google/wiki40b huggingface dataset:
Baotou

Historia

Baotussa on ollut kiinalainen varuskunta jo Tang-dynastian aikana, mutta sittemmin aluetta asuttivat mongolit, jotka käyttivät aluetta laidunalueena. Varsinainen kaupunki muodostui paikalle tulleiden kiinalaisten siirtolaisten myötä vuonna 1806. Shiguain hiilikaivokset perustettiin 1860-luvulla ja vuonna 1923 kaupunkiin rakennettiin rautatie. Vuonna 1925 kiinalaiset geologit löysivät alueelta malmiesiintymiä Bayan Oboosta. Kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan he alkoivat suunnitella Baotousta Neuvostoliiton tuella terästeollisuuden keskusta. Vuonna 1990 alue vastasikin kolmasosasta koko Sisä-Mongolian teollisesta tuotannosta.
Baotoun kaivokset sisältävät noin 80 % Kiinan harvinaisista maametalleista. Kiina vastaa nykyisin (2019) noin 97 % näiden raaka-aineiden tuotannosta.

Talous

Baotou on Sisä-Mongolian suurin talousalue. Sen bruttokansantuote vuonna 2012 oli 340,95 miljardia renminbiä. Kaupungin viisi suurinta teollisuuden alaa ovat rauta- ja terästeollisuus, alumiinintuotanto, laiteteollisuus, sähköntuotanto ja maametallien tuotanto. Uudempia teollisuuden aloja ovat myös esimerkiksi ruostumattoman teräksen tuotanto ja tuulivoima. Vientiin meni tavaraa vuonna 2012 yhteensä 2,1 miljardin dollarin edestä. Suurin osa viennistä kohdistui Etelä-Koreaan ja Amerikkaan.

Ilmasto

Baotoussa heinäkuu on vuoden lämpimin kuukausi, keskilämpötila on 17 astetta. Kylmintä on tammikuussa, keskilämpötila -17 astetta. Keskilämpötila on pakkasen puolella marraskuusta maaliskuuhun. Eniten sataa heinä- ja elokuussa, yli 80 mm kuukaudessa.
Joan Cusack

Yksityiselämä

Joan Cusack on naimisissa Richard Burken kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1993. Heillä on kaksi poikaa, jotka ovat syntyneet vuosina 1997 ja 2000. Cusack on näyttelijä John Cusackin isosisko.
Vääräjärvi (Ruovesi, Väärinmaja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Ruoveden lähialueeseen (35.331) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,4 metriä mpy.
Ambrapuut

Levinneisyys

Nykyisin ambrapuita kasvaa villeinä Kiinassa, Turkissa ja Pohjois-Amerikassa. Ambrapuita kasvatetaan lämpimällä vyöhykkeellä koristepuina – niissä on erityisen hieno syysväri. Ennen jääkautta ambrapuut olivat levinneet paljon laajemmalle muun muassa Euroopassa.
Ambrapuut olivat vuonna 2006 huomion kohteena, koska puun maitiaisnesteestä etsitään lääkettä lintuinfluenssaan. Puun hedelmät sisältävät lääkkeen raaka-ainetta paljon pienempinä pitoisuuksina kuin siihen yleensä käytetty tähtianis, mutta näitä puita kasvaa paljon etenkin Yhdysvalloissa.
Halikon kirkonkylä

