google/wiki40b huggingface dataset:
Svetlana Žurova

Svetlana Sergejevna Žurova (s. 1. kesäkuuta 1972) on venäläinen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.
Žurova on kilpaillut kansainvälisellä tasolla vuodesta 1989 lähtien. Kaudella 1995-1996 hän voitti maailmancupin 500 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kisoissa hän on saavuttanut 500 metrillä kultaa vuonna 1996, hopeaa vuosina 1998–2000 ja pronssia vuonna 2001. Sprintterien maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 2006.
Talviolympialaisiin Žurova on osallistunut neljästi, mutta saavutti ensimmäisen mitalinsa vasta 34-vuotiaana 2006 Torinon kisoista, jossa voitti 500 metrin kilpailun. Hän aikoi lopettaa uransa jo vuonna 2003 saatuaan lapsen, mutta aviomiehensä kannustuksesta päätti menestyksekkäästi jatkaa uraansa.
Talentia

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia on suomalainen Akavaan kuuluva sosiaalialan ammattijärjestö, johon kuuluu yli 25 000 jäsentä. Liiton puheenjohtaja on Tero Ristimäki. 
Järjestö perustettiin vuonna 1949 nimellä Huoltotyöntekijöiden ammatillinen keskus (HAK). Vuosina 1962–2002 nimi oli Sosiaalityöntekijäin Liitto (SOSTL).
Talentian jäsenet ovat yleensä suorittaneet sosiaalialan korkeakoulututkinnon tai aiemman opistoasteisen tutkinnon. Yleisimpiä tutkintoja ovat sosionomi (AMK), sosionomi (YAMK), sosiaalityöntekijä (YTM/VTM), sosiaalikasvattaja, sosiaaliohjaaja, kuntoutuksen ohjaaja (amk) ja geronomi (amk). Talentialaiset työskentelevät laajasti sosiaalihuollon tehtävissä esimerkiksi nimikkeillä sosiaaliohjaaja, ohjaaja, sosiaalityöntekijä, lastentarhanopettaja, sosiaalijohtaja, koulukuraattori sekä muissa sosiaalialan esimies-, asiantuntija-, kehittämis- ja suunnittelutehtävissä kunnissa, valtiolla, sosiaalialan järjestöissä sekä yksityisissä yrityksissä.
Talentia valvoo sosiaalialan työntekijöiden etuja ja vaikuttaa lainsäädäntöön, erityisesti sosiaali- ja koulutuspolitiikkaan.
Liiton jäsenlehti on Talentia.
Liitto järjestää vuosittain Sosiaalialan asiantuntijapäivät, joilla vuodesta 2007 lähtien myönnetään myös Hyvä käytäntö -palkinto.
Viipurin konepaja

Viipurin konepaja oli Viipurissa 1861 toimintansa aloittanut konepaja. Konepaja toimi Pantsarlahden kaupunginosassa vuosina 1864-1939 sekä edelleen Neuvostoliiton ja Venäjän aikana eri nimellä. Yritys tunnettiin myös nimellä Wiborgs Mekaniska Verkstad, Aktiebolaget.

