google/wiki40b huggingface dataset:
Ilmari Tossavainen

Johannes Ilmari Tossavainen (25. heinäkuuta 1887 Keitele – 26. tammikuuta 1978 Oulu) oli suomalainen poliitikko. Tossavainen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Tossavainen toimi myös Soanlahden kunnanvaltuuston jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Tossavainen toimi osuuskaupan johtajana Keiteleellä, Maaningalla, Leppävirralla ja Viitasaarella, kauppiaana Kannonkoskella, vakuutustarkastajana Kuopiossa ja Värtsilässä, keskuskaupan johtajana Raumalla, osuuskaupan myymälänhoitajana Soanlahdella, Pyhäjärvellä ja Kiuruvedellä, Soanlahden kunnan hoitokunnan puheenjohtajana Vöyrissä sekä osuusliikkeen myymälänhoitajana Harlussa ja Tohmajärvellä. Tossavaisen vanhemmat olivat torppari Matti Tossavainen ja Hedvig Savolainen. Tossavaisen puoliso vuosina 1906–1910 oli Ida Maria Niskanen sekä vuodesta 1917 Anna Juvonen.
Tsepo Masilela

Ura

Masilela pelasi vuodet 2003–2007 kotimaansa pääsarjassa, jossa hän edusti Hellenicia ja Benoni Premier Unitedia. 31. elokuuta 2007 Masilela siirtyi Israeliin Maccabi Haifaan, jossa hän voitti kaudella 2008–2009 Israelin mestaruuden. Kauden 2011–2012 Masilela pelasi lainalla espanjalaisessa Getafessa, josta hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 takaisin kotimaansa pääsarjaan, seuranaan tällä kertaa Kaizer Chiefs.
Sarezzo

Sarezzo on kunta Italiassa Brescian maakunnassa, 13 kilometriä Brescian kaupungista. Kunnan asukasluku on 13 553 (31.12.2015) ja pinta-ala on noin 18 km².
Paavi Paavali VI syntyi Sarezzossa.
Sumusireeni

Höyrykäyttöinen sumutorvi

Harvinaisimpia sumumerkkilaitteita olivat höyryllä toimivat torvimalliset laitteet; niitä käytettiin ensisijaisesti majakkalaivoissa; maakäytössä vastaavia laitteita oli asennettu mm. Hangon Rautatien käyttämiin Baldwin A4 -vetureihin, joita ulkomuotonsa johdosta kutsuttiin Suomessa "Villin Lännen vetureiksi"; näistä vetureista sanottiin, että kun sellainen toitotti höyrysireenillään Riihimäen ratapihalla, ääni kuultiin Hausjärvellä asti. 
Myös höyryvihellintä on käytetty jossain määrin sumumerkin antamiseen.

Paineilmasumutorvi eli tyfooni

Paineilmalla toimiva sumutorvi on puolestaan laite, jonka olennainen osa on ilmavirtauksella eli puhalluksella toimiva torvi; puhalluksen kehittää erillinen ilmanpuristin, ja sitä säädeltiin yleensä mekaanisella kellokoneistolla, joka oli säädetty esimerkiksi antamaan kuuden sekunnin puhallus puolen minuutin välein. Ilmanpuristinta käytti yleensä polttomoottori. Tätä laitteistoa kutsutaan nimellä tyfooni; siitä on kehitetty edelleen nykyaikaiset sähkömoottorilla toimivat paineilmatorvet.

Sähköinen sumutorvi eli nautofoni

Sähköisesti toimivaa sumusireeniä kutsutaan nautofoniksi; sen toiminta perustuu määrätyn taajuiseen sähkövirtaan, joka saa erityisrakenteiset metallilevyt värähtelemään tavalla, joka kehittää erittäin voimakkaan ja puhtaan ujeltavan äänen. Laitetta käytetään yhä palo- ja yleishälyttimenä; korkealle talojen katoille sijoitetut, ulkoasultaan sientä muistuttavat yleishälytyssireenit ja paloasemien yhteydessä olevat kiinteät hälytyslaitteet toimivat samalla periaatteella kuin nautofoni; suurin ero tyfooniin verrattuna on se, että kun nautofoni tai vastaava sähkösireeni sammutetaan, sen ääni hiipuu ennen loppumistaan, kun taas tyfoonin ääni katkeaa kuin leikattuna ilmavirran loppuessa.

