google/wiki40b huggingface dataset:
Tero Viinamäki

Ura

Viinamäki aloitti pesäpallon 5-vuotiaana. Hän pelasi ensimmäiset pelinsä Superpesiksessä kaudella 2004 kasvattajaseurassaan Seinäjoen Maila-Jusseissa. Hän saavutti heti ensimmäisellä kaudellaan pronssia. Viinamäki pelasi Seinäjoella Superpesiksessä neljän vuoden ajan, kunnes siirtyi Hyvinkään Tahkoon kaudeksi 2009. Hän pelasi Hyvinkäällä kaudet 2009-2011 toimien myös pelaajavalmentajana, minkä jälkeen hän siirtyi takaisin Seinäjoelle ja tällä kertaa naapuriseura Nurmon Jymyyn. Viinamäki perusteli paluutaan työllä ja vaimon kotipaikalla, vaikka hän kuvasi Tahkossa pelaamista unelmaksi. 
Kaudeksi 2013 Viinamäki siirtyi Jymy-Jusseihin, joka syntyi, kun Jymyn ja Maila-Jussien edustusjoukkueet fuusioituivat. Viinamäki solmi kauden päätteeksi seuran kanssa yhden vuoden jatkosopimuksen, johon sisältyi lisäksi yksi optiovuosi. Hän toimii opettajana lukiossa Vimpelissä. Viinamäki on nimennyt parhaaksi ominaisuudekseen ulkopelin ja tarkemmin pallovarmuuden.
Boggle

Boggle on nopeutta vaativa sanapeli, jota pelataan kynän, paperin, tiimalasin, boggle-laatikon ja kirjainnoppien avulla.
Geneviève Page

Geneviève Page (alun perin  Geneviève Bonjean, s. 13. joulukuuta 1927 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä, jolla on pitkä ura elokuvanäyttelijänä.  
Hän aloitti 50-vuotisen filmiuransa roolilla elokuvassa Pas de pitié pour les femmes (1950). Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat filmeissä Päiväperho (Belle de jour, 1967), Sherlock Holmesin salaisuus (The Private Life of Sherlock Holmes, 1970), Mayerling (1968) ja Kultainen tulppaani (Fanfan la Tulipe, 1952). Hän on ollut naimisissa Jean-Claude Bujardin kanssa vuodesta 1959 ja heillä on kaksi lasta.
La vergine di Norimberga

Juoni

Mysteerinen epämuodostunut hupullinen holokaustin selviytyjä kiduttaa naisia kuoliaaksi kaikenlaisilla eri menetelmillä erään vanhan linnan vankityrmissä.
Michele Adamson

Michele Adamson on psytrance-musiikkityyliin keskittynyt tuottaja sekä DJ Ibizalta. Michele on hyvin tunnettu lauluäänestään sekä yhteistyöstään monien tunnettujen psytrance-artistien kanssa, kuten Shpongle, Infected Mushroom, Violet Vision, Sub6, Ott, Younger Brother, Art of Trance, Psycraft ja Astrix.
Michele on julkaissut debyyttialbuminsa Fallen Angel (2005), jonka sisältö on pääsääntöisesti ambienttia. Uusi levy, joka edustaa selkeästi enemmän psytrance-tyylisuuntaa, julkaistiin 19. joulukuuta 2007.
Alinen Salmijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,4 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Käpykankaan metsäalueella Personsoiden ja Havisevanvuoren välissä. Järvellä on kartan mukaan kaksi järviallasta, joita yhdistää toisiinsa kapea ja umpeenkasvava salmi. Kummassakin järvialtaassa on saari. Ilmavalokuvan perusteella itärannassa sijaitsee vielä kolmas järvenallas, joka on soistunut omaksi suolammeksi rannan tuntumaan. Järven rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja se on metsämaata ja suomaata. Rantojen läheisyydessä kiertää paikoitellen kapea avosuon vyöhyke. Järven pohjoisrantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie valtatieltä 9.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Havisenjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,8 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi suo- tai metsäojaa. Yksi ojista on Personsuolla sijaitsevan Haukijärven laskuoja. Pohjoisesta laskee vielä Ylisen Salmijärven laskuoja ja idästä Muuranjärvi ja Pöykkyjärvi. Samaa ojaa myöten tulee kalliolouhokselta vettä. Läntisestä ja pienemmästä järvialtaasta alkaa järven laskuoja, joka juoksee lounaaseen päin. Se virtaa Personsoiden läpi Personlammiin, ja jatkaa siitä Personojana Havisevanjärveen. Ojalle tulee koko matkalla pudotusta 11,1 metriä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven karttanimi oli sama ”Salmijärvi”. Sen laskujoki virtasi ”Ison Personjärven” kautta ”Havisevanjärveen”. Järveä ympäröivät suot olivat luonnontilassa, mutta sen itäpuolella sijaitsi nittymaita.
Vuoden 1954 peruskartassa oli Haukijärveltä kaivettu yhdysoja Salmijärveen. Sen itäpuolella oli kapea peltotilkku, jonka kuivatusoja laski järven itärantaan. Vuoden 1961 kartan jälkeen on pellot metsitetty ja pikkujärvistä on kaivettu kuivatusoja Salmijärveen. Järvelle oli nyt rakennettu myös vapaa-ajan asunto, jonne pääsi metsäautoteitä myöten.
Janne Seppänen