Historia

Yritys perustettiin vuonna 1861 ja se valmisti esimerkiksi maatalouskoneita, ajoneuvoja, lukkoja ja nauloja. Vuonna 1864 yhtiö myytiin osakeyhtiölle, jonka eräänä osakkaana oli Hackman & Co. Yhtiöstä tuli sittemmin Viipurin Konepaja Oy. Konepajalle valmistui uusi valimo vuonna 1867. Vuonna 1869 rakennettiin iso telakka, höyrykattilatehdas, laituri ja suuri nosturi laivateollisuuden vahvistamiseksi. Yrityksen tuotteena oli tässä vaiheessa pääosin höyrylaivat. Se oli alansa johtava teollisuusyritys Suomessa, mutta ajautui ahdinkoon 1883. Tällöin sen vuokrasi E. Filemon Gallén. Hänellä oli jo vuodesta 1875 ollut ollut oma konepaja talossaan (Fredrikinkatu 14) Viipurissa. 
Gallénin kuoltua vuonna 1893 konepaja teki vararikon ja se jaettiin kahtia. Gallénin poika insinööri Jalmar Gallén lunasti osan tehtaasta konepajaksi, jonka erikoisalana oli höyrylaivojen rakentaminen. Vuonna 1899 Viipurin konepaja siirtyi belgialaisen yhtiön omistukseen, joka laajensi yritystä merkittävästi.
Konepajan toiminta lakkasi vararikkoon 1908. Toiminta jatkui kuitenkin keskeytyksen jälkeen, sillä vielä 1930-luvun alussa Viipurin Konepaja ja Laivatelakka ilmoitti valmistavansa höyrykattiloita ja höyrykoneita.  
Viipurin konepaja oli Gottfried Strömbergin ohella merkittävä suomalaisen sähköteknisen teollisuuden uranuurtaja. Se valmisti generaattoreita, moottoreita ja muuntajia. Myös höyrykoneiden ja -laivojen valmistajana telakka on ollut erittäin merkittävä.
Vuonna 1909 yritys aloitti paperikoneiden rakentamisen ja toimitti ensimmäisen Suomessa valmistetun paperikoneen Kissakosken paperitehtaalle Hirvensalmelle. Myös Leppäkosken ja Myllykosken tehtailla oli Viipurin konepajan valmistamia paperikoneita. Viipuri jouduttiin luovuttamaan sodan jälkeen ja yrityksen toiminta siinä muodossa päättyi siihen. Nykyäänkin Viipurin konepajan rakentamia laivoja on sisävesillä käytössä useita kymmeniä. Suuri osa Suomen teräsrunkoisista höyrylaivoista on rakennettu kyseisellä telakalla. Näitä ovat esimerkiksi S/S Salama ja S/S Hurma. Viipurin konepaja oli toimittanut myös Imatrankosken turistiköysiradan, joka oli toiminnassa vuosina 1872-1883.

Tuotteet

Yrityksen toiminta oli jaettu kolmeen pääliiketoiminta-alueeseen: Konepaja, kattilapaja ja laivavarvi.
M60 Patton

Kehitys

M60 Pattonin kehittely alkoi vuonna 1957 kun ilmeni, että neuvostoliittolaiset olivat kehittäneet 100 mm:n panssarivaunukanuunalla aseistetun raskaasti panssaroidun T-54:n, joka oli ominaisuuksiltaan ylivoimainen verrattuna yhdysvaltalaisten silloiseen M48 Patton -taistelupanssarivaunuun.
M48:n runkoon asennettiin uusi 750 hevosvoimainen, ilmajäähdytetty Continental V-12-dieselmoottori ja aseistukseksi brittiläinen 105 mm:n L7-sarjan panssarivaunukanuuna. Vaunu nimettiin aluksi M68:ksi, ja sen sarjavalmistus aloitettiin 1959. M68 uudelleennimettiin M60:ksi ja se tuli palveluskäyttöön 1960.
Uudelleensuunnittelu lisäsi vaunun toimintamatkaa ja liikkuvuutta, ja vähensi tankkaus- ja huoltotarvetta. Vaunun runko on yksiosainen teräsvalu, joka on jaettu miehistö- ja moottoritilaan.
Vuonna 1963 M60 uudistettiin M60A1:ksi. Siinä oli suurempi ja paremmin muotoiltu torni, parempi panssarointi ja paremmat vakaimet. Sitä valmistettiin vuoteen 1980 saakka. M60A2:ssa oli edellistä matalaprofiilisempi torni vaununjohtajan konekiväärikupolilla varustettuna sekä 152 mm:n panssarivaunukanuuna, jolla voi ampua myös Shillelagh-panssarintorjuntaohjuksia. Kanuunaan liittyneiden ongelmien vuoksi M60A2 hylättiin tyyppinä ja monet niistä uudistettiin M60A3:ksi, mikä torni perustui M60A1:een. M60A3:n suunnittelu aloitettiin 1978. Sen tekniikka sisälsi uuden etäisyysmittarin ja ballistisen tietokoneen, sekä tornin vakautusjärjestelmän ja kaikki vaunut päivitettiin lopulta tähän malliin.

