google/wiki40b huggingface dataset:
Said Halim pašša

Said Halim pašša (k. 6. joulukuuta 1921 Rooma, Italia) oli syntyjään egyptiläinen prinssi, joka toimi Ottomaanien valtakunnan suurvisiirinä 1913–1917.
Said Halim syntyi Kairossa vuonna 1863 tai 1864. Hän oli Egyptin kediivien dynastian perustaneen Muhammad Alin pojanpoika. Hän kävi koulua Konstantinopolissa ja suoritti jatko-opintoja Sveitsissä. Vuonna 1888 hänet nimitettiin Ottomaanien valtakunnan valtioneuvoston jäseneksi ja kaksi vuotta myöhemmin Rumelian kuvernööriksi. Said Halim solmi yhteyksiä nuorturkkilaisiin ja näiden salaiseen johtoelimeen, Yhtenäisyyden ja edistyksen komiteaan, minkä paljastuttua sulttaani Abdul Hamid II karkotti hänet. Said Halim asui Egyptissä ja sitten Euroopassa, kunnes palasi Konstantinopoliin vuoden 1908 nuorturkkilaisten vallankumouksen jälkeen. Hänestä tuli 1911 valtioneuvoston puheenjohtaja, mutta hän joutui pian eroamaan tehtävästä hallituksenvaihdoksen vuoksi. Tammikuun 1913 vallankaappauksen jälkeen hän kuitenkin palasi asemaansa ja tuli samalla Mahmud Şevket paššan hallituksen ulkoministeriksi. Kun Şevket murhattiin saman vuoden heinäkuussa, Said Halim kohosi hänen tilalleen suurvisiiriksi nuorturkkilaisten tukemana. Hän johti toisen Balkanin sodan jälkeen käytyjä rauhanneuvotteluita.
Elokuussa 1914 Said Halim allekirjoitti Ottomaanien valtakunnan liittosopimuksen Saksan kanssa. Hän ei alkujaan kannattanut maansa osallistumista ensimmäiseen maailmansotaan, mutta sotaministeri Enver pašša ja sisäministeri Talaat pašša ottivat ohjat käsiinsä. Valtakunnan liityttyä sotaan Said Halim valmistautui marraskuussa 1914 jo eroamaan suurvisiirin paikalta, mutta Yhtenäisyyden ja edistyksen komitean johto suostutteli hänet jatkamaan. Sodan aikana hän kuitenkin ajautui erimielisyyksiin johtavien nuorturkkilaisten kanssa ja erosi lopulta 3. helmikuuta 1917. Hän toimi vielä sen jälkeen valtakunnan senaatin jäsenenä. Sodan päätyttyä Ottomaanien valtakunnan tappioon sotilastuomioistuin tuomitsi Said Halimin karkotettavaksi brittien miehittämälle Maltalle. Hänet laskettiin vapaaksi huhtikuussa 1921, mutta hän ei saanut lupaa palata Turkkiin, joten hän matkusti Italiaan. Armenialainen salamurhaaja ampui hänet Roomassa saman vuoden joulukuussa. Hänet haudattiin Istanbuliin.
Said Halim oli tunnettu ajattelija ja ahkera kirjoittaja, joka arvosteli modernisaatiota. Hänen kirjoituksensa käsittelivät muun muassa tästä aiheutuneita islamin ja Ottomaanien valtakunnan kohtaamia vaikeuksia.
Rajakylän koulu (Oulu)

Musiikkiluokat

Rajakylän koulu on mukana Oulun kaupungin musiikkiluokkatoiminnassa. Koulussa alkaa joka toinen vuosi uusi musiikkiluokka, joka jatkaa toimintaansa kolmannesta yhdeksänteen luokkaan. Musiikin erikoisluokalla opiskellaan opetussuunnitelman mukaisesti, painottaen musiikkia. Musiikkiluokalle valitaan opiskelijat valintakokeiden perusteella. Lisätietoa on Oulun kaupungin perusopetuksen sivuilla.