Janne Seppänen on Tampereen yliopiston professori, joka on erikoistunut visuaalisen journalismin, valokuvan ja mediayhteiskunnan tutkimiseen. Seppänen on työskennellyt aiemmin visuaalisen kulttuurin teorian professorina Taideteollisessa korkeakoulussa (nykyinen Aalto-yliopisto). Hän on Helsingin yliopiston visuaalisen viestinnän dosentti. Seppänen on myös toiminut vierailevana professorina ulkomailla yliopistoissa City University of London ja Open University, Milton Keynes, Yhdistynyt kuningaskunta .
Seppänen on suomalaisen visuaalisen kulttuurin tutkimuksen keskeisiä hahmoja ja kirjoittanut myös paljon käytetyt alan perusoppikirjat Katseen voima (8. painos 2012) ja Visuaalinen kulttuuri (2005). 
Yhdessä professori Esa Väliverrosen kanssa hän on myös kirjoittanut mediayhteiskunnan problematiikkaan johdattavan teoksen Mediayhteiskunta (5. painos, 2017). Seppäsen lähtökohta tarkastella niin valokuvaa, visuaalista kulttuuria kuin koko mediayhteiskuntaa on yhteiskuntatieteellinen. Hän on myös kiinnostunut psykoanalyyttisten teorioiden soveltamisesta katseen ja katsomisen tutkimukseen.
Seppänen on vetänyt monia tutkimusprojekteja, joita ovat rahoittaneet niin yksityiset mediatalot kuin säätiöt, esimerkiksi Helsingin Sanomain säätiö. Hän on johtanut kolmea Suomen Akatemian laajaa monitieteistä tutkimuskonsortiota, jotka kaikki sijoittuvat verkottuneen ja digitalisoituneen visuaalisen kulttuurin tutkimuksen alueella: Mieli, kuva, mielikuva (MIPI, 2013–2017), Digitaaliset kasvot (DIFA, 2016–2019) ja Valokuvan digitaaliset epistemologiat (PEPI, 2019–2021). Projekteissa on selvitetty muun muassa sitä, miten kuvallinen havainto syntyy ihmisen mielessä ja miten kysymys valokuvallisesta totuudesta muotoutuu paljon puhuttuna totuuden jälkeisenä aikana.
Ennen ryhtymistään tutkijaksi, Seppänen työskenteli lähes viidentoista vuoden ajan journalistina muun muassa Helsingin Sanomissa, Aamulehdessä ja Uudessa Suomessa. Hän myös kirjoittaa Mediayhteiskunta-blogia ja tekee musiikkia taiteilijanimellä Rohveetta.
Seppänen toimii myös viestinnän asiantuntijana, brändianalyytikkona ja kouluttajana niin julkishallinnon kuin yksityisen sektorin organisaatioille.
HMS Nubian (F131)

Palvelus

Alus siirrettiin reserviin 1979 ja se sijoitettiin poistolistalle elokuussa 1981. Alusta käytettiin palveluksessa jatkavien luokan alusten varaosina. Se siirrettiin 23. syyskuuta 1982 Portsmouthiin, jossa käyttökelpoiset osat ja laitteet irrotettiin. Kolmen palvelusta jatkaneen aluksen tultua myydyksi Indonesialle aluksen säilytystarve päättyi. Hylky upotettiin maalilaivana Pohjois-Atlantilla 27. toukokuuta 1987.
Katolinen kirkko Alankomaissa