Käyttö maailmalla

Israel käytti M60:ia ja M60A1:iä Jom Kippur -sodassa 1973 Siinailla Egyptiä vastaan ja Golanin kukkuloilla Syyriaa vastaan. Yhdysvallat lähetti M60:ia lisätueksi ennen vihollisuuksien puhkeamista ja niiden kestäessä. Sodan seurauksena Israel sai myös lisää M48:a, M60:iä ja M60A1:iä.
Uudistetut M60:t palvelivat Israelia myös Rauha Galileaan -operaatiossa Libanonissa 1982. Israel uudisti M60:iä uusilla teloilla ja aktiivipanssarilla. Näin uudistettu M60 oli nimitykseltään Magach 6B. Magachia on kehitetty edelleen Magach 7A:ksi, 7B:ksi ja 7C:ksi lisäämällä panssarointia, ammunta-automatiikkaa, lämpösuojauksen ja savunheittimet.
Yhdysvaltain merijalkaväki ja saudit käyttivät M60A1:tä vielä ensimmäisessä Irakin sodassa. M60 oli verrattavissa Irakin T-72:n vientimalleihin, vaikkakin heikommin aseistettu, mutta toisaalta varustettu nykyaikaisella ammunnanhallinnalla.
M60-taistelupanssarivaunuja oli 2005 Argentiinalla, Bahrainilla, Itävallalla, Egyptillä, Kreikalla, Israelilla, Espanjalla, Turkilla, Thaimaalla ja Iranilla. Yhdysvalloissa niitä ei ole enää taistelukäytössä.
Konservaattori

Konservaattori on ammatti, jonka harjoittaja vastaa kulttuuriomaisuuden eli esimerkiksi museoesineiden tai muun kulttuurihistoriallisen omaisuuden säilyttämisestä ja hoitamisesta eli konservoinnista. Konservaattorilta vaaditaan erikoistumisalan esineistön ja kulttuurikohteiden tekniikoiden ja historian tuntemusta. Työ vaatii tarkkuutta, huolellisuutta sekä konservoinnin eettisten asenteiden omaksumista. Konservaattorien yleisimpiä työpaikkoja ovat museot, kirjastot ja arkistot.
Konservaattoriksi opiskellaan nykyisin ammattikorkeakoulussa. Suomessa koulutusta tarjoaa Metropolia Vantaalla. Rakennuskonservointia on aiemmin voinut opiskella myös Seinäjoen ammattikorkeakoulussa. Konservaattorin ammattikorkeakoulututkinnon laajuus on 240 opintopistettä (160 opintoviikkoa) ja sen suorittamiseen kuluu yleensä neljä vuotta. Opintojen aikana erikoistutaan johonkin tiettyyn konservoinnin osa-alueeseen, esimerkiksi maalaus-, esine-, tekstiili-, paperi- tai huonekalukonservointiin.
Konservoinnin alan kehittämisestä ja konservaattoreiden osaamisen seurannasta vastaa Suomessa Pohjoismaisen konservaattoriliiton Suomen osasto ry.

Koulutuksen historiaa Suomessa

Konservointikoulutus aloitettiin opistotasoisena Suomessa 1. elokuuta 1984 Vantaan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa. Vuonna 1994 koulutus siirrettiin Vantaan ammattikorkeakoulukokeiluun ja tutkinto muuttui "ammatillisesti suuntautuneeksi korkeakoulututkinnoksi". Tuolloin tutkinto myös piteni 3,5-vuotiseksi. Vuonna 1998 koulutus siirtyi Espoon-Vantaan teknilliseen ammattikorkeakouluun (vuodesta 2008 osa Metropoliaa) ja vuonna 2000 opetusaika piteni nykyiseen neljään vuoteen.
Vuodesta 2006 lähtien on ollut mahdollista suorittaa myös konservoinnin ylempi ammattikorkeakoulututkinto.
Kermasieppo

