google/wiki40b huggingface dataset:
Yleinen suomalainen teollisuusnäyttely 1876

Yleinen suomalainen teollisuusnäyttely 1876 oli Suomen ensimmäinen kotimaista teollisuutta ja taidetta esitellyt messutapahtuma, joka pidettiin kesällä 1876 Helsingin Kaivopuistossa.
Näyttelyn avajaiset olivat 1. heinäkuuta ja näyttely oli avoinna syyskuun puoliväliin saakka. Näytteilleasettajia oli 1769 ja pääsylipun lunasti kahden ja puolen aukiolokuukauden aikana 93 000 kävijää. Näyttelyn kohokohta oli kaksi viikkoa avajaisten jälkeen, kun keisari Aleksanteri II puolisoineen sekä kruununperillinen Aleksanteri puolisoineen vierailivat näyttelyssä.
Kaivohuoneen pohjoispuolella sijainneen näyttelyhallin oli suunnitellut arkkitehti Theodor Höijer. Näyttelyssä oli esillä muun muassa Suomessa valmistettuja maatalous- ja teollisuuskoneita, veneitä sekä kokonainen höyryveturi. Kansatieteellisellä osastolla esiteltiin sisustettuja maalaiskoteja ja taidehallissa oli esillä suomalaisten taiteilijoiden teoksia. Näyttelyalueella sijaitsi kahvila, puistoravintola, Hartwallin mineraalivesimyyntipiste ja Sinebrychoffin Bierhalle, jossa myytiin olutta. Kaivohuoneen edustalle oli tehty Bonhoffin kauppapuutarhan toteuttama koristekasvikuvioistutus suihkulähteineen.
St. Louisin aavejuna

St. Louisin aavejuna tai St. Louisin valoilmiö on St. Louisin ja Prince Albertin välillä, 130 kilometrin päässä Saskatoonista Kanadan Saskatchewanissa esiintyvä, kaupunkitarinoiden mukaan yliluonnollinen valoilmiö. Valoilmiötä kutsutaan St. Louisin aavejunaksi, sillä se havaitaan öiseen aikaan Canadian National Railwayn omistamalla, nyt jo puretulla rautatielinjalla. Valoilmiö on havaittu useaan kertaan 1920-luvulta lähtien.

Kuvaus

Valoilmiö muodostuu kirkkaasta valosta, joka muistuttaa lähestyvän junan ajovaloja. Toisinaan kirkkaan valon luona havaitaan myös punainen valohehku. Paikallisen version mukaan valoilmiöön liittyy Canadian Nationalin palveluksessa työskennelleen veturinkuljettajan kuolema: rataa tarkastamassa ollut veturinkuljettaja sai surmansa toisen junan osuessa häneen, ja kuljettajan haamun kerrotaan etsivän irronnutta päätään ratapenkereeltä. Canadian Nationalin arkistoista ei kuitenkaan löydy tietoja vastaavasta tapahtumasta.
Erään paikallisen asukkaan mukaan valoilmiöön liittyisi junaryöstö 1900-luvun alkupuolelta. Asukkaan tarinan mukaan ryöstäjät pysäyttivät junan, jolloin junan konduktööri astui ulos punainen lyhty kädessään, ja ryöstäjät ampuivat hänet. Tarinan mukaan kirkas valo on veturin ajovalo, ja pieni punainen hehku on peräisin konduktöörin lyhdystä.
Valoilmiö on nähty toistuvasti useiden vuosien aikana, siitäkin huolimatta että rautatie rakennuksineen on purettu. Silminnäkijät kuvailevat valon näyttävän lähestyvän heitä, mutta se ei koskaan saavuta. Joissakin tapauksissa valon havainneet ovat lähteneet sitä kohti, jolloin valo on kadonnut ja syttynyt uudelleen kirkkaana etsijöiden selän takana siten, että etsijöiden varjot lankeavat ratapenkereelle.

