google/wiki40b huggingface dataset:
Gnaeus Octavius (vuoden 165 eaa. konsuli)

Gnaeus Octavius (k. 162 eaa.) oli roomalainen sotilas ja valtiomies sekä sukunsa ensimmäinen konsuli.
Octaviuksen isä oli myös nimeltään Gnaeus Octavius, joka osallistui sotatribuunina toisen puunilaissodan Cannaen ja Zaman taisteluihin, jonka jälkeen toimi diplomaattina.
Vuonna 172 eaa. Octavianus valittiin kuruuliseksi ediiliksi(aedilis curulis). Kolmannessa makedonialaissodassa hän toimi preettorina ja laivaston komentajana vuonna 168 eaa. jolloin hän myös vangitsi Makedonian kuningas Perseuksen Samothrakessa.
Ansioistaan idässä hän sai triumfin, jonka jälkeen hän rakennutti Porticus Octavian Circus Flaminiuksen reunalle vuonna 167 eaa.
Octavianus nimitettiin sukunsa ensimmäiseksi konsuliksi vuonna 165 eaa. ja seuraavina vuosina hän johti lähetystöä idässä, mutta hänet murhattiin vuonna 162 eaa. Laodikeassa.
Octavianuksella oli myös saman niminen poika, joka toimi konsulina vuonna 128 eaa.
Kaava 51

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikko-Pekka Heikkisen mielestä Kaava 51 on ”ällöttävän itsetietoinen keitelmä, jonka ainoat aseet katsojan valloittamiseksi ovat kiroilu ja väkivalta.”. Elokuvan ainoaksi valopilkuksi hän mainitsee Samuel L. Jacksonin roolityön. Film-O-Holic.comin Nina Gimishanovin mielestä elokuva on ”mielikuvitukseton, mauton ja moraaliltaan arveluttava”.
Alankomaiden vaakuna

Alankomaiden vaakuna on Alankomaissa käytetty kansallinen tunnus, joka sai nykyisen muotonsa vuonna 1907, jolloin kuningatar Vilhelmiina uudisti sen. Alankomaiden parlamentti käyttää vaakunasta pienempää versiota jossa on vain kilpi ja kruunu, mutta monarkki Beatrix käyttää suurta vaakunaa. Vaakunan historian voidaan katsoa ulottuneen vuoteen 1815, jolloin Alankomaiden Vilhelm I:stä tuli kuningas Wienin kongressin jälkeen.
Kortševa

Kortševa (ven. Корчева́) on Volgan rannalla nykyisen Tverin alueen Konakovon piirissä sijainnut kaupunki, joka jäi vuonna 1937 valmistuneen Ivankovon tekojärven alle.
Kortševan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1540-luvulla. Vuonna 1781 siitä tuli kaupunki ja Tverin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli kahden–kolmen tuhannen asukkaan pikkukaupunki.
Vuonna 1932 ryhdyttiin rakentamaan Ivankovon tekojärveä, josta saa alkunsa Volgan ja Moskvajoen yhdistävä Moskovan kanava. Kortševan kaupungin laskettiin jäävän tekojärven alle. Vuonna 1936 kaupungin rakennukset siirrettiin pois tai hävitettiin. Asukkaat muuttivat etupäässä Konakovon taajamaan.
Vastoin alkuperäisiä laskelmia kolmasosa kaupungin alueesta jäi vedenpinnan yläpuolelle. Nykyään ainoa säilynyt rakennus on entinen Roždestvenskin kauppiastalo, jota käytetään kalastajien yöpymispaikkana.
Kaupungin historiasta kertoo Konakovon museon näyttely.
Utu

