google/wiki40b huggingface dataset:
Simon Wiesenthal

Elämänvaiheet

Wiesenthal syntyi rikkaaseen juutalaisperheeseen tuolloin Itävalta-Unkariin kuuluneessa Buczaczissa.
Hänen isänsä oli tukkukauppias. Wiesenthal opiskeli arkkitehdiksi Prahassa ja perusti oman arkkitehtitoimiston. Toisen maailmansodan syttyessä Wiesenthal asui silloin Puolalle kuuluneessa Lwówin kaupungissa (kaupunki kuuluu nykyisin Ukrainalle ja tunnetaan nimellä Lviv). Sodan alkuvaiheessa Neuvostoliiton vallattua Lwówin Wiesenthal lahjoi neuvostoliittolaisen virkamiehen ja vältti näin juutalaisille Neuvostoliiton valtaamilla alueilla yleisen kohtalon eli joko teloituksen tai karkotuksen Siperiaan. Natsi-Saksan vallattua Lwówin 1941 Wiesenthal joutui ensin pakkotyöleirille ja myöhemmin monille keskitysleireille. Vuoden 1945 toukokuussa amerikkalaiset vapauttivat Mauthausenin keskitysleirin, jossa Wiesenthal oli. 
Sodan loputtua hän työskenteli jonkin aikaa Yhdysvaltain maavoimille ja keräsi tietoa Nürnbergin oikeudenkäyntejä varten. Wiesenthal perusti Linziin, Itävaltaan, dokumenttikeskuksen, jossa kerättiin laajan avustajaverkoston kokoamia tietoja natseista. Mielenkiinto Wiesenthalin työtä kohtaan kuitenkin väheni kylmän sodan voimistuessa, ja keskus suljettiin vuonna 1954. Wiesenthal kuitenkin avasi keskuksen uudelleen Wienissä vuonna 1961.
Wiesenthal ja hänen järjestönsä vaikutti yli 1 200 natsin oikeuteen tuomisessa. Merkittävimpänä saavutuksenaan Wiesenthal piti Adolf Eichmannin Argentiinassa vuonna 1960 tapahtunutta sieppausta. Muita merkittäviä saavutuksia olivat Treblinkan keskitysleirin johtajan, Franz Stanglin, sieppaus Brasiliassa vuonna 1967 ja Anne Frankin pidättäneen natsiupseerin, Karl Silberbauerin, paikallistaminen.

Simon Wiesenthal -keskus

Vuonna 1977 joukko amerikkalaisia rabbeja perusti Wiesenthalin nimeä kantavan Simon Wiesenthal -keskuksen Los Angelesissa, Kaliforniassa, jatkamaan Wiesenthalin työtä.
Osmo Vuoristo

Osmo Jalmari Vuoristo (13. helmikuuta 1929 Helsinki  – 11. helmikuuta 2011 Helsinki) oli Suomen kansallismuseon johtaja, oppiarvoltaan filosofian tohtori.

Henkilöhistoria

Vuoriston puoliso vuodesta 1954 oli lehtori Edit Helena Korpinen. Vuoristo tuli ylioppilaaksi 1949 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1960 ja lisensiaatiksi 1977. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1978. Uransa alkuvuosina 1955–1958 Vuoristo toimi  Pohjois-Karjalan museon hoitajana. Hän perehtyi Länsi-Uudenmaan ja Lounais-Hämeen kansankulttuuriin tehdessään opiskeluaikana seuduille rakennusinventointimatkoja ja työskennellessään kotiseutuyhdistyksen toiminnanjohtajana. Vuodesta 1958 hän työskenteli Muinaistieteellisen toimikunnan (vuodesta 1972 Museovirasto) palveluksessa ja vastasi muun muassa Seurasaaren  ulkomuseosta. Vuoristo sai nimityksen Helsingin yliopiston kansatieteen dosentiksi 1979. Vuodet 1979–1992 hän oli Kansallismuseon osastonjohtaja.
Vuoristo osallistui kolmentoista kansatieteellisen dokumenttielokuvan tekoon suunnittelijana, käsikirjoittajana ja ohjaajana. Hänen kirjallisiin julkaisuihinsa kuuluu Antiikkikirja (1964), josta on julkaistu 15. uudistettu painos vielä 2000-luvulla.
Leipzigin hallintopiiri

