google/wiki40b huggingface dataset:
Pöytätennis kesäparalympialaisissa 2016

Pöytätenniksessä kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 15. kertaa. Kilpailut käytiin 8.–17. syyskuuta. Eri sarjoja oli yhteensä 29. Kilpailut käytiin Riocentrossa.

Luokat

Sarjat on jaettu 11 eri vammaluokkaan. Liikuntavammaiset kilpailevat luokissa 1-10, joista luokat 1-5 ovat pyörätuoliluokkia. Luokat 6-10 ovat pystyluokkia. Luokassa 11 kilpailevat kehitysvammaiset.
Unio mystica (kirja)

Sisältö

Teoksen keskeisinä lähteinä ovat Waltarin haastattelut 1970-luvulta, ja niissä välittyy vanhan kirjailijan omia tulkintoja elämästään ja tuotannostaan. Toisena merkittävänä lähteenä on pitkäaikainen, avomielinen ja julkaisematon kirjeenvaihto Waltarin ja hänen nuoruutensa isähahmon Jalo Sihtolan kesken. Kirjeet Rajalalle antoi tytär Satu Waltari, joka avusti muutenkin kirjan teossa, vaikka olikin sitä mieltä, että elämäkerta on aina "eräänlaista ihmissyöntiä".
Waltari opiskeli syksystä 1926 alkaen teologiaa, mutta tavoitteli jo tällöin kirjailijan uraa. Hän liikkui tulenkantajien piirissä ja julkaisi novelleja. Hänen menestyksensä pohjautui vuoden 1937 romaaniin Vieras mies tuli taloon, jota tulenkantajien piirissä pidettiin oikeistolaisena.
Teoksen alaluku Villikissa, hulluruoho ja vaaleakiharainen ystävä kuvaa Sinuhe egyptiläisen syntyä, jota Waltari itsekin on epäsuorasti kuvannut romaanissaan Neljä päivänlaskua. Rajala nimeää naisen, johon Waltari oli rakastunut teosta kirjoittaessaan. Kirjailijalle kehittyi tästä alkaen käsitys, että innoitus vaati rakastumista. Rakkaussuhteet tulivat suurten historiallisten romaanien yhteydessä tavallisiksi, mutta niiden fyysisyydestä ei aina saa selvää näyttöä. Waltari kirjoitti teostaan syrjäisessä paikassa Hartolassa ja rahoitti elämisen kustantajan antamalla lainalla. Rajala pitää hämmästyttävänä, että laaja romaani syntyi ilman muistiinpanoja kolmessa ja puolessa kuukaudessa.
Historiallisten romaanien pohjana oli Waltarin tutkimustyö. Vuoden 1954 tutkimustensa aikana Orvietossa Waltari kulki unissakävelijänä pitkin hotellin käytäviä. Tämän Rajala nostaa esimerkiksi Waltarin eläytymis- ja keskittymiskyvystä. Hänen etruskiaiheinen romaaninsa Turms kuolematon on osoitus Waltarin taidosta tehdä lähes virheetöntä historian kuvausta, vaikka etruskeja koskevaa tutkimustietoa oli saatavissa varsin vähän.
Rajala selvittää Unio Mysticassa laajasti Waltarin teosten saamaa vastaanottoa Suomessa ja maailmalla. Varsinkin kriitikoiden taholta kohtelu oli usein kovaa ja epäoikeudenmukaistakin. Kirjailijan ja kriitikoiden väliset henkilökohtaiset ja poliittiset antipatiat vaikuttivat vuosikymmeniä.

Palkinnot

Unio mystica sai Lauri Jäntin säätiön kirjallisuuspalkinnon ja P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinnon. Historian Ystäväin Liitto valitsi sen vuoden historiateokseksi. Unio mysticaa ei valittu vuoden 2008 Tieto-Finlandia-palkinnon ehdokaslistalle, jolloin voittajan valinnut Veikko Sonninen arvosteli esiraatia siitä, ettei hän voinut antaa palkintoa vuoden parhaalle tietokirjalle. Teos oli myös myyntimenestys ja sitä myytiin yli 20 000 kappaletta.
Helios Airways

Helios Airways (IATA: ZU, ICAO: HCY, kutsukoodi: HELIOS) oli kyproslainen halpalentoyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1998 ja sillä oli lentokoneita neljä. Kohteita yhtiöllä oli 14. Yhtiö lopetti toimintansa vapaaehtoisesti vuonna 2006 lennon 522 onnettomuuden jälkeen.
Ville Heiskanen

Ville Heiskanen (s. 7. toukokuuta 1985) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2015-2016 Pielaveden Sampon riveissä lentopallon mestaruusliigassa. Hän on pelannut urallaan myös VaLePan, Riennon kuin myös MuurLen riveissä. 
Ville tunnetaan lähimmässä ystäväpiirissä nimellä Majesteetti.