Halikon kirkonkylä on entisen Halikon kunnan keskusta. Kyseessä ei ole kuitenkaan kylä, vaan useiden kylien yhteen kasvanut alue. Halikon kirkonkylä onkin enemmän kansan suussa kulkeva käsite, jota ei ole tarkkaan rajattu. Yleisesti sen katsotaan itä-länsi-suunnassa alkavan entisestä Salon kaupungin rajasta ja loppuvan Halikonjokeen. Tilastollisessa taajamaluokituksessa Halikon kirkonkylä on kasvanut yhteen Salon keskustaajaman kanssa.
Halikon kirkon ympärille ei muodostunut laajaa asutusta omaksi kyläkseen, kuten yleensä vanhojen kirkkojen ympärille on rakentunut. Tämä johtui siitä, että kirkko rakennettiin Joensuun kartanon maille, joten kirkkoa ja pappilaa ympäröivät maat olivat Joensuun viljelykäytössä. Tilanne muuttui toisen maailmansodan jälkeen, kun valtio lunasti Joensuun maita Karjalan evakkojen asuttamiseksi. Kirkon ympäristöön rakennettiin paljon rintamamiestaloja, joista osa on myöhemmin purettu.
Kirkonkylän asutus kasvoi nopeasti, koska Salon kaupunki on lähellä. 1970-luvulla kylään rakennettiin useita kerrostaloja, yläkoulu ja lukio ja tiestöä ja kaavoitusta parannettiin. Kirkonkylän kasvu jatkuu edelleen: kerrostaloja on rakennettu vanhoille rintamamiestonteille keskustan tuntumaan ja esimerkiksi vanhalle torille. 2000-luvun alussa nousi 110-tien laitaan Salitunojan länsipuolelle Prismakeskus-niminen kauppakeskittymä. Sen läheisyyteen valmistui Salo Retailpark entiselle Salon ja Halikon raja-alueelle vuonna 2009.
Museovirasto on määritellyt Halikon kirkonseudun, johon kuuluu myös läheinen Rikalan muinaislinna Halikonjoen vastarannalla, yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kuortaneen urheiluopisto

Kuortaneen urheiluopisto on vuonna 1950 perustettu, yksityisen Kuortaneen Urheiluopistosäätiön omistama urheiluopisto. Se sijaitsee Kantatie 66:n varrella Kuortaneen keskustan läheisyydessä Kuortaneenjärven rannalla. Kuortaneen urheiluopiston toiminta jakautuu hyvinvointi-, koulutus- ja valmennuskeskukseen sekä Sport Campiin, joita täydentävät palvelukeskuksen palvelut.
Opiston rehtorina on lokakuusta 2014 lähtien toiminut Tapio Korjus ja Urheiluopistosäätiön toimitusjohtajana on maaliskuusta 2014 lähtien toiminut Jussi Töyrylä.
Kuortaneen urheiluopiston alkuperäinen päärakennus, Eppula, korvattiin vuonna 2005 uudella päärakennuksella, jonka yhteyteen valmistui myös liikuntahotelli. Opiston alueella on lukuisia liikuntapaikkoja. Kuortanehallissa on 200 metrin juoksurata ja muut yleisurheilun suorituspaikat, ilma-aserata, kiipeilyseinä ja kuntosali. Lisäksi hallissa voi harrastaa esimerkiksi pallopelejä. Urheiluopiston alueella sijaitsevat myös jää-, uima-, keila-, golf-, urheilu- ja pallohallit sekä 16 tenniskenttää. Aholankankaan kangasmaastoissa on puolestaan lukuisia lenkkipolkuja.
Kuortaneen urheilulukio sijaitsee Kuortaneen urheiluopiston välittömässä läheisyydessä.
Anja Stiefel

Kansainvälinen ura

Stiefel valittiin Sveitsin maajoukkueeseen talviolympialaisiin 2010. Hän pelasi turnauksessa viisi peliä ilman pisteitä.
Stiefel pelasi on pelannut viisissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Sveitsiä MM-kisoissa 2008. Hän oli osa joukkuetta, joka voitti pronssia vuoden 2012 MM-kilpailuissa.
Stiefel esiintyi myös vuonna 2008 alle 18-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän teki viidessä ottelussa neljä pistettä.
Hän oli myös osa Sveitsin pronssille sijoittunutta joukkuetta vuoden 2014 talviolympialaisissa.
Viljo Kojo

