google/wiki40b huggingface dataset:
Ville Alanko

Vilho (Ville) Ilmari Alanko (6. helmikuuta 1907 Helsinki – 25. toukokuuta 1931 Helsinki) oli helsinkiläinen laulaja-banjisti. Hän oli jäsenenä Rajamäen pojat -lauluyhtyeessä vuosina 1923–1925 ja lauloi myös oopperan kuorossa. Alanko muistetaan Dallapé-orksesterin ensimmäisenä laulajana. Hän toimi yhtyeessä vuodesta 1925 kuolemaansa asti 1931. Ammatiltaan hän oli sorvari.
Alanko kuoli 24-vuotiaana keuhkokuumeeseen, johon hän sairastui ilmeisesti viimeisellä levytysmatkallaan. Levytuottaja Niilo Saarikko joutui itse laulamaan Alangolle aiotut Columbus-levytykset. Martti Jäppilä arvioi myöhemmin Ville Alangon uhrautuneen kokonaan orkesterin hyväksi, mikä sorti hänet ennenaikaiseen kuolemaan. Alangon muistoksi Dallapé esiintyi hyväntekeväisyyskonserteissa parantoloissa, sairaaloissa ja muissa vastaavissa kohteissa. Hänen jälkeensä Dallapén laulajaksi tuli Matti Jurva. Levytyksissä laulajana tuohon aikaan avusti myös Veli Lehto.
Castel Mella

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on alun perin keskiaikainen kirkko Santuario della Madonnina del Boschetto freskoineen, jonka nykyinen ulkoasu on peräisin 1700-luvulta. Linna, jonka ympärille kylä on aikanaan syntynyt, tuhoutui vuonna 1438. Siitä on jäljellä enää torni, joka on kunnostettu.
Daniel Viksten

Seuraura

Viksten on Mora IK:n kasvatti. Hän jakoi kaudella 2007–2008 seuran J20-junioreiden sisäisen pistepörssin voiton Johan Perssonin kanssa tehoilla 14+15=29. Viksten teki samalla kaudella Morassa myös Elitserien-debyyttinsä pelaten neljä runkosarja- ja kaksi Kvalserien-ottelua ilman tehopisteitä. Joukkue kuitenkin putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin. Viksten pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhden ottelun verran lainalla Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonan Borlänge HF:ssä.
Allsvenskan-kausi 2008–2009 oli Vikstenille ensimmäinen kokonainen kausi miesten sarjoissa ja hän teki 44 runkosarjaottelussa tehot 20+18=38 sekä kolmessa nousukarsintaottelussa yhden syöttöpisteen. Viksten oli runkosarjassa Moran paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Teemu Elomon jälkeen. Hän voitti myös Allsvenskanin juniori-ikäisten piste- ja maalipörssin. Kaudella 2010–2011 Viksten eteni Moran kanssa Kvalserieniin, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudella 2012–2013 hän jakoi 16 osumallaan Moran sisäisen maalipörssin voiton Tobias Ericssonin kanssa. Kaudeksi 2013–2014 Viksten siirtyi jatkamaan Allsvenskan-uraansa Malmö Redhawksiin. Hän oli tehoilla 23+14=37 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Joey Tenuten jälkeen. Viksten jakoi Allsvenskanin maalipörssin kolmannen sijan Karlskrona HK:n Jordan Smothermanin ja BIK Karlskogan Pathrik Westerholmin kanssa. Hän voitti myös sarjan ylivoimaalipörssin 14 osumallaan. Malmö eteni Kvalserieniin, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudeksi 2014–2015 Viksten siirtyi kaksivuotisella sopimuksella pelaamaan SHL:ää (ent. Elitserien) Örebro HK:n riveihin. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa liigassa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 14+15=29 sekä kuudessa playoff-ottelussa kolme maalia. Viksten oli runkosarjassa Örebron kolmanneksi paras pistemies ja pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä. Heinäkuussa 2015 hän jatkoi sopimustaan Örebron kanssa kolmella vuodella kevääseen 2019 saakka. Kaudella 2015–2016 Viksten voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 17+20=37. Hänet palkittiin kauden päätteeksi SHL:n herrasmiespelaajana Rinkens riddarella. Kausi 2016–2017 Vikstenillä jäi rikkonaiseksi lonkkavamman vuoksi. Kaudella 2017–2018 hän jakoi 11 osumallaan Örebron sisäisen maalipörssin toisen sijan Sakari Mannisen ja Marcus Weinstockin kanssa edellään vain Tom Wandell.
Viksten siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella Färjestad BK:hon.