Ura

Heiskanen aloitti lentopallon harrastamisen tosimielellä vasta 18-vuotiaana; aiemminkin hän oli toki ottanut tuntumaa lajiin. Hän opiskeli vuosina 2001–2003 Kuortaneen urheilulukiossa, josta yleensä saadaan tämän päivän lentopallotähdet Suomesta maailmalle. 
Kuortaneelta hänen tiensä vei Joensuun Rientoon, josta kaudeksi 2006-2007 Keski-Savon Pateriin. Paterissa Heiskanen nousi joukkueen runkopelaajaksi nopeasti. Vuonna 2007 Heiskanen teki sopimuksen Vammalan Lentopallon kanssa, tavoitteenaan kehittää itseänsä entistä paremmaksi pelaajaksi huippuseuran avulla. Kausi 2008 oli lopullinen läpimurtokausi Heiskasella, kun hän pääsi VaLePan aloituskuusikkoon, sekä yhdeksi liigan parhaimmista yleispelaajista. Kausi huipentui VaLePan historian toiseen saavutettuun SM-mitaliin, joka oli pronssia. Heiskanen jatkoi edelleen Vammalan Lentopallossa kaudella 2008-2009, mutta tämän jälkeen hän piti välivuoden korkeimmalta sarjatasolta pelatessaan Haukivuoren Kisailijoissa.
Kaudeksi 2011-2012 Heiskanen teki sopimuksen Muuramen Lentopallon kanssa ja palasi Mestaruusliigaan vuoden tauon jälkeen. MuurLen kausi oli seurahistorian paras: Heiskanen teki joukkueensa kanssa historiaa sijoittumalla MuurLen kanssa runkosarjassa peräti neljänneksi. Pudotuspeleissä MuurLe tippui PerPolle jo puolivälierissä.
Tämän jälkeen muutaman ykkössarjassa (Mikkelin passarit) vietetyn vuoden jälkeen Heiskanen palasi liigaan Pielaveden Sampon paidassa.

Muuta

Heiskanen opiskelee liikunnanopettajaksi. Hänen muita harrastuksiaan ovat kalastus ja frisbeegolf.

Joukkueet

2004-2006 Joensuun Riento
2006-2007 Keski-Savon Pateri
2007-2009 Vammalan Lentopallo
2011-2012 Muuramen Lentopallo
2013-2015 Mikkelin Passarit
2015-2016 Pielaveden Sampo
2018-2019 Akaa-Volley
Talos

Talos oli kreikkalaisessa mytologiassa Hefaistoksen luoma pronssinen jättiläinen, joka vartioi Europeta ja suojeli Kreetan rannikkoa. Hän heitteli rantaan yrittäviä suurilla kivillä tai poltti heitä kuumaa kehoaan vasten. Hänen ainoa haavoittuvainen kohtansa oli niskasta nilkkaan asti ulottuva suoni, jota (useiden versioiden mukaan) pronssinen naula piti kiinni.

Taloksen ulkonäkö

Taloksen kypärä muistutti Kreikan raskaasti suojattujen jalkaväen sotilaiden hopliittien kypärää. Taloksen metallikuori oli niin paksu, ettei se tarvinnut tavallista haarniskaa. Pitkät ja lihaksikkaat kokopanssariset käsivarret pystyivät tarttumaan kokonaisiin joukkueisiin ja murskaamaan ne kuoliaiksi. Taloksen nivelet kitisivät ja natisivat sen liikkuessa. Monille onnettomille uhreille sen natinat jäivätkin viimeiseksi kuulohavainnoiksi. Taloksen ainoa haavoittuvainen kohta oli niskasta nilkkaan asti ulottuva suoni, jota (useiden versioiden mukaan) pronssinen naula piti kiinni. Taloksen pronssinen rintapanssari oli kätevä vihollisia murskatessa tai polttaessa.