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kermasieppo on 12–13 cm pitkä. Lajin sukupuolet muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Selkä on lajilla väritykseltään oliivinvihreä ja pää harmaa. Vatsastaan ja rinnastaan lintu on keltainen. Otsa on valkoinen tai oranssiin vivahtava. Nuoret linnut ovat selästään punaruskeita ja vatsastaan vaaleankeltaisia valkoisin viiruin. Valkonaamasieppo (Tregellasia leucops) muistuttaa kermasieppoa, mutta eroaa tästä mustan otsan ja valkoisten silmänympärysten perusteella.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kermasieppoa tavataan Australian itärannikolta kahtena erillisenä populaationa. Pohjoisempi populaatio sijaitsee Queenslandin osavaltion koillisrannikolla ja eteläisempi populaatio Uuden Etelä-Walesin osavaltion alueella hieman Kauriin kääntöpiirin pohjoispuolella. Lajin elinympäristöä ovat kosteat eukalyptusmetsät sekä trooppiset ja subtrooppiset sademetsät. Kermasieppo viihtyy erityisesti tiheän kasvillisuuden joukossa.

Ravinto

Kermasiepon ravinto koostuu pääosin hyönteisistä, mutta toisinaan laji syö myös siemeniä. Lintu etsii ruokansa maasta tai puiden keskikerroksista.

Elintavat

Kermasiepot liikkuvat yleensä yksin tai pareittain. Ne ovat hiljaisia ja huomaamattomia lintuja. Lajin pesimäkausi kestää levinneisyysalueen pohjoisosissa heinäkuulta joulukuulle ja etelämpänä syyskuulta joulukuulle. Pesänsä lintu rakentaa pensaaseen ruohoista, sammalesta, juurista ja lehdistä sitoen ne yhteen hämähäkinseitillä. Naaras munii kaksi munaa ja hautoo niitä vajaat kolme viikkoa. Koiras ruokkii hautovaa naarasta ja osallistuu myös kuoriutuneiden poikasten hoitoon. Pesivällä parilla on apuna myös muita kermasieppoja, yleensä koiraita.
Einari Lepistö

Einari Lepistö (1. joulukuuta 1916 – 19. huhtikuuta 2001) oli Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen pääsihteeri vuodesta 1960. Aiemmalta ammatiltaan hän oli maanviljelijä ja koulutaustaa oli kansakoulu. Hän oli kotoisin Hailuodosta. Isä kuoli, kun Einari oli vasta viiden kuukauden ikäinen. Einari Lepistö asetettiin vuonna 1947 saarnamieheksi vanhoillislestadiolaisessa liikkeessä. Hän toimi monissa kirkon ja yhteiskunnan luottamustehtävissä kirkko- ja kunnanvaltuutetusta presidentin valitsijamieheen saakka. 1975 hän pyrki eduskuntaan, mutta ei tullut valituksi. Puoluekanta oli Suomen Keskusta.
Turun Kirjakahvila

Kirjakahvilan historia

Turun Kirjakahvilaa perustettaessa esikuvina ovat olleet kirjakahvilat eri puolilla Eurooppaa, erityisesti Berliinissä, Lundissa ja Tukholmassa. Toiminta-ajatuksena oli tuoda maahan ulkomaista tutkimus- ja yhteiskunnallista kirjallisuutta, jota oli vaikea saada Suomesta.
Kirjakahvila perustettiin alun perin puutaloon Henrikinkadulle. Ennen muuttoaan nykyisiin tiloihinsa Brinkkalan sisäpihalle Kirjakahvila on toiminut myös Juseliuksen talossa ja Brinkkalan talon toisessa kerroksessa.

