google/wiki40b huggingface dataset:
Knud Lavard

Knud Lavard (1090-luvulla - 7. tammikuuta 1131 Haraldsted) oli Tanskan prinssi ja pyhimys. Hänen nimensä "Lavard" vastaa englannin lordi-titteliä.
Knud oli kuningas Eerik Ejegodin poika, mutta Eerik kuoli Knudin ollessa alle 10-vuotias. Koska Knud oli liian nuori isänsä seuraajaksi, hänen sedästään Niilo Sveninpojasta tuli uusi kuningas. Niilo nimitti Knudin vuonna 1115 Slesvigin jaarliksi. Knud kävi sotia lähiseudun vendejä vastaan. Kun vendien ruhtinas kuoli vuonna 1129 Knud sai Saksan kuninkaan Lotharin nimittämään itsensä uudeksi ruhtinaaksi ("knes"). Vendien ruhtinas Niklot nousi vuonna 1129 kapinaan Knudia vastaan, mutta Knud kukisti kapinan.
Kuningas Niilon poika Maunu piti Knudia kilpailijana Tanskan kruunusta. Maunu yritti turhaan saada isäänsä puolelleen. Lopulta Maunu murhautti Knudin, kun tämä oli matkalla tapaamaan serkkuaan Knuut Pyhän tytärtä Ceciliaa. Knudin murha johti kapinaan Niiloa ja Maunua vastaan. Kapina huipentui Fotevikin taisteluun vuonna 1134, jossa Maunu kaatui. Niilo joutui puolestaan pakenemaan ja surmattiin myöhemmin.
Pitkän sisällissotien kauden jälkeen Knudin kuoleman jälkeen syntynyt poika Valdemar I nousi Tanskan kuninkaaksi vuonna 1157. Valdemarin aikana paavi julisti Knudin pyhimykseksi. Knudin juhlapäivää eli nuutinpäivää juhlittiin pitkään hänen kuolinpäivänään. Mutta myöhemmin nuutinpäivä siirrettiin nykyiselle paikalleen 13. tammikuuta, pyhän Knud IV Svendsenin muistopäivälle.
Knudin kuoleman jälkeen Slesvigissa ja muualla Tanskassa perustettiin knudsgilde nimellä kulkevia kauppiaskiltoja.
Olga Kurylenko

Varhaiselämä

Olga Kurylenko syntyi Berdjanskissa, Ukrainassa, joka oli tuolloin osa Neuvostoliittoa. Hänen isänsä on ukrainalainen ja äiti venäläistä syntyperää. Kurylenkon vanhemmat erosivat hänen ollessa kolmevuotias, ja hän kasvoi yksinhuoltajaäitinsä luona. Isäänsä hän tapasi harvoin, ja näki tämän seuraavan kerran vasta kahdeksanvuotiaana. Lomaillessaan Moskovassa 13-vuotias Kurylenko löydettiin malliksi, kun hän istui äitinsä kanssa metrossa.

Mallina

Kurylenko muutti Pariisiin 16-vuotiaana ja solmi mallisopimuksen pariisilaisen Madison-mallitoimiston kanssa. 18-vuotiaana hän oli jo esiintynyt Vogue- ja Elle-lehtien kannessa. Kurylenko esiintyi myös Marie Clairen kannessa ja oli Beben, Clarinsin ja Helena Rubinsteinin mainoskasvo. Hän on toiminut mallina myös Roberto Cavallin ja Kenzon mainoksissa sekä Victoria’s Secretin katalogissa.