Selitys

Sittemmin paikalliset opiskelijat ovat selittäneet ja toistaneet ilmiön osoittamalla kyseessä olevan kaukaisen auton valot. Selitys kuitenkin on kuitenkin asetettu kiistanalaiseksi koska valoilmiö on havaittu ennen autojen yleistymistä ja läheisen autotien rakentamista.
Bitfactor

Bitfactor Oy on vuonna 2013 perustettu suomalainen digitaalisten palvelujen asiantuntijayritys.  Yrityksen päätoimiala ohjelmistojen suunnittelu ja valmistus. Toimitusjohtajana toimii Antti Pelkonen.
Maaliskuussa 2018 Bitfactor ilmoitti ICT-alan palveluyhtiö Viria Oyj:n investoivan yritykseen vauhdittaen sen kasvua ja mahdollistaen Bitfactorille laajempien palvelujen tarjoamisen. Bitfactor liittyi osaksi konsernia jatkaen kuitenkin itsenäisenä yhtiönä. Vuonna 2018 yritys työllistää noin 150 työntekijää ja vuonna 2017 sen liikevaihto oli noin 13,4 miljoonaa euroa.

Hankkeet

Yritys on muun muassa kehittänyt bussiyhtiö Savonlinjalle palvelukokonaisuuden, joka palkittiin Grand One 2018 -kilpailussa Paras mobiilipalvelu- ja Paras UX-design-sarjoissa. Lisäksi Bitfactor on ollut mukana kehittämässä esimerkiksi Oura-hyvinvointisormuksen mobiilisovellusta.
Kalle Taivainen

Kalle Taivainen on vuonna 1973 syntynyt turkulainen taiteilija ja muusikko. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli ruskolainen Peep, jossa hän soitti kitaraa. Bassoa hän soitti yhtyeessä Xysma vuosina 1992–1998. Hän on soittanut myös muissa yhtyeissä, toiminut ohjaajana ja näyttelijänä teattereissa sekä tehnyt radio- ja TV-juontoja. Hän on aina myös tehnyt taidetta, josta esimerkkejä hänen nettisivuiltaan: http://kallekulta.com
Karl von Reichenbach

Elämäkerta

Reichenbach opiskeli Tübingenin yliopistossa ja suoritti siellä filosofian tohtorin tutkinnon. Kuudentoista vuoden iässä hän sai ajatuksen, että Etelämeren saarille olisi perustettava uusi saksalainen valtio, ja hän omistautui tälle hankkeelle kolmen vuoden ajan.
Myöhemmin hänen huomionsa keskittyi tieteen teollisiin sovelluksiin. Hän vieraili monissa tehtaissa ja metallurgisissa laitoksissa Ranskassa ja Saksassa ja perusti ensimmäisen nykyaikaisen metallurgia-alan yhtiön, jolla oli omat työpajansa Villingenissä ja Hausachissa Schwartzwaldin alueella Etelä-Saksassa sekä myöhemmin Badenissa.

Tieteelliset saavutukset

Reichenbach suoritti tieteellisiä tutkimuksia monilla aloilla. Ensimmäinen Itävallassa ilmestynyt geologinenen monografi oli hänen artikkelinsa Geologische Mitteilungen aus Mähren vuodelta 1834.
Hänen asemansa laajan kemianteollisuutta, raudan jalostusta ja koneiden valmistusta harjoittaneen yhtiön johdossa kreivi Hugon alaisuudessa soi hänelle erinomaisen mahdollisuuden johtaa laaja-alaista kokeellista tutkimusta. Vuosina 1830–1834 hän tutki tuotteita, joita saadaan tislaamalla orgaanisia aineita kuten kivihiili- ja puutervaa ja löysi useita arvokkaita hiilivety-yhdisteitä kuten kreosootin, parafiinin, eupionin, antiseptisenä aineena tunnetun fenolin, synteettisenä väriaineena käytetyn pittacalin, hajuvesissä käytetyn picamarin, capnomorin ja lukuisia muita. Eupionilla Reichenbach tarkoitti niiden hiilivetyöljyjen seosta, jota nykyisin sanotaan parafiiniksi tai hiiliöljyiksi. Tätä ainetta koskevassa tutkielmassaan hän arveli sen saavan suuren taloudellisen merkityksen, jos keksittäisiin keino, jolla sitä voitaisiin eristää halvalla luonnon bitumiyhdisteistä.
Reichenbach tutki myös kasvitiedettä. Kasvien tieteellisten nimien yhteydessä hänen auktorilyhenteensä on C.Rchb.

