google/wiki40b huggingface dataset:
Paul von Lettow-Vorbeck

Sotilasura

Lettow-Vorbeck osallistui kapteenina vuonna 1900 Kiinan boksarikapinan kukistamiseen. Vuosina 1904–1907 Lettow-Vorbeck oli Saksan Lounais-Afrikassa (nyk. Namibia) kukistamassa hottentottien ja hererojen kapinaa, ja sai tuolloin kokemusta maastossa käytävästä sissisodasta. Hän haavoittui silmään ja oli toipumassa Etelä-Afrikassa, jossa tapasi Jan Smutsin. Vuodet 1909–1912 Lettow-Vorbeck oli Saksan merijalkaväen (Kaiserliche Marine-Infanterie) pataljoonankomentaja Wilhelmshavenissa Ala-Saksissa. Vuonna 1913 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja nimitettiin Kamerunin turvajoukkojen komentajaksi.
Lettow-Vorbeck nimitettiin Saksan Itä-Afrikan (nyk. Tansania) joukkojen komentajaksi vuoden 1914 alussa, puoli vuotta ennen maailmansodan puhkeamista. Sodan alettua hän päätti ottaa aloitteen itselleen ja hyökkäsi elokuussa 1914 brittien rautatietä vastaan Keniassa. Suurin taistelu brittien ja Lettow-Vorbeckin joukkojen välillä käytiin marraskuun 1914 alussa satamakaupunki Tangan omistuksesta. Briteillä oli Tangan taistelussa kahdeksankertainen ylivoima ja heidän maihinnousunsa Tangaan sujui hyvin, mutta Lettow-Vorbeck houkutteli heidät taktisella perääntymisellä sisämaahan. Siellä hän tuotti väijytyksellä briteille niin suuret tappiot, että he joutuivat perääntymään takaisin Tangaan. Seuraavien vuosien ajan Lettow-Vorbeck johti sissi-iskuja brittijoukkoja vastaan eri puolilla itäistä Afrikkaa. Maaliskuussa 1916 häntä nujertamaan lähetettiin buuritaustainen kenraali Jan Smuts, joka ei kuitenkaan siinä onnistunut. Lettow-Vorbeck ylennettiin sodan aikana 1915 everstiksi ja 1917 kenraalimajuriksi. Tukijoukkoja hänelle ei kuitenkaan juuri lähetetty, koska Saksa tarvitsi niitä Euroopassa.
Saatuaan tiedon Saksan tekemästä aselevosta Lettow-Vorbeck antautui 25. marraskuuta 1918 briteille Sambian Abercornissa, vaikka olisi edelleen kyennyt jatkamaan operaatioitaan. Palatessaan tammikuussa 1919 Saksaan häntä juhlittiin sankarina. Heinäkuussa 1919 hän johti freikorps-joukkoja, jotka miehittivät Hampurin estääkseen vallankumouksellisia spartakisteja ottamasta sitä haltuunsa. Lettow-Vorbeck joutui eroamaan Saksan armeijasta vuonna 1920 tuettuaan julkisesti epäonnistunutta Kappin vallankaappausta. Hän julkaisi muistelmakirjat Meine erinnerungen aus Ostafrika (1921) ja Heia Safari (1922). Vuosina 1929–1930 hän oli oikeiston edustajana valtiopäivillä.
Lettow-Vorbeck sai eronsa yhteydessä arvonimenä kenraaliluutnantin ja 1939 jalkaväenkenraalin arvon. Hän eli vuoteen 1964; hänen viimeisenä elinvuotenaan Länsi-Saksan valtio maksoi vanhoille askarisotilaille rahakorvauksia sotapalveluksesta ja aikanaan maksamatta jääneistä palkoista.
Ryszard Karpiński

