google/wiki40b huggingface dataset:
Aakkoslaji

Kirjainten koko ja muoto

Aakkoslajien suomenkieliset nimet viittaavat kirjainten kokoeroon, joka esimerkiksi latinalaisten kirjainten O/o ja S/s kohdalla onkin aivan olennainen piirre. Usein kokoeroa merkittävämpi on kuitenkin muotoero, kuten kirjaimissa A/a ja R/r, joissa pienaakkonen näyttää aivan erilaiselta kuin vastaava suuraakkonen. Toisinaan pienaakkonen voi (osin ehkä fontista riippuen) näyttää kookkaammaltakin kuin vastaava suuraakkonen, kuten islantilaisessa kirjaimessa Þ/þ. 
Termit suuraakkonen ja pienaakkonen ovat peräisin kielenhuollosta. Nimityksiä iso ja pieni kirjain voi pitää monitulkintaisina, koska kirjainten ”isous” tai ”pienuus” voi viitata myös fontin kokoon. Siksi erityisesti kirjapainoalan ammattikielessä suositaan termejä versaali ja gemena. Termejä majuskeli ja minuskeli käytetään lähinnä kirjoituksen historian yhteydessä.
Eräänlainen suur- ja pienaakkosten risteymä ovat kapiteelikirjaimet, jotka näyttävät pienikokoisilta suuraakkosilta. Aakkoslajiltaan kapiteelit ovat kuitenkin pienaakkosia, joiden muoto vain poikkeaa totutusta, ja varsinaiset suuraakkoset ovat kapiteelityylissäkin tavallisten suuraakkosten kokoisia. Kapiteelia voidaan käyttää tavanomaisen tekstin seassa tyyli- tai korostuskeinona hieman samaan tapaan kuin kursivointia tai lihavointia.

Gemenanumerot

Tietokonefonteissa numerot tavallisesti rinnastuvat kooltaan ja mittasuhteiltaan suuraakkosiin. Etenkin vanhemmassa typografiassa on kuitenkin ollut käytössä myös pienaakkosiin rinnastuvia niin sanottuja gemenanumeroita, ja joissain uudenaikaisissakin fonteissa numeroiden glyyfit pyrkivät seuraamaan tätä perinnettä. Toisin kuin pienaakkosille, gemenanumeroille ei yleensä ole merkistöstandardeissa määritetty erillisiä merkkipaikkoja, vaan numeroiden mahdollinen gemenamaisuus on nimenomaan fontin ominaisuus.
Aateliskirje

Aateliskirjeeksi tai -kirjaksi kutsutaan erityisesti asiakirjaa, jolla tietylle henkilölle läänitettiin aateluus. Keskiajalla aateluus ei ollut perinnöllistä, vaan sen sai niin sanottua rälssivapautta sai ratsupalvelusta vastaan, minkä vuoksi aateliskirjeitä kutsuttiinkin aluksi rälssikirjeiksi. Myöhemmin asiakirjaa kutsuttiin vaakunakirjeeksi haluttaessa erottaa aatelismies tavallisesta ratsupalvelusta suorittavasta ja veroista vapautetusta. Pohjoismaissa aateluudesta tuli perinnöllistä vasta 1500-luvulla, mistä lähtien aateliskirjeen merkitys oli entistä suurempi sen ollessa automaattisesti voimassa sukupolvesta toiseen. 1600-luvulla Pohjoismaihin perustettiin ritarihuoneita, jotka kelpuuttivat jäsenikseen miltei pelkästään vaakunakirjeiden omistajia, sillä niillä pystyi todistamaan kuulumisensa aateliin.
Tämän jälkeen uusien sukujen introdusoinnista ritarihuoneelle tuli tärkeä toimenpide, jonka yhteydessä kirjeiden aitous tarkistettiin ja vahvistettiin. Alkuperäinen kirje jäi tämän jälkeen yleensä säilytettäväksi ritarihuoneelle.

