google/wiki40b huggingface dataset:
Dixit

Pelin kulku

Pelin alussa jokaiselle pelaajalle jaetaan kuusi satunnaista korttia, joissa kaikissa on jokin piirretty kuva. Nuorin pelaaja valitaan tarinankertojaksi. Tarinankertojan tehtävänä on valita kädestään yksi kortti ja kertoa jokin tarina, sana, lause, runo, laulu tai huudahdus, joka kuvaa kyseistä korttia. Kun tarinankertoja on asettanut korttinsa pöydälle kuvapuoli alaspäin, muut pelaajat valitsevat kortit, jotka sopivat parhaiten tarinankertojan lauseeseen, sanaan, huudahdukseen, lauluun tai runoon. Lopuksi kaikkien pelaajien antamat kortit sekoitetaan ja laitetaan pöydälle kuvapuoli ylöspäin. Jokaisen pelaajan (paitsi tarinankertojan) täytyy päätellä, mikä korteista on tarinankertojan laittama ja äänestää sitä korttia. Äänestyksen jälkeen jaetaan pisteet, jonka jälkeen tarinankertojan vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Näin jatketaan, kunnes kaikki korttipakan kortit ollaan pelattu.

Pisteet

Kun kaikki pelaajat ovat äänestäneet, oikein äänestäneet saavat kolme pistettä sekä mahdollisesti lisäpisteitä, jos heidän korttejaan on äänestetty. Jos kaikki pelaajat äänestävät oikeaa, tarinankertojan laittamaa korttia, saavat he kaksi pistettä. Tuolloin tarinankertoja jää ilman pisteitä. Tarkoituksena on siis kertoa sellainen tarina, jota osa pelaajista äänestää ja osa ei; jos kukaan ei äänestä oikeaa korttia, tarinankertoja jää taas pisteittä.

Vastaanotto

Dixit-peli sai heti myönteisiä arviota ja pääsi ehdolle yli kolmenkymmenen palkinnon voittajaksi, ja voitti muun muassa Spiel des Jahres- ja Vuoden peli-palkinnot vuonna 2010. BGL kuvaili Dixitiä mielikuvitelliseksi ja luovaksi peliksi.
Nikkelifosfaatti

Ominaisuudet

Nikkelifosfaatti esiintyy tyypillisesti kidevedellisinä hepta- tai oktahydraatteina (Ni₃(PO₄)₂)·7H₂O ja Ni₃(PO₄)₂)·8H₂O). Nämä ovat väriltään vaaleanvihreitä kiteisiä aineita. Nikkelifosfaatti ei liukene veteen, mutta liukenee happoliuoksiin ja komplekseja muodostaen ammoniakkiin. Kuumennettaessa yhdisteen väri muuttuu kellertäväksi ja tällöin mahdollisesti muodostuu kidevedetöntä nikkelifosfaattia. Voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste hajoaa.
Carla Bosco

Carla Marta Stefania Bosco (s. 22. joulukuuta 1983 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen entinen pikajuoksija. Hänen siskonsa on entinen yleisurheilija, näyttelijä Manuela Bosco. Siskosten isä oli fysiologian professori Carmelo Bosco. Harri Kirvesniemi on heidän enonsa. 
Bosco on saavuttanut 16 aikuisten SM-mitalia, joista neljä kultaista. Hän edusti Suomea lukuisia kertoja maaotteluissa sekä nuorten MM-kilpailuissa Jamaikan Kingstonissa. Hän lopetti kilpauransa vuonna 2009.
Keenan Wynn

Francis Xavier Aloysius James Jeremiah Keenan Wynn (27. heinäkuuta 1916 New York, New York – 14. lokakuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Yksityiselämä