Näyttelijänä

Kurylenkon ensimmäisiä näyttelijäntöitä oli esiintyminen artisti Sealin musiikkivideolla ”Love’s Divine” vuonna 2003. Elokuvauransa hän aloitti vuonna 2005 ranskalaisessa L'Annulaire -elokuvassa, ja vuonna 2006 hänelle myönnettiin Brooklynin elokuvajuhlilla parhaan naisnäyttelijän palkinto suorituksestaan. Samana vuonna hän esiintyi Pariisi, rakkaudella -elokuvassa sekä Kenzo Amour-hajuveden mainoksissa.
Vuonna 2007 Kurylenko näytteli Timothy Olyphantin kanssa elokuvassa Hitman. Seuraavana vuonna hän sai Bond-tyttö Camille Montesin roolin elokuvasta Quantum of Solace. Samana vuonna hänellä oli pieni sivurooli elokuvassa Max Payne. Vuonna 2012 Kurylenko näytteli Terrence Malickin elokuvassa To the Wonder ja seuraavana vuonna scifi-elokuvassa Oblivion.

Yksityiselämä

Kurylenko avioitui valokuvaaja Cedric van Molin kanssa vuonna 2000. Liitto päättyi eroon neljä vuotta myöhemmin. Sen jälkeen Kurylenko oli vuoden naimisissa yrittäjä Damian Gabriellen kanssa. Hänellä on entisen poikaystävänsä Max Benitzin kanssa vuonna 2015 syntynyt poika. 
Kurylenko asuu Lontoossa. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 2001.
Leonardo Ulloa

Seurajoukkueura

Ulloa aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002 Argentiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneesta CAI Comodoro Rivadaviasta. Vuonna 2005 hän siirtyi San Lorenzoon, joka pelasi maan korkeimmalla sarjatasolla. Joukkue voitti vuonna 2007 kevätkauden (Clausura) mestaruuden.
Tämän jälkeen Ulloa pelasi lyhyet pestit Arsenal de Sarandíssa ja Club Olimpossa, ennen siirtymistään espanjalaisseura Castellóniin kesällä 2008. Hän teki ensimmäisenä kautenaan 2008–2009 Espanjassa 16 maalia, ollen joukkueensa paras maalintekijä.
Toisella kaudellaan 2009–2010 hän teki liki saman verran maaleja (14) kuin edellisellä. Joukkue ei kuitenkaan onnistunut säilyttämään paikkaansa Segunda Divisiónissa jääden sarjataulukon viimeiseksi. Kesäkuussa 2010 Ulloa teki viisivuotisen sopimuksen Almerían kanssa.
13. syyskuuta 2010 toisessa virallisessa ottelussaan Almería-paidassa hän teki tasoittavan 2–2-osuman ottelun viime minuuteilla Real Sociedadia vastaan.
Tammikuussa 2013, kahden ja puolen Almeríassa pelatun kauden jälkeen, Ulloa siirtyi Englannin mestaruussarjan Brighton & Hove Albioniin. Brighton eteni keväinä 2013 ja 2014 Valioliigan nousukarsintoihin. Jälkimmäisenä vuonna paikka nousukarsinnoissa varmistui Ulloan tehtyä 2–1-voittomaalin Nottingham Forestia vastaan pelatun runkosarjan viimeisen ottelun lisäajalla, 92. minuutilla. Nousu Valioliigaan jäi kuitenkin toteutumatta. Ulloa oli kaudella 2013–2014 Brightonin paras maalintekijä 14 osumallaan.
Heinäkuussa 2014 Ulloa siirtyi Valioliigaan nousseeseen Leicester Cityyn kahdeksan miljoonan punnan siirtosummalla. Hänestä tuli näin Leicesterin silloinen ennätysostos. Kaudella 2014–2015 hän pelasi 37 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 29, ja teki yksitoista maalia. Seuraavalla kaudella hänen peliaikansa väheni selvästi. Hän oli avauskokoonpanossa vain seitsemässä valioliigaottelussa ja tuli 22 kertaa vaihdosta kentälle. Hän teki Leicesterin mestaruuteen päättyneellä kaudella kuusi valioliigamaalia.
Denholm Elliott