Vaakunakirjeet

Vaikka keskiajalla kuka tahansa sai ruveta käyttämään omaa vaakunaa, vaakunakirjeet alkoivat yleistyä 1300-luvulta alkaen, koska hallitsijan myöntämällä vaakunalla katsottiin olevan suurempi arvovalta ja vahvempi oikeussuoja kiistatilanteissa. Pian aatelisvaakunoiden, kuten aatelisarvojenkin myöntäminen muodostui hallitsijoiden privilegioksi. Yleensä vaakunaehdotus lienee kuitenkin ollut aateloidulla etukäteen valmiina.

Suomessa

Suomen ja Pohjoismaiden vanhin tunnettu vaakunakirje on Ruotsin kuningas Eerik Pommerilaisen vuonna 1420 ahvenanmaalaiselle Björn Pålssonille myöntämä, josta on säilynyt kopio Ruotsin valtionarkistossa. Autonomian ajan Suomessa vaakunakirjeet korvattiin muodollisesti Venäjän keisarin antamalla asiakirjalla eli ns. aatelisdiplomilla ja erillisellä vaakunamaalauksella, jotka kuitenkin käytännössä täyttivät edelleen saman tehtävän ja olivat edellytyksinä Suomen ritarihuoneeseen introdusoinnille. Introdusointihakemukseen tuli vuoden 1869 ritarihuonejärjestyksen mukaan sisältyä aateloinnista todistavien asiakirjojen ohella vaakunamaalaus ja -selitys sekä kuitti Ritarihuonesalin seinälle ripustettavan vaakunan maksusta. Vaakunamaalaus oli ennen keisarin allekirjoitusta hyväksytettävä prokuraattorilla. Toisinaan tämä hylkäsi ensimmäisen ehdotuksen, jolloin oli laadittava uusi.
Suomen ritarihuoneen kokoelmissa on säilynyt toistasataa vaakunakirjettä eri vuosisadoilta.
Usherin oireyhtymä

Usherin oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka aiheuttaa kuulo- ja näkövamman. Se on yleisin kuurosokeutumista aiheuttavista oireyhtymistä. Siihen liittyy etenevä näkövamman aiheuttava verkkokalvorappeuma, sisäkorvaperäinen kuulovamma ja vaihtelevasti tasapainoelimen häiriö.
Usherin oireyhtymä on peittyvästi periytyvä. Toisin sanoen ihminen voi kantaa sitä aiheuttavaa perimää sairastamatta itse sairautta. Ihminen sairastuu Usherin oireyhtymään ainoastaan, jos hän saa molemmilta vanhemmiltaan sitä aiheuttavan virheellisen geenin. Usherin oireyhtymä on nimetty brittiläisen C. H. Usherin mukaan, joka kuvasi sen vuonna 1914. Suomessa potilaita syntyy vuosittain noin 2–3.
Oireyhtymä jaetaan kolmeen päätyyppiin, joista Suomessa tavallisin on III. Usherin oireyhtymä III on hyvin harvinainen muualla maailmassa ja siksi osa ns. suomalaista tautiperintöä. Sairaus on harvinainen myös Suomessa, jossa siitä kärsii arviolta noin 300 ihmistä.
Näkövammautumiseen saattaa kuulua hämäräsokeutta. Näkövammautumisprosessi ei tapahdu kovin nopeasti, ja monesti näönjäänteitä on vielä vanhallakin iällä.

Usher I

Usher I on vaikea sairaus. Potilaan kuuroutuminen alkaa pian syntymän jälkeen. Myös heidän tasapainoelimensä toiminta on häiriintynyt, jolloin motorinen kehitys hidastuu. Näön heikkenemisen aiheuttaa verkkokalvorappeuma, ja varhainen merkki näkövammautumisesta saattaa olla esimerkiksi hämäräsokeus.
Muutaman ihmisen noin 100 000:sta uskotaan kärsivän Usherin oireyhtymän I -tyypistä. Usher I jaetaan edelleen seitsemään sairaustyyppiin, joiden nimet ovat Usher IA, IB, IC, ID, IE, IF ja IG.