Wynn oli elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa. 1938–1947 Evie Wynn Johnsonin, 1949–1953 Bettie Jane Butlerin kanssa. Kolmannen avioliittonsa hän solmi Sharley Hudsonin kanssa, liitto kesti Wynnin kuolemaan saakka. Hänellä on viisi lasta, joista kaksi lasta Johnsonin kanssa ja kolme lasta Hudsonin kanssa. Keenan Wynn kuoli syöpään 70-vuotiaana.
Cneiffin kivi

Cneiffin kivi on Kaskisissa sijaitseva muistokivi, johon Pohjanmaan lääninlampurina toiminut Johan David Cneiff (1722–1791) kaiversi vuonna 1784 latinan kielellä oman elämäkertansa. 
Cneiff toimi Pohjanmaan lääninlampurina vuosina 1743–1766. Hän vuokrasi 1743 Kaskisissa sijainneen Herrmansin kruununtilan ja asui tilalla kuolemaansa saakka. Kun Kaskisten kaupunki perustettiin 1785, Herrmansin tila siirtyi uudelle kaupungille. Cneiff sai kuitenkin pitää tilan pihatontin asuinrakennuksineen. Lisäksi hän sai puoli tynnyrinalaa peltoa, jolla hän saattoi viljellä korvausta vastaan humalaa.
Paikallisen perimätiedon mukaan Cneiff olisi kaivertanut kiveen kirouksen uudelle kaupungille jouduttuaan luopumaan tilastaan. Kirouksen mukaan kaupunki ei tulisi kehittymään seuraavaan sataan vuoteen. Todellisuudessa Cneiff kaiversi kiveen vain oman elämäkertansa. Väärinkäsitys pääsi syntymään, koska paikallinen väestö ei osannut Cneiffin käyttämää latinan kieltä. Kiven arvoitus ratkesi vasta vuonna 1860, kun saarnaaja Lars Vilhelm Schalin sai kaiverretun tekstin luettua poistettuaan sitä ennen kiven pinnalle kertyneen jäkälän ja sammaleen.
Dragan Tsankov

Dragan Tsankov (9. marraskuuta 1828 Svištov – 11. maaliskuuta 1911 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi vasta itsenäistyneen Bulgarian pääministerinä vuosina 1880 ja 1883–1884.
Tsankov perusti Konstantinopolissa vuonna 1860 Bălgarija-nimisen lehden, jossa hän käsitteli kirkollisia asioita. Hän työskenteli Ottomaanien valtakunnan palveluksessa, muun muassa bulgarialaisia kirjapainoja valvoneena sensorina. Venäjän–Turkin sodan (1876–1877) aikana hänestä tehtiin ensin Svištovin ja sitten Tirnovon siviilikuvernööri. Vuonna 1879 Tsankov muodosti Bulgarian liberaalin puolueen yhdessä Petko Karavelovin kanssa. Tsankov nimitettiin ensin itsenäisen Bulgarian ensimmäiseksi lähettilääksi Konstantinopoliin, mutta hänet kutsuttiin vuonna 1880 Bulgarian pää- ja ulkoministeriksi. Hän kuitenkin ajautui kiistoihin ruhtinas Aleksanteri I:n kanssa, ja joutui eroamaan sekä olemaan jonkin aikaa arestissa Vratsassa. Vuonna 1883 Tsankovin johtamat liberaalit pääsivät ruhtinasta lähellä olleiden konservatiivien kanssa yhteisymmärrykseen kaksi vuotta aiemmin kumotun perustuslain palauttamisesta voimaan, jolloin Tsankov saattoi palata pääministeriksi. Hän joutui kuitenkin jo seuraavana vuonna jättämään paikkansa Karaveloville.
Ruhtinas Aleksanterin syrjäyttämisen jälkeen Tsankov asettui Pietariin ja auttoi perustamaan Bulgariaan uuden venäläismielisen puolueen, jota kuitenkin johtivat toiset miehet. Tsankov palasi Bulgariaan pääministeri Stefan Stambolovin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1894. Hän toimi myöhemmin vielä kansalliskokouksen jäsenenä.
Martin E. Ford