Maajoukkueura

Viksten on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa kuusi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 2. huhtikuuta 2015 Trenčínissä Slovakiaa vastaan. Viksten on pelannut myös neljä nuorten maaottelua.
Bertold

Bertold oli hannoverilainen sisteriläismunkki ja myöhemmin Liivinmaan piispa. Hän oli Liivinmaan piispana vuonna 1196 kuolleen Meinhardin seuraaja. Bertold joutui kuitenkin pakenemaan vielä samana vuonna Liivinmaalta, kun pakanalliset liiviläiset ryhtyivät kapinoimaan. Hän keräsi joukkoja Saksasta ja saapui niiden kanssa takaisin vuonna 1198. Matkalla Ykskylään liiviläiset hyökkäsivät hänen kimppuunsa ja Ymaut-niminen soturi tappoi hänet keihäällään. Bertold haudattiin ensin Ykskylään, mutta hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin Riikaan. Bertoldin seuraaja Liivinmaan piispana oli Albert von Buxhövden.
RN Libia

Valmistus

Osmanivaltakunta tilasi vuonna 1910 Hamidiehiksi nimetyn aluksen Genovasta Ansaldolta. Suunnitelmat olivat hyvin samankaltaisia kuin Osmanien Elswickiltä tilaaman Hamidiehin. Italian julistettua Osmanivaltakunnalle sodan telakalla ollut alus pakko-otettiin ja se liitettiin Regia Marinaan nimettynä Libiaksi. Italian luokitusjärjestelmän mukaisesti alus luokiteltiin aluksi neljännen luokan taistelulaivaksi (ital. Nave da battaglia di 4^ classe) ja myöhemmin se luokiteltiin tiedusteluristeilijäksi (ital. esploratore). Alus oli kuitenkin tehtäväänsä sopimaton hitautensa vuoksi ja se luokiteltiin 1. heinäkuuta 1929 vielä kertaalleen risteilijäksi (ital. incrociatore).

Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan aikana alukselle asennettiin kolme kolmen tuuman 40 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Vuonna 1926 aluksen 152 millimetrin pääaseet poistettiin, jolloin sen pääaseiksi jäivät 120 millimetrin tykit. Alus poistettiin alusluettelosta 11. maaliskuuta 1937.
Yritysmarkkinointi

Yritysmarkkinointi (tai yritykseltä-yritykselle-markkinointi, engl. business-to-business marketing, b-to-b-markkinointi, B2B-markkinointi) tarkoittaa ammattikäyttöön tarkoitettujen tuotteiden tai palveluiden eli investointi- tai tuotantohyödykkeiden markkinointia yritysten ostopäättäjille. Yritysmarkkinointi erotetaan yksityisille kotitalouksille ja henkilöille eli kuluttajille suunnatusta kulutushyödykkeiden markkinoinnista (engl. business-to-consumer marketing, b-to-c, B2C) koska yrityksissä ostoprosessi ja hankintojen päätöksenteko poikkeaa monelta osin kotitalouksien hankintapäätöksistä. Erotukseksi kuluttajille suunnatusta vähittäiskaupasta esimerkiksi Kesko käyttää tästä kaupan alasta nimitystä ammattiasiakaskauppa.
Myös kulutushyödykkeiden jakelutiessä kuluttajamyyntiä edeltäviä vaiheita, kuten puhelinvalmistajan kohdistamia markkinointitoimenpiteitä elektroniikan tukkuportaaseen, kutsutaan yritysmarkkinoinniksi, koska se kohdistuu tukkuyritykseen eikä loppukäyttäjään. Niinpä yritysmarkkinointi on kuluttajamarkkinointia laajempaa liiketoimintaa, koska jokaisen kulutushyödykkeenkin valmistusketjussa esiintyy monia yritysten välisiä liikesuhteita. Valmistaja hankkii tuotteen raaka-aineet monelta eri yritykseltä, teettää ehkä koko tuotannon tai osan siitä alihankintayrityksissä, tarvitsee toimintansa ylläpitämiseksi pankkien, vakuutusyritysten, kuljetusyritysten, tukkuliikkeiden, vähittäiskauppojen jne. palveluja. Kaikkien näiden yritysten välisten liiketoiminnan vaiheiden jälkeen vasta tuotteen myynti lopulliselle kuluttajalle on kuluttajamarkkinointia.
Moni kulutushyödykkeeksi mielletty tuote on myös yritysmarkkinoinnin piiriin kuuluva tuotantohyödyke silloin, kun ostajana on kotitalouden sijasta yritys. Esimerkiksi wc-paperin markkinointi suurina erinä hotelliketjuille on yritysmarkkinointia.