Usher II

Usher II -potilaiden kuulovamma ei ole niin vaikea-asteinen kuin Usher I -potilailla ja se etenee hitaasti. Näkövammautuminen alkaa tyypillisesti nuoruus- tai aikuisiällä. Tästä tautimuodosta kärsivillä ei kuitenkaan esiinny tasapainoelimen toimintahäiriöitä.
Usher II on maailmanlaajuisesti yleisin Usher-muoto. Se jakautuu ainakin kolmeen alatyyppiin.

Usher III

Usher III -oireyhtymä on Suomessa yleisempi kuin missään muualla maailmassa. Suomessa sairaus on harvinainen, ja muualla maailmassa sitä tavataan hyvin satunnaisesti. Usher III -tyypistä kärsivän kuulovamma on alun perin lievä ja alkaa vaikeutua vasta, kun puhekyky on jo hankittu. Potilailla esiintyy tasapainoelimen toiminnan häiriöitä. Lopulta sairaus johtaa kuulonäkövammaisuuteen.
Sonderweg

Sonderweg (erillistie) on kiistanalainen historiantutkimuksen näkökanta, jonka mukaan Saksan historiallinen kehitys poikkesi Länsi-Euroopasta jo viimeistään Saksan keisarikunnasta alkaen, ja natsien hallinto oli tulosta tästä erilliskehityksestä.
Sonderwegin käsite luotiin Saksassa jo 1800-luvun alkupuolella, jolloin sillä kuvattiin Preussin ja muiden saksalaisvaltioiden vastakkaisuutta Ranskan suuren vallankumouksen aiheuttamille ”rappioilmiöille”. Vahvan monarkian, armeijan, autoritäärisyyden ja henkisten arvojen nostamisen materiaalisten arvojen yläpuolelle katsottiin erottavan Saksan Länsi-Euroopasta ja nostavan sen suurvallaksi. Tällöin käsitteellä oli positiivinen arvolataus.
Negatiivisen mielleyhtymän käsite sai vasta toisen maailmansodan jälkeen, jolloin etenkin vasemmistoliberaalit historioitsijat alkoivat käyttää käsitettä kuvaamaan natsihallintoon johtanutta kehitystietä, joka heidän mukaansa oli nähtävillä jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Saksan keisarikunnan erillispiirteiksi Ranskaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan verrattuna on esitetty muun muassa porvariston heikkoutta, voimakasta aatelia, voimakasta virkamiehistöä, onnistuneesti ylhäältä päin toteutettuja reformeja ja modernisaation ja kansalaisyhteiskunnan kehityksen jäämistä kaiken kaikkiaan puolittaiseksi. Monet konservatiiviset historioitsijat ovat sodan jälkeen torjuneet erillistienäkemyksen (ja esimerkiksi siihen kuuluvan väitteen porvariston heikkoudesta) ja esittäneet Saksan olleen olennaisilta osin samanlainen muun Länsi-Euroopan kanssa ja natsihallinnon ainoastaan poikkeama, jonka syitä ei voi löytää ajallisesti ensimmäisen maailmansodan loppua kauempaa.
Kyssäkaali

Kyssäkaalin viljely

Kyssäkaali on viljelykasvina varsin uusi, sillä sen viljely on aloitettu Euroopassa vasta 1500- ja 1600-luvun vaihteessa. Suomessa viljely on aloitettu paljon eteläisempää Eurooppaa myöhemmin, ja se on nykypäivänäkin vähäistä, vaikka kyssäkaali sopisikin käyttömahdollisuuksiensa ja kasvuvaatimuksiensa puolesta viljeltäväksi myös Suomessa. Suurin osa Suomen markkinoilla myytävistä kyssäkaaleista on peräisin Saksasta, missä kasvin viljely on yleistä. Kyssäkaali on nopeakasvuinen, ja siitä voidaan saada vuoden aikana jopa kolme satoa.