Martin E. Ford on amerikkalainen motivaatioteoreetikko. Hän edustaa alan uusinta näkemystä, joka perustuu kognitiiviseen psykologiaan. Kuitenkin se ottaa huomioon toimintaa virittävät tunteet. Motivaatio koostuu hänen mukaansa kolmesta osatekijästä: toiminnan tavoitteesta, selviytymisodotuksista ja tunnelatauksesta. Kaikkien kolmen osatekijän on vaikutettava, jotta motivaatio toimisi parhaiten. Fordin mallin mukaan motivaatio muodostuu vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa.
Toiminnan tavoitteet: Motivoitu toiminta vaatii tavoitteen, johon yksilö pyrkii; tavoite antaa toiminnalle suunnan ja sisällön.
Selviytymisodotukset: Yksilön on uskottava, että hän pystyy saavuttamaan asettamansa päämäärän, ja että ympäristö tarjoaa tähän hyvät mahdollisuudet.
Tunteet: Tunteet antavat yksilölle voimaa ponnistella kohti tavoitetta, vaikuttavat tiedonkäsittelyyn ja antavat tietoa toiminnan etenemisestä. Tunteet syntyvät vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa.
Torstein Raaby

Torstein Raaby (6. lokakuuta 1918 Dverberg, Vesterålen, Norja –  1964 Grönlanti, toisen tiedon mukaan Kanada), nimi myös muodossa Torstein Råby) oli norjalainen radisti ja tutkimusmatkailija.
Raaby oli kotoisin Pohjois-Norjasta nykyisen Andøyan kunnan alueelta Lofooteilta. Hän elätti itsensä ennen sotaa satunnaistöillä. Hänen tärkein harrastuksensa oli radioamatöörinä toimiminen. Tämä vei hänet sodan alkaessa mukaan vastarintaliikkeeseen; hän toimi Kaivuonon alueen radistina ja mm. välitti Englantiin tiedot, joiden perusteella taistelulaiva Tirpitz lopulta yllätettiin pienoissukellusveneiden avulla suojatussa satamassaan.
Raaby käytti antennimastonaan erään saksalaisen upseerin yksityistä mastoa, eikä Gestapo koskaan onnistunut paikantamaan hänen asemaansa. 
Sodan jälkeen Raaby otti osaa Kon-Tikin purjehdukseen yli Tyynenmeren yhdessä Thor Heyerdahlin ja tämän muiden miehistön jäsenten kanssa. Tähän miehistöön hänet valitsi toinen hankkeen pääpuuhamiehistä, lämpöinsinööri Herman Watzinger. Raaby puolestaan hankki toisen radistin, oslolaisen vastarintaliikkeen veteraanin Knut Hauglandin. 
Kon-Tikin matkan jälkeen Raaby työskenteli muun muassa Jan Mayenin saarella. Hän osallistui lukuisiin eri tutkimusretkikuntiin radistina. Eräällä retkellä Pohjoisnavalle suuntautuneella tutkimusmatkalla hän kuoli Grönlannissa sydänkohtaukseen.
Hänestä sanottiin, että mahtavasta Kon-Tiki -purjehduksesta Raaby sai koskaan parantumattoman vaelluskuumeen; eri tutkimusmatkat olivatkin sitten loppuiän ajan hänen elämänsä täysi sisältö.
Glas 04 -sarja

Glas 04-sarja on saksalaisen Glas-tehtaan pikkuautosarja, jota valmistettiin eri korimalleina vuosina 1962-1967. Sarjaan kuului kolme mallia moottorin koon mukaan, Glas 1004 (moottori 992 cm³), Glas 1204 (1189 cm³) ja Glas 1304 (moottori 1290 cm³).
Glasin 04-autot olivat takavetoisia ja kaksiovisia. Niissä käytettiin ensimmäisenä hammashihnakäyttöistä nokka-akselia.
Korimalleista coupe esiteltiin ensin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 1961. Glas 04-sarjan Coupea valmistettiin toukokuusta 1962 lokakuuhun 1962, sedania tammikuusta 1963 joulukuuhun 1967, avoautoa 1963-1967 ja farmaria 1966-1967.

