google/wiki40b huggingface dataset:
Unto Hietanen

Unto Hietanen (1928–2009) oli kuvanveistäjä. Unto Hietasen isä oli Jussi Hietanen.
Hietanen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1949–1952. Hän on toiminut opettajana Kankaanpään taidekoulussa 1972–1973 ja Lahden taideinstituutissa vuosina 1980–1989. Hietanen sai Tampereen kaupungin tunnustuspalkinnon 1975.
Haaralammi (Ruovesi, Kaukola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Pärjänojan valuma-alueeseen (35.325) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Monika Lindeman

Yksityiselämä

Lindeman avioitui heinäkuussa 2016 brittiläisen Darren McStayn kanssa Nuuksiossa. Avioliiton myötä hän piti nykyisen sukunimensä. Pari sai marraskuussa 2017 esikoislapsensa, Samuel-nimisen pojan.
Leiniön Liikenne

Leiniön Liikenne Oy on lietolainen linja-autoyritys. Leiniön Liikenne perustettiin vuonna 1936 ja se myytiin vuonna 2005 TLO:lle. Leiniön Liikenteen perusti Armas Leiniö (1911–1983) vuonna 1936. Yrityksen viimeisenä toimitusjohtajana toimi Armas Leiniön poika Esa Leiniö. 
Yhtiö ajoi Turun ja Liedon välistä linjaa, joka TLO:lle siirryttyään sai numeron 280.

Historia

Leiniö osti vuonna 1936 Chevrolet-merkkisen 12 hengen auton ja oikeuden Turku–Lieto kk–Vintala-linjaan. Vuosikymmenen lopulla ennen talvisotaa liikennettä laajennettiin Turku–Saukonoja-linjalle toiselle autolle. Sodan jälkeen alkoi voimakas liikenteen laajentaminen kaikkialla. Leiniökin hankki omistukseensa linjan Liedon asemalta Turkuun sekä Turku–Maaria–Auvaismäki-linjan, jota jatkoi Paattisille ja vuosikymmenen lopulla Yläneen Korkeakoskelle ja myöhemmin Tourulaan. Paattisten ja Yläneen linjat myytiin jo 60-luvulla Laakso & Lehtiselle. Vuonna 1958 Paimiolainen Santalan Liikenne Oy oli ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Armas Leiniö otti haltuunsa ko. yrityksen saaden näin haltuunsa valtaosan Hämeentien lähiliikenteestä.
Liedon kirkonkylä alkoi 60-luvulla kasvaa voimakkaasti, jonka seurauksena saatiin järjestettyä toimiva paikallisliikenne ja Leiniön Liikenteen toimipaikka siirtyi myös tälle alueelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö, jossa myös Armas ja Martta Leiniön lisäksi kaikki lapset olivat osakkaina. Santalan Liikenne Oy lakkautettiin 1990-luvulla. Toiminta jatkui näissä puitteissa aina 2000-luvulle, jolloin yhtiön toimitusjohtajana ollut Toivo Leiniö jäi eläkkeelle.
Vuonna 2005 TLO osti Leiniön liikenteen. Omistajanvaihdos ei aiheuttanut välittömiä aikataulu- tai reittimuutoksia. Leiniön Liikenteen noin kymmenen työntekijän työsuhteet jatkuivat myös entisellään.
Zelena

Zelena on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Olipa kerran, jossa häntä esittää Rebecca Mader. Zelena oli alun perin mukana vain kolmannella kaudella, mutta hahmo palasi neljännen kauden lopussa. Zelena kuvaa lännen pahaa noitaa. Hän on Regina Millsin sisko.
Donauinsel

Donauinsel (Tonavansaari) on pitkä ja kapea keinotekoinen saari Wienissä, Itävallassa Tonavan ja sen kanssa samansuuntaisena kulkevan kaivetun kanavan, Neue Donaun (”Uuden Tonavan”) välissä. Saari on 21,1 kilometriä pitkä, mutta vain 70–210 metriä leveä. Neue Donauta voidaan pitää myös pitkänä ja kapeana tekojärvenä.

