google/wiki40b huggingface dataset:
Nikolai Ivanovitš Kuznetsov

Nikolai Ivanovitš Kuznetsov (ven. Николай Иванович Кузнецов, 27. heinäkuuta (J: 14. heinäkuuta) 1911 – 9. maaliskuuta 1944) oli tiedustelija ja partisaani toisessa maailmansodassa. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi kuolemansa jälkeen.
Kuznetsov syntyi Zirjankassa Jekaterinburgin kuvernementissa talonpoikaiseen perheeseen. Hän päätti seitsenvuotisen koulun vuonna 1927. Hän jatkoi Tjumenin maatalousoppilaitoksessa agronomilinjalla ja siirtyi sitten Talitsan metsätieteellisessä instituutissa. Siellä hän alkoi itsekseen opiskella saksan kieltä. Hän osoittautui kielelisesti lahjakkaaksi ja opetteli myös esperantoa, puolaa, komia ja ukrainaa.
Kuznetsov värvättiin valtion turvallisuuspalvelun salaiseksi agentiksi. Vuodesta 1938 hän toimi NKVD:n palveluksessa Moskovassa, ja seuraavana vuonna hän suoritti toimeksiantoja eri Euroopan maissa. Vuodesta 1942 hänet kutsuttiin majuri Dmitri Medvedevin johtamiin erikoisjoukkoihin nimeltä Pobediteli (Победители) eli Voittajat. Täällä hän osoitti poikkeuksellista kekseliäisyyttä.
Miehitetyssä Rovnon kaupungissa Kuznetsov toimi tiedustelutehtävissä esiintyen saksalaisena upseerina peitenimellä Paul Siebert. Hän johti tiedusteluryhmiä, oli pysyvässä yhteydessä Wehrmachtin erikoisjoukkojen kanssa ja välitti miehitysvallan korkeimman virkamiesjohdon tietoja partisaaniosastoille. Hän sai selville saksalaisten aikeen hyökätä Kurskiin ja aikeen murhauttaa Stalin, Churchill ja Roosevelt Teheranissa. Komennuskunnan käskystä hänen likvidoimikseen tulivat Ukrainan korkeimman oikeuden tuomari Funck, Ukrainan valtakunnankomissariaatin pääneuvonantaja Hell ja sihteerinsä Winter sekä Galitsian varakuvernööri Bauer. Hän kavalsi komentajakenraali von Illgenin rankaisujoukot sekä suoritti tihutöitä.
Maaliskuussa 1944 Kuznetsov kaatui taistelussa Ukrainan nationalisteja vastaan Brodissa Lvivin lähellä.
Polypropeeni

Polypropeeni (lyhenne PP) on termoplastinen polymeeri, jota valmistetaan propeenista eli propyleenistä (C₃H₆). Polypropeenia käytetään useissa tarkoituksissa, kuten kalvoissa, kuiduissa, köysissä  ja levyissä. Polypropeeni on erittäin vastustuskykyinen liuottimille, emäksille ja hapoille. Se on kiteinen muovi ja sivutuote öljyn valmistuksessa. Polypropeenin kiteisyysaste on normaalisti 40−60 %, lämpökäsittelyllä jopa 70 %
Polypropeenin sulamispiste on 160 °C. Tästä muovista tehdyt astiat eivät sula astianpesukoneessa, eivätkä teollisessa täytössä. 
Polypropeenin keksi Giulio Natta 1950-luvun alkupuolella. 
Polypropeeni on melko turvallinen polymeeri. Sitä käytetäänkin monissa elintarvikepakkauksissa. 
Polypropeeni voidaan sulattaa ja käyttää uudelleen tai polttaa energiajakeena. Valmistustapana on pääasiassa ruiskupuristus sekä ekstrusointi.
Sita