1204

Glas 1204:ssä on nelisylinterinen nelitahtinen 1189 cm³ rivimoottori. Teho 39 kW /5100 r/min ja vääntöä 90 Nm /2000 r/min (DIN, 53 hv ja 9,15 kpm). Varustelu on hyvä 1960-luvun alun pikkuautoksi. Pääntukia ei ole, kuten ei juuri muissakaan 1960-luvun autoissa. Myös polttoainemittari puuttuu. Ohjaus toimii nopeasti ja kevyesti.
Autolehden koeajossa Glas 1204 kiihtyi 0-80 km/t 11,4 sekunnissa, 0-100 km/t 18,0 sekunnissa ja 0-120 km/t 31,8 sekunnissa. Huippunopeus on tehtaan ilmoituksen mukaan 145 km/t.
Glas 1204 maksoi Suomessa vuonna 1963 8950 markkaa.
Rauno Manni

Rauno Kalervo Manni (s. 1. kesäkuuta 1931 Tampere) on entinen suomalainen keilaaja.
Rauno Manni voitti keilailun MM-kilpailuissa Helsingborgissa 1958 maailmanmestaruuden viiden miehen joukkuekilpailussa ja MM-hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa. Hampurin MM-kilpailuissa 1960 hän saavutti hopeaa parikilpailussa Kalle Asukkaan kanssa sekä kahdeksan miehen joukkuekilpailussa.
Tamperelaista keilaseura Nastaa edustanut Manni voitti vuonna 1954 Suomen mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa ja neljän miehen joukkuekilpailussa.
Esko Hyttinen

Esko Johannes Hyttinen (s. 1937) on suomalainen tekniikan tutkija. Hän on ollut Oulun yliopistossa statiikan sillanrakennuksen professori vuodesta 1973. Hän on tutkinut rakennustekniikkaa, erityisesti rakenteiden lujuutta.
Markus Sandholm

Markus Wilhelm Sandholm (6. huhtikuuta 1943 Inkeroinen – 1. heinäkuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri ja eläinlääketieteen tutkija. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun farmakologian ja toksikologian professori vuosina 1979–1999. Yksi hänen tutkimusaloistaan oli lehmän utaretulehdus.
Sandholmin isä, äidin isä ja eno olivat kaikki eläinlääkäreitä. Sandholm valmistui eläinlääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1968 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Hän oli vuosina 1974–1976 tutkijana Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa, vuosina 1976–1979 sisätautiopin apulaisprofessorina eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa ja vuodesta 1979 farmakologian ja toksikologian professorina.
Sandholm teki intensiivisesti tutkimustyötä, joka kohdistui muun muassa ähkyyn ja infektiotauteihin, kuten lehmän utaretulehdukseen. Hänen johdollaan laadittiin useita suomenkielisiä alan perusteoksia, esimerkiksi eläinten farmakokinetiikan perusteet ja eläinanestesiologian oppikirja, joista jälkimmäinen on käännetty myös ruotsiksi. Sandholm menehtyi  aivoihin levinneeseen keuhkosyöpään vuonna 1999 ollessaan vielä professorin virassaan.
Suomen silta

Suomen silta (vir. Soome sild) on Viron kansallisrunoilija Lydia Koidulan vuonna 1881 kirjoittama sikermä, jonka aiheena on Suomen ja Viron kansojen yhteys. Aiheena Suomen silta esiintyy muissakin Koidulan runoissa ja jo Fr. R. Kreutzwaldin kokoamassa Kalevipoegissa .

