Veljko Paunović

Seurajoukkueura

Paunovićin ammattilaisura sai alkunsa kaudella 1994–1995 belgradilaisessa Partizanissa hänen ollessaan 17-vuotias. Jo kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi Espanjaan, jossa hän edusti lukuisia seuroja seuraavan vuosikymmenen ajan. Hän liittyi maanmiehensä Radomir Antićin valmentamaan Atlético de Madridiin, josta hänet lainattiin heti toiseksi korkeimman sarjatason Segunda Divisiónin Marbellaan. Marbellan pudottua hän palasi Atléticoon, jonka niin ikään Segundassa pelanneeseen reservijoukkueeseen hän kuului kahden kauden ajan. Hän sai pian peliaikaa myös Atléticon edustusjoukkueessa ja debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 5. tammikuuta 1997 ottelussa Extremaduraa vastaan. Kaudella 1997–1998 Paunović teki sarjassa kuusi maalia, vaikka esiintyi vain 14 ottelussa ja pääasiassa vaihtopelaajana. Kaudella 1999–2000, edelleen vaihtopelaajana, hän oli kokemassa Atléticon putoamisen Segundaan.
Kaudet 1998–1999 ja 2001–2002 Paunović pelasi lainalla Mallorcassa ja kevään 2001 Oviedossa. Kaudella 1998–1999 Mallorca voitti Espanjan supercupissa Barcelonan yhteismaalein 3–1 ja ylsi Cup-voittajien cupin loppuotteluun, jossa Lazio oli vahvempi maalein 2–1. Supercupissa hän ei pelannut kummassakaan ottelussa, mutta Cup-voittajien cupin loppuottelussa hän pääsi vaihdosta kentälle. Primera Divisiónissa, jossa hän teki viisi maalia, Mallorca sijoittui tuolla kaudella kolmanneksi, joka oli seuran siihenastisen historian paras sijoitus sarjassa. Kaudella 2001–2002 Paunović pelasi Mallorcan kanssa myös Mestarien liigassa.
Kaudeksi 2002–2003 Paunović siirtyi Segunda Divisiónin Tenerifeen, jossa hän pelasi uransa parhaan kauden ja teki 18 maalia 38 ottelussa, minkä myötä Atlético käytti sopimuksessa olleen takaisinosto-oikeutensa ja hankki hänet uudestaan riveihinsä. Kaudella 2003–2004 hän sai Gregorio Manzanon alaisuudessa runsaasti peliaikaa ja onnistui kuudesti maalinteossa, mutta seuraavalla kaudella César Ferrandon alaisuudessa oli toisin. Paunovićin toinen etappi Atléticossa jäi lopulta puolentoista kauden mittaiseksi, kun hän siirtyi saksalaiseen Hannoveriin tammikuussa 2005.
Kaudeksi 2005–2006 Paunović liittyi Atléticon naapuriseuraan Getafeen, joka pelasi toista kauttaan Primera Divisiónissa. Hän teki 30 ottelussa 10 maalia ja jakoi Mariano Pernían ohella joukkueen parhaan maalintekijän tittelin, kun joukkue sijoittui erinomaisesti yhdeksänneksi. Paunović jätti Getafen kesken kauden maaliskuussa 2007 ja siirtyi venäläiseen Rubin Kazaniin, jossa hän pelasi yhden kauden. Keväällä 2008 hän teki viimeiset esiintymisensä Primerassa Almerían joukkueessa. Kaikkiaan hän pelasi 13 kauden aikana 292 ottelua ja teki 67 maalia Espanjan kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Paunović palasi kasvattajaseuraansa Partizaniin heinäkuussa 2008, mutta ilmoitti jo saman vuoden joulukuussa päättävänsä uransa loukkaantumisten vuoksi.
Paunović yritti paluuta heinäkuussa 2009 ja kävi koeajalla Pohjois-Amerikan Major League Soccer -liigan New York Red Bullsissa, mutta ei lopulta hyväksynyt seuran sopimustarjousta. Sittemmin hän pelasi Atlético de Madridin veteraanijoukkueessa kaukalojalkapallon (fútbol indoor) Espanjan liigassa. Toukokuussa 2011 Paunović yritti uudelleen paluuta ja teki lopulta sopimuksen MLS:n Philadelphia Unionin kanssa. 2,5 vuotta ammattilaiskentiltä sivussa ollut Paunović nousi pian Philadelphian avauskokoonpanoon ja oli auttamassa toista kauttaan MLS:ssä pelannutta joukkuetta ensimmäistä kertaa liigan pudotuspeleihin. Hän pelasi kauden 2011 aikana yhteensä 17 runkosarjaottelussa, joissa hän teki kolme maalia, sekä yhdessä pudotuspeliottelussa. Kausi jäi kuitenkin Paunovićin ainoaksi Philadelphiassa, sillä tammikuussa 2012 hän ilmoitti jälleen päättävänsä uransa.

Maajoukkueura

Paunović pelasi Serbia ja Montenegron maajoukkueessa kahdessa ystävyysottelussa vuosina 2002–2004. Hän debytoi 13. helmikuuta 2002 ottelussa Meksikoa vastaan. Jälkimmäisessä ottelussa, 28. huhtikuuta 2004 Pohjois-Irlantia vastaan hän onnistui maalinteossa.