Sita on hindulaisuudessa jumalatar, Lakshmin ruumiillistuma, joka edustaa esimerkillistä naiseutta ja vaimoa. Sita on yksi päähenkilöistä Ramayanassa, joka on nimetty hänen puolisonsa Raman mukaan. Kertomuksessa Sita lähtee palatsista rikkauksien keskeltä Raman mukaan pakomatkalle, koska kokee sen vaimon tehtäväksi, asuen metsässä, mistä hänet kuitenkin kidnapataan. Sitaa pidetään vankeudessa, koska hän ei suostu Ravanan puolisoksi, vaikka tarjolla olisi rikkauksia ja vaikutusvaltaa. Hän säilyttää myös mielensä puhtauden eikä koskaan horju uskollisuudessaan.
Rama lähettää Hanumanin etsimään ja pelastamaan puolisoansa, joka ei kuitenkaan suostu palaamaan Hanumanin mukana. Lopulta Rama itse pelastaa puolisonsa suuren taistelun jälkeen.
Rakkaudestaan huolimatta Rama ei kuitenkaan voi huolia Sitaa takaisin, koska on hallitsija, eikä usko kansan hyväksyvän tällaista tekoa. Sita todistaa hyvyytensä kansalle ja puolisolleen astumalla tuleen, joka ei polta häntä hänen hyvyytensä takia.
Kertomusta ja Sitan toimintaa käytetään nykyään esimerkkinä, jonka mukaan nuoret intialaiset tytöt kasvatetaan.
Halikon Ahtiala

Halikon Ahtiala on kylä Halikon Halikonjokilaaksossa. Kylä sijaitsee Halikonjoen ja Kultolan välissä. Ahtialassa on kaksi historiallista rakennusta: kylän päärakennus Ahteentupa ja Ahtialan mylly. Kylän nimi oli vuoteen 2008 asti pelkkä Ahtiala, mutta Salon seudun kuntaliitoksen myötä nimi muutettiin erotukseksi Suomusjärven Ahtialaan.
Ennen valtaosa kylästä oli niittyä, peltojen ollessa vain päärakennuksen ympäristössä. Nykyään kuitenkin lähestulkoon koko kylän alue on viljelykäytössä. Itse kylä sijaitsee pienessä metsäsaarekkeessa peltojen keskellä.
Ahtialan kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla. Harvinaisesti kylässä ei ole ollut yhtään torppaa. Historiallisesta edelleen paikallaanolevasta myllystä on ensimmäinen maininta 1850-luvulta.
Tosiasia

Tosiasia (tosiseikka, fakta) on yksilöllisestä käsityksestä tai tulkinnasta riippumaton asia. Se on todellisuudessa olemassa oleva vastine todelle väittämälle, ja sen olemassaolo tekee väittämästä toden. Tosiasia on näin asioiden todellinen tila, asiaintila joka vallitsee.

Myyttinen tosiasia

Ranskalainen antiikintutkija Marcel Detienne käyttää käsitettä myyttinen tosiasia, jolla hän viittaa siihen, miten selitämme maailmaa ja ympäröivää todellisuutta kulloinkin vallitsevan parhaan tieteellisen tiedon perusteella. Uudet tutkimustulokset voivat kumota ennen rikkomattomina pidetyt tosiasiat. Myyttinen tosiasia ei ole siis niinkään väärä uskomus kuin tieto, joka voi osoittautua vääräksi tai riittämättömäksi.
Anttoni Vertanen

Alfred Anton (Anttoni) Vertanen (1. elokuuta 1884 Ruokolahti – 16. marraskuuta 1956 Ruokolahti) oli suomalainen poliitikko. Vertanen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1924–1930 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Vertanen toimi myös Ruokolahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Siviiliammatiltaan Vertanen oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Ruokolahdella. Hän toimi myös Ruokolahden kunnan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana. Hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1931. Vertasen vanhemmat olivat maanviljelijä Pietari Vertanen ja Anni Vainikka. Vertasen puoliso vuodesta 1905 oli Hilda Maria Kurki. Vertaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1952.
Ivar Gulin

