Madinat al-Zahra

Madinat al-Zahra arab.: المدينهُ الزهراء, Medina Azahara, jonka nimi tarkoittaa "loistavaa kaupunkia", "kaunista kaupunkia" tai "Zahran kaupunkia", on maurien rakentama keskiaikainen palatsikaupunki, josta nykyään on jäljellä valtavat rauniot. Kaupungin rakennutti Abd ar-Rahman III, Córdoban umaijadikalifi vuosina 924-961 Córdoban kaupungin reunamille. Se oli keskiaikainen arabimuslimien kaupunki, ja al-Andalusin de facto -pääkaupunki, sillä sen muurien sisällä toimi valtion hallitus ja muut hallintoelimet. Kaupungissa oli muun muassa seremoniallisia vastaanottosaleja, moskeijoita, hallinnon virkahuoneita, puutarhoja, rahapaja, pajoja, parakki, asuintaloja ja kylpylöitä. Vesi tuotiin kaupunkiin akvedukteilla.
Kaupunki rakennettiin pääasiassa poliittis-ideologisista syistä: kalifin arvo vaati uuden kaupungin perustamista, joka symboloisi hänen valtaansa, Idän kalifaattien tavoin. Ennen kaikkea se demonstroi Abd ar-Rahman III:n ylemmyyttä suurimpiin kilpailijoihinsa, Ifriqiyan fatimideihin. Tarinan mukaan se rakennettiin kunnianosoituksena kalifin suosikille, al-Zahralle.
Rakennuskompleksia laajennettiin Abd ar-Rahman III:n pojan, al-Hakam II:n hallituskauden aikana (n. 961-976), mutta hänen kuolemansa jälkeen kalifin pääasunto siirtyi pois Madinat al-Zahrasta. Vuonna 1010 se ryöstettiin sisällissodassa, jonka jälkeen se hylättiin, ja monia sen osia käytettiin uudestaan muualla. Raunioilla aloitettiin arkeologiset kaivaukset 1910-luvulla. Sen 112 hehtaarin pinta-alasta vain noin 10% on tutkittu ja entistetty. Restauroituun alueeseen sisältyy kaupungin keskus, jossa on kaksi kalifin asuintaloa niihin liittyvine kylpyläkomplekseineen, kaksi ylhäisön asuntoa, ja palvelijoiden kortteli [...] palatsin vartijoihin yhdistettyjä tiloja; joitain hallinnon rakennuksia [...] vastaanottosalin hallitsema suurenmoinen oikeusrakennus [...] valtavat puutarhat, ja juuri sen alueen ulkopuolella oleva seurakunnan moskeija.
Alueen reunalle on rakennettu uusi, matala ja suurimmaksi osaksi maanalainen museo, sillä sen haluttiin haittaavan mahdollisimman vähän näköalaa raunioilta, joskin uudet rakennukset ovat siihen jo vaikuttaneet.