Yritysmarkkinoinnissa käytettyjä markkinointikeinoja

Yritysmarkkinoinnissa käytetään usein asiakasta kouluttavia markkinointikeinoja kuten sisältömarkkinointia (blogeja, e-kirjoja, tutkimuksia jne.) tapahtumia, messuja, webinaareja ja muita markkinointikeinoja, joilla voidaan vaikuttaa suoraan koko päätöksentekoyksikköön. Yritysmarkkinoinnissa päätöksentekoyksikkö voi olla laaja ja usein päätöksen aikaansaaminen vaatii kaikkien päättäjien vakuuttamista. Oikeiden markkinointikeinojen valinta perustuu pitkälti yrityksen tuotteeseen tai palveluun. Mikäli palvelu on heikosti tuotteistettua ja räätälöitävää asiantuntijapalvelua tulee asiakasta kouluttaa sisältömarkkinoinnin keinoin, jotta asiakas ymmärtää mitä on ostamassa. Toisaalta, jos tuote tai palvelu on hyvin tuotteistettu ja helposti ymmärrettävissä on mahdollista markkinoida myös vahvasti mediamarkkinoinnin eli mainonnan keinoja käyttäen.
Shattered Horizon

Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7,5/10.
Elista

Historia

Elista perustettiin vuonna 1865, mutta kaupungin kasvu alkoi varsinaisesti vasta vuodesta 1928, jolloin siitä tuli Kalmukian pääkaupunki. Nimi Elista juontuu kalmukinkielisestä sanasta elstä, joka tarkoittaa vapaasti käänettynä hiekkaista. Vuonna 1939 kaupungin asukasluku oli 17 000 ja Saksa miehitti sen toisen maailmansodan aikana 12. elokuuta 1942. Saksalaiset perääntyivät 1. tammikuuta 1943 ja Josif Stalin karkoitti kalmukit alueelta. Elista sai uuden nimen Stepnoi ja se liitettiin Stavropolin alueeseen. Vanhempi nimi otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1957, jolloin kalmukkien sallittiin palata alueelle ja Kalmukia perustettiin uudelleen.

Oppilaitokset

Elistassa toimii Kalmukian valtion yliopisto.

Liikenneyhteydet

Elistan kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin ulkopuolella ja kaupungista on rautatieyhteys länteen Donin Rostoviin.

Urheilu

Elistan jalkapallojoukkue Uralan pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Shakin maailmanmestaruusottelu 2006 pelattiin Elistassa.
Susanne Klatten

Sijoitukset

Isänsä kuoltua Klatten peri 50,1 % osuuden lääketeollisuusfirma Altanan omistuksesta sekä 12,5 prosentin osuuden BMW-yhtiöstä. Altana on listattu Saksan 30 huippuyrityksen joukkoon. Vuonna 2006 Altana AG myi farmaseuttisen toimintansa Nycomed-yhtiölle 4,5 miljardilla eurolla.

Kiristysjuttu

Sveitsiläinen 44-vuotias Helg Sgarpi tuomittiin petoksesta kuuden vuoden vankeusrangaistukseen Saksassa 9.3. 2009. Sgarpi kiristi Klattenia uhaten levittää videoimaansa itsensä ja Klattenin välistä intiimiä kohtausta, kun Klatten ei suostunut jättämään aviomiestään ja menemään kiristäjänsä kanssa naimisiin. Ennen Sgarpin kiinni ottamista Klatten oli jo maksanut tälle lunnaita 14 miljoonaa euroa.
Alnaši

