google/wiki40b huggingface dataset:
FC Wacker Innsbruck

Historia

FC Wacker Innsbruck perustettiin vuonna 1915. Vuonna 1964 seura pelasi ensimmäisen kerran Itävallan pääsarjassa ja voitti ensimmäisen mestaruutensa vuonna 1971. 20. heinäkuuta 1971 FC Wacker Innsbruck ja SV Wattens yhdistyivät ja ottivat nimen SpG Swarovski Wattens-Innsbruck (SSW Innsbruck). SSW Innsbruck voitti Itävallan mestaruuden viidesti (1971, 1972, 1973, 1975, 1977) ja selviytyi puolivälieriin kauden 1977–1978 Euroopan cupissa.
Vuonna 1981 SSW Innsbruck tippui ensimmäisen kerran toiselle sarjatasolle ja vuonna 1986 seura otti jälleen nimen FC Wacker Innsbruck. FC Swarovski Tirol otti kuitenkin samana vuonna haltuunsa seuran lisenssin, joten FC Wacker Innsbruck joutui pelaamaan kahdeksannella sarjatasolla, josta se kuitenkin nousi vuonna 1992 jo neljännelle sarjatasolle. Samana vuonna FC Swarovski Tirol pelasi viimeisen kautensa, ja FC Wacker Innsbruck sai siltä takaisin lisenssinsä ja pääsi UEFA-cupiin kaudeksi 1992–1993. Seura pelasi kuitenkin Itävallan pääsarjassa enää yhden kauden, kun vuonna 1993 perustettiin FC Tirol Innsbruck, jolle FC Wacker Innsbruck menetti jälleen lisenssinsä. Vuonna 1999 FC Wacker Innsbruck pelasi seitsemännellä sarjatasolla viimeisen kautensa.
Tim Gunn

Timothy M. ”Tim” Gunn (s. 29. heinäkuuta 1953 Washington, DC) on yhdysvaltalainen muotikonsultti ja televisioesiintyjä. Hänet tunnetaan erityisesti Muodin huipulle -tositelevisiosarjasta, jossa hän toimi kilpailijoiden neuvonantajana vuosina 2004–2018. Hän on toiminut myös ohjelman Tim Gunn's Guide to Style juontajana.
Gunn syntyi ja kasvoi Washingtonissa. Hänen isänsä George oli FBI:n agentti. Gunn oli lapsena ujo ja onneton, eikä vastannut isänsä odotuksia, koska hän leikki mieluummin tyttöjen leikkejä kuin urheili. Gunn vaihtoi koulua useasti sosiaalisten ongelmiensa vuoksi.
Lukion jälkeen Gunn opiskeli Corcoran College of Art and Design -collegessa muun muassa suunnittelua ja kuvanveistoa. Hän valmistui koulusta vuonna 1976, minkä jälkeen hän perusti oman kuvanveistoateljeen. Hän alkoi myös opettaa Corcoranissa suunnittelua ja toimia opiskelijahakutehtävissä. Vuonna 1983 Gunn palkattiin newyorkilaiseen Parsons School for Designiin opiskelijahaun apulaisjohtajaksi. Myöhemmin hänestä tuli koulun apulaisdekaani. Vuonna 2000 Gunnista tuli Parsonsin muotiosaston johtaja seitsemäksi vuodeksi, minä aikana hän nosti Parsonsin arvostetuksi muotikouluksi.
Vuonna 2004 Gunn palkattiin uuden Muodin huipulle -tositelevisiosarjan neuvonantajaksi, vaikka hän olikin aluksi epäileväinen ohjelman tarpeellisuudesta. Sarjasta tuli menestys ja Gunnista sen myötä tunnettu televisiokasvo. Vuosina 2007–2009 Gunn juonsi omaa Tim Gunn’s Guide to Style -sarjaa. Vuonna 2007 hän jätti Parsonsin ja siirtyi töihin Liz Claiborne -muotitaloon.
Gunn asuu nykyisin New Yorkissa. Hän on kirjoittanut kirjan Tim Gunn: A Guide to Quality, Taste and Style. Gunn on avoimesti homoseksuaali ja on sanonut haluavansa elää kokonaan ilman suhdetta.
Ortodoksisen kirkon kanonit

Kanonit

Kanonit jaetaan kahteen pääluokkaan, perustaviin ja lisäsäännöksiin.
Mussendenin temppeli

Mussendenin temppeli (engl. Mussenden Temple) on pieni ympyränmuotoinen rakennus, joka sijaitsee Atlantin valtameren rantajyrkänteellä lähellä Castlerockia Pohjois-Irlannissa.
Temppeli rakennettiin vuonna 1785, ja se muodostaa osan Frederick Augustus Herveyn kartanosta. Hervey oli Derryn kreivikunnan piispa ja Bristolin neljäs kreivi. Temppeli rakennettiin kirjastoksi, ja sen ulkomuoto mallinnettiin Vestan temppelistä Italiasta. Temppeli on pyhitetty Herveyn serkulle Frideswide Mussendenille.
Rutger Petterson

Rutger Petterson (s. 27. kesäkuuta 1952) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Petterson edusti urallaan Åbo IFK:a 1969, Turun Tovereita 1970–1972, Turun Pyrkivää 1973–1975 ja Turun Palloseuraa mestaruussarjassa 1976–1978. Kolmen mestaruussarjakauden aikana hän pelasi 65 ottelua, joissa hän teki 28 maalia. TPS:n jälkeen Petterson pelasi vielä Ruotsissa toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla IK Sleipnerissa 1979–1980 ja 1982 sekä Åtvidabergissa 1981–1982.
Petterson pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1974.
Mars-symboli

Mars-symboli (♂) on ikivanha symbolikuvio, jonka muodostavat ympyrä ja siitä yläoikealle työntyvä nuolikuvio. Symbolin katsotaan alun perin kuvaavan roomalaisten sodanjumalan Marsin kilpeä ja keihästä.
Kuviota käytetään Mars-planeetan symbolina muun muassa almanakoissa. Sitä on käytetty myös raudan symbolina varsinkin alkemiassa.
Nykyisin Mars-symbolin tunnetuin merkitys on kuitenkin sen käyttö miehen tai uroseläimen symbolina, kun taas Venus-symboli (♀) merkitsee naista tai naarasta.
Mars-symbolia on sovellettu kaupalliseen käyttöön muun muassa ajoneuvovalmistajana tunnetun Volvon logossa.
