google/wiki40b huggingface dataset:
Neuss

Historia

Neussin perustivat roomalaiset vuonna 16 eaa. etuvartioksi (castellum) Rein- ja Erftjokien yhtymäkohtaan. Se tunnettiin nimellä Novaesium. Se on Augsburgin (Augusta Vindelicorum) ja Trierin (Augusta Treverorum) ohella yksi Saksan kolmesta vanhimmasta roomalaisasutuksesta.
Keskiajalla Neuss kasvoi hyötyessään sijainnistaan Reinin ylityspaikalla. 900-luvulla sinne sijoitettiin Pyhän Quirinuksen jäänteet, joita palvomaan tehtiin pyhiinvaelluksia Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ulkopuoleltakin. Ensimmäinen maininta Neussista kaupunkina on vuodelta 1138.
Vuosina 1474–1475 Burgundin herttua Kaarle Rohkea piiritti kaupunkia lähes vuoden. Kaupungin kestettyä piirityksen keisari Fredrik III antoi sille palkkioksi oikeuden lyödä rahaa ja kantaa keisarillista vaakunaa – kotkaa ja kruunua. Lisäksi hän teki kaupungista Hansaliiton jäsenen, vaikka muut jäsenet eivät sitä koskaan hyväksyneet.
Ranskan Ludvig XIV:n ajan sodat johtivat Neussin taloudelliseen perikatoon ja sen merkitys kauppapaikkana väheni. Taloudellinen nousu alkoi uudelleen vasta 1800-luvulla. Vuosina 1794–1814 Neuss oli osa Ranskaa Napoleonin valtakaudella. Vuonna 1815 se liitettiin Preussiin ja järjestettiin piiriksi, johon kuuluivat Neussin, Dormagenin, Nettesheimin, Nievenheimin, Rommerskirchenin ja Zonsin kunnat. Neussin kaupungissa oli tällöin 6 333 asukasta.
Vuonna 1975 Neussin ja Grevenbroichin piirit yhdistyvät Rhein-Kreis Neussiksi.

Talous

Neuss on merkittävä rautateiden ristysasema. Sen satamaan pääsevät jokialukset ja pienet valtamerilaivat. Kaupungissa on konepaja-, paperi-, metalli- ja elintarviketeollisuutta ja siellä käydään viljakauppaa.
Campagnolo

Campagnolo on italialainen yritys, jonka Tullio Campagnolo perusti vuonna 1933 Vicenzassa. Yritys valmistaa polkupyörien osia ja keskittyy erityisesti rata- ja maantiepyöräilyyn, kun taas sen kilpailijat Shimano ja SRAM valmistavat myös osia maastopyöriin. Campagnoloa pidetään historiallisesti kaikista merkittävimpänä osien valmistajana. 
Useat UCI World Tour-tason tiimit, kuten Movistar, UAE-Team Emirates, Lotto-Soudal ja Cofidis, käyttävät pyörissään Campagnolon komponentteja. Campagnolo liitetään usein myös kaikkien aikojen menestyneimmän pyöräilijän Eddy Merckxin voittoihin.
Yrityksen perustaja Tullio Campagnolo oli keksijä sekä entinen kilpapyöräilijä, joka oli uransa aikana kehitellyt useita innovatiivisia ratkaisuja, kuten renkaiden pikakiinnityksen ja ketjuvaihteet. Nämä keksinnöt olivat tehty erityisesti maantiekäyttöön ja olivat erittäin haluttuja aikansa huippukuskien keskuudessa.
1980-luvulla Campagnolo esitteli Ergopower vaihdejärjestelmänsä, joka on käytössä vielä nykyäänkin. Vastakohtana Shimanon pyrkimyksille yhä pienempiä ja monimutkaisempia osia kohden Campagnolo hyödyntää erilaisia materiaaleja ja niiden ominaisuuksia osiensa erottelemisessa. Campagnolon osiin on yleensä hyvin tarjolla varaosia ja niiden huoltaminen on helppoa. 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa Campagnolo alkoi käyttää hiilikuitua osasarjoissaan. 
Campagnolon parhaimmat ja kevyimmät osasarjat tällä hetkellä ovat Super Record ja Record sekä niiden sähköiset EPS-versiot. Niiden jälkeen järjestys kevyimmästä osasarjasta painavimpaan on Chorus, Potenza ja Centaur. Campagnolo valmistaa lisäksi kiekkoja kuten Bora Ultra, Bora One, Eurus ja Khamsin.
Masallın piirikunta