Leipzigin hallintopiiri (saks. Regierungsbezirk Leipzig) oli yksi saksalaisen Saksin osavaltion kolmesta hallintopiiristä. Se sijaitsi osavaltionsa luoteisessa osassa. Hallintopiiri perustettiin 27. marraskuuta 1990 Saksin osavaltiohallituksessa tehdyn päätöksen nojalla 1. tammikuuta 1991. Saksi luopui hallintopiireistään vuonna 2012.
Leipzigin hallintopiirin hallintokaupunki oli Leipzig. Hallintopiiri oli pinta-alaltaan 4 387,62 neliökilometrin suuruinen ja sen alueella asui noin 1,1 miljoonaa asukasta. Väestötiheys hallintopiirissä oli 244 as./km².
Hallintopiiri koostui viidestä piirikunnasta (saks. Landkreise) ja yhdestä piirittömästä kaupungista (saks. kreisfreie Stadt), hallintokaupunki Leipzigista. Piirikunnat jaettiin edelleen kuntiin.
Malthusilaisuus

Historia

Malthusilaisuutta seurasi uusmalthusilaisuus. Uusmalthusilaisuus jakaa malthusilaisuuden kanssa käsityksen, jonka mukaan väestönkasvu on köyhyyden syy. Sen sijaan uusmalthusilaisuus hyväksyy syntyvyyden säännöstelyn väline-ehkäisylläkin. Uusmalthusilaisuus oli voimissaan erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäisessä väestökonferenssissa Bukarestissa vuonna 1974. Siellä suurin osa kehittyneistä maista omaksui uusmalthusilaisuuden ajatukset ja piti kehitysmaiden alikehityksen pääasiallisena syynä korkeaa syntyvyyttä.
Uusmalthusilaisuutta on sävyttänyt myös rasismi, sillä teorian kannattajat ovat voineet jopa kannattaa syntyvyyden lisäämistä, jotta oma etninen ryhmä saataisiin lisääntymään. Ongelmana ei siis aina ole ollut väestön määrä sinänsä, vaan "väärän" väestön (esimerkiksi etninen vähemmistö, alkuperäisasukkaat jne.) määrä.

Kritiikkiä

Nykytutkimuksen ja käytössä olevan empiirisen tiedon perusteella Malthusin teoriaa pidetään virheellisenä. Hänen arvailunsa eivät ole toteutuneet, sillä ihmiskunta ei ole lisääntynyt eksponentiaalisesti, eikä sen lisääntyminen näin ole luonnonlaki. Lisäksi myös ruoantuotannossa on kehitytty huomattavasti, mikä on mahdollistanut nykyisin suuremman ruoantuotannon henkeä kohti kuin Malthusin elinaikana.
Moonbase

Pelaaminen

Pelissä rakennetaan Kuuhun siirtokuntaa ja pelaajan on otettava huomioon muun muassa happi, vesi ja lämmitys/jäähdytys.

Vastaanotto

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 78%.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten maastopyöräily

Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 38 pyöräilijää. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. 30 pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Karsintaranking toimii siten, että yhdestä maasta otetaan kolme parasta urheilijaa ja näiden pisteet lasketaan yhteen. Maat jotka ovat rankingissa sijoilla 1. ja 2. saavat olympialaisiin kolme urheilijaa, sijoilla 3. – 7. olevat maat saavat kaksi pyöräilijää ja sijoilla 8. – 21. saavat yhden pyöräilijän. Aasian, Afrikan ja Amerikan maanosien kilpailuista pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Näiden urheilijoiden pitää edustaa sellaisia maita, jotka eivät pääse olympialaisiin rankingin perusteella. Vuoden 2019 MM-kilpailuista eliittikisan ja alle 23-vuotiaiden kilpailun kaksi parasta urheilijaa ansaitsee maapaikan olympialaisiin. Sekä maanosien että MM-kilpailujen paikat ovat maakohtaisia. MM-kisojen paikat voivat tulla vain sellaisille maille, jotka eivät saa paikkaa rankingin kautta. Tämän lisäksi alle 23-vuotiaiden kisan paikat eivät voi mennä sellaisiin maihin, jotka saivat paikan eliittikisan kautta. Isäntämaa Japanille on kiintiöpaikka olympialaisiin.
Espoon kaupunginteatteri

