google/wiki40b huggingface dataset:
Tennōjin puisto

Tennōjin puisto on viheralue Tennōji-kun suuralueella Osakan eteläosassa.
Puisto avattiin vuonna 1909. Vuodesta 1990 kävijöiltä on kerätty sisäänpääsymaksua. Puiston alueella on historiallisia kohteita kuten Chausuyama Tumulus, joka on alkujaan Kuroda-klaanin riisivarasto Edo-kauden puolivälistä. Osakan eläintarha ja Osakan kaupungin taidemuseo sijaitsevat myös puiston alueella.
Puiston sisäänpääsyportin läheisyydessä on laajoja kukkaistutuksia ja ruusuköynnösten koristama muuri. Puistoon sisältyy myös lampi ja sen rannalla japanilaistyylinen Keitakuen-puutarha, jonka pinta-ala on 13 700 m².
Puostaanoja

Joen kulku

Joki saa alkunsa Palojokena Kosken Isosorvaston kylän pohjoisosasta, virtaa tämän jälkeen ensin Palojoen ja sitten Puostaanojan nimellä Somerolla pääosin Vilukselan kylässä ja laskee Paimionjokeen Someron Vilukselan ja Pitkäjärven kylien rajalla. Joen valuma-alue on 57,57 km², valuma-alueen järvisyys on 0 % ja pellon osuus valuma-alueesta yli 50 %.

Sivujoet

Joen suurin sivujoki on Ruokjoki, joka virtaa Someron Lahden, Pyölin, Sillanpään ja Pitkäjärven kylien pohjoisten takamaiden halki Someron Isoniitun ja Lehtimäen kulmakuntien alueella. Ruokjoen varressa Kalahovissa oli Pitkäjärven Långsjön kartanon omistajalla Waldemar Sagulinilla (1852–1915) 1900-luvun alkupuolella kalanviljelyslaitos.

Jokivarsien asutus

Joki virtaa pääosin eri kylien myöhään asutettujen takamaiden halki. Vanhin asutus sen varrella on joen yläjuoksulle Someron Vilukselan kylään, Kosken rajalle, Kosken ja Ypäjän välisen maantien (nykyinen yhdystie 2805) varteen vuonna 1801 perustettu Vähä-Huistin eli Palojoen uudistalo, jonka ympärille muodostuneessa Palojoen kulmakunnassa toimi oma koulu vuosina 1926-1966.

Sillat

Joen keskijuoksun Someron Vilukselassa ylittää valtatie 10 ja sen yläjuoksun Kosken Isollasorvastolla yhdystie 2805. Joen suussa joen ylittää paikallistietasoinen yhdystie Vilukselantie.
Halla (yritys)

Halla Oy oli vuosina 1875–1932 Kymin kunnassa toiminut metsäteollisuusyritys, joka omisti useita sahalaitoksia. Yhtiö oli alun perin norjalaisomistuksessa, mutta se siirtyi vuonna 1916 Kymi Oy:n hallintaan, koska norjalaisomistajat halusivat luopua useita vuosia tappiollisena toimineesta yrityksestä. Halla Oy fuusioitiin Kymi Oy:hyn vuoden 1933 alussa.
Halla Oy sai alkunsa, kun norjalainen Aslak Holmsen vuokrasi vuonna 1873 Kymijoen suulta Hallansaaren 50 vuodeksi. Holmsen ja kahdeksan hänen yhtiökumppaniaan saivat senaatilta höyrysahan perustamisluvan vuonna 1875 ja Hallan saha aloitti toimintansa vuonna 1876. Sahan toiminta jatkui aina vuoteen 1986 saakka.
Halla-yhtiö rakensi 1910 puutavaran kuljetusta varten uittoreitin Saimaalta Kymijoelle. Reitti alkoi Savitaipaleelta ja kulki vesistöjä pitkin Mäntyharjun ja Vuohijärven kautta Verlaan ja edelleen Voikkaalle. Reitillä tukit jouduttiin kuljettamaan maakannaksen yli rataa pitkin Orraintaipaleessa, Honkataipaleessa, Voikoskella, Verlassa ja Voikkaalla. Pisin näistä kuljetusradoista oli noin kuusi kilometriä pitkä Honkataipaleen rata, jolla käytettiin höyryvetureita. Järviosuuksilla käytettiin hinaajia lauttojen vetämiseen. Hallan kuljetusreitti oli käytössä vuoteen 1976 saakka.
Halla Oy omisti Hallan ja Jumalniemen sahat Kotkan seudulla, Saksalan ja Otavan sahat Mikkelin maalaiskunnassa, Mäntyharjun sahan (1918-1938) sekä Karhonsaaren sahan lähellä Kuopiota. Otavassa sijainnut saha myytiin 1910 Tuukkalan Höyrysaha Oy:lle ja Karhonsaaren saha lopetettiin vuonna 1911. Yhtiöllä oli lisäksi Hallan sellutehdas Hallan saarella, joka suljettiin 1938 Sunilan sellutehtaan käynnistyessä. Halla Oy:llä oli omistuksessaan metsiä noin 112 000 hehtaaria ja sen palveluksessa oli vuonna 1907 noin 1 500 henkilöä.
Meisto