Taloksen tuho

Taloksen asema Kreetan vartijana ei ollut uhattuna moneen vuoteen. Vain harvat miehet uskaltautuivat lähelle saarta kuultuaan tarinoita laivoista, jotka tämä armoton metallijättiläinen murskasi kivittämällä.
Epäonnekseen Talos ei osannut varoa Argo-laivan tuomia uljaita argonautteja, joita johti Iason. Seikkailijoiden mukana oli noita Medeia, joka oli jo auttanut Iasonia varastamaan kultaisen taljan.
Argonauttien saapuessa saarelle Talos luonnollisesti hyökkäsi heidän kimppuunsa. Tämän kuolemasta on kuitenkin muutamia versioita. Niistä ainakin kahdessa hänet tappaa Medeia, joka toisen version mukaan hypnotisoi tämän ja sitten huijaa tätä vetämään naulan pois. Toisessa Medeia leikkaa suonen poikki ensin nukutettuaan tämän. Eräässä toisessa versiossa Herakleen ystävä Poias surmasi Taloksen nuolellaan.

Elokuvissa

Talos saatiin elämään Ray Harryhausenin erikoisefekteillä vuonna 1963 filmissä Jason ja Argonautit.
Linnankosken lukio

Linnankosken lukio on suomenkielinen lukio Porvoossa. Se on perustettu vuonna 1895, ja lukiossa opiskelee noin 600 opiskelijaa. Rehtorina toimii Kaisa Ryöppy. Päätoimisia opettajia on yli 40.
Johann Peter Eckermann

Johann Peter Eckermann (1792–1854) oli saksalainen kirjailija, kirjastonhoitaja ja hovineuvos Weimarissa. Hän oli Goethen sihteeri ja ystävä, ja Goethen vanhuusaikana tämän kirjallinen avustaja. Eckermann julkaisi teoksen Gespräche mit Goethe in den letzten Jahren seines Lebens (1837–1848), joka sisältää monta Goethen lausumaa mielipidettä ja lausuntoa. Eckermann julkaisi myös Goethen kootut teokset.
Achille Castiglioni

Achille Castiglioni (26. helmikuuta 1918 Milano – 2. joulukuuta 2002) oli italialainen teollinen muotoilija. Hän sai innoituksensa usein tavallisista arkiesineistä ja arkisista materiaaleista. Castiglioni tunnetaan muun muassa Flos-yhtiölle suunnittelemistaan valaisimista. Hän työskenteli paljon yhteistyössä veljensä Pier Giacomo Castiglionin kanssa. Heidän isänsä oli arkkitehti Giannino Castiglioni.

Elämä ja ura

Achille Castiglioni opiskeli arkkitehtuuria Politecnico di Milano -korkeakoulussa ja perusti muotoilutoimiston 1944 yhdessä veljiensä Livion ja Pier Giacomon kanssa. Vuonna 1956 Castiglioni oli mukana perustamassa teollisen muotoilun järjestö ADIa (Associazione per il Disegno Industriale).
Castiglioni opetti ensin Politecnico di Torinossa ja 1970-luvun alusta lähtien Politecnico di Milanon arkkitehtiosastolla, jossa hän ehti toimia tuhansien opiskelijoiden ohjaajana.
Vuodesta 1947 lähtien Castiglionin töitä oli näytteillä jokaisessa Milanon triennalessa, ja hän sai uransa aikana seitsemän Compasso d'Oro -palkintoa
. Useimmat Castiglionin muotoilemat tuotteet ovat yhä tuotannossa, ja monet niistä kuuluvat New Yorkin Museum of Modern Artin pysyvään kokoelmaan.

