google/wiki40b huggingface dataset:
Helmi

Helmi on helmisimpukoiden ja eräiden suurikokoisten kotiloiden synnyttämä helmiäispallo. Helmet ovat hyvin suosittuja koruissa. Nykyisin suurin osa saatavilla olevista helmistä on viljeltyjä helmiä.
Helmi syntyy, kun eliön kuoren ja vaipan väliin joutuu vieras hiukkanen, joka häiritsee eliön toimintaa ja jota se alkaa kapseloida vuoroittaisilla aragoniitista tai kalsiitista ja sarveisaineesta koostuvilla kerroksilla. Lopulta tuloksena syntyy pallon tai epäsäännöllisen muotoinen irtohelmi, mikäli se on saanut kehittyä irrallaan kuoresta, tai puolipallon muotoinen kuorikko- eli blisterihelmi, joka on kasvanut kuoreen kiinni. Tietyt makeanveden simpukat tuottavat hyvin epäsäännöllisen muotoisia barokkihelmiä. Luonnossa helmen kehittyminen herneen kokoiseksi voi viedä noin 50 vuotta, ja irrallisen helmen syntyminen on harvinainen tapahtuma.
Vuoroittaiset ohuet mineraali- ja sarveisainekerrokset aiheuttavat valon taittumisen eri tavoin helmen kerroksissa, mikä synnyttää helmelle sille tyypillisen silkkisen kiillon. Joskus päällekkäiset kerrokset ovat kasvaneet limittäin, ja helmen pinnalla saattaa näkyä valon hajoamisesta johtuvaa sateenkaarenväristä hohtoa. Helmien väri vaihtelee tavallisesti valkoisesta kermanväriseen ja vaaleanpunaiseen, mutta myös hopeanvärisiä ja lähes mustia helmiä tavataan.

Helmien viljely

Ennen 1900-luvun alkua kaikki helmet saatiin helmenkalastajien sukeltaessa hakemaan meren ja jokien pohjasta simpukoita, jotka tarkistettiin yksitellen. Japanilainen Kokichi Mikimoto kehitti ensimmäisenä helmien viljelytekniikan ja patentoi sen vuonna 1896. Siinä helmisimpukan sisään asetetaan toisen simpukan kuoren helmiäisestä muotoiltu kiillotettu pieni pallo, jonka ympärille simpukka alkaa pian kasvattaa mineraalikerroksia. Helmen kehittyminen vie vain kolmesta kuuteen vuotta, ja, mikäli simpukka selviää helmen poistosta hengissä, siihen istutetaan seuraava helmen alkio.
Alkuperäiset japanilaiset viljellyt helmet, niin sanotut Akoya-helmet, viljellään pienikokoisissa simpukoissa ja ylittävät harvoin halkaisijaltaan kymmentä millimetriä. Viime vuosikymmeninä on alettu viljellä helmiä myös eteläisen Tyynenmeren ja Intian valtameren suurikokoisissa simpukoissa, joista Pinctada maxima kasvaa suunnilleen ruokalautasen kokoiseksi. Etelämeren helmet saavuttavat jopa 14 millimetrin koon ja ovat väriltään hopeanhohtoisia. Niitä viljellään lähinnä Australiassa ja Tahitilla. Myös Kiinan helmiviljely on maailmanlaajuisesti yhä merkittävämpää.
Čunovo

Čunovo on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue, jossa eli vuonna 2004 alle tuhat asukasta. Se sijaitsee Tonavan etelärannalla ja kuuluu Bratislava V -piiriin.
Čunovossa on kanava, jossa on keinotekoinen koski, jossa voi harrastaa koskenlaskentaa.
Juuda

Juuda on Raamatun Vanhassa testamentissa Jaakobin ja Lean poika, josta Juudan heimon sanotaan polveutuneen.
Juudan heimo oli alkujaan vain yksi Israelin 12 heimosta, mutta se kasvoi vähitellen niistä ylivoimaisesti suurimmaksi ja merkittävimmäksi. Sen mukaan ovatkin juutalaiset saaneet nimensä. Juudan heimon mukaan sai nimensä myös Juudan kuningaskunta, joka syntyi, kun Israelin kuningaskunta Salomon kuoleman jälkeen jakautui kahtia. Sen pääkaupunkina oli Jerusalem.
RBS 70