Synty

Suomen silta syntyi Koidulan innosta suomalaisten ja virolaisten yhteisiin juuriin ja näiden kansojen yhteyden kasvattamiseen. Suomen silta mainitaan Kalevipoegin VI ja X lauluissa, mutta Koidulan lyriikassa se esiintyy terminä ensimmäisen kerran runossa "Kätt veel korra – lahkumme" (Vielä kerran kättä – lähdetään). Runo valmistui C. G. Swanin ja J. R. Aspelinin lähtiäisrunoksi näiden vierailtua laulujuhlilla Virossa vuonna 1869. Suomi-teema jatkui Koidulan runoissa, kun hän kävi vuonna 1871 vierailulla Helsingissä, jossa hän tapasi suomalaisia kulttuurihenkilöitä, kuten esimerkiksi Elias Lönnrotin. Matkalta kertyi useita runoja, joissa Suomi esiintyy tavalla ja toisella. Suomen silta -runon synty liittyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran 50−vuotispäiviin vuonna 1881. Tuolloin Matthias Johann Eisen pyysi Koidulalta apua juhla−antologiaansa Eesti luuletused (Viron runoja). Tätä varten Koidula kirjoitti varsin lyhyessä ajassa sikermänsä Suomen silta, josta tuli hänen uransa loppuvaiheen keskeisimpiä saavutuksia.

Rakenne

Suomen silta koostuu neljästä osasta. Sen alkuruno Unenägu (Uni) kuvailee unen näkymää, jossa Suomen ja Viron "isänmaita" yhdistää silta. Toisen runon kertosäkeessä kehotetaan kohottamaan Suomen silta, ja kolmannessa (Mälestused, Muistot) Koidula kuvailee Suomen kaipuuta. Päätösrunossa Soome sild Koidula jäljittelee kansallis- tai maakuntalaulujen hymnimäistä ja korkeavireistä sävyä. Suomen silta tarttui sittemmin fraasiksi juhlapuheissa ja heimotyön iskusanaksi.
Pembanmedestäjä

Levinneisyys

Pembanmedestäjää tavataan Tansanialle kuuluvalla Pemban saarella. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
4123 Tarsila

4123 Tarsila (aikaisemmin 1986 QP1) on Aurinkoa asteroidien päävyöhykkeellä kiertävä asteroidi, jonka löysi H. Debehogne Euroopan eteläisessä observatoriossa 27. elokuuta 1986. Taiteilija Tarsila do Amaralin mukaan nimetyn asteroidin kiertoaika on 4,77 vuotta.
Johann Conrad Schlaun

Johann Conrad Schlaun (s. 5. kesäkuuta 1695 Nörde – k. 21. lokakuuta 1773 Münster) oli saksalainen arkkitehti. Schlaunia pidetään yhtenä viimeisimmistä merkittävistä saksalaisen barokin arkkitehdeista. Hän suunnitteli useita merkittäviä rakennuksia etenkin kotiseudulleen Münsteriin. Arkkitehtiuran lisäksi Schlaun teki huomattavan sotilasuran.
Koives

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 437 000 kuutiometriä eli 0,0004 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,3 metriä ja suurin syvyys on 14,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Matalajärven valuma-alueeseen (14.194) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,5 metriä mpy.
Liekkimalja

Liekkimalja on tunnus, jossa on kuvattuna astiassa palava tuli.

Uskonnottomien tunnuksena

Liekkimalja on vapaa-ajattelijoiden tunnus kuolinilmoituksissa ja hautakivissä. Liekkimalja on kuvattuna Vapaa-ajattelijain liiton vaakunassa. Liitto on myynyt hautakiveen kiinnitettävää liekkimaljaa sekä tunnuksella varustettuja tuhkauurnia ja suruadresseja.
Liekkimalja kuvaa Prometheuksen tulta.

Unitaariuniversalistien tunnuksena

Jalallinen liekkimalja on unitaariuniversalistisen kirkon tunnus. Tunnuksen suunnitteli itävaltalainen taiteilija Hans Deutsch toisen maailmansodan aikana.
Rod Beck

Rodney Roy "Rod" Beck (3. elokuuta 1968 – 23. kesäkuuta 2007) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja.