Ryszard Karpiński (s. 28. joulukuuta 1935) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Piotr Kałwa 19. huhtikuuta 1959. Hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi ja Minerviumin titulaaripiispaksi 19. elokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Bronislaw Dabrowski ja Bolesław Pylak.
Karpiński jäi eläkkeelle 31. joulukuuta 2011.
Uuraslammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 11,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen yläosan valuma-alueeseen (35.345) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 168,4 metriä mpy.
Oleh Lužnyi

Ura pelaajana

Lužnyi aloitti pelaajauransa FK Torpedo Lutskissa 1985. Hän haki oppia uralleen myös SKA Karpaty Lvivstä, kunnes siirtyi 1989 Neuvostoliiton suurseuroihin kuuluneen FK Dynamo Kiovan riveihin. Debyyttikaudellaan oikeana pakkina pelannut Lužnyi voitti Neuvostoliiton tuplamestaruuden. Neuvostovallan romahtamisen jälkeen Lužnyi jatkoi uraansa Dynamossa ja voitti seuran paidassa seitsemän peräkkäistä Ukrainan mestaruutta 1993–1999. Hän kantoi myös kapteeninnauhaa Dynamon menestyessä Mestarien liigassa kausina 1997–1998 ja 1998–1999. Parhaimmillaan seura eteni keväällä 1999 välieriin häviten FC Bayern Münchenille yhteismaalein 4–3.
Kesällä 1999 Lužnyi siirtyi Englannin Valioliigaan Arsenalin joukkueeseen. Alun perin Lee Dixonin tontille hankittu Lužnyi ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Arsenalin avauksessa, vaan jäi seuraavana vuonna hankitun Laurenin varamieheksi. Kaikkiaan Lužnyi edusti Arsenalia neljä kautta pelaten eri rooleissa joukkueen puolustuksessa 110 ottelua. Vuonna 2003 hän toimi myös Englannin liigacupin ottelussa seuran kapteenina.  Lužnyi voitti Arsenalissa tuplamestaruuden kaudella 2001–2002 ja lopetti uransa seurassa komeasti FA Cupin mestarina keväällä 2003. 
Kesällä 2003 Lužnyi siirtyi Valioliigaan nousseeseen Wolverhampton Wanderersiin, mutta peliaika jäi vähälle ja seuran pudottua liigasta Lužnyi jätti seuran kesällä 2004. Vuonna 2005 Lužnyi pelasi vielä viisi ottelua latvialaisessa FK Ventassa, jonka pelaajavalmentajana hän toimi.
Maajoukkuetasolla Lužnyi edusti Neuvostoliittoa kahdeksassa ja Ukrainaa 52 A-maaottelussa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla hän oli voittamassa Neuvostoliitolle Euroopan mestaruutta 1990, muttei päässyt loukkaantumisen vuoksi mukaan MM-kisoihin 1990. Vuonna 2000 hänet valittiin Ukrainan kaikkien aikojen joukkueeseen.

Ura valmentajana

Pelaajauransa lopulla Lužnyi toimi FK Ventan pelaajavalmentajana 2005. Kesäkuussa 2006 hän siirtyi entisen seuransa FK Dynamo Kiovan palvelukseen apulaisvalmentajaksi. Marraskuussa 2007 hän nousi seuran päävalmentajaksi József Szabón jätettyä tehtävänsä.  Hänen johdollaan Dynamo voitti kolme Ukrainan liigaottelua, mutta kärsi Mestarien liigassa tappiot Manchester Unitedille ja SL Benficalle. Joulukuun alussa hän sai tehdä tilaa Juri Sjominille jatkaen venäläisvalmentajana apulaisena. 
Lokakuun alussa 2010 Lužnyista tuli toistamiseen Dynamon päävalmentaja Valeri Gazzajevin erottua tehtävistään.  Lužnyi luotsasi Dynamoa syyskauden loppuun, kunnes sai tehdä joulukuun lopussa 2010 tilaa Juri Sjominille.  Hän jatkoi kuitenkin Sjominin apuvalmentajana. 
Kesäkuussa 2012 Lužnyi siirtyi päävalmentajan tehtäviin SK Tavrija Simferopoliin.  Seura sijoittui kaudella 2012/13 Ukrainan valioliigassa sijalle 11. Sijoitus oli seuran heikoin yhdeksään vuoteen. Kauden jälkeen Tavrija erotti Lužnyin.  
Tammikuussa 2016 Lužnyi palasi valmennustehtäviin Ukrainan liigassa kahdeksantena majailleen FK Karpaty Lvivin päävalmentajaksi.
Jäämyrsky

