google/wiki40b huggingface dataset:
Tapparan SM-liigakausi 2014–2015

Edellinen kausi ja ennusteet

Edellinen kausi oli päättynyt Tapparan osalta loppuotteluissa tappioon Oulun Kärpille. Runkosarjassa Tappara oli toinen, saaden 116 pistettä. Kyseessä oli Tapparan yhden kauden piste-ennätys.
Jääkiekkolehden toimittamassa ”Toimittajien liigaveikkauksessa” kiekkotoimittajat ennustivat liigakauden mestaria, runkosarjan sijoituksia ja pelaajakohtaisten tilastojen voittajia. Ainoastaan Helnsingin Sanomien Heikki Miettinen ennakoi Tapparalle mestaruutta. Lisäksi Iltalehden toimittaja ennakoi Tapparalle pronssista mitalia. Helsingin Sanomien Miettinen ennakoi Tapparan voittavan myös runkosarjan. Neljä toimittajaa ennakoi Olli Palolan olevan runkosarjan paras maalintekijä ja kolme toimittajaa ennakoi David Kolomatiksen olevan liigan paras puolustaja.
Jääkiekkolehti listasi ennen kauden alkua liigan 50 paras pelaajaa. Tapparan parhaaksi arvioitiin hyökkääjä Palola, joka oli listalla sijalla neljä. Muita Tapparan pelaajia listalla olivat puolutaja Tuukka Mäntylä (8.), maalivahti Juha Metsola (18.), hyökkääjä Kristian Kuusela (20.). hyökkääjä Pekka Jormakka (23.), hyökkääjä Josh Green (25.), puolustaja Markus Kankaanperä (30.), hyökkääjä Jan-Mikael Järvinen (31.) ja puolustaja Kolomatis (46.).

Pelaajavaihdokset

Tappara menitti maalintekovoimastaan viime kauteen verrattuna 19,1 pronsettia eli lähteneet pelaajat tekivät yhteensä 31 maalia. Viime kauteen verrattuna mikään toinen seura ei menettänyt vähemmän maalintekovoimaansa kuin Tappara. Lähteneistä pelaajista eniten maaleja oli tehnyt Nick Bailen.
Ennen kauden alkua Tapparasta lähti kahdeksan pelaajaa, joista yksi oli maalivahti, kolme puolustajia ja neljä hyökkääjiä. Muihin liigaseuroihin siirtyi kolme pelaajaa. Tapparaan siirtyi ennen kauden alkua maalivahti, kolme puolustajaa ja kolme hyökkääjää. Saapuneista pelaajista kolme tuli Mestiksestä.
Enyo

Enyo (muinaiskreikaksi Ένυώ) oli kreikkalaisessa mytologiassa sodan jumalatar. Hänen vastineensa roomalaisessa mytologiassa oli Bellona.
Enyon esiintyy usein Areen seuralaisena taisteluissa, ja hänen kerrottiin olleen joko tämän äiti, tytär tai sisar. Taisteluissa hän nautti verenvuodatuksesta, ja hänestä käytettiin epiteettiä kaupunkien tuhoaja.
Praksiteleen pojat veistivät Enyon patsaan Areen temppeliin Ateenassa.
Enyo oli myös yksi kolmesta graiasta.
Kaivopiha

Kaivopiha on Helsingin keskustassa sijaitseva kauppakeskus. Kaivopihan kauppakeskus koostuu Kaivotalon, City-talon, Hansa-talon, Uuden ylioppilastalon ja Vanhan ylioppilastalon muodostamasta kokonaisuudesta. Rakennusten keskellä sijaitsevalla sisäpihalla on aiemmin sijainnut suihkulähde, josta alue on saanut nimensä.
Kaivopihan kaikki rakennukset ovat Ylvan omistamia.
Flooran päivänä 2018 käytöstä poistetun suihkulähteen paikalle asennettiin Björn Weckströmin suunnittelema veistos Yhdessä. Veistos oli lahja 150 vuotta täyttävälle Helsingin yliopiston ylioppilaskunnalle.
DJ Kridlokk