Meisto eli meistaus on metallituotteiden käsittelyssä käytettävä menetelmä, jolla meistiä käyttämällä viimeistellään käsiteltävänä oleva pintamateriaali leikkaamalla tai puristamalla se haluttuun muotoon.
Menetelmästä käytetään toisinaan myös nimitystä stanssaus, jolla kuitenkin yleisemmin tarkoitetaan kirjapainotaidossa käytettävää vastaavaa menetelmää.
Marsalkansauva

Marsalkansauva on marsalkalle kuuluva arvon merkki. Se on tyypillisesti parisenkymmentä senttimetriä pitkä koristeltu sauva. Sauva on ontto ja se sisältää marsalkan valtakirjan.
Myös säätyvaltiopäivien aatelissäädyn puhemiehellä eli maamarsalkalla oli oma maamarsalkan sauva, vaikka kyseessä ei ollut sotilaallinen tehtävä tai arvo. Maamarsalkan sauva oli toista metriä pitkä ja muistutti valtikkaa.

Historia

Sauvan historia juontuu Rooman valtakuntaan.
NBA:n tähdistöjoukkue

NBA:n tähdistöjoukkue on vuosittain valittava NBA:n parhaista pelaajista koostuva joukkue. Valinnat suorittaa televisiotoimittajista ja lehtitoimittajista koottu paneeli. Valintoja on suoritettu heti ensimmäisestä NBA-kaudesta lähtien. Vain kaudella 1951–1952 ensimmäiseen tähdistöjoukkueeseen on valittu kuusi pelaajaa. Nykyisin jokaiseen joukkueeseen valitaan viisi pelaajaa. Kaudesta 1988–1989 lähtien tähdistöjoukkueita on valittu kolme. Eniten tähdistöjoukkue-valintoja on Kareem Abdul-Jabbarilla, joka on valittu 15 kertaa joukkueisiin. Eniten ykköstähdistöjoukkue-valintoja on kuitenkin Karl Malonella, joka on valittu 11 kertaa.
Kontinuumihypoteesi

Todistumattomuus

Georg Cantor uskoi kontinuumihypoteesin pitävän paikkaansa, minkä takia hän yritti todistaa sitä monen vuoden ajan mutta tuloksetta. David Hilbert otti otaksuman ensimmäiseksi listaansa avoimista ongelmista, jotka hän esitti kansainvälisissä matemaattisessa kongressissa Pariisissa vuonna 1900.
Kurt Gödel osoitti vuonna 1940, että kontinuumihypoteesiä ei voida todistaa vääräksi Zermelon–Frankelin aksiomaattisessa joukko-opissa vaikka mukaan liitettäisiin valinta-aksiooma. Paul Cohen osoitti vuonna 1963 että kontinuumihypoteesiä ei myöskään voida todistaa oikeaksi Zermelon–Fraenkelin joukko-opissa. Siten kontinuumihypoteesi on riippumaton valinta-aksioomalla laajennetusta Zermelon–Fraenkelin joukko-opista. Molemmat tulokset olettavat Zermelon–Frankelin aksioomien olevan ristiriidattomia. Aksioomien ristiriidattomuuden uskotaan yleisesti pitävän paikkaansa.
Hypoteesin riippumattomuuden perusteella monien muiden otaksumien on myös osoitettu olevan riippumattomia aksiomisysteemistä.
Guanhua Wang