Ulkonäkö ja lajikkeet

Kyssäkaali muistuttaa ulkomuodoltaan lanttua ja naurista. Kyssäkaalin syötävä osa on sen mukula, ”kyssä”, tosin vartta käytetään yleisesti rehuna. Kyssäkaalin ulkomuoto vaihtelee lajikkeittain, joita on maailmassa muutamia kymmeniä. Yleisiä lajikkeita ovat muun muassa Lanro, Blavo, Kolibri ja Bocol.

Ravintosisältö

100 grammaa kyssäkaalia sisältää 90 grammaa vettä, 4,2 grammaa hiilihydraatteja sekä vitamiineista erityisesti C-vitamiinia, jota voi olla kyssäkaalissa jopa 60 mg. Tämä vastaa 80 prosenttia aikuisen päivittäisestä saantisuosituksesta. Edellisten lisäksi 100 grammassa kyssäkaalia on useita hivenaineita, kuten 320 mg kaliumia (10 % päivän saantisuosituksesta). Kyssäkaalin proteiinipitoisuus on varsin pieni – 100 grammassa kyssäkaalia on proteiinia vain 0,5 grammaa.
Aixam Mega

Aixam Mega on Ranskalainen kääpiöautovalmistaja, tehdas sijaitsee Aix-les-Bainsssa, Savoiessa. Se perustettiin 1983 tekemään kääpiöautoja Arola-nimisen tehtaan sulkeutuessa.
Aixam-Mega oli vuonna 2006 Euroopan suurin kääpiöautovalmistaja, sen tuotteita myytiin seuraavissa maissa: Itävalta, Belgia, Suomi, Kreikka, Alankomaat, Italia, Liettua, Luxembourg, Norja, Portugali, Espanja, Ruotsi, Sveitsi ja Englanti.

Suomessa

Aixam kääpiöautot tunnetaan Suomessa "kevyinä nelipyörinä" eli mopoautoina. Mopoautoa saavat Suomessa ajaa 15 vuotta täyttäneet A121-mopoautokortilla.
Vantaan Kaupunki hankki alumiinirunkoisen ja ABS-muovikattella varustetun sähköllä toimivan Aixam lava-auton syksyllä 2008.
Lando Norris

Ura

Norris aloitti karting-uransa 7-vuotiaana. Vuonna 2012 Norris voitti ensimmäisen mestaruutensa Formula Kart Stars Mini Max -luokassa. Vuonna 2013 hän voitti kartingissa KFJ-luokassa CIK-FIA European Championship, WSK Euro Series ja CIK-FIA International Super Cup -luokkien mestaruudet. Vuonna 2014 Norris voitti FIA World Championship -luokan mestaruuden ja sijoittui Euroopan KF Championship -luokassa kolmanneksi.
Vuonna 2014 Norris aloitti kilpauransa Ginetta Junior Championship -sarjassa saavuttaen neljä voittoa, kahdeksan paalupaikkaa ja 11 palkintosijaa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2015 Norris kilpaili Britannian MSA Formula -sarjassa saavuttaen seitsemän voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 14 palkintosijaa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna Norris ajoi yksittäisiä kilpailuja Italian Formula 4 ja ADAC Formula 4 -sarjoissa.
Vuonna 2016 Norris kilpaili Eurocup Formula Renault ja Formula Renault NEC -sarjoissa onnistuen voittamaan molempien sarjojen mestaruudet. Samana vuonna hän ajoi myös BRDC Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Alkuvuodesta 2016 Norris voitti Uuden-Seelannin Toyota Racing Series -sarjan mestaruuden.
Vuonna 2017 Norris kilpaili Formula-3 Eurosarjassa ja voitti mestaruuden tulokaskaudellaan. Hän ajoi myös kaksi kilpailua Formula 2 -sarjassa Campos Racing -tallissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2018 Norris kilpaili täyden kauden Formula 2 -sarjassa Carlin-tallissa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan pisteissä toiseksi.