Teknologiapainotteiset luokat

Vuonna 2012 Rajakylän koulu aloitti Teknologiateollisuuden 100-vuotissäätiön tuella kokeilun teknologiapainotteisesta luokasta, jossa opiskellaan opetussuunnitelman mukaisia oppisisältöjä mahdollisimman paljon teknologian ja käsillä tekemisen kautta. Kokeilu vakiintui jatkuvaksi käytänteeksi, ja vuodesta 2015 asti koulussa on toiminut kaksi joka toinen vuosi toimintansa aloittavaa teknologiapainotteista luokkaa. Luokat toimivat kolmannesta luokasta kuudenteen sekä jatkavat toimintaansa 7.-9.-luokilla valinnaisten teknologiakurssien avulla. Vuonna 2016 teknologiapainotteiset luokat valittiin osaksi kansallista Hundred-projektia. Lisätietoa teknologiapainotteisten luokkien toiminnasta löytyy Rajakylätekno-blogista.

Vanhempaintoiminta

Koulussa toimii Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry ja Kuivasojan sivukoululla vanhempaintoimikunta Kuikku . Kodin ja koulun yhteistyössä on käytössä Wilma.

Tiedotus

Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry:llä on tiedotuskanavanaan Raatiset,  joka on kotisivu, sisältäen jäsensivut ja jäsenrekisterin yhdistysavain palvelussa. Vanhempainyhdistys tiedottaa myös Facebook-sivuillaan.

Jäsenyydet

Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry on Oulun alueellisen vanhempainyhdistyksen jäsen ja kuuluu myös kattojärjestöön, Suomen Vanhempainliittoon.
Harmaaviirumesikko

Levinneisyys

Harmaaviirumesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Moottoritorpedovene Tuuli

Rakentaminen

Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943 ja sen suunnitteli insinööri Jarl Lindblom italialaisten esikuvien mukaan.
Lindblom suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset.

Palveluskäyttö

Alus siirtyi pian palvelukseenoton jälkeen 6. syyskuuta 1943 1. moottoritorpedovenelaivueen mukana Koivistolle. Samana iltana saatiin tieto Seivästön eteläpuolella matkaavasta Neuvostoliiton laivaston saattueesta, johon kuului hinaajia, proomuja sekä yli kymmenen sota-alusta. Ennen saattuetta laivue kohtasi vartioveneitä joutuen tulitaisteluun, jonka päätyttyä se palasi Koivistolle. Tuuli, Taisto ja Jyske lähtivät uuteen yritykseen, jolloin upotettiin hinaaja proomuineen. Alukset palasivat Koivistolle 7. syyskuuta kello 05.15.
Alus osallistui Suursaaren taisteluun 15. syyskuuta 1944, jolloin se osui Saksan laivaston M-luokan miinanraivaajaan.
Aluksessa kokeiltiin 1970-luvulla vesisuihkupropulsiota suunniteltaessa lopulta prototyyppiasteelle jäänyttä uutta KNV-luokkaa (Kevyt nopea vartiovene). 
T-luokan muut moottoritorpedoveneet olivat Tarmo, Taisto, Tyrsky, Tuima ja Tuisku sekä sodan jälkeen valmistuneet Taisto 7 ja Taisto 8.
Jan Pelkonen

Alkuvuodet

Pelkonen aloitti pelaamisen vuonna 2009 ollessaan 12 vuoden ikäinen. Vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen turnauksensa, alle 13-vuotiaiden suomenmestaruuden. Finaaleissa hän kukisti Justus Erälaukon luvuin 3-0. Vuonna 2013 hän pääsi ensimmäisen kerran 10 parhaan joukkoon avoimen sarjan SM-kilpailuissa.