Sumutorvi yhdistettynä radiomajakkaan

Majakoiden nautofonit oli kytketty radiomajakkaan: kun radiomajakan lähetys muuttui nopeaksi, alkoi sumusireenin pitkä huuto; näin laivassa voitiin laskea etäisyys majakkaan kun ääni kulkee 300 metriä sekunnissa; siten esim. kuuden sekunnin viive merkitsi 1800 metrin etäisyyttä sireeniin.
Järjestelmä poistui käytöstä yhtaikaa radiomajakoiden kanssa; viimeinen toiminut oli Marhällanin majakka jonka nautofoni oli kytketty yhteen Korsön radiomajakan kanssa. 
Ulkomailla sumusireeniä käytetään edelleen; muun muassa Eddystonen majakassa on perinteinen nautofoni.
Byron Haskin

Byron Conrad Haskin (22. huhtikuuta 1899 Oregon – 16. huhtikuuta 1984 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukkoon lukeutuvat Maailmojen sota (1953), Fidžisaarten kuningas (1954) ja Robinson Crusoe Marsissa (1964).
Haskin teki työtä myös televisiossa; hän muun muassa ohjasi alkuperäisen Äärirajoilla-sarjan jaksoja 1960-luvulla. Hänen aktiivisinta uraansa kesti kyseisen vuosikymmenen loppuun saakka.
Haskin oli 1940-luvulla neljästi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaista erikoistehosteista.
Collan (suku)

Collan-nimisiä sukuja on Suomessa kaksi, länsisuomalainen ja itäsuomalainen, joista jälkimmäinen on huomattavasti tunnetumpi. Sen eräs haara on aateloitu vuonna 1874 nimellä von Collan. Suvun kantaisänä on pidetty vuonna 1692 kuollutta Pieksämäen kirkkoherraa Claudius Clavidis Collanusta, jonka isä oli Magnus von der Pahlenin aatelistilojen lampuotivouti Klaus Sigfridinpoika Visulahden Rantakylästä. 1900-luvulla osa sukuun kuuluvista on suomentanut nimensä Linkolaksi.
Keisarillisen perheen kunniahenkikirurgi Alexander Collan aateloitiin vuonna 1874 nimellä von Collan ja suku introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen seuraavana vuonna numerolla 246. Aatelissuku sammui mieslinjaltaan vuonna 1982. Suvun ranskankielinen tunnuslause kuuluu Fais ce que dois, advienne que pourra ("Tee mitä sinun täytyy, mitä sitten tapahtuukaan").
Potilasjärjestö

Potilasjärjestö eli potilasyhdistys on yhdistys, joka hyväksyy jäsenikseen ihmisiä, joilla on tietty vamma tai sairaus, ja jonka tarkoituksena on edistää jäsentensä etuja ja kyseisen vamman tai sairauden ehkäisemistä ja hoitoa. Laajemmassa mielessä potilasjärjestöksi sanotaan myös sellaista yhdistystä, joka hyväksyy jäsenikseen potilaiden omaisia tai muita yhdistyksen tarkoituksesta kiinnostuneita. Potilasjärjestöt toimivat vahvasti vapaahetoisten pyörittäminä, sillä järjestöjen toiminnassa oli vuoden 2003 tietojen mukaan mukana noin 180 000 vapaaehtoista. Palkattuja työntekijöitä eri järjestöillä oli tuolloin yli 32 000.
George Curzon