RBS 70 (Robotsystem 70) on ruotsalainen Bofors AB:n ja Ericsson Microwave Systemsin kehittämä lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Se tuli käyttöön alun perin 1977. Ohjus seuraa laukaisuaseman laservalaisua. Järjestelmä tunnetaan Suomen puolustusvoimissa nimellä ITO2005/ITO2005M.
RBS 70:ta on kehitetty sen koko elinkaaren ajan. Ensimmäisillä Mk 0- ja Mk 1 -versiolla oli 5 km:n vaakaulottuvuus ja 3 km:n pystyulottuvuus, Mk 2 lisäsi tätä 7/4 km:iin ja viimeisin kehitysvaihe BOLIDE kantaa 8 km:n ja 5 km:n korkeuteen.

Käyttö Suomessa

Suomessa ohjusta käytetään RDE:n ASRAD-R-ilmatorjuntaohjusjärjestelmässä, johon kuuluu johtamisjärjestelmä, Ericssonin HARD 3D-tutka ja itse ohjus CMAD-lavetilla. Järjestelmä on sijoitettu 4×4 Unimog 5000 -kuorma-autoalustalle. Lisäksi käytössä on kannettava ampumalaite, josta käytetään nimeä ItO 2005M (MANPAD).
CMAD ja MANPAD muodostavat ryhmän. ITOPTRI(05):ssa on kaksi jaosta, joissa on kaksi ryhmää, eli yhteensä neljä lavettia sekä ampumajalustaa.
Suomessa järjestelmiä on sijoitettu myös valmiusprikaatien organisaatioon.

Muuta

Järjestelmää on myyty 19 maahan, sisältäen 1600 laukaisualustaa ja 18 000 ohjusta.
Phillipsin käyrä

Phillipsin käyrä on Alban William Phillipsin (1914–1975) vuonna 1958 esittelemä teoria, jonka mukaan työttömyys (U=unemployment) vaikuttaa inflaatioon (I=inflation) käänteisesti. Ilmiö on todettu empiirisissä tutkimuksissa lyhyellä aikavälillä: korkean työttömyyden aikana inflaatio on yleensä matalaa ja täystyöllisyyttä kohti siirryttäessä inflaatio suurenee.  On havaittu myös, että Phillipsin käyrä voi siirtyä ylös tai alaspäin I-U -koordinaatistossa (ks. selitys alla) johtuen työmarkkinoiden jäykkyyksistä (esim. matching funktio -teoria työvoiman kysynnän ja tarjonnan kohtaannosta).
Öljykriisi synnytti 1970-luvulla stagflaation, jolloin lama, korkea inflaatio ja suurtyöttömyys vallitsivat yhtä aikaa. Se sai ekonomistit Milton Friedmanin johtamana kritisoimaan Phillipsin käyrää. Nykyään vallitsee taloustieteellinen konsensus, että pitkällä aikavälillä Phillipsin käyrä on pystysuora, eli työttömyys on riippumaton inflaation tasosta I-U -koordinaatistossa (I=pystyakseli, U=vaaka-akseli).
NAIRU on teoria, jonka avulla pyritään selittämään stagflaation syntymistä. Sen mukaan Phillipsin käyrä voidaan tulkita lyhyen aikavälin relaatioksi, kun taas NAIRU (Non_Inflation_Acclerating-Rate of Unemployment=NAIRU) kuvaa pitkän aikavälin tasapainoa. Siis työllisyyttä ei NAIRU-teorian mukaan voida pitkän aikavälin tasapainossa kasvattaa ilman, että inflaatio kiihtyisi samanaikaisesti. Tämä ei kuitenkaan sulje pois finanssipolitiikan vaikutuksia lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä (sopeutumisjakso uuteen tasapainoon).
So Was It Worth Dying For