Utu on kosteaa sameutta ilmassa, kun näkyvyys on yli 1 km mutta alle 10 km.
Se muodostuu pienenpienistä pisaroista tai jääkiteistä, samanlaisista kuin sumu tai pilvet. Pisaroiden halkaisija on 0,01 mm tai vähemmän. Sen voi sekoittaa autereeseen joka on kuivaa sameutta. Kaukaa katsottuna utu on sinertävämpää kuin ruskehtava auer. Udussa ilman suhteellinen kosteus on suurempi kuin autereessa. Käytännössä raja on epämääräinen, sillä autereen pienet partikkelit toimivat oivallisina tiivistymisytiminä udulle, joka muodostuu kun kosteus lisääntyy.
Ume on aiemmin säätilastoissa käytössä ollut nimitys, jolla tarkoitettiin utua, jossa näkyvyys on 1–2 km.
Charles Bassi

Ura

Bassi työskenteli aluksi hyvin monenlaisten tehtävien parissa. Intendentinkonttorin esimiehenä Bassi sai yhdessä konduktööri A. W. Arppen kanssa tehtäväkseen lukuisten uusien kirkkojen suunnittelemisen. Niistä jokaisen pohjakaava perustui suomalaiseen ristikirkkoperinteeseen. Bassi käytti piirustustensa pohjana usein paikallisten kirkonrakentajien ehdotuksia. Tämän vuoksi suomalainen ristikirkkoperinne säilyi elävänä.
Bassin suunnitelmille ominaista oli yksinkertainen ruotsalainen uusklassismi. Hänen merkittävimpänä luomuksenaan pidetään (Gjörwellin piirtämää) Turun akatemiataloa, jonka rakentamista Bassi valvoi. Talossa Bassi luotti erittäin niukkoihin tehokeinoihin; rakennusmassojen täydellisiin mittasuhteisiin ja sileisiin pintoihin, joita elävöittävät ainoastaan ikkuna-aukot sekä jokunen yksittäinen kapea lista.
Merkittävä pettymys Bassille oli se, kun hänen laatimansa yliopiston tähtitornin piirustukset hylättiin vuonna 1816. Tehtävä annettiin Carl Ludvig Engelille. Lisäksi Bassin elämää synkensi vakava sairaus vuodesta 1819 lähtien. Bassi ei myöskään alkuunkaan viihtynyt Helsingissä, jossa hän joutui olemaan Engelin varjossa. Hän erosikin intendentinvirastaan vuonna 1824 ja palasi Turkuun. Siellä hän kuoli 68 vuoden iässä vuonna 1840.
Jussi Hanska

Jussi Hanska (s. 1967) on suomalainen historioitsija, jonka erikoisalaa on keskiajan historia, erityisesti kirkko- ja sosiaalihistoria. Hän on filosofian tohtori ja Tampereen yliopiston yleisen historian dosentti.
KIC 8462852

Ehdotetut hypoteesit

Avaruuspölyä pidetään todennäköisenä vaihtoehtona, koska tähteä kiertävä pöly on riittävän isoa pysyäkseen kiertoradalla, mutta liian pientä peittääkseen kaikki valon aallonpituudet.
Jotkut tähtitieteilijät ovat ehdottaneet Dysonin sfääriä mahdolliseksi selitykseksi. Jason Wright esittää julkaisussaan, että kirkkauden muutokset ovat yhteensopivia "megastruktuurien parven" kanssa. Nämä rakennelmat voisivat olla aurinkopaneeleita. Steinn Sigurðssonin mukaan tälläiset rakennelmat eivät riittäisi selittämään himmentymistä. Pölyhiukkasta suuremmat kappaleet himmentäisivät yhtälailla kaikkia säteilyn aallonpituuksia, mutta infrapunasäteily oli himmentynyt vähemmän.

