alueliitoksen yhteydessä. Alueelle osoitettiin rintamamiestontteja, joille 1950-luvulla nousi hartiapankilla tyyppitaloja omenapuineen ja pihamökkeineen. 1980-luvulta alkaen rintamamiestalojen tilalle on noussut rivi-, pari- ja omakotitaloja. Aluetta on myös täydennysrakennettu.

Palveluja

Paloheinässä sijaitsee useita päiväkoteja, ruokakauppa, koulu (Paloheinän ala-aste), terveysasema ja kirjasto. Paloheinän alueella oli ennen myös oma kirkko.
Paloheinän ulkoilumahdollisuudet pohjautuvat ennen kaikkea Keskuspuiston tarjoamiin, aina Vantaanjoelle saakka ulottuviin ulkoilureitteihin. Paloheinä on myös tunnettu talvisin hyvistä hiihtomahdollisuuksistaan. Nämä ovat pääosin Kuusmiehentien pohjoispuolisen Haltialan osa-alueen sisällä. Siellä on Helsingin kaupungin ylläpitämä Paloheinän ulkoilumaja kahviloineen, pukutiloineen ja saunoineen. Lisäksi Suomen Latu järjestää hiihto-, sauvakävely- ja lumikenkäilyopetusta omasta rakennuksestaan lähtien sekä huoltaa suksia. Alueella on lyhyt luontopolku. Täyttömaasta koottu Paloheinän huippu tuo mäenlaskumahdollisuuksia talvella ja maastopyöräilymahdollisuuksia kesällä. Paloheinän pohjoispuolella voi myös golfata.

Liikenneyhteydet

Paloheinään kulkevat bussit 63, 66, 66K, 67, 67N ja runkolinja 560. Bussit 66, 66K ja 560 ajavat Paloheinän majalle.

Liikennemelu

Helsingin kaupungin meluselvityksen mukaan valtaosa Paloheinää on yli 55 dB:n melualueella. Paloheinässä tieliikenteen melua aiheuttaa Tuusulanväylä. 
Tuusulanväylän liikennemäärä on keskimäärin 85 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Se on toiseksi liikennöidyin Helsingin kaupungin säteittäinen sisääntuloväylä Lahdenväylän jälkeen.