Kokoonpano

Levyllä Tiktakista tuttu Emilia Suhonen laulaa sekä soittaa kitaraa ja bassoa. Rummuissa on Lari Takala.  Keikoilla kokoonpanosta vastasi Emilia Suhonen (laulu), Feiledistä tuttu Masi Hukari (kitara), Diablo-yhtyeen Heikki Malmberg (rummut) sekä Antti Härmä (basso).
Alonso Cano

Alonso Cano (1601–1667) oli espanjalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja arkkitehti. Häntä arvostetaan varsinkin kotimaassaan 1600-luvulla harjoitetulle taiteelle tyypillisten realististen, väritettyjen veistosten tekijänä. Hän oli Granadan tuomiokirkon pääarkkitehti. Hänen pääteoksenaan pidetyt teokset sijaitsevat osin hänen rakentamassaan Granadan katedraalissa. Canon harjoittamasta arkkitehtuurista ja maalaustaiteesta huolimatta häntä pidetään merkittävänä ennen kaikkea kuvanveistossa.
Pilkkusiipi

Koko ja ulkonäkö

Etusiivet ovat likaisenoranssit ja niissä on kolme siiven poikki menevää riviä musta täpliä. Takasiivet ovat vaaleamman keltaiset ja niiden kärkiosassa saattaa erottua muutama tumma täplä. Perhosen ruumis on oranssinkeltaisia päätä, niskaa ja takaruumiin kärkiosaa lukuun ottamatta musta. Siipiväli vaihtelee 22–35 mm ja koiraat ovat selvästi naaraita kookkaampia.
Pohjois-Ruotsin tunturiseudulla esiintyy muoto f. borealis, jonka täplät ovat himmeämpiä. Lisäksi siipien suomut harvemmassa, mikä tekee siivistä läpikuultavat.

Levinneisyys ja lentoaika

Pilkkusiipeä tavataan Pohjois-Espanjasta Itä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa sen levinneisyys painottuu etelään, mutta hyvin paikottaisia ja eristyneitä populaatioita tunnetaan pohjoisestakin. Aikuiset perhoset lentävät heinä-elokuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Pilkkusiipi elää lämpimillä ja kuivilla paikoilla. Sen esiintymät ovat yleensä hyvin paikallisia mutta esiintyessään laji on tavallisesti runsas eivätkä perhoset erityisemmin piilottele. Koiraat lentävät pääasiassa yöllä ja tulevat valolle, naaraat ovat sen sijaan päiväaktiivisia.
Naaras munii noin 50 munaa, jotka se asettelee riveihin heinänkorsille. Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä heinätuppojen tai kivikon sekaan.

Ravintokasvi

Toukka syö maassa ja kivien pinnalla kasvavia jäkäliä.
Fresnon piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 52,8 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 29,9 prosenttia valkoisia ja 10,3 prosenttia aasialaisia. 45,3 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 97,3 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 86,8 vuotta.
Torkkeli Knuutinpojan tori

Torkkeli Knuutinpojan tori (myös Vanhan raatihuoneen tori) on Viipurissa sijaitseva aukio, joka sai nykyisin tunnetun suomenkielisen nimensä Viipurin linnan perustajan Torkkeli Knuutinpojan mukaan vuonna 1929. Se sijaitsee vanhan kaupunkikeskustan länsilaidalla Turun sillan ja Viipurin linnan tuntumassa.

Historia

Tori syntyi 1500-luvun lopulla, kun linnansaarelle johtavan sillan tuntumassa sijainneen aukion laidalle rakennettiin puurakenteinen kaksikerroksinen raatihuone. Nykyisen muotonsa se sai 1640-luvulla Tukholman kaupunginarkkitehdin Anders Torstenssonin suunnitellessa Pietari Brahen käskystä kaupungin ensimmäisen asemakaavan. Uusi kivirakenteinen raatihuone paikalle rakennettiin vuoden 1652 kaupunkipalon jälkeen. Nykyään se tunnetaan Viipurin vanhana raatihuoneena. Uuden raatihuoneen valmistumisen myötä 1700-luvun lopulla alettiin myös toria kutsumaan Vanhaksi raatihuoneen toriksi. Vuodesta 1895 lähtien vanhan raatihuoneen tiloissa toimi Viipurin historiallinen museo. Aukiolle pystytettiin vuonna 1908 Ville Vallgrenin veistämä Torkkeli Knuutinpojan patsas. Torin etelälaidalla sijaitsee vuonna 1776 valmistunut Viipurin päävartion rakennus.
Wiborgsbladet