Jatkotutkimukset

SETI-Instituutti käytti Allen Telescope Arrayta radiosignaalien etsimiseen tähden läheisyydestä. Erityisesti etsittiin kapeakaistaista 1 hz ja laajakaistaisia signaaleja, joista jälkimmäiset voisivat olla peräisin avaruusaluksista. Selkeitä todisteita radiosignaaleista ei löydetty.
Bambukardinaali

Levinneisyys

Bambukardinaalia tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti levittäytyneeksi. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Bambukardinaali elää ikivihreissä vuoristometsissä 1 700–3 100 metrin korkeudella merenpinnasta.
Gecko Moria

Moria

Moria on entinen merirosvo kapteeni, nykyään Kaapparilordi ja maailman suurimman laivan Thriller Barkin omistaja. Hänellä on myös tähän asti sarjassa toiseksi korkein kiinniottopalkkio: 320,000,000 berryä. Palkkion syytä ei vielä selvinnyt sarjassa.
Morian historiasta ei tiedetä paljoa, paitsi sen että hän hävisi taisteltuaan yhtä Yonkouta, Kaidouta vastaan Uudessa maailmassa ja
samalla hänen miehistönsä tuhottiin. Moria asustelee Thriller Barkissa, Florian Kolmiossa, hyvin pahalla merialueella, ja luo voimillaan suuren zombi-armeijan ja tullakseen Merirosvokuninkaaksi.

Ulkonäkö

Morian rodusta ei tiedetä mitään, mutta hän on suurikokoinen mies (692 senttimetriä), jolla on valkoinen iho ja sarvet päässä muistuttaen paholaista ja gekkoa.

Persoona ja suhteet

Moria vaikuttaa laiskalta taistelijalta, joka ei luule häviänsä ikinä. Ennen hänellä oli monia hyviä ystäviä ja luottamus tovereihinsa, kunnes miehistön menetettyään hänen persoonansa muuttui. Nyt hän on ilkeä kaikille, kohtelee muita kuin roskaa ja ajattelee vain itseään. Hänen mielestään todellinen piraatti ei pelkää mitään, ei edes kuolemaa.

Nykypäivä

Menetettyään toverinsa, tultuaan Kaapparilordiksi, Moria perusti Thriller Barkin jossa hän Hoghbackin, Absalomin ja Peronan avulla luo ja ylläpitää suurta zombi-armeijaa, kunnes paikalle tulee Olkihattupiraatit jotka hakevat toverinsa varjon takaisin ja päihittääkseen Morian.

Voimat

Moria on syönnyt varjovarjomarjan, joka voi varastaa muiden varjoja, luoda niillä zombeja ja hallita omaansa.
Günter Verheugen

Günter Verheugen (s. 28. huhtikuuta 1944 Bad Kreuznach, Rheinland-Pfalz) on saksalainen Euroopan unionin komission entinen varapuheenjohtaja ja entinen komissaari, jonka vastuualueena oli ensin unionin laajentuminen ja myöhemmin yritys- ja teollisuustoiminta.
Hän on toiminut ennen yhteiskunnallista uraansa Neue Rhein-Neue Ruhr-Zeitung -lehdessä ja opiskellut Kölnissä ja Bonnissa historiaa, sosiologiaa ja valtio-oppia.
Luotuaan uran liberaalina, vapaana demokraattina FDP:ssä liittyi hän sosiaalidemokraatteihin SPD:hen ja tuli valituksi 1983 liittopäiville, ulkoasiainvaliokuntaan. Vuosina 1987–1989 hän toimi Saksan sosiaalidemokraattien pää-äänenkannattajan, Vorwärtzin, päätoimittajana. Syyskuussa 1999 Verheugenista tuli Euroopan unionin komission jäsen vastuualueenaan laajentuminen. Vuonna 2004 hänestä tuli Euroopan unionin yritys- ja teollisuustoiminnan komissaari, jona hän toimi vuoteen 2010.  
Verheugen on antanut Baltian asemaa Neuvostoliitossa käsitteleviä lausuntoja, mihin Venäjän ulkoasiainministeriö on reagoinut toteamalla, ettei Neuvostoliitolla ole anteeksipyydettävää Latvian, Liettuan ja Viron liittymisestä Neuvostoliittoon ja että Venäjä on jo pahoitellut aikaisemmin tapahtunutta.
Boryspilin kansainvälinen lentoasema

Terminaalit

Boryspilin kansainvälisen lentoaseman sijainti Ukrainassa.
Boryspilin kansainvälisellä lentoasemalla on toiminnassa neljä terminaalia, joista yksi on VIP-terminaali (C-terminaali). Lisäksi on suunnitteilla Terminaali E, joka lisäisi matkustajakapasiteettiä n. 2000 matkustajaa tunnissa.