Juoni

Elokuvan tapahtuma-aika on vuoden 1973 kiitospäivän viikonloppu. Ben Hood (Kevin Kline) ja vaimonsa Elane (Joan Allen) viettävät hippinuoruutensa jälkeistä porvarillista elämää New Canaanin vauraassa pikkukaupungissa. Ben tapailee naapurin rouvaa Janey Carveria (Sigourney Weaver). 14-vuotias tytär Wendy Hood (Christina Ricci) on herännyt seksuaalisiin kokeiluihin itseään nuorempien Carverin poikien (Elijah Wood, Adam Hann-Byrd) kanssa, isoveli Paul Hood (Tobey Maguire) on eliittikoulussaan ihastunut miljonääriperheen tyttöön, jota lähtee tapaamaan New Yorkiin. Hoodin ja Carverin perheen vanhemmat lähtevät muodikkaaseen parinvaihtoon tähtääville kutsuille, ja lapset jäävät omiin oloihinsa. Alueelle saapuu jäämyrsky, joka on pahempi kuin vuosiin ja jättää jälkensä jokaiseen.

Vastaanotto

Jäämyrsky ei saanut Oscar-ehdokkuuksia, mutta ohjaaja Lee oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla, jossa James Schamus palkittiin elokuvan käsikirjoituksesta. Sigourney Weaver sai roolistaan Bafta-palkinnon.
Tove Torvalds

Tove Torvalds, o.s. Monni, on kuusinkertainen karaten Suomen mestari, koulutukseltaan lastentarhanopettaja. Hän avioitui Linux-käyttöjärjestelmän luojan Linus Torvaldsin kanssa vuonna 1997. He tutustuivat opiskellessaan Helsingin yliopistossa 1990-luvun alussa, kun Linus Torvalds veti tietotekniikkakurssia. Heillä on kolme tytärtä (s. 1996, 1998 ja 2000).

Tovella on Wadoryu karatessa 3. asteen musta vyö. Nykyään hän harjoittelee ja opettaa taekwondoa USA:ssa. Viimeksi mainitusta lajista hänellä on 4. asteen musta vyö vuodelta 2018.
Kanadansuomalaiset

Historiaa

Suomalaisia alkoi muuttaa Kanadaan 1880-luvun alussa, ja siirtolaisuus jatkoi suurena aina 1900-luvun puoliväliin asti. Suomalaisten siirtolaisuus Kanadaan johtui usein taloudellisista realiteeteista ja sodista. Kanada valittiin usein muuttokohteeksi, koska se muistuttaa monella tapaa, kuten luonnoltaan, Suomea. Poliittisesti kanadansuomalaiset olivat sosialistisia ja mukana kanadalaisessa työväenliikkeessä. Vähemmistö oli konservatiivisia, luterilaisia. Useat kanadansuomalaiset ja amerikansuomalaiset sosialistit muuttivat lopulta Neuvostoliittoon. 
Vuosina 1924–1939 Suomesta muutti Kanadaan noin 28 700 henkilöä. Tuolloin Kanada oli suomalaisen siirtolaisuuden ylivoimaisesti suurin kohdemaa; seuraavaksi suurimpiin Ruotsiin ja Yhdysvaltoihin muutti kumpaankin samalla ajanjaksolla vain noin 4 800 suomalaista.
Viimeinen suuri siirtolaisuusaalto Suomesta Kanadaan sijoittui toisen maailmansodan päättymisestä 1950-luvun alkupuolelle saakka. Vuosien 1940 ja 1960 välillä Suomesta muutti Kanadaan noin 15 200 henkilöä. Huippuvuonna 1951 muuttajia oli 5 210 henkilöä. Tällöin Kanada oli suomalaissiirtolaisten toiseksi suurin kohdemaa Ruotsin jälkeen.