Ura

Vuonna 2003 Korvalappurekords ‎– Darrapöllö... -kasetti Eeron, J Riskit:n ja Lommon kanssa.
Vuonna 2005 DJ Kridlokk julkaisi rap-artisti Lommon kanssa Maanalaisella saundilla -nimisen albumin C-4 Muzikin kautta. Monsp Records julkaisi DJ Kridlokkin UG-Solo -albumin 18. toukokuuta 2011. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 23. sijalle, ja sen kappaleesta ”GNXTA” julkaistiin musiikkivideo lokakuussa 2011.
DJ Kridlokk (aliaksellaan Khid) ja rap-artisti Paperi T julkaisivat Ex ovis pullus non natis serò fit ullus -nimisen EP:n Monsp Recordsin kautta 6. kesäkuuta 2013. EP julkaistiin rajoitettuna vinyylipainoksena sekä digitaalisena julkaisuna.
DJ Kridlokkin toinen levy-yhtiön kautta julkaistu albumi Mutsi julkaistiin Monsp Recordsin kautta 28. maaliskuuta 2014. Se ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle.
Myös DJ Kridlokkin ja RoopeK:n Khid ja RPK -aliaksilla julkaistava pitkäsoitto Ei julkaistiin 16. toukokuuta 2014. Albumin kappaleesta ”Luoti” julkaistiin musiikkivideo helmikuussa 2014. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan neljännelle sijalle. Dj Kridlokk käyttää Khid-aliasta myös uusimmalla Aivovuodon kanssa julkaistulla split-albumillaan Se tuli televisiosta / Sushi driveby, joka julkaistiin helmikuussa 2015.
Viherhylia

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 11,5 cm ja paino 12–14 g. Se on kooltaan pajulinnun luokkaa, yleisväritykseltään oliivinvihreä kerttu. Sillä on vaalea silmäkulmanjuova. Nokka on lyhyt ja hieman alaspäin käyrä. Se liikkuu puiden lehvästössä, usein sekaparvissa muiden pikkulintujen seassa, vaikea havaittava. Sen ääniä ovat korkea vihellys "kii-kii" ja kuiva ritinä.
Viherhylian taksonomia on ollut epäselvä. Joskus se on luettu medestäjiin. Nykyinen käsitys on, että se kuuluu silkkikerttusten heimoon.

Esiintyminen

Viherhyliann asuinaluetta on päiväntasaajan Afrikka, mutta levinneisyys tunnetaan huonosti. Suomessa lajia ei ole tavattu. Luokitellaan yleiseksi.

Elinympäristö

Trooppiset metsät ja niiden alikasvos.

Lisääntyminen

Viherhylia rakentaa uunimaisen pesän yleensä matalalle puun oksan kärkeen. Munia on vain 1–2, ja ne ovat valkoisia.

Ravinto

Viherhylia syö puiden oksistosta selkärangattomia eläimiä. Sen nokka on erikoistunut kilpikirvojen löytämiseen. Se syö muurahaisia sekä maasta että puusta ja pyydystää lentäviä perhosia.
Avainsäätiö

Avainsäätiö on vuonna 1985 perustettu Lahdessa sijaitseva säätiö, jonka tarkoituksena on edistää eri tavoin tukea tarvitsevien, kuten vammaisten osallistumis- ja vaikutusmahdollisuuksia järjestämällä kuntoutumista ja selviytymistä tukevia sosiaalipalveluja. Sen nimi oli vuoteen 2000 Etelä-Hämeen Vammaistalosäätiö.
RAY tukee säätiön hanketta "Esteetön viestintä - yhteinen asia" 300 000 eurolla vuodessa vuosina 2011–2014.
Säätiön johdossa toimii Kristiina Korkala.
Shropshire

Tunnukset

Shropshiren lipussa on sinisellä pohjalla kolme kultaista leopardin päätä, joiden väliin jää W-kirjaimen muotoinen kärpännahkakuvio. Lippu otettiin käyttöön maaliskuussa 2012 ja se perustuu Shropshiren valtuuston vaakunaan vuodelta 1895.
Vuonna 2004 Shropshiren nimikkokukaksi valittiin pyöreälehtikihokki Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Jaime Lucas Ortega y Alamino