Ura

Wang vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Yhdysvalloissa. Hän kävi high schoolin Shattuck St. Mary'sissa, josta Wang siirtyi kaudeksi 2010–2011 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksiin. Kesken kauden hän siirtyi kuitenkin NAHL-junioriliigan Springfield Jr. Bluesiin, jossa Wang vietti pääosan myös seuraavasta kaudesta 2011–2012.
Heinäkuussa 2016 Wang siirtyi try-outille KHL:n kiinalaiseen laajennusjoukkue Red Star Kunluniin. Hän sai elokuussa joukkueeseen vuoden mittaisen sopimuksen. Koska KHL-joukkueella täytyy olla vähintään viisi kotimaansa kansalaista kokoonpanossa, Wangista tuli Rudi Yingin, Tianxiang Xian sekä kanadalaissyntyisen Zach Yuenin ohella kaikkien aikojen myös ensimmäinen kiinalainen KHL-pelaaja. Wang esiintyi Kunlunin kokoonpanossa näin ollen kauden 2016–2017 avauskierroksella 1. syyskuuta 2016 vieraissa Amur Habarovskia vastaan, mutta hän ei saanut ottelussa kuitenkaan peliaikaa. Wang teki varsinaisen KHL-debyyttinsä 25. syyskuuta 2017 vieraissa Severstal Tšerepovetsia vastaan. Hän pelasi ottelussa kolme vaihtoa ja sai jääaikaa 1.26 minuuttia. Ottelu jäi Wangille kauden ainoaksi KHL:ssä.

Muuta

Wangin isä Anfu on entinen Kiinan maajoukkuepelaaja.
Oksamnikiini

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa oksamnikiini on oranssia tai keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin esimerkiksi metanoliin, asetoniin tai kloroformiin. Oksamnikiini tehoaa ainoastaan Schistosoma mansoni -halkiomatoon, mutta ei muihin Schistosoma-suvun lajeihin. Yhdisteen vaikutusmekanismia ei tunneta täysin. Se mahdollisesti salpaa asetyylikoliinireseptoreita, jolloin mato halvaantuu. Oksamnikiini voi myös alkyloida matojen DNA:ta. Nykyään skistosomiaasin hoitoon käytetään useammin pratsikvanteelia kuin oksamnikiinia.

Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä oksamnikiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat kuumeilu, allergiset iho-oireet, pääkipu, huonovointisuus ja keskushermostoperäiset väsymys ja huimaus. Virtsan väri voi muuttua punertavaksi. Keskushermostovaikutusten takia yhdistettä ei suositella potilaille, joilla on ollut aikaisempia huimauskohtauksia.

Valmistus

Oksamnikiinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2,6-dimetyylikinoliinin 2-asemassa sijaitseva metyyliryhmä kloorataan, ja tätä seuraa nukleofiilinen substituutioreaktio isopropyyliamiinin kanssa. Tämän jälkeen kinoliinirakenne pelkistetään vedyttämällä tetrahydrokinoliiniksi, ja seuraava vaihe on nitraus. Viimeinen vaihe oksamnikiinin synteesissä on metyyliryhmän hapetus hydroksimetyyliryhmäksi Aspergillus scleroticum -homeen avulla.
Kompanija Ust-Luga

Morskoi torgovyi port Ust-Luga

Morskoi torgovyi port Ust-Luga (ven. ОАО «Морской торговый порт Усть-Луга») on yhtiö, joka vastaa sataman yleisestä kunnallistekniikasta sataman alueella yleisesti ja myös sisällä terminaaleissa samoin kuin sähkön ja lämpöenergian sekä veden jakelusta sekä likavesistä, huolinnasta sekä laiva-agentuuritoiminnasta.