Formula 1 -ura

Kaudella 2019 Norris debytoi F1-sarjassa McLaren-tallissa. Hän saavutti uransa ensimmäiset pisteet Bahrainin GP:ssä sijoittuen kilpailussa kuudenneksi.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1982

Vuoden 1982 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 4. toukokuuta – 15. toukokuuta 1982 Münchenissä, Länsi-Saksassa. Kisoissa oteltiin 12 painoluokassa.

Muuta

Jose Tuominen valittiin Suomen edustajaksi 60 kilon sarjaan mutta hän joutui jäämään pois sairauden takia.
Kisoihin osallistui 271 nyrkkeilijää 45 maasta.
Kuuban Teofilo Stevenson kärsi ensimmäisen tappionsa arvokisoissa hävitessään 1. kierroksella Italian Francesco Damianille tuomariäänin 5–0.
Kisojen parhaaksi nyrkkeilijäksi valittiin 67 kilon sarjan kultamitalisti, Yhdysvaltain Mark Breland.
FourFourTwo

FourFourTwo on Isossa-Britanniassa ja Saksassa kuukausittain ilmestyvä jalkapalloon keskittynyt lehti. Kustantajana toimii Britanniassa Haymarket ja Saksassa Bpa sportpresse. Britanniassa 3,7 puntaa maksavana, yleensä 164 sivua pitkänä, se saavuttaa 150. painoksensa rajan 2007 vuoden alussa. Lehti on ottanut nimensä samannimisestä jalkapallotaktiikasta, jota on pidetty luotettavana perusmuodostelmana jalkapallossa.
Haapaniemi (Kuopio)

Historia

Alueesta suunniteltiin huvilakaupunginosaa vuonna 1899 pidetyssä arkkitehtikilpailussa, jonka voitti Haapaniemen osalta arkkitehti Lars Sonck. Kilpailutöiden pohjalta laadittiin alueelle luonnos asemakaavasta jota alettiin noudattaa. Teollisuuslaitoksten tulo alueelle 1900-luvun alussa kuitenkin hautasi ajatuksen huvilakaupunginosasta ja alueelle syntyi asuntoja työväestölle.

Asuminen

Haapaniemi jakautuu rakentamisen osalta kahteen osaan, puhekielessä Haapaniemeen ja Uuteen Haapaniemeen. Lisäksi Mölymäeksi nimitetään Haapaniemen pohjoisella reunalla sijaitsevaa korkeinta kohtaa. Keskustaan juuri Mölymäeltä näkyvät viisi kaupungin korkeimpiin kuuluvaa kerrostaloa. Rakennuskanta Haapaniemellä on puutalovaltaista omakotialuetta sekä eteläreunalla sijaitsevia teollisuusrakennuksia. Vuosina 1962 ja 1972 Myhkyrinkadun molemmin puolin rakennettin porrastettuja terassitaloja, myöhemmin muutamia samantyyppisiä taloja rakennettiin myös Tasavallankadun varteen sekä sen toiselle puolelle. Alueen itäreunalla sijaitsee 1950-luvulla rakennettu 7-kerroksinen kerrostalo joka hallitsee näkymää Kallavedeltä päin.

Uusi Haapaniemi

Uusi Haapaniemi sijaitsee Kallaveden rannalla alempana kuin Haapaniemen vanhemmat asuinalueet, Haapaniementien ja rannan välissä. Uuden Haapaniemen talot ovat suurelta osin vaaleasta tiilestä rakennettuja kerrostaloja ja muutamat niistä on rakennettu opiskelija-asunnoiksi. Taloja rakennettiin 1980-1990 -luvun taitteessa ja uusimmat talot on rakennettu vuonna 2007.