Henkilöhistoria

Kojon vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Kojo ja Anna Hirvonen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1925 oli Helmi Ruissalo (k. 1938) ja toinen vuodesta 1940 Eeva Maria Aikala. Käkisalmessa keskikoulun käytyään Kojo opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1911–1912 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1912–1914. Taiteilijana Kojo kuului Tyko Sallisen lailla ekspressionistiseen Marraskuun ryhmään.
Viljo Kojo oli mukana perustamassa Viipurin Taiteilijaseuraa, ja toimi sen puheenjohtajana 1930-1960. Kojo toimi Karjala-lehden toimittajana Viipurissa 1925–1940. Hän toimitti myös eräitä pilalehtiä, kuten viipurilaista Ampiaista sekä vuoden verran Helsingissä ilmestynyttä kuukausilehti Hymyä.  Aleksis Kiven Seuran sihteerinä hän toimi vuosina 1941–1943.

Kirjallinen tuotanto

Kojo oli Huugo Jalkasen lailla yksi ensimmäisiä vapaan runomitan kokeilijoita kokoelmallaan Aamutuuli. Hän kirjoitti boheemiromaaneja taiteilijaystävistään (Suruttomain seurakunta, Kiusauksesta kirkkauteen) ja lähinnä Käkisalmen ympäristöön paikantuvia karjalaisaiheisia romaaneja.

Kuvataiteilija

Kojo kuului Marraskuun ryhmään ja osallistui sen näyttelyihin 1910-1920-luvulla. Lehtikuvittajana hän aloitti jo ennen toimittajanuraansa Karjala-lehdessä. Pilalehdistä hänen töitään julkaisivat Tuulispää, Velikulta ja Kurikka. Hän teki myös kirjankansia ja kirjankuvituksia etenkin omiin teoksiinsa, mutta jonkin verran muidenkin. Ville Hytösen mukaan hänen lehtiin kehittämänsä kevyt tussiviiva antoi kirjoille luonnetta. Runokirjojen kannet ovat kevyen koristeellisia ja Hytösen mukaan amatöörimäisiä, jopa lapsellisia mutta eivät kuitenkaan harkitsemattomia. Hännisen mukaan tutkimus ei toistaiseksi ole käsitellyt Kojon kuvitustyötä. Kojo itse kertoo siitä työnsä puolesta muistelmissaan, esimerkiksi teoksessa Taiteen tie on pitkä (1960).
Loimolan luterilainen kirkko

Taustaa

Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla Loimolaan alkoi kehittyä sahateollisuutta, mikä toi kylään paljon luterilaista väestöä. Loimolan rukoushuoneyhdistys sai vuonna 1926 tontin kirkkoa, hautausmaata ja pappilaa varten. Ennen kirkon valmistumista jumalanpalvelukset pidettiin yksityiskodissa.

Rakentaminen

Loimolan päätytornillinen pitkäkirkko rakennettiin hirrestä ratamestari Vilho Niemisen ja pappi Topi Vapalahden yhdessä tekemien piirustusten pohjalta ja se valmistui vuonna 1932. Samana vuonna Loimola sai myös oman rajaseutupapin. Vastakkaisessa päässä kuin kellotorni oli keittiö ja kamari sekä yläkerrassa vahtimestarin asunto.

Irtaimisto

Kirkon alttaritaulun maalasi pastori Martti Elo. Kellotornissa oli yksi kello. Urkuja kirkossa ei ollut.

Kirkon tuhoutuminen

Kirkko tuhoutui jatkosodan alussa vuonna 1941, kun Suomi valloitti Suistamon takaisin. Perääntyvät venäläiset sytyttivät kirkon tuleen ja se paloi.
Terra Cognita

Terra Cognita on suomalainen luonnontieteisiin ja tekniikkaan erikoistunut kirjankustantamo. Kustantamon perustaja on Kimmo Pietiläinen. Kimmo Pietiläisen lisäksi kustantaja työllistää kustannustoimittaja Ulla Karhusen. Lisäksi kääntäjä Juha Pietiläinen osallistuu markkinointiin.
Luonnontieteellisten teosten lisäksi kustantamo on julkaissut myös esimerkiksi psykologiaa käsitteleviä teoksia ja kaunokirjallisuutta. Julkaisut ovat olleet pääasiassa käännöksiä.
Täydellisen sotilaan paluu