Ust-Lužkaja projektno-inžiniringovaja kompanija

OAO Ust-Lužkaja projektno-inžiniringovaja kompanija (ven. ОАО «Усть-Лужская проектно-инжиниринговая компания») vastaa alueen kehittämisen ja jatkokehittämisen projektisuunnittelusta.

PortŽilStroi

OAO PortŽilStroi (ven. ОАО «ПортЖилСтрой») vastaa alueen asuinrakennusten taajamarakentamisesta.

Balttelekomport

OAO Balttelekomport (ven. ОАО «Балттелекомпорт») vastaa alueen puhelin- ja Internet-yhteyksistä sekä muista tietoliikenneyhteyksistä.

Port Ust-Luga transportnaja kompanija

OAO Port Ust-Luga transportnaja kompanija (ven. ОАО «Порт Усть-Луга транспортная компания») vastaa alueen rautatierahtikuljetusten järjestämisestä. Se voi myös järjestää rautatievaunujen puhdistamista, liikenteenjohtamista, sataman sisäiset rautatiekuljetukset, huolintaa, autojen siirtämistä laivoista rautatievaunuihin.

Terminaaliyhtiöitä

Eri tavaralajeille on olemassa sataman alueella eri terminaaleja. Näiden terminaalien operoimiseen on perustettu erilaisia yhtiöitä, kuten OAO Baltijski aljuminevyi terminal, OAO Baltijski neftehimitsheski terminal jne.

Satamatoiminnot

Ust-Lugassa on laitureita, joihin voi ajaa 75 000 kuolleen tonnin kuivarahtialuksen. Se on syvyydeltään syvin Venäjän federaation Itämeren satamista.
Satamassa on mm. hiiliterminaali, jonka kapasiteetti kasvaa 8 000 000 tonniin 2008, kun otetaan käyttöön laajennusvaihe. Edellinen laajennus, joka otettiin käyttöön 8.6.2007, lisäsi kapasiteetin 4 000 000 tonniin.
Autojen tuontisatama kykeni vastaanottamaan 70 000 autoa vuoden 2007 kesällä. Autojen vastaanottokapasiteetti kasvanee vuoteen 2010 mennessä 360 000 autoon.
Lannoitteiden vientisatama on otettu käyttöön 2007. Sen kapasiteetti on 6 000 000 tonnia. Konttisataman kapasiteetti on 2008 1 000  000 TEU:ta. Sataman kokonaisminimikapasiteetiksi on arvioitu 35 000 000 tonnia vuodessa.
Kierrekorkki

Kierrekorkki on paikoilleen kierrettävä pullonkorkki. Se voidaan kiertää paikoilleen ja pois monta kertaa. Kierrekorkit ovat metallisia tai muovisia. Kierrekorkit suositellaan jätettäviksi paikoilleen, kun vie pullot palautukseen.
Petäjäriipi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Mustiojan valuma-alueeseen (67.956) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 144,9 metriä mpy.
Sumatranoliivibulbuli

Levinneisyys

Sumatranoliivibulbulia tavataan Indonesiassa Sumatralla ja Jaavalla. Sen on kuvattu olevan yleinen ylänköalueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Saab 99

Saab 99 Turbo

Saab 99 Turbo (1977–1980) aloitti aikanaan ensimmäisenä (vuonna 1977) sarjatuotantomalleissa turbomoottorin käytön. Auto esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 1977. Sitä ennen BMW ja Porsche olivat julkistaneet turbomoottoreilla varustellut mallinsa, mutta vasta Saab toi moottorit, jotka soveltuivat myös siviilikäyttöön. Autossa oli Garrett T3 -turboahdin, jolla saatiin kasvatettua auton suorituskykyä lähes 25%. Tarkoituksena ei ollut korkea huipputeho vaan hyvä ohituskiihtyvyys, mutta alkuvuosien ongelmana oli turbon suppea-alainen toiminta, josta seurasi niin sanottu ”turbopotku”. Turbo-malleja on rekisteröity Suomeen aikanaan 203 kpl.