Nousu huipulle

Vuonna 2014 Pelkonen voitti junioreiden euroopanmestaruuden, kun finaaleissa kaatui ruotsalainen Oscar Henriksson. Vuoden 2015 lokakuussa Pelkonen nousi ensimmäisen kerran Kansainvälisen pöytäjääkiekkoliiton virallisen maailmanrankingin 10 parhaan joukkoon pudottaen venäläisen Dimitri Koshmanin sijalle 11. Vuonna 2016 Pelkonen ylsi uransa kovimpaan saavutukseen, Norway Openin voittoon. Samana vuonna Pelkonen voitti myös Canada Cupin.
Tammitikka

Koko ja ulkonäkö

Tammitikan pituus on 20–22 cm ja paino 50–85 g. Tammitikan selkäpuoli muistuttaa käpytikkaa, mutta se on hieman pienempi ja hentonokkaisempi, sen päälaki on punainen ja siltä puuttuu musta poskijuova. Sen kyljissä on tummaa viirutusta, vatsan takaosa on vaaleanpunainen. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä, koiraan päälaen punainen laikku vain on kirkkaamman värinen ja hieman laajempi kuin naaraan.

Esiintyminen

Tammitikka elää Keski- ja Etelä-Euroopassa Latviasta Ranskaan ja Kreikkaan sekä Turkissa ja Kaukasuksella. Euroopassa elää 310 000–710 000 yksilöä. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu kovin yleisesti pohjoismaissa eikä esimerkiksi Britanniassa. Laji on aiemmin pesinyt Ruotsissa, josta se todettiin hävinneeksi 1982, Tanskasta häviäminen todettiin jo vuonna 1959. Baltiassa sen kanta on vahvistunut, ja Etelä-Viroon on muodostunut pieni pesivä kanta. Suomessa tammitikka tavattiin ensimmäistä kertaa marraskuussa 2010 Asikkalassa.
Tammitikasta tunnetaan neljä alalajia: D. m. medius, D. m. caucasicus, D. m. anatoliae ja D. m. sanctijohannis.

Elinympäristö

Tammitikat elävät jalopuita – tammia, jalavia ja valkopyökkiä – kasvavissa hakamaisissa lehtimetsissä.

Lisääntyminen

Tammitikat kovertavat pesäkolonsa lahon puun runkoon tai tukevaan oksaan, usein lähes vaakasuorassa olevaan. Pesän lentoaukko on halkaisijaltaan noin 4 cm. Naaras munii 4–8, tavallisesti 5 tai 6 munaa. Molemmat puolisot hautovat yhteensä 10–14 päivää. Pesäpoikasaika on 20–24 päivää.

Ravinto

Tammitikka on pääosin hyönteissyöjä, joka etsii hyönteisiä ja niiden toukkia puiden latvustosta. Se juo lehtipuiden mahlaa.
Vääräjärvi (Joutsa, eteläinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142 metriä mpy.
Yasuharu Sorimachi

Jalkapallomaajoukkue

Yasuharu Sorimachi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1990-1991.
Adelen tarina

Adelen tarina (L’Histoire d'Adèle H.) on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1975. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Suzanne Schiffmanin, Jean Gruault’n ja Frances Vernon Guillen kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja musiikin siihen teki Maurice Jaubert.
Tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa kirjailija Victor Hugon tytär Adèle Hugo rakastuu englantilaiseen sotilaaseen, muttei saa vastarakkautta ja menettää mielenterveytensä.

Tuotanto

Vuoden 1974 paikkeilla Truffaut kiinnostui monien muiden aiheiden joukossa Victor Hugon tyttären Adèlen muistelmista ja päätti sovittaa ne elokuvaksi. Pääosaan hän valitsi 19-vuotiaan Isabelle Adjanin, jonka työnantaja, teatteri Comédie-Française, ei kuitenkaan tahtonut millään päästää näyttelijää elokuvatöihin.
Adelen tarina kuvattiin Guernseyssä sekä Goréen saarella Senegalin rannikolla vuoden 1975 alussa. Varsinkin Isabelle Adjanille pitkät kuvaukset eristyneissä kuvauspaikoissa olivat tiettävästi raskaita.