Juoni

Luc Devereaux on ainut hengissä oleva alkuperäinen täydellisen sotilaan ryhmästä. Nyt seitsemän vuotta myöhemmin hän työskentelee tohtori Cotnerin kanssa kehittääkseen ja parantaakseen uutta Täydellisen sotilaan projektia. Heidän suunnitelmansa on laittaa tietokone SETH hallitsemaan täydellisiä sotilaita. Hallitus päättää kuitenkin sulkea koko projektin, joka tarkoittaisi myös SETH:n sulkemista. Tätä SETH ei halua ja ottaa asiat omiin käsiinsä, tappamalla aluksi tohtori Cotnerin ja siirtämällä itsensä uuteen kehoon. Hän ottaa toiseksi kohteekseen Devereaux'in, joka on ainut henkilö joka tietää hänen sulkemista vaativan salasanan. Tehtävää varten SETH lähettää joukon täydellisiä sotilaita Devereaux'in perään.
Jäähdytys

Jäähdytysmenetelmiä

Jäähdytystapoja on useita. Yksinkertaisin on ilmajäähdytys, jolloin jäähdytyskohteesta siirretään lämpöä ympäröivään ilmaan. Nopeuttamalla ilmavirtausta ilmajäähdytyksen teho paranee, toisaalta myös esimerkiksi erilaiset kohteeseen kiinnitetyt metallirivastot lisäävät jäähdyttävää pintaa, ja näin ollen myös jäähdytystehoa. Ilmajäähdytys on yleinen esimerkiksi tietokoneissa ja muussa elektronisten laitteiden jäähdytyksessä.
Nestejäähdytyksessä lämpöä siirretään kohdetta ympäröivään nesteeseen. Nesteen ilmaa suurempi lämmönjohtavuus parantaa jäähdytystehoa. Esimerkiksi ydinvoimaloiden polttoainesauvat ovat kiertovesialtaassa, jolloin ne ovat tehokkaasti jäähdytettyjä.
Rakennusten ilmanvaihdossa ja esimerkiksi kylmäkoneissa käytetään jäähdytyksessä hyväksi sähköllä toimivaa lämpöpumppua, jonka avulla saadaan laitteissa kierrätettävän ilman, kaasun tai nesteen lämpötila laskemaan alle ympäristön lämpötilan. Kylmä ilma tai neste jäähdyttää kohdetta tehokkaasti.
Muun muassa sisämaassa sijaitsevia ydinvoimaloita sekä kuumia jätevesiä jäähdytetään haihduttamalla vettä ympäröivään ilmaan.
Kaspars Daugaviņš