Masallın piirikunta (azeriksi Masallı rayonu, ven. Масаллинский район, Masallinski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 721 neliökilometriä. Asukkaita on 199 600 henkeä (vuonna 2010).
Masallın piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Cəlilabadin ja Neftçalan piireihin, idässä Qızılağacin luonnonpuistoon, etelässä Lənkəranin ja Lerikin piireihin sekä lännessä Yardımlın piiriin.
Piirin keskus on Masallın kaupunki. Toinen huomattavampi paikkakunta on Boradigahin taajama. Kuntia on kaikkiaan 106 ja kyliä 107. Kaupunkiväestön osuus on 15,7 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 92,0 % on azereja ja 8,0 % tališeja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, vihannesten, perunan ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on huonekalu-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen maantie ja rautatie.
Paikallislehtinä ilmestyvät Yeni həyat (”Uusi elämä”) ja Cənub xəbərləri (”Etelän uutiset”).
Arthur Bliss

Sir Arthur Drummond Bliss (2. elokuuta 1891 Lontoo – 27. maaliskuuta 1975 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Bliss opiskeli Cambridgen Pembroke Collegessa sekä Royal College of Musicissa, ja hänen opettajiinsa kuului Charles Villiers Stanford. Bliss tuli ensimmäisen maailmansodan jälkeen tunnetuksi modernista tyylistä, josta hän kuitenkin sitten siirtyi konservatiivisempaan, uusromanttiseen suuntaan.
Bliss asui vuosina 1923–1925 Kaliforniassa ja meni tänä aikana naimisiin Trudy Hoffmannin kanssa. Bliss myös opetti Berkeleyssä toisen maailmansodan ensimmäisinä vuosina; palattuaan kotimaahansa hän toimi BBC:n musiikkijohtajana 1942–1944. Hänet lyötiin ritariksi 1950, ja vuodesta 1953 kuolemaansa hän oli Master of the Queen's Music.
Säveltäjän tunnetuimpia teoksia on Colour Symphony, jonka Edward Elgar tilasi häneltä Three Choirs Festivalia varten 1922. Tämä seikkailullinen musiikki kuitenkin heikensi Blissin ja konservatiivisen Elgarin välejä. Muihin Blissin sävellyksiin kuuluu Leopold Stokowskin tilaama ja kantaesittämä Introduction and Allegro (1926). Eräs modernistikauden jälkeinen teos on ensimmäisen maailmansodan uhreille omistettu viisiosainen kuorosinfonia Morning Heroes (1930).
Kimmo Kaivanto

Elämäkerta

Kaivannon tunnetuimpia julkisia teoksia ovat veistos Oodi 60 000 järvelle vuodelta 1972 (entisen Hotelli Hesperian edessä Helsingissä), Tori-maalaus vuodelta 1976 (Tampereen keskusvirastotalon valtuustosalin aulassa) sekä veistokset Hopeiset sillat ja Nereidi vuodelta 1985 (kauppakeskus Forumissa Helsingissä). Kaivannon suunnittelemia teoksia ovat myös ulkoilmateos Natura (Non Facit Saltus) vuodelta 1990 (SOK:n pääkonttorin sisäpihalla Helsingissä) ja vuodelta 1988 oleva Biogenesis (nykyään Keilalahden rannalla Espoossa). Härmälässä on hänen suunnittelemansa ilmailuaiheinen Leonardo-patsas.
Kaivanto oli Vuoden taiteilija vuonna 1982. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1972. Professorin arvonimen Kimmo Kaivanto sai vuonna 1995.
Kaivanto suunnitteli myös Tapparan kirveslogon uransa alkuvaiheessa 1950-luvulla.
Kimmo Kaivannon nimeä kantava säätiö perustettiin 2013. Säätiön tarkoituksena on tuoda esille Kaivannon elämäntyötä ja hänen taidettaan.
Arlene Golonka