Rakennuksia

Kuopion Energian Haapaniemen voimalaitos sijaitsee myös Haapaniemen rannassa entisen, nyt jo puretun, Saastamoisen rullatehtaan vieressä. Mölymäellä sijaitsee Savon ammattiopiston Kuopion suurin koulutusyksikkö Kuopion keskuskentän jalkapallostadion (aik. Magnum-areena) on Haapaniemen kaupunginosassa entisen Kuopion raviradan alueella Mölymäen päällä. Itä-Suomen lapsi- ja nuorisopotilaille erikoissairaanhoitoa tarjoava Lapsia ja nuoria hoitava Kuopion yliopistollisen sairaalan Alavan sairaala sijaitsee Keskuskentän ja Niiralan puolelle jäävän Alavan kirkon välisessä rinteessä.
This Town Needs Guns

Musiikkityyli

TTNG:n runsaasti monimutkaisia tahtilajeja sisältävää ja soitannaltaan teknistä musiikkia on luonnehdittu yleensä "matematiikkarockiksi" (engl. math rock) tai "math-popiksi", mutta yhtyeen jäsenten mukaan sen tyylilaji on enemmänkin math rock-vaikutteista indierockia. Yhtyeen alkuperäiskokoonpanosta on nykyään mukana vain kitaristi Tim Collis, jonka tekninen kitarointi on aina ollut suuri osa yhtyeen musiikkia.
Yhtye on nimennyt musiikillisiksi vaikutteiseen monia yhtyeitä, kuten Kinsella, Owls, American Football, Incubus ja Make Believe.
Maire Harme

Maire Harme (1927 – 9. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja. Harme oli naimisissa 1955–1963 arkkitehti Reima Pietilän kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. 
Maire Harmeen salanimellä Irene Hammar vuonna 1962 julkaisema romaani Saari oli pohjana suomalaiselle elokuvalle Kesän maku jonka ohjasi Asko Tolonen vuonna 1975.
Mäkilä (Tuntematon sotilas)

Mäkilä on kuvitteellinen henkilö Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas. Hän on alikersantti, joka toimii komppanian talousaliupseerina.

Mäkilän kuvaus Tuntemattomassa sotilaassa

Alikersantti Mäkilä esitellään romaanin ensimmäisen luvun III osassa, jossa hän ajautuu riitaan Hietasen kanssa, koska hän ei kapteeni Kaarnan käskystä huolimatta suostu luovuttamaan uusia saappaita sotamies Saloselle. Mäkilän kerrotaan olevan kotoisin Laihialta suuresta maalaistalosta. Laihialaiseen tapaan hän on hyvin saita. Mäkilä on myös romaanin ainoa uskovainen. Kenttähartaudessa hänen kerrotaan laulavan virsiä kauniilla äänellä. Kesällä 1942 Mannerheimin syntymäpäivänä romaanin 10. luvussa puolijoukkue varastaa Mäkilältä keittoastian tehdäkseen kiljua, mitä Mäkilä paheksuu Hietaselle hänen palauttaessaan astian. Mäkilä suostuu kuitenkin antamaan Hietaselle yhden silakan tämän krapulan vuoksi. Mäkilä kaatuu romaanin 14. luvussa viedessään kesällä 1944 ruokaa etulinjaan sotamies Uusitalon sijaan. Hänen viimeiset sanansa on suunnattu hevoselle: "Älä pelkää! Mennähän rauhas ei s'oo ihmises se on suuremmas käres."

Analyysi

Ilkka Malmberg näkee Tuntematonta sotilasta analysoivassa teoksessaan Mäkilän kuolemassa kristusmaisia piirteitä. Mäkilä kuolee ikään kuin Uusitalon puolesta ja hänen viimeiset sanansa muistuttavat Jeesuksen viimeisiä sanoja. Malmbergin mukaan uskonnollisuus on romaanissa monopolisoitu Mäkilälle.