Terminaali B (Kansainväliset ja kotimaan lennot)

Terminaali B palvelee sekä kotimaan- että kansainvälisiä lentoja. Se on lentoyhtiö Aerosvit Airlinesin solmupiste. Terminaali on palvellut kaikkia kotimaan lentoja 15. syyskuuta 2011 alkaen.

Terminaali D (Kansainväliset lennot)

Terminaali D avattiin 28. toukokuuta 2012. Terminaalin kapasiteetti on noin 3100 matkustajaa tunnissa. Ensimmäiset terminaaliin saapuneet matkustajat saapuivat Teheranista 29. toukokuuta.
Terminaali D on lentoaseman kansainvälisten lentojen pääterminaali. Rajatarkastuspisteitä on yhteensä 68 (40 saapuville matkustajille ja 28 lähteville). Lentokentän sujuvuuden lisäämiseksi on harkittu, että terminaali palvelisi myös kotimaanlentoja, joka mahdollistaisi joustavammat vaihtoajat.

Terminaali F (Kansainväliset lennot)

Terminaali avattiin 21. syyskuuta 2010 Ukraine International Airlinesin (UIA) päätukikohdaksi  ja otettiin säännölliseen käyttöön lokakuu 2010 lopussa. Terminaalin kapasiteetti on 900 matkustajaa tunnissa.
Terminaalia käyttää UIA:n lisäksi 14 muuta lentoyhtiötä: UM Air, UTair Ukraine, airBaltic, Armavia, Adria Airways, Belavia, Caspian Airlines, Austrian Airlines, Georgian Airways, Germanwings, Libyan Arab airlines, Lufthansa, Finnair ja S7 Airlines.
Pierre Marie Léon Augustin Plateau

Pierre Marie Léon Augustin Plateau (10. tammikuuta 1924 – 26. huhtikuuta 2018) oli katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1947 vihitty ranskalainen pappi. Hän yleni piispaksi 22. huhtikuuta 1979. Hän toimi vuosina 1984–2000 Bourgesin arkkihiippakunnan arkkipiispana, ja hänen jäätyään eläkkeelle tehtäviin siirtyi Hubert Marie Pierre Dominique Barbier.
Kirjat Ono

Maantiede

Kirjat Ono sijaitsee Israelin keskiosassa. Noin 8 kilometriä Kirjat Onosta länteen sijaitsee Tel Avivin kaupunki.

Historia

Kirjat Ono perustettiin vuonna 1939 ja se tunnettiin alun perin nimellä Kefar Ono. Ono on historiallinen kaupunki, joka sijaitsi mahdollisesti muutaman kilometrin päässä nykyisestä kaupungista etelään. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia eri Euroopan maista, sekä paikallisia beduiineja. Paikalle alettiin myöhemmin asuttaa maahan laittomasti saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Hallinnollisesti Kirjat Onosta tuli oma kaupunkinsa vuonna 1992.

Väestö

Kirjat Onon asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 39 398. Vuonna 1948 paikana asukasluku oli 377, vuonna 1951 6 530, vuonna 1969 14 200 ja vuonna 2002 23 900.
Jordanian sisällissota