Arlene Golonka (s. 23. tammikuuta 1936/1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Chicagossa, Illinoisissa syntynyt Golonka on esiintynyt aktiivisesti näyttämöllä, televisiossa ja elokuvissa. Varsinkin hänet muistetaan Millie Swansonin roolista, jota hän esitti The Andy Griffith Show'n spin-offissa Mayberry R.F.D.:ssa. Näyttelijä on ansioitunut myös alansa opettajana.
Oskari Qvick

Oskari Qvick (s. 15. joulukuuta 1997) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigaa FC Interin riveissä. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja ja hänen pelinumeronsa on 28. Debyyttinsä liigatasolla Qvick teki kaudella 2013 vasta 15-vuotiaana. Miesten liigaotteluissa Qvick ei ole vielä saanut suurempaa vastuuta, vaan hän pelaa edelleen tiiviisti Interin A- ja B-junioreiden mukana. Hän on saanut tililleen seitsemän ottelua Suomen poikamaajoukkueissa.
Teiskon seurakunta

Teiskon seurakunta oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään. Teiskon seurakunnassa oli vuoden 2013 alussa 2 615 jäsentä.
Teiskon seurakunnan alueeseen kuului Tampereen pohjoisosa eli Teisko. Alueella sijaitsevat muun muassa Kämmenniemi, Viitapohja, Terälahti, Velaatta ja Kaanaa.
Teiskon seurakunnan vt. kirkkoherrana toimi seurakunnan loppuvuosina Tero Matilainen.

Historia

Teiskon seurakunta perustettiin Messukylän seurakuntaan kuuluvana rukoushuonekuntana vuonna 1621. Vuonna 1636 se muutettiin kappeli­seura­kunnaksi ja vuonna 1905 itsenäiseksi seura­kunnaksi.
Teiskon kunta liittyi vuonna 1972 Tampereeseen ja samalla Teiskon seurakunta tuli osaksi Tampereen seurakuntayhtymää. Seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen Messukylän seurakunta, joka koostuu aiemmista Aitolahden, Messukylän ja Teiskon seurakunta seurakunnista.

Kirkko ja muut tilat

Teiskon kirkko on puukirkko, joka se sijaitsee Kirkkojärven rannalla. Teiskon kirkko on Tampereen toiseksi vanhin rakennus, se on valmistunut vuonna 1788. Osoite on Teiskon kirkkotie 114, 34260 Terälahti. Kirkkoon mahtuu 770 henkeä. 
Teiskon seurakuntatalo sijaitsee Teiskon kirkon vieressä osoitteessa. Seurakuntatalossa on seurakuntasali, johon mahtuu 130 henkeä sekä kahvio.
Kämmenniemen kerhohuone sijaitsee osoitteessa Kämmenniemenkatu 46.
Lihassärky

Lihassärky on kipua, joka tuntuu lihaksissa. Lihassärky voi olla paikallista, säteilevää tai koko lihaksen/lihasryhmän alueella tuntuvaa. Yleisiä syitä lihassärylle ovat lihasten ylikuormitus, vamma tai stressi. Lihassärky voi olla myös taudin, esimerkiksi influenssan oire. Liiallinen rasitus, yksipuolinen liikunta tai äkillinen isku voi saada aikaan kudosvaurion, joka johtaa lihaksen tulehtumiseen. Tulehdus saa lihaksen lähettämään kipusignaalin elimistölle.

Lihassäryn ehkäisy ja hoito

Lihassäryn ehkäisytoimenpiteisiin kuuluu keskeisenä osana lihasten alkuvenyttely ennen liikuntasuoritusta ja venyttely liikunnan jälkeen, koska se nopeuttaa lihasten palautumista. Hyvän peruskunnon ylläpito ehkäisee lihassärkyä, lisäksi tärkeänä osana ovat ergonominen ja monipuolinen työskentelyasento sekä taukoliikunta.
Lievän lihassäryn hoitoon on olemassa särkyä lievittäviä itsehoitotuotteita. Hierojalta saa lihashierontaa kipeytyneille tai jumiutuneille lihaksille. Pitkään kestävissä lihassäryissä pitää mennä lääkärin vastaanotolle.
Izhar Cohen