Vastaanotto ja arvostus

Adelen tarina menestyi huonosti Pariisin elokuvateattereissa, mutta paremmin Ranskan ulkopuolella. Erityisesti oltiin ihastuneita Adjanin tuoreisiin kasvoihiin, ja hän saikin roolistaan Oscar-ehdokkuuden.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Viemäri-TV

Sketsit

Sarjan keskeisimpänä henkilönä on Silu Seppälän esittämä, useimmiten sohvalla löhöävä mieshenkilö, joka kävelee asunnossa pyjama päällä. Useimmiten mies tuijottaa televisiosta Viemäri-TV-televisiokanavan ohjelmia. Välissä hän saattaa käydä hakemassa jääkaapista olutta ja jotakin syötävää tai käydä vessassa. Sarjan viimeisissä jaksoissa hän on pukeutunut tyylikkäästi ja siivonnut asuntonsa, odottaen kun vaimo on tulossa takaisin kotiin.
Piper Laurie

Piper Laurie, oik. Rosetta Jacobs (s. 22. tammikuuta 1932) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Detroitissa Michiganissa ja muutti nuorena Los Angelesiin.
Piper Laurielle myönnettiin vuonna 1987 Emmy-palkinto roolista televisioelokuvassa Promise.
Lauriella on ollut rooleja muun muassa elokuvissa Suurkaupungin hait (1961), Sanaton rakkaus (1986) ja Ruohojen harppu (1995). Hän on ollut kolmesti Oscar-ehdokkaana.
Laurie tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa Twin Peaks, jossa hän esittää Catherine Martellia.
Laurie esitti mielisairaan uskonnollista äitiä Brian de Palman kauhuelokuvassa Carrie ja oli roolistaan ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi.
Andrelton Simmons

Ammattilaisura

Curaçaolta kotoisin oleva Simmons pelasi Yhdysvalloissa yliopistobaseballia. Atlanta Braves varasi hänet vuoden 2010 MLB:n varaustilaisuuden toisella kierroksella, ja MLB-debyyttinsä hän teki kesäkuussa 2012.
Simmons teki helmikuussa 2014 seitsenvuotisen jatkosopimuksen, arvoltaan 58 miljoonaa dollaria. Hänet kaupattiin marraskuussa 2015 Los Angeles Angels of Anaheimiin.
Makro

Makro on tietokoneohjelmien erityinen laji. Makroja käytetään ohjaamaan sovellusohjelman toimintaa eli sovellus saadaan makrojen avulla suorittamaan tietyt tehtävät käyttäjän puolesta. 
Yksinkertaisimmillaan makro on tallennettu ja nimetty sarja näppäimistöltä annettuja komentoja, joka voidaan suorittaa kutsumalla sitä annetulla nimellä. Makrot voidaan myös liittää tiettyyn näppäimeen tai useimmiten näppäinyhdistelmään. Tällainen yksinkertainen makro siis automatisoi käyttäjän ohjelmalle suorittaman rutiinitoimenpiteen. Näitä makroja kutsutaan näppäimistömakroiksi. 
Makroihin voidaan tallentaa tai ohjelmoida myös hiirikomentoja, jolloin tuloksena on hiirimakro.
Makrojen ohjelmointiin käytettävät ohjelmointikielet voivat joko käsittää vain suppean joukon näppäimistöltä annettavia komentoja vastaavia koodeja tai ne voivat olla täysin kehittyneitä lausekieliä, jolloin niillä voidaan ohjelmoida kokonaisia sovelluksia.
Esimerkiksi Microsoft Officeen sisältyvä VBA-ohjelmointikieli (Visual Basic for Applications) on kehittynyt yksittäisissä Microsoftin toimisto-ohjelmissa käytetyistä makrokielistä ja korvannut ne. 
Makrokielten monipuolistuminen on lisännyt niiden väärinkäytön mahdollisuuksia: voidaan luoda makroviruksia eli haittaohjelmia, jotka on ohjelmoitu käyttäjän huomaamatta toimiviksi makroiksi.
Makroja käytetään myös tietokonepeleissä, kuten verkkoroolipelissä World of Warcraft.
Ester Peltonen