Yksityiselämä

Elliott oli kaksi kertaa naimisissa. Virginia Mackennan kanssa vuonna 1954 ja Susan Robinsonin kanssa kuolemaansa asti. Hänellä on kaksi lasta. Elliott oli biseksuaali, hänet todettiin HIV-positiiviseksi vuonna 1987 ja vuotta myöhemmin hän sai AIDS-diagnoosin. Denholm Elliott kuoli 6. lokakuuta 1992 70-vuotiaana.
Jouni Myllymäki

Jouni Olavi Myllymäki (s. 12. heinäkuuta 1962 Tampere) on suomalainen entinen pikajuoksija.
Myllymäki voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1991 (ajalla 21,28). Hän oli neljästi mukana sisäratojen arvokisoissa, kolmesti EM-kisoissa (1987, 1989, 1990) ja kerran MM-kisoissa (1989), parhaana saavutuksenaan välieräpaikka Haagin EM-kisoissa 1989.
Seuratasolla Myllymäki edusti Viipurin Urheilijoita ja häntä valmensivat Heikki Waulu ja Markku Juhola.
Herman Hellén

Herman Hellén (4. kesäkuuta 1797 Teisko – 18. huhtikuuta 1871 Pori) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. Hän toimi kirkkoherrana Tampereella, Messukylässä, Keuruulla, Tyrväällä ja Ulvilasa vuosina 1824–1836. Turun ja Porin lääninrovastina hän oli vuodet 1840–1851 sekä 1853–1871. Virassa toimiessaan Hellén muun muassa vihki Keski-Porin kirkon uudenvuodenpäivänä 1864.
Valtiopäiville hän osallistui pappissäädyn edustajana vuosina 1863–1864 sekä 1867. Hellén oli kielenkääntäjänä tunnetun Hedvig Elisabeth Antellin setä.
Pokémon Rumble

Recruit/release

Koska Pokémon-lelut eivät kehity, täytyy pelaajan löytää uusia voimakkaampia leluja läpäisemällä kenttiä. Jokainen kenttä sisältää kuvauksessa kerrotut lelut sekä "loppuvastustajan", jonka kukistuttua uudet Pokémonit ja kolikot lasketaan. Saaduilla kolikoilla voi ostaa uusia iskuja (Pokémonilla voi olla kerrallaan vain kaksi iskua) tai ostaa uuden Pokémon-lelun (recruit). Kun hylkää (release) kerrallaan viisi samaa Pokémon-lelua, saa special ticketin, jolla voi värvätä (recruit) uuden Pokémonin. Tämä toimii vain kun hylkää Pokémon-lelun, jolla on myös kehitettävä muoto.
St1 Deep Heat

Historia

Marraskuussa 2014 uutisoitiin, että St1 alkaa rakentaa Espooseen Suomen ensimmäistä geotermisellä energialla toimivaa teollisen mittakaavan lämpölaitosta. Tuotantolaitokselle haettiin paikkaa Fortumin lämpölaitoksen alueelta Otaniemestä tai Kivenlahdesta. Toukokuussa 2015 kerrottiin, että poraukset alkavat Otaniemessä. Uutisen mukaan voimalan suunniteltiin olevan tuotannossa helmikuussa 2017. Kaivojen porauksesta vastasi Strada Energy.
Reikien tarvittavan syvyyden arvioitiin olevan jotakin kuuden ja kahdeksan kilometrin väliltä, mikä teki laitoksen toteutuksesta haastavan, sillä yhtä syviä reikiä ei vielä maailmasta löytynyt. Työn edetessä paljastui, että 6,4 kilometriä riittää. Pohjalla 121-asteinen vesi on maan pinnalle nostettuna 110-asteista, mikä riittää kaukolämpöverkon tarpeisiin.