Ura

Daugaviņš pelasi debyyttikautensa 2003–2004 Latvian jääkiekkoliigassa Prizma Riiassa, jossa hän keräsi oivat pisteet tulokashyökkääjälle, 12 pistettä 14 ottelussa. Seuraavan kauden hän edusti Venäjän TsSKA Moskovan kakkosjoukkuetta maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden 2005–2006 Daugaviņš vietti Valko-Venäjän liigassa HK Riika 2000 -joukkueessa. Kauden jälkeisessä vuoden 2006 varaustilaisuudessa NHL-seura Ottawa Senators varasi hänet 91. vuorolla.
Kaudeksi 2006–2007 Daugaviņš siirtyi Pohjois-Amerikkaan OHL-juniorisarjaan Toronto St. Michael's Majorsin joukkueeseen, jossa hänet valittiin heti tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pääsi pelaamaan myös 11 AHL-ottelussa Binghamton Senatorsin paidassa. Seuraavan kauden OHL:ssä hän vietti Mississauga St. Michael's Majorsissa.
Kauden 2008–2009 hän vietti AHL:ssä ja OHL:ssä. Seuraavan kauden Daugaviņš aloitti hyvin ja Ottawa Senators kutsui hänet ensimmäistä kertaa urallaan NHL:ään 13. tammikuuta 2010. Hän debytoi Ottawa Senatorsissa seuraavana päivänä ottelussa New York Rangersia vastaan jääden ilman tehoja ja pelaten 9:37 minuuttia. Hänet lähetettiin tämän jälkeen takaisin farmiin. Maaliskuussa 2013 Daugaviņš siirtyi Boston Bruinsiin.
Daugaviņš edusti Latviaa alle 18-vuotiaiden 1. divisioonan MM-kisoissa vuosina 2004, 2005 ja 2006. Hän pelasi nuorten MM-kisoissa vuonna 2006 ja 1. divisioonan nuorten kilpailuissa seuraavana vuonna. MM-tasolla Daugaviņš on edustanut Latviaa kolmesti vuosina 2006, 2007 ja 2008. Oļegs Znaroks valitsi hänet mukaan vuoden 2010 Vancouverin talviolympialaisiin.
Tapani Tölli

Ura

Tölli valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1977, minkä jälkeen hän työskenteli aktuaarina tullihallituksen ulkomaankauppaosastolla (1977–1984), erikoissuunnittelijana valtiokonttorin henkilöstöhallinto-osastolla (1984–1985) ja STK:n asiamiehenä (1985–1991). Tölli oli Tyrnävän kunnanjohtaja vuosina 1991–2013, mutta oli kansanedustajana ollessaan virkavapaalla.
Kansanedustajaksi Tölli valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2003 eduskuntavaaleissa, joissa hän sai 6 476 ääntä Oulun vaalipiirissä. Vuoden 2007 vaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle 8 458 äänellä. Vuoden 2011 vaaleissa Tölli oli vaalipiirinsä ääniharava 9 777 äänellä.
Vaalikaudella 2015–2019 Tölli toimii perustuslakivaliokunnan varapuheenjohtajana. Tölli toimi sivistysvaliokunnan puheenjohtajana toukokuussa 2015 ennen hallituksen muodostamista ja valiokuntien lopullisen kokoonpanon vahvistumista.  
Edellisillä vaalikausilla Tölli oli jäsenenä perustuslakivaliokunnassa (2007–2010, 2011–2015), valtiovarainvaliokunnan hallinto- ja turvallisuusjaostossa (puheenjohtaja 2011–2013, jäsen 2013–2015) sekä kunta- ja terveysjaostossa (2011–2015), hallintovaliokunnassa (jäsen 2003–2010, puheenjohtaja 2007–2010) sekä sosiaali- ja terveysvaliokunnassa (2003–2007).
Elokuussa 2018 Tölli ilmoitti, ettei asetu enää ehdolle seuraavissa eduskuntavaaleissa.

Yksityiselämä

Tölli on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta. Sotilasarvoltaan Tölli on majuri.
Vakaumukseltaan Tölli on vanhoillislestadiolainen.
Johnny Rep

Nicholaas "Johnny" Rep (s. 25. marraskuuta 1951 Zaandam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija ja maajoukkuepelaaja. Johnny Rep oli hyökkääjä. Hän on eniten maaleja (7) MM-kisojen lopputurnauksessa tehnyt alankomaalainen.