Saab 99 Petro

Vuonna 1979 esiteltiin petrolia ja bensiiniä automaattisesti yhdistelevä 99-malli. Taustana oli 1970-luvun lopun öljykriisi, joka herätti Suomessa ajatuksia polttoaineomavaraisuudesta. Alun perin ajatuksena oli käyttää bensiinin ohella metsäteollisuuden sivutuotteena saatavaa puupohjaista tärpättiä, ja tähän tarkoitukseen säädettiin ratkaisulle edullisia verolakeja. Saab 99 Petro ja samalla moottorilla varustettu Talbot Horizon käyttivät maantieajossa petrolia, mutta kylmäkäynnistyksessä, sen jälkeisessä lämpiämisvaiheessa, suuressa kuormituksessa ja kiihdytyksissä bensiiniä. Petrolikäyttöisiä Saabeja ja Horizoneja valmistettiin Uudenkaupungin autotehtaalla yhteensä kuutisen tuhatta, kunnes valmistus lopetettiin 1984 muun muassa huoltamoverkostoa pyörittävän öljyteollisuuden vaatimuksesta: vähän kysytyn petrolin jakelu asemilla oli kannattamatonta.
Otto Tynkkynen

Otto Tynkkynen (14. toukokuuta 1891 Kerimäki – 29. syyskuuta 1956) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä vääpelinä.

Perhetausta

Tynkkysen vanhemmat olivat maanviljelijä Paavo Tynkkynen ja Anna Helena Ukkonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1934 Elvi Linnea Intin kanssa.

Opinnot

Tynkkynen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1926. Hän suoritti reserviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 ja suojeluskuntaupseeritutkinnon vuonna 1923 sekä taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1925 ja 1927. Komppanianpäällikkökurssin ensimmäisen jakson hän kävi vuonna 1933 ja suoritti Ilmatorjuntaupseerikurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1941.

Jääkärikausi

Tynkkynen työskenteli kelloseppänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 28. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Tynkkynen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan vääpeliksi ensin 4. jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen 11. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Tynkkynen toimi sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Pohjolan jääkäripataljoona. Armeijasta hän erosi 28. helmikuuta 1919 ja siirtyi varastonhoitajaksi Hyppösen kenkätehtaalle vuosiksi 1919–1921. Varastonhoitajan työnsä lisäksi hän toimi samalla komppanianpäällikkönä Tampereen suojeluskunnassa. Lopulta hän astui 1. syyskuuta 1921 alkaen suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet nimitettiin Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin IV alueen päälliköksi. Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin III alueen päälliköksi hänet nimitettiin 1. maaliskuuta 1922 ja VI alueen päälliköksi 1. helmikuuta 1933. Tynkkynen erosi suojeluskunnista 29. lokakuuta 1937 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Punkaharjulla.
Hutier-taktiikka

Hutier-taktiikka oli ensimmäisen maailmansodan lopulla Saksan käyttöönottama taktiikka, jossa lyhyen, kohdistetun tulivalmistelun jälkeen kevyet jalkaväen rynnäkköryhmät hyökkäsivät tulituksen suojassa vihollisen rintaman heikoiksi tiedettyihin kohtiin. Tämän jälkeen seuraava hyökkäysaalto kuljetti raskaampaa aseistusta, jolla voitiin hyökätä vaikeampiin kohteisiin. Lopulta tavallinen jalkaväki kukisti viimeiset vastarintapesäkkeet. Hutier-taistelutaktiikkaa kehittivät kenraali Oskar von Hutier ja eversti George Bruchmüller.

Miksi rintamahyökkäys ei toiminut?

Ensimmäisessä maailmansodassa hyökkäys yleensä alkoi jättiläismäisellä, pitkään kestävällä tykistön tulivalmistelulla, jonka jälkeen kohti vihollisen linjaa hyökättiin ennalta laaditun aikataulun mukaan monena jalkaväen aaltona. Tämä taktiikka toimi huonosti ja hyökkäävä jalkaväki menetti siinä runsaasti miehiään. Tyypillinen ympärysvaltojen puolustusrintama länsirintamalla käsitti ulkovyöhykkeen, jossa oli vain tarkka-ampujia, partioita ja konekivääripesäkkeitä. Taempana oli varsinainen rintama jossa käytiin ankarin taistelu, ja sen takana tukivyöhyke.