Ester Josefina Peltonen, o.s. Drugg, sukunimi 1913–1921 Linnankoski, vuodesta 1921 Koskelainen (20. heinäkuuta 1872 Salo – 18. toukokuuta 1943) oli suomalainen opettaja ja kirjallisuuden suomentaja. 
Peltonen oli suomenkielen opettajana Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa ja toimi sittemmin kääntäjänä.
Peltosen (Linnankosken) vanhemmat olivat kauppias Anton Drugg ja Selma Josefina Lönnberg. Hän kävi tyttökoulun (1887) valmistui Helsingin suomalaisesta jatko-opistosta 1992. Hän suoritti yliopistossa arvosanoja eri aineissa. Hän toimi vuosina 1992–1996 Joensuun tyttökoulussa historian, maantiedon ja ruotsin opettajana, Porvoon yhteiskoulussa 1914–1919 hän opetti samoja aineita. Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa hän oli 1914–1919 suomen kielen opettajana ja samaan aikaan Helsingin työväenopiston opettajana. Hän oli Suomalaisuuden liiton sihteeri (toiminnanjohtaja) 1917–1919.
Peltonen oli naimisissa vuodesta 1899 kirjailija Johannes Linnankosken (oikea nimi Vihtori Peltonen) kanssa. Tämän kuoltua 1913 hän otti sukunimekseen tämän kirjailijanimen Linnankoski. Hän oli naimisissa vuodesta 1921 kirjailija, päätoimittaja ja kansanedustaja Yrjö Koskelaisen kanssa. He ostivat 1920-luvun lopulla nykyisen Vantaan Päiväkummun kaupunginosan alueella sijainneen noin 20 hehtaarin suuruisen Lövkull-nimisen tilan. Ester Koskelainen antoi tilalle suomenkielisen nimen Päiväkumpu joka vakiintui 1930-luvulla koko alueen nimeksi.
Adolf Fredrik Munck