Kirjakahvilan toiminta

Kirjamyynnin ja kahvilatoiminnan lisäksi Kirjakahvila tuottaa tapahtumia sekä omissa tiloissaan että Brinkkalan sisäpihalla. Tunnetuimmat tapahtumakokonaisuudet lienevät kesäkuukausien Urbaani kesäloma -festivaali, jota järjestettiin vuosina 2009-2011 ulkoilmatapahtumana Brinkkalan pihassa ja joka vuonna 2012 hajautettiin koko Turun kattavaksi, erilaisten epäkaupallisten tilojen ja toimijoiden yhteiseksi kaupunkifestivaaliksi, sekä musiikkiesityksistä ja keskiyön säestetystä mykkäelokuvanäytöksestä rakentuva Kirjakahvilan ja Kinokoplan Taiteiden yö. Lisäksi Kirjakahvilassa järjestetään ympäri vuoden runsaasti elokuvanäytöksiä, musiikkitapahtumia, lukupiirejä sekä yhteiskunnallisiin asioihin, taiteeseen ja kulttuuriin keskittyviä keskustelutilaisuuksia. Kirjakahvilassa on myös galleria, jonka näyttelyt vaihtuvat kuukausittain, sekä pääosin feminististä, anarkistista ja queeria aineistoa sisältävä pieni kirjastokokoelma. Tärkeä osa kirjastoa on zine-kokoelma, jossa on paljon harvinaisiakin feminismi-, anarkismi- ja queeraiheisia omakustanteita, joita on vaikea löytää mistään muualta. Kokoelmasta löytyvät esimerkiksi kaikki taiteilija Tiitu Takalon vanhat omakustanteet.
Osuuskunnan toiminta perustuu voittoa tavoittelemattomuudelle ja vapaaehtoistyölle. Kahvilan tarjonta on kokonaisuudessaan vegaaninen.
Karttuankeriaat

Lajit ja anatomia

Karttuankeriaiden heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 5–7 lajia. Lajeja ovat muun muassa japaninkarttuankerias (Coloconger japonicus), jättikarttuankerias (C. giganteus), karibiankarttuankerias (C. meadi), sammakkoankerias (C. raniceps) ja tummakarttuankerias (C. cadenati). Muihin ankeriaskaloihin verrattuna heimon kalat ovat ruumiinrakenteeltaan tukevampia eivätkä yhtä pitkulaisia. Kooltaan ne kasvavat suurimmillaan 50–60 cm pitkiksi. Pää on suurehko ja kuono lyhyt sekä tylppä. Selkäevä on karttuankeriaslajeilla pitkä ja yhtyy pyrstö- ja peräevän kanssa. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet, vatsaevät puuttuvat. Heimon lajien kylkiviiva on täysin kehittynyt ja päässä on aistikanavia. Karttuankeriaat ovat suomuttomia ja väriltään ruskeita tai harmaita.

Levinneisyys ja elintavat

Karttuankeriaslajeja tavataan lämpimissä vesissä Atlantilla ja indopasifisella merialueella. Ne elävät usein lähellä mutapohjia 300–1 000 metrin syvyydessä. Karttuankeriaita saadaan sivusaaliiksi kalastettaessa trooleilla, mutta niillä ei ole juurikaan kaupallista arvoa.
Alessandra Mirka Gatti

Ura

Alessandra Mirka Gatti tuli tunnetuksi, kun hän tapasi Giancarlo Pasquinin 1980-luvun loppupuolella. Aluksi hän käytti nimiä Wiki Wiki ja Eskimo. Ensimmäisen laulunsa hän nauhoitti vuonna 1989 nimellä Domino. Sen jälkeen hän liittyi A Beat C -yhtiöön, mutta erosi siitä virallisesti vuonna 2005 aloittaakseen projektin ABeatC:n entisen tuottajan Sandro Olivan kanssa. Hänen tunnetuinpia kappaleitaan ovat Tora Tora Tora ja Mickey Mouse March.