Ivar Adolf Gulin (8. marraskuuta 1857 Hiitola – 19. heinäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan ja Suomen armeijan kenraalimajuri.
Gulinin vanhemmat olivat Hiitolan pitäjän kruununnimismies Johan Adolf Gulin ja Evelina Katarina Giös. Hän kävi Haminan kadettikoulun 1870–1877 ja suoritti kameraalitutkinnon 1892.
Gulin oli Henkivartioväen Ismailovskin rykmentin vänrikkinä 1877 ja hän otti osaa Venäjän-Turkin sotaan 1877–1878, Hänet siirrettiin alikapteenina 1. Uudenmaan suomalaiseen tarkk’ampujapataljoonaan 1880 ja hän oli rintamaosaston adjutanttina Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen esikunnassa 1881–1886 yleten kapteeniksi 1883. Gulin oli sitten 1. Uudenmaan suomalaisen tarkk’ampujapataljoonan 3. komppanian päällikkönä 1886–1895, 8. Viipurin suomalaisen tarkk’ampujapataljoonan taloudenhoitajana, pataljoonan vt. komentajana sekä pataljoonan nuorempana esiupseerina 1895–1896 ja 3. Vaasan suomalaisen tarkk’ampujapataljoonan nuorempana esiupseerina ja pataljoonan taloudenhoitana 1896–1902. Gulin ylennettiin everstiluutnantiksi 1896. Hän oli 3. pataljoonan komentajana 89. Belomorskin (Sorokan) jalkaväkirykmentissä Tallinnassa 1902–1904, 89. reservipataljoonan komentajana Novgorodin kuvernementissä 1904–1905, 1. Kronstadtin linnoitusjalkaväkipataljoonan komentajana 1905–1907 ja viimeksi 1. Kronstadtin linnoitusjalkaväkirykmentin komentajana 1907–1908. Gulin erosi Venäjän armeijan palveluksesta kenraalimajuriksi ylennettynä vuonna 1908.
Siviilissä Gulin toimi Helsingin maistraatin venäjän kielen kääntäjänä 1908–1910 ja Suomen senaatin ylimääräisenä venäjän kielen kääntäjänä 1910–1913. Suomen sisällissodan aikana ja sen jälkeen hän oli huhtikuusta heinäkuuhun 1918 Uudenmaan läänin kuvernöörin edustajana Helsingin kaupungin komendantuurissa. Gulin oli Helsingin suojeluskunnan Old Boys-rykmentin järjestäjänä ja komentajana 1918–1919 sekä sen jälkeen rykmentin kunniakomentajana. Hänet merkittiin kenraalimajurina reservissä Suomen armeijan upseeriluetteloihin helmikuussa 1919 ja hän oli upseeriluettelossa eromisikäänsä saakka vuoteen 1932.
Gulin oli erikoistehtävissä sotaministeriössä 1919–1920, Helsingin kaupungin hätäaputoimikunnan toimitusjohtajana 1920–1923 ja Helsingin kaupunginkanslian verovalmisteluviraston ylimääräisenä sihteerinä 1923–1926. Hän oli viimeksi välitysliike Holmström & Co:n osakkaana 1926–1930.
Ivar Gulin oli naimisissa vuodesta 1884 vapaaherratar Berta Matilda von Troilin (1864–1948) kanssa.
Ricarda Haaser

Ricarda Haaser (s. 10. syyskuuta 1993) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Achensee -seuraa.
Haaser sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli samassa lajissa kolmastoista. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa 15:nneksi.
Haaser kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2015 oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lenzerheiden alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2016. Hän sijoittui sittemmin kymmenenneksi myös suurpujottelussa, supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa ennen kuin saavutti paremman sijoituksen oltuaan viides Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Ofterschwangin suurpujottelussa maaliskuussa 2018.
Haaser voitti alppihiihdon Eurooppa-cupin kokonaiskilpailun ja suurpujottelucupin kaudella 2014–2015. Hän on voittanut neljä Eurooppa-cupin suurpujottelukilpailua.
Liisa Enwald