Katolinen kirkko Alankomaissa  toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Auskultantti

Auskultantti eli opettajakokelas tai opetusharjoittelija on opettajankoulutustaan suorittava henkilö, joka on edennyt käytännöllisen harjoittelun vaiheeseen. Yleensä nimitystä käytetään normaalikoulussa opettajan pedagogisten opintojen harjoittelua suorittavasta opiskelijasta, mutta nykyisissä opettajankoulutuksen järjestelyissä on mahdollista suorittaa harjoittelu myös tavallisessa koulussa, joita kutsutaan tässä yhteydessä ”kenttäkouluiksi”.
Nimitys auskultantti on peräisin latinan verbistä auscultare ’kuunnella’ ja viittaa siihen, että erityisesti 1800-luvulla tyypillisin opettajankoulutuksen opetusmuoto oli pätevän opettajan pitämien oppituntien seuraaminen. Rinnakkaiskoulujärjestelmän aikana kansakoulunopettajaseminaarien viimeisen vuoden opiskelijoita kutsuttiin auskultanteiksi, samoin kuin oppikoulunopettajiksi normaalikouluissa pätevöitymässä olleita maistereita ja kandidaatteja.
Aineenopettajaksi opiskeleva auskultantti suorittaa opettajan pedagogiset opinnot (60 op) yleensä yhdessä lukuvuodessa. Tällöin harjoittelu normaalikoululla ja teoriaopetus opettajankoulutuslaitoksella limittyvät toisiinsa. Usein opinnot suoritetaan opiskelun loppuvaiheessa, jolloin ne edeltävät välittömästi valmistumista. Pedagogiset opinnot voi suorittaa myös erillisinä opintoina. Tähän kehotetaan erityisesti muutoin päteviä, ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneita henkilöitä, jotka työskentelevät epäpätevinä opettajina.
1900-luvun alkupuolelta alkaen aina 1950-luvulle kansakoulunopettajaseminaarien pääsyvaatimuksena oli kansakoulu-, myöhemmin keskikoulututkinto. Ylioppilaiden olikin 1930-luvulle saakka mahdollista pätevöityä kansakoulunopettajiksi vuodessa seuraamalla seminaaria hospitantteina. Mahdollisuus lakkasi, kun Jyväskylän seminaari muuttui Kasvatusopilliseksi korkeakouluksi, joka erikoistui ylioppilaiden kouluttamiseen kansakoulunopettajiksi.
Volkswagen Golf

Malleja

Ensimmäinen Golf oli hatchback-korilla varustettu kolme- tai viisiovinen henkilöauto. Vuonna 1979 saataville tuli siitä tehty avomalli Cabriolet. Golfin porrasperäinen sedan-korimalli on valmistajan nimeämispolitiikan mukaan saanut oman mallinimen, joka on vuosikymmenten mittaan vaihdellut. Myöhemmin perusmallinen Golf-perhe on laajentunut usealla eri korivaihtoehdolla.
Cross Golf on Golf Plussaan perustuva ulkonäöltään pienen SUVin kaltainen, mutta ainoastaan etuvetoisena saatava malli. Sen ulkoisina tuntomerkkeinä ovat perusversioita korkeampi maavara, puskurit ja kattokaiteet. Varsinaisia maasto-ominaisuuksia nelivedon, lukkojen tai alennusvaihteiden muodossa ei ole. Volkswagen on esitellyt vastaavan version myös tehtaan muihin malleihin Poloon ja Touraniin.
Golf Plus on joulukuussa 2004 esitelty Golfin V sukupolveen perustuva tila-auto. Euroopassa tämän kokoluokan autoista käytetään nimitystä compact MPV. Sen huomattavin ero perusmalliin on 9,5 senttiä korkeampi kori. Muotoilu poikkeaa hieman perumallista, esimerkiksi keulan ilmeessä on eroja ja takana rekisterikilpi on sijoitettu takaluukkuun puskurin sijasta. Golf Plussassa käytetään samanlaisia LED-tekniikkaan perustuvia takavaloja joita on nähty aiemmin Touaregissa, Passatissa ja Jettassa. Sisätiloissa erityistä on pituussuunnassa siirrettävä takaistuin jolloin tavaratilaa saa laajennettua takamatkustajien jalkatilojen kustannuksella. Golf Plussan sisarmalli SEAT Altea on teknisesti samanlainen poiketen vain ulkonäöltään. Uuden sukupolven Golf Plus esiteltiin keväällä 2009. Merkittävimmät erot edelliseen sukupolveen ovat uusittu kojelauta ja keulan ilme. Golf Plussan korvasi vuonna 2013 vastaavantyyppinen, MQB-alustaan perustuva Golf Sportsvan.
Golf Variant on Golfin farmariversio. Se on ollut mallistossa III -sukupolvesta lähtien. Golfin IV -sukupolven Variantin valmistus lopetettiin vuonna 2006, eikä sille esitelty seuraajaa. Se vaikutti Volkswagenin myyntiin Suomessa, sillä Golf Variant oli silloin rekisteröintitilastojen mukaan yksi Suomen myydyimpiä henkilöautomalleja. Yhtymän aikoinaan tekemän linjauksen mukaan sisarmerkit olisivat jatkossa tarjonneet farmarimallin omissa valikoimissaan eikä Golfin V -sukupolveen olisi esitelty farmaria lainkaan. Markkinoiden paineessa yhtymä joutui sittemmin pyörtämään päätöksensä. V -sukupolveen perustuva uusi Variant esiteltiin maaliskuussa 2007. Suomessa se tuli myyntiin saman vuoden kesällä. Golfin VI -sukupolven myötä farmarimalli siirtyi siihen vuonna 2010. Merkittävimmät erot edelliseen sukupolveen ovat uusittu kojelauta ja keulan ilme. Sukupolvien III ja IV farmarit valmistettiin Saksassa Wolfsburgin tehtaalla, VII sukupolven farmarit Zwickaun tehtaalla. V-sukupolven ja sen faceliftmallin farmarit valmistettiin Meksikossa Pueblan tehtaalla.
Korean Airin lento 902