Muuta

Hän oli naimisissa artisti Giancarlo Pasquinin eli Dave Rodgersin kanssa.
Pieksänmaa

Historia

Pieksänmaan kunta syntyi 1. tammikuuta 2004, kun Pieksämäen maalaiskunta sekä Jäppilän ja Virtasalmen kunnat lakkautettiin ja yhdistettiin noin 9 000 asukkaan kunnaksi. Kuntakeskus oli Naarajärvi. Kunta jäi lyhytikäiseksi, sillä Pieksänmaa ja Pieksämäki yhdistettiin vuoden 2007 alussa uudeksi Pieksämäeksi. Uuden kunnan väkiluku oli vuoden 2007 alussa n. 21 000.
Chopin (votka)

Chopin on säveltäjä Frédéric Chopinin mukaan nimetty puolalainen votkamerkki (40 t-%). Neljästi tislattava votka valmistetaan Podlasien alueen perunoista. Pohjois-Amerikkaan Chopin tuli saataville ensi kertaa vuonna 1997.
Vehkojärvet

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,9 metriä mpy.
Samsung Galaxy A7 (2016)

Muotoilu

Samsung Galaxy A7 (2016) -älypuhelimessa on 5,5-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla. Laite on vain 7,3 mm ohut.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 7 Octa 7580-prosessori. Laitteessa on 3 Gigatavua RAM-muistia ja 16 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus  on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Marshmallow".
Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 7.0 "Nougat" -versioon.
Pekka Sivula

Pekka Väinö Johannes Sivula (8. elokuuta 1924 Kouvola – 26. toukokuuta 2018 Naantali) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Turun asemakaava-arkkitehtinä ja kaavaosaston päällikkönä. Hän oli myös innokas golfharrastaja ja suunnitteli monia golfkenttiä eri puolille Suomea.
Sivula valmistui arkkitehdiksi vuonna 1952. Hän toimi vuodesta 1960 Turun asemakaava-arkkitehtina yli 25 vuotta. 1980-luvun puolessavälissä hänet tuomittiin viraltapantavaksi Armas Puolimatkan lahjusjutun yhteydessä. Eläkkeellä hän erikoistui golfkenttien suunnitteluun. Hän suunnitteli kaikkiaan 16 golfkenttää, toiseksi eniten Suomessa Kosti Kurosen jälkeen.
Pekka Sivula toimi 1977–1983 Suomen Golfliiton hallituksessa. Hän oli mukana perustamassa turkulaista Aura Golfia 1958 ja oli vuosina 1981–1983 sen puheenjohtaja.
Oxford-kenkä

Oxford-kenkä on miesten juhlallisin jalkinetyyppi. Oxford-kenkä eroaa muista kengistä siten, että oxford-kengässä kengännauhojen yhdessä pitämät päälliset puoliskot on ommeltu kengän pään alle. Lisäksi kengän kieli on tehty eri osasta kuin etupäällinen. Rei'ityksellä eli perforaatiolla varustettua oxfordia kutsutaan brogueksi. Mitä enemmän rei'itystä brogue-kengässä on, sitä vähemmän juhlallinen se on klassiseen oxford-kenkään verrattuna.
Oxfordeja on käytetty 1700-luvulta alkaen. Yhdysvalloissa oxfordeista voidaan käyttää myös nimitystä balmorals. Kaksiväristä oxford-kenkää kutsutaan spectatoriksi tai co-respondentiksi.
Vietnamin esihistoria

Alkuperä

Vietnamilaisten tarujen mukaan ensimmäiset vietnamilaiset periytyvät lohikäärmekuninkaan Lạc Long Quânin ja taivaallisen hengen Âu Cơ'n liitosta. Heillä oli 100 poikaa, joista vanhimmasta tuli Vietnamin ensimmäinen Hùng Vương-kuningas 2879 eaa. Hùng-kuninkaiden aikana maata kutsuttiin nimellä Văn Lang ja kansaa nimellä Lạc Việt. 200-luvulla eaa. Âu Việt-kansa muutti nykyisen Kiinan alueelta Punaisen joen suistoalueelle ja sekoittui alkuperäisväestöön. Vuonna 258 eaa. Thục Phán perusti Âu Lạcin kuningaskunnan Pohjois-Vietnamiin ja julisti nimekseen An Dương Vương.
1900-luvulla tehdyt ranskalaisten ja vietnamilaisten arkeologiset kaivaukset ovat osoittaneet alueen asutuksi pitkään, mutta vahvistuksia monien tarujen todentamiseksi ei ole saatu.
Jaakko Päntäjä

Perhe ja opinnot

Päntäjän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pänttäjä ja Maria Pokkamaa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Martta Matilda Airaksisen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927 (saksan kieltä lukuun ottamatta). Hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1926 ja Taistelukoulun jalkaväkilinjan vuonna 1933.

