Eliud Kipchoge

Ura

Kipchoge hankki peruskunnon jo lapsena juostessaan joka koulupäivä yli kaksikymmentä kilometriä. Hän aloitti kestävyysjuoksuharjoittelun tosissaan kesäkuussa 2000. Aluksi hän ei saavuttanut mainittavaa menestystä, mutta voitettuaan kansallisen kymmenen kilometrin kilpailun 21. syyskuuta 2001, Patrick Sang alkoi valmentaa häntä ja antoi hänelle kunnolliset juoksuvarusteet. Seuraavana vuonna Kipchoge voitti Kenian kansalliset karsinnat maastojuoksun MM-kisoihin ja juoksi Dublinissa järjestetyissä kisoissa nuorten sarjan viidenneksi ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Berliinissä 5 000 metrin juoksussa jo ajan 13.13,03.
Vuonna 2003 Kipchoge avasi juoksukauden voittamalla Kenian nuorten maastojuoksumestaruuden ja sen jälkeen nuorten maastojuoksun MM-kultaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Kipchoge juoksi 27. kesäkuuta 2003 nuorten maailmanennätyksen 5 000 metrillä ajallaan 12.52,61. Hän osallistui samana vuonna Pariisin MM-kisoihin, joissa 5 000 metrin ennakkosuosikkeja olivat Etiopian Kenenisa Bekele ja Marokon Hicham el-Guerrouj. El-Guerrouj aloitti loppukirinsä 800 metriä ennen maalia ja johti kilpailua viimeiselle kierrokselle lähdettäessä. Kipchoge oli muutaman metrin hänen perässään ja Bekele hieman Kipchogea jäljessä. Kipchoge saavutti el-Guerroujin viimeisessä kaarteessa ja onnistui ohittamaan hänet loppusuoralla ja voitti MM-kultaa neljän sadasosan erolla loppuajalla 12.52,79. Kipchogen viimeisen kierroksen aika oli 53,4. Hän voitti samana vuonna vielä IAAF:n yleisurheilufinaalin 5 000 metrin kilpailun.
Kipchoge sijoittui Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa 2004 pitkällä matkalla neljänneksi ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Roomassa ajan 12.46,53, joka oli vuoden toiseksi nopein aika Bekelen maailmanennätyksen 12.37,35 jälkeen. Ateenan olympialaisissa 2004 hän joutui antautumaan el-Guerroujille sekä Bekelelle, mutta juoksi kolmanneksi. Saman vuoden syyskuussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän voitti 3 000 metrin juoksun. Vuonna 2005 hän oli maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla viides ja samalla joukkuekilpailussa hopealla. Helsingin MM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä neljäs. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui 3 000 metrillä toiseksi. 2006 sisäratojen MM-kisoissa Moskovassa hän oli 3 000 metrillä kolmas Bekelen ja Saif Saaeed Shaheenin jälkeen.
Osakan MM-kilpailuissa Kipchoge voitti hopeaa 5 000 metrillä. Hän hävisi kiritaistelun jälkeen Yhdysvaltain Bernard Lagatille 13 sekunnin sadasosalla ajalla 13.46,00. Pekingin olympialaisissa seuraavana vuonna Kipchoge toisti saavutuksensa, kun hän sijoittui olympiahopealle. Kovavauhtisessa kilpailussa Kenenisa Bekele otti selvän voiton. Kipchoge hävisi noin viisi sekuntia, mutta alitti silti Said Aouitan vanhan olympiaennätyksen. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai samalla matkalla hopeaa ajalla 13.31,32. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 5 000 metrillä seitsemänneksi.

Maratonura

Vuodesta 2012 lähtien Kipchoge on keskittynyt maratonjuoksuun. Ensimmäisessä puolimaratonkilpailussaan syyskuussa 2012 hän juoksi ajan 59.25, joka oli toiseksi nopein debyyttiaika puolimaratonilla Moses Mosopin vuonna 2010 juokseman ajan 59.20 jälkeen. Puolimaratonin MM-kilpailuissa lokakuussa 2012 hän sijoittui kuudenneksi ja sai joukkuekilpailussa kultaa Kenian joukkueessa. Ensimmäisen maratoninsa hän juoksi huhtikuussa 2013 Hampurissa voittaen kilpailun reittiennätyksellä 2.05.30. Syyskuussa 2013 hän sijoittui toiseksi Berliinin maratonilla ajalla 2.04.05. Kilpailun voitti Wilson Kipsang maailmanennätysajalla 2.03.23. Vuonna 2014 Kipchoge voitti Rotterdamin maratonin ajalla 2.05.00 ja Chicagon maratonin ajalla 2.04.11. Vuonna 2015 hän voitti Lontoon maratonin ajalla 2.04.42 ja Berliinin maratonin ajalla 2.04.00.
Vuonna 2016 hän voitti Lontoon maratonin reittiennätyksellä 2.03.05. Juoksun väliaikana hän alitti 30 kilometrin maailmanennätyksen ajallaan 1.27.13 ja jäi Dennis Kimetton maratonin maailmanennätyksestä kahdeksan sekuntia. Rion olympialaisissa Kipchoge voitti maratonin olympiakultaa ajalla 2.08.44.
6. toukokuuta 2017 Kipchoge juoksi Monzan moottoriradalla järjestetyssä ennätyskokeessa ajan 2.00.25. Aika alitti Dennis Kimetton virallisen maailmanennätyksen yli kahdella ja puolella minuutilla. Juoksu ei kuitenkaan ollut ennätyskelpoinen sillä kisassa oli muun muassa vuorottelevia, osan matkaa kerrallaan juosseita vauhdittajia. Syyskuussa 2017 Kipchoge voitti Berliinin maratonin ajalla 2.03.32. Keväällä 2018 Kipchoge voitti Lontoon maratonin ajalla 2.04.17. 16. syyskuuta 2018 hän voitti Berliinin maratonin maailmanennätysajalla 2.01.39. Hän alitti Dennis Kimetton ME-ajan minuutilla ja 18 sekunnilla. Kauden 2018 päätteeksi hänet valittiin IAAF:n vuoden miesyleisurheilijaksi.
Keväällä 2019 Kipchoge voitti Lontoon maratonin reittiennätyksellä 2.02.37. 12. lokakuuta 2019 Kipchoge juoksi Wienissä järjestetyssä ennätyskokeessa maratonin aikaan 1.59.40,2 ollen ensimmäinen kahden tunnin alittaja maratonilla. Juoksussa hänellä oli yhteensä 41 vauhdittajaa, joista kerrallaan juoksi seitsemän. Viralliseksi maailmanennätykseksi aikaa ei hyväksytä.