Seuraura

Rep aloitti ammattilaisuransa Amsterdamin AFC Ajaxissa Eredivisiessä. Heti ensimmäisellä kaudella Rep voitti Hollannin mestaruuden Ajaxin paidassa ja toisella kaudella ns. tuplan eli liigamestaruuden ja Hollannin Cupin. Ajaxin joukkueessa tuli menestystä myös eurokentiltä. Ajax voitti Euroopan Cupin vuonna 1972, sekä vuonna 1973, kun Johnny Rep teki finaalissa voittomaalin Juventusta vastaan. Vuotta aiemmin oli tullut Intercontinental Cupin voitto ja Euroopan Supercupin Ajax voitti sekä 1972 että 1973 ja jokaisessa loppuottelussa Rep onnistui maalinteossa.
Ajaxista Johnny Rep siirtyi Primera Divisióniin Valencia CF:n joukkueeseen vuonna 1975. Menestystä Espanjan auringon alla ei kuitenkaan tullut ja Rep siirtyi Ranskan pääsarjaan Ligue 1:een SC Bastian joukkueeseen vuonna 1977. Sieltä matka kulki AS Saint-Étienneen, jossa Rep pääsi juhlimaan vielä kerran mestaruutta. Ranskan mestaruus tuli vuonna 1981. Cup-kilpailuissa ei ollut onni myötä. Vuonna 1978 AS Saint-Étienne ja Rep pääsivät UEFA Cupin loppuotteluun, mutta PSV Eindhoven oli vahvempi. AS Saint-Étienne koki saman kohtalon Ranskan Cupin loppuotteluissa vuosina 1981 ja 1982.
Rep palasi Hollantiin vuonna 1983. Feyenoordin paidassa hän saalisti vielä kaksi Hollannin liigan pronssia ja lopetti uransa vuonna 1987 HFC Haarlemissa.

Maajoukkueura

Johnny Rep pelasi oikeana hyökkääjänä vuoden 1974 ja vuoden 1978 MM-kilpailuissa ja sai molemmista turnauksista MM-hopeaa. Vuoden 1974 lopputurnauksessa hän teki neljä maalia ja vuoden 1978 turnauksessa kolme. Maailmanmestaruuskilpailujen lisäksi Johnny Rep edusti Hollantia vuoden 1976 ja vuoden 1980 EM-kilpailuissa ja voitti 1976 EM-pronssia. Yhteensä Rep pelasi Hollannin maajoukkueessa 42 peliä tehden niissä 12 maalia. Hän teki maalin heti ensimmäisessä maaottelussaan ystävyysottelussa Espanjaa vastaan.
Hauta

Hauta on kuolleen ruumiin sijoituspaikka. Hauta voi olla maahan kaivettu kuoppa tai kammio. Tavallisesti haudalle asetetaan muistomerkki, tavallisimmin hautakivi jossa on usein vainajan nimi sekä syntymä- ja kuolinaika. Myös meri on ollut hautapaikka, kuin joissain tapauksissa myös joki, joka on vienyt ruumiin pois. Polttohautauksen jälkeen ruumiin tuhka sirotellaan erikseen sille määrätyyn paikkaan, maahan tai merelle. Tuhkansirottelupaikalla voi myös olla muistomerkki.
Muinaisessa Egyptissä faaraot palsamoitiin ja haudattiin mastabaan, pyramidiin tai kalliohautaan. Zarathustralaisuudessa on poikkeava hautaustapa: ruumis viedään korkean zikkurat-tornin päälle, jossa se jää lintujen syötäväksi.
Serial ATA

Serial ATA (Serial AT Attachment, myös SATA, S-ATA tai Sarja-ATA) on sarjamuotoinen liitäntä sisäisen tai ulkoisen massamuistilaitteen, joka on yleensä kiintolevy tai optinen asema, kytkemiseksi tietokoneeseen. Serial ATA on jo käytännössä korvannut aiemmin käytetyn IDE-väylän kiintolevyjen liitäntänä.