Izhar Cohen (hepreaksi יזהר כהן, s. 13. maaliskuuta 1951 Giv'atayim, Israel) on israelilainen laulaja ja näyttelijä.
Izhar Cohen voitti vuoden 1978 Eurovision laulukilpailun kappaleella A-ba-ni-bi yhdessä musiikkiryhmä Alphabetan kanssa. Cohen edusti Israelia myös vuoden 1985 Euroviisuissa kappaleella Ole ole sijoittuen viidenneksi. Cohen on myös toiminut näyttelijänä Haifan teatterissa.
Tyttöjen Henry

Juoni

Erilaisista taustoista tulevat newyorkilaistytöt ovat parhaita ystävyksiä. Rikkaan perheen tytön äiti (Lansbury) on matkoilla usein olevalle miehelleen uskoton, toinen tyttö on köyhemmästä mutta tasapainoisesta perheestä. He iskevät silmänsä itämaisesti puhuvaan pianistimieheen (Sellers) ja alkavat seurata ja vakoilla tätä ympäri kaupunkia.

Vastaanotto

Tyttöjen Henry oli ehdolla parhaan komedian tai musikaalin Golden Globe -palkintoon sekä Cannesin elokuvajuhlien Kultaiseen palmuun.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti elokuvaa tuoreeltaan raikkaana ja taitavasti näyteltynä ”ilkikomediana”. Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen 1991 alla pitävänsä kovasti Tyttöjen Henrystä, joka tarjoaa hänestä mainiota 1960-luvun ajankuvaa eikä vaikuta juurikaan vanhentuneelta. Peter Sellers pysyy Fräntistä tällä kertaa sivuosassa varastamatta koko show’ta, ja myös muut roolityöt saavat häneltä kiitosta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Tyttöjen Henryn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Sarapuujärv

Maantietoa

Järvi on muodostunut viimeisen jääkauden mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon. Järven pinta-ala on 2,5 ha (Latvian puolella 1,7 ha ) ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se on 8,8 metriä syvä, vaikka joskus kirjallisuudessa esiintyy myös 27 metrin syväysarvo . Siihen laskee viereisestä Kikkajärvestä tuleva (250 metriä pitkä) ja järven läpi virtaava Peeli jõgi, joka kuuluu Gaujan valuma-alueeseen. Se laskee 60 metrin päähän Liivajärveen. Kikkahjärven vedenpinnan korkeus on 128 metriä, joten Sarapuujärven pinta on tätä hieman alempi. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat metsämaata. Järveen laskevat rinteet ovat paikoin yli 20 metriä korkeat ja sama jyrkkyys jatkuu vedenalla.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Luontoarvoja

Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että latvian puolella . Järven nimi tulee hasselpähkinästä, jota kasvaa järven pohjoisrannoilla, ja yleisenänä rantapuulajina on leppä. Järvessä esiintyy hauki, ahven, särki ja kiiski.
Särkijärvi (Jyväskylä, Varrasperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,1 metriä mpy.
Honda (Kolumbia)

Honda on Kolumbian kunta, joka sijaitsee Toliman departementissa Magdalena-joen varrella, Andeilla. Etäisyys Ibaguéen on 92 kilometriä. Bogotá sijaitsee 142 kilometrin päässä. Honda rajoittuu Caldasin ja Cundinamarcan departementteihin. Lähellä sijaitsevia kuntia ovat Armero ja Mariquita. Hondan nimi viittaa alueella asuneeseen ondaima-kansaan. Hondan kuntaa ei varsinaisesti perustettu. Sen löysi espanjalainen tutkimusmatkailija ja konkistadori Gonzalo Jiménez de Quesada vuonna 1539. Sijaintinsa vuoksi se toimi Mariquitan provinssin pääkaupunkina. Magdalena-joen läheisyyden vuoksi Honda on ollut strategisesti tärkeä niin kolonialismin, itsenäisyyden kuin sisällissotienkin aikoina. Liberaalit valtasivat Hondan usein tuhannen päivän sodan aikana.
Hondan turvallisuustilanne on parantunut merkittävästi. Hondassa on kuitenkin ollut merkittäviä sosiaalisia ongelmia julkisten varojen puutteen vuoksi. Lapsikuolleisuusluvut ovat olleet korkeita. Vuosien 2000-2010 aikana Hondassa laskettiin olleen yli 400 tapausta, joissa asukkaat oli häädetty mailtaan. Äärioikeistolainen liike AUC piti valtaa alueella 2000-luvun alussa.