Jääkärikausi

Päntäjä työskenteli maanviljelijänä Alatorniolla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 22. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 18. maaliskuussa 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hän palasi takaisin komppaniaansa 30. heinäkuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Päntäjä astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ryhmänjohtajaksi ja joukkueen varajohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918. Parannuttuaan hänet siirrettiin 1. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan.

Sisällissodan jälkeinen aika

Päntäjä palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana Valkoisen kaartin rykmentin I pataljoonan 3. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 2. toukokuuta 1819 alkaen Terijoen rajavartiopataljoonaan, jossa hän toimi koulutusaliupseerina ja aliupseerikoulun vääpelinä. Hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1919 alkaen takaisin Suomen valkoisen kaartin rykmenttiin, jossa hän toimi koulutusaliupseerina ja komppanian vääpelinä eri komppanioissa. Hänet määrättiin 11. maaliskuuta 1928 koulutusaliupseeriksi rykmentin aliupseerikouluun ja 1. toukokuuta 1938 alkaen koulun (Vöyrin koulu) vääpeliksi, jossa hän palveli vuoteen 1939 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Myöhemmin hän siirtyi Outokumpu Oy:n palvelukseen.
Rodney Howard-Browne

Rodney Howard-Browne (s. 12. kesäkuuta 1961 Port Elizabeth) on Etelä-Afrikassa syntynyt ja vuonna 1987 Yhdysvaltoihin siirtynyt maailmanevankelista, joka edustaa karismaattista liikettä.
Howard-Brownen elämän käännekohta oli noin 17 vuoden ikäisenä 1979 saatu kokemus. Hän kertoo saaneensa Pyhän Hengen voitelun ja lahjan jakaa Henkeä rukoillessaan ja vaatiessaan Jumalalta: "Joko sinä tulet tänne alas tai minä kuolen ja nousen sinne ja kosketan sinua."
Rodney Howard-Browne on opiskellut School of Bible Theology -raamattukoulussa San Jacintossa Kaliforniassa,  ja saarnasi nuoruudessaan Kenneth Haginin Rhema-raamattukoulussa Johannesburgissa.
Howard-Browne on käynyt useita kertoja Suomessa pitämässä kokoussarjoja, kuten "Suomi tulessa 2016", ja hänen toimintansa tuloksena on syntynyt uusia seurakuntia. Howard-Brownen opetus painottuu sielujen voittamiseen, varojen keräämiseen Jumalan valtakunnan työhön ja herätykseen.

Toiminta Toronton siunauksessa

Toronton siunaus on tunnettu hurmosilmiöstä, jota kutsutaan "pyhäksi nauruksi", jonka eräs tunnetuimmista levittäjistä on ollut Rodney Howard-Browne. Se on levinnyt maailmanlaajuisesti yhdestä seurakunnasta, Kanadan Torontossa toimivasta Toronto Airport Vineyard -seurakunnasta. Nykyinen ”pyhän naurun” julkisuus ja suosio on johdettavissa mm. Howard-Browneen ja Toronto-ilmiöön. Howard-Browne ja Toronto-liike tekivät laajalti tunnetuksi ja tutuiksi ilmiöitä, joita oli esiintynyt rajoitetumpina paljon aikaisemminkin.
Alfred Thomé

Georg Alfred Thomé (1848 Jääski – 10. lokakuuta 1907) toimi Lappeen tuomiokunnan tuomarina 1891–1907. Ennen valintaansa Lappeen tuomiokunnan tuomariksi hän toimi vuodesta 1869 tuomarina Viipurissa, Käkisalmella ja Lohjalla. Tultuaan Lappeen tuomariksi Thomé rakennutti ostamalleen Luumäen Kotkaniemen tilalle huvilan.