Sota

Ennen kuuden päivän sotaa Jordaniassa oli noin 700 000 asukasta. Sodan jälkeen lähes 400 000 palestiinalaispakolaista muutti Israelin valloittamalta Länsirannalta Jordaniaan. Palestiinalaiset tekivät terrori-iskuja Israeliin Jordaniasta, Libanonista ja Syyriasta. Israel vuorostaan teki kostoiskuja palestiinalaisia vastaan rajansa yli näihin maihin. Palestiinalaispakolaisten militantein osa oli Palestiinan vapautusjärjestö, PLO. Sitä johti Jasser Arafat. PLO julisti Länsirannan tulevaksi kotimaakseen ja katsoi, että Jordanian lait eivät koske sen jäseniä. Jordania muuttui käytännössä sotilasleiriksi. Jordanian kuningas Hussein koki asemansa uhatuksi ja palestiinalaiset olivat yrittäneet murhata hänet.
Palestiinalaisterroristit kaappasivat 6.–9. syyskuuta 1970 useita lentokoneita ja pakottivat ne lentämään Jordanian pääkaupunkiin Ammaniin. Kaappausten johdosta Hussein päätti murskata palestiinalaisten militanttiryhmät ja julisti Jordaniaan poikkeustilan 16. syyskuuta. Kymmenen päivän ajan Jordanian armeijan joukot piirittivät pakolaisleirejä ja riisuivat aseista palestiinalaississejä. Hussein karkotti useita palestiinalaisjohtajia. Syyrian tuki Jordanian palestiinalaisille loppui 24. syyskuuta mennessä ja 25. syyskuuta sisällissodan osapuolet solmivat tulitauon, jonka välittivät arabimaiden johtajat. Taistelut jatkuivat sissiryhmien ja armeijan välillä vuoteen 1971. Huhtikuussa 1971 palestiinalaississit oli ajettu Ammanista ja heinäkuussa 1971 armeija tuhosi sissien tukikohdat Pohjois-Jordaniassa.
Sisällissodan seurauksena militantit palestiinalaisryhmät siirsivät toimintaansa Libanoniin, mikä johti lopulta Libanonin sisällissotaan.
Premiata Forneria Marconi

Premiata Forneria Marconi on italialainen progressiivisen rockin yhtye. Se tunnetaan usein myös akronyymillä PFM. PFM on kansainvälisesti tunnetuin lukuisista 1970-luvun italialaisista progressiivista yhtyeistä. Yhtyeen levyt olivat alkujaan italiankielisiä, mutta useimmista ilmestyi myös englanninkielinen versio. Yhtyeen on katsottu saaneen vaikutteita mm. varhaiselta King Crimsonilta ja Genesis-yhtyeeltä. Yhtyeen keskeisimpinä julkaisuina pidetään vuonna 1972 julkaistuja Storia di un minuto ja Per un amico -levyjä.
PFM oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, mutta se levyttää yhä. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli Storia di un Minuto, joka julkaistiin vuonna 1972. Tuorein albumi Stati Di Immaginazione on vuodelta 2006. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä on mukana edelleen Franco Mussida ja Franz Di Cioccio.
Tony Soprano

Anthony "Tony" Soprano (myös italialaisittain Antonio Soprano) (James Gandolfini, 1961–2013) on televisiosarjassa Sopranos kuvitteellinen mafiaperheen johtaja ja perheenisä. Tony kärsii paniikkihäiriöstä, joten hän käy viikoittain terapiassa, minkä hän pitää enemmän tai vähemmän visusti salassa muilta. Hänen terapeuttinsa tohtori Jennifer Melfi (Lorraine Bracco) auttaa ja kuuntelee Tonya ja antaa hänelle uusia näkökulmia perheasioihin. Tony on kuitenkin sanonut terapeutilleen, ettei puhu tälle mafiaan liittyvistä asioista. Tonyn mafiakaverit Christopher Moltisanti, Paulie 'Walnuts' Gualtieri, Silvio Dante ovat Tonylle kaikki kaikessa, eivätkä he juuri riitele. Tony katsoo mielellään History Channelia, pitää ruoasta ja juomasta sekä on heikkona tummiin, älykkäisiin ja kauniisiin naisiin. Tonylla on myös pimeä puoli, joka johtaa usein impulsiiviseen väkivaltaan, josta sivullisetkin ovat saaneet kärsiä.