Madinat al-Zahran ympäristö

Madinat al-Zahra sijaitsee n. 13 kilometriä länteen Córdobasta, Sierra Morenan edustalla olevilla kukkuloilla. Kaupunki on rakennettu pohjois-etelä -suuntaan Jabal al-Arusin rinteille, ja se antaa Guadalquivir-joen laaksoon. Madinat al-Zahraa on nimitetty myös keskiajan Versailles'ksi. Sen sijoitus valittiin maastonmuodon vuoksi, joka mahdollisti hierarkkisen rakennustavan, niin että kaupunkia ja sitä ympäröiviä tasankoja hallitsi sen linnoitus, alcázar. Siellä oli myös kalkkikivilouhos, joka perustettiin lähinnä kaupungin rakentamista varten, joskin rakentamiseen käytettiin kiviä n. 50 kilometrin säteeltä. 
Sijainnin topografia oli merkittävä tekijä kaupungin muodon kannalta. Madinat al-Zahran rakentamisessa käytettiin hyväksi epätasaista maastoa, ja palatsikaupunki on rakennettu kolmelle tasolle. Kaupunki rakennettiin suorakaiteen muotoiseksi, poiketen muslimien kaupungeille tyypillisestä labyrinttimaisesta ja kaoottisesta järjestyksestä. Se on pinta-alaltaan 112 hehtaaria: 1500 metriä itä-länsi -suunnassa ja noin 750 metriä pohjois-etelä -suunnassa, pohjoissivun ollessa hieman rosoinen vaikean maaston takia.
Kaupungin sijainti Sierra Morenan esivuoristossa mahdollisti suunnitteleman kaupungin, jossa rakennusten sijainti ja muoto ilmensi niiden roolia ympäristössään. Palatsi rakennettiin korkeammalle maalle, ja sen rakennukset porrastettiin vuoren rinnettä pitkin ilmaisemaan sen erinomaisuutta alapuolisen tasangon kyläkaupunkeihin ja Aljaman moskeijaan nähden. Palatsista alaspäin rinteessä sijaitsivat ensin kalifin asuinalue, jonka jälkeen tulee virkamiesalue, johon kuuluu visiirien talot, vartiotupa, hallinnon virkahuoneet ja puutarhat. Seuraavaksi on varsinainen kaupunki asuintaloineen ja käsityöläisten alueineen, ja jossa sijaitsi suuri moskeija, ja sinne oli rakennettu muuri erottamaan ne palatsikompleksista. Arkeologiset tutkimukset ovat paljastaneet että kaupungissa oli paljon kehittämätöntä maata, jonka  tarkoituksena oli pitää linnoituksen koko eteläinen sivu tyhjänä, turvaten näin yksityisyyden ja säilyttäen idyllisen, avoimen maaseutunäkymän. Alimmalla tasolla rakennuksia on vain kahdessa leveässä juovassa: läntinen, joka on rakennettu kaupunkimaisen neliskulmaisesti, ja itäinen, jonka rakennuksissa on noudatettu väljempää rakennussuunnitelmaa.
Lähellä kaupunkia, mutta sen ulkopuolella, sijaitsi kaksi suurta kompleksia: suuren maatilan keskellä oleva suuri villa, joka myöhemmin annettiin valtionvarainministerille. Toinen, Turruñuelos, oli suuri neliskulmainen rakennus, kenties parakki.

Palatsialue

Palatsi sijoitettiin Córdobaan Sierra Morenalta vettä vievän ensimmäisellä vuosisadalla rakennetun roomalaisen akveduktin kohdalle, mutta akvedukti kulki useita metrejä palatsin alapuolella, joten ylemmäs sen varrelle tehtiin uusi sivuhaara tuomaan vettä myös kaupungin ylemmille tasoille.  Vanha roomalainen akvedukti puolestaan muutettiin pääviemäriksi, johon monimutkainen pienien kanavien verkosto toi sade- ja jäteveden.
Palatsin ensimmäinen rakennusvaihe oli kiivas. Se aloitettiin joko 936 tai 940, ja moskeija oli valmis 941. Kalifi muutti asumaan kaupunkiin 945, ja rahapaja siirrettiin Madinat al-Zahraan 947. Rakennustyöt jatkuivat kuitenkin vuosikymmeniä, jona aikana suunnitelmat muuttuivat paljon, ja aikasempien rakennusten päälle tehtiin uusia. Abd ar-Rahmanin vastaanottosali, Salon Rico (”Rikas sali”) on ajoitettu kaiverrusten perusteella vuosien 953 ja 957 välille. Suuri Jafarin talo on rakennettu kolmen vanhemman talon paikalle, ja Pylväskenttänä tunnettu rakennus korvasi kaksi 950-luvulla rakennettua taloa. Toinen suurista säilyneistä saleista, niin sanottu Ylempi basilikamainen sali eli Dar al-Jund (Armeijan talo, kirjallisissa lähteissä mainittu nimi) myös rakennettiin luultavasti 950-luvulla..