Alnaši (ven. Алнаши́, udmurtiksi Алнаш, Alnaš) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Toiman sivujoen Alnaškan varrella 128 kilometriä Iževskistä lounaaseen. Kylä on Alnašin piirin keskus. Asukkaita on 6 300 henkeä (vuonna 2002).
Kylä on perustettu 1600-luvulla. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä, tataareja ja mareja.
Alnašin kautta kulkee Iževskin, Možgan ja Jelabugan välinen maantie. Tärkein elinkeino on maatalous. Lisäksi on rakennus- ja elintarviketeollisuutta. Kylässä on koulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kirjastoja, kotiseutu- ja taidemuseot sekä piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluvat Ašaĺči Okin ja Gennadi Krasilnikovin kotimuseot.
Vakkola

Vakkola on kylä Askolan kunnassa itäisellä Uudellamaalla. Se sijaitsee pari kilometriä Askolan keskustasta lounaaseen Porvoonjoen varrella. 
Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut Vakkolan kylän Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vakkolan kylä  on ollut pysyvästi asuttuna 1300-luvulta lähtien joen länsipuolelta, ja asutus on levinnyt itäpuolelle maantien varteen viimeistään 1700-luvun lopulla. Kylä on rakentunut näyttävälle paikalle Porvoonjoen Vakkolankosken kohdalle. Kolmiaukkoinen kiviholvisilta vuodelta 1908 on perinteisesti yksi tärkeimmistä Porvoonjoen ylityspaikoista. Koski on tuonut kylään vesivoimalla toimivaa mylly- ja sahatoimintaa. Sähkölaitos saatiin vuonna 1909. Yhtenäisenä ja tiiviinä säilynyt kylä koostuu maatilojen pihapiireistä vanhoine aittoineen.
Kylän keskusta viljavarastoineen ja apteekkeineen on muodostunut joen itärannalle. Funkistyylinen Askolan osuuskaupan rakennus on valmistunut vuonna 1938, apteekki 1950, tiilirakenteinen osuuspankki 1961 ja maisemaa hallitseva korkea viljavarasto 1966.
Vakkola on kirjailija Johannes Linnankosken synnyinpaikka. Johannes Linnankosken nuoruudenkoti toimii kotimuseona.
Kylän pohjoisosassa lähellä Askolan keskustaa toimii Askolan ja Pukkilan kuntien yhteinen yläkoulu Askolan koulu. Askolan kansakoulu valmistui 1960, minkä jälkeen sitä on laajennettu 1965, 1983 ja 1991.  Jan Södersved, toimittanut: Askola ja Pukkila, s. 37. Jari Jurvanen sekä Jussi Kemppainen, kuvankäsitteky ja taitto, Hanna TIkkanen, sihteeri.  Lohja: Aero-Kuva Oy, 2005.  ISBN 952-5467-30-9.
Frank Dochnal

Frank J. Dochnal (8. lokakuuta 1920 Saint Louis, Missouri – 7. heinäkuuta 2010 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1963, Meksikon GP:hen. Kisaa edeltävissä harjoituksissa hänen Cooper-Climax T51 -autonsa vaurioitui pyörähdettyään ympäri sateisella radalla, eikä hän päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän siirtyi kisamekaanikoksi tämän jälkeen.
Lenfilm

Ennen Lenfilmiä

Pietari oli lukuisten venäläisten ja ranskalaisten elokuvastudioiden kotipaikka 1900-luvun alusta lähtien. Vuonna 1908 pietarilainen liikemies Vladislav Kampinski avasi elokuvatehtaan "Ominium Film", joka tuotti dokumentteja ja ilmestyneitä elokuva paikallisille teattereille. 1910-luvulla yksi aktiivimmista yksityisistä elokuvastudioista oli "Neptun" Pietarissa, jonka kuuluisimmat henkilöt kuten Vladimir Majakovski ja Lily Brik tekivät ensimmäiset mykkäelokuvansa vuosina 1917-18.

Petrogradin ja Leningradin filmiteollisuus

Petrogradin elokuvastudio oli kansallistettu 1918 ja oli Neuvostovaltion omistama yhtiö. Vuonna 1923 puutarhayhtiö Aquarium Theatre oli yhdistetty Sevzapkinon ja oli osa muutamien pienempien yhtiöiden kanssa muodostamaa Neuvostovaltion valvomaa elokuvateollisuutta. Tämän ajan muutamia huomattavia elokuvantekijöitä, kirjoittajia ja näyttelijöitä oli aktiivisina studiolla, kuten Jevgeni Zamjatin, Grigori Kozintšev, Sergei Eisenstein, Sergei Jutkevitš, Dmitri Šostakovitš, Nikolai Akimov, Juri Tynjanov, Veniamin Kaverin, Viktor Šklovski ja Serapion-veljet-ryhmä.