Liisa Enwald (s. 1946) on suomalainen kirjailija ja filosofian tohtori. Hän on väitellyt Mirkka Rekolan tuotannosta. Enwald on opettanut luovaa kirjoittamista 1970-luvulta lähtien.
Enwald on toiminut Elämäntarina-lehden päätoimittajana vuodesta 2011. Hänelle on myönnettu Eino Leinon palkinto.
Nick Young

Muuta

Youngin serkku Kendrick Lamar on tunnettu ja palkittu rap-artisti. Young seurusteli marraskuusta 2013 lähtien australialaisen rap-artisti Iggy Azalean kanssa, ja pari kihlautui kesällä 2015. He erosivat kesällä 2016.
August Toivonen

August Toivonen (1865 Längelmäki – 1946 Loppi) oli suomalainen harrastelijamaalari ja Lopen ensimmäinen konstaapeli.

Elämänvaiheet

Toivonen syntyi maalaistalon pojaksi Längelmäellä. Perheen lapset saivat alkeisopetusta äidiltään ja 1870-luvulla myös kiertokouluissa, minkä talon töiltä ehtivät. Ripille päästyään 1880 hän meni leipärengiksi sukulaistaloon. Vuonna 1883 hän sai suoritettua ylemmän kansakoulun oppimäärän täyteen, jonka jälkeen palasi vanhempiensa luokse. Tämän jälkeen Toivonen toimi muutaman vuoden kiertokoulun opettajan, kunnes rahat loppuivat. Vuonna 1887 Toivonen määrättiin kutsunnoissa astumaan sotapalvelukseen, ja vuoden 1892 alusta määräys tuli nuoremman konstaapelin virkaan Lopelle, jolloin hänestä tuli paikkakunnan ensimmäinen poliisi (1892–1910). Vuonna 1892 Toivonen meni naimisiin kätilö Aurora (Ruura) Sandholmin kanssa. Omia lapsia pari ei saanut, mutta heillä oli kasvattitytär Emmi Snellman. Aurora kuoli 1937, jonka jälkeen Toivonen avioitui Martta Toposen kanssa. Toponen toimi monissa luottamustehtävissä ja oli kiinnostunut sivistyksestä ja kulttuurista. Hän maalasi tauluja, keräsi kotiseutuperinnettä Suomalaisen kirjallisuuden seuralle sekä Sanakirjasäätiölle, kirjoitti, luki jne. Nämä ominaisuudet tekivätkin tästä pariskunnasta ideologialtaan Nuorsuomalaisuuden kannattajia, mitä kuvaa hyvin se, että Toivonen sulatti kaikki saamansa hopeiset venäläiset ansiomerkit lusikoiksi.