Espoon kaupunginteatteri on Espoossa toimiva ammattiteatteri. Se perustettiin vuonna 1988 nimellä Espoon Teatteri, ja nykyinen nimi on ollut käytössä vuoden 2000 alusta.
Teatterin johtajaksi valittiin vuonna 2012 Joachim Thibblin, joka aloitti tehtävässään vuonna 2014 teatteria vuodesta 2000 johtaneen Jussi Helmisen jäädessä eläkkeelle. Vuonna 2005 teatterissa vieraili noin 22 000 katsojaa.
Espoon kaupunginteatterilla on kaksi varsinaista esitystilaa. Ne ovat Louhisali ja Revontulihalli, jotka molemmat sijaitsevat Tapiolan kaupunginosassa – Louhisali Kulttuurikeskuksessa ja Revontulihalli Revontulentiellä.
Anders Auvinen

Anders Auvinen (31. tammikuuta 1843 Kitee – 7. lokakuuta 1915 Savonlinna) oli suomalainen Savonlinnassa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja, sahanomistaja ja kauppaneuvos.
Auvisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Auvinen ja Katri Havukainen. Koska kotitila oli liian pieni tarjoamaan elantoa, Anders lähti 16-vuotiaana syyskuussa 1859 liikeapulaiseksi Savonlinnaan kauppias Ivan Abramoffin palvelukseen. Auvinen palveli liikeapulaisena 14 vuotta ensin Abramoffin ja vuodesta 1863 Stepan Schataloffin liikkeessä. Hän kävi myös lyhyen kauppakoulukurssin 1870 Turussa.
Auvinen sai 1873 porvarinoikeudet Savonlinnan maistraatilta ja 10. huhtikuuta 1873 hän avasi oman liikkeensä Juhlevskyn talossa. Vuonna 1876 Auvinen rakensi oman talon Olavinkadun varrelle ja siirsi liikkeensä sinne. Auvinen harjoitti sekä tukku- että vähittäiskauppaa ja hänen liikkeellään oli neljä sivumyymälää maaseudulla. Vuonna 1887 hän osti Punkaharjun Putikossa sijainneen vanhan vesisahan. Hän perusti Putikkoon uudenaikaisen höyrysahan ja perusti Putikkoon aikaa myöten myös laivatelakan, höyrymyllyn, tervapolttimon, meijerin, rinkelileipomon sekä vähittäiskaupan. Auvinen toimi myös Savonlinnan Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana ja hän oli osakkaana useissa paikallisissa yrityksissä. Auvinen oli Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä neljään otteeseen vuosien 1875–1901 välillä. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1907.
Vuonna 1894 Auvinen ryhtyi laivanvarustajaksi. Hänen aluksensa kuljettivat rahtia erityisesti Savonlinnan ja Pietarin välillä. Vuonna 1910 Auvinen muodosti omistuksistaan And. Auvinen Osakeyhtiö -nimisen yhtiön. Anders Auvisen kuoltua yhtiön johdossa toimivat hänen poikansa kauppaneuvos Johan Aleksander Auvinen, johtaja Viktor Edvard Auvinen (1876–1936) ja agronomi Yrjö Heikki Auvinen (1884–1935).
Anders Auvinen oli naimisissa vuodesta 1873 kauppias Stepan Schataloffin tyttären Olga Schataloffin kanssa. Heillä oli kymmenen lasta.
Kännätjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 32 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,2 metriä mpy.
Manitobajärvi

Historia

Assiniboine-intiaanien asuttaman järven teki eurooppalaisille tunnetuksi ranskalainen turkiskauppias Pierre La Vérendrye vuonna 1738, joka antoi järvelle nimeksi Lac des Prairies (Preerian järvi). Myöhemmin järvi toimi osana Hudson's Bay Companyn turkiskauppareittejä.
Järven nimi on perua cree-intiaanien antamasta nimestä manitou-wapow tai ojibwa-intiaanien käyttämästä muodosta manitou-bah, jotka molemmat tarkoittavat Suuren Hengen, Manitoun, salmea. Tällä intiaanit tarkoittivat kapeaa salmea järven keskiosassa, nykyisissä kartoissa paikan nimi on The Narrows.
Useiden vuosien ajan on väitetty, että järvessä asustaa samanlainen järvihirviö kuin Loch Nessin hirviö tai Ogopogo. Hirviön nimeksi onkin annettu Manipogo.
Chittagong Hill Tracts

Chittagong Hill Tracts (CHT) on Chittagongin alueella Kaakkois-Bangladeshissa sijaitseva alue. Alueen pinta ala on 13 295 neliökilometriä ja se muodosti yhden piirikunnan vuoteen 1984 asti, jolloin se jaettiin kolmeen eri piirikuntaan.

