Gerald ja Sara Murphy

Gerald Clery Murphy ja Sara Sherman Wiborg olivat varakkaita ekspatriaatteja amerikkalaisia, jotka muuttivat Ranskan Rivieralle 1920-luvun alussa. Anteliaalla vieraanvaraisuudellaan ja taipumuksellaan juhliin he loivat eloisan sosiaalisen ringin, johon kuului suuri joukko Kadotetun sukupolven taiteilijoita ja kirjailijoita. Geradilla oli lyhyt mutta merkittävä ura taidemaalarina.

Gerald Murphy

Gerald Clery Murphy (25. maaliskuuta 1888 – 17. lokakuuta 1964) syntyi Bostonissa perheeseen, joka omisti hienoja nahkatavaroita myyneen Mark Cross Companyn.
Gerald oli esteetikko lapsuudestaan lähtien. Hän ei koskaan tuntenut oloaan mukavaksi kokoushuoneissa ja kerhoissa, jonne hänen isänsä yritti häntä työntää. Hän reputti Yalen pääsykokeet kolme kertaa ennen kuin pääsi sisään, vaikka esiintyikin siellä kunnioitettavasti. Hän kuului sekä Delta Kappa Epsilon (DKE) -että Skull & Bones -kerhoihin. Hän ystävystyi nuoren opiskelijan Cole Porterin kanssa ja toi tämän DKE:hen. Murphy myös esitteli Porterin ystävilleen, johdatellen tämän säveltämään musiikkia Yalen musikaaleihin.

Sarah Sherman Wiborg

Sara Sheman Wiborg (7. marraskuuta 1883 – 10. lokakuuta 1964) syntyi Cincinnatissa, Ohiossa, varakkaaseen Wiborgin perheeseen. Hänen isänsä, Frank Bestow Wiborg, oli 40-vuotiaana miljonääri, ja hänen äitinsä kuului merkittävään Shermanin sukuun. Sara kasvoi Cincinnatissa, ja hänen perheensä muutti muutamaksi vuodeksi Saksaan hänen ollessaan teini-ikäinen, jotta hänen isänsä voisi keskittyä yhtiönsä Euroopan-osastoon. Palatessaan Amerikkaan Wiborgit viettivät suurimman osan ajastaan New Yorkissa, ja myöhemmin East Hamptonissa, jossa he olivat yksi ensimmäisistä sinne kotinsa rakentaneista varakkaista perheistä.