Lenfilm

Vuodesta 1934 studio on ollut nimettynä Lenfilmiksi. Neuvostoaikana Lenfilm oli toiseksi suurin elokuvayhtiö Mosfilmin jälkeen. Toisen maailmansodan ja Leningradin saarron aikana hyvin harvat elokuvatuottajat pysyivät aktiivisina saarretussa Leningradissa ja tekivät dokumentteja sankarillisesta taistelusta natseja vastaan. Samaan aikaan useimmat henkilöt ja tuotantoyksiköt olivat evakuoituina Keski-Aasian kaupunkeihin Alma-Ataan (1942) ja Samarkandiin. Siellä Lenfilm oli yhdistetty muiden neuvostoelokuvayhtiöiden kanssa Tsentralnaja objedinjonnaja kinostudijaksi (TsOKS). Lenfilm palasi Leningradiin 1944.
Nykyisin Lenfilmin elokuvien kuvauspaikka on Aquarium Theatre ja monet kuuluisat filmitähdet ovat tehneet roolinsa siellä. George Cukor teki siellä vuonna 1975 elokuvan The Blue Bird, jossa Elisabeth Taylor teki roolin Valon Kuningattarena. Jane Fonda ja Ava Gardner työskentelivät Aquarium-teatterin näyttämö 4:ssä. Myös Vladimir Bartkon Afgan elokuva Breakdown oli kuvattu siellä.
Neuvostoliiton ajan loppuun mennessä Lenfilm oli valmistanut noin 1 500 elokuvaa. Monet elokuvaklassikot on valmistettu Lenfilmin olemassaolon aikana ja monet niistä on palkittu kansainvälisillä palkinnoilla lukuisilla elokuvafestivaaleilla.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen yhtiöstä tuli venäläinen yksityisomisteinen elokuvayhtiö säilyttäen kuitenkin nimensä.
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)

Valmistus

Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1903. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1904 ja se otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1906.
Alus oli 100,78 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 5 210 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli hiiltä 722 tonnia.
Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli neljä viidentoista ja kahdeksan 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensi neljä yhden naulan tykkiä ja kolme 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.

Palvelus

Alus teki 25. kesäkuuta 1906 laivastovierailun Norjaan, jossa kuningas Haakon VII tarkasti aluksen. Se lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta Hr. Ms. Koningin Regentesin ja Hr. Ms. De Ruyterin kanssa esittelemään Alankomaiden lippua Kiinassa, Hong Kongissa, Japanissa ja Filippiineillä. 
Alus lähti 2. maaliskuuta 1920 Hr. Ms. Hertog Hendrikin kanssa Den Helderistä neljän kuukauden purjehdukselle Aasiaan. Matkalla alukset vierailivat Singaporessa, Saigonissa, Hong Kongissa, Shanghaissa, Kobessa ja Manilassa.
Alankomaalainen rahtialus SS Rijperkerk paloi 17. marraskuuta 1923 Bastiassa. Tromp upotti palavan aluksen.
Alus lähti 21. kesäkuuta 1926 Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin, torpedoveneiden Z7 ja Z8 sekä sukellusveneiden O9 ja O11 kanssa Den Helderistä Itämeren purjehdukselle. Matkalla osasto vieraili Kielissä, Göteborgissa ja Trondheimissa ennen paluutaan Den Helderiin 30. heinäkuuta.
Alus poistettiin vuonna 1927 alusluettelosta ja se romutettiin 1932.
Asturia

Asturian kieli

Asturia on romaaninen kieli, jota puhutaan joissain osissa Asturiaa ja Leónia. Asturiassa se on suojeltu lainsäädännöllä, ja se on valinnainen kieli kouluissa, mutta ei virallinen kieli. Kielen käyttäjien määrä on ollut laskussa ja sen suojelemiseksi on tehty paljon työtä 1980-luvulta alkaen. Asturian lähisukulaisella mirandeesilla on virallinen asema Portugalin Miranda do Dourossa.