Maalausura ja opettajat

Toivonen kiinnostui maalaamisesta jo pienenä poikana, mutta ilman ohjausta ei kehittynyt taiteilijana, vaan teokset jäivät piirrosasteelle. Sotaväessä palvelemisen jälkeen, vuonna 1902 taiteilija tapasi paikkakunnalla kesiä viettäneen taiteilija Väinö Hämäläisen ja saikin tältä opastusta maalaamisessa. August Toivonen maalasi ahkerasti vuoteen 1908 saakka, kunnes itsekritiikin vuoksi lopetti maalaamisen lähes kokonaan. Vuonna 1914 taidemaalari ja Ateneumin taidekoulun opettaja Berndt Lagestam asettui paikkakunnalle kesäksi ja tapasi Toivosen. Lagestam ohjasi ja kannusti Toivosta aloittamaan maalaamisen uudestaan. Tämän seurauksena Toivonen opiskelikin 1915–1916 maalausta Vapaassa taidemaalausakatemiassa Helsingissä. Toivonen maalasi koko elämänsä ajan pääasiassa samoja maisemia. Pääosa Toivosen 500–1 000 teoksesta onkin Sajanimestä mutta hän teki myös muotokuvia ystävistään ja kyläläisistä. Hän oli myös lahjakas kirjoittaja, ja runsas määrä hänen kirjoituksiaan, jotka usein sisälsivät paljon tietoa paikkakunnan historiasta, julkaistiin paikallislehdissä. Näin myös saatiin dokumentoitua paljon paikallista historiaa ja tapoja. Kesinä 1922 ja 1924 taidemaalari Kaapo Wirtanen oleskeli Sajaniemessä kahtena vuotena, ja Toivoselle avautui mahdollisuus oppia lisää maalaamisesta. Myös tunnettu helsinkiläinen taidekauppias Ivar Hörhammer vieraili paikkakunnalla kesäisin ja kannusti taiteilijaa urallaan. Hörnhammer arvostikin Toivosta enemmän kuin keskimääräisiä harrastelijataiteilijoita yleensä. Nykypäivänä Toivosen maalauksia on muun muassa Suomen Kansallismuseon, Sotamuseon sekä Lopen kunnan museon kokoelmissa.
Iron Marsh

Vastaanotto

Imperiumin Antti Klemi antoi albumille hyvän arvosanan ja sanoi, että albumi on yllättävän varman päälle tehty ja ettei se ole yhtä yhtenäinen kokonaisuus kuin edeltävä vuonna 2012 julkaistu No Holier Temple. Angry Metal Guy piti EP:tä hyvällä tavalla outona.
Leopardikissa

Ulkonäkö ja koko

Se on noin kotikissan kokoinen, mutta alueelliset erot ovat huomattavia: Indonesiassa sen keskimääräinen koko on 45 cm ja häntä 20 cm, mutta Amurin tienoilla mitat ovat 60 cm ja 40 cm. Se painaa 2–8 kg. Jalat ovat pitemmät kuin kotikissalla. Myös turkin väri vaihtelee: eteläisillä populaatioilla se on keltainen mutta pohjoisilla hopeanharmaa. Rinta ja pään alaosa ovat valkoiset. Leopardikissalla on mustia merkkejä, jotka voivat olla alalajista riippuen läikkiä tai ruusukkeita. Korvien taustat ovat mustat ja niissä on näkyvät, valkoiset pilkut, suuret silmät. Kissan elinikä on 10–15 vuotta.

Ravinto

Se on yöeläin ja syö yleensä jyrsijöitä, lintuja, kalaa, matelijoita ja pieniä nisäkkäitä. Kylissä se on vaaraksi siipikarjalle. Se saalistaa sekä maassa että puissa.

Lisääntyminen

Pentueeseen kuuluu 2–4 pentua, ja kantoaika on 65–70 päivää. Pesä on ontossa puussa tai maankolossa.

Elinympäristö

Tämän kissan elinaluetta ovat metsät ja sademetsät sekä alavilla mailla että vuoristoalueilla, ei yleensä kuitenkaan kuivilla seuduilla. Koillis-Aasiassa ne suosivat erityisesti avoimia mäntymetsiköitä. Asuinseuduksi kelpaavat myös puoliaavikot ja ihmisten lähellä maatalousalueet. Se elää lähellä vesistöjä, ja sitä on tavattu jopa kolmen kilometrin korkeudessa. Leopardikissa kiipeää taitavasti puihin. Se osaa myös uida, mutta ui harvoin. Se on yksineläjä kiima-aikaa lukuun ottamatta.
Lylyjärvi (Parkano)