Käyttö virkistysalueena ja festivaalipaikkana

Useimmille kävijöille saari on lähinnä virkistysalue monine baareineen, ravintoloineen ja yökerhoineen. Siellä on myös urheilumahdollisuuksia rullalautailusta, pyöräilystä ja uinnista melontaan. Erästä saaren hiekkarantaa pidettiin aluksi niin eksoottisena, että se sai lempinimen ”Copa Cagrana”, joka sisältää humoristisen viittauksen Rio de Janeiron Copacabanaan; Kagran Wienin 22. kaupunginosaan kuuluva alue lähellä kyseistä rantaa. Saaren etelä- ja pohjoispäässä on laajat nudistirannat.
Donauinselfest on kansainvälisesti tunnettu vuotuinen ulkoilmajuhla ja laatuaan Euroopan suurin, jossa käy yli kolme miljoonaa vierailijaa. Se pidetään yleensä kesäkuun lopussa perjantaista sunnuntaihin. Vuonna 2008 se pidettiin kuitenkin poikkeuksellisesti vasta 5.–7. syyskuuta, koska Itävalta ja Sveitsi toimivat jalkapallon Euroopan-mestaruus­kilpailujen isäntänä. Syyskuun 23. päivänä 2008 Madonna piti siellä ensimmäisen konserttinsa Itävallassa 57 000-henkisen yleisön edessä.

Luotettava tulvasuojelu

Saaren päätarkoitus on kuitenkin toimia osana Wienin kehittynyttä tulva­suojelu­järjestelmää. Koska Tonava kulkee kaupungin halki (tai alkujaan, ennen kuin kaupunki oli laajentunut nykyiselleen, läheltä sen ohitse), tulvat ovat olleet jatkuvana huolenaiheena satojen vuosien ajan. Ensimmäiset laajakantoiset rakennustyöt kaupungin suojaamiseksi tulvilta suoritettiin vuosina 1870–1875. Joen keskelle kaivettiin 280 metrin levyinen syvä uoma, ja sen vasemmalle rannalle varattiin 450 metrin levyinen suojavyöhyke tulvien varalta.
Vuonna 1970 laadittiin uusi suunnitelma, jota pian ryhdyttiin toteuttamaan: kaivettiin jokea myötäilevä kanava korvaamaan suoja-alueen, jolloin sen pohjasta poistetut maa-ainekset kasattiin uuden uoman ja 1800-luvulla syvennetyn vanhan uoman väliselle alueelle niin, että niistä muodostui pitkä ja kapea saari. Uusi kanava sai nimen Neue Donau (”Uusi Tonava”). Töiden valmistuttua uusi saari päätettiin muodostaa virkistys­alueeksi. Tulva­suojelu­järjestelmä on suunniteltu niin, että kaupunki ei kärsisi tuhotulvista, vaikka Tonavan virtaama nousisi 14 000 kuutiometriin sekunnissa. Niin suureksi se on noussut vain kerran Wienin historiassa, vuonna 1501. Vuoden 2002 tulvan aikanakin virtaama oli enimmillään 10 000 kuutiometriä sekunnissa. Tulvasuojelujärjestelmään kuuluvat Donaukanalin historiallinen Nußdorfin sulkuportti, sulut Neue Donaun kummassakin päässä, joen oikeanpuoleiselle rantavallille rakennettu pohjaveden korkeuden tarkkailujärjestelmä, jonka ansiosta vesi ei enää tulvi Praterin laajalle puistoalueelle, sekä Freudeneun uusi sulkuportti.
Rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 1972 ja ne valmistuivat vuonna 1988.
Brawl (Transformers)

The Transformers

Brawl on yksi Combaticoneista, jotka Starscream rakensi toisen maailmansodan aikaisista sotakoneista kostaakseen Megatronille.