Otaniemen hankkeen rahoitus

Hanke on koko paitsi koko St1 Nordic -konsernin suurin investointi myös yksi Suomen uusiutuvan energian kärkihankkeita, jolle Työ- ja elinkeinoministeriö on myöntänyt investointitukea 9,6 miljoonaa euroa vuoteen 2018 mennessä. Tekes taas on antanut 0,9 miljoonaa euroa hankkeeseen liittyvään tieteelliseen tutkimukseen, jonka avulla kehitetään alaan liittyvää osaamista Suomessa. Geolämpövoimaloita on käytössä jo esimerkiksi Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Hanke maksaa 70 miljoonaa euroa ja St1:n tavoitteena on kehittää siitä päästötön syvälämpövoimalan konsepti, jota voidaan viedä ulkomaille.
St1 Deep Heatin toimitusjohtaja Jari Suominen totesi keväällä 2018, ettei hankkeesta tule koskaan taloudellisesti kannattavaa, vaan sen on tarkoitus olla tuotekehityshanke. Hankkeen avulla saadaan kuitenkin kokemusta ja osaamista, jota voi viedä ulkomaille: kiteisen kallioperän poraamista, vesiporaustekniikkaa ja veden virtauksen tutkimista.
Miika Antti-Roiko

Miika Matias Antti-Roiko (s. 20. marraskuuta 1988 Kalajoki) on suomalainen painonnostaja. Kalajoen Junkkareita edustava Antti-Roiko on esiintynyt yhteensä 14 kertaa lajin EM- ja MM-kisoissa eri ikäluokissa. Hänen valmentajanaan toimii Karoliina Lundahl.
Nykyään 94kg:n sarjassa nostava Antti-Roiko sai paikan Lontoon olympialaisiin kisojen avajaisia edeltävänä päivänä.  Miika Antti-Roikon isä on raviohjastaja Ahti Antti-Roiko.
Lauri Hollmen

Lauri Hollmen on suomalainen kirjailija, joka on tehnyt historiakirjoja Salosta.
Paarlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paarlammin valuma-alueeseen (35.324) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,1 metriä mpy.
Luigi Tenco

Luigi Tenco (21. maaliskuuta 1938 – 27. tammikuuta 1967) oli italialainen viihdelaulaja ja -lauluntekijä sekä näyttelijä. Hän ehti lyhyeksi jääneellä urallaan vakiinnuttaa asemansa sekä I cavalieri -yhtyeen keulahahmona pseudonyymillä Gigi Mai että sooloartistina, jona hänen ensimmäinen singlensä oikealla nimellä oli "Quando" (1962). 
Tuon ajan italialaiset viranomaiset sensuroivat joitakin Luigi Tencon lauluja, joihin kuuluivat "Cara maestra", "Io sì" ja "Una brava ragazza". 
Tenco osallistui vuonna 1967 San Remon musiikkijuhlille laululla "Ciao Amore Ciao". Hänen esitystään ei kuitenkaan kelpuutettu loppukilpailuun, ja hän riisti henkensä 28-vuotiaana. Hänen rakastettunsa, maailmankuulu laulajatar Dalida, yritti surunsa murtamana seurata Tencoa kuolemaan samana vuonna, mutta itsemurhayritys ei onnistunut.
Denise Galik

Televisio

Galik on esiintynyt televisiossa lukuisissa saippuaoopperoissa. Hänen ensimmäinen saippuaoopperaroolinsa oli CBS:n saippuassa Knots Landing Linda Strickerinä vuodesta 1980 vuoteen 1981. Hän on esiintynyt myös Flamingo Road -sarjassa Christie Kovacsina ja General Hospital -sarjassa Rhonda Wexlerinä vuodesta 1992 vuoteen 1994. Denise loi Rhondan roolinsa uudestaan Port Charlesissa vuosina 1997 ja 2001.
Galikina toisia hyvin tunnettuja tv-rooleja ovat Kim Sedgewickinä The Best Times -tv-sarjassa sekä vuoden 1984 hittisarjassa V Maggie Blodgettina.
Galik on tehnyt vierailuja moniin tv-ohjelmiin. Näihin ohjelmiin lukeutuvat Welcome Back Kotter, Rhoda, The Incredible Hulk, A-Team, Ritari Ässä, Magnum, P.I. ja Kova laki.