Nykytilanne

Nykyään Thunder Bayssa, Ontarion provinssissa on maailman suurin Pohjoismaiden ulkopuolinen suomalaisväestö, ja kaupungissa onkin huomattavan paljon suomalaista toimintaa. Thunder Bayssa toimii myös suomalainen ja Kanadan vanhin, vuonna 1918 perustettu, osuuskuntaperiaatteella toimiva ravintola, The Hoito. Kanadansuomalaisia on noin 136 215 (2011).

Kuuluisia kanadansuomalaisia

Yksi tunnetuimmista kanadansuomalaisista on Matti Kurikka, joka perusti Brittiläiseen Kolumbiaan sosialismiin perustuvan utopistisen Sointula-yhteisön. Muita kuuluisuuksia ovat dokumenttifilmituottaja Albert Karvonen, Suomen lionismin ”isä” Arne Ritari, punkmuusikko Joe Keithley, jääkiekkoilijat Pentti Lund ja Chris Pronger, laulaja-lauluntekijä Kate Maki, asustetehtailija Peter Nygård ja näyttelijä Pamela Anderson.
Marguerite Perrou

Marguerite Gaspard (o.s. Perrou, s. 6. maaliskuuta 1915) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Marguerite Perrou edusti Ranskaa Berliinin 1936 olympialaisissa. Hän karsiutui 100 metrin juoksun alkuerissä. Elokuussa 1937 hän teki 200 metrin juoksussa Ranskan ennätyksen 25,8 s, joka säilyi voimassa yhdeksän vuotta. Hän voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1936–1937 ja 200 metrin juoksussa vuosina 1934–1939. Hän edusti AL Paris -seuraa.
Timo Kara

Timo Tapio Kara (s. 1945 Pihlajavesi) on suomalainen kuvanveistäjä.
Karan töitä on yksityiskokoelmissa, Keuruun Osuuspankin ja Keuruun kaupungin taidekokoelmissa. Karan pääasialliset tekniikat ovat pronssi, kivi, puu, kipsi, ruostumaton teräs ja alumiini.
Kara on opiskellut vuosina 1962–1966 Taideteollisessa oppilaitoksessa sekä Suomen taidekatemian koulussa 1966–1969.
Säärihaava

Säärihaava aiheutuu yleensä huonontuneesta verenkierrosta, jonka syynä on tavallisesti syystä tai toisesta johtuva liikunnan puute, sokeritauti tai verisuonivaurio (esimerkiksi joskus kauankin aikaa sitten ollut suonitukos eli ns. veritulppa, joka on vioittanut verisuonien läppiä joillakin osuuksilla). Kaikissa paikoissa iho ei tällöin saa veren mukana tarpeeksi happea, jolloin ihoon tulee helposti märkivä haava, jonka paraneminen estyy tai hidastuu huomattavasti. Oleellista on saada verenkierto paranemaan, jolloin hoitotapa riippuu sitä, mikä verenkierron huonontumisen on aiheuttanut. Joka tapauksessa liikuntaa on pyrittävä heti lisäämään. Vähäiset verisuonivauriot voidaan nykyisin hoitaa vaivattomasti pienillä kirurgisilla operaatioilla. Viimeisenä mahdollisuutena, jos haava ei muilla toimenpiteillä parane, on ihonsiirto.
Edellä mainittujen, haavan syntymiseen ja sen huonoon paranemiseen vaikuttaneiden syiden hoitamista ja hoidon vaikutusta odottaessa haava pyritään kuivaamaan kokonaan tai lähes kokonaan tähän tarkoitukseen valmistetulla geelillä ja hoitamaan sen jälkeen mahdollisimman hyvään kuntoon säärihaavoihin tarkoitetulla haavavoiteella. Lyhyt antibioottikuuri on usein paikallaan heti säärihaavan ilmaannuttua. Haavan ympärillä oleva iho ei välttämättä kestä kalvoja tai liimasiteitä, joten sidostapaa on syytä yrittää keventää tarpeen mukaan vaikka käyttäen sukkaa jatkuvasti kevyen sidoksen päällä.
Midsomerin murhat