Castiglionin veljesten tuotanto

Achille, Livio ja Pier Giacomo Castiglionin yhteistyötä (josta Livio erkani 1952) on pidetty hyvin luovana ja innovatiivisena. He pitivät lähtökohtanaan, että tuotteen käyttötarkoitusta, muotoa ja valmistusprosessia piti aina tarkastella täysin puhtaalta pöydältä. Achille Castiglioni muotoili ajatuksen sanoiksi: ”Aloita tyhjästä, käytä arkijärkeä, tunne tavoitteesi ja keinosi.”
1950-luvulla Castiglionin veljekset tulivat tunnetuiksi rei’itetystä metallilevystä prässätystä traktorinistuimestaan nimeltä Mezzadro sekä nykyaikaisten satulatuolien edeltäjästä, polkupyörän satulasta ja pallopinnan muotoisesta keinupohjasta syntyneestä Sella-istuimesta. Molemmat sopivat puoli-istuvaan, liikkuvaan työhön; Castiglioni sanoi saaneensa innotuksen Sella-satulatuoliin tavastaan käyttää puhelinkioskin puhelinta: ”Haluan liikkua ympäriinsä, ja välillä istuakin, mutten kokonaan.”
Muita Castiglionin veljesten töitä ovat olkahihnan varassa kannettava Spalter-pölynimuri (1956) sekä minimalistiset Luminator- ja Bulb-valaisimet (1955 ja 1957) paljaine hehkulamppuineen.
Vuonna 1962 Castiglionit esittelivät auton etuvalaisinta käyttävän, ylöspäin valonsa suuntaavan lattiavalaisimen Toio. Vuonna 1962 syntyi klassikko Arco, suuri lattiavalaisin, jonka varsi kaartuu melkein kolmen metrin päähän raskaasta marmorijalustastaan. Valaisimen siirtämiseksi jalustassa on reikä, johon voi pujottaa harjanvarren kahden nostajan käytettäväksi. Vuoden 1967 Snoopy-pöytävalaisin sai nimensä ja innoituksensa Tenavat-sarjakuvan Ressu-koirasta. Siinäkin marmorijalusta toimii rakenteen tasapainottajana. 
Vuonna 1982 Castiglioni muotoili Alessille Dry-aterinsarjan kommenttina pitkään jatkuneelle skandinaaviselle äärifunktionalistiselle aterinmuotoilulle.
ZyXEL

ZyXEL Communications Corporation on taiwanilainen tietoliikenneyhteyslaitteiden valmistaja, jonka pääkonttori on Hsinchussa. Yhtiön tuotevalikoimaan kuuluu laaja valikoima DSL-modeemeja. Yritys on perustettu vuonna 1989. Sen liikevaihto oli 467 miljoonaa dollaria vuonna 2014. Zyxel on osa Unizyx Holding Corporationia.
Velkuan koulu

Velkuan koulu (myös nimellä Palvan koulu) on Palvan saarella, entisen Velkuan kunnan alueella, nykyisessä Naantalin kaupungissa sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa oli 61 oppilasta (2019) ja kolme vakinaista opettajaa. Suurin osa koulun kieltenopetuksesta hoidetaan etäopetuksena. Koululle kunnostettiin kuntosali vuoden 2006 aikana. Velkuan koulu on mitoitettu 35 oppilaalle ja sen lattiapinta-ala on 600 neliömetriä.
Palvan koulu perustettiin vuonna 1908. Koulun perustamisesta käytiin kiistelyä, osa asukkaista yritti taktikoida kunnan jakamisen kolmeen koulupiiriin, jotta koulua ei olisi tarvinnut rakentaa. Tuolloin Velkualla oli asukkaita 22 eri saarella. Sen sijoituspaikasta äänestettiin myös: Salavaisten ja Velkuanmaan asukkaat kannattivat koulua Velkuanmaalle, kun Teersalon ja Palvan väestö Palvaan. Palvan ehdotus voitti ja koulurakennus valmistui vuonna 1910. Oppilaita ensimmäisenä vuotena oli 42.
Kun Velkuan kunta liittyi Naantalin kaupunkiin vuonna 2009, virkamiehet eivät odottaneet oppilasmäärän nousevan. Tuolloin koulussa oli parikymmentä oppilasta, mutta kymmenessä vuodessa oppilasmäärä nousi yli kuuteenkymmeneen etenkin Livonsaaren asukasmäärän kasvun myötä. Koulurakennus on niin huonokuntoinen, että sen peruskorjaus on todettu kannattamattomaksi kuten myös tilojen pienuus. Kaupunki suunnitteleekin uuden 50–60 oppilaan monikäyttöisen koulurakennuksen rakentamista samalle tontille. Kaupunki on varannut kouluhankkeeseen 1,6 miljoonaa euroa vuosiksi 2019–2020. Koulurakennuksen lattiapinta-ala olisi 800 neliömetriä josta liikuntilan osuus 200–250 neliömetriä.
Theo Mackeben