Elokuvat

Galik on esiintynyt monissa elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuoden 1975 elokuvassa Happy Hooker. Muita hänen elokvuiaan ovat Viikonloppu Kaliforniassa (1978), Voi Luoja! (1980), Älä vastaa puhelimeen (1980), Deadly Games (1982), Tähtijengi – Get Crazy USA! (1983), Tiikerinsilmä (1986) ja Villi yö (1991).
Lucas Andersen (jääkiekkoilija)

Seuraura

Andersen on IC Gentoften kasvatti. Hän siirtyi kuitenkin jo melko varhain juniorina Rødovre SIK:hon. Andersen oli kaudella 2013–2014 seuran U17-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 24+14=38. Pudotuspeleissä hän oli Rødovren paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 5+5=10. Kaudella 2014–2015 Andersen debytoi vain 15-vuotiaana seuran miesten kakkosjoukkueessa Tanskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla maan I-divisioonassa. Hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden peräti kolmessa eri ikäluokassa; I-divisioonassa, A-nuorissa ja U17-junioreissa.
Kaudella 2015–2016 Andersen oli tehoilla 26+20=46 Rødovren kakkosjoukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Frederik Skovbyn jälkeen. Hän jakoi I-divisioonan maalipörssin neljännen sijan Vojens IK:n Thor Lei Stokholmin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kuudenneksi. Andersen debytoi kauden aikana myös Rødovren pääsarjajoukkueessa, Metal Ligaenissa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. Kaudella 2016–2017 Andersen pelasi siellä 25 runkosarja- ja yhden Metal Cup -ottelun tehden yhden maalin. Seuran kakkosjoukkueessa hän ylsi sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin voittoon tehoilla 15+21=36. Andersen voitti koko I-divisioonan pudotuspelien pistepörssin tehoilla 8+12=20. Hänen kautensa päättyi hopeaan.
Toukokuussa 2017 Andersen teki 1+1-vuotisen ja kaksisuuntaisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Hän pelasi kauden 2017–2018 kokonaan seuran A-nuorissa, joita Andersen edusti myös Junior Club World Cupissa. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Ruotsin A-nuorten J20 SuperElitin Karlskrona HK:hon.

Maajoukkueura

Andersen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin Andersen toimi Tanskan varakapteenina ja voitti pronssia. Hän oli tehoilla 3+5=8 joukkueen paras syöttäjä Jonas Røndbjergin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä.
Toni Roponen

Toni Roponen (s. 15. lokakuuta 1973 Mikkeli) on suomalainen hiihtovalmentaja, Denverin yliopiston hiihtojoukkueen päävalmentaja Yhdysvalloissa vuodesta 2019 alkaen sekä maastohiihtäjä Riitta-Liisa Roposen henkilökohtainen valmentaja.

Yksityiselämä

Toni Roponen on naimisissa maastohiihtäjä Riitta-Liisa Roposen kanssa.  Heillä on yksi yhteinen lapsi Ida Roponen (s. 2004). Lisäksi Toni Roposella on toinen lapsi Tommi Roponen edellisestä avioliitosta. Koulutukseltaan Toni Roponen on liikuntatieteiden maisteri. 
Riitta-Liisa, Toni ja Ida Roponen asuvat Yhdysvalloissa.
Kelttiläiset kielet

Kelttiläiset kielet on yksi indoeurooppalaisen kielikunnan kieliryhmistä.  Kelttiläisen kieliryhmän nimesi Edward Lhuyd vuonna 1707. Kelttiläisiä kieliä on aikoinaan puhuttu laajalti Euroopassa, mutta nykyisin niitä puhutaan vain osissa Britteinsaaria ja Ranskan Bretagnessa. Lisäksi niillä on puhujia kelttiläisten kielien puhuja-alueilta lähteneiden siirtolaisten joukossa esimerkiksi Kanadassa ja Argentiinassa. Kaikilla näillä alueilla kelttiläiset kielet ovat vähemmistökieliä. Nykyiset alueet, joilla puhutaan kelttiläisiä kieliä, kuuluvat niin sanottuihin kelttiläisiin maihin.