Asturian lippu

Asturian lipussa on Voiton risti (Cruz de la Victoria). Legendan mukaan Don Pelayo, myöhemmin kuningas, käytti ristiä taistelussa maureja vastaan 722. Tätä taistelua pidetään Reconquistan, islamilaisen Espanjan takaisin valloituksen alkuhetkenä. Vuonna 908 kuningas  Alfonso III Suuri määräsi alkuperäisen puisen ristin kullattavaksi ja koristeltavaksi jalokivin. Sitä säilytetään nyt Oviedon katedraalissa.
Kreikkalaiset kirjaimet alfa (Α) ja omega (ω) riippuvat ristin vaakasuorasta osasta. Nämä viittaavat Ilmestyskirjan jakeeseen 1.8: "Minä olen A ja O, alku ja loppu", sanoo Herra Jumala, hän, joka on, joka oli ja joka on tuleva, Kaikkivaltias.

Talous

Perinteinen elinkeino oli aikoinaan karjan laiduntaminen vuoristoniityillä. Vuorilla on myös rikkaita hiiliesiintymiä, hiilen louhinta ei ole kuitenkaan pystynyt kilpailemaan EU:n ulkopuolisten tuottajien kanssa ja sitä tuetaan tulleilla ja tukiaisilla. Pääasiallinen hiilen tuottaja on valtion omistama Hunosa. Terästeollisuus on myös ollut tärkeää, se on keskittynyt valtion Ensidesa-yrityksen ympärille. Saneeraustoimia on protestoitu lakoilla.
Nykyisin Asturian talouden perustana on tuotantoteknologia, etenkin metalliteollisuus. Rakennusteollisuuden merkitys on ollut suuri, mutta se on kärsinyt 2010-luvun lamasta.

Gastronomia

Asturia tunnetaan lampaasta ja meren antimista, tosin kuuluisin ruokalaji on Fabada Asturiana, valkoisista pavuista (fabes), possunlavasta (lacón), verimakkarasta (morciella) ja mausteisesta kastikkeesta (chorizu) valmistettu sahramilla (azafrán) maustettu muhennos. Sitä saa yleisesti Espanjassa ja espanjalaisissa ravintoloissa kautta maailman.
Paikallinen omenasiideri kaadetaan perinteisesti lasiin korkealta juoman ilmastamiseksi. Asturialaiset juustot, erityisesti Cabrales, ovat myös kuuluisia, eivätkä pelkästään tuoksunsa vuoksi. Cabralesillä on kolmen muun asturialaisen juustolain ohella myös EU:n alkuperäisnimityksen suoja. Lohi nousee Asturian jokiin. Kauden ensimmäinen kala, jonka hinta voi nousta korkeaksikin, on campanu (sanasta campana, kello jota soitetaan saaliin merkiksi).
Porin lääni

Porin lääni (ruots. Björneborgs län) oli olemassa vuodet 1641–1646 (1647) ja esiintyy tiettyä aluetta tarkoittavana käsitteenä myöhemminkin 1600- ja 1700-luvuilla.
Turun maaherrakunta koettiin verohallinnon kannalta liian laajaksi alueeksi, sillä siihen kuuluivat Varsinais-Suomen lisäksi Ahvenanmaa ja Satakunta. Siksi perustettiin uusi maaherrakunta, johon kuuluivat Ala-Satakunnan, Ylä-Satakunnan ja Vehmaan kihlakunnat. Maaherran asuinpaikan piti olla Porin kaupungissa ja uuden läänin talousarviokin oli vuonna 1641 jo olemassa. Läänin maaherraksi aiottu Turun maaherrana 1637–1642 toiminut Melkior (Melchior) von Falkenberg oleskeli Porissa, mutta kieltäytyi maaherran tehtävistä, koska ei osannut maan kieltä eikä halunnut joutua eroon vertaisistaan.
Porin läänille ei koskaan nimitetty omaa maaherraa, mutta lääni toimi omana hallintoyksikkönään ja piti omia tilejään. Alue siirrettiin uudelleen osaksi Turun lääniä, jonka nimeksi kuitenkin vaihdettiin Turun ja Porin lääni.
Tim Brady

Timothy Wesley John "Tim" Brady (s. 11. heinäkuuta 1956 Montreal) on kanadalainen säveltäjä ja kitaristi. Hänen opettajiaan olivat Claude Dyotte, Mick Goodrick, Thomas McKinley, James McKay ja Odaline de la Martinez. Hän on vaikuttanut monissa eri tyylilajeissa sarjallisuudesta minimalismiin sekä jazzin ja elektroakustisen musiikin parissa.
Brady on johtanut monia jazzkokoonpanoja ja esiintynyt solistina eri maanosissa. Hänen sävellystensä joukossa ovat Jousikvartetto nro 1 ja Piano Fantasy in Three Movements.
Laboral Kutxa