Maamagnetismi

Reichenbach täydensi aikaisempien tieteilijöiden kuten Galileo Galilein tutkimuksia. Galilei uskoi, että Maan akseli oli magneettisesti yhdistetty johonkin universaaliseen voimakeskukseen ja päätellyt, että maamagnetismi aiheutui magneettisesta raudasta, jota voitiin löytää meteoriiteista. Reichenbach sen sijaan päätteli, että meteoriitit ja planeetat ovat samaa ainetta ja että meteoriitin koosta riippumatta sillä voi olla magneettiset navat. Tämän tiedeyhteisö saattoi 1800-luvulla vakuuttavasti vahvistaa.

Reichenbachin ajatukset populaarikulttuurissa

Brian Keaneyn fantasiaromaanissa The Hollow People (2006) sen henkilöt käyttävät hyväkseen odylistä voimaa, unesta heräämisen yhteydessä saatavaa energiaa.
Reichenbachiin ja hänen Od-voimaansa viitataan pelissä "Amnesia: A Machine for Pigs".
Comenius-puutarha

Comenius-puutarha (saks. Comenius-Garten) on yleisölle avoin puutarha Berliinissä, Neuköllnin kaupunginosassa, lähellä entisen Böhmisch-Rixdorfin kylän keskustaa. Puutarhan ylläpitäjä on yhdistys nimeltä Förderkreis Böhmisches Dorf in Berlin-Neukölln e. V., jota tukee Berliinin osavaltio. Puutarhan suojelijoita ovat Prahan ylipormestari ja Berliinin hallitseva pormestari.
Puutarha on nimetty kouluopetuksen uudistajan Johan Amos Comeniuksen mukaan. Sen ideoija on tiedehistorioitsija Henning Vierck, ja hän myös vastaa puutarhan konseptista. Puutarhassa on lähipäiväkodeilla omat viljelypalstat, ja puutarhan tietopaja järjestää Max Planck -instituutin kanssa koululaisille projekteja.
Pihtijokikorento

Ulkonäkö ja koko

Pihtijokikorennon koiraalla on huomattavan suurikokoiset ja pihtimäiset perälisäkkeet. Naaraalla puolestaan on pienemmät ja vaaleat perälisäkkeet. Naaraan takaruumis on muilta osin koiraan takaruumista paksumpi. Lajilla on keskiruumiin kyljillä voimakkaan tumma kuviointi, ja takaruumiin peräpään 8. ja 9. jaoke ovat mustat selkäpuolelta. Korennon jaloissa on mustan ohella keltaista.
Pihtijokikorennon takaruumis on 33–38 mm pitkä ja takasiipi 27–34 mm pitkä.

Elintavat

Lajin aikuisia yksilöitä tavataan Suomessa kesäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin. Heinäkuu on päälentoaikaa.
Pihtijokikorentokoirailla on jokialueilla reviirejä useiden muiden sudenkorentojen tapaan. Koirailla on tapana pyrähtää ajoittain lyhyeen lentoon ja palata takaisin samaan paikkaan tai lähtöpaikan lähelle.

Levinneisyys ja elinympäristö

Pihtijokikorento elää yleisenä Manner-Euroopassa, Pohjois-Afrikan rannikoilla ja lounaisessa Aasiassa Uralille ja Iraniin asti. Suomessa pihtijokikorento on jokseenkin harvinainen. Sen elinaluetta ovat etenkin Etelä-Suomen järvialueet.
Laji elää pienillä ja keskisuurilla joilla ja suosii nopeasti virtaavia sora- tai kivikkopohjaisia jokia. Toukkavaiheen yksilöitä saattaa kuitenkin elää myös jokien ulkopuolella, kuten suurten järvien tuulisilla rantavesillä.
Deepolis