Myöhemmät vaiheet

Beck vetäytyi peliuraltaan vuonna 2004. Hänen tiedetään kärsineen huumausaineongelmista, joiden takia hän sai vieroitushoitoa.
Yhdysvaltalainen rockyhtye Stroke 9 julkaisi albumillaan All In (9.11.2004) laulun "Rod Beck".
Beck kuoli kotonaan Phoenixissa, Arizonassa kesäkuussa 2007, vain 38 vuoden ikäisenä. Poliisi löysi hänen kotoaan kokaiinia, ja hänen sanottiin olleen aineen säännöllinen käyttäjä.
Wilhelm Hansen

Wilhelm Hansen (1821–1904) oli tanskalainen musiikkikustantaja. Vuonna 1857 hän perusti Kööpenhaminaan liikkeensä, joka ainakin 1970-luvulla oli Pohjoismaiden suurin. Sillä on ollut tytäryhtiöitä Oslossa, Tukholmassa sekä Frankfurt am Mainissa ja sisaryhtiö Lontoossa. Sillä on ollut merkittävä osuus suomalaisenkin musiikin kustannustoiminnassa.
Roscoe Lee Browne

Roscoe Lee Browne (2. toukokuuta 1922, Woodbury, New Jersey – 11. huhtikuuta 2007, Los Angeles) oli  yhdysvaltalainen näyttelijä, joka loi uraa televisiossa, teatterissa ja elokuvissa. Hänet tunnettiin tummasta bassoäänestään, ja useimmiten hän saikin näyteltäväkseen sivistyneitä ja arvovaltaisia roolihahmoja.
Alun perin hän oli urheilija, ja Pariisissa vuonna 1951 hän teki 800 metrin juoksussa uuden ennätyksen. Sittemmin hän joutui lopettamaan urheilijanuransa vammautumisen vuoksi.
Browne tuli tunnetuksi komediasarjasta Kupla, jossa hän näytteli piikikästä ja sivistynyttä hovimestari Saundersia. Pienempiä rooleja hän näytteli muun muassa sarjoissa Perhe on pahin, Bonanza, Apinoiden planeetta, The Cosby Show, A Different World, Shield – lain varjolla ja Kova laki. Hän näytteli myös lukuisissa elokuvissa ja toimi äänenä muun muassa elokuvissa Babe – urhea possu, Babe suurkaupungissa ja Aarreplaneetta.
Browne kuoli syöpään Los Angelesissa 2007.
Jokisivun kaivos

Jokisivun kaivos on Huittisten Jokisivulla toimiva kultakaivos jonka omistaa Dragon Mining Oy.
Kaivos aloitti toimintansa kesällä 2009. Vuotuinen tuotanto on 300–400 kiloa (noin 10 000 unssia) kultaa. Jokisivun kaivos työllisti 45 henkilöä vuonna 2011.
Ensimmäiset viitteet kullasta saatiin lohkarenäytteestä jo 1964 ja varsinainen malmiesiintymä löytyi Outokumpu Oy:n kairauksissa 1985. Polar Mining Oy jatkoi alueen tutkimuksia vuodesta 2003 alkaen ja kaivostoiminta alkoi kesällä 2009. Malmioita on kaksi, Kujankallio ja Arpola, joita molempia louhittiin ensin avolouhoksena. Vuonna 2010 alettiin valmistella maanalaista louhintaa, joka käynnistyi vinotunnelin valmistuttua loppuvuonna 2011.
Kaivoksesta louhitaan malmia noin 10 000 tonnia kuukaudessa. Malmi kuljetetaan rikastettavaksi Sastamalan rikastamolle, jossa rikastetaan myös Oriveden Kutemajärven kultakaivoksen malmi.
Frédéric de Lafresnaye