Laboral Kutxa on espanjalainen osuuspankki. Se syntyi maaliskuussa 2012, kun Caja Laboral ja Ipar Kutxa ilmoittivat yhdistymisaikeistaan. Pankin pääkonttori sijaitsee Baskimaan Mondragónissa.
Winterswijk

Historia

Nykyisen Winterswijkin paikalla oli jo 1 000 vuotta sitten kylä. Vanhimmat dokumentit itsenäisen Winterwijkin kunnan perustamisesta ovat peräisin 1000-luvulta. Kylän vanhin rakennus oli kirkko. Vuosisatojen aikana Winterswijk kehittyi pääasiassa maatalousyhteisöksi. Kehitys päättyi 1900-luvulla, kun teollinen vallankumous saavutti paikkakunnan ja väki alkoi työskennellä kylän monissa tekstiilitehtaissa. 1970-luvun lopulla viimeinenkin suuri tekstiilitehdas kuitenkin lopetti.
Wilfrid Scawen Blunt

Wilfrid Scawen Blunt (etunimi myös muodossa Wilfred) (17. elokuuta 1840 Petworth, Englanti – 10. syyskuuta 1922) oli brittiläinen diplomaatti, runoilija, esseisti, matkailija ja arabianhevosten kasvattaja.
Blunt toimi diplomaattina yksitoista vuotta Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Vuonna 1869 hän meni naimisiin George Gordon Byronin tyttärentyttären Anne Isabella Noel Kingin kanssa. Samana vuonna Blunt jätti diplomaatin virkansa.
Vuonna 1878 Blunt matkusteli Saudi-Arabiassa. Matkojensa aikana hänestä tuli Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaavallan vastustaja. Blunt oli kiinnostunut Egyptin ja Intian vapattamisesta, mitä heijastavat hänen teoksensa The Future of Islam (1882), Ideas about India (1885) ja The Secret History of the English Occupation of Egypt (1907).
Kotimaassaan Blunt yritti vaikuttaa poliitikkoihin. Hän muun muassa painosti pääministeri William Ewart Gladstonea Egyptin itsenäisyyden puolesta. Blunt ajoi myös Irlannin itsenäistymistä, minkä johdosta hän joutui myös hetkeksi vankilaan.
Mustafa Reşid pašša

Koca Mustafa Reşid pašša (13. maaliskuuta 1800 Konstantinopoli – 7. tammikuuta 1858) oli turkkilainen valtiomies ja diplomaatti. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Osmanivaltion Tanzimat-uudistusohjelman ajajana. Suurvisiirinä hän toimi useita jaksoja vuosien 1846–1858 välisenä aikana.
St. Mihielin taistelu

St. Mihielin taistelu oli Yhdysvaltain ja Ranskan joukkojen hyökkäysoperaatio ensimmäisessä maailmansodassa. Sitä johti kenraali John J. Pershing. Hyökkäys tapahtui 30. elokuuta –16. syyskuuta 1918 Verdunin eteläpuolella. Kyseessä oli St. Mihielin rintamauloke, joka oli ollut saksalaisten hallussa jo vuodesta 1914 alkaen. Ranskalaiset olivat yrittäneet vallata sen huhtikuussa 1915, mutta tuloksetta.
Operaatioon osallistuivat Yhdysvaltojen 1. armeija ja Ranskan II siirtomaa-armeija. Tukena oli 6 000 lentokonetta, joiden toimintaa johti yhdysvaltalainen eversti William Mitchell. Puolustajilla oli yhdeksän divisioonaa etulinjassa ja viisi divisioonaa reservissä. Puolustus romahti jo ensimmäisenä hyökkäyspäivänä, kun yhdysvaltalaiset joukot hyökkäsivät kahdelta suunnalta Hattonchatelin kylään. Koko kieleke oli vallattu syyskuun 16. päivään mennessä. Pershing päätti tällöin keskeyttää hyökkäyksen ja siirtää joukot pois alueelta valmistautumaan Meusen-Argonnen taisteluun.
Yhdysvaltojen tappiot olivat 7 000 miestä. Vangiksi saatiin 15 000 saksalaissotilasta.