Maantiede

CHT on ainoa laajasti mäkinen alue Bangladeshissa. Alue rajoittuu Myanmariin kaakossa, Intiaan pohjoisessa ja idässä sekä Chittagongin piirikuntaan lännessä. Alue on jaettu kolmeen piirikuntaan, jotka ovat Rangamati, Khagrachhari ja  Bandarban.

Väestö

Vuoden 1991 väestönlaskennan mukaan alueen väkiluku oli 974 447, joista 501 114 kuului heimokansoihin ja loput olivat Bengaleita. Heimokansoihin kuuluvat Chakmat, Marmat, Tripurit, Tanchangyat, Assamilaiset, Chakit, Pankhot, Mrut, Murangit, Bawmit, Mizot, Khyangit, ja Khumit.
Alatornio

Historia

Alun perin Alatornio on ollut osa laajaa Pohjanlahdelta Jäämerelle ulottunutta pirkkalaisten nautinta-aluetta. 1600-luvulle tultaessa alueella toteutettiin seurakunnallinen jako niin, että alinen Tornionjokilaakso muodosti oman Alatornion seurakunnan. Alatorniosta erotettiin Tornion kaupunki vuonna 1621. Karunki erotettiin Alatorniosta 1745. Vuoden 1809 Haminan rauhan jälkeen kolmasosa silloisesta Alatornion seurakunnasta jäi Ruotsin puolelle. Tätäkin osaa kutsuttiin Alatornioksi (Nedertorneå) ja myöhemmin 1900-luvulla Haaparannaksi pääkylän mukaan. 
Vuonna 1925 Tornioon liitettiin osia Alatornion kunnan Putaan kylästä. Sen jälkeen Alatorniosta irrotettiin lisää alueita Tornion kaupunkiin ennen lopullista kunnan yhdistämistä Tornion kaupunkiin. Putaan kylän rautatiealue liitettiin 1944 Tornioon. Vuonna 1957 Tornioon liitettiin vielä loput Putaan kylästä, Röyttän kylä satama-alueineen, osa Pirkkiöstä, pieni osa Kivirannan ja Yliraumon kyliä. Lopulta koko Alatornion kunta laajoine maaseutuineen yhdessä Karungin kunnan kanssa liitettiin 1973 Tornion kaupunkiin. 
Alatornion seurakunta perusti yhdessä Karungin ja Tornion seurakuntien, sekä Tornion seurakuntayhtymän kanssa uuden Tornion seurakunnan vuoden 2007 alusta.

Nähtävyyksiä

Alatornion kirkko, kivikirkko Tornion joen suistossa Haaparantaa vastapäätä on tunnettu historiallinen Ruotsin vallan loppuvaiheen rakennus, (alkujaan 1400-luvulta, laajennettu 1797 J. Rijf).

Alatornio nykypäivänä

Nykyään Alatornio näkyy nimenä tunnetussa torniolaisessa urheiluseurassa Alatornion Pirkat.
Lamina

Lamina on Suomessa toimiva rullalautailuliike ja -verkkokauppa. Lamina myy rullalautojen lisäksi myös lumilautoja ja vaatteita. Laminan pääasiallisesti myymät merkit ovat Lamina, Carhartt, Zero, Fallen, Emerica, Adidas, Nike SB ja Aste Skateboards. Laminan toimitila sijaitsee Helsingin keskustassa kauppakeskus Kampin 5. kerroksessa. Lamina on vaihtanut useamman kerran myymälän tilaa, mutta se on edelleen samassa kauppakeskuksessa sekä samassa kerroksessa.
Pieter Bleeker