Rynnäkköjoukot heikkoihin kohtiin

Vuoteen 1917 mennessä oli sodan molemmille osapuolille selvinnyt, että taisteluja ei voiteta entisellä taktiikalla: tykistön tulivalmistelu antoi viholliselle varoituksen hyökkäyksestä, eikä niillä saatu aikaan suurtakaan tuhoa. Alettiin pohtia yllätykseen ja liikkuvuuteen perustuvaa taktiikkaa. Hutier-taktiikassa pienet kevyesti aseistetut jalkaväen erikoisyksiköt, rynnäkköjoukot (Sturmgruppen ’rynnäkköryhmät’) iskivät lyhyen mutta tehokkaan tulivalmistelun jälkeen vastustajan heikkoihin kohtiin. Saksalaiset totesivat, että heikkoja kohtia olivat esimerkiksi eri ympärysvaltojen väliset saumakohdat. Vihollisen vahvat asemat oli parempi väistää kuin juuttua niihin. Myös tykistön oli seurattava hyökkäyksen mukana. Tulivalmistelua kutsuttiin nimellä Feuerwalze ’tulivyöry’.
Taktiikka otettiin käyttöön Saksan kevätoffensiivissa, ja se toimikin alussa hyvin, esimerkiksi maaliskuussa Arrasin taistelussa. Jo operaation aikana huomattiin taktiikan ongelmat: joukkojen väsymys ja tykistön puute. Saksalaiset etenivät viikossa 50 kilometriä, mutta joukot väsyivät, rynnäkköryhmät kärsivät raskaita tappioita, eikä tykistö pysynyt hyökkäyksen perässä. Sen sijaan britit ja ranskalaiset toivat tykistöä ja reservejä hyökkäyksen torjumiseksi länsirintaman muilta sektoreilta. Saksalaiset joutuivat torjumaan vastahyökkäykset ainoastaan jalkaväen aseilla. Tämän vuoksi hyökkäys pysähtyi.
Saksalaisten myöhemmätkin hyökkäykset kohtasivat saman lopputuloksen. Hutier-taktiikalla ei saavutettu siihen asetettuja toiveita.
Rosa Russo Iervolino

Rosa Russo Iervalino (s. 17. heinäkuuta 1936 Napoli) on italialainen poliitikko. Hän on demokraattikoalition jäsen. Hän toimi kristillisdemokraattinaisten johtajana 1968–1978. Vuonna 1979 hän oli kristillisdemokraattisen puolueen senaattorina. Vuonna 1993 hänet valittiin Partito Popolare Italianon puheenjohtajaksi. Iervalino on toiminut Napolin pormestarina vuodesta 2001 ja sisäministerinä 1990-luvun lopulla.
Akseli Kokkonen