Nousu, eksyminen ja ampuminen

Nousun jälkeen kone suuntasi kohti Isoa-Britanniaa ja lensi suoraan kohti Grönlantia. Ellesmerensaaren yläpuolella pohjoisessa Kanadan ilmatilassa koneesta saatiin viimeinen raportti, jonka mukaan kaikki oli kunnossa. Luultavasti laitevian vuoksi kauas reitiltään eksynyt kone kääntyi äkkiä jyrkästi etelään ja lensi Huippuvuorten yläpuolelta Barentsinmeren kohdalta Murmanskin aluelle Kuolan niemimaalle Neuvostoliiton ilmatilaan. Suhoi Su-15 -hävittäjä saapui koneen oikealle puolelle ICAO:n sääntöjen vastaisesti. Koneen kapteeni Kim Chang Kyn kertoi myöhemmin, että hän normaalien tapojen mukaisesti sytytti merkkivalot, hiljensi vauhtia ja seurasi hävittäjää laskeutumisen takia. Suhoi Su-15 ampui kuitenkin konetta kohti kaksi R-60-ohjusta, joista toinen osui koneen vasempaan siipeen vaurioittaen sitä pahoin.
Sirpaleet puhkaisivat myös rungon, minkä seurauksena yksi eteläkorealainen ja yksi japanilainen matkustaja saivat surmansa ja 15 haavoittui. Kapteeni Kim Chang Ky yritti ottaa radioyhdeyttä hävittäjään kansainvälisellä hätätajuudella 121,5 MHz. Tämä kuultiin Rovaniemen aluelennonjohdossa Suomen puolella. Neuvostoliittolaisen osapuolen virallinen selitys oli se, että lentokone kieltäytyi noudattamasta laskeutumisvaatimusta. Ampuminen johtui siitä, että neuvostoliittolaiset luulivat koneen olleen yhdysvaltalainen Boeing 707:stä kehitetty sotilasversio, RC-135. Yhdysvaltalaisen radiotiedustelun mukaan hävittäjän lentäjä kuitenkin yritti muutaman minuutin ajan saada päällystönsä kumoamaan käskyn, koska hän oli nähnyt lentokoneen kyljessä KAL-lentoyhtiön merkin.