George Curzon (1859–1929) oli brittiläinen valtiomies. Hän oli konservatiivinen poliitikko, joka toimi Intian varakuninkaana (1899–1905) ja maansa ulkoministerinä (1919–1924). Curzonin linjaksi nimitetty ehdotus Puolan itärajaksi sai nimensä hänen mukaansa.
Curzon opiskeli Eton Collegeissa ja Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1886 hänet valittiin konservatiivien kansanedustajaksi. Hän ei juuri viihtynyt parlamentissa vaan matkusteli maailmalla ja kirjoitti kirjat Venäjän vaikutuksesta Keski-Aasiassa, Persian kysymyksestä ja Itä-Aasian ongelmista. Vuonna 1891 hänet nimitettiin Intian valtiosihteeriksi. Hän menetti aseman 1894, kun valta siirtyi liberaaleille. Konservatiivien noustua valtaan vuoden 1895 vaalien jälkeen Curzon nimitettiin ensin ulkoasiain alivaltiosihteeriksi ja sitten Intian varakuninkaaksi. Hänen uudistuksensa ärsyttivät sekä virkamiehiä että Intian armeijan komentajaa Herbert Kitcheneriä. Konservatiivien uusi johtaja Arthur Balfour erotti Curzonin virastaan vuonna 1905.
Curzon oli mennyt naimisiin vuonna 1895 yhdysvaltalaisen miljonäärin tyttären kanssa ja saanut kolme tytärtä. Vaimo menehtyi perheen palattua Englantiin 1905. Curzon suri vaimoaan syvästi mutta sijoitti perintörahojaan linnoihin ja taide-esineisiin. Vuonna 1916 hän meni naimisiin varakkaan argentiinalaisen tilanomistajan lesken kanssa.
Englantiin palattuaan Curzon johti naisten äänioikeutta vastustavaa kampanjaa ylähuoneessa. Vuonna 1916 David Lloyd George kutsui hänet sodanajan hallitukseensa. Sen jälkeen Curzon oli maansa ulkoministeri 1919–1924.
Edwin Samuel Montagu

Edwin Samuel Montagu (6. helmikuuta 1879 Lontoo – 15. marraskuuta 1924 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Intian asioiden ministerinä 1917–1922 ja oli laatimassa vuonna 1919 toteutettua Intian hallinnon uudistusta.
Montagu syntyi Lontoon Cityssä vaikuttaneeseen juutalaiseen pankkiirisukuun. Hänen isänsä oli Swaythlingin paronin arvon saanut pankkiiri Samuel Montagu. E. S. Montagu kuului vuodesta 1906 parlamentin alahuoneeseen liberaalien edustajana ja hänestä tuli pääministeri Herbert Henry Asquithin sihteeri. Vuosina 1910–1914 hän oli Intian asioiden ministeriön (India Office) parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi useissa hallituksen alaisissa viroissa, kuten valtiovarainministeriön finanssisihteerinä ja vuodesta 1915 Lancasterin herttuakunnan kanslerina. Vuonna 1917 Montagu nimitettiin David Lloyd Georgen hallitukseen Intian asioiden valtiosihteeriksi ja hän ryhtyi valmistelemaan Intian hallinnon uudistamista. Johtaessaan talvella 1917–1918 Intiassa vieraillutta valtuuskuntaa hän laati yhdessä varakuninkaana toimineen lordi Chelmsfordin kanssa niin sanotun Montagu-Chelmsford-raportin, jonka pohjalta valmisteltiin vuonna 1919 annettu Government of India Act. Tällä lailla osa Intian hallinnosta siirtyi ensimmäisen kerran intialaisille ministereille, jotka olivat vastuussa vaaleille valituille parlamenteille. Montagu erosi Britannian hallituksesta maaliskuussa 1922 ajauduttuaan pääministerin sekä ulkoministeri George Curzonin kanssa erimielisyyksiin Turkkia koskevasta politiikasta.
Matti Niemivuo

Matti Eero Niemivuo vuoteen 1976 Nieminen (s. 29. lokakuuta 1945 Riihimäki) on Lapin yliopiston julkisoikeuden professori emeritus. Hän on julkisoikeuden ja lainvalmistelun asiantuntija.