Theo Mackeben (5. tammikuuta 1897 Stargard, Länsi-Preussi – 10. tammikuuta 1953 Berliini) oli saksalainen pianisti, kapellimestari ja säveltäjä, joka teki paljon elokuvamusiikkia 1930-luvulta 1950-luvun alkuun. Hänen tunnetuimpia sävelmiään ovat ”Nur nicht aus Liebe weinen” (suom. ”Itke en lemmen tähden”), ”Bei dir war es immer so schön” (suom. ”Luonasi oli aina niin ihanaa”) ja Miliza Korjusin vuonna 1935 tunnetuksi tekemä ”Warum?” (suom. ”Miksi?”, mm. Mauno Kuusisto).
Dario Cioni

Maastopyöräilijänä

Cioni aloitti uransa ammattilaisena maastopyöräilijänä 19-vuotiaana. Hänet valittiin Italian joukkueeseen maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuihin ja hän sijoittui 10. Cioni jatkoi uraansa ja sijoittui maastopyöräilyn maailmancupissa useasti viiden parhaan joukkoon. Hänen paras sijoituksensa on toinen sija vuoden 1996 St Wendelin osakilpailusta. Cioni osallistui myös muutamiin cyclo-cross-kilpailuihin 1990-luvun lopulla.

Maantiepyöräilijänä

Vuonna 2000 Cioni valittiin Mapei-Quick Step Pro Development Team -joukkueeseen. Hänen joukkuetovereitaan olivat muun muassa Filippo Pozzato, Fabian Cancellara, Michael Rogers ja Charlie Wegelius. Cionin tarkoituksena oli hyödyntää maantieharjoittelua maastopyöräilyssä. Hän tähtäsi erityisesti menestykseen vuoden 2000 kesäolympialaisissa. Cionia ei kuitenkaan valittu joukkueeseen ja hän päätti keskittyä maantiepyöräilyyn. Ensimmäisellä kaudellaan maantiepyöräilijänä Cioni voitti etapin Slovenian ympäriajossa ja sijoittui toiseksi Normandian ympäriajon etapilla. Hän osallistui myös Espanjan ympäriajoon Vuonna 2001 Cioni voitti ensimmäisen etappikilpailunsa, Portugalissa ajettavan Vuelta Minho -kilpailun. Kaudeksi 2003 hän siirtyi Fassa Bortolo -talliin, mutta ei saavuttanut kauden aikana merkittävämpiä voittoja.
Kaudella 2004 Cioni teki läpimurtonsa aika-ajajana ja mäkiajajana. Alkukaudesta ajettavassa Tour de Romandie -kilpailussa hän sijoittui kokonaiskilpailun viidenneksi. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän oli neljäs ja Sveitsin ympäriajossa kolmas. Hänet valittiin myös Italian joukkueeseen maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuihin. Cioni ei kuitenkaan saanut osallistua kilpailuun, koska hänen hematokriittiarvonsa oli liian korkea. Cioni oli tietoinen synnynnäisesti korkeasta hematokriittiarvostaan, mutta hän ei kuitenkaan ollut anonut Italian pyöräilyliitolta poikkeuslupaa, koska arvo ei ollut systemaattisesti yli sallitun rajan, mutta oli jatkuvasti sen lähettyvillä. Kansainvälinen pyöräilyliitto antoi jatkotutkimusten perusteella lokakuussa 2004 Cionille poikkeusluvan kilpailla vaikka hänen hematokriittiarvonsa on yli sallitun.
Kaudella 2005 Cioni siirtyi vasta perustettuun Liquigas-Bianchi-joukkueeseen. Hänen parhaaksi saavutuksekseen tallissa jäi toinen sija vuoden 2005 Italian ympäriajon neljännellä etapilla. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi Tour de Romandiessa. Kausiksi 2007 ja 2008 Cioni siirtyi Predictor-Lotto talliin, kaudeksi 2009 ISD-Danieli talliin ja kausksi 2010–2011 Team Sky talliin.
Itä-Saksan tiedustelupalvelu

Itä-Saksan tiedustelupalvelu (saks. Hauptverwaltung Aufklärung, HVA) oli entisen Itä-Saksan ulkomaantiedustelupalvelu ja osa Itä-Saksan turvallisuusministeriötä (Stasi).
Brandon Beemer

Lapsuus

Beemer syntyi Eugenessa, Oregonissa. Hänen sukujuurensa ovat Saksasta ja Irlannista. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kuljettajana paikallisella Coca-Cola-pullottamolla. High schoolin päätyttyä Beemer muutti New Yorkiin ja oli lyhyen aikaan mallina. Siellä hän alkoi näytellä, ja pian hän päätti siirtyä Los Angelesiin jatkamaan näyttelemistä.