Vuoden 2007 elokuva

Vuoden 2007 Transformers-elokuvassa Brawlin nimi olikin erään editointivirheen vuoksi Devastator. Brawl tuli mukaan elokuvaan vasta, kun Starscream käski kaikkia Decepticoneja saapumaan Hooverin Padolle sieppaamaan Allspark. Kun Autobotit ja sotilaat veivät sen turvaan Mission Cityyn, Brawl seurasi heitä, mutta sai surmansa Bumblebee ampui häntä plasmakanuunalla rintaan.
Laurence St. Germain

Laurence St. Germain (s. 30. toukokuuta 1994 Saint-Ferréol-les-Neiges) on kanadalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Mont-Sainte-Annea.
St. Germain sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pujottelussa 15:nneksi. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän oli samassa lajissa kuudes.
Alppihiihdon maailmancupissa St. Germain kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin ensimmäisessä pujottelussa marraskuussa 2015 sijoittuen 27:nneksi. Hän ei kuitenkaan saavuttanut kilpailusta pisteitä jäätyään liian paljon voittajasta. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 17:s Levin pujottelussa marraskuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2018.
Nor-Am Cupissa hän on voittanut kolme pujottelukilpailua. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän on ollut toinen kausilla 2015–2016 ja 2016–2017.
Willy Burmester

Willy Burmester (16. maaliskuuta 1869 – 16. tammikuuta 1933) oli saksalainen viulutaiteilija. Hän pidettiin aikanaan opettajansa Joseph Joachimin jälkeen merkittävimpänä saksalaisena viulutaiteilijana. Vuosina 1892–1895 hän oli Helsingissä Robert Kajanuksen orkesterin konserttimestari.
Jean Sibelius omisti viulukonserttonsa alun pitäen Burmesterille. Aikataulut eivät kuitenkin sopineet yksiin että Burmester olisi soittanut sen ensiesityksen, joten sen esitti Helsingin konservatoriossa opettanut viulisti Victor Novacek. Sibelius korjasi sävellystä ja tarjosi sitä uudestaan hänen soitettavakseen. Kun taaskaan ei sopinut, solistiksi astui Berliinin filharmonikkojen Karel Halíř. Burmesteri loukkaantui syvästi ja ilmoitti ettei tule koskaan soittamaan sävellystä. Niinpä Sibelius omisti sen unkarilaiselle viulistille, silloiselle ihmelapselle Ferenc von Vecseylle.
Burmesterin puoliso oli Konrad ja Edvard Fazerin sisar pianisti Naema Fazer.
Hän kirjoitti omaelämäkerran Fünfzig Jahre Künstlerleben (A. Scherl, 1926).
Saksan Grand Prix 1966

Saksan Grand Prix 1966 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. elokuuta 1966 Nürburgringn radalla. Kilpailun voitti Jack Brabham, jolle voitto oli kauden neljäs.
Moolok