Talous

Monista muista Toliman kunnista poiketen, maanviljely ei kuulu Hondan pääelinkeinoihin. Hondan talous nojaa turismiin, kalastukseen ja karjanhoitoon. Urbanisaatio on pitkälle kehittynyttä.

Ilmasto

Hondan ilmasto on trooppinen. Keskimääräinen lämpötila on 27,5 astetta. Vuosittainen sademäärä on parhaimmillaan noin 1 608 millimetriä. Kuivuus on koetellut Hondaa viime aikoina.

Väestö

Vuoden 2005 väestölaskennan mukaan Hondassa asui 27 310 asukasta. Enemmistö asukkaista on naisia. Hondan väestön valtaosa koostuu alle 40-vuotiaista. Afrokolumbialaiset ja alkuperäiskansoihin kuuluvat muodostavat alle 2 % kunnan väestöstä.

Nähtävyydet

Hondassa on paljon kolonialistista arkkitehtuuria ja historiallisia katuja. Hondaa kutsutaan myös ”siltojen kaupungiksi” (Ciudad de los Puentes”). Hondan ja Etelä-Amerikan vanhin silta (Puente Navarro) on yli 100 vuotta vanha. Siellä sijaitsee myös useita museoita.

Ruokakulttuuri

Hondan erikoisuuksiin kuuluu muun muassa banaanin lehtiin kääritty ja Toliman tapaan maissijauhoista valmistettu tamal ja sancocho-keitto.

Kuuluisia hondalaisia

Hondassa ovat syntyneet esimerkiksi presidenttinä vaikuttanut liberaalitaustainen Alfonso López Pumarejo ja kirjailija José María Samper.
Kultakärpänen

Ulkonäkö ja koko

Kultakärpäsen vartalo on metallinvihreä ja suuosat keltaiset. Selkäpuolta peittävät mustat karvat. Siivet ovat läpinäkyvät ja niissä erottuvat ruskeat suonet. Aikuinen kärpänen on 10–14 mm pitkä.

Elinkaari

Kultakärpäsen munat ovat valkoisia tai kellertäviä, toisesta päästään paksumpia ja noin 1,5 mm pitkiä. Ne kuoriutuvat 21 asteen lämmössä noin 21 tunnissa, lämpimämmässä nopeammin. Toukkavaihe kestää 3–4 päivää. Toukat ovat sileäpintaisia, kartionmuotoisia ja kasvavat vaiheittain 12–18 mm pitkiksi. Kotelon kuori on aluksi valkoinen, mutta muuttuu punaruskeaksi, kun koteloitumisesta on kulunut muutamia tunteja.

Käyttö

Kultakärpäsen toukkia käytetään haavojen hoidossa. Steriilissä laboratoriossa tehdyt toukat erittävät haavaan sylkeä, joka liuottaa haavassa olevaa kuollutta kudosta, jota toukat sitten käyttävät ravinnokseen. Kuolleen kudoksen mukana haavasta lähtevät bakteerit.
Menšikovin palatsi