Ura

Beemer näytteli Shawn-Douglas Bradyä yhdysvaltalaisessa saippuasarjassa Päivien viemää. Hänen debyyttinsä sarjassa tapahtui 29. syyskuuta 2006. Hän korvasi näyttelijä Jason Cookin, joka oli näytellyt Shawnin roolia lokakuusta 1999. 21. tammikuuta 2008 raportoitiin, että Beemer ja hänen kollegansa Martha Madison oli erotettu sarjasta. Heidän viimeinen vetonsa sarjassa oli 24. maaliskuuta 2008. Toukokuussa 2008 kerrottiin, että Beemer liittyisi osaksi Kauniit ja rohkeat -saippuasarjaa. Beemer teki debyyttinsä Kauniissa ja rohkeissa 2. heinäkuuta 2008.

Yksityiselämä

Brandon Beemer seurustelee näyttelijä Nadia Bjorlinin kanssa.
Bedford OXA

Historia

Saksan hyvä menestys toisen maailmansodan ensivuosina aiheutti pelkoa mahdollisesta maihinnoususta Isoon-Britanniaan. Pelko oli aiheellinen sillä Saksa suunnittelikin maihinnousua operaatio Seelöwen puitteissa. Isossa-Britanniassa maapuolustus perustui merkittävissä määrin Home Guard -kodinturvajoukkojen varaan. Kodinturvajoukot olivat kuitenkin erittäin heikosti aseistettuja, ja maihinnousun uhan kasvaessa joukojen aseistusta pyrittiin parantamaan. Brittien teollinen tuotantopanos oli kuitenkin sidottu muihin sotaponnisteluihin, ja siksi kodinturvajoukkojen kaluston tuli olla mahdollisimman helposti tuotettua. Osana kodinturvajoukkojen kalustoparannusta suunniteltiin siviilikuorma-autoon perustuva Bedford OXA -panssariauto.
Bedford OXA panssariautoa valmistettiin lähes tuhat kappaletta ja se jaettiin kodinturvajoukkojen käyttöön. Tilapäisvälineen luonteesta johtuen, se ei todellisuudessa ollut kovinkaan tehokas varsinaiseen taistelukäyttöön suunniteltuja ajoneuvoja vastaan. Maihinnousun uhan väistyessä se poistettiinkin kodinturvajoukkojen käytöstä vuonna 1942.
Giangiacomo Feltrinelli

Giangiacomo Feltrinelli (19. kesäkuuta 1926 – 14. maaliskuuta 1972) oli italialainen kirjakauppias, kirjankustantaja ja vasemmistoradikaali.
Hän julkaisi Boris Pasternakin Tohtori Živagon ensimmäisenä ja sai siten haltuunsa teoksen ulkomaiset oikeudet. Hän perusti 1957 Roomaan Feltrinellin kirjakaupan, joka sittemmin on laajentunut maanlaajuiseksi ketjuksi. Vuonna 1953 hän perusti nimeään kantavan kustannusliikkeen.
Feltrinelli osallistui jo toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeeseen, liittyi 1945 Italian kommunistiseen puolueeseen ja radikalisoitui sittemmin. Hän oli väkivaltaisen terroristijärjestö Gruppi di Azione Partigianan (GAP), Partisaanitoiminnat-ryhmien ideologinen johtaja ja isä. Hän oli tutustunut Kuubassa Fidel Castroon ja Che Guevaraan vuonna 1964 ja sai Alberto Kordalta tunnetun valokuvan, johon tämä oli vuonna 1960 ikuistanut Guevaran. Guevaran kuoleman jälkeen 1967 hän painatti siitä kaksi miljoonaa julistetta ja julkaisi Guevaran Bolivian-päiväkirjan Moottoripyöräpäiväkirjan. 
Tohtori Živagon julkaiseminen katkaisi Feltrinellin välit Neuvostoliittoon ja kommunistiseen puolueeseen. Kirjan tuloilla hän rahoitti italialaisia radikaaliryhmiä.
Guevaran kuoleman aikoihin syntyi suunnitelma Sardinian muuttamiseksi ”Välimeren Kuubaksi”, mutta se jäi toteutumatta. Sen sijaan Feltrinelli ryhtyi perustamaan omaa vastarintaliikettään, aseellista GAP-ryhmää. Sen toteutettua attentaatin Feltrinelli siirtyi maan alle, sillä poliisi etsi häntä.
Feltrinellin tappoi todennäköisesti valokaari kesken toiminnan hänen kiinnitettyään suurjännitelinjan pylvääseen 43 dynamiittipötköä Segraten kunnassa 15. maaliskuuta 1972. Hänen pylvään alta löydetty ruuminsa oli pahasti palanut mutta on myös arveltu että jokin hänen mukanaan olleista dynamiittipötköistä olisi räjähtänyt Murhateorioitakin on esitetty, tekijöinä niin KGB kuin Italian ja Israelin turvallisuuspalveluitakin.
The Cookies