Avioliitto

Sara Wiborg ja Gerald Murphy tapasivat East Hamptonissa kummankin ollessa nuoria. Gerald oli viisi vuotta nuorempi kuin Sara, ja monen vuoden ajan heidän välillään olikin lähinnä vain ystävyyssuhde. He kihlautuivat vuonna 1915 Saran ollessa 32-vuotias. Saran vanhemmat eivät pitäneet siitä, että heidän tyttärensä nai jonkun joka oli kauppa-alalla, ja Geraldin vanhemmat eivät olleet paljoakaan sen iloisempia, luultavasti koska hänen isänsä koki vaikeaksi arvostaa mitään, mitä Gerald teki.
Avioiduttuaan pari asui 50 West 11th Streetillä New Yorkissa, jossa he saivat kolme lasta. Vuonna 1921 he muuttivat Pariisiin paetakseen New Yorkin rajoituksia ja perheidensä tyytymättömyyttä heidän avioliittoonsa. Pariisissa Gerald innostui maalaamisesta ja he alkoivat solmia tuttavuuksia, joiden vuoksi heistä tuli kuuluisa. Lopulta he muuttivat Ranskan Rivieralle, jossa heistä tuli laajan taiteilijoiden ja kirjailijoiden piirin keskus. Tähän piiriin kuuluivat erityisesti Zelda ja F. Scott Fitzgerald, Ernest Hemingway, John Dos Passos, Fernand Léger, Jean Cocteau, Pablo Picasso, Archibald MacLeish, John O'Hara, Cole Porter, Dorothy Parker ja Robert Benchley.
Ennen Murphyjen saapumista Ranskan Rivieralle muodikkaimmat ihmiset viettivät siellä vain talvensa, jättäen huomiotta alueen kesäkuukausina. Murphyjen ihmisille suomat aktiviteetit ruokkivat kuitenkin samaa taiteiden ja kirjainten uudelleensyntymää kuin Pariisin jännitys, etenkin Montparnassen kahviloissa. Vuonna 1923 Murphyt vakuuttivat Hotel du Capin pysymään auki myös kesällä, jotta he voisivat viihdyttää ystäviään. Ranskan Rivieran uusi säkenöivä aikakausi kesän turvapaikkana oli alkanut.
Aikanaan Murphyt hankkivat huvilan Cap d'Antibesista ja nimesivät sen Villa Americaksi. He oleskelivat siellä vuosia. Kun Murphyt saapuivat Rivieralle, makaaminen rannalla pelkästään iloitakseen auringosta ei ollut yleinen harrastus. Silloin tällöin joku saattoi mennä uimaan, mutta rannalla olemisen ilot olivat lähinnä vielä tuntemattomia siihen aikaan. Murphyt pitkine retkineen ja piknikkeineen La Garoupeen esittelivät auringonoton rannoilla muodikkaana harrastuksena.
Sara ja Gerald Murphyllä oli kolme lasta, Baoth, Patrick ja Honoria. Vuonna 1929 Patrickilla diagnosoitiin tuberkuloosi. Hänen vanhempansa veivät hänet Sveitsiin ja he palasivat Amerikkaan vuonna 1934, jossa Gerald toimi Mark Crossin johtajana 1934–1956, eikä koskaan enää jatkanut taiteilijanuraansa. Sara asettui Saranac Lakelle, New Yorkiin hoitaakseen Patrickia, ja Baoth ja Honoria laitettiin sisäoppilaitoksiin. Vuonna 1935 Baoth kuoli yllättäen aivokalvontulehdukseen, tuhkarokosta johtuneeseen komplikaatioon, ja 1937 Patrick menehtyi tuberkuloosiin.
Myöhemmin Murphyt asuivat talossa joka oli joskus yksi suurimmista East Hamptonissa ja jonka nimi oli "The Dunes". Talo oli Saran isän 600 eekkerille rakennuttama. Vuoteen 1941 mennessä talo osoittautui mahdottomaksi ylläpitää, myydä, tai edes lainata, ja niinpä Murphyt purkivat sen, ja muuttivat remontoituun meijerin latoon.
Gerald kuoli 17.lokakuuta 1964 East Hamptonissa. Sara kuoli 10.lokakuuta 1975 Arligtonissa, Virginiassa.

Perintö

Murphyjen hyvän ystävän, kirjailija F. Scott Fitzgeraldin romaanin Yö on hellä päähenkilöt Dick ja Nicole Diver ovat helposti tunnistettavat perustuneiksi Gerald ja Sara Murphyyn. Hekin ovat rikas nuori pari, asuvat Ranskan Rivieralla ja viettävät joutilasta elämäänsä pitäen juhlia ja illalliskutsuja ystäväpiirilleen ja viettäen aurinkoisia päiviä rannalla. Monet kirjailijan ystävät, mukaan lukien Murphyt, näkivät hahmoissa kuitenkin paljon enemmän Zelda ja Scott Fitzgeraldin suhteen ja persoonallisuudet kuin Murphyjen. Fitzgerald on omistanut Yö on hellän Geraldille ja Saralle.
Toisen Murphyjen kirjailijaystävän, Ernest Hemingwayn pääpari kirjassa The Garden of Eden ei ole selvästi Murphyihin perustunut, mutta samankaltaisuudet sekä tapahtumapaikka (Nizza) kertovat että takana on mitä luultavimmin kuitenkin pohjautuminen Sara ja Gerald Murphyyn. 
Calvin Tomkinsin kirjoittama Gerald ja Sara Murphyn elämäkerta Livin Well Is the Best Revenge julkaistiin 1971, ja Amanda Valli tallensi heidän elämänsä vuonna 1995 kirjaansa Everybody Was So Young. Kumpikin selonteko on tasapainoinen ja ystävälliseen sävyyn kirjoitettu, toisin kuin jotkut heidän muotokuvansa heidän monien ystäviensä muistelmissa ja fiktiivisissä teoksissa, mm. Fitzgeraldin ja Hemingwayn.
Vuonna 1982 Honoria Murphy Donnelly, Murphyjen tytär, kirjoitti kirjan Sara & Gerald: Villa America and After Richard N. Billingsin kanssa.
12.heinäkuuta 2007 Crispin Whittelin kirjoittama, Villa America-niminen näytelmä, joka perustuu kokonaan Sara ja Gerald Murphyn suhteisiin ystäviinsä, näytettiin Williamstownin Theatre Festivalilla. Sara Murphyn roolia näytteli Jennifer Mudge.