Pieter Bleeker (1819-1878) oli hollantilainen lääkäri ja kalabiologi. Hänet tunnetaan Itä-Aasian kaloja koskevista tutkimuksistaan.  Bleeker on määrittänyt useita kalalajeja, joita nykyisin pidetään akvaariokaloina. Hän kuvasi kaiken kaikkiaan 511 uutta sukua ja 1925 uutta kalalajia.
Bleeker päätyi Aasiaan Hollannin Itä-Intian joukkojen lääkärinä, jonka sijoituspaikka oli Indonesiassa 1842-1860. Työnsä ohessa hän keräsi yli kaksitoista tuhatta kalanäytettä, joista pääosa on nykyisin Leidenin luonnontieteellisessä museossa.
Hollantiin palattuaan hän alkoi julkaista 36-osaista kalakuvastoa Atlas Ichthyologique. Kuvastosta laadittiin kymmenosainen uusintalaitos.
Mojaven aavikko

Mojaven aavikko on Yhdysvaltain lounaisosissa sijaitseva 65 000 neliökilometrin laajuinen aavikko. Se kattaa merkittävän osan Etelä-Kaliforniasta, mutta ulottuu myös lounaiseen Utahiin, eteläiseen Nevadaan ja luoteiseen Arizonaan. Las Vegasin suurkaupunki sijaitsee aavikon alueella.
Mojaven aavikko on tyypillinen vuoristoista ja altaista koostuva aavikko. Alueella kasvaa 1 750–2 000 kasvilajia. Yleisimmät kasvit ovat jukka- ja marunapensaita sekä kaktuksia. Joosuanpuu (Yucca brevifolia) on yleinen kasvi. 
Mojaven aavikolla sijaitsevat San Andreasin ja Garlockin siirrokset, jotka ovat alttiita maanjäristyksille. Geologisesti alue on vuoristoa, jossa hidas poimuttumisprosessi jatkuu.
Alueella kesät ovat kuumia ja talvet kylmiä. Kesällä lämpötila nousee 35–45 asteeseen, mutta talvella saattaa olla jopa 40 astetta pakkasta, koska alue sijaitsee melko korkealla vuoristossa, paikoitellen 1 000–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Sademäärä on yleensä alle 100 millimetriä vuodessa. Alueen kuumin ja matalin kohta on Kuolemanlaakso (Death Valley) kaakkoisessa Kaliforniassa. Talvella joillakin alueilla sataa lunta jopa 30 senttimetriä. Alueella elää muun muassa liskoja, aavikkokettuja ja kalkkarokäärmeitä.
Merienkeli

Tuntomerkit

Merienkeli voi kasvaa jopa 1,8 metrin pituiseksi. Kala on päältä tumman ruskea, alta vaalea. Selkälinjassa on piikkien rivi. Pää on silmien välistä selvästi lommolla. Merienkeli on pohjakala, joka makaa osittain pehmeään pohjaan kaivautuneena, vain silmät näkyvillä.

Ravinto ja lisääntyminen

Merienkelin ravinto koostuu pääosin luukaloista, myös rauskuista, äyriäisistä ja nilviäisistä. Lisääntyminen on ovovivipaarista; naaras synnyttää kerralla 9–20 munasta kehittynyttä poikasta.

Levinneisyys ja uhanalaisuus

Merienkelin alkuperäinen levinneisyys Atlantissa ulottuu Etelä-Skandinaviasta Marokkoon ja Kanariansaarille ja kattaa myös Välimeren ja Mustanmeren. Laji elää mannerjalustan vesissä viiden metrin syvyydestä ainakin 150 metriin asti.
Merienkeli oli aiemmin yleinen petokala laajoilla alueilla Euroopassa. Se on kuitenkin jyrkästi vähentynyt 50 viime vuoden aikana. Merienkelit joutuvat helposti pohjatroolien sivusaaliiksi. Niitä on käytetty ihmisravintona esimerkiksi Englannissa. Laji katsotaan nykyään hävinneeksi Pohjanmerestä ja osista Välimerta ja se luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi.
The Hunting Party

Taustaa ja äänittäminen

Toukokuussa 2013 laulaja Mike Shinoda ilmoitti, että yhtye on aloittanut työstämään kuudetta albumiaan. Rolling Stonen haastattelussa Shinoda sanoi albumin olleen vaikea Rob Bourdonille, koska hänen täytyi ponnistaa vastatakseen musiikin nopeuteen ja tyyliin. Hän kommentoi, että ”se on todennäköisesti kovinta tavaraa, mitä hän on koskaan soittanut heidän albumeillaan. Hänen täytyi parantaa fysiikkaansa juoksemalla ja nostelemalla painoja sekä työskennellä valmentajan kanssa”. Lopulta Bourdon tunsi olevansa parempi rumpali jokaisen päivän lopussa äänitysten jälkeen. The Hunting Partylla ovat vierailevina muusikoina Rakim Eric B. & Rakim -hip hop duosta kappaleella ”Guilty All the Same”, Page Hamilton alternative metal -yhtye Helmetistä kappaleella ”All for Nothing”, Daron Malakian metalliyhtye System of a Downista kappaleella ”Rebellion” ja Tom Morello Rage Against the Machinesta kappaleella ”Drawbar”.