Mäkilä dramatisoinneissa

Edvin Laineen vuonna 1955 ohjaamassa elokuvassa Tuntematon sotilas Mäkilää näytteli Vilho Siivola. Rauni Mollbergin vuonna 1985 ohjaamassa uudemmassa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Jaakko Kuusisaari.
Vihkiristi

Vihkiristi on ristimaalaus keskiajalla rakennetuissa kirkoissa. Kun piispa vihki kirkon, hän teki kirkon seiniin pyhitettyyn öljyyn kastetulla peukalolla 12 ristinmerkkiä. Niitä tuli molempiin sivuseiniin neljä ja päätyseiniin kaksi. Myöhemmin niihin maalattiin ympyrän sisälle nelisakarainen vihkiristi. Vihkiristit ovat kahdentoista apostolin symboleja. Pienissä kappeleissa on ollut neljä vihkiristiä kuvaamassa neljää evankelistaa.
Lohjan Pyhän Laurin kirkossa on säilynyt kaikki 12 vihkiristiä.
Níkos Kazantzákis

Níkos Kazantzákis (kreik. Νίκος Καζαντζάκης, suomeksi etunimestä käytössä myös muoto Níko; 18. helmikuuta 1883 Iraklion, Kreeta, Kreikka – 26. lokakuuta 1957 Freiburg, Länsi-Saksa) oli kreikkalainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja filosofi.
Kazantzákis valmistui oikeustieteen tohtoriksi 1906 Ateenassa, mutta jo ennen sitä hän oli luonut uraa kirjailijana ja filosofina. Hän oli myös poliittinen aktiivi, jonka kiinnostus oli aluksi kohdistunut kreikan kansankielen eli dimotikín saamiseen virallisen kielen asemaan. Hänen pääteoksenaan pidetään vuonna vuonna 1938 ilmestynyttä Odýsseia (Οδύσσεια) -runoteosta. Romaanit saavuttivat kuitenkin suuremman kansansuosion. Niissä yhdistyvät ihmistutkiskelu, mystiikka, kristillisyys ja raju aistillisuus.
Kazantzákiksen kuuluisin teos on romaani Kerro minulle, Zorbas (1946), josta Michális Kakogiánnis teki samannimisen elokuvasovituksen vuonna 1964. Muita tunnettuja romaaneja ovat Vapaus tai kuolema (1950) ja Viimeinen kiusaus (1951), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan Kristuksen viimeinen kiusaus vuonna 1988.
Kazantzákiksen mukaan on nimetty Iraklionin kansainvälinen lentoasema sekä Níkos Kazantzákiksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.
The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 9.3/10 arvostelussaan.
Tapio Salo

Tapio Salo (s. 5. kesäkuuta 1992) on Pattijoen Urheilijoita edustava suomalainen pesäpalloilija. Salo on Oulun Lipon kasvatti. Kausi 2010 oli Salolle ensimmäinen Superpesiksessä. Pattijoen lisäksi Salo on pelannut Superpesistä Oulun Lipossa ja Ykköspesistä Oulujoen Kiekossa. Sisäpelissä Salo on etenijä ja vaihtaja, ulkokentällä hän pelaa polttolinjassa.
Robert Bosch

Robert Bosch (23. syyskuuta 1861 Albeck – 12. maaliskuuta 1942 Stuttgart) oli saksalainen yrittäjä, insinööri ja keksijä. Hän perusti vuonna 1886 Stuttgartissa hienomekaniikka- ja sähkötekniikkapajan, josta myöhemmin muodostui monikansallinen monialayritys Robert Bosch GmbH.
HMS Aurochs