Jaime Lucas Ortega y Alamino (18. lokakuuta 1936 Jagüey Grande, Matanzas, Kuuba – 26. heinäkuuta 2019) oli kuubalainen katolisen kirkon kardinaali. 
Papillisen koulutuksensa Ortega sai Kuubassa. Vuonna 1964 hänet nimitettiin papiksi. Myöhemmin hän toimi muun muassa San Carlosin ja San Ambrosion seminaarin professorina. Vuonna 1978 samana vuonna paaviksi noussut Johannes Paavali II kohotti Ortegan piispaksi, ja 1981 hän kohosi vielä Havannan arkkipiispaksi. 
Vuonna 1994 Ortegasta tuli Johannes Paavali II:n päätöksellä kardinaali. Vuonna 2005 Ortega osallistui valitsijana konklaaviin eli paavinvaaliin. Hän ei ollut erityisemmin ennakkosuosikki, eli nk. papabile, vaikkakin hänet mainittiin paikoin mahdollisena ehdokkaana uudeksi paaviksi. Paavinistuimelle nousi kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n.
Beautiful, Dirty, Rich

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Melina Matsoukas. Musiikkiviedon alussa mies heittää rahaa ilmaan ja Lady Gaga kävelee tanssijoidensa kanssa seteleiden yli. Lady Gaga laulaa pöydän äärellä, joka on täynnä seteleitä.

Live-esitykset

Lady Gaga on esittänyt kappaleen The Fame Ball Tourilla ja The Monster Ball Tourilla.
Pyöräjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96 metriä mpy.
Miekkapyrstö

Koko ja ulkonäkö

Aikuisen kalan pituus on 10-12 cm. Sukupuolet erottaa toisistaan koiraan pyrstöevän pitkulaisen ulokkeen avulla. 
Miekkapyrstöstä on jalostettu useita värimuunnoksia mm. risteyttämällä lähisukulaisen platyn (Xiphophorus maculatus) kanssa.  Miekkapyrstön kotiseudulla, Väli-Amerikassa esiintyvät muunnokset ovat väriltään vihertäviä ja haaleita.

Alkuperä

Miekkapyrstö on kotoisin Meksikosta ja Keski-Amerikasta.
Se on levinnyt ihmisen mukana muuallekin, tällaisia tulokaskantoja on muodostunut Namibian Otjkoto-järveen ja Transvaaliin. Kaikki kaupan miekkapyrstöt ovat viljeltyjä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Miekkapyrstö on vilkas kala, jota pidetään yleensä pienessä ryhmässä. Akvaariossa on syytä olla reheviä kasveja ja muita piilopaikkoja, jotta arempia kaloja ei kiusata liikaa.
Miekkapyrstöt synnyttävät eläviä poikasia helposti kotiakvaarioissa. Ne saattavat kuitenkin syödä omia poikasiaan, joten tiheäkasvuinen kasviviidakko esimerkiksi jaavansammalta auttaa poikasia selviämään ensimmäisistä päivistä. 
On erimielisyyksiä siitä, voiko miekkapyrstö vaihtaa sukupuolta, nimittäin joskus näyttää siltä että täysikasvuiselle naaraalle kehittyy miekka. Tämä on mahdollisesti vain myöhäistä varttumista.

Vesiolot ja ravinto

Miekkapyrstö vaatii keskikovaa ja emäksistä vettä (pH yli 7), lämpötila 23-26 °C, akvaarion pituus vähintään 80 cm.
Miekkapyrstöt syövät lihapitoista sekaruokaa. Akvaariossa ruoaksi sopivat hiutaleet, lasiin kiinnitettävät ruokatabletit, vesikirput ja levä.
Ari Hellgren

Ari Hellgren (s. 7. syyskuuta 1954 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hellgren aloitti uransa Tampereen Ilveksessä 1970-luvun alkupuolella. Hellgren pelasi pääasiassa SM-liigassa, kunnes kaudeksi 1976–1977 jyväskyläläiseen JYPiin, joka pelasi vielä I-divisioonassa. JYPissä pelatun kauden jälkeen Hellgren siirtyi Oulun Kärppiin, joka oli juuri noussut divisioonasta. Hellgren on voittanut yhden Suomen mestaruuden, kaudella 1980–1981 Oulun Kärpissä.
Hellgren oli nimetty Lake Placidin talviolympialaisten 1980 Suomen olympiajoukkueen varamieheksi.
Hellgren on toiminut myös valmentajana, ja on nykyisin Kärppien veteraanijoukkueen, Nitro-Kärppien hallituksen puheenjohtaja ja myös pelaa seurassa.
Mika Nisula