Wiborgsbladet oli Viipurissa vuosina 1882–1901 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Wiborgsbladetin perusti kirjapainonomistaja N. A. Ziliacus, jonka edellinen lehti Wiborgs Tidning oli lakannut Östra Finlandin kilpailun takia. Linjaltaan lehti oli aluksi lähinnä svekomaaninen. Myöhemmin se esiintyi ruotsinmielisenä ja avoimen perustuslaillisena. Kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti Wiborgsbladetin ensimmäisen kerran huhtikuussa 1899 kolmen kuukauden ajaksi, jolloin sen tilalla julkaistiin Annonsören-nimistä ilmoituslehteä. Vuonna 1900 Wiborgsbladet oli Suomen ankarimmin sensuroitu lehti. Lopullinen lakkautus tuli kesällä 1901. Lehden seuraaja Wiborgs-Posten pääsi ilmestymään vasta vuoden 1905 alussa.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuonna 1883 kuudesti, vuonna 1884 kolmesti, vuodesta 1884 lähtien neljästi ja vuodesta 1888 kuudesti viikossa. Vuonna 1899 sen levikki oli 1700 kappaletta.
Ace Eli and Rodger of the Skies

Taustat

Steven Spielberg oli kehitellyt tarinan lentäjästä, jolla on nuori poika, yhdistellen häntä kiinnostavia aiheita: lentokoneet, lentäminen ja vanhemman vastuu. Spielberg myi tarinan 20th Century Foxille aikoen ohjata elokuvan itse, mutta sen ostaneet henkilöt lähtivät studiolta ja uusi johtaja antoi tarinan työstettäväksi toiselle kirjoittajalle ja eri ohjaajalle.

Juoni

1920-luvun alkuvuosien Kansasissa Eli-niminen lentäjä ja hänen 11-vuotias poikansa Rodger lähtevät lentäen matkaan ympäri maata ja kohtaavat lukuisia seikkailuja. Vaikka Elillä on monia romansseja, hän ei hyväksy vakituisia suhteita, ja Rodger kaipaa kuollutta äitiään.
Bandyliigakausi 2005–2006

Suomen mestarit

ToPV: Markku Aarni, Janne Hietala, Jorma Salmela, Peter Norén, Jari Vaattovaara, Pekka Hiltunen, Jussi Hyry, Paulus Pörhölä, Hannu Mokko, Johannes Koivisto, Tommi Haarakoski, Jussi Harjuoja, Antti Ekman, Mika Jussila, Andrei Bezrodni, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Kimmo Ohtonen, Mikko Lukkarila, Igor Zolotarev.
Gulbenkian-orkesteri

Gulbenkian-orkesteri (port. Orquestra Gulbenkian) on Lissabonissa, Portugalissa toimiva sinfoniaorkesteri. Calouste Gulbenkian -säätiö perusti sen vuonna 1962.
Chichilaki

Chichilaki (georg. ჩიჩილაკი) on muinainen, perinteinen georgialainen joulupuu. Se on tehty kuivatun hasselpähkinän tai saksanpähkinän oksista, jotka on muotoiltu havupuuksi. Nämä vaaleat ornamentit vaihtelevat 20 cm:n ja kolmen metrin välillä.  Chichilakit ovat yleisimpiä Gurian ja Samegrelon alueilla Mustanmeren lähellä, mutta niitä löytää myös pääkaupungin, Tbilisin, alueelta.