Ominaisuudet

SATA perustuu sarjamuotoiseen tiedonsiirtoon, mikä tekee kaapeleista huomattavasti PATA-kaapeleita kapeampia ja edullisempia valmistaa. Uusin SATA standardi tarjoaa tällä hetkellä 6000 MB/s:n (megatavua sekunnissa) maksimisiirtonopeuden. SATA sisältää myös tuen Hot Swap ja Native Command Queuing (NCQ) -tekniikoille. SATA-laitteiden virtakaapeli on jouduttu uusimaan Hot Swap-tuen myötä. Yhteen SATA-liitäntään voi liittää ainoastaan yhden laitteen PATA:n kahden sijaan. Useimmissa SATA-laitteissa ei ole ollenkaan jumppereita, vaan kaikki asetukset tehdään BIOS:in avulla. Tämä helpottaa laitteiden liittämistä ja vähentää mahdollisia yhteensopivuusongelmia.
Operaatio Keelhaul

Taustaa

Länsiliittoutuneet ja Neuvostoliitto olivat sopineet Jaltan konferenssissa, että Neuvostoliiton kansalaiset, jotka löydettäisiin länsiliittoutuneiden hallitsemilta alueilta palautettaisiin Neuvostoliittoon. Myös saksalaisten vangitsemat sekä länsivaltojen haltuunsa saamat neuvostosotilaat sovittiin palautettaviksi. Britit ja yhdysvaltalaiset järjestivät operaatio Keelhaulin toteuttaakseen Jaltan konferenssissa sovitun palautuksen. Länsivallat eivät olleet asiassa vastahakoisia, vaikka tiesivät, mitä Neuvostoliitolle palautetuille kävisi: heitä kohdeltaisiin pettureina, ja rangaistus olisi hyvin ankara, usein kuolema. Vaikka Jaltan konferenssi edellytti vain kaikkien neuvostokansalaisten palautusta, britit ja yhdysvaltalaiset pyrkivät palauttamaan kaikki Neuvostoliiton hallitsemilta alueilta peräisin olevat.

Pakolaisten palautus

Sodan jälkeen Neuvostoliiton hallitsemilta alueilta pakeni lukuisia ihmisiä länteen. Joukko oli monenkirjavaa, oli muun muassa fasisteja, kansallissosialistien tukijoita, demokratian kannattajia, monarkisteja ja Venäjän sisällissodassa kommunisteja vastustaneita (esimerkiksi Venäjän valkoinen armeija) ja siviilejä. Pakolaisia tuli kymmenien tuhansien kokoisina joukkoina. Joukossa kasakoita oli noin 70 000, sillä monet kasakat olivat taistelleet Saksan puolella, ja nyt heitä vainottiin. Kasakoista noin 11 000 oli naisia ja lapsia.

Vlasovin sotilaiden kyyditys

Helmikuussa 1946 Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioonan sotilaat kuljettivat Plattlingin kaupungissa Saksassa sijainneelta vankileiriltä 3000 ns. Vlasovin armeijan sotilasta palautettavaksi junakuljetuksin Neuvostoliittoon, missä nämä joko teloitettiin tai suljettiin pakkotyöleireihin. 
Neuvostoliittoon luovutettiin paljon sellaisia, joita ei olisi Jaltan sopimuksen mukaan tarvinnut luovuttaa. Esimerkiksi monet palautetut vallankumouksessa kommunisteja vastaan taistelleet valkoisen armeijan sotilaat eivät koskaan olleet Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton kansalaisia.
Hingganvuoret

Hingganvuoret on vuoristo Sisä-Mongoliassa, Kiinassa. Vuoristo on pohjois-eteläsuunnassa noin 1 200 kilometriä pitkä. Se erottaa toisistaan Mongolian ylängön ja Mantsurian ylängön. Vuoristo on tuliperäinen, ja tyypillisesti 1 200–1 300 metriä korkea. Korkein huippu Termo kohoaa hiukan yli kahteen kiilometriin.
Hingganvuorten rinteitä peittää tiheä metsä. Tyypillisiä puulajeja ovat lehtikuusi, mänty, kuusi, koivu, tammi ja Populus davidiana.
Monasterio de Tentudía