Pelin ohjeistus

Deepoliksessa pelaaja toimii sukellusveneen komentajana ja hänen tehtävänään on upottaa toisten pelaajien aluksia ja suorittaa tehtäviä. Tästä saa kokemuspisteitä (KP), jotka takaavat etenemisen pelin eri tasoille. Pelaajilla on käytettävissään kolme erilaista vedenalaista maailmaa.
Pelaajat voivat muodostaa klaanin taistellakseen tietokoneen ohjaamia hahmoja tai muita klaaneja vastaan. Yksittäisen pelaajan on myös mahdollista nostaa omaa tasoaan.
Pelin päätarkoitus on voittaa jackpot, joka parhaimmassa tapauksessa voi olla jopa 10000 euroa. Kaikki tähän taisteluun osallistuvat taistelevat toisiaan vastaan yhdellä tähän tarkoitukseen olevalla kartalla. Euroja saa kerättyä merenpohjasta löytyvistä esineistä. Jos pelaaja ei saa kerättyä koko summaa,  niin hänellä on kuitenkin mahdollisuus voittaa se summa, jonka olet siihen mennessä saanut kerättyä.

Kustannukset

Peli on maksuton, mutta pelaajat voivat ostaa erilaisia aluksia, aseita, varusteita tai ammuksia “helixillä”. Helix on pelivaluuttaa, jota voit ostaa oikella rahalla. Helixä voi hankkia myös keräämällä, suorittamalla erikoistehtäviä tai upottamalla muita aluksia. Ostotapoja on esim. puhelin, tekstiviesti, tilisiirto, luottokortti jne.
Pelissä on käytössä myös toinen pelivaluuttaa ”cel”. Myös sitä voi saada upottamalla muita aluksia tai keräämäällä. Cel-valuuttaa voi käyttää pelissä olevassa huutokaupassa.

Tekniikka

Deepolis perustuu täysin Adobe Flashiin. Tämän tuloksena sinä voit pelata peliä ihan millä tahansa käyttävissä olevalla WWW-selaimella.
Štěpánka Hilgertová

Štěpánka Hilgertová,o.s. Prošková,  (s. 10. huhtikuuta 1968 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen meloja ja olympiavoittaja, joka on päättänyt kilpauransa. Hilgertová osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Barcelonassa 1992 ja viimeisen kerran Lontoossa 2012, joten hän osallistui yhteensä kuusiin olympialaisiin. Hilgertová voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 ja Atlantassa 2000 naisten kajakkiyksikössä. Hilgertoválla on näiden lisäksi maailmanmestaruuskilpailuista seitsemän kultaa, viisi hopeaa ja kaksi pronssia. Hän saavutti Euroopan–mestaruuskilpailuissa seitsemän kultaa, viisi hopeaa ja kolme pronssia.
Samuel Salonen (jääkiekkoilija, 2000)

Seuraura

Salonen on Jokereiden kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2016–2017 Salonen voitti Jokereiden B-nuorten sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 20+25=45. Sioux City Musketeers varasi hänet 279. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2017. Salonen siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2017–2018, mutta tammikuussa 2018 hän vaihtoi kuitenkin samassa liigassa pelaavaan Youngstown Phantomsiin. Salonen eteni joukkueen kanssa aina Clark Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Fargo Force otteluvoitoin 3–1.
Elokuussa 2018 Salonen teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Pelicansin kanssa. Hän pelasi kauden 2018–2019 vielä kokonaan seuran A-nuorissa, joiden neljänneksi paras pistemies Salonen oli Samu Kaasisen kanssa tehoilla 15+18=33. Syyskuussa 2019 Pelicans lainasi hänet Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Salonen nostettiin Pelicansin SM-liigajoukkueeseen miesten pääsarjadebyyttiinsä Mestarien liigan otteluun 9. lokakuuta 2019 valkovenäläistä Junost Minskiä vastaan. Hänet merkittiin Pelicansin vasempaan laitaan Roope Elimäen ja Aleks Haatasen viereen. Salonen sai ottelussa jääaikaa 11.42 minuuttia ja hän keräsi teholukeman –1. SM-liigadebyyttinsä Salonen teki 19. lokakuuta 2019 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Pelicansin nelosketjun vasempaan laitaan Artturi Toivolan ja Waltteri Merelän viereen. Salonen sai ottelussa jääaikaa 10.51 minuuttia.