Julkaisu ja mainostaminen

Helmikuussa 2014 Mike Shinoda viittasi "kesän 2014" julkaisuajankohtaan. 6. maaliskuuta 2014 yhtye julkaisi ”Guilty All the Same” -kappaleen musiikintunnistuspalvelu Shazamissa. Seuraavana päivänä se julkaistiin yhtyeen ensimmäisenä singlenä tulevalta albumilta. Albumin nimeksi julkistettiin virallisesti The Hunting Party 9. huhtikuuta 2014. Albumin toisena singlenä julkaistiin 5. toukokuuta ”Until It’s Gone”. 1. kesäkuuta Linkin Park julkaisi YouTube-tilillään sanoitusvideon kappaleesta ”Wastelands”. 3. kesäkuuta yhtyeen kappale ”Rebellion” sai ensisoittonsa BBC Radio 1 -kanavalla Zane Lowen musiikkiohjelmassa. Kappaleella laulamisesta vastaa Mike Shinoda, Chester Benningtonin hoitaessa kappaleen loppupuolen huuto-osuuden. 8. kesäkuuta yhtyeen kappale ”Final Masquerade” julkaistiin MTV:n kotisivuilla ja siitä tuli albumin kolmas singlejulkaisu.
Linkin Park esitti ensimmäisen kerran albumin kappaleita livenä KMFA Day -musiikkitapahtumassa 24. toukokuuta 2014. Yhtye esitti albumilta kappaleet ”Guilty All the Same”, ”Until It’s Gone” ja ”Wastelands”.
François de La Rocque

François de La Rocque (1885 Cantal – 28. huhtikuuta 1946 Pariisi) oli ranskalainen sotilas ja jyrkän oikeistolainen poliitikko, joka toimi 1930-luvulla Croix de Feu -järjestön ja sen jälkeen itse perustamansa Parti Social Français -puolueen (PSF) johtajana.
La Rocque syntyi vanhaan upseerisukuun ja hänen isänsä oli kenraali. Hän valmistui itse upseeriksi Saint-Cyrin sotilasakatemiasta ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Sen jälkeen hän palveli marsalkka Ferdinand Fochin esikunnassa sekä vuosina 1922–1924 Puolassa ja 1924–1928 Marokossa, mutta erosi lopulta armeijasta. Vuonna 1931 La Rocque valittiin kiihkokansallismielisen Croix de Feu -veteraanijärjestön puheenjohtajaksi. Staviskyn tapauksen nostatettua Ranskassa kuohuntaa hän asettui johtamaan Pariisin kaduilla 6. helmikuuta 1934 syntyneitä suurmielenosoituksia, jotka johtivat Édouard Daladierin hallituksen eroon samana iltana. La Rocquella arveltiin olleen tilaisuus jopa vallan kaappaamiseen, mihin hän ei kuitenkaan ryhtynyt. Tapauksen jälkeen Croix de Feun maine kärsi pahoin ja kansanrintamahallitus lakkautti järjestön vuonna 1936. La Rocque perusti sen seuraajaksi Parti Social Français -nimisen oikeistoradikaalin puolueen.
Toisen maailmansodan miehityksen aikana La Rocque alkuun tuki Vichyn hallitusta ja mukautti PSF:n toiminnan uuteen tilanteeseen. Vuodesta 1942 alkaen hän kuitenkin muutti näkemyksiään ja alkoi lähentyä Ranskan vastarintaliikettä. Saksalaiset pidättivät hänet 1943 ja hän vietti sodan loppuajan vankeudessa Saksassa. Sodan jälkeen hän ei enää palannut Ranskan politiikkaan.
Teo Fabi

Alkuvaiheet

Fabi harrasti talviurheilulajeja, mm. hiihtoa vuosina 1970-74 ja opiskelujen ohessa moottoripyörillä ajamista. Vuonna 1974 hän voitti kartingissa 100-kuutioisten Torneo Industrien ja Euroopan kartingmestaruuden vuotta myöhemmin. Hän voitti lisäksi vuonna 1977 Italian Formula Fordin 1600 sekä 2000 -sarjat.