Adolf Fredrik Munck af Fulkila (29. huhtikuuta 1749 Mikkeli – 18. heinäkuuta 1831 Massa, Italia) oli suomalainen kreivi, Ruotsissa aateloitu hovimies. Oikeastaan hän ei kuulunut "af Fulkila" -nimiseen jo sammuneeseen vanhempaan aatelissukuun, mutta Munck-sukujen geneaologiat olivat tuolloin menneet jossain määrin sekaisin.
Hänen syntymäpaikkansa on Tarkian vänrikinpuustelli, joka sijaitsi Rantakylän kartanon mailla Mikkelissä. 
Kun Kustaa III päätyi vuonna 1775 pitkän tunnusteluvaiheen jälkeen yrittämään lemmenhetkeä puolisonsa kuningatar Sofia Magdalenan kanssa, yritys päättyi ongelmiin. Eräässä Munckin tarkkaan dokumentoidussa raportissa (myös kuninkaan henkivartijoiden vahvistama) mainitaan, kuinka kuningas pyytää hänet makuuhuoneeseensa auttamaan itse aktissa, joka on päätynyt historian kirjoihin.
Raportti sekä lukuisat riippumattomat aihetodisteet ovat antaneet aihetta huhuille, että Munck olisi itse asiassa ollut vuonna 1778 syntyneen kruununprinssin Gustav IV Adolfin isä. Selvää on, että myös Munckin ura sai kipinän episodin jälkeen. Oltuaan alun perin hovitallimestari hän kiipesi nopeasti asteikossa ja tuli ylitallimestariksi, vapaaherraksi, kreiviksi, käskynhaltijaksi ja Serafiimiritarikunnan ritariksi. Lisäksi Munck sai kuningattarelta suurenmoisen lahjan, kuningattaren kuvalla varustetun ja briljantein koristellun kellon. Suomen kansallisbiografiassa esitetyn arvion mukaan tutkijat ovat kuitenkin yleisesti vapauttaneet Munckin näistä epäilyistä, koska sekä Munckin oman selostuksen että muiden lähdetietojen perusteella kuningas oli kruununperijän isä.
Munckin kohtaloksi puolestaan koituivat liiketoimet väärennetyillä faanejelmeilla. Aidot faanejelmit olivat seteleitä, muodollisesti suunnattuja sotakassan täyttämiseen, ja niitä painettiin Suomen Porvoossa Venäjän sodan aikaan 1788–1790. Väärennettyjä seteleitä puolestaan tuotti Munck Drottningholmissa apurinaan Charles Appelkvist, ja myös kuningas on saattanut olla sekaantunut toimintaan. Väärennökset kuitenkin huomattiin, ja kuninkaan kuoleman jälkeen 1792 Munck joutui pakenemaan maasta. Hän hankki suurenmoisen palatsin Massan kaupungissa Italiassa, mutta kuoli lopulta köyhtyneenä.
Munck af Fulkilan suvussa on toinenkin Ruotsin hovissa viihtynyt: hovineiti, Ruotsin prinssi Oscarin puoliso Ebba Munck.
Tic-liike

Tic-liike  eli hermoväre tarkoittaa nykimisoiretta tai lihasnyintää, joka esiintyy tahdosta riippumatta jatkuvasti toistuvina lyhyinä liikesarjoina etenkin kasvojen, kaulan ja hartioiden lihaksissa. Niitä esiintyy yleisen arvion mukaan 10 %:lla lapsista. Tyypillisimmin tic on 7–15-vuotiaiden poikien oire. Se on pojilla 3–4 kertaa yleisempi kuin tytöillä. Tyypillisiä tic-oireita ovat silmien räpyttely, irvistely, huulien nuoleskelu ja olkapäiden kohottelu. Nykimishäiriö voi ilmetä myös äänioireina kuten niiskutuksena, rohinana, yskimisenä, viheltelynä, ääntelynä joka muistuttaa koiran haukkumista tai sylkemisenä. Monimuotoiset nykimiset ovat useiden lihasryhmien laajoja, perättäisiä liikkeitä, esimerkiksi hyppely ja tanssimaiset liikkeet.  Nykimisoire on lapsilla yleensä tilapäinen, ajan myötä se vähenee itsestään. Vaikeimmillaan tic-liikkeet ovat  noin 10 vuoden iässä ja helpottuvat usein nuoruusiässä. Tic-liikkeet ovat yhtenä keskeisenä oireena Touretten oireyhtymässä.

Syyt

Tic-liikkeet ovat nykykäsityksen mukaan olennaisilta osin keskushermoston motorisia toimintoja säätelevien hermoverkostojen neurologinen häiriö. Tic-liikkeiden tarkkaa syntymekanismia ei tunneta, mutta perinnöllisten tekijöiden osuutta pidetään merkittävänä. Dopaminergisten tyvitumakkeiden toiminnan ja dopamiininkuljettajaproteiinin poikkeavuudet ovat tärkeimmät etiologiaa koskevat hypoteesit. Myös streptokokki‑infektion on arveltu olevan yhteydessä nykimis‑ ja pakko‑oireiden alkamiseen, mutta suoraa syysuhdetta ei ole kyetty osoittamaan. Tardiiviksi dyskinesiaksi kutsuttu pysyvä tic-oireisto voi syntyä myös antipsykoottisten lääkkeiden käytön seurauksena.