Mika Nisula (s. 1978 Teuva) on suomalainen tenori. Teuvalla syntynyt Nisula opiskeli laulua vuosina 2000–2005 Panula-opistossa ja vuoden 2005 syksystä lähtien Etelä-Pohjanmaan opistossa Seinäjoella. Hänen opettajanaan on toiminut koko ajan puolalaissyntyinen baritoni Romuald Podlesny. Hän on myös säännöllisesti osallistunut professori Ryszard Karczykowskin mestarikursseille vuodesta 2004 lähtien.
Nisula on saavuttanut menestystä useissa kotimaisissa laulukilpailuissa. Hänellä on 3. sija Kangasniemen laulukilpailuissa ja Jyväskylän kansainvälisissä tenorikilpailuissa, 2. sija Lohjan tenorikilpailuissa; nämä kaikki vuonna 2005. Seuraavana vuonna hän voitti Savonlinnassa Timo Mustakallio -laulukilpailun. Kansainvälisistä sijoituksista mainittakoon finaalipaikka Stanislaw Moniuszko -laulukilpailuissa Varsovassa 2007. Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa 2010 Nisula sai toisen palkinnon.
Marraskuussa 2011 Nisula sai toisen palkinnon kansainvälisissä Altamura/Caruso-laulukilpailussa New Yorkissa. Nisula on esiintynyt omin konsertein sekä orkesterisolistina eri puolilla Suomea, Puolassa, Ranskassa, Italiassa (lokakuussa 2015 Vatikaanissa) ja Yhdysvalloissa. Kesällä 2008 Nisula piti Jouni Someron kanssa soolokonsertin Savonlinnan Oopperajuhlilla. Itä-Savo otsikoi konsertin arvostelun "Tenorivelho valloitti Savonlinna-salissa".
Nisula debytoinut New Yorkissa laulaen Canion roolin I Pagliaccista sekä Turiddun roolin oopperasta Cavalleria Rusticana, maestro Anton Coppolan johtamana. Tampereella Mozartin Don Giovannissa (Don Ottavio), Vaasassa Offenbachin Orfeus Manalassa (Orfeus) sekä Seinäjoella Mozartin Röystö Lakeurelta (Belmonte). Kaudella 2014–2015 Nisula debytoi Suomen Kansallisoopperassa Pajatso-oopperassa  Peppen roolissa Marco Boemin johdolla.
Mika Nisula Nisula on äänittänyt soololevyjä yhdessä pianisti Jouni Someron kanssa FC-Records-merkillä: Storia D'amore (FCRCD-9721) Armolaulu (FCRCD-9725) Taas kaikki kauniit muistot (FCRCD-9726) ja Schumann & Liszt Lieder (FCRCD-9734). Levyt ovat keränneet hyvin positiivisia arvioita. "Nisulan ääni on vahva, sointuva ja täyteläinen, vailla joskus tenoreille tyypillistä kapeutta."
Yykeä

Kyliä ja paikkoja

Itarivuono (Nordlenangen), Yykeänvankka (Furuflaten), Kariniemi (Karnes), Kolsivuopio (Kvalvik), Kuotsavuopio (Rottenvik), Yykeänmuotka eli Muotka (Lyngseidet), Muotkalahti (Kjosen), Voivuono (Pollen), Vuosvankka (Furuflaten)
Kenttätykistörykmentti 12 (jatkosota)

Kenttätykistörykmentti 12:n (KTR 12) oli jatkosodan tykistöyksikkö, joka liitettiin osaksi 15. divisioonaa.

Keskittäminen ja sodan alun tehtävä

Tyrvään patteristo (II/KTR 12) kuormattiin junaan Tyrvään asemalla 24. kesäkuuta 1941 ja juna purettiin parin päivän kuluttua Särkisalmen asemalla, mistä siirryttiin ensimmäisiin tuliasemiin Silamusjärven länsipuolelle.
Catenaccio

Catenaccio on jalkapallossa käytettävä puolustusvoittoinen taktiikka, jonka kehitti 1960-luvulla Interiä valmentanut argentiinalainen Helenio Herrera. Se perustuu ensimmäisenä puolustuslinjan alapuolista pelaajaa, liberoa, käyttäneeseen verrou-taktiikkaan, jonka itävaltalainen Karl Rappan esitteli kaudella 1937–1938 toimiessaan Sveitsin maajoukkueen valmentajana. Rappanin sekä Herreran taktiikoissa libero oli puhtaasti puolustava pelaaja. Franz Beckenbauerin esimerkin myötä liberolle tuli aktiivinen rooli myös hyökkäyksessä.
Sana catenaccio, joka merkitsee oven salpaa, tulee italian kielestä. Myös Rappanin käyttämä ranskan kielen sana verrou merkitsee samaa.
Catenacciota on pidetty eräänlaisena synonyymina puolustusvoittoiselle ja vähämaaliselle, negatiiviselle jalkapallolle. Taktiikkaa ei kuitenkaan enää juurikaan käytetä.