Maajoukkueura

Salonen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016. Hän pelasi myös Lillehammerissa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa 2016. Yhteensä Salonen on pelannut 13 nuorten ja 24 poikien maaottelua.
Leevi Kuuranne

Leevi Asser Kuuranne (ent. Lindström, 2. helmikuuta 1915 Tampere – 19. heinäkuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Kuuranne esiintyi muun muassa Matti Kassilan ohjaamassa elokuvassa Komisario Palmun erehdys, jossa hän näytteli hovimestari ”Butler” Veijosta. Muita tunnettuja rooleja olivat Kustaa IV Aadolf Edvin Laineen elokuvassa Sven Tuuva ja torikauppias Jormalainen Jack Witikan Pikku Pietarin pihassa.

Ura

Ammattinäyttelijän uransa Kuuranne aloitti Tampereen Teatterissa juuri ennen sotaa. Sotien välillä hän sai kiinnityksen Kemin Teatteriin. Sota-aikana hän näytteli puoli vuotta Karhumäen Teatterissa. Vuonna 1945 hänet kiinnitettiin Jyväskylän Työväen Teatteriin. Sieltä Kuuranne siirtyi Turun kaupunginteatteriin, missä hän teki suuren joukon mittavia klassisia rooleja. Vuonna 1955 Kuuranne kiinnitettiin Tampereen Teatteriin, josta hän lähti yhdessä teatterinjohtaja Sakari Puurusen kanssa Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin (nyk. Helsingin kaupunginteatteri) 1959. Kuuranne näytteli myös Radioteatterissa ja Televisioteatterissa.
Kuuranne kuoli vaikeaan sairauteen 50-vuotiaana heinäkuussa 1965. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle.

Perhe

Leevi Kuuranne oli naimisissa Raili Kuuranteen (o.s. Valkola, ent. Pohjanheimo, 1919–2010) kanssa. Perheeseen syntyi viisi lasta; Veli-Pekka Kuuranne (1947), Jorma Kuuranne (1948), Jukka Kuuranne (1950), Marja-Liisa Kuuranne-Autelo (1954) ja Ilkka Kuuranne (1956). Heistä Marja-Liisa Kuuranne-Autelo on Teatterikorkeakoulun teatteritaiteen laitoksen johtaja ja lausuntataiteilija (Malla Kuuranne). Jukka Kuuranne on KOM-teatterin käyttöpäällikkö-äänisuunnittelija ja valaistustaiteilija. Perheeseen kuuluu myös televisiotuottaja ja ohjaaja Erkki Pohjanheimo Raili Kuuranteen edellisestä avioliitosta.
GAZ-69

Suunnittelu

Auton suunnittelusta vastasi muutamasta jäsenestä koostunut ryhmä, jota johti tehtaan pääsuunnittelija I. A. Davidov. Ensimmäisen prototyypin oli suunnitellut Grigori Vasserman jo vuonna 1947. Suunnitelman valmistuttua annettiin virallinen määräys sarjavalmistuksen aloittamisesta. Ensimmäinen sarjavalmistettu yksilö valmistui tehtaalta syyskuussa 1953.

Teknisiä tietoja

Voimanlähteenä ollut nelisylinterinen, nelitahtinen sivuventtiilimoottori oli sama, jota käytettiin Pobedassa. Alkujaan moottorimalli periytyi 1920-luvun Fordeista. Moottorin takana oli kuiva yksilevyinen kytkin, josta voima välittyi kolminopeuksisen vaihteiston ja kaksiportaisen alennusvaihteen kautta molemmille akseleille. Auton rengaskoko oli 6,50-16" ja polttoainetankin tilavuus 72 litraa.

Ominaisuuksia

Auton kantavuus oli 650 kg, maavara 210 mm ja kääntösäde 6,5 m. Huippunopeus oli 90 km/h. 40 km/h nopeudessa polttoaineenkulutus oli 14 l /100 km. Auto oli varustelultaan varsin ankea, mutta sen maasto-ominaisuuksia pidettiin erinomaisina, sillä etu- ja takaylitykset olivat lyhyet, renkaiden pito oli hyvä, joustovarat pitkät ja näkyvyys riittävä. Sen sijaan maantieajoon sen suorituskyky ja ajo-ominaisuudet eivät riittäneet. Hallintalaitteiden käyttö vaati voimaa ja ajoasentoa moitittiin. GAZ-69 oli oleellisesti kestävämpi kuin sen edeltäjämallit. Autossa arvostettiin juuri sen kestävyyttä sekä yksinkertaista rakennetta ja ajo-ominaisuuksia.