Puutarhat

Kaupungissa oli ainakin kolme puutarhaa. Pieni puutarha, jota kutsutaan Prinssin puutarhaksi, sijaitsi ylemmällä tasolla. Se oli aatelisten, rikkaiden ja vaikutusvaltaisten käyttöön, eli niiden jotka kävivät palatsissa usein.
Alemmat kaksi tasoa sisälsivät valtavat, islamilaiset chahar baghit eli paratiisipuutarhat.  Läntisin niistä oli kaupungin alin taso. Kahdesta puutarhasta itäisin, keskitaso, vei Salon Ricoon, vastaanottosaliin. Itäisen puutarhan keskellä oli neljän neliskulmaisen lammen ympäröimä paviljonki. Puutarhan neljä neljännestä olivat ympäristöään alempana, ja niihin tuli vesi niihin johtavien kävelyteiden reunalla olevia kanavia pitkin.

Madinat al-Zahran historia

Kaupungin, joka kukoisti noin 80 vuoden ajan, rakennutti Córdoban kalifaatin kalifi Abd ar-Rahman III, ja rakennustyöt alkoivat vuosien 936 ja 940 välillä. Julistettuaan itsensä kalifiksi 928, hän päätti näyttää alaisilleen ja maailmalle voimansa rakentamalla palatsikaupungin lähelle Córdobaa. Pohjois-Euroopasta ja Idästä tulevat matkustajat kuvailivat Länsi-Euroopan suurinta tyhjästä rakennettua kaupunkia häikäiseväksi palatsiketjuksi täynnä ennennäkemättömiä aarteita. Madinat al-Zahra ryöstettiin Córdoban kalifaatin tuhoksi koituneen sisällissodan aikana noin vuonna 1010. Hyökkäys hävitti  kaupungin maailmankartalta lähes vuosituhanneksi.
Yleisen uskomuksen mukaan kalifi nimesi al-Zahran eli Azaharan suosikkijalkavaimonsa mukaan, ja että sisäänkäynnin yllä seisoi naisen patsas. Toisten mukaan hän rakensi uuden kaupungin ainoastaan miellyttääkseen vaativaa rakastajaansa. Todellisuudessa syyt olivat kuitenkin todennäköisesti poliittisia eivätkä rakkaudesta johtuvia. Abd ar-Rahman määräsi kaupungin rakentamisesta saatuaan juuri vakautettua valtansa Iberian niemimaalla, ja oli joutumassa selkkaukseen Pohjois-Afrikkaa hallinneen fatimidifynastian kanssa. Zahra tarkoittaa arabiaksi 'loistavaa, säteilevää tai kukkivaa'; nimi heijastaa pyrkimyksiä vallan ja statuksen luomiseen, ei romanttiseen rakkauteen. Al-Zahra on profeetta Muhammadin tyttären Fatiman tavallisin arvonimi. Pohjois-Afrikan fatimidit nimesivät monia rakennuksia ja jopa kaupunkeja hänen mukaansa. Koska al-Zahra oli oppinut nainen, hänen nimensä annettiin yhdelle maailman vanhimmista yhä toimivista yliopistoista, Kairon al-Azharille, kun fatimidit rakensivat sen vuosina 970-972. Umaijadien tavoitteet Pohjois-Afrikassa voivat selittää nimen antamisen uudelle kaupungille kilpailemaan fatimidien vaikutusvaltaa vastaan islamilaisen ikonografian kautta.
Vuonna 929 Abd ar-Rahman III julisti itsensä itsenäiseksi, oikeaksi kalifiksi (Uskovaisten Prinssiksi) ja umaijadien perijäksi, jotka abbasidit olivat tuhonneet lähes täysin 800-luvulla. Hän käytti poliittisia, taloudellisia ja ideologisia keinoja julistaakseen legitimiteettiään maailmalle. Uusi hänen arvolleen sopiva pääkaupunki oli yksi niistä keinoista. Hän päätti kaupungin rakentamisesta vuonna 936, ja rakennustyöt kestivät noin 40 vuotta. Kaupungissa sijaitseva moskeija vihittiin käyttöön 941 ja vuonna 947 hallinto siirtyi Córdobasta Medinat al-Zahraan.