Mitä tapahtuu kentällä

Taktiikassa pelaajat ovat yleensä muodostelmassa 1–4–4–1. Sen näkyvin piirre on muun puolustuslinjan takana oleva yksittäinen pelaaja, libero.
Tavoitteena on luoda joukkueesta yhtenäisesti ja tiukasti puolustava ryhmä, jossa alimpana ja puolustuslinjan takana oleva mies kerää irtopallot ja paikkailee muiden puolustajien tekemiä virheitä. Puolustuksen tehtävänä on tukehduttaa vastustajan hyökkäykset ja avata peliä nopeasti hyökkääjille. Tätä pelijärjestelmää soveltaneet joukkueet luottivat usein muutaman hyökkääjän nopeisiin vastaiskuihin.
JVC

1920–1970

JVC perustettiin vuonna 1927 nimellä ”The Victor Company of Japan” yhdysvaltalaisen Victor Talking Machine Companyn tytäryhtiöksi. Vuonna 1932 JVC aloitti radioiden valmistamisen, ja vuonna 1939 yhtiö esitteli Japanin ensimmäisen television. Vuodesta 1953 vuoteen 2008 JVC oli Panasonicin (Matsushita oli vaihtanut nimensä Panasoniciksi) tytäryhtiö. Nykyään Panasonic omistaa alle 50 % JVC:n osakkeista.

1970–1990

JVC kehitti VHS-formaatin ja esitteli vuonna 1976 Aasiassa ja Euroopassa sekä vuonna 1977 Yhdysvalloissa ensimmäisen kuluttajille tarkoitetun VHS-nauhurinsa. Sony oli esitellyt Betamax-formaatin vuotta aiemmin, ja 1980-luvulla käytiinkin formaattisotaa Betamax- ja VHS-nauhojen välillä. Betamax oli pienempi kuin VHS, ja sillä saatiin parempi kuvanlaatu. VHS kuitenkin selvisi voittajana, koska VHS-nauhurit olivat edullisempia ja VHS-kasetille mahtui aluksi pidempi tallennus, 120 minuuttia. Sony alkoi valmistaa VHS-nauhureita vuonna 1988.

Tytäryhtiöt

Tytäryhtiöitä ovat olleet muun muassa Victor Music Industries ja Victor Entertainment, joiden toiminnot kuuluvat nykyään JVC Kenwood Victor Entertainment -yritykselle. Yritys tuottaa ja jakelee musiikkia, elokuvia ja muuta viihdettä, kuten animea ja televio-ohjelmia.
Aiemmin Pack-In-Video ja Victor Interactive Software kuuluivat yhtiöön, jotka yhdistettiin ja myytiin Marvelous Entertainment -yhtiölle.

Tuotenimet

JVC:n tuotteita myydään Japanissa Victor-merkillä. JVC ei kuitenkaan saa käyttää Victor-tuotemerkkiä Japanin ulkopuolella, joten muualla maailmassa tuotteita markkinoidaan JVC-merkkisinä.
1960- ja 1970-luvuilla JVC käytti Japanin ulkopuolella tavaramerkkiä Nivico tai JVC Nivico.

Tunnettuja tuotteita

Maailmalla JVC:n tuotteista tunnetuin on luultavasti JVC BoomBlaster -cd-soitin, jota tätä nykyä markkinoidaan Kaboom!-nimellä.

JVC Suomessa

JVC:n tuotteita Suomeen maahantuo Hedengren.
Emil Nervander

Emil Fredrik Nervander (salanimi Emlekyl, 11. marraskuuta 1840 Helsinki – 27. tammikuuta 1914 Pori) oli merkittävä suomalainen kirjailija ja taidehistorioitsija.