Maantietoa

Järven pituus on 2 kilometriä, leveys 1,1 kilometriä ja sen pinta-ala on 96 hehtaaria. Se sijaitsee suovaltaisella metsäalueella Isonevan, Saarinevan ja Lylynevan välissä. Kaksi viimeistä suota ovat myös turvetuotantoalueita. Järveä ympäröivät suot ovat tiheään ojitettuja ja niiden suo-ojia on kaivettu järveen saakka yli kaksikymmentä. Osa ojista tuovat järveen Iso Hakonevan- ja Saarinevan tuotantoalueiden kuivatusojien vettä. Hakojärvestä laskee sen laskuoja, joka on ollut luontaisena aina olemassa ja ojan ympäristöä niitettiin vielä 1940-luvulla. Reppulammen laskuoja sen sijaan on tehty koneellisesti kaivamalla suo-ojituksen yhteydessä. Järven laskujoki on Haarainluoma eli entiseltä nimeltään Lylyjoki. Se lähtee järven lounaispäästä ja toimii viiden kilometrin matkallaan suoalueiden ojien johto-ojana Saaresjärveen asti. Järven rantaviivan pituus on 7,4 kilometriä. Järvi on soiden ympäröimä, mutta soistuneita rantoja on vähän. Järven keskikohdasta työtyy itään 600 metriä pitkä Majalahti, joka on soistumassa umpeen. Järvi on kivinen ja Majalahdessa sekä sen suulla sijaitsevat järven ainoat kaksi saarta. Kaakkoisrannalla sijaitsee kaksitoista vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 13357.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin 57 kertaa vuosina 1972–2016. Mittausten mukaan veden hapen kyllästysaste oli keskimäärin 51% ja sen valuhteluväli oli 0%–97%. Vastaavat hapen liukoisuusarvot olivat keskimäärin 5,9 mg/l (milligrammaa litrassa) eli vaihteluvälinä 0–12,2 mg/l. Veden kokonaisfosforipitoisuus vaihteli 12–230 µg/l (mikrogrammaa litrassa) ja sen keskiarvon ollessa 30,3 µg/l. Vastaavat kokonaistyppipitoisuudet olivat 420–1700 µg/l ja 760 µg/l. Veden sameus vaihteli 0,14–23 FNU ja oli keskimmäärin 2,4 FNU. Järven tila oli ekologisesti hyvä.
Turvetuotannossa liikkeelle lähtevät humushiukkaset kuluttavat veden happea hajotessaan ja aiheuttavat happikatoa vesitöissä. Tämä näkyy ajoittain myös Lylyjärvessä, jota turvetuotanto rasittaa.
Juurikasvua

Juoni

Kaupunkilaiset Mika (Antti Luusuaniemi), lääkäri ja Ricu (Ville Myllyrinne), parturi-kampaaja, muuttavat Pohjanmaalle Mikan uuden työpaikan perässä. Pienellä paikkakunnalla elämä saa aikaan kaikenlaista eikä asiaa helpota, että uudet kunnan asukkaat ovat samaa sukupuolta oleva pariskunta.
Pedro Luis Ronchino

Pedro Luis Ronchino (s. 18. kesäkuuta 1928 Rosario) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 1. elokuuta 1954 ja nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan piispaksi 30. tammikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Quarracino, jota avustivat Rómulo García ja Jorge Arturo Meinvielle.
Ronchino jäi eläkkeelle 19. helmikuuta 2005.
Elinkaariarviointi

Elinkaariarvioinnilla (LCA, Life Cycle Assessment) tarkoitetaan tuotteen tai palvelun sen koko elinkaaren ympäristövaikutuksien tutkimista raaka-aineen hankinnasta tuotteen hylkäämiseen asti.
Elinkaariarviointi kehitettiin alun perin selvittämään ympäristönäkökohdasta tuotteiden välisiä eroja. Nykyisin sitä sovelletaan hyvin moninaisiin kohteisiin. Elinkaariarviointia voidaan käyttää ympäristömerkkien myöntämisessä, mutta sitä käytetään nykyisin myös erilaisten järjestelmien ja tuotantovaiheiden vertailuun. Arviointia voidaan käyttää myös tuotteiden markkinoinnissa.