Nykyään jäljellä olevat rauniot ovat vain 10 prosenttia Madinat al-Zahran koko alueesta. 112-hehtaarinen kaupunki ei ollut vain viikonloppuretkiä varten rakennettu huvipalatsi, vaan [al-Andalus]]in, muslimien Iberian niemimaalla 700-luvulta 1100-luvulle hallitseman, maan pääkaupunki. Suurenmoinen valkoinen kaupunki, joka oli rakennettu Sierra Morenan esivuoriston rinteeseen, kalifin palatsi sen korkeimmalla kohdalla, suunniteltiin alamaisten ja vieraiden suurlähettiläiden nähtäväksi kilometrien päähän. Abd ar-Rahman III siirsi koko hovinsa Medina Azaharaan vuonna 947.
Ajan mittaan koko kaupunki hautautui, ja se kaivettiin esiin vasta 1911. Kaivaukset ja restaurointityöt jatkuvat, riippuen Espanjan hallituksen rahoituksesta. Vielä tutkimatonta aluetta uhkaa kuitenkin laiton asuintalojen rakennus. The New York Timesin mukaan ”Córdoban paikallishallitus epäonnistui 10 vuotta sitten vahvistamaan lakia joka olisi lisännyt alueen suojelua rakentamista vastaan.” 
Madinat al-Zahralla oli taiteen kannalta merkittävä rooli erillisen Andalusialaisen islamilaisen arkkitehtuurin luomisessa. Monet sen piirteistä, kuten kuninkaalliset basilikamaiset vastaanottosalit (poiketen itäisen islamilaisen maailman kupolisaleista), jotka on siellä toteutettu ensi kertaa. Kaupungin moskeija muistuttaa paljolti Córdoban La Mezquitaa, ja sitä on kutsuttu sen pikkusiskoksi
Ennen valtaannousuaan, al-Mansur Ibn Abi Aamir (eli Almanzor) eli Córoban lähiöissä. Kun hänestä tuli hajib (kalifin pääministeri), hän päätti rakentaa itselleen palatsikaupungin, joka olisi yhtä kaunis, jollei jopa kauniimpi, kuin Abd ar-Rahman III:n rakennuttama al-Zahra. Al-Mansur myös kutsui palatsiaan Madinat al-Zahraksi, ja sen perustukset tehtiin vuonna 978 lähelle Guadalquivir-jokea.
Al-Mansur tavoitteli palatsillaan kunnioitusta, ja hän halusi nimensä kirjoitettavan historiaan al-Andalusin suurimman kalifin, Abd ar-Rahman III:n rinnalle. Palatsi oli kaunis suurine puutarhoineen. Se majoitti korkeita hallinnon virkamiehiä ja al-Mansurin vartijoiden parakin.
Kun al-Mansur kuoli vuonna 1002, hänen vanhin poikansa Abd al Malik al-Muzafer nousi valtaistuimelle, ja kuollessaan Abdar Rehaman al-Sanjul eli Sanchelo, toinen al-Mansurin poika, seurasi veljeään valtaistuimelle. Córdobassa syntyi kapina Sanchelon ollessa kiireinen sotaretkellään Alfonso V:tä vastaan joulukuussa 1009. Koska Sanchelo oli poissa, ihmisillä ei ollut mitään mihin purkaa vihaansa; neljän päivän ajan al-Mansurin rakennuttamaa palatsia ryösteltiin, ja lopulta se sytytettiin tuleen, ja lyhyessä ajassa kaunis al-Zahra oli muuttunut kasaksi tuhkaa.