Opinnot

Niemivuo kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseossa 1964, valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1968, oikeustieteen lisensiaatiksi 1971 ja väitteli Helsingin yliopistossa oikeustieteen tohtoriksi 1977.

Työura

Työuransa Niemivuo aloitti virkamiehenä. Hän työskenteli opetusministeriön ylimääräisenä esittelijänä 1968–1971 sekä viransijaisena ja nuorempana hallitussihteerinä ja virkaa toimittavana vanhempana hallitussihteerinä 1969–1971. Opetusministeriön nuorempana hallitussihteerinä hän toimi 1971–1974 ja vanhempana hallitussihteerinä 1974–1990. Sisäasiainministeriön virkaa toimittavana vanhempana hallitussihteerinä Niemivuo työskenteli 1972 ja väliportaanhallintokomitean yleissihteerinä 1972–1974.
Yliopistojen palveluksessa Niemivuo on ollut monessa virassa. Hän oli Helsingin yliopiston kunnallisoikeuden ja kunnallistalouden vt. professori 1975–1977 sekä hallinto-oikeuden virkaa toimittava ja viransijainen apulaisprofessori 1980–1981. Oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena Niemivuo työskenteli 1984–1986 ja Lapin korkeakoulun virkaa toimittavana julkisoikeuden professorina 1986–1988. Oikeusministeriön lainsäädäntöjohtajan virka hänellä oli 1988–2007. Lapin yliopiston julkisoikeuden apulaisprofessorina Niemivuo työskenteli 1990–1998 ja julkisoikeuden professorina 1998–2013. Lapin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina hän toimi 2008–2013. Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden dosentti hän on ollut vuodesta 1979, Joensuun yliopiston julkisoikeuden dosentti 1998–2010 ja Itä-Suomen yliopiston julkisoikeuden dosentti vuodesta 2010.
Päätyönsä ohessa Niemivuo on ehtinyt osallistumaan monen komitean, valiokunnan ja toimikunnan työhön sekä kotimaassa että Euroopassa.
Ilkka Salminen

Ilkka Salminen on ollut Jämsän kaupunginjohtaja vuodesta 2010. Aiemmin hän oli mm. taloussihteeri Ruotsinpyhtäällä, talousjohtaja
Joutsenossa sekä hallintopäällikkö Lappeenrannassa. Toiminut myös Perttelin ja Lopen kunnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Maaliskuussa 2015 hän haki Lohjan kaupunginjohtajaksi.
Kappeli

Kappeli eli sivukirkko on historiallisesti tarkoittanut kahta eri asiaa. Sillä on tarkoitettu sekä kappeliseurakunnan pienehköä kirkkorakennusta että kristillisiä toimituksia varten suunniteltua pientä tilaa. Hautausmaalla olevaa hautaan siunaamisiin käytettävää rakennusta kutsutaan siunauskappeliksi.
Suurissa kirkoissa on perinteisesti ollut sivukappeli, tai useita kappeleita, joissa on voitu pitää rukoushetkiä tai muita pyhiä toimituksia. Samankaltaisia pieniä hiljentymis- tai toimituskappeleita on myös nykyaikaisten kirkkorakennusten yhteydessä. Saman tyylin mukaisia kappeleita on rakennettu myös leirikeskuksiin, kauppa- ja ostoskeskuksiin sekä matkailukohteisiin.
Suurissa sairaaloissa on yleensä patologian osaston yhteydessä kappeli eli muistohuone, jossa arkkuun puettu vainaja voidaan näyttää omaisille. Ortodoksit toimittavat arkkuun pukemisen yleensä tällaisessa tilassa ja pukemisessa avustava pappi toimittaa työn päätyttyä muistopalveluksen eli panihidan.
Erillisten kappelirakennusten yleinen sijainti on kylä tai lähiö, kappeliseurakunta tai hautausmaa.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2006 – miesten turnaus