Palvelus

Alus oli vuodesta 1949 alkaen palveluksessa Kanadan laivaston mukana vuodesta 1949 alkaen sijoituspaikkanaan Halifax sekä Australian laivastossa. Se palasi viimeisen kerran 1960-luvun alussa kotimaahan.
HMS Aurochsin kunto tarkastettiin syyskuussa 1964, jolloin se todettiin korjauskelvottomaksi eikä sen modernisoitua aloitettu. Alus myytiin romutettavaksi 7. helmikuuta 1967 ja se romutettiin Troonissa Skotlannissa.
Stanley A. McChrystal

Stanley Allen McChrystal on yhdysvaltalainen entinen neljän tähden kenraali, joka toimi aktiiviurallaan Yhdysvaltain joukkojen komentajana Afganistanissa ja Irakissa. Nykyisin hän johtaa konsulttiyritystä ja opettaa Yalen yliopistossa. Hän kieltäytyi mahdollisuudesta toimia Donald Trumpin hallinnossa.
McChrystal erosi tehtävästään NATO:n Afganistanin joukkojen komentajana 2010 sen jälkeen, kun hänen varapresidentti Joe Bideniä koskeneista kommenteista nousi kohu.
Smile.dk

Smile.dk on ruotsalainen eurodanceduo. Se on tunnettu hiteistään Butterfly, Boys, Golden sky ja Petite love, jotka ovat esiintyneet myös pelissä Dance Dance Revolution.
Alepponmänty

Ulkonäkö

Alepponmänty on pieni tai keskikokoinen puu, joka kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija on yleensä maksimissaan 60 senttimetriä, mutta joskus se saattaa yltää metriin. Alepponmännyn kaarna oranssinpunainen, paksu ja halkeillut rungon alaosassa, mutta latvassa kaarna on ohutta ja hilseilevää.
Kellertävän vihreät neulaset ovat sirot ja ne ovat 6–12 senttimetriä pitkiä. Ne kasvavat yleensä pareittain. Kävyt kapeita ja 5–12 senttimetriä pitkiä. Kävyt aukeavat muutaman vuoden aikana ja tuottavat 5–6 millimetriä pitkiä siemeniä, joilla on 20 millimetriä pitkä siipi. Siemenet leviävät tuulen mukana.

Levinneisyys ja elinympäristö

Alepponmännyn levinneisyysalue ulottuu Marokosta Espanjaan, Etelä-Ranskaan, Italiaan ja Kroatiaan. Idässä puuta kasvaa Kreikassa ja Pohjois-Libyassa. Syrjäisiä populaatiota on myös Syyriassa, Jordaniassa ja Israelissa.
Yleensä alepponmännyt kasvavat alankomailla alle 200 metrissä. Etelä-Espanjassa sitä tavataan kuitenkin jopa 1000 metrissä ja Marokossa sekä Algeriassa jopa 1700 metrissä.

Käyttö

Luonnollisen levinneisyysalueensa sisällä alepponmäntyä kasvatetaan yleisesti puutavaraa varten. Se on Algeriassa ja Marokossa metsäteollisuuden tärkeimpiä puita. Alepponmäntyä käytetään myös koristepuuna, jota on istutettu puistoihin ja puutarhoihin lämpimänkuivilla alueilla, kuten Kalifornian eteläosissa.
Aimo Pere

Aimo Pere (14. kesäkuuta 1921 Laitila – 14. elokuuta 2010 Espoo) oli suomalainen koneinsinööri.
Aimo Pere valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1948. Pere toimi Teknillisen korkeakoulun koneenpiirustuksen opettajana 1940-luvun lopulta 1980-luvulle saakka. Hänen varsinainen päätyönsä oli Valtionrautateillä suunnittelu- ja esimiestehtävissä. Hän toimi myös pitkään Suomen standardisoimisliiton piirustuskomitean puheenjohtajana.
Pere on tunnettu koneenpiirustusta käsittelevistä oppikirjoistaan, jotka ovat laajasti käytössä suomalaisissa tekniikan alan oppilaitoksissa.