Markkinat

Autoja valmistettiin myös vientiin heti alusta alkaen. Vuonna 1959 niitä oli viety jo 22 maahan, pääosin Neuvostoliiton liittolaismaihin. Vuonna 1965 valmistui jo 250 000:s GAZ-69. Mallit 69 ja 69A palvelivat pitkään monissa Varsovan liiton maissa.

Käyttö Suomen puolustusvoimissa

GAZ-69:lle tehtiin tyyppikatsastus 28. joulukuuta 1959. Auton todettiin täyttävän voimassa olleet määräykset seuraavin poikkeuksin: Tuulilasin pesulaite, kauhalamput, ulkopeili sekä roiskesuojat puuttuivat, takavalojen lukumäärä oli virheellinen ja jarruvalojen pinta-alat olivat liian pienet.
1. helmikuuta 1960 Puolustusvoimat vastaanotti ensimmäisen erän GAZ-69M:iä. Autoja saapui 50 kappaletta ja ne olivat edellisen vuoden mallia. Puolustuslaitos oli saanut vuonna 1958 luvan tehdä materiaalihankintoja Neuvostoliitosta, ja kyseinen erä oli eräs ensimmäisistä hankinnoista.
Puolustusvoimilla oli käytössään kolmea muunnelmaa. GAZ-69M oli vientiversio, GAZ-69E oli varustettu häiriösuojatulla moottorin sähkölaitteistolla. Tästä oli myös vientiä varten tehty muunnelma GAZ-69ME. Kahta viimeistä mallia käytettiin radioautoina.
Vuosina 1961–1969 vastaanotettiin kaikkiaan 80 GAZ-69E -radioautoa. Syyskuussa 1962 tuli sadan kappaleen erä maastohenkilöautoja. Vuosien 1966–1972 aikana puolustusvoimille tuli 311 GAZ-69ME:tä, joista radioautoja oli 284 ja tavallisia maastoautoja 27 kappaletta.
Joihinkin autoihin tehtiin Suomessa peltikori tai alkuperäistä huonommin istunut pressukate. Autojen keskimääräinen palvelusaika oli yhdeksän vuotta.

Kuvagalleria

http://rt.com/news/blogs/oldtimer-corner/vintage-car-soviet-museum/
Isokorumedestäjä

Levinneisyys

Isokorumedestäjää tavataan Afrikassa Sierra Leonesta ja Etelä-Malista Keniaan, Tansaniaan ja Angolaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 2