Pudotuspelit

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC+1)
Iglesia ni Cristo

Iglesia ni Cristo (Kristuksen kirkko) on filippiiniläinen kirkkokunta. Se kiistää kolminaisuusopin, jota ei pidä oikeaan kristillisyyteen kuuluvana. Jumalan katsotaan olevan yksi, eikä Jeesusta näin ollen pidetä Jumalana. Kirkolla on melko paljon jäseniä Filippiineillä, mutta se toimii myös ulkomailla. Sen perusti vuonna 1914 Felix Manalo, jonka kuoltua vuonna 1963 liikkeen johtoon nousi Eraño G. Manalo.
Ennen oman kirkkonsa perustamista Felix Manalo oli ollut jo pitkään hengellinen etsijä ja liittynyt muun muassa seitsemännen päivän adventisteihin. Kuten muissakin kristillisissä kirkkokunnissa, myös Iglesia ni Criston parissa Raamattua pidetään opin perustana ja jäseneksi tullaan kasteen kautta.
Iglesia ni Cristoa on saanut osakseen kritiikkiä muun muassa siitä, että se pitää itseään ainoana oikeana kirkkona ja katsoo muiden kristittyjen sortuneen apostasiaan alkukirkon jälkeen.
Kuoleman planeetta

Alkuasetelma

Jason dinAlt on menestyvä ammattiuhkapeluri, joka kieretelee ympäriinsä keräten suuria pelivoittoja. Jasonin menestyksen salaisuus on PSI-voimat, joilla hän pystyy voittamaan uhkapelejä. Jason tapaa Kerk Pyrruksen. Kerk on peräisin Pyrrus-planeetalta, joka on olosuhteiltaan äärimmäisen vihamielinen ihmiselämälle. Kerk tarvitsee kiireellisesti rahaa puolustaakseen ihmisiä planeettansa vaarallisia eläimiä vastaan. Rahan tarpeessa hän tarjoutuu rahoittamaan Jasonin pelaamista. Jason kiinnostuu planeetan ääriolosuhteista ja haluaa lähteä Kerkin mukaan. Heidän kulkunsa vie lopulta Pyrrukselle, missä Jason alkaa selvittää planeetan arvoituksia ja ongelmia.
Kevätpäiväntasaus

Kevätpäiväntasaus eli kevättasaus on se hetki, jolloin Auringon keskipiste siirtyy eteläiseltä tähtitaivaalta pohjoiselle tähtitaivaalle, eli ylittää taivaanekvaattorin etelästä pohjoiseen. Syynä on Maan kiertoliike Auringon ympäri ja maan kalteva pyörimisakseli Aurinkoon nähden: ennen kevätpäiväntasausta pohjoinen pallonpuolisko on kääntyneenä poispäin Auringosta, kevättasauksen jälkeen taas kohti aurinkoa. Kevätpäiväntasaus sijoittuu 19. ja 22 maaliskuuta välille.
Auringon suuntaa tähtitaivaalla kevättasauksen hetkellä kutsutaan kevättasauspisteeksi. Se on vuodesta toiseen lähes vakio, joskin muuttuu hitaasti akselin prekession vuoksi.