Historiaa

Tic-liikkeitä pidettiin ennen ankarasta yliminästä johtuvana neuroottisluonteisina häiriöinä. Tic-oireita pidettiin vaikeasti poistettavina, mutta suomalaiset psykiatrit suosittelivat silti potilaiden hoitamista psykoterapialla ja vaikeimmissa tapauksissa jopa psykiatrisilla sairaalajaksoilla ja tilapäisellä rauhoittavalla lääkityksellä. Psykiatrien mukaan tic-potilaan psyykkinen jännitys johtaisi ilman hoitoa persoonallisuuden kaventumiseen, vaikka varsinainen tic-oire häviäisikin itsestään lapsen kasvaessa. Psykoterapian tarkoituksena oli päästä keskustelemalla käsiksi tiedostamattomiin ongelmakohtiin suhteessa vanhempiin tai omiin pelkoihin sekä itseen kohdistettuihin vaatimuksiin.
Kirkkolanniemi

Kirkkolanniemi on Suonenjoen kaupunginosa, kaupunginosa nro 1, joka rajoituu etelässä Suonteen järveen, idässä siitä laskevaan Suonenjokeen ja lännessä Savon rataan. Alueella on pääasiassa 1950- ja 1960-luvulla rakennettuja  omakotitaloja. Alue on luultavasti saanut nimensä Suonenjoen ensimmäisen, 1800-luvulla puretun kirkon mukaan. Noilta ajoilta on säilynyt pystyssä vanha kellotapuli. Kirkkolanniemi on Suonenjoen vanhaa keskustaa. 1900-luvun alkupuolella alueella sijaitsi myös saha, joka lopetti toimintansa 1940-luvulla. Alueella sijaitsi Suonenjoen kunnan keskusta aina 1970-luvulle saakka. 
Huomattavia Kirkkolanniemellä olevia rakennuksia ovat Suonenjoen lukio, Suonenjoen kirkko, kotiseutumuseo ja seurakuntakeskus, Suonenjoen rautatieasema, veturitallit ja asemamakasiinit sekä Asemakadun alkupään liike- ja asuinkiinteistöt.
Jouko Paavola

Jouko Paavola (27. heinäkuuta 1909 Oulu – 16. joulukuuta 1972) oli suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja.
Paavola työskenteli aluksi Ylioppilasteatterissa, jonka piiristä tulivat 1930-luvulla Suomen ensimmäiset modernistiset kansainvälisesti suuntautuneet ohjaajat, Jorma Nortimo, Matti Aro ja Jouko Paavola. Ylioppilasteatterin johtajana Paavola säilytti ohjelmistossa kotimaisten historiallisten draamojen linjan, ja ideoi muun muassa joulunajan satunäytelmät lapsille. Synnyinkaupunkinsa Oulun kaupunginteatterin johtajaksi Paavola siirtyi vuosiksi 1941–1944.
Vuonna 1949 Paavola valittiin Glory Leppäsen jälkeen Tampereen Teatterin johtajaksi. Hänen johdollaan teatteri tuotti useita menestysnäytelmiä. Paavola oli hyvä William Shakespearen tuntija, ja hän valitsi teatterin ohjelmistoon tämän suuria klassikkonäytelmiä. Suuren menestyksen saavutti muun muassa Kuinka äkäpussi kesytetään, mutta sitäkin suurempi teatteritapahtuma oli Paavolan ohjaama Kuningas Lear. Paavola onnistui luomaan Learin henkilöhahmon luonteen kuvaukseen syvyyttä saavuttaen kuitenkin samalla taitavasti yleisinhimillisen tragedian vaikutuksen. Kalle Kirjavaisen hieno suoritus kuningas Learinä jäi Tampereen teatterihistoriaan.
Tampereen kauden jälkeen Paavola valittiin Turun kaupunginteatterin johtoon Jorma Nortimon seuraajaksi vuosiksi 1955–1963. Teatterikoulun rehtoriksi Paavola valittiin koulun pitkäaikaisen rehtorin, teatterineuvos Wilho Ilmarin jälkeen viisivuotiskaudelle 1963–1968. Paavolan jälkeen rehtoriksi tuli Kalle Holmberg.
Paavola ohjasi myös televisiolle Shakespearen näytelmän Kesäyön unelma (1962).
Venäjän puutulli