Fysiologia

Kissu on lihansyöjä. Lihasta saa muun muassa tauriinia, joka on välttämätöntä kissulle. Sitä ei saa riittävästi kasveista eikä kalasta. Kissu pystyy käyttämään rasvaa energiakseen tehokkaammin kuin ihminen, eikä korkeakaan rasvaprosentti ole kissulle haitaksi. Kissu saa pienriistalla eläessään lähes kaiken tarvitsemansa veden ravinnostaan. Esimerkiksi hiiressä on vettä noin 70 prosenttia sen painosta. Tästä syystä esim. pelkästään kuivaruoalla ruokittu kissu saattaa juoda aivan liian vähän, mikä voi johtaa terveysongelmiin, kuten virtsakiteisiin tai ummetukseen. Erityisesti huonolaatuinen kuivaruoka voi sairastuttaa kissun. Monet kissut voivat saada maidosta vatsavaivoja: ne voivat olla laktoosi-intolerantikkoja. Jotkut kissut ovat allergisia kalalle, jotkut esimerkiksi naudanlihalle.
Terve kissu osaa säädellä syömistään eikä liho ylensyönnin takia, paitsi jos se syö ajankulukseen virikkeettömässä ympäristössä tai on herkkä lihomaan steriloinnista johtuvien hormonimuutosten seurauksena. Kissua voi pitää lihavana, ellei sen kylkiluita tunne kyljestä tunnusteltaessa tai sivulta päin katsottaessa ei voi erottaa kissulle ominaista tiimalasin muotoa. Vapaasti ulkoilevan kissun turkki on kuitenkin niin paksu, että tiimalasin muotoa ei näy.
Kissun ruumiinlämpö on noin 38–38,5 astetta, ja sen syke on noin 120–170. Kotikissun vartalo on suhteellisen pieni, se on korkeintaan 80 cm pitkä ja 30 cm korkea.
Kissulla on notkea selkäranka ja kapea rinta ja lantio. Häntäänsä se käyttää tasapainoiluun ja kommunikointiin.
Kissun tiineys- eli kantoaika on noin 59–70 vuorokautta, ja se synnyttää keskimäärin neljä pentua. Naaraan kantamisen huomaa varmimmin nisistä jo ennen vatsan pyöristymistä. Ne punoittavat ja muuttuvat kaksi viikkoa astutuksesta keitetyn riisinjyvän kokoisiksi. Tiineys voidaan todeta varmuudella ultraäänellä noin kolmannen tiineysviikon jälkeen. Röntgenkuvassa pennut näkyvät 40–50 vuorokauden jälkeen astutuksesta, jolloin luusto kovettuu. Raskaus on mahdollista keskeyttää eläinlääkärissä joko hormoneilla tai steriloinnilla eli kohdunpoistolla. Niin sanottu valeraskaus on mahdollinen, mutta harvinainen.
Kissu merkitsee reviiriä hankaamalla ihmisiä ja paikkoja. Kissun suupielissä sijaitsevat hajurauhaset, joista erittyvä feromoni on kissun keino merkitä reviiri. Kissulla sijaitsee hajuelimiä myös korvien, kaulan ja niskan seutuvilla sekä polkuanturoissa. Tassuista jää hajujälki aina kun kissu raapii esimerkiksi puuta kynsiään teroittaessa. Anaalirauhasten avulla kissu jättää tuntomerkkinsä ulostaessa.
Englanninpaimenkoira

Ulkonäkö

Englanninpaimenkoira on voimakasrunkoinen. Karva on keskipitkää ja säänkestävää. Sallittuihin väreihin lukeutuvat soopeli, soopeli valkoisin merkein, musta, musta valkoisin merkein ja musta ruskein merkein (black & tan). Urokset painavat 21-28kg. Nartut painavat 18-23kg. Rodun säkäkorkeus on 46-58cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Englanninpaimenkoira on luonteeltaan älykäs ja rohkea. Rotu on valmis työskentelemään. Se arvostaa omistajaansa.
Selmasongs

Selmasongs on Lars von Trierin elokuvan Dancer in the Dark soundtrack, joka julkaistiin vuonna 2000. Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Björk. Albumi on nimetty Björkin roolihahmon Selman mukaan.
Norrköpingin raitiotieliikenne

Historia

Norrköpingin raitiotiet avattiin vuonna 1904 ilman suurempia seremonioita. Aluksi verkosto koostui lyhyestä keskustassa kulkevasta linjasta, mutta verkostoa laajennettiin säännöllisin väliajoin ja ensimmäinen laajennus valmistui 1920-luvulla. Viimeisin laajennus valmsitui 2010-luvulla, jolloin neljä kilometriä käsittävä laajennus reitillä Ljura–Hageby–Navestad valmistui.
Lisäksi Norrköpingin kunta on yhdessä Söderköpingin kanssa suunnitellut laajennusta Söderköpingiin.
Pikku-Poikkelus

Maantiede

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 50 metriä. Siihen laskee yksi tulo-oja ja järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkuunsa 550 metriä pitkä laskuoja Poikkelusojaan, joka yhtyy Rautajokeen Kaivolammin yläpuolella. Järven rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on rannassa metsäistä suota. Ranta on rakentamaton eikä sinne johda teitä. Järven ylittää korkeajännitelinja.
Katajapunavarpunen

Levinneisyys

Katajapunavarpusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Pakistanissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Enrico Macias

Ura

Enrico Macias on Algerian juutalainen, ja hän joutui pakenemaan kotimaastaan Ranskaan Algerian sodan aikana. Macias debytoi Ranskassa vuonna 1962 laululla "Adieu mon pays", joka tilittää pakolaisten tuntemuksia. Ranskassa hänestä kehkeytyi supertähti, ja hän on levyttänyt yli sata musiikkikappaletta.