Kohut

Sarja joutui kohun keskelle vuonna 2011, kun tuottaja Brian True-May sanoi Radio Times -lehden haastattelussa sarjan menestyksen perustuvan idylliseen perusenglantilaisuuteen. Sarjassa on kielletty kiroilu, väkivalta ja seksikohtaukset, mutta se ei estä haastavien juonten luomista. ”Etnisiä vähemmistöjä ei ole, koska se ei sopisi englantilaiseen kylään. Pian oltaisiin Sloughissa (jota Causton, yksi sarjan pääpaikoista, esittää). Ja siellä ei näe yhtään valkoista naamaa.” Haastattelun julkaisun jälkeen tuottajayhtiö hyllytti True-Mayn tehtävästään.
Edward Mannock

Edward Corringham Mannock (24. toukokuuta 1887 – 26. heinäkuuta 1918) oli brittiläinen ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut lentäjä-ässä, joka palkittiin kuolemansa jälkeen Viktorian ristillä. Hänelle oli eläessään myönnetty palveluksestaan myös muita virallisia tunnustuksia, kuten Distinguished Service Order ja Military Cross -kunniamerkit.
Mannockin pudottamien viholliskoneiden määrä vaihtelee eri lähteissä ja kriteereillä 50–73:n välillä.

Kuolema

Edward Mannock sai surmansa ilmataistelussa hänen lentokoneensa sytyttyä vihollisen maatulesta palamaan ja pudottua linjojen taakse. Virallisesti hänen ruumiinsa hautapaikka on tuntematon, mutta BBC:n Timewatch -sarjan episodin Ensimmäiset lentoässät (esitetty YLEn ykkösellä 3. maaliskuuta 2010) mukaan on erittäin luultavaa, että hänen leposijansa on "tuntemattoman brittiläisen lentäjän" paikalla Laventien sotilashautausmaalla. Mannockin nimi on kaiverrettu Faubourg d'Amiensin sotilashautausmaan muistomerkkiin Arrasissa, Canterburyn tuomiokirkon seinälaattaan ja Wellingboroughin sotamuistomerkkiin.
Cecelia Ahern

Kirjailijan ura

Ennen kirjailijan uraa Ahern suoritti journalistiikan loppututkinnon Griffith Collegessa Dublinissa. Vuonna 2002, Cecelia Ahernin ollessa 21-vuotias, hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa, P.S. Rakastan sinua, joka julkaistiin vuonna 2004 ja oli myydyin kirja Irlannissa (19 viikkoa), Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa, Saksassa ja Alankomaissa. Kirjaa on myyty yli 40 maassa ja siitä on tehty Richard LaGravenesen ohjaama elokuva, jonka pääosissa näyttelevät Hilary Swank ja Gerard Butler.