Suomi

Suomi maksaa Venäjälle puutullia. Huhtikuussa 2008 tulli nousi 10 eurosta 15 euroon kuutiolta. Vuoden 2009 alussa tullin määräksi suunniteltiin 50 euroa kuutio. Marraskuussa 2008 Venäjä sanoi lykkäävänsä tullin nostoa 9-12 kuukautta.
Venäjältä Suomeen tuodun puun reaalihinta on noussut vuoden 2007 alun noin 30 €/m³:sta 50-60 €/m³:n.

Tavoite

Helsingin Sanomien mukaan yhtenä puutullien tavoitteena on lisätä ulkomaisten yhtiöiden sellu- ja paperituotannon investointeja Venäjälle. Suomalaisista investointipäätöksistä ei ole vahvistuksia marraskuussa 2008. Esteinä ovat taloussuhdanteet ja sopimusriskit. Venäjä on aiemmin muuttanut liiketoimintaan liittyviä sopimuksia yksipuolisesti.

Haitat

Puutullikiistan ratkaisu on edellytys Venäjän Maailman kauppajärjestö WTO-jäsenyydelle.
Wendy O. Williams

Wendy Orlean Williams, paremmin tunnettu nimellä Wendy O. Williams (28. toukokuuta 1949, Webster, New York – 6. huhtikuuta 1998 Storrs, Connecticut), oli punk-yhtye Plasmaticsin päävokalisti.
Wendy O. Williams jätti opiskelun High Schoolissa kesken 16-vuotiaana. Vuonna 1978 hän liittyi Plasmatics-yhtyeeseen.
Williams menehtyi 6. huhtikuuta 1998 lähellä kotiaan luultavasti itseaiheutettuihin ampumahaavoihin.
Kalliokiipijä

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 15–17 cm, siipien kärkiväli 30–35 cm ja paino 15–20 g. Höyhenpuku on pääosin harmaa. Siipien yläpeitinhöyhenet ovat punaisia lukuun ottamatta ruskehtavia kyynärsulkien peitinhöyheniä. Koiraan kurkku on musta, naaraan valkea. Naaraan puku on ruskehtavampi kuin koiraan. Nokka on pitkä ja kärjestään hiukan alaspäin taipunut. Linnulla on vahvat jalat, joilla se ketterästi kiipeilee jyrkillä kallioseinämillä. Lento on perhosmaisen lepattavaa. Äänet ovat korkeita vihellyksiä.
Kalliokiipijä on sukunsa ainoa laji. Siitä tunnetaan 2 alalajia, nimialalaji muraria ja itäinen nepalensis.

Esiintyminen

Kalliokiipijä asuu Euraasian vuoristoseuduilla Pyreneiltä ja Alpeilta läpi Aasian aina lähelle Kiinan itärannikkoa. Lajin kanta on elinvoimainen ja Euroopassa arvioidaan elävän 77 000–200 000 yksilöä. Laji on pääosin paikkalintu, mutta se voi talveksi siirtyä vuoriston alaosiin. Sitä ei ole toistaiseksi tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Vuoristot, Euroopassa alle 2 500 metrin korkeudelle, Himalajalla jopa 5 000 metriin saakka.

Lisääntyminen

Pesä on kallionhalkeamassa, joskus myös rakennuksessa, ja se on vuorattu karvoilla. Naaras munii 3–4 munaa, joita se yksin hautoo.

Ravinto

Syö hyönteisiä, hämähäkkieläimiä ja muita pieniä selkärangattomia.