Päivän pituus

Nimi päiväntasaus viittaa siihen, että kevätpäiväntasauksen aikoihin yö ja päivä ovat kaikkialla maapallolla osapuilleen yhtä pitkät, kumpikin 12 tuntia. Aurinko näyttää silloin nousevan suoraan idästä ja laskevan suoraan länteen, paitsi navoilla, joilla aurinko näkyy aivan horisontissa. Keskipäivällä aurinko paistaa päiväntasaajalla kohtisuoraan eli zeniitistä, sillä auringon keskipiste siirtyy taivaanekvaattorin eteläpuolelta pohjoispuolelle.
Käytännössä yö ja päivä eivät ole täsmälleen yhtä pitkät, mihin on kaksi syytä. Ensinnäkin päivä määritellään almanakoissa yleensä auringon yläreunan, ei keskipisteen mukaan; yläreuna nousee jo ennen keskipistettä ja laskee keskipisteen jälkeen. Toiseksi ilmakehä taittaa valoa maata kohti, mikä edelleen pidentää päivää maanpinnalta katsottuna. Näin ollen valoisa aika päiväntasaajalla on 7 minuuttia pidempi, jolloin yön ja päivän eroksi tulee 14 minuuttia. Ero kasvaa napoja kohti, koska aurinko ei siellä nouse ja laske suorassa kulmassa horisonttiin nähden vaan loivemmin, jolloin nousu ja lasku kestävät pidempään.
Kevättasauksena päivän piteneminen pohjoisella pallonpuoliskolla on nopeimmillaan. Siitä piteneminen alkaa hidastua kohti kesäpäivänseisausta, jolloin piteneminen kääntyy lyhenemiseksi.

Juhlapäivä

Iranissa kevätpäiväntasaus merkitsee virallista uutta vuotta (Noruz). Sitä on juhlittu yli 3000 vuoden ajan ja se on vuoden tärkein juhlapäivä. Persialaisen uuden vuoden juuret ulottuvat muinaiseen uskontoon zarathustralaisuuteen.
Jotkut viettävät ympäristönsuojelun teemapäivää Maan päivää kevätpäiväntasauksena.
Suomen Lähetysseura on vuodesta 1992 viettänyt Tasaus-päivää kevät- ja syyspäiväntasauspäivänä. Tasaus-päivänä muistutetaan globaalin hyvinvoinnin jakautumisesta epätasaisesti.
Holma (Somero)

Holma (myös Papinsaari) on saari Painiossa Somerniemellä Somerolla. Se on Painionjärven saarista suurin. Saaren pinta-ala on noin 15 hehtaaria ja sen korkein kohta saaren kallioisessa pohjoispuoliskossa on noin 35 metriä Painion pintaa ylempänä. Eteläosa on alavampaa ja lehtoista ja ollut aiemmin niittynä. Saaressa on Someron kaupungin omistama, vuonna 2000 perustettu noin 11 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue. Puusto suojelualueella on suurimmaksi osaksi yli sata vuotta vanhaa, ja sekä pystyssä että maassa olevaa lahopuuta on runsasti.
Iivari Järvelä

Arvid Iivari Järvelä (s. 20. elokuuta 1882 Loimaa) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Järvelä valmistui opettajaksi 1906 Kajaanin opettajaseminaarista.
Osakas

Osakas tarkoittaa osakeyhtiön osakkeenomistajaa. Osakas omistaa yhtiöstä yhden tai useamman osakkeen. Yhtiön osakkaat käyvät ilmi yhtiön pitämästä osakasluettelosta tai arvo-osuusjärjestelmästä. Osakasluettelo on julkinen.
Osakas saa käyttää osakkalle lain mukaan kuuluvia oikeuksia sitten, kun hänet on merkitty osakasluetteloon. Tällaisia oikeuksia ovat mm. puhe- ja äänivalta yhtiökokouksessa, oikeus saada osinkoa, käyttää vähemmistöomistajan oikeuksia, käyttää yhtiöjärjestyksessä sallittua lunastusoikeutta, merkitä uusia osakkeita osakeannissa ja saada jako-osuus yhtiön purkautuessa.
Yhtiöjärjestys vaikuttaa siihen, millaisia oikeuksia osakkaalla yhtiössä on. Myös osakkeiden määrällä on merkitystä.
Jill Roord