Georgialainen perinne

Chichilakien teko on tärkeä perinne georgialaisessa ortodoksisessa joulussa, joka sijoittuu tammikuun 7. päivälle. Georgialaiset uskovat, että leikelty puu muistuttaa Basileios Suuren kuuluisaa partaa. Basileioksen sanotaan vierailevan ihmisten luona jouluna, samalla tapaa kuin joulupukki. Sanotaan myös, että Chichilaki edustaa elämän puuta, georgialaisten yhtä toivon symboolia.
Joka vuosi ihmiset ostavat chichilakeja koristellakseen niitä pienillä hedelmillä ja marjoilla. Omenoita, granaattiomenoita ja värimataroita tarjoamisena anteliaasta sadosta.
Chichilakit poltetaan seremoniallisesti päivänä ennen georgialaisen ortodoksisuuden loppiaista, tammikuun 19. päivänä. Tämä symbolisoi menneen vuoden vaikeuksien ylittämistä. Jotkut perheet Samegrelossa ostavat chichilakeja edesmenneiden sukulaisia kunnioittaakseen.

Neuvostoliiton kielto

Neuvostoliiton Georgian valtauksen aikana vuonna 1921, chichilakien myynti oli kielletty. Puut olivat neuvostoliittolaisten mielestä uskonnollinen symboli. Vaikka georgialaisten annettiin pitää monia heidän kulttuurilleen ominaisia piirteitä, kaikki uskontoon liittyvä oli kielletty. Kielto pysyi voimassa Neuvostoliiton valtauksen päättymiseen, vuoteen 1990, asti. Siitä lähtien chichilakien suosio on noussut.

Ympäristökysymykset

Georgialaisten mielestä chichilakien käyttö joulukoristeina on ympäristöystävällisempää kuin mäntypuiden hakkuu. Oksien leikkaamisen puista on oletettu olevan parempi puiden terveydelle.
Georgian hallitus on ottanut askelia mänytypuiden säilyttämisen puolesta asettamalla sakkoja niille, jotka kuljettavat mäntyjä rekisteröityjen tilojen ulkopuolelle. Metsänvartijoiden partiointia on myös kasvatettu ympäri maata.
Venäjän ja Georgian välisen sodan jälkipuinnissa, metsämaat kiistellyn Etelä-Ossetian alueelta hävitettiin, herättäen kansallista surua georgialaisissa.
Kalamalja

Menetelmä

Sisimpään rinkiin asetetaan neljästä viiteen tuolia, jotka muodostavat kalamaljan. Loput tuolit asetellaan sisäkkäisiksi renkaiksi kalamaljan ympärille. Kalamalja täytetään joko vapaaehtoisilla tai erikseen valituilla osallistujilla, muiden istuessa tuoleille kalamaljan ympärille. Avoimessa kalamaljassa yksi tuoli jätetään tyhjäksi, kun taas suljetussa kalamaljassa kaikki tuolit täytetään. Tilaisuuden juontaja esittelee aiheen ja osallistujat aloittavat keskustelun aiheesta. Kalamaljan ympärillä oleva yleisö seuraa keskustelua.
Avoimessa kalamaljassa kuka tahansa yleisön jäsen voi koska tahansa tulla istumaan kalamaljan vapaalle tuolille ja näin liittyä keskusteluun. Kun näin käy, yhden kalamaljassa jo olleen henkilön on vapaaehtoisesti jätettävä paikkansa ja siirryttävä yleisöön. Keskustelun edetessä osallistujat siirtyvät kalamaljan ja yleisön välillä varsin usein. Yleisön koosta riippuu, kuinka moni yleisön jäsen ehtii käydä kalamaljassa ja osallistua keskusteluun. Kun aika loppuu, kalamalja suljetaan ja juontaja esittää keskustelun yhteenvedon.
Suljetussa kalamaljassa alussa valitut osallistujat keskustelevat tietyn sovitun ajanjakson verran. Kun aika päättyy, he poistuvat kalamaljasta ja uusi ryhmä täyttää sen. Tämä jatkuu, kunnes riittävän moni yleisön jäsen on ehtinyt käydä kalamaljassa. Kun viimeinen ryhmä on valmis, juontaja sulkee kalamaljan ja esittää keskustelun yhteenvedon.

Edut

Kalamalja-keskustelun tärkein etu on sen soveltuvuus suurille ryhmille. Toinen etu on se, että puhujien ja yleisön välille ei tehdä jyrkkää erottelua. Nämä syyt ovat tehneet kalamaljoista suosittuja osallistavissa ryhmätapaamisissa sekä epäkonferensseissa ja muissa perinteisistä konferesseista poikkeavissa tilaisuuksissa.