Elämänvaiheet

Emil Nervander oli fyysikko ja runoilija Johan Jakob Nervanderin poika. Emil Nervander vietti lapsuudessaan ja nuoruudessaan paljon aikaa Voipaalassa.
Nervander kävi Karl Gabriel Leinbergin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1858. Yliopistossa hän opiskeli aluksi luonnontieteitä mutta vaihtoi sitten taidehistoriaan. Kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1869.
Nervander toimi Åbo Postenin päätoimittajana 1874–1879. Vuosina 1868–1873 hän kirjoitti taide- ja teatteriarvosteluja Hufvudstadsbladetiin. Nervander kirjoitti kansa- ja maantieteellisiä kuvauksia, kulttuurihistoriallisia muoto- ja muistikuvia, matkakertomuksia, kirkkotaidetta koskevia teoksia sekä teatteriin liittyviä artikkeleita. Häneltä ilmestyi 70–80 painotuotetta, ja hän kirjoitti 30–40 sanomalehteen. Nervander toimitti lisäksi Fredrik Cygnaeuksen ja J. V. Snellmanin kootut teokset. 
Nervander oli Turun tuomiokirkon muinaismuistojen järjestämiskomitean sihteerinä 1875–1879 ja tuomiokirkon korjausvaltuuskunnan jäsenenä 1894–1896 sekä toimi muinaistieteen toimikunnan tehtävissä 1892. Hän oli myös perustamassa Suomen muinaismuistoyhdistystä.
Kertomuskokoelma Honkain tarinat ilmestyi 1869, ja samana vuonna tuli julki myös ensimmäinen runokokoelma Dikter (Runoja). Dikterin hän julkaisi salanimellä Emlekyl (Muistoksi), ja se sisältää useita Voipaalassa kirjoitettuja runoja. Nervander on Suomen ensimmäinen novellikirjailija. Nervander oli myös Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven hyvä ystävä.
Nervanderin murhatarina Uotilan isäntä ilmestyi suomeksi 1870. Teos perustuu Etelä-Suomessa tapahtuneeseen tositarinaan. Kirjassa olennainen teema on rankaisematta jääneen murhan aiheuttama syyllisyys paljolti Fjodor Dostojevskin Rikoksen ja rangaistuksen tapaan mutta suomalaiselle maaseudulle sijoitettuna. Kirjassa mainitaan Uotilaa lähellä oleva Myllykylä, joten paikallisväriäkin on mukana.
Toisen runokokoelmansa Efter femtio år ('50 vuoden kuluttua') Nervander julkaisi 1907 omalla nimellään. Kuvaus keisari Aleksanteri I:n matkoista Suomessa ilmestyi 1906.
Nervanderin kirjoitti koko tuotantonsa ruotsiksi, mutta suurin osa hänen teoksistaan suomennettiin. Osa Nervanderin teoksista ilmestyi jopa ainoastaan suomeksi.
Kesä 1901 oli todennäköisesti Nervanderin viimeinen Sääksmäellä viettämä kesä. Hän asui silloin Sillantaassa. 
Nervander vietti viimeiset elinvuotensa pienessä vuokramökissä Harjavallassa. Hän kuoli Porin kaupunginsairaalassa 27. tammikuuta 1914 yksinäisenä erakkona. Eräiden lähteiden mukaan Nervander olisi kuitenkin kuollut mökissään Harjavallan Merstolassa, jossa on hänen mukaansa nimetty katu sekä muistomerkki. Nervander on haudattu Harjavallan hautausmaalle. Hän ei ole halunnut hautaansa merkittävän, joten hautausmaalta löytyy kirjailijan omasta toivomuksesta vain pieni luonnonkivestä tehty muistokivi.
Camsek Chin

Elias Camsek Chin (s. 10. lokakuuta 1949) on palaulainen poliitikko, joka toimi maansa varapresidenttinä vuosina 2005–2009. Tullessaan valituksi hän voitti Sandra Pierantozzin 71,1 %:n äänienemmistöllä. Tammikuussa 2009 hänen seuraajakseen astui Kerai Mariur.
Chin syntyi Peleliun saarella. Hän tapasi Havaijilla opiskellessaan Miriam Rudimchin, jonka kanssa hän meni naimisiin 21. toukokuuta 1977. Hän on luonut pitkän sotilaallisen uran ja toiminut mm. Palaun oikeusministerinä vuosina 1997–2000. Marraskuussa 2000 hänet valittiin senaattoriksi Palaun kansalliseen kongressiin.
Chinillä on kaksi aikuista lasta: Lalii Antolina ja Nathan Lee Beches.
Ciudad Lineal