Jill Roord (s. 22. huhtikuuta 1997) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 48 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Thaimaata vastaan 7. helmikuuta 2015. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ja teki ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan ottelun ainoan maalin. Hän tuli MM-turnauksessa vaihtopelaajana kentälle Alankomaiden kaikissa seitsemässä ottelussa.
Seuratasolla Roord edustaa kaudella 2019–2020 englantilaista Arsenalia. Vuoteen 2017 saakka hän edusti kotimaansa FC Twenteä ja sen jälkeen kaksi kautta saksalaista Bayern Müncheniä.
Nordenskiöldinkatu

Nordenskiöldinkatu (ruots. Nordenskiöldsgatan) on vilkas­liikenteinen katu, joka johtaa Helsingin Taka-Töölöstä Alppilaan ja Pasilaan. Se on saanut nimensä tutkimus­matkailija Adolf Erik Nordenskiöldin, koillisväylän löytäjän mukaan.
Nordenskiöldin­katu muodostaa jatkeen Mechelinin­kadulle. Sen länsi­pää on Taka-Töölössä Nordenskiöldin aukiolla, jolle Mechelinin­katu päättyy ja jonka kautta kulkevat myös Topeliuksenkatu ja Linnankoskenkatu. Idässä se päättyy rauta­tien ali­käytävään, jonka toisella puolella liikenne­väylä jatkuu Savon­kadun nimisenä Itä-Pasilaa kohti. Nordenskiöldin­katu on ainoa katu, joka jatkuu nimeään vaihtamatta Mannerheimin­tien poikki.
Asuin­kerros­taloja Nordenskiöldinkadun varrella on vain sen länsi­osalla, Nordenskiöldin aukion ja Urheilu­kadun välillä. Tällä osuudella kadun varrella sijaitsevat myös Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus sekä Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo.
Kadun itäosa kulkee Eläin­tarhan viher­alueen reunaa pitkin. Sen laidalla Nordenskiöldin­kadun varressa sijaitsevat Helsingin jäähalli ja Eläintarhan urheilu­kenttä. Kadun varrella puiston reunassa on myös vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki. Tällä osuudella Nordens­kiöldin­kadun pohjois­puolella ovat Laakson ja Auroran sairaaloiden laajat tontit; Laakson sairaalan pää­rakennus kuitenkin sijaitsee tontin toisessa reunassa Lääkärin­kadun varressa. Laakson ja Auroran sairaaloiden välistä alkaa Helsingin keskuspuisto, joka tässä Nordenskiöldin­kadun-puoleisessa päässään kapenee vain noin 200 metrin levyiseksi. Sen eteläpäässä Nordenskiöldin­kadun varressa on lasten liikenne­harjoittelu­alue eli liikennekaupunki. Keskuspuiston kohdalla kadun yli kulkee Auroransilta-niminen jalankulkusilta, joka avattiin liikenteelle marraskuussa 2012.
Mannerheimintien itäpuolella Nordenskiöldin­katua pitkin kulkevat raitio­linjat 2 ja 3, Reijolan­kadun itäpuolella myös useat Pasilan kautta kulkevat poikittaiset bussi­linjat. Kadun länsiosa sijaitsee Taka-Töölössä. Sen itäosa on kaupungin­osien rajana, sillä Eläin­tarha kuuluu myös Taka-Töölöön, mutta Laakson sairaalan tontti ja Keskus­puiston eteläosa Laakson kaupungin­osaan, Auroran sairaalan tontti Länsi-Pasilaan.
Alun perin, vuodesta 1906 lähtien, Nordenskiöldin­katu käsitti myös nykyisen Mechelinin­kadun, joka erotettiin siitä eri nimiseksi vuonna 1917. Kadun itäisimmästä, Urheilu­kadun itä­puolella olevasta osuudesta on aikoinaan käytetty epävirallisesti myös nimeä Norden­skiöldin puisto­katu.
Metsäjänis