Yksityiselämä

Cecelia Ahernin isä on Irlannin entinen pääministeri Bertie Ahern. Cecelian vanhempi sisar Georgina Ahern on naimisissa Westlifesta tunnetuksi tulleen laulaja Nicky Byrnen kanssa.
Vuonna 2000 Ahern kuului Irlannin Eurovision laulukilpailun karsinnoissa kolmanneksi tulleeseen yhtyeeseen Shimma.
Joulukuussa 2009 Ahernin kerrottiin synnyttäneen hänen ja kumppaninsa David Keoghanin esikoistyttären.
Primitiivinen alkio

Primitiivinen alkio on ryhmäteoriassa käytettävä nimitys ryhmän  jäsenelle eli alkiolle , mikäli  on koko ryhmän  generoiva alkio. Toisin sanoen jokainen alkio , joka kuuluu ryhmään , voidaan esittää :n potenssina eli soveltamalla :n operaattoria :hen äärellisen monta kertaa.
Antti Ore

Ura

Ore edusti junioritasolla lappeenrantalaista Saimaan Palloa. Hän oli myös SaiPan luukkuvahtina yhdessä SM-liiga-ottelussa kaudella 1998–1999. SaiPan jälkeen hän edusti Savonlinnan Pallokerhoa I-divisioonassa, Imatran Ketterää II-divisioonassa ja Suomi-sarjassa sekä Gislaveds SK:ta Ruotsin II-divisioonassa, kunnes siirtyi vuonna 2006 Mestikseen.
Ore edusti kausina 2006–2007 ja 2007–2008 KooKoota ja kaudella 2008–2009 Jokipoikia. Pelatessaan Jokipojissa hän oli voittamassa Mestiksen hopeaa. Kaudella 2008–2009 hänen torjuntaprosenttinsa oli Mestiksen runkosarjan seitsemänneksi paras, 91,88, ja pudotuspeleissä 2009 sarjan neljänneksi paras, 93,69. Kauden päätteeksi hänet valittiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Kaudella 2007–2008 Oren torjuntaprosentti oli Mestiksen runkosarjan toiseksi paras, 92,80.
Vuonna 2009 Ore siirtyi Norjan GET-ligaenin Stavanger Oilersiin, jossa hän oli voittamassa keväällä 2010 Norjan jääkiekkomestaruutta. Hän pelasi kauden 2009–2010 runkosarjassa 41 ottelua torjuntaprosentilla 91,5 ja pudotuspeleissä 18 ottelua torjuntaprosentilla 91,9. Kaudeksi 2011–2012 hän palasi Jokipoikiin.
Kauhujen talo (elokuva)

Tuotanto

Kauhujen talon käsikirjoituksesta vastasi Michael Armstrong. Käsikirjoitus pohjautuu vuonna 1913 ilmestyneeseen Earl Derr Biggersin romaaniin Seven Keys to Baldpate ja George M. Cohanin samannimiseen näytelmään.
George M. Cohanin näytelmää Seven Keys to Baldplate avattii Broadwaylla Astor Theateressa 22. syyskuuta vuonna 1913. Näytelmää esitettiin 320 näytöstä.
Elsa Lanchesterin aikomuksena oli näytellä Victoria Quimby Grisbanen roolin, mutta oli liian sairas matkustaakseen Lontooseen.
Kauhujen talo kuvattiin Englannin Hampshiressä elokuussa 1982 7,5 miljoonan dollarin budjetilla. Kuvaukset kestivät viisi viikkoa.
Risto Hemmi