Perhe

Tonylle ovat perhesiteet tärkeät. Hän on ollut 19 vuotta naimisissa Carmela Sopranon kanssa, ja heillä on kaksi lasta Anthony Soprano Jr. ja Meadow Soprano. Hänellä on myös kaksi siskoa, Janice (Aida Turturro) sekä sarjassa vain piipahteleva Barbara. Tonyn tytär Meadow on kiltti, ahkera, ja hän menestyy erinomaisesti koulussa, mutta Tonyn poika Anthony Jr. aiheuttaa isälle usein päänvaivaa. Vaikka Tonylle on perhe etusijalla, hän sanoo inhoavansa äitiään eikä halua nähdä tätä enää. Hyvin ongelmallinen ja ristiriitainen on myös Tonyn suhde setäänsä, Corrado "Junior" Sopranoon.
Uudenseelanninhollantilaiset

Historia

Ensimmäinen Uuden-Seelannin nähnyt eurooppalainen oli hollantilainen Abel Tasman vuonna 1642. Hänen laivansa ankkuroitui Golden Bayhin, minkä jälkeen neljä hänen miehistönsä jäsentä kuoli yhteenotossa maorien kanssa. Tästä syystä paikka tunnetaan myös nimellä Murderers Bay. Hollantilainen kartantekijä antoi alueelle nimen Nieuw Zeeland eli Uusi Zeeland. Hollantilaiset eivät kuitenkaan muuttaneet merkittävissä määrin alueelle ennen 1850-luvun puoliväliä, vaikkakin heitä oli ensimmäisten siirtolaisten joukossa. Vuoden 1874 väestönlaskennassa 300 000 siirtolaisen joukossa oli vain 127 Alankomaissa syntynyttä. Kuuluisia varhaisia hollantilaissiirtolaisia olivat muun muassa taidemaalari Petrus van der Velden ja pääministeri Sir Julius Vogel. 1880-luvulla hollantilainen Gerrit van Asch perusti Uuteen-Seelantiin maailman ensimmäisen valtion ylläpitämän koulun kuuroille. 1900-luvulla hollantilaisia kannustettiin muuttamaan Uuteen-Seelantiin heidän "arjalaisuutensa" takia. Toisen maailmansodan jälkeen hollantilaisia tuli pahoin kärsineistä Alankomaista ja lisäksi Alankomaiden Itä-Intiasta, josta tuli myöhemmin itsenäinen Indonesia. Vuosien 1951 ja 1955 välillä Uuteen-Seelantiin tuli 10 583 hollantilaista. Alankomaiden toipuessa sodasta tulijoiden määrä romahti.

Kulttuuri

Hollantilaiset sulautuivat yhteiskuntaan nopeasti, eikä omien juurien ylläpito ollut yleistä. Vuonna 1984 Christchurchissä tehdyn selvityksen mukaan yli puolet hollantilaisista ei osallistunut tai osallistui vain harvoin hollantilaisten järjestöjen toimintaan. Hollantilaisia juuria on sittemmin yritetty elvyttää ja 1990-luvulta lähtien on pyritty järjestämään esimerkiksi hollannin kielen opetusta ja hollannin kielisiä radiolähetyksiä.
Melinda Czink

2009

Czink pääsi maailmanlistalla ensimmäistä kertaa top-50:een ja voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Quebecissa. Turnauksen semifinaalissa hän voitti Aleksandra Wozniakin 6–3, 6–3 ja finaalissa Lucie Safarovan 4–6, 6–3, 7–5. Lisäksi kauden aikana hän pääsi yhteen semifinaaliin ja neljään puolivälierään. Kauden lopussa hän pelasi Tournament of Championsissa Balissa, jossa hän hävisi Aravane Rezaille 3–6, 5–7 ja Sabine Lisickille 6–2, 6–7(1), 4–6.