Ulkonäkö ja koko

Metsäjäniksen ruumiin pituus on 50–60 senttiä, jonka lisäksi sillä on 4–8-senttinen häntä. Eläin painaa 3–5 kiloa. Naaras on koirasta suurempi. Metsäjänis elää yleensä 1–2 vuotta, mutta vanhimmat yksilöt selviytyvät yhdeksänvuotiaksi asti. Kesäisin metsäjäniksen selkäpuoli on harmaanruskea ja pohjavilla vaaleanharmaata. Vatsapuoli on valkea lukuun ottamatta kaulan etuosaa. Korvissa on valkoiset reunat ja mustat kärjet. Talvisin metsäjäniksen turkki on valkoinen, ainoastaan korvanpäät ovat mustat. Takajalkojen varpaat metsäjänis levittää ikään kuin lumikengiksi, jolloin se pystyy kulkemaan lumella siihen uppoamatta. Takajalkojen jäljet ovat pehmeässä lumessa päärynänmuotoiset. Metsäjänis kykenee juoksemaan jopa 60 kilometrin tuntinopeudella ja ui hyvin. Metsäjäniksen turkki koostuu ontoista ilmaa sisältävistä karvoista, jotka eristävät lämpöä talvella.
Irlannissa elävä metsäjäniksen alalaji Lepus timidus hibernicus ei vaihda talvella turkkiaan, vaan säilyy ruskeana ympäri vuoden.

Levinneisyys

Metsäjänis esiintyy yhtenäisesti Euroopan ja Aasian pohjoisosissa Puolasta ja Skandinaviasta Tyynellemerelle. Lisäksi eristyneitä populaatioita on Hokkaidōssa, Kuriileilla, Sahalinilla, Alpeilla, Irlannissa ja Skotlannissa. Lajia on istutettu Englantiin, Färsaarille ja monille Skotlannin saarille.
Suomessa metsäjänistä tavataan koko maassa.

Lisääntyminen

Metsäjänikset saavat yleensä 2–5 poikasta, joskus jopa kahdeksan. Naaras synnyttää vuodessa 1–3 poikuetta. Tavallisesti lajilla on kaksi poikuetta vuodessa.
Kiima alkaa helmikuussa, ja naaras tulee heti synnytyksen jälkeen uudelleen kiimaan. Se saattaa paritella vain muutamia tunteja synnytyksen jälkeen. Kantoaika on noin 50 vuorokautta. Poikasilla on syntyessään karvapeite, ja ne näkevät. Emo imettää poikasia kerran päivässä muutaman minuutin ajan. Kasviravintoa ne alkavat syödä jo parin päivän ikäisinä ja etsivät noin viikon ikäisenä ravintonsa jo itse. Poikaset ovat lähes hajuttomia, mikä edesauttaa niiden selviytymisessä pedoilta.

Ravinto

Metsäjäniksen pääravintoa ovat enintään seitsemän millimetrin paksuiset oksat, pajun, lepän, pihlajan ja koivun kuori sekä erilaiset ruohot ja varvut, kuten mustikka, juolukka ja kanerva.
Jäniseläinten ja muutamien jyrsijälajien ravinnonkäytössä on erikoisuus: ne syövät säännöllisesti osan ulosteestaan. Näin jänis siirtää umpisuolesta erittyvää ruoansulatusentsyymiä mahalaukkuun. Tuolloin papanoiden sisältö poikkeaa muulloin ulostetusta. Jänis ja muutkin kasvinsyöjät valikoivat ravintonsa ottaen huomioon sekä sen ravinteikkuuden että myrkyllisyyden. Talviaikaan, kun ruokaa on vähän, jänis vierailee mielellään kaatuneilla haavoilla. Jos haapaa tai muuta lehtipuuta ei ole, jänis syö myös koivua.

Saalistajat

Metsäjänistä saalistavat monet eläimet, esimerkiksi susi, ilves, kettu, kanahaukka, maakotka ja huuhkaja. Myös muut petolinnut, muun muassa hiirihaukka, pyydystävät jäniksen poikasia.
Abdoulaye Maïga

Maajoukkueura

Maïga on edustanut Malia vuodesta 2009 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan-kisoissa.