Menšikovin palatsi (ven. Ме́ншиковский дворе́ц, Menšikovski dvorets) on barokkityyliä edustava rakennusmuistomerkki Pietarin Vasilinsaarella Venäjällä.
Nevan rannalla sijaitseva palatsi on rakennettu vuosina 1710–1714 Pietari I:n läheistä työtoveria Aleksandr Menšikovia varten. Sen ovat suunnitelleet Giovanni Fontana ja Gottfried Schädel. Pilasterein koristellun kolmikerroksisen julkisivun yllä kohoaa korkea mansardikatto. Päärakennukseen liittyvä länsisiipi pystytettiin 1720-luvun alussa. Vuonna 1727 aloitettu itäsiipi valmistui vasta 1760-luvun lopulla. Rakennuksen sisustamiseen osallistuivat mm. Jean-Baptiste Le Blond, Andreas Schlüter ja Bartolomeo Carlo Rastrelli. Sisätiloista huomattavimpia ovat juhlallinen eteisaula, koristeellisin kaakelilaatoin sisustetut toisen kerroksen huoneet ja pähkinäpuisin paneelein verhottu Menšikovin työhuone.
Loistokkaasti sisustettu Menšikovin palatsi oli Pietarin ensimmäinen suuri kivirakennus. Siellä järjestettiin keisarillisen hovin juhlatilaisuuksia ja vastaanotettiin ulkomaiden lähettiläitä. Menšikovin jouduttua epäsuosioon palatsi takavarikoitiin valtiolle. Vuodesta 1732 lähtien siellä toimi kadettikoulu. Vuonna 1967 rakennus luovutettiin Eremitaašille. Julkisivu ja osa sisätiloista palautettiin alkuperäiseen asuun 1970-luvulla suoritetuissa restaurointitöissä. Nykyään palatsissa toimii 1700-luvun alun kulttuuria esittelevä Eremitaašin museo.
Menšikovin palatsin osoite on Unversitetskaja naberežnaja 15. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Vasileostrovskaja.
Karvinen (piirrossarja)

Karvinen

Juoni on hyvin samanlainen kuin Karvinen-sarjakuvissakin. Karvinen viettää aikaa syöden lasagnea, juoden kahvia, pelotellen postimiestä ja kiusaten Oskua. Esko on aivan epätoivoinen ja Osku aivoton. Joskus juoni kuitenkin menee erilaiseksi kuin sarjakuvissa. Karvinen joutuu usein Oskun kanssa erilaisiin kommelluksiin, ja monesti Eskokin joutuu mukaan.

Orsonin farmi

Näissä jaksoissa esiintyvät Orson-sarjakuvan hahmot: Orson, Roi, Polo, Bää, Lanoliini, Myssykkä ja Kirjuri. Yleensä näissä jaksoissa piilee opetus. Joissakin Orson taas opettaa jotakin. Esimerkiksi kerran hän opetti Pololle ja katsojille piirretyn tärkeimmät asiat.

Karvisen lyhykäinen

Nämä lisät ovat puolen minuutin pituisia animaatiopätkiä, joiden juoni on otettu suoraan Karvisen sunnuntaisarjoista.

Orsonin lyhykäinen

Sama kuin Karvisen lyhykäinen, mutta niissä seikkailevat Orson kavereineen. Suurin osa näistä lyhykäisistä on keksitty tv-sarjaa varten. Vain muutama on otettu suoraan sunnuntaisarjoista.

Kirku-Binky

Kirku-Binkyt ovat yhtä pitkiä kuin lyhykäiset. Ero lyhykäisiin on se, että jokin henkilö tekee yleensä jotain tarkkaavaisuutta vaativaa ja Binky-klovni tulee pilaamaan sen huutamalla esimerkiksi: "Heei golffari!!!!". Sitten Binkyn uhriksi joutunut henkilö hermostuu ja suuttuu Binkylle. Kirku-Binkyt on suunniteltu ainoastaan tv-sarjaa varten eli ne eivät perustu Davisin sarjakuviin.
Neulapohjoinen

Neulapohjoinen eli magneettipohjoinen on suunta, johon kompassin neula asettuu, kun sen lähistöllä ei ole kompassia häiritseviä magneettisia esineitä. Suunta on maan magneettikentän vaakasuoran komponentin suunta.
Neulapohjoisen suunta ei ole kohti maan magneettista pohjoisnapaa, vaan siinä on suuria paikallisia vaihteluita, jotka johtuvat maan ytimen rakenteesta. Esimerkiksi Suomesta katsoen magneettinen pohjoisnapa sijaitsee hiukan länteen pohjoissuunnasta, mutta kompassi osoittaa sijainnista riippuen noin 4–13 astetta napapohjoisesta itään.
Neulapohjoisen ja napapohjoisen välinen kulma on eranto eli neulaluvunkorjaus tai deklinaatio. Erannon suuruus vaihtelee eri osissa maapalloa ja se muuttuu jatkuvasti.
Talud-tablero