Luokittelu

Kelttiläiset kielet jaetaan saarikieliin ja mannerkieliin. Saarikielet jaetaan edelleen goideelisiin ja britannisiin kieliin. Näitä kutsutaan myös Q-kelttiläisiksi ja P-kelttiläisiksi kieliksi, sillä goideeliset kielet suosivat q-äännettä tiettyjen sanojen alussa siinä, kun britanniset kielet suosivat p-äännettä.

Saarikielet

Saarikieliä puhutaan Britteinsaarilla ja Bretagnen niemimaalla Ranskassa. Moni niistä on säilynyt elävänä nykyaikaan asti, ja joitain kuolleita kieliä on elvytetty.
Ban Zhao

Ban Zhao (45 – n. 115) oli kiinalainen oppinut ja historioitsija. Hän viimeisteli isänsä Ban Biaon ja veljensä aloittaman kirjan Han-dynastian historiasta, josta tuli malli myöhemmille dynastioiden historiankirjoille. Ban Zhao kutsuttiin keisarinnan hovinaiseksi. Hän kirjoitti myös runoja ja esseita.
Ban Zhaon tunnetuimpiin esseisiin kuuluu Nüjie, "käytösohjeita naisille".
Robert Lockwood Jr

Robert Lockwood Jr (27. maaliskuuta 1915 Marvell, Arkansas – 21. marraskuuta 2006 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi, joka sai oppinsa Robert Johnsonilta.

Elämä

Lockwood syntyi Arkansasissa Turkey Scratchin kylässä. Kahdeksanvuotiaana hän alkoi soittaa urkuja isänsä kirkossa. Robertin äiti eli kuuluisan bluesmuusikon Robert Johnsonin kanssa silloin tällöin kymmenen vuoden ajan erottuaan Robert Lockwoodin isästä. Lockwood oppi Johnsonilta kitaransoiton ja lavaesiintymisen taidon. Tästä syystä häntä alettiin kutsua ”Robert Junior” Lockwoodiksi.
Viisitoistavuotiaana Lockwood soitti jo ammattilaisena Helenan alueella. Hän soitti usein ”isäpuolensa” Johnsonin kanssa ja silloin tällöin myös muun muassa Rice Millerin (myöhemmin Sonny Boy Williamson II), Howlin’ Wolfin tai Johnny Shinesin kanssa. Lockwood soitteli Mississipin suiston alueella läpi 1930-luvun kapakoissa ja kadunkulmissa.
Ensimmäiset levytyksensä Lockwood teki vuonna 1941 yhdessä Doctor Claytonin kanssa Bluebird Recordsille Aurorassa, Illinoisissa. Samoissa sessioissa äänitettiin myös neljä kappaletta, jotka julkaistiin kahtena singlenä Lockwoodin omalla nimellä.
Lockwood ja Williamson esiintyivät helenalaisen radioaseman KFFA:n King Biscuit Time -ohjelman ensimmäisessä lähetyksessä. 1940-alkupuolella pari soitteli paljon yhdessä Helenan ympäristössä ja myös King Biscuit Timessa. Vuosina 1944–1949 Lockwood soitti West Memphisissä, St. Louisissa, Chicagossa ja Memphisissä. Lockwood vaikutti B. B. Kingiin tämän uran alkuvaiheessa ja myös soitti Kingin yhtyeessä sen alkuaikoina Memphisissä.
Vuonna 1950 Lockwood asettui Chicagoon ja vuosikymmenen lopulla levytti useita kertoja Williamsonin kanssa Chess Recordsille. Mukana sessioissa olivat myös Willie Dixon ja Otis Spann. Lockwood esiintyi ja/tai levytti myös muun muassa Little Walterin, Sunnyland Slimin, Eddie Boydin ja Muddy Watersin kanssa.
Vuonna 1961 Lockwood muutti Ohioon Clevelandiin vaimoineen ja asui siellä kuolemaansa saakka. Vuosikymmenen alussa hän esiintyi ”Bob Lockwood, Jr., and Combo” -yhtyeen kanssa vakituisesti kaupungissa Loving’s Grillissä. 1970-1990-luvuilla Lockwoodin ”All Stars” -yhtye esiintyi monilla keikkapaikoilla ja kuolemaansa asti hän soitti Fat Fish Bluessa joka keskiviikkoilta kello kahdeksasta alkaen. ”All Stars” on jatkanut keikkailua siellä Lockwoodin kuolemankin jälkeen.
Cleveland-vuosinaan Lockwood teki myös merkittäviä levytyksiä, ensin pari albumia All Starsin kanssa Trix Recordsille ja sitten yhdessä Johnny Shinesin kanssa kaksi levyä Rounders-merkille. Vuonna 1982 ilmestyi ranskalaiselle Black and Blue -merkille sooloalbumi Robert Lockwood Jr Plays Robert and Robert, jossa Lockwood soitti 12-kielisellä kitarallaan omia ja Robert Johnsonin kappaleita. Lokakuussa 2004 äänitettiin Dallasissa livealbumi Last of the Great Mississippi Delta Bluesmen: Live In Dallas, jolla Lockwood soitti yhdessä Henry James Townsendin, Joe Willie ”Pinetop” Perkinsin ja David Honeyboy Edwardsin kanssa. Albumi voitti parhaan perinteisen blueslevyn Grammy-palkinnon helmikuussa 2008.
Lockwood kuoli 91-vuotiaana kärsittyään aivoaneurysmasta ja sydäninfaktista.
Marilyn Bergman