Muunnelmat

Ryhmä jaetaan kahteen osaan siten, että molempien ryhmien jäsenillä on jokin yhteinen piirre. Esimerkkejä jaosta ovat aikuiset ja nuoret, miehet ja naiset, jne. Ryhmät tapaavat erikseen ja tuottavat kolmesta neljään kysymystä toiselle ryhmälle, jotka kirjoitetaan korteille. Tämän jälkeen ryhmät kootaan yhteen ja kortit vaihdetaan ryhmien välillä. Rakennetaan kalamalja, jonka ympärillä on kaksi tuolirinkiä, yksi kummallekin ryhmälle. Sisäringissä oleva ryhmä lukee kysymyksen ja käy keskustelun siitä. Ulkoringissä olevat kuuntelevat, mutteivät puhu. Kun kaikki kysymykset on käsitelty ja kaikki sisäringissä olevat ovat saaneet sanoa sanottavansa, ringit vaihdetaan ja prosessi toistetaan. Ryhmien tuottamat kysymykset voivat olla teemaltaan samoja, tai erilaisia. Tämä muunnelma toimii 30-60 hengen tilaisuuksissa ryhmäleikkinä.
Toisessa muunnelmassa kalamaljaa jatketaan tietyn ajan verran, esimerkiksi 30 minuuttia. Tämän jälkeen tilaisuuden juontaja pysäyttää kalamaljakeskustelun ja pyytää yleisöstä kommentteja ja kysymyksiä.
Mammootty

Yksityiselämä

Mammootty on naimisissa Sulfathin kanssa ja heillä on kaksi lasta. Mammootty on muslimi.
Orfenadriini

Käyttö

Orfenadriinia käytetään eri syistä johtuvan lihasjäykkyyden, akuuttien kivuliaiden lihasspasmien, venähdysten, akuutin kierokaulan (torticollis), prolaboituneiden nikaman välilevyjen, fibrosiitin ja noidannuolen hoitoon sekä joskus suonenvetokohtauksen laukaisuun, levottomat jalat -oireyhtymään ja huimaukseen. Sillä voidaan hoitaa myös Parkinsonin tautia, vaikkakin levodopahoito on yleensä antikolinergejä tehokkaampaa. Orfenadriinin lääkemuodot ovat depottabletti ja injektioneste.

Vaikutusmekanismi ja metabolia

Orfenadriini on vaikutusmekanismiltaan muskariinireseptoria (eräs asetyylikoliinireseptorin alatyyppi) salpaava antikolinergi, joka pääsee keskushermostoon lipidiliukoisuutensa vuoksi. Tableteissa ja injektionesteessä se on yleensä sitraattimuodossa (orfenadriinisitraatti).
Orfenadriini leviää annostelun jälkeen nopeasti kudoksiin, ja sen pitoisuus veressä on matala. Se metaboloituu, eli hajoaa nopeasti, maksassa. Hajoamistuotteita ovat N-desmetyyliorfenadriini, joka on orfenadriinin N-demetyloitunut muoto, sekä N,N-didemetyyliorfenadriini. Kummallakin metaboliatuotteella on antikolinergisiä vaikutuksia. Annoksesta noin 8% erittyy muuttumattomana.

Sivu- ja yhteisvaikutukset

Suositelluilla annoksilla orfenadriini ei yleensä aiheuta sivuvaikutuksia. Mahdollisia psyykkisiä haittoja ovat hermostuneisuus ja fysiologisia näön heikkeneminen, suun kuivuminen sekä huimaus.
Orfenadriinin käytön estäviä syitä ovat lihasheikkoutta aiheuttava myasthenia gravis -sairaus, glaukooma, eturauhasen liikakasvu ja virtsaretentio. Takykardiasta ja etenkin sinustakykardiasta kärsiville potilaille lääkettä tulee antaa harkiten. Orfenadriinia ei suositella käytettäväksi raskauden aikana. Se myös imeytyy äidinmaitoon, joten sitä ei saa käyttää imetyksen aikana.
Orfenadriini voimistaa alkoholin ja muiden keskushermostoon vaikuttavien aineiden, kuten rauhoittavien lääkkeiden, muiden antikolinergien sekä sympatomimeettien vaikutuksia.