Yksinkertaistettu elinkaariarviointi

Yksityiskohtainen elinkaariarviointi on usein melko työläs. Menetelmää voidaan kuitenkin keventää riippuen siitä, mitkä ovat arvioinnin tavoitteet. Yksinkertaistetussa elinkaariarvioinnissa keskitytään kaikkein keskeisimpiin elinkaaren vaiheisiin tai ympäristönäkökohtiin. Esimerkiksi jos tarkoituksena on vähentää tuotannon kasvihuonepäästöjä, voidaan elinkaariarvioinnissa keskittyä vain elinkaaren aikaisten hiilidioksidipäästöjen arviointiin.

MET-matriisi

MET-matriisi (engl. Material, Energy and Toxicity) on eräs työkalu tuotteen sen elinkaaren aikana aiheuttamien ympäristövaikutusten arviointiin. Matriisissa taulukoidaan tuotteen aiheuttamia ympäristövaikutuksia elinkaaren eri vaiheissa käytetyn materiaalin, energian sekä saasteiden perusteella.
Maratoonari (elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta maratonia harrastavasta opiskelijasta nimeltä Babe Levy (Hoffman). Tahtomattaan hän joutuu kylmäverisen natsin, tohtori Christian Szellin (Olivier), kieron timanttivarkaussuunnitelman pyörteisiin.
Jean-Louis Gassée

Jean-Louis Gassée (s. maaliskuu 1944 Pariisi, Ranska) on tietotekniikan alan johtotehtävissä työskennellyt henkilö. Hän on perustanut Be-yhtiön.
Gassée aloitti tietoteknisen uransa 1970-luvulla Hewlett-Packardilla. Apple palkkasi hänet 1981 johtamaan Applen Ranskan-yksikköä, ja 1985 hän siirtyi Yhdysvaltoihin Piilaaksoon Applen tuotekehittelypuolen johtoon. Hän lähti Applelta vuonna 1990 perustaakseen yhtiön Be Inc. PalmOne osti yhtiön vuonna 2001. Sen jälkeen Gassée työskenteli eri yrityksissä ja on marraskuusta 2004 ollut PalmSourcen johtoryhmän jäsen. 24. toukokuuta 2005 hänet nimitettiin PalmSourcen väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi.

Ura HP:lla

Gassée opiskeli 1950-luvulla ensin Britanniassa katolisessa sisäoppilaitoksessa. Hän aikoi matemaatikoksi ja opiskeli Orsayn teknillisessä korkeakoulussa (Faculté d'Orsay) Pariisissa, mutta joutui jättämään opintonsa kesken isänsä taloudellisten vaikeuksien takia. Opintojen keskeydyttyä hän työskenteli useissa väliaikaisissa työpaikoissa, muun muassa tarjoilijana strippibaarissa, vakuutusmyyjänä ja hän myi myös taskulaskimia.
Gasséen ura tietotekniikan parissa alkoi 24-vuotiaana 1968, kun Hewlett-Packard palkkasi hänet tuomaan uuden tietokonemallin, HP 9100A:n markkinoille. Hänet ylennettiin myöhemmin HP:n Euroopan-osaston myyntipäälliköksi. Gassée työskenteli HP:lla kuusi vuotta.
HP:n jälkeen Gassée oli Data Generalilla viisi vuotta, ensin Ranskan-yksikön pääjohtajana, ja loppuaikoina hän oli vastuussa Euroopan ja Lähi-idän markkina-alueista. Sen jälkeen hänet palkattiin Exxonin Ranskan-osaston pääjohtajaksi. Puolitoista vuotta myöhemmin, helmikuussa 1981, hän siirtyi töihin Applelle. Apple oli juuri laajentamassa markkinoitaan Eurooppaan.
Gasséen johtamana Applen Ranskan osastosta tuli pian yhtiön tuottoisin haara Yhdysvaltojen ulkopuolella, ja vuonna 1982 hänet nimettiin myös Apple Education -säätiön johtoon. Vuonna 1985 hänet siirrettiin Applen markkinointipuolen johtoon Yhdysvaltoihin, vain kuukausi Steve Jobsin eron jälkeen. Myöhemmin hän toimi myös Applen tuotekehityspuolen johdossa, kunnes Applen silloinen toimitusjohtaja John Sculley erotti hänet 1990.