Pakkolasku

Saatuaan osuman, KAL902:n kapteeni vähensi korkeutta nopeasti 35 000 jalasta 5 000 jalkaan pilvien sekaan, jolloin neuvostoliittolaiset hävittäjät kadottivat näköyhteyden koneeseen. Tällöin kone hävisi myös Neuvostoliiton ilmatorjunnan tutkasta. Pilven alla keväisen myöhäisillan pimeydessä kapteeni miehistöineen etsi sopivaa hätälaskupaikkaa alueen lukuisten jäätyneiden järvien joukosta. Lopulta lasku suoritettiin onnistuneesti noin kello 22.17 Louhen Korpijärvelle Venäjän Karjalassa, noin 400 kilometriä Murmanskista etelään (66°02.893′N, 33°04.321′E ). Sinä aikana ilmatorjuntajoukoilla ei ollut minkäänlaista tietoa lentokoneen sijainnista ja kohtalosta. Neuvostokopterit saapuivat seuraavana aamuna paikalle pelastaen hytisevät matkustajat järven jäältä. 107 matkustajaa ja miehistön jäsentä kaikista 109 koneessa olleista selviytyi turmasta elossa. Neuvostoliiton ilmavoimien helikopterit hakivat matkustajat ja miehistön ja veivät heidät Murmanskiin, josta heidät vietiin lentokoneella Helsinki-Vantaan lentoasemalle, jonne Korean Air Linesin toimitusjohtaja Cho Choong-hoo saapui viedäkseen heidät takaisin kotimaahansa. Koneen lentäjä pidätettiin ja vietiin kuulusteluihin. Hän palasi myöhemmin takaisin Souliin.
Samankaltainen onnettomuus tapahtui myös viisi vuotta myöhemmin Sahalinin saaren yllä, jossa Korean Airin Boeing 747 (KAL7) harhautui jälleen Neuvostoliiton ilmatilaan. Tällöin neuvostoliittolaiset hävittäjät ampuivat koneen alas surmaten kaikki koneessa olleet 269 ihmistä.
Tupla-karate juustolla

Juoni

Thomas (Jackie Chan) ja David (Yuen Biao) ovat serkukset, jotka kuljettavat pakettiautolla pikaruokaa Barcelonassa. Ruoan toimittaa Thomas, joka ryntää ympäri aukiota rullalaudalla. Pyöräjengin häätämisen jälkeen he jatkavat liiketoimintaa normaalisti.
He menevät vierailulle mielisairaalaan, sillä Davidin isä on siellä ja törmäävät Sylviaan joka on Davidin isän tyttöystävä. Thomas kannustaa Davidia pyytämään tätä treffeille.
Myöhemmin pakettiautolla jolla ruokaa tarjoillaan Thomas törmää Sylviaan joka esittää olevansa prostituoitu. Oikeasti Sylvia on kuitenkin taskuvaras ja ryöstää miehen makuuhuoneessa ja juoksee pakettiautolle. 
Sekä Thomas että David ovat ihastuneet häneen. Mutta annettuaan tämän pysyä näiden asunnossa sinä yönä he heräävät ja huomaavat että heidän rahansa ovat kadonneet. Seuraavana päivänä he törmäävät Mobyyn (Sammo Hung), kömpelöön yksityisetsivään, joka seuraa myös Sylviaa. Myöhemmin he tajuavat, että rikollisjengi yrittää ryöstää Sylvian. David, Thomas ja Moby voittavat rikolliset itämaisella taistelulla. Lopussa Sylvia etsii kesätyötä ja Moby pyytää heitä liittymään yksityisetsiviin. Thomas ja David kieltäytyvät.
Anjovis

Anjovis on kalasäilyke, joka on useimmiten sokerisuolattua ja maustettua kilohailia (Sprattus sprattus). Anjovista käytetään mm. voileivissä ja janssoninkiusauksen valmistamiseen. Samoilla mausteilla voidaan säilöä myös silakkaa, tuotetta kutsutaan janssonfileiksi.
Pohjoismaisen anjovissäilykkeen lisäksi termiä anjovis on käytetty myös viittaamaan sardelliin (Engraulis encrasicolus), joka on yleinen eurooppalainen sillikalalaji ja jota myös myydään yleisesti säilykkeenä (engl. anchovy, ital. acciuga, ransk. anchois).  Suomennettuja ruokaohjeita lukiessa kannattaa pitää mielessä, että ohjeen kääntäjä on saattanut sekoittaa keskenään anjoviksen ja sardelli-öljysäilykkeen.
Anjovissäilykkeestä on 11,4 % rasvaa ja 28,9 % proteiineja, mitä voi verrata leikkelemakkaroihin (rasvaprosentit kevyttuotteissa noin 10, normaalituotteissa 17-22 %.)
Zagros Manuchar