Marilyn Bergman, o.s. Keith, (s. 10. marraskuuta 1929 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin sanoittaja. Hän on sanoittanut runsaasti musiikkia aviomiehensä Alan Bergmanin kanssa ja voittanut urallaan kolme Oscar-palkintoa.
Marilyn Keith painottui high schoolissa musiikkiin ja opiskeli New Yorkin yliopistossa psykologiaa ja englannin kieltä. Opintojen jälkeen hän muutti Los Angelesiin, missä tapasi sanoittaja Alan Bergmanin. He menivät naimisiin vuonna 1958 ja ryhtyivät yhdessä sanoittamaan elokuvamusiikkia.
Ray Charles nauhoitti vuonna 1967 Bergmanien sanoittaman ja Quincy Jonesin säveltämän tunnuskappaleen elokuvaan Yön kuumuudessa. Seuraavana vuonna he sanoittivat Seikkailija Thomas Crown -elokuvaan kappaleen ”The Windmills of Your Mind”, jonka sävelsi Michel Legrand ja esitti Noel Harrison. Laulusta tuli kansainvälinen menestys, ja se sai parhaan laulun Oscar-palkinnon. Legrandista tuli Alan ja Marilyn Bergmanin pitkäaikainen musiikillinen yhteistyökumppani. He kirjoittivat Marvin Hamlischin kanssa vuoden 1973 elokuvaan Parhaat vuotemme tunnuskappaleen, joka nousi Barbra Streisandin esittämänä listaykköseksi ja toi Bergmaneille toisen Oscar-palkinnon. Muita Legrandin ja Bergmanien yhteistyökappaleita ovat muun muassa ”What Are You Doing the Rest of Your Life?” ja ”How Do You Keep the Music Playing?”.
Bergmanit kirjoittivat Marvin Hamlischin kanssa kappaleen ”The Last Time I Felt Like This” vuoden 1978 elokuvaan Samaan aikaan ensi vuonna. Bergmanien sanoittama, Dave Grusinin säveltämä ja Stephen Bishopin laulama ”It Might Be You” elokuvasta Tootsie – lyömätön lyyli nousi listoilla kymmenen kärkeen vuonna 1982. Seuraavana vuonna Bergmanit voittivat Michel Legrandin kanssa parhaan musiikin Oscar-palkinnon elokuvan Jentl musiikkiraidasta.
Marilyn Bergman valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä naisena ASCAP:n johtokuntaan. Vuonna 1994 hänestä tuli järjestön johtokunnan puheenjohtaja. Yhdysvaltain lauluntekijäakatemia myönsi Bergmaneille palkinnon elämäntyöstä vuonna 1995, ja samana vuonna Berklee College of Music nimitti heidät kunniatohtoreiksi. Marilyn Bergmanille myönnettiin vuonna 1996 ranskalainen Ordre des Arts et des Lettres -kunniamerkki.
Bergman toimii nykyisin ASCAP:n johtokunnan puheenjohtajana ja kansainvälisen tekijänoikeusjärjestökonfederaation CISACin puheenjohtajana. Hänen tyttärensä Julie Bergman Sender on elokuvatuottaja.
Gianluca Zambrotta