Ciudad Lineal on yksi Espanjan pääkaupungin Madridin hallinnollisista alueista. Se sijaitsee kaupungin keskiosassa ja on jaettu Ventasin, Pueblo Nuevon, Quintanan, Concepciónin, San Pascualin, San Juan Bautistan, Colinan, Atalayan ja Costillaresin kaupunginosiin. Ciudad Linealin pinta-ala on 11,4 neliökilometriä ja asukasluku 231 029 (2005).
Ciudad Lineal on tunnettu latinosiirtolaisten alueena. Nimi Ciudad Lineal (suom. nauhakaupunki) viittaa alueen muotoon ja arkkitehti Arturo Sorian kehittämään kaupunkisuunnittelumalliin.
Seskviterpeenit

Seskviterpeenit kuuluvat terpeenien luokkaan. Niitä tunnetaan yli 9000 eri yhdistettä, joten ne ovat terpenoideista kaikkein monimuotoisin ryhmä. Seskviterpeenin rakenteen tunnusmerkki on sen sisältämät kolme isopreeniyksikköä. Seskviterpeenejä tuottavat useat kasvit sekä jotkut homeet. Seskviterpeenit voivat olla avoketjuisia tai syklisiä hiilivetyjä, alkoholeja tai ketoneja. Eräs seskviterpeenien luokka on trikotekeenit.
Fredrik II (Tanska)

Kuninkaana

Fredrik II:n valtakausi jakautuu kahteen osaan: alkujaksoa 1559-1579 sävyttivät sodat, loppujaksoa rauha ja vaurastuminen.
Fredrik II:n haave Itämeren herruudesta johti Ruotsia vastaan vuosina 1563–1570 käytyyn Pohjoismaiden seitsenvuotiseen sotaan, jossa Fredrik yritti palauttaa Kalmarin unionin ja vallata serkkunsa Eerik XIV:n hallitseman Ruotsin Tanskan alaisuuteen. Fredrikin itsensä johtamat sotajoukot menestyivät kuitenkin heikosti, ja vain Ruotsin sisäiset levottomuudet estivät Tanskan nöyryyttämisen. Rauhansopimuksessa asiat palautettiin sotaa edeltäneeseen tilaan.
Sodan jälkeen Fredrik keskittyi rauhan ylläpitämiseen, mutta kehitti silti Tanskan laivastoa. Ulkopolitiikassaan hän suuntautui muihin protestanttisiin valtioihin.
Henkilönä Fredrik II:ta on luonnehdittu kuumapäiseksi, turhamaiseksi, uhkarohkeaksi ja kunnianhimoiseksi. Hänellä oli tapana juhlia rankasti, juoda paljon ja syödä usein ylen; hänen kuolemansakin sanotaan usein aiheutuneen ylenpalttisesta ryyppäämisestä.
Fredrik II:n valtakausi oli vaurauden ja kasvun aikaa Tanskan historiassa. Hän muun muassa rakennutti Kronborgin mahtavan renessanssipalatsin, perusti Fredrikstadin kaupungin Norjaan, aloitti 
frederiksborginhevosen jalostuksen ja tuki suuresti tähtitieteilijä Tyko Brahea.
Fredrik II kuoli 53-vuotiaana 4. huhtikuuta 1588. Hänet haudattiin Roskilden tuomiokirkkoon. Kuninkaana häntä seurasi hänen vanhin poikansa Kristian IV.
Gay & Lesbian Alliance Against Defamation

Gay & Lesbian Alliance Against Defamation (GLAAD) on vuonna 1985 perustettu järjestö, joka pyrkii vaikuttamaan tiedotusvälineiden seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä antamaan kuvaan. Se työskentelee media-ammattilaisten kanssa antaakseen näille asianmukaista tietoa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä ja pyrkii oikaisemaan loukkaavia esityksiä. Alun perin järjestön tarkoituksena oli vastustaa New York Postin tapaa uutisoida AIDS:ista. Toiminta laajeni sittemmin valtakunnalliseksi. Vuonna 1992 GLAAD pääsi Entertainment Weeklyn "Hollywood's 100 Most Powerful Entities" -listaukseen.
GLAAD jakaa GLAAD-mediapalkintoja homoystävällisyydestä mediassa ja viihteessä.