Zagros Manuchar on Irakin Kurdistanista kotoisin oleva elokuvaohjaaja. Manuchar (s. 1990 Irak) saapui Suomeen 1994 ja kiinnostui elokuvan teosta 13-vuotiaana. Harrastusteatterin lisäksi hän on näytellyt tv- ja draamaelokuvissa kuten Veljet, Pikkuveli ja Elokuu.  
Manucharin ensimmäinen 60-minuuttinen elokuva Vastavirtaan valmistui keväällä 2006. Seuraavat lyhytelokuvat Näkökulma ja Vielä tämän hetken ovat julkaistuja, palkittuja ja niitä on esitetty useilla elokuvafestivaaleilla. Manucharin esikoispitkä elokuva Salpa esitettiin Rakkautta ja Anarkiaa -festivaalilla syksyllä 2012. Salpa -elokuvan teatteriensi-ilta oli 20. marraskuuta 2013 ja se oli ehdolla mm. Belfort Entrevues -festivaalin kilpailusarjassa.
IHOP

IHOP (lyh. International House of Pancakes) on yhdysvaltalainen ravintolaketju, joka on erikoistunut aamiaisruokiin. IHOP tarjoaa muiden muassa amerikkalaisia pannukakkuja, paahtoleipää ja munakasta.
Tarton–Moskovan semioottinen koulukunta

Tutkimuskohteet

Pääasiallisina tutkimuskohteina ovat muun muassa viestintä ja erilaisten merkkijärjestelmien toiminta osana eri kulttuureja. Koulukunnan mukaan kulttuurin kielijärjestelmiä tulkitaan suhteessa puhuttuun kieleen toissijaisina semioottisina merkitysmallijärjestelminä. Näin voidaan tutkia kattavasti kulttuurin eri kielijärjestelmien käyttöä. Koulukunnan luomiin käsitteisiin kuuluu mm. semiosfääri.
Persona 3: Dancing in Moonlight

Pelaaminen

Persona 3: Dancing in Moonlightin pelimekaniikka on samanlainen kuin Persona 4: Dancing All Nightissa, mutta pelistä Persona 3 tutuilla hahmoilla ja sen tarinasta tutuissa ympäristöissä, pelaajan käyttäessä nuolinäppäimiä, kolmio-, ympyrä- ja X-painikkeita sekä analogisia sauvoja. Fever Mode -tilassa pelaajan valitseman hahmon seuraan liittyy toinen pelin hahmo, ainutlaatuisella koreografialla, joka heijastaa näiden hahmojen suhdetta Persona 3:ssa. Hahmojen väliset keskustelut laulujen välillä sijoittuvat Persona-peleistä tuttuun Samettihuoneeseen (Velvet Room).

Juoni

Kuultuaan Margaretilta miten hänen vieraansa Yu Narukami ja muut Tutkintaryhmän jäsenet olivat voittaneet Mikuratana-no-Kamin tanssimisen avulla, Elizabeth matkustaa ajassa takaisin vuoteen 2009 ja kutsuu oman vieraansa Makoto Yukin ja muut SEESin jäsenet unien kautta Samettihuoneeseenn, jotta nämä voisivat herättää Sielujen meressä mahdollisimman paljon nostetta tanssimisen avulla. SEESin jäsenet saavat kyvyn visualisoida minkä tahansa liikkeen ja saavat kehonsa liikkumaan sen mukaisesti. Mutta he tulisivat herättyään unohtamaan nämä tapahtumat.
Angels (albumi)

Vierailevat muusikot

Kurt49, Janne Ahvenainen, AmAndA, Apocalyptica, Anzi Destruction, Laura Haarala, Jasse HC, Mathias Hortling, Kimmo Härmä, Outi Iljin, Katariina Junnila, Ville Juurikkala, Mauri Kuokkanen, Johnny Lee Michaels, Max Lilja, Maija Linkola, Markku Lintunen, Jukka Merjanen, Krister Orre, Ville Pusa, Christa Renwall, Sami Saari, Elina Viitasaari, Niko Virtamo, Tapio Waismaa
Eustressi