Risto Hemmi (s. 1956 Kuopio) on suomalainen musiikkiteollisuuden vaikuttaja, Suomen suurimman äänitysstudion Finnvox Studiot Oy:n toimitusjohtaja ja yksi Finnvoxin nykyisistä omistajista. Hemmi aloitti uransa Finnvox Studioilla vuonna 1979, ja on sittemmin työskennellyt siellä äänittäjänä, miksaajana, studiopäällikkönä ja vuodesta 1993 lähtien toimitusjohtajana. Finnvoxin kaikki yhdeksän studiota ovat Hemmin suunnittelemia.
Hemmin ensimmäinen merkittävää kaupallista suosiota herättänyt työ oli Pelle Miljoona Oy:n Moottoritie on kuuma -albumi (1980). Hemmi on äänittänyt ja miksannut yli 500 albumia, joista useat kymmenet ovat myyneet kultaa tai platinaa. Muun studiotyön lisäksi Hemmi on uransa aikana äänittänyt ja miksannut musiikin noin kolmeenkymmeneen elokuvaan, muun muassa Jalmari Helanderin ohjaamaan ja Samuel L. Jacksonin tähdittämään vuoden 2014 Big Game -elokuvaan.
Hemmi syntyi Kuopiossa ja vietti lapsuutensa Rovaniemellä ja Kemissä. Lukioaikoinaan Kemissä Hemmi soitti kitaraa Fuggin Great -nimisessä yhtyeessä, joka toimi lämmittelybändinä mm. Hurriganes -yhtyeelle ja Rauli Badding Somerjoelle. Hemmi valmistui diplomi-insinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta, ja vuodesta 2013 lähtien hän on työnsä ohella opettanut musiikkiteknologian maisterivaiheen kursseja Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.
Gösta Branders

Gösta Branders (6. lokakuuta 1869 Turku – 12. huhtikuuta 1955) oli Akateemisen kirjakaupan perustaja ja pitkäaikainen johtaja. 
Gösta Brandersin vanhemmat olivat nahkurimestari Anders Branders ja Fredrika Wilhelmian Vestling ja puoliso vuodesta 1900 Gertrud Ljungborg. Branders kävi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1890. Kirjakaupoissa Suomessa Branders työskenteli 1892 Vaasassa ja Turussa, samoin kuin oli kirjakauppa-alalla Leipzigissä 1896. Branders toimi Akateemisen kirjakaupan hallituksen jäsenenä vuodesta 1893 vuoteen 1898 ja toimitusjohtajana vuodesta 1897. Toimitusjohtajan tehtäviä hän hoiti vuoteen 1930 asti. Branders oli Åbo Akademin säätiön valtuuskunnan jäsen ja sen kirjaston asiamies kirjalahjojen keräämiseksi. Hän teki vaimonsa kanssa lahjoituksen Åbo Akademin kirjaston rakentamiseksi. Branders oli myös Suomen kirjakauppayhdistyksen kunniajäsen.
Heinrich Thun

Heinrich Thun (s. 1. syyskuuta 1938) on entinen itävaltalainen moukarinheittäjä. Hän on maansa moukarinheittäjistä päässyt lähimmäksi voimassa olevaa maailmanennätystä.
Thun sijoittui Rooman 1960 olympialaisten moukarinheitossa yhdeksänneksi tuloksella 63,53 m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 64,73 m mutta sai loppukilpailussa parhaalla heitollaan vain tuloksen 62,76 m ja sijoittui 15:nneksi. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 58,17 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi tuloksella 65,23 m.
Thun voitti moukarinheitossa Itävallan mestaruuden vuosina 1957–1964 ja 1966. Hän paransi Itävallan ennätystä 15 kertaa vuosina 1957–1963. Linzissä 3. elokuuta 1958 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaismoukarinheittäjänä 60 metrin rajan tuloksellaan 60,96 m. Lähimmäksi maailmanennätystä, 90 senttimetrin päähän, hän pääsi heittäessään uransa parhaan tuloksen 69,77 m 15. syyskuuta 1963. Se säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1976 saakka.
Hannu Niittykangas

Hannu Niittykangas (22. elokuuta 1950 Jyväskylä − 24. maaliskuuta 2011 Jyväskylä) oli Jyväskylän yliopistossa vuosina 2001−2011 yrittäjyyden (alueellinen pk-yrittäjyys) professori. Niittykangas työskenteli aiemmin 1995−2001 Kuopion yliopistossa yrittäjyyden ja johtamisen apulaisprofessorina ja professorina. Sitä ennen hän toimi Jyväskylän yliopiston taloustieteen laitoksella ja Keski-Suomen taloudellisessa tutkimuskeskuksessa tutkijana ja erikoistutkijana.
Niittykankaan tutkimusaiheita olivat muun muassa yrittäjyys, aluetalous, aluepolitiikan vaikutustutkimukset, uuden liiketoiminnan syntymisen logiikka, yrittäjä henkilönä sekä maaseudun elinkeinot.
Niittykangas oli koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1992 aiheenaan maaseudun yritystoiminnan kehittymismahdollisuudet.
Ajatollah