Talud-tablero oli muinaisten Mesoamerikan intiaanikansojen suosima tapa rakentaa porraspyramidi. Talud-tablero-tyylissä ulkonevat pöytämäiset tasanteet ja viistot
pyramidin seinät vuorottelivat. Talud on viisto osa, tablero pöytämäinen tasanne.
Tyyli kehittyi Tlaxcalan-Pueblan alueella, ja Teotihuacán omaksui sen ja levitti sitä laajalle alueelle.
George Eastham

George Edward Eastham, OBE (s. 23. syyskuuta 1936 Blackpool, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai ns. piilokärki. Hän toimi myös peliuransa jälkeen Stoke Cityn managerina.
Eastham aloitti uransa isänsä George R. Easthamin valmentamassa pohjois-irlantilaisessa Ardsissa, josta siirtyi Newcastleen vuonna 1956. Neljän Newcastle -kauden jälkeen hän siirtyi Arsenaliin, jossa hän teki debyyttinsä Boltonia vastaan joulukuussa 1960. Elokuussa 1966 Arsenalin kapteeninakin toiminut Eastham siirtyi 223 "Gunners" ottelun ja 41 maalin jälkeen Stoke Cityyn. Eastham vietti seuraavat 8 kautta Stokessa ja oli mukana voittamassa liigacupia vuonna 1972. Liigacupin loppuottelussa Eastham laukoi voittomaalin Chelseaa vastaan.
Englannin maajoukkuetta Eastham edusti 19 kertaa, tehden 2 maalia. Hänet valittiin Englannin joukkueeseen vuoden 1962 -ja 1966 MM-kisoihin. Vuoden 1966 kisoissa Englanti voitti maailmanmestaruuden.
Ted Moore

Ted Moore (7. elokuuta 1914 - 1987) oli elokuvaaja.
Moore syntyi Etelä-Afrikassa. Hän muutti Englantiin vuonna 1930. Toisen maailmansodan aikana hän palveli kuninkaallisissa ilmavoimissa, ensiksi lentäjänä ja sitten kuvausyksikössä. Sodan jälkeen hän siirtyi työskenteli brittiläisessä elokuvateollisuudessa kamerankäyttäjänä. Hän työskenteli muun muassa elokuvien Aissa – ruskea viettelys (1951) ja Vauhtihirmut valloillaan (1953) parissa. 1950-luvun puolessavälissä Mooresta tuli kuvaaja (Director of Photography). 1960-luvulla häntä pidettiin Britannian parhaimpina väri- ja laajakuvakuvaajana. Tätä kautta Moore päätyi kuvaamaan tunnistettavaan tyyliin kuvattuja James Bond -elokuvia.
Moorelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1963 elokuvasta Salainen agentti 007 Istanbulissa. Elokuvasta Kunnian mies hänelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Oscar-palkinto vuonna 1966 ja parhaan brittiläisen värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1967.
Moore lopetti kuvaajan uransa vuonna 1982.
Kirikou

Kirikou on ranskalainen animaatioelokuvasarja. Tarinat perustuvat senegalilaisiin kansansatuihin. Niiden ohjaajina toimivat Michel Ocelot ja Bénédicte Galup. Kirikousta on tehty myös kaksi kuvakirjaa. 
Sarjassa on ilmastynyt kaksi elokuvaa: Kirikou ja paha noita (Kirikou et la sorcière, 1999); suomenkielisen version ohjaus Kari Tamminen ja Kirikou ja viidakon eläimet (Kirikou et les bêtes sauvages, 2005). Suomenkielisinä ääninä olivat muun muassa Rinna Paatso ja Tapani Perttu.
Kirikou on afrikkalainen poika, joka asuu afrikkalaisessa kylässä. Hän pelastaa kylänsä vaaroilta aina kun niitä ilmaantuu.

Kirikou ja viidakon eläimet

Kirikou ja viidakon eläimet on jatko-osa, joka muodostuu neljästä erillisestä tarinasta. Ne käsittelevät vaikeitakin aiheita, kuten kuolemaa ja nälänhätää. Osa elokuvan tuotosta menee UNICEFille.
Jess Walton

Jess Walton (s. 18. helmikuuta 1949 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Jill Foster Abbottin osasta televisiosarjassa Tunteita ja tuoksuja, jossa hän on esiintynyt 1980-luvun loppupuolelta saakka. Kyseinen rooli on tuonut näyttelijälle kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1991 ja 1997.