2010

Czink aloitti vuoden Brisbane International -turnauksella Australiassa seitsemänneksi sijoitettuna. Hän voitti Lucie Hradeckán ensimmäisellä kierroksella lukemin 6–4, 3–6, 6–3 ja Barbora Záhlavová-Strýcován toisella kierroksella 6–3, 2–6, 6–1. Puolivälierässä hän hävisi Justine Heninille 2–6, 6–3, 6–7(5). Samassa paikassa hän pääsi nelinpelin finaaliin Arantxa Parra Santonjan kanssa, mutta he hävisivät sen Andrea Hlaváckoválle ja Lucie Hradeckálle 6–2, 6–7(3), 4–10. Seuraavaksi hän pelasi Moorilla Hobart International -turnauksessa, jossa hän hävisi Gisela Dulkolle ensimmäisellä kierroksella lukemin 4–6, 2–6. Australian avoimissa Czink hävisi ensimmäisellä kierroksella Stefanie Vögelelle luvuin 5–7, 7–6(5), 7–9 ja Ranskan avoimissa Julia Görgesille luvuin 6–2, 6–3.
Saksan LVI panssariarmeijakunta

Perustaminen

Wehrkreis VI perusti 15. helmikuuta 1941 LVI motorisoidun armeijakunnan esikunnan (saks. Generalkommando (motorisiert) LVI Armeekorps) Bad Salzuflenissa. Armeijakunta nimettiin 1. maaliskuuta 1942 LVI panssariarmeijakunnaksi.

Historia

Armeijakunta liitettiin perustettaessa Armeijaryhmä C:n 11. armeijaan, mistä se siirretiin toukokuussa Saksan yleisesikunnan OKH:n alaiseen 3. panssariryhmään. Panssariryhmä siirrettiin kesäkuussa hieman ennen operaatio Barbarossan alkamista osaksi pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmää ollen sijoitettuna Dünaburgiin, Lugaan ja Lowatiin. Armeijakunta liitettiin 16. elokuuta 16. armeijaan ja se siirrettiin 17. syyskuuta keskisen armeijaryhmän 3. panssariryhmään.
Yhtymä selvisi kesä-heinäkuussa 1944 Bobruiskin taisteluista, mutta se kärsi merkittäviä tappioita neuvostojoukkojen murtautuessa Baranovin sillanpäästä tammikuussa 1945. Armeijakunta siirrettiin Berliinin suojaksi, mutta se ei kyennyt siihen. Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta armeijakunta antautui 2. toukokuuta. Monet yhtymän miehistä saivat surmansa sotavankeudessa kuten sen viimeinen komentajakin.
Northfield Park

Historia

Northfield Parkin paikalla sijaitsi vuonna 1934 valmistunut Sportsman Park, josta aiottiin alun perin koirakilpailurataa englanninvinttikoirille. Suunnitelma koiraradasta ei toteutunut, ja Sportsman Park myytiin. Siitä tehtiin pienoisautojen kilparata ja sillä ajettiin kaksikymmentä vuotta kunnes kiinnostus lajiin hupeni. Vuonna 1956 Sportsfield purettiin uuden hevosradan tieltä.
Northfield Parkin rakennutti ja omisti läheisen Grandview Racewayn omistaja sekä eräs Ohion tärkeimmistä amerikanravurien kasvattajista Walter J. Michael laajentamaan kilpailukautta. Uusi rata avattiin 23. elokuuta 1957. Se oli Painesville Racewayn ja Grandview Racewayn jälkeen kolmas kilpa-ajorata koillisessa Ohiossa. Sittemmin muut kaksi rataa on suljettu. Vuonna 1972 clevelandilainen Carl Milstein osti radasta osuuden.
Carl Milsteinin kuoltua vuonna 1999 radan hallinta siirtyi hänen pojalleen Brock Milsteinille. Nuoremman Milsteinin ja radan toiminnanjohtaja Tom Aldrichin tavoitteena Northfield Parkin suhteen on painottaa sen kilpailutoimintaa mutta tarjota myös suoralähetysveikkaajille mahdollisimman miellyttävät tilat.
Norhfield Parkissa juostiin kilpaa 220 päivänä vuodessa vuoteen 2005 asti, jolloin Ohio State Racing Commission määräsi sen vähentämään kilpailupäiviä 204:n. Sittemmin kilpailupäiviä on lisätty hieman.
Vastauksena kiristyvään kilpailuun vedonlyöjistä Northfield Park on uudistanut tilojaan yli 13 miljoonalla dollarilla vuoden 1996 jälkeen. Vuonna 2008 radalle avattiin uudet ravintola Trackside Loung ja baari Sportsbar terasseineen.
Robert Wise