Ajatollah (arab. آية áyatulláh, الله‎, pers. ‏آیت‌الله‎) tarkoittaa uskonnollista johtajaa šiialaisessa islamissa. Ajatollahit ovat yleensä islamilaisen oikeustieteen, etiikan ja filosofian asiantuntijoita. He opettavat yleensä erityisissä islamilaisia tieteitä opettavissa oppilaitoksissa.
Ajatollahiksi ei virallisesti nimitetä, vaan arvostettu ja oppinut uskonnollinen johtaja, jolla on paljon seuraajia, saa aluksi kannattajiltaan tämän kunnianimen, ja vähitellen muut ajatollahit hyväksyvät hänet vertaisekseen. Kunnianimi tarkoittaa kirjaimellisesti ”jumalan (tunnus)merkkiä”.
Joitain merkittäviä ajatollaheita kutsutaan suurajatollaheiksi (áyatulláh-al-uzma).
Kvanttiteleportaatio

Teleportaatio valosta atomiin

Valon avulla voidaan siirtää tietoa atomeihin ja päinvastoin. Atomeihin voidaan tallentaa tietoa kvanttitietokoneessa. Tämä saatiin selville kun Fyysikko Eugine Polzikin tutkijaryhmä siirsi kvanttikoodattua informaatiota valosta atomien muodostamaan kaasuun vuonna 2006. Tavallisen arkiymmärryksen hallitsemassa elämässä kulkeminen teleportin eli kaukosiirtimen kautta paikasta toiseen ei onnistu, mutta kvanttimekaniikan lakien hallitsemassa atomien maailmassa se on jo mahdollista. Varsinaista fyysistä ainetta, atomeja, tosin ei ole vielä siirretty. Sen sijaan tutkijat ovat tuhonneet lasersäteen yhdessä paikassa ja luoneet siitä täydellisen kopion toisessa paikassa siirtämällä alkuperäisen säteen kvantti-informaation valon avulla toiseen paikkaan.

Kvanttitietokone

Tavallisen tietokoneen tavoin kvanttitietokoneessakin on muistiyksikkö, johon tietoa talletetaan, ja kanavia, joita pitkin tieto liikkuu muistiyksikössä. Atomeja pidetään loogisena tiedontallennusvälineenä, koska kvantti-informaatio säilyy atomeissa huomattavasti kauemmin kuin valossa. Valo sen sijaan sopii hyvin tiedon tallentamiseen atomimuistiin ja sen lukemiseen sieltä.
Baikalvuoristo

Baikalvuoristo (ven. Байкальский хребет, Baikalski hrebet) on Baikaljärven luoteisrantaa reunustava vuoristo Etelä-Siperiassa Venäjällä. Laptevinmereen laskeva 4 000 kilometriä pitkä Lenajoki saa alkunsa Baikalvuoristosta, joka jää joen ja Baikaljärven väliin. Baikaljärvi itse puolestaan laskee Jäämereen Angara- ja Jeniseijokien kautta. Baikalvuoriston ja Lenan luoteispuolelta alkaa laaja Keski-Siperian ylänkö. Idässä Baikalvuoristo liittyy Stanovoivuoristoon.
Baikalvuoriston rinteitä peittää tiheä metsä, jonka puulajeja ovat harmaaleppä, haapa, hieskoivu, siperianlehtikuusi, siperianpihta, mänty ja siperiankuusi.
Vuoriston korkein huippu on 2 572 metriä korkea Tšerskivuori.