Nöel Frédéric Armand André de Lafresnaye (24. heinäkuuta 1783, Chateau de La Fresnaye, Falaise – 14. kesäkuuta 1861) oli ranskalainen lintutieteilijä, keräilijä ja paroni.
Lafresnayen suku oli aristokratiaa. Jo nuorena hän kiinnostui luonnonhistoriasta, erityisesti entomologiasta. Saatuaan lahjaksi kokoelman eurooppalaisia lintuja hän menetti sydämensä linnuille.
Lafresnaye kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, useita yhdessä Alcide d'Orbignyn kanssa, kuten isojuovanapsijan. Hän keräsi laajan, noin 8 000:n linnunnahan kokoelman kotiinsa. Hänen kuoltuaan kokoelman osti amerikkalainen keräilijä Henry Bryant, joka puolestaan lahjoitti sen Bostonin luonnonhistorialliselle seuralle. Kokoelma siirrettiin Vertailevan eläintieteen museoon Harvardin yliopistoon Cambridgeen vuonna 1914.
Hänen kunniakseen on nimetty ainakin 3 lintulajia, samettikolibri Lafresnaya lafresnayi (Boissonneau, 1840), viidakkoraitatikkanen Picumnus lafresnayi (Malherbe, 1862) ja kanakkiluhtakana Gallirallus lafresnayanus (Verreaux & Des Murs, 1860)
Clermontin kirkolliskokous

Clermontin kirkolliskokous on vuonna 1095 pidetty kokous, jossa silloinen paavi Urbanus II kehotti kristittyjä ryhtymään sotaan muslimeja vastaan. Koko ristiretkiaatteen voidaan katsoa alkaneen tämän Urbanuksen Clermontin kirkolliskokouksessa pitämän saarnan seurauksena. Urbanus II ei esittänyt ristiretkiaatetta omana ajatuksenaan, vaan itsensä Jumalan tahtona.
Hjkr 4 Waria

Valmistus

Stockholms Rederi AB Svea tilasi aluksen Landskronasta Öresundsvarvetilta. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1938 telakkanumerolla 52 ja se valmistui 25. elokuuta.

Palvelus

Alus aloitti valmistuttuaan Stockholms Rederi AB Svealla liikennöinnin Ruotsin rannikolla ja Itämerellä.

Toinen maailmansota

Merivoimat kutsui aluksen palvelukseen Neuvostoliiton aloitettua hyökkäyksen Suomeen 30. marraskuuta 1939. Alus siirrettiin 27. joulukuuta Tukholmaan Finnbodan telakalle, jossa  sille tehtiin muutostöitä ja se aseistettiin. Työt aluksella saatiin päätökseen 5. huhtikuuta 1940, jolloin se liitettiin Tukholmaan sijoitettuun laivueeseen. Alukselle asennetut kaksi HMS Thorilla ollutta 12 cm M/1894C -kanuunaa (numerot 19 ja 20) ja kaksi  HMS Äranin 57 millimetrin M/1889B -tykkiä (numerot 64 ja 105). Lisäksi alukselle asennettiin kaksi tyypin M/1933C syvyyspomminheitintä ja kaksi 8 millimetrin M/1936 ilmatorjuntakonekivääriä. Aluksen muuna varustuksena oli M/1931 paravaanijärjestelmä, 400 watin lyhytaaltoradio, 3 watin FM-radio M/1939 ja kolme lyhytaaltovastaanotinta M/1939.
Saksan vallattua Tanskan ja Norjan tuli Ruotsille tärkeäksi öljynsaannin turvaaminen. Diplomaattisten toimien seurauksena saatiin tilattua vuoden 1940 kesällä 15 000 tonnin öljylasti, jota kuljetti ruotsalainen tankkeri MT Sveadrott. HMS Nordenskjöld ja apuristeilijä Waria lähtivät 1. syyskuuta Göteborgista kohdatakseen tankkerin Shetlannin vesillä. Alukset tankattiin Kristiansandissa, josta ne jatkoivat matkaansa tiistaina 3. syyskuuta saksalaisen luotsialuksen opastamana. Warialla oli paravaanit ulkona ja Nordenskjöld seurasi tarkasti edellä menevän aluksen vanavedessä. Alusten yli lensi aluksi runsaasti Saksan ilmavoimien koneita ja Pohjanmerellä Britannian kuninkaallisten ilmavoimien koneita. Torstaina 5. syyskuuta saattajat saivat radioyhteyden tankkeriin ja hieman ennen puoltayötä alukset kohtasivat. Paluumatkalla alukset vierailivat jälleen Kristiansandissa, jossa niiden tankit täytettiin. Maanantaina 9. syyskuuta saattue saapui Götajoen suulle.
Vuonna 1941 aluksen aseistusta täydennettiin kahdella konekiväärillä ja vuotta myöhemmin alukselle asennettiin vielä kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.