Akseli Ensio Kokkonen (ent. Pumpanen ; s. 27. helmikuuta 1984 Oslo, Norja) on norjalaissuomalainen, Suomea ja Norjaa edustanut uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuista Kokkosella on kaksi maailmanmestaruutta joukkuemäestä vuosilta 2001 ja 2002. Normaalimäen kilpailussa hän sijoittui viidenneksi vuonna 2002.
Mäkihypyn maailmancupissa Kokkonen osallistui Suomen joukkueessa 46 kilpailuun ja sijoittui viisi kertaa henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenen parhaan joukkoon. Paras sijoitus on viides sija Kuusamosta marraskuussa 2003. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa sijalle 19. Kesällä 2003 hän sijoittui mäkihypyn kesä-GP:ssä toiseksi.
Suomen-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut hopeaa suurmäestä vuonna 2004 ja pronssia normaalimäestä vuonna 2003. Lokakuussa 2009 hän voitti Norjan mestaruuden muovimäessä.
Kokkonen muutti kesällä 2007 Norjaan ja haki Norjan kansallisuutta. Keväällä 2009 hänet valittiin kaudeksi 2009–2010 Norjan Continental Cup -maajoukkueeseen. Kokkonen kilpaili joulukuussa 2009 maailmancupissa Lillehammerin osakilpailussa Norjan kansallisessa ryhmässä ja tammikuussa 2010 Sapporossa.
Kokkonen on Miss Suomeksi 2010 valitun Viivi Pumpasen serkku.
Alinen Jokijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Jokijärvenkallioiden länsipuolella Karhukallion vieressä. Järven keskellä oleva niemi jakaa sen kahdeksi järvenosaksi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat osin soistunutta metsämaata. Siitamaan johtava yhdystie 14208, joka haarautuu valtatieltä 9, kulkee sen koillisrannassa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Kutemajärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,6 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi suo-ojaa. Yksi ojista on suoristettu Kutemajärvestä alkuunsa saava laskuoja, joka laskee järven pohjoisrantaan Ylisen Jokijärven jälkeen. Etelärantaan laskevat ojat alkavat Kalaton-lammesta. Myös järven laskuoja on yläjuoksultaan kaivamalla suoristettu, mutta alempana se mutkittelee luontaisesti ja muuttuu joeksi. Joki laskee 3,5 kilometrin päässä Myllyjärveen ja heti pian Vesijärven Vanhankylänlahteen.
Taka-Tuohijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,7 ha ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja sen rannat ovat suota. Järvi on autio, vaikka sen viereinen Etu-Tuohijärven rannoilla on vapaa-ajan asuntoja. Taka-Tuohijärvelle johtaa tie.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Pätilänjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Karinjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151,7 metriä mpy, mikä on sama kuin viereisellä Etu-Tuohijärvelläkin. Järveen laskee kolme suo-ojaa ja siitä on kaivettu yhdysoja Etu-Tuohijärveen. Sen laskuoja on Ruoko-oja, joka laskee Myllyojaan ja sen jälkeen Pätilänjokeen, joka vuorostaan laskee Mommilanjärveen.
Adriana Lima

Yksityiselämä

Adriana Lima on ollut naimisissa serbialaisen koripalloilija Marko Jarić kanssa. Pari vihittiin 14. helmikuuta 2009. Toukokuussa 2009 Lima ilmoitti odottavansa esikoistaan aviomiehensä kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, Valentina Lima Jarić (s. 15. marraskuuta 2009) ja Sienna (s. 12. syyskuuta 2012). Toukokuussa 2014 Lima ja Jaric ilmoittivat eroavansa.
Tappisolu

Tappisolut ovat silmän verkkokalvolla sijaitsevia valon aistimiseen erikoistuneita soluja. Silmän valoherkät solut on nimetty sauvasoluiksi ja tappisoluiksi, joista tappisoluilla on värihavainnoissa tärkeä osa.
Tappisoluissa on kussakin yhtä pigmenttiä, jonka mukaan solut ovat herkkiä eri aallonpituusalueille.  Värierottelukyky perustuu solujen sisältämien pigmenttien energiatiloihin. Valon absorptio materiaaliin riippuu siitä kuinka hyvin sen fotonien energia vastaa materiaalin energiatilojen välisiä eroja.  Pitkäaaltoisen (punaisen) valon fotonien energia on pienempi kuin lyhytaaltoisen (sinisen) valon energia ja siten solun pigmenttien kemiallinen koostumus vaikuttaa siihen, minkä väriselle valolle ne ovat herkkiä. Lyhyelle aallonpituudelle (sinistä lähellä oleville värisävyille) herkkiä tappisoluja on vähiten, keskipitkän alueen soluja 20-kertaisesti ja pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneistä soluja noin 40-kertaisesti lyhyeen alueeseen erikoistuneiden solujen määrä.
Tappisolut ovat jakautuneet epäsäännöllisesti koko silmän takaosaan, mutta niitä on eniten foveaksi kutsutussa verkkokalvon keskiosassa.   Ihmisen silmässä tappisoluja on 5–6 miljoonaa. Niiden halkaisija on 2–8 mikronia.