Yliannostus

Orfenadriinin yliannostus voi olla aikuiselle hengenvaarallinen yli 1,0–4,5 gramman annoksilla (yli 10-kertainen yliannostus), lapsille huomattavasti pienempikin. Se voi aiheuttaa muun muassa sydämen tykytykstä, pupillien laajenemista, aivoödeemaa ja maksavaurioita. Pahimmassa tapauksia yliannostuksessa voi seurata kooma.
Esa Sariola

Esa Sariola (s. 6. heinäkuuta 1951 Rauma) on suomalainen psykologi, kirjailija ja tutkija. 
Sariola on opiskellut Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa, yleistä kielitiedettä sekä psykologiaa. Hän on valmistunut filosofian kandidaatiksi vuonna 1978 ja työskentelee psykologina Hesperian sairaalassa. Kaunokirjallisuuden ohella hän on julkaissut myös tietokirjoja ja ollut yhtenä kirjoittajana teoksessa Mies vailla tasa-arvoa (2007).
Sariolan esikoisteos on novellikokoelma Väärinkäsityksiä (1984), joka syntyi esikoisromaanin suunnittelemattomana sivutuotteena ja ilmestyi ennen sitä. Romaanin kirjoitusprosessissa alkoi syntyä romaaniin soveltumattomia aineksia, jotka hän kirjoitti novelleiksi ja lähetti Otavan novellikilpailuun 1983. Sittemmin hän on julkaissut romaaneja ja tietokirjoja ja myös käsikirjoittanut kuunnelmia ja näytelmiä. Hänen teoksiaan on käännetty usealle kielelle.
Sariolan aihepiiri on ihmisen ahneus ja keskinäinen kilpailu, ja hänet on kritiikeissä liitetty kotimaisen kirjallisuuden "pahuuden koulukuntaan". Häntä kiinnostavat sukupuolten väliset kommunikaatio-ongelmat, valtataistelut niin kotipiirissä kuin työpaikallakin.
Pure nenääs!

Spede & G. Pula-aho - Pure nenääs! on vuonna 2002 julkaistu Tupla-CD. Levyille on koottu kaikki 29 nykypäiviin säilynyttä Spede Pasasen ja Leo Jokelan G. Pula-aho-sketsiä.

Levyjen sketsit

CD 1:

1. Pakastettuja kärpäsiä

2. Riidanhaastaja

3. Verokarhu

4. Opettajattaren kirje

5. Kampaajalla (Ajatelmia)

6. Eks-kursiolla kanalassa (G. Pula-aho Kanalassa)

7. G. Pula-aho Amerikassa

8. G. Pula-aho Pariisissa

9. G. Pula-aho ilmavoimissa

10. G. Pula-ahon ruokatavarabaari

11. Etunimi

12. Syntyhistoria (Turpa kiinni)

13. Jumissa (G. Pula-aho ja tupajumit)

14. Käkenä (Käki kuin käki)

15. Hengenpelastusta
CD 2:

1. G. Pula-aho kansallislinnuksi

2. Ulkona illalla (Treffit)

3. Lintutiedettä (Pure nenääs)

4. Pinkviiniä

5. Salakuljetusta (G. Pula-aho ja salakuljettajat)

6. Puhelinpäivystäjänä (G. Pula-aho ja pankinjohtaja)

7. Konsmetoloogi (G. Pula-aho kauneussalongissa)

8. Pula-ahoa jymäytetään

9. Lounaalla kanalassa

10. Tupaantuliaiset

11. Karkauspäivä

12. Valtiovierailu

13. Asettelua

14. Skorppijooni
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten omnium

Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 21 pyöräilijää. Näistä 8 tulee maista, jotka osallistuvat pariajoon eli jokainen maa saa nimetä yhden urheilija. 13 pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa pariajon kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.