Ura

Zambrotta aloitti uransa kotikaupunkinsa Calcio Comossa 17-vuotiaana vuonna 1994. Kausina 1995–1996 ja 1996–1997 hän pelasi Comossa 47 ottelua, joissa teki kuusi maalia. Tämän jälkeen Zambrotta siirtyi Serie A:n Bariin.
Puolessa välissä kautta 1998–1999 Zambrotta myytiin Juventukseen 15,85 miljoonalla eurolla. Vuonna 2005 hän teki vuoteen 2010 kestävän jatkosopimuksen seuran kanssa. Juventuksessa Zambrotta saavutti kaksi Serie A:n mestaruutta (2001–2002 ja 2002–2003) sekä kaksi Italian supercupin voittoa (2002 ja 2003). Vuonna 2006 Juventus pudotettiin Serie B:hen sopupeliskandaalin takia. Zambrotta purki sopimuksensa ja siirtyi FC Barcelonaan. Espanjalaislehdistön mukaan kauppasumma olisi ollut 14 miljoonaa euroa. Katalonialaisseurassa hän pelasi kaksi pokaalitonta kautta, minkä jälkeen hän palasi Italiaan AC Milanin joukkueeseen.
Siirryttyään joulukuussa 2012 vapaaksi agentiksi, Zambrotta palasi harjoittelemaan Calcio Comoon, samalla kun hän odotteli muiden seurojen tarjouksia. 19. heinäkuuta 2013, Zambrotta teki sopimuksen sveitsiläisen FC Chiasson kanssa. Sopimuksessa oli myös optio, että Zambrottasta tulisi seuran pelaajamanageri ensimmäisen kauden jälkeen.

Maajoukkue

Zambrotta pelasi ensimmäisen ottelunsa Italian maajoukkueessa helmikuussa 1999 (ystävyysottelu Norjaa vastaan), ja näin hänestä tuli silloisen seurajoukkueensa Barin ensimmäinen maajoukkuepelaaja 50 vuoteen.
Zambrotta pelasi EM-kilpailuissa vuonna 2000, jossa Italia oli loppuottelussa Ranskaa vastaan. Zambrotta sai tosin punaisen kortin välierässä Alankomaita vastaan ja oli näin loppuottelun aikana pelikiellossa. Zambrotta oli mukana myös 2000 olympialaisissa, 2002 MM-kilpailuissa, 2004 EM-kilpailuissa, 2006 MM-kilpailuissa ja 2008 EM-kilpailuissa. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Italia voitti mestaruuden.
Zambrottan viimeisiksi arvokisoiksi jäivät Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2010. Hän pelasi kaikkiaan 98 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.