Eustressi on hyvänlaatuista stressiä, joka on välttämätöntä ihmisen henkiselle kasvulle, kehitykselle ja erilaisten taitojen hallitsemiselle. Ihminen kokee eustressin positiivisena ja nautinnollisena eikä pidä sitä uhkaavana tai pahana. Monet tärkeät keksinnöt tehdään eustressin sävyttämässä ilmapiirissä. Esimerkiksi kuntosaliharjoittelu aiheuttaa eustressiä, mikäli se ei aiheuta henkistä tai fyysistä ylirasitusta, jolloin kyse olisi negatiivisesta distressistä.
Eustressi ei tule ihmiselle itsekseen, vaan sitä on yleensä aktiivisesti etsittävä. Ihminen ei yleensä opi lapsesta alkaen pyrkimään sellaiseen psyykkiseen ja fyysiseen ympäristöön, joka luontevasti avaisi ovet hyvään stressiin ja sen huomioimiseen. Ihmisen sisäinen maailma on kuitenkin sellainen, että kun eustressiä löydetään, niin ihmisen aivokemia palkitsee vaivannäön ja ihminen mahdollisesti oppii tämän käyttäytymismallin automaattiseksi toiminnaksi. Ihannetilanteessa eustressin löytävä henkilö toimii myös muille yhteiskunnan jäsenille esimerkkinä eustressin aiheuttamasta elämän laadun paranemisesta, joka auttaa muita saavuttamaan saman.
Lauri Jauhiainen

Lauri Kustaa Jauhiainen (13. heinäkuuta 1925 Pielavesi – 14. lokakuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja elokuvakäsikirjoittaja.

Sanoittaja ja säveltäjä

Jauhiaisen sanoittamia kappaleita ovat muun muassa Olavi Virran ”Punatukkaiselle tytölleni” ja Erkki Junkkarisen ”Ruusuja hopeamaljassa” (yhdessä Dagmar Parmas-Saarnion kanssa). Jauhiainen teki myös musiikkia kuoroille, hengellistä musiikkia ja elokuvamusiikkia (Kaksi hauskaa vekkulia, 1952).

Elokuvakäsikirjoittaja

Jauhiainen ansioitui myös Matti Kassilan elokuvien Meiltähän tämä käy (1973) ja Natalia (1979) yhtenä käsikirjoittajana. Yhdessä Olavi Karun kanssa hän laati käsikirjoitukset Åke Lindmanin ensimmäisiin kuuluviin elokuviin Kertokaa se hänelle... (1961), Kun tuomi kukkii (1962) ja Jengi (1963).

Päätyö ja salanimet

Jauhiaisen päätyö oli Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa, jonka palveluksessa hän oli konehoitajana ja tiedottajana 37 vuotta, kunnes jäi vuonna 1988 eläkkeelle. Jauhiainen käytti myös salanimiä Jauhis, K. Laurick, L. Peltonen, Poika Peltonen ja Tarmo Ponsi.
Marisha Rasi-Koskinen

Marisha Rasi-Koskinen (s. 1975 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija. Varsinaiselta koulutukseltaan hän on psykologian maisteri, joka työskentelee koulupsykologina. Nykyään Tampereella asuvan Rasi-Koskisen esikoisteos Katariina ilmestyi vuonna 2011. Hänen kolmas romaaninsa Vaaleanpunainen meri oli yksi vuoden 2015 Runeberg-palkinnon ehdokkaista.
Licinia Eudoxia

Licinia Eudoxia (422–462) oli Itä-Rooman keisarin Theodosius II:n tytär. Hän oli Länsi-Rooman keisarien Valentinianus III:n ja Petronius Maximuksen vaimo.
Eudoxia oli Theodosius II:n ja Aelia Eudocian ainut tytär. Hän meni naimisiin Valentinianuksen kanssa 29. lokakuuta 437 Thessalonikissa. Vuonna 439 Eudoxialle annettiin augustan arvonimi, kun hän synnytti tyttärensä Eudocian. Vuonna 455 Valentinianus murhattiin. Murhaaja lienee ollut Petronius Maximus, joka otti itselleen keisarinvallan ja vahvistaakseen asemaansa pakotti Eudoxian menemään kanssaan naimisiin.
On mahdollista, että Eudoxia pyysi avuksi vandaalien kuningasta Geiserikia, jonka vanhimman pojan oli ollut tarkoitus mennä naimisiin hänen vanhimman tyttärensä kanssa. Maximus yritti paeta ennen kuin Geiserik ehti Roomaan, mutta rahvas lynkkasi hänet hengiltä. Vandaalit ryöstivät Rooman ja veivät Eudoxian ja tämän kaksi tytärtä, Eudocian ja Placidian, Karthagoon. Heidät vapautettiin, kun Itä-Rooman keisari Leo I maksoi lunnaat.