Monasterio de Tentudía on luostari Calera de Leónin kunnassa Badajozin maakunnassa Espanjassa. Sitä pidetään yhtenä hienoimmista mudéjar-tyylisunnan edustajista Espanjassa.
Suurmestari Paio Peres Correia (esp. Pelayo Pérez Correa) perusti luostarin 1200-luvun lopulla. Paavi Leo X korotti sen luostariksi vuonna 1514. Luostarista tuli yksi tärkeimmistä Pyhän Jaakon ritarikunnan (esp. Orden de Santiago) keskuksista.
Alttaritaulu, jossa yhdistyvät renessanssi- ja mudéjar-tyylisuunnat, on keraamikko Niculoso Pisanon mestarityö vuodelta 1518.
Riistavesi

Ruokakulttuuri

Riistaveden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla rantakala.
HMS Monmouth (F235)

Palvelus

Kesäkuussa 1995 alus vieraili Wellingtonissa yhdessä RFA Brambleleafin kanssa, kun alukset tekivät ensimmäisen kuninkaallisen laivaston laivastovierailun Uudessa-Seelannissa vuoden 1985 jälkeen.
Alkuvuodesta 2004 alus liitettiin Atlantin pohjoiseen  partiointiosasto (engl. Atlantic Patrol Task North).
Saint-Léonard-de-Noblat

Nähtävyyksiä

Kaupungin nähtävyyksiä on kollegiaalinen kirkko Collégiale Saint-Léonard de Saint-Léonard-de-Noblat. Se kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon osana Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreittejä Ranskassa.  Kaupungissa on myös museo Musée Gay-Lussac, joka on omistettu paikalliselle kemistille Louis-Joseph Gay-Lussacille. Kaupungissa on myös rautatiemuseo Musée HistoRail.
Graduale

Graduale tai graduaali (lat. portailta) on katolisen kirkon messun osa, jossa epistolan lukemisen jälkeen lauletaan joukko antifoneja. Antifonit saivat nimensä siitä, että ne esitettiin alttarin portailta tai vaihtoehtoisesti siitä, että niitä laulettaessa diakoni nousi rappuja ambonille valmistautuessaan lukemaan evankeliumia. Graduale kuuluu messun Missa Proprium osiin ja siten sen teksti vaihtelee päivittäin. Graduale vastaa osittain ortodoksisen kirkon prokimeni-psalmia, joka myös lauletaan ennen evankeliumin lukua.
Myös evankelis-luterilaisen jumalanpalveluksen yhteydessä käytetään sanaa graduaali ennen evankeliumia laulettavasta virrestä. Virsi liittyy pyhän sisältöön ja se on jumalanpalveluksen päävirsi.
Sakaryan maakunta

Sakaryan maakunta sijaitsee Turkin pohjoisrannikolla Marmaran alueella. Maakunnan pääkaupunki on Adapazarı. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 953 000. Se on saanut nimensä alueella virtaavasta Sakarya-joesta, jota kutsuttiin antiikin aikaan Sangariaksi. Sakarya-joki virta suomaiden läpi ja siten vesistöön liittyy useita järviä. Maakunnan eteläosassa on vuoria, jotka kohoavat 1600 metrin korkeuteen.
Sakarya sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Erityisen tuhoisia ovat olleet vuosien 1967 ja 1999 maanjäristykset.
Kaniikki

Kaniikki tai kanunki (lat. canonicus) oli alun perin katolisessa kirkossa kanoniseen yhteiselämään sitoutunut pappi, sittemmin joko tuomiokirkon pappi tai tuomiokapitulin jäsen, kuoriherra. Esimerkiksi Turun hiippakunnan tuomiokapituliin kuului 1200-luvulla neljä kaniikkia.
Nimitys on alun perin johdettu kreikan sanasta κανωνικος "säännösten alainen", jolla tarkoitettiin kirkonmiestä, joka asui
tuomiokirkon alueella ja oli omistautunut noudattamaan kirkon säännöstöä eli kaanonia.
Turussa Kastussa sijaitsee Kaniikintie. Salossa Kuusjoella on Kanunki-niminen kylä.