The Cookies oli yhdysvaltalainen R&B:tä, soulia ja poppia esittänyt tyttöyhtye, joka oli toiminnassa 1950- ja 60-luvuilla. Yhtyeen alkuperäisestä kokoonpanosta muodostui sittemmin The Raelettes, jonka jäsenet toimivat Ray Charlesin taustalaulajina.
Yhtyeen suurimpia hittejä olivat ”Chains” ja ”Dont’ Say Nothin’ Bad (About My Baby)”. Ensin mainitusta The Beatles teki myöhemmin cover-version.
Koko perheen lemmikki

Juoni

Perheeseen hankitaan viattoman näköinen lemmikkirotta, joka saa elämän sekaisin. Poika huomaa homoutensa, tytär sadomasokistiset taipumuksensa ja uusi palvelijapariskunta osoittaa kiusallisen suurta vapaamielisyyttä.
Porttikielto taivaaseen

Juoni

Tummaveriköiden Bellan ja Saran sekä vaaleahiuksisen Lulun työtehtäviin kuuluu miesvieraiden viihdyttäminen hotelliemäntinä. Keskeinen osa työtä ovat maksulliset seksipalvelut. Kaiken takana on häikäilemätön johtaja TT, jolla on apunaan ilotyttöjen toiminnan järjestäjä Cindy sekä poikansa Jukka. TT naamioi hämäräperäisen toimintansa käyttäen hyväkseen suhteitaan poliisiin. TT:llä on lisäksi oma jääkiekkoseura. Siinä pelaa muun muassa Timi, joka on Bellan haaveiden mies. Jääkiekkoilija Matti Hagmanin tulkitsema Timi edustaa Bellalle niin sanottua kunnon miestä, jolle Tapani Pertun näyttelemä TT on jyrkkänä vastakohtana.
Ilotyttöjen etuihin kuuluu virkavallan välttely. Tapahtuu kuitenkin synkkiä asioita, jotka pakottavat Bellan kääntymään poliisin puoleen. Lulun ammeesta löytyy itsemurhan tehnyt runoilijapoika, ja jonkin ajan kuluttua Lulu pahoinpidellään sairaalakuntoon. TT:n rikollinen toiminta uhkaa päätyä iltapäivälehtien lööppeihin. Hän joutuu konfliktiin niin Bellan kuin Cindynkin kanssa. Bella alkaa vähitellen ottaa etäisyyttä ilotyttöbisnekseen, mutta menneisyyden varjo ulottuu pitkälle. Korruptoituneesta poliisista ei ole apua, sillä TT:llä on kuvia, joilla hän voi kiristää poliisijohtoa. Bella joutuu repimään omin voimin itsensä ulos valheiden ja rikosten verkosta.

Esitykset

Elokuva nähtiin televisiossa ensi kerran Yle TV1 -kanavalla 17. lokakuuta 1992. Myöhemmin Yle TV2 on esittänyt elokuvan vuosina 1995, 2002 ja 2010. Se on julkaistu DVD-formaatissa (DVD-5).

Arvioita

Helsingin Sanomien televisiosivulla 1992 Jussi Karjalainen sanoo elokuvan olevan ”täynnä kauheaa mainosmaista pintaestetiikkaa ja tekopyhää ongelmilla runkkausta”. Hän epäilee Täältä tullaan, elämä! -elokuvaan yltäneen Tapio Suomisen tämänkertaisia motiiveja. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo Suomisen yrityksen tehdä kansainvälisen tyylin elokuvaa onnistuu vain kuvauksen osalta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.