Formula 3 ja 2

Fabi siirtyi vuonna 1977 kilpailemaan Formula 3 -luokissa, joissa saavutti 3 voittoa. Hänen paras tuloksensa oli sijoituksissa neljäs. Vuosina 1979-1980 hän ajoi Formula -luokissa saavuttaen jälleen 3 voittoa ja ollen parhaimmillaan sarjan kolmas.

Urheiluautosarjat

Fabi ajoi myös vuosina 1978-79 Formula Pacific -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden. Hän yritti saada paikan Formula 1:stä jo vuonna 1981 RAM-tallin, mutta talli valitsi hänen sijastaan Derek Dalyn. Pettynyt Fabi siirtyi ajamaan CanAm -sarjaan samana vuonna, jossa voitti neljä kertaa sijoittuen sarjan lopputuloksissa toiseksi.

Formula 1

Fabi kilpaili ensimmäistä kertaa Formula ykkösissä vuonna 1982 Etelä-Afrikan Grand Prix´ssa Toleman-tallin autolla. Kausi sujui vaisusti ja Fabin oli yleensä tyydyttävä kilpailusta karsiutumiseen ja jos hän selvitti karsinnan, kilpailussa hän ei kertaakaan selvittänyt tietään ruutulipulle asti. Seuraavaksi vuodeksi hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan kilpailemaan ja osallistui Indy 500 -kilpailuun, jossa hän saavutti heti paalupaikan.
Fabi palasi takaisin Formula 1 -sarjaan kaudeksi 1984, tällä kertaa Brabham-tallissa, mutta jatkoi edelleen myös CART-sarjassa. Tämän vuoksi kolmessa F1-kilpailussa Teon tilalla ajoi hänen veljensä Corrado Fabi, Teon ollessa ajamassa CART-kilpailua. Teo Fabi ajoi kerran kolmanneksi, saavutti kaksi muuta pistesijaa ja sijoittui 9 MM-pisteen turvin kuljettajien MM-sarjassa sijalle 12. Maaliin Fabi ylsi neljä kertaa. Seuraavaksi kaudeksi Fabi siirtyi takaisin Toleman-talliin, jossa oli aloittanut F1-uransa. Kausi sujui edellisvuotta heikoimmin ja Fabi ei saavuttanut yhtään MM-pistettä, mutta valtasi kertaalleen paalupaikan.Parhaimmillaan Fabi oli kahdestoista Italian GP:ssä.
Kaudet 1986 ja 1987 Fabi jatkoi Benettoniksi nimensä vaihtaneessa entisessä Toleman-tallissa. Kaudella 1986 hän saavutti kaksi paalupaikkaa ja kaksi MM-pistettä. Viimeiseksi jäänellä Formula 1 -kaudellaan 1987 hän teki uransa parhaan tuloksen pisteiden valossa. Fabi ajoi kertaalleen kolmanneksi ja lisäksi neljästi pisteille saavuttaen 12 MM-pistettä ja yhdeksännen sijan kuljettajien MM-sarjassa.

Muut sarjat

Formula 1 -uran jälkeen Fabi palasi vuonna 1988 ajamaan Indycaria. Vuoden 1990 Indycar -kautta varjosti Porsche -tallin pyrkimys rakentaa runko kokonaan hiilikuidusta, mikä sai kilpailevat tallit boikotoimaan hanketta ja Porsche joutui käyttämään vanhempaa malliaan sen sijasta. Fabi päätti siirtyä World Sportscar -sarjaan ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 1991. Fabi ajoi myös Le Mansin 24 tunnin ajoja vuosina 1980, 1982-83 sekä 1991-93.

Liike-elämä

Fabi johti veljensä Corradon kanssa suvun talkkikaivosyritystä 1980-luvulla.

Muuta

Fabin poika Stefano on myös kilpa-ajaja, joka on ajanut, mm. Formula 3 -sarjaa vuosina 2002-2003.