Uusiin tehtäviin

Gassée lähti yhtiönsä johdosta vuoden 2001 lopussa. Hän työskenteli eri tehtävissä, muun muassa Computer Access Technology Corporationin pää- ja toimitusjohtajana. Hänet valittiin marraskuussa 2004 PalmSourcen johtokuntaan, ja 24. toukokuuta 2005 hänet nimitettiin PalmSourcen väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi. Hän toimii johtokunnan jäsenenä myös useissa muissa yrityksissä, kuten 3Com, Electronics for Imaging ja Logitech.
Gassée on sanonut, että Nokia pyysi häntä vuonna 2010 pohtimaan yhtön tulevaisuutta. Hän ehdotti, että Nokia erottaisi toimitusjohtaja Olli-Pekka Kallasvuon ja luopuisi Symbian-käyttöjärjestelmästä ja ottaisi sen tilalle Googlen Androidin.
Johann Georg Theodor Grässe

Elämä

Johann Georg Theodor Grässen isä oli latinan professori Johann Gottlob. Hänen äitinsä oli Juliana Amalia. Grässe opiskeli Leipzigin yliopistossa filosofiaa ja arkeologiaa, ja hän valmistui vuonna 1834.
Grässe työskenteli 1840–1848 opettajana. Laajojen kielten ja kirjallisuuden tietojansa ansiosta hänet nimettiin 1843 Saksin kuninkaan Fredrik August II:n henkilökohtaiseksi kirjastonhoitajaksi. Grässe toimi tehtävässä vuoteen 1854. Hän sai myös muita kuninkaallisia tehtäviä, kun hänet valittiin 1848 kuninkaallisen rahakokoelman ja 1852 posiinikokoelman hoitajaksi. Grässe valittiin 1864 Grünes Gewölbe -museon johtajaksi. Hän jäi eläkkeenne 1882 näön heikkenemisen takia ja kuoli 1885.

Työt

Grässen kiinnostuksen kohteet olivat laaja-alaisia, ja hän julkaisi monia teoksia. Hänen töihinsä kuuluvat muun muassa bibliografiset, kirjallisuustieteelliset ja historialliset työt. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat bibliografia Leitfaden der allgemeinen Literaturgeschichte ja latinankielisten paikannimien sanakirja Orbis Latinus.
Vanadoseenidikloridi

Ominaisuudet

Vanadoseenidikloridi on huoneenlämpötilassa vihreää kiteistä ainetta. Monista muista metalloseeneista poiketen vanadoseenidikloridissa vanadiini on hapetusluvulla +IV ja yhdisteen rakenne on taipunut eikä samanlainen sandwich-rakenne kuten esimerkiksi ferroseenilla. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta ja liukenee muun muassa tetrahydrofuraaniin, etanoliin ja kloroformiin.

Valmistus ja käyttö

Vanadoseenidikloridia voidaan valmistaa vanadiini(IV)kloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktiossa käytetään tetrahydrofuraania.
Vanadoseenidikloridia voidaan käyttää polymerointikatalyyttinä. Yhdistettä tutkitaan titanoseenidikloridin tavoin käytettäväksi syöpälääkkeenä. Aineen vaikutusmekanismi ei ole täysin täysin tiedossa, mutta todennäköisesti transferriiniproteiinit siirtävät yhdisteen syöpäsoluihin, missä se vuorovaikuttaa DNA:n kanssa ja estää sukkularihmaston muodostumisen.