Moolok, Molok, Moloch tai Moolek  oli nykyisen Israelin alueella Vanhan Testamentin aikana palvottu foinikialainen jumala; sillä oli oinaan pää ja ihmisen ruumis. Foinikialaiset uhrasivat jopa lapsia polttouhreina Moolokille.
Jumalaa palvottiin tulella, ja perimätiedon mukaan muutamat Israelin ja Juudan kuninkaat (Manasse) pakottivat jopa omat poikansa kulkemaan tulen läpi Moolokin kunniaksi Ben-Hinnomin laaksossa olleella palvontapaikalla. Tämä Gehennom-niminen paikka oli aina rikinkatkuinen, ja huurut ajoivat ihmisiä poispäin. Gehennom on toiminut Helvetin esikuvana; se on myös helvetin hepreankielinen nimi (Gehenna).
Vanhan Testamentin Kuninkaiden kirja kertoo, kuinka kuningas Joosia hävitti palvontapaikan ja saastutti sen pysyvästi muuttamalla koko laakson kaatopaikaksi, jollainen se on edelleen. Sinne heitettiin muun muassa teloitettujen ruumiit, perimätiedon mukaan myös Jeesuksen kanssa yhtaikaa ristiinnaulittujen rosvojen ruumiit.
Moolok-kultti sammui lopullisesti Baabelin pakkosiirtolaisuuteen.
Kolmannessa Mooseksen kirjassa on useita kohtia, joissa Jumala erikseen kieltää israelilaisilta lastensa uhraamisen polttouhreina Moolokille. Tähän syyllistyneet Jumala määrää kivitettäviksi.
Moolok ja Gehennom esiintyvät myös monissa tietokonepeleissä, esimerkiksi Ancient Domains of Mysteryssä (ADOM) ja NetHackissa. Näissä Moolokin rooli on usein paha demoni.
Nimeä Moloch on verrattu puunin kielen kantasanaan MLK, joka merkitsee uhrausta. Tämä saattaa viitata siihen, että Moloch ei olisikaan ollut jumala, vaan pikemminkin erityinen uhraustapa.
Axel Carpelan

Carl Axel Frithiof Carpelan (15. tammikuuta 1858 Helsinki — 24. maaliskuuta 1919 Turku) oli suomalainen vapaaherra, joka muistetaan säveltäjä Jean Sibeliuksen läheisenä ystävänä, innoittajana ja tukijana.
Axel Carpelan kuului Carpelanin vapaaherralliseen aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat varatuomari, vapaaherra Carl Johan Carpelan (1811–1893) ja vapaaherratar Fredrika Sofia Carolina Lybecker (1817–1892).
Axel Carpelan syntyi Helsingissä, jossa hänen isänsä työskenteli esittelijäsihteerinä, mutta hän varttui sukutilalla Maskun Odensaaressa seitsenjäsenisen sisarusparven nuorimmaisena. Axel kirjoitti ylioppilaaksi Turun Svenska klassiska lyceumista vuonna 1876. Hän olisi halunnut ryhtyä opiskelemaan musiikkia, mutta suku suhtautui siihen kielteisesti. Hän oli lahjakas harrastelijaviulisti, ja hän soitti myös pianoa.
Vuonna 1876 Carpelan muutti Helsinkiin ja kirjoittautui Keisarilliseen Aleksanterin-yliopistoon, aluksi matemaattis-luonnontieteelliseen, sitten historiallis-kielitieteelliseen osastoon. Hän seurasi muun muassa historian, filosofian, psykologian ja estetiikan luentoja mutta ei suorittanut tutkintoa vaan erosi yliopistosta syksyllä 1885.
Carpelan vietti vaatimatonta elämää ja omistautui "musiikin ja sotahistorian opinnoille". Hän asui Helsingissä, Naantalissa, Tampereella ja Turussa.
Carpelanista tuli Jean Sibeliuksen läheinen ystävä. Hän oli tavannut Sibeliuksen jo lokakuussa 1890, mutta helmikuun manifestin jälkeen vuonna 1899 hän oivalsi, että Sibeliuksen musiikin avulla voitaisiin eurooppalaisille levittää tietoa Suomen suuriruhtinaskunnan erityisasemasta. Carpelan järjesti Sibeliukselle mesenaatteja, ja he kävivät laajaa kirjeenvaihtoa. Maaliskuussa 1910 hän järjesti serkkunsa Tor Carpelanin kanssa keräyksen, jonka tuotoilla saatiin järjesteltyä Sibeliuksen velat.
Sibeliuksen sävellyksen nimi Finlandia perustui Carpelanin ehdotukseen, ja Sibelius omisti toisen sinfoniansa Carpelanille.
Axel Carpelan menehtyi keuhkokuumeeseen Turussa vuonna 1919. Hänen kuoltuaan Sibelius kirjoitti päiväkirjaansa: "Ketä varten minä nyt sävellän?"
Bo Carpelanin romaani Axel (1986) kertoo Axel Carpelanin ja Jean Sibeliuksen ystävyydestä.
Cron

cron on ajastuspalvelu Unix-pohjaisille käyttöjärjestelmille. Nimi pohjautuu kreikan sanaan ”chronos” (χρόνος), joka tarkoittaa aikaa.

