David Irving

David John Cawdell Irving (s. 24. maaliskuuta 1938) on kiistelty brittiläinen historiaan keskittynyt kirjailija, joka on erityisesti ollut kiinnostunut toisesta maailmansodasta. Hänen 1960- ja 1970-lukujensa sotahistoriateoksensa saavuttivat suuren suosion. Irvingiä on arvostelu väitetyn holokaustin kieltämisen vuoksi, josta hän sai myös tuomion Itävallassa. Irvingin ammatillista uskottavuutta on nykyisin kyseenalaistettu, erityisesti sen jälkeen, kun hän alkoi esittää denialistista kritiikkiä vallitsevaa historiakäsitystä vastaan.

Sotahistorian kirjoittaja

Irvingin ensimmäinen kirja The Destruction of Dresden (1963) käsitteli Dresdenin pommituksia helmikuussa 1945. Keskustelu Saksan kaupunkien ja siviilien pommituksien oikeutuksesta oli jo herännyt, ja Irvingin kirjasta tuli kansainvälinen myyntimenestys. Kirjan esittämä lukema Dresdenin pommitusten uhrien määrästä, 100 000–250 000 oli huomattavasti suurempi kuin aikaisemmat, ja muodostui tiedeyhteisön totuudeksi. Kirjaa ja sen esittämiä lukuja siteerattiin laajalti myös muissa teoksissa. Luvut perustuivat kuitenkin vain yhden haastateltavan arvioon, jolla ei ollut tukevia dokumentteja. Nykyinen arvio Dresdenin kuolonuhrien määrästä on 25 000–40 000, mutta eräät pommituksista selvinneet kaupungin asukkaat ovat pitäneet lukuja liian pieninä.
Kirjallisten töiden tuotto vaikutti kaiken kaikkiaan niin lupaavalta, että Irving jättäytyi parin vuoden opiskelujen jälkeen vapaaksi kirjailijaksi. Hänen tuotantonsa alkupään teoksiin kuuluu V-2, Hitlerin unelma, hyvin brittiläinen näkökulma Saksan ohjuskeskuksen pommituksiin. Syvempi kiinnostus sotaa koskevaan saksalaiseen näkökulmaan sai alkunsa, kun Irving käänsi saksalaisen tiedustelu-upseeri Reinhard Gehlenin muistelmat 1970-luvun alussa. Sittemmin Irvingin kirjoittamat historiikit ovat koskeneet pelkästään natsi-Saksan johtavia hahmoja, esimerkiksi Erwin Rommelia, Rudolf Hessiä ja Hermann Göringiä. Vielä 1980-luvulla hän kirjoitti Adolf Hitlerin sairauskertomuksen, mutta kirjamyynnin hiipuessa hänen teoksensa tulivat kantaa ottavammiksi.
Irvingin kirjoista on suomeksi julkaistu V-2, Hitlerin unelma sekä sotamarsalkka Erwin Rommelin elämäkerta Rommel (Kirjayhtymä, 1979). Näissä kirjoissa Irvingin näkemykset holokaustista eivät vielä tulleet esiin.

Vankeus

Vuosituhannen vaihteen tienoilla holokaustin tutkija Deborah Lipstadt mainitsi Irvingin olevan yksi vaarallisimmista holokaustin kiistäjistä. Irving haastoi Lipstadtin oikeuteen kunnianloukkauksesta, mutta hävisi paljon julkisuutta saaneen oikeudenkäynnin. Tuomari tuki Lipstadtin näkemyksiä siitä, että Irving on ”aktiivinen holokaustin kieltäjä”, juutalaisvastainen ja rasisti. 
Marraskuussa 2005 Itävallan poliisi pidätti Irvingin, ja helmikuussa 2006 hänet tuomittiin Itävallassa kolmeksi vuodeksi vankilaan holokaustin kieltämisestä. David Irving vapautettiin 13 kuukautta kestäneen ehdottoman vankeuden jälkeen 20. joulukuuta 2006 ehdolliseen vankeuteen odottamaan ylemmän oikeusasteen käsittelyä.

Näkemykset ja kirjallisuus

Itseoppineen Irvingin historiankerronnasta poikkeavat näkemykset toisesta maailmansodasta, Adolf Hitleristä ja holokaustista ovat tuoneet hänelle ikonin aseman uusnatsien ja muiden holokaustin kieltäjien keskuudessa. Häntä on puheidensa ja kirjojensa vuoksi estetty astumasta Saksan ja Itävallan maaperälle. Molemmissa valtioissa holokaustin kieltäminen julkisesti on rikos. Häntä on myös estetty menemästä Kanadaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Irving on ilmaissut rasistisia ja antisemitistisiä tunteita sekä julkisesti että yksityisesti. Irving on usein ilmaissut uskovansa uhkaavasta juutalaisesta salaliitosta, joka hallitsee maailmaa, ja että uskovat holokaustin todellisuuteen valmistettiin osana samaa väitettyä salaliittoa.
Vuoden 2017 maaliskuussa uutisoitiin, että Cambridge collegen kirjasto siirtää Irvingin teokset pois näkyvistä, koska eräs juutalainen opettaja oli tehnyt asiasta valituksen. Siirron jälkeen kirjoja pystyy lukemaan kirjastossa vain eri pyynnöstä.
Irving itse on kiistänyt olevansa holokaustin kieltäjä.