Sodan jälkeen

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 15. lokakuuta 1945 omistajilleen, joka liitti sen laivastoonsa alkuperäisellä nimellä. Se jatkoi rahtikuljetuksia Itämerellä, kunnes se myytiin 1961 Rijekaan Jugoslaviaan Kvanerska Plovidballe. Alus sai uuden nimen Plavnik. Alus luovutettiin 1963 Linijska Plovidballe ja edelleen 1967 Losinjska Plovidballe, joka nimesi aluksen Rasaksi. Varustamo vaihtoi 1974 nimekseen Losinjska Plovidba Oour Brodrarstvoksi.
Vuonna 1980 alus muutettiin eläinkuljetuksiin ja 24. heinäkuuta 1982 alus maksi ankkurissa Cresin saarella. Alus romutettiin 17. syyskuuta 1985 Rijekassa.
Porin kartonkitehdas

Porin kartonkitehdas (Corenso United Oy Ltd) sĳaitsee Porissa  Aittaluodon kaupunginosassa Kokemäenjoen etelärannalla lähellä Porin keskustaa. Tehtaan omistaa Corenso United Oy Ltd. Kartonkitehdas aloitti toimintansa vuonna 1991 nimellä Yhtyneet Paperitehtaat Oy Porin Paperi, ja se toimi lakkautetun Porin Paperitehtaan tiloissa. Vuonna 1992 Stora Enso Oy liittyi tehtaan omistajaksi ja yhdessä Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n kanssa perustettiin Corenso United Oy Ltd.  Stora Enso Oy omisti 71 % ja Yhtyneet Paperitehtaat Oy 29 % Corenso United Oy Ltd:stä.  Tehdas valmistaa hylsykartonkia. Tehtaalla työskentelee 110 henkilöä, joista Paperiliittoon kuuluvia on noin 75. Tehtaan liikevaihto on noin 38 milj. euroa.  Vuonna 2005 UPM-Kymmene Oyj myi 29 % omistuosuutensa Corensosta Stora Enso Oy:lle.
Vuonna 2018 Corenso Groupin omistaa Madison Dearborn Partnersin Nordic Packaging and Container Holdings Ltd.  Corenso Groupilla on 2 hylsykartonkitehdasta (Pori ja Ranska) ja 10 hylsytehdasta, joista 2 Suomen Imatralla ja Loviisassa.

Tuotanto

Porin tehtaan tuotantoprosessi käsittää yhden kartonkikoneen, puolisellutehtaan ja kierrätyskuituosaston. Puolisellutehdas on ollut suljettuna kesästä 2012 alkaen.
Yoshiko Arai

Yoshiko Arai (s. 27. huhtikuuta 1949 Kitakyūshū, Japani)  on japanilainen viulisti. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja muutti Suomeen 1969. Arai on Kuhmon kamarimusiikkijuhlien ja Jean Sibelius -kvartetin perustajajäsen. Hän opetti Sibelius-Akatemiassa vuosina 1984–1992. Hän on levyttänyt paljon varsinkin Sibeliuksen musiikkia.
Yoshiko Arai on etniseltä taustaltaan japaninkorealainen. Hänen puolisonsa on sellotaiteilija Seppo Kimanen.