Robert Earl Wise (10. syyskuuta 1914 Winchester, Indiana – 14. syyskuuta 2005 Los Angeles, Kalifornia) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Wise syntyi Winchesterissä, Indianassa ja aloitti elokuvauransa RKO-elokuvayhtiössä musiikki- ja äänileikkaajana. Hän siirtyi pian elokuvien leikkaajaksi ja oli jo 27-vuotiaana Oscar-ehdokkaana parhaasta leikkauksesta vuoden 1941 elokuvassa Citizen Kane. Wise oli myös Citizen Kanen tuotantoryhmän pitkäikäisin ja lopulta vuonna 2005 ainoa elossa oleva jäsen. Robert Wisen ensimmäinen elokuvaohjaus oli Kissaihmisten kirous vuonna 1944. Vuonna 1947 hän ohjasi Lawrence Tierneyn tähdittämän film noir -klassikon Syntynyt tappamaan ja kaksi vuotta myöhemmin nyrkkeilyelokuvan Viimeinen isku.
Robert Wise osoittautui päteväksi ohjaajaksi, jonka kyvyt sopivat monentyyppisten elokuvien tekemiseen. 1950-luvulla hän osoitti taitonsa niin tieteiselokuvissa (Uhkavaatimus Maalle) kuin melodraamassa (Vilja kypsyy), puhumattakaan Susan Haywardin Oscar-menestyksestä elokuvassa Antakaa minun elää!, josta Wise sai itsekin parhaan ohjaajan ehdokkuuden. 
Vuonna 1961 Robert Wise vihdoin voitti Jerome Robbinsin kanssa ohjaaja-Oscarin elokuvasta West Side Story, jonka hän myös tuotti. Vuonna 1965 The Sound of Music toi hänelle toisen Oscarin ohjauksesta. Vuoden 1966 elokuva Tykkivene Jangtse-joella tuotti huikeat kahdeksan Oscar-ehdokkuutta ja myös kahdeksan Golden Globe -ehdokkuutta. Palkintoja tuli kuitenkin ainoastaan yksi. Richard Attenborough sai Golden Globen parhaasta miessivuosasta.
Wise palasi 1970-luvulla myös tieteisfiktioon (Andromeda uhkaa, Star Trek: Avaruusmatka), dokumentaariseen draamaan (Hindenburg) ja kauhuun (Henkimaailman kahleissa). Vuoden 1989 Rooftops oli hänen viimeinen teatterilevitykseen päässyt elokuvansa. 
Wiselle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1998.
Viimeisinäkin vuosinaan Wise oli henkilökohtaisesti aktiivinen elokuviensa DVD-tuotannossa ja markkinoi eri tilaisuuksissa elokuviaan. Esimerkiksi Star Trek: Avaruusmatka -elokuvan erikoistehosteet korjattiin ohjaajan toivomaan muotoon vuonna 2000.
Robert Wise oli aikoinaan sekä Directors Guild of American että Oscar-palkinnostaan tunnetun Yhdysvaltain elokuva-akatemian (Academy of Motion Picture Arts and Sciences) presidentti. 
Syyskuussa 2005 Wise sai sydänkohtauksen kotonaan. Hänet kiidätettiin UCLA:n sairaalaan, jossa hän kuoli 14. syyskuuta, neljä päivää 91-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Robert Wisella on oma tähti Hollywood Walk of Famellä osoitteessa 6338 Hollywood Blvd.