crontab

Yleensä ajastimia muokataan crontab-ohjelmalla, joka ohjaa crond-daemonia, joka ajaa komennot taustalla ja tarkistaa minuutin välein, jos komentoja pitää suorittaa ja suorittaa ne. Tehtävät suoritetaan, kun aika- ja päivämääritykset täsmäävät nykyhetkeen. 
* * * * * komento
┬ ┬ ┬ ┬ ┬
│ │ │ │ │
│ │ │ │ └──── viikonpäivä (0–7) (sunnuntai = 0 tai 7)
│ │ │ └────── kuukausi (1–12)
│ │ └──────── päivä (1–31)
│ └────────── tunnit (0–23)
└──────────── minuutit (0–59)
Cacteae

Tuntomerkit

Cacteae-tribuksen kaktukset ovat yksivartisia tai muodostavat monivartisia mättäitä. Niiden varret ovat nivelettömiä, enimmäkseen pallomaisia, eräät lyhyen pylväsmäisiä ja pinnaltaan uurteisia tai nystermäisiä; uurteiden väliset harjanteet voivat olla nystermäisiä. Areolit ovat tavallisesti soikeita, nauhamaisia, uurrettuja tai kaksimuotoisia, jolloin yhdessä areolissa on kaksi toisistaan poikkeavaa osaa. Varren alue, johon kukat kehittyvät, on erilaistumaton eli ei erotu silminnähden muusta varresta. Kukat sijaitsevat varren kärjen tuntumassa (subapikaalisesti) ja ovat pieniä tai keskikokoisia, päivällä kukkivia sekä säteittäisiä tai harvoin vastakohtaisia. Pohjus on suomuinen tai paljas. Mehevä hedelmä on marjamainen, avautumaton tai avautuva tai vain hajoava. Siemenet ovat pieniä tai isokokoisia, muodoltaan ja kuoren kuvioinnilta vaihtelevia. Siemenkannattimen arpi eli hilum ja siitereikä eli mikropyle eivät tavallisesti ole yhteydessä toisiinsa. Siemenessä ei harvoja tapauksia lukuun ottamatta ole uloketta (strofiolia).

Levinneisyys

Tribuksen lajeja kasvaa laajalla alueella Kanadasta Karibialle, Venezuelaan ja Kolumbiaan etelässä.
Sergei Nemtšinov

Sergei Nemtšinov (s. 14. tammikuuta 1964, Moskova) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1990.

Saavutukset

Nemtšinov on saavuttanut kaksi jääkiekon maailmanmestaruutta, vuosina 1989 ja 1990, ja jääkiekon olympiahopeaa 1998. Hän on pelannut NHL:ssä useissa jääkiekkoseuroissa. Hän oli voittamassa ensimmäisinä venäläisinä jääkiekkoilijoina Aleksandr Karpovtsevin, Aleksei Kovaljovin ja Sergei Zubovin kanssa New York Rangers -seurassa  Stanley Cup -mestaruutta vuonna 1994. Hän oli voittamassa Stanley Cupia myös vuonna 2000 New Jersey Devilsissä.
Sergei Nemchinovin vierailun aikana Turkmenistaniin harjoitettiin intensiivisiä harjoituksia Turkmenistanin miesten kansallisen jääkiekkojoukkueen kanssa. Sitten hän aloitti Turkmenistanin maajoukkueen valmennushenkilöstön kanssa ja on jo laatinut suunnitelman Turkmenistanin jääkiekkoilijoiden valmistelusta vuoden 2020 IIHF: n maailmanmestaruuskilpailun divisioonalle III.
Simple Minds

Historia

Vuonna 1977 Jimm Kerr kysyi isältään 100 punnan lainaa perustaakseen yhtyeen. Työläisperheen pojan isä ajatteli pojan olevan hullu. 
Yhtyeen sai alkunsa vuonna 1978 eräässä Glasgow'n baarissa, kun Jim Kerrin ja Bill Sloanin äänittivät C60-kasetille kappaleen ”Life In A Day”. Pari vuotta myöhemmin (1980) he tekivät kappaleen ”I Travel”.

Suosion huipulla

Vuonna 1984 ”The Breakfast Club” elokuvan ja aloituskappaleen  ”Don't You (Forget About Me)” myötä, yhtye nousi kärkeen Yhdysvaltojen listalla viikon ajaksi. 
Ensimmäisen stadion keikan he vetivät Philadelphiassa Live Aid konsertissa vuonna 1985. Se oli alku monelle stadionit täyttävälle keikalle. Vuonna 1990 Wembleyn Stadionilla he lauloivat kappaleen "Mandela Day" joka oli hyvin suosittu, ja Stadion oli täynnä. Jopa fanit tulivat laulamaan lavalle kyseistä kappaletta.
Pieni Suojärvi (Joutsa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,9 metriä mpy.
Timon Fleiuslainen

Timon Fleiuslainen (m.kreik. Τίμων, n. 320 eaa. – 230 eaa.) oli antiikin Kreikan skeptikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi ja kirjailija. Hän oli Stilponin ja Pyrrhonin oppilas.
Timon oli kotoisin Fleiuksesta. Hän ansaitsi omaisuuden opettamalla ja luennoimalla Khalkedonissa. Tämän jälkeen hän vietti loppuelämänsä Ateenassa, jossa myös kuoli. Hän kirjoitti useita teoksia sekä proosa- että runomuodossa. Hänen tunnetuin teoksensa on Pilkkarunot (Silloi). Tämän lisäksi hän kirjoitti opettajansa Pyrrhonin opetuksia, eeppisiä runoja, tragedioita, komedioita ja satiirisia draamoja.
Pilkkarunot oli sarkastinen teos, joka sisälsi kolme kirjaa ja oli kirjoitettu heksametrimuodossa. Se oli suunnattu kreikkalaisia filosofeja vastaan, ja se irvaili lähes kaikille Pyrrhonin edeltäjille ja aikalaisille. Säilyneet katkelmat, yhteensä 133 säettä, osoittavat Timonin olleen suuri satiirikko ja taitava heksametrin käyttäjä. Hän ei kuitenkaan pyrkinyt muuhun kuin naurattamaan yleisöään. Hänen pilkaltaan eivät säästyneet juuri muut kuin Ksenofanes, "Homeroksen valheiden vaatimaton sensuroija", ja Pyrrhon, jota vastaan "ei kukaan kuolevainen rohkene väittää".
Menodotoksen mukaan Timonilla ei ollut seuraajia, vaan hänen koulunsa painui unohduksiin. Hippobotos ja Sotion puolestaan ovat maininneet hänen oppilaikseen seuraavat henkilöt: Dioskurides Kyproslainen, Nikolokhos Rhodoslainen, Eufranor Seleukialainen ja Praÿlus Troaslainen.
Mankkaa

Rakennuskanta

Suurin osa Mankkaan rakennuskannasta on valmistunut 1970- ja 1990-lukujen välillä. Asuntokannasta suurin osa on erillisiä pientaloja. Alueella on niin omistus-, asumumisoikeus- kuin vuokratalojakin.

Liikenne

Aluetta halkoo pohjois-eteläsuuntainen Mankkaantie, joka jatkeineen (Koivuviidantie, Vanhan-Mankkaan tie) johtaa Tapiolasta Sinimäentielle lähelle Turunväylän Kauniaisten liittymää. Se oli aikaisemmin varsin vilkasliikenteinen, mutta sen liikenne on huomattavasti vähentynyt vuonna 2000 valmistuneen Kehä II:n ansiosta, joka kulkee samansuuntaisesti alueen länsilaidalla. Toinen aluetta halkova isompi tie on Turunväylän suuntainen Sinimäentie, jonka pohjoispuolella on teollisuusalue- ja toimistokortteleita sekä isoja kauppaliikkeitä.
Mankkaan kautta kulkee useita bussien seutulinjoja Helsinkiin ja Espoon sisäisiä linjoja mm. Tapiolaan ja Leppävaaraan.

Palvelut

Kauppaliikkeiden keskittymä on myös Mankkaantien varrella Mankkaanportissa, jossa sijaitsee muun muassa Espoon ensimmäinen Lidl. Alueella sijaitsee myös K-Supermarket Mankkaa ja sen yhteydestä löytyvät Tokmanni, Musti ja Mirri sekä muita pieniä liikkeitä. Mankkaalla toimi myös ennen posti. Mankkaanportin ostoskeskuksen paikalla sijaitsi vielä 1990-luvulla Espoon linja-autovarikko. Alueella toimii kolme päiväkotia: Taavinkylän lastentalo, Mankkaan päiväkoti ja Seilimäen päiväkoti. Alueella on kaksi alakoulua, Taavinkylän koulu ja Mankkaanpuron koulu, sekä yksi yläkoulu, Mankkaan koulu. Mankkaalla on oma asukaspuisto jonka yhteydessä on Mankkaan makasiini, joka järjestää toimintaa kaiken ikäisille.
Laura Toivanen

Laura Toivanen (21. heinäkuuta 1988 Polvijärvi) on suomalainen uransa päättänyt ampumahiihtäjä. Hän on edustanut vuodesta 2017 lähtien Enon Kisa-Poikia ja sitä ennen Kontiolahden Urheilijoita.
Ampumahiihtäjä Ahti Toivanen on Laura Toivasen veli.

Elämä ja ura

Toivanen aloitti ampumahiihdon vuonna 2001. Hän voitti naisten Suomen mestaruuden 23. tammikuuta 2010 takaa-ajokilpailussa Kauhajoella.

Maailmancup

Toivanen osallistui ampumahiihdon maailmancupiin ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010 Hochfilzenissä joulukuussa 2009. Hänen paras sijoituksensa on normaalimatkan 68. sija Ruhpoldingissa 2010–2011 ja Holmenkollenilla kaudella 2014–2015.
Toivanen on edustanut Suomea naisten viestijoukkueessa maailmancupin osakilpailuissa. IBU-Cupissa hänen paras sijoituksensa on 18.

Arvokisat

Vuonna 2009 Toivanen osallistui nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin Canmoressa Kanadassa. Hän oli pikakilpailussa 39:s ja takaa-ajossa 45:s.
Helmikuussa 2011 järjestetyissä Euroopan mestaruuskilpailuissa Toivanen osallistui normaalikilpailuun sijoittuen 35:nneksi. Pikakilpailussa hän oli 40:s ja takaa-ajokilpailussa 32:s.
Toivanen pääsi edustamaan Suomea ampumahiihdon maailmanmestaruuskisoihin 2011 Hanty-Mansijskissa. Hän osallistui 15 kilometrin normaalikilpailuun ollen 49. sijalla ja viestin 3. osuudelle Suomen päätyessä sijalle 11.
Pyeonchangin talviolympialaisissa 2018 Toivanen oli myös mukana. Normaalimatkalla hän tuli sijalle 49, sprintissä sijoitus oli 77. Naisten viestijoukkue, jossa hän kilpaili, oli viidestoista ja sekaviestijoukkue kuudes.
Toivanen edusti Suomea myös ampumahiihdon maailmanmestaruuskisoissa 2019 Östersundissa. Naisten 7,5 kilometrin pikakilpailussa hän saavutti 63. sijan, mikä ei aivan riittänyt takaa-ajokisaan.

Yksityiselämä

Hän on opiskellut kieliä ja liikuntalääketiedettä Itä-Suomen yliopistossa.
Berliinin ilmasillan muistomerkki

Berliinin ilmasillan muistomerkki (Luftbrückendenkmal) on arkkitehti Eduard Ludwigin suunnittelema muistomerkki vuoden 1948 Berliinin ilmasillalle, joka pelasti neuvostojoukkojen saartaman Länsi-Berliinin nääntymiseltä. Muistomerkki on sijainnut vuodesta 1951 Tempelhofin lentoaseman sisäänkäynnin edustalla. Muistomerkin kopiot on sijoitettu Frankfurt am Mainiin ja Celleen.
Teräsbetonista valmistettu muistomerkki on 20 metriä korkea. Sen voidaan tulkita esittävän tyyliteltyä siltarumpua, jonka läpi kulkee kolme kaarevaa palkkia. Ne symboloivat ilmasillan kolmea ilmakäytävää. Muistomerkin pronssiseen jalustaan on kirjoitettu Berliinin saarron aikana surmansa saaneiden 41 brittiläisen ja 31 amerikkalaisen lentäjän sekä kuuden saksalaisen avustajan nimet. Niiden yllä on teksti ”Sie gaben ihr Leben für die Freiheit Berlins im Dienste der Luftbrücke 1948/1949” (”He antoivat henkensä Berliinin vapauden puolesta palvellessaan ilmasiltaa 1948/1949”).
Länsiberliiniläiset antoivat muistomerkille lempinimen Hungerkralle (”Nälkäkäpälä”).
Gustaf Cannelin

Gustaf Cannelin (26. elokuuta 1815 Pyhäjoki – 5. kesäkuuta 1885 Mustasaari) oli suomalainen rovasti, lehtori, filosofian tohtori, suomentaja ja kirjailija.
Cannelinin vanhemmat olivat Pyhäjoen lukkari Tomas Cannelin ja Juliana Ticklén. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Cannelin opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1839, maisteriksi 1840 ja lisensiaatiksi 1844. Hän väitteli tohtoriksi 1844.
Cannelin toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1842, konsistorin amanuenssina 1844–1845 ja Vaasan lukion kreikan kielen lehtorina 1845–1860. Cannelin vihittiin papiksi 1859 ja hän toimi tämän jälkeen Sääksmäen kirkkoherrana 1861–1873 ja Mustasaaren kirkkoherrana 1873–1885. Hän sai rovastin arvon 1862.
Cannelin julkaisi 1865 uuden suomennoksen vuoden 1734 laista uudistaen kieliasua. Vuosina 1869–1875 hän oli mukana Elias Lönnrotin toimittaman ja vuonna 1880 ilmestyneen suomalais-ruotsalaisen sanakirjan teossa. Hänen veljensä Alexander Cannelin oli suomenkielisen merenkulkualan sanaston kehittäjä. Gustaf Cannelinin poika filosofian tohtori, lehtori Knut Cannelin julkaisi useita suomalais-ruotsalaisia ja ruotsalais-suomalaisia sanakirjoja.
Adventure Game Studio

Historia

Adventure Game Studion ohjelmoija on englantilainen Chris Jones. Ensimmäinen versio, nimeltään Adventure Creator, julkaistiin vuonna 1997 MS-DOS -alustalle. Tämän erittäin rajoittuneen version Jones ohjelmoi uudelleen vuoden 1999 kesällä ja julkaisi uuden version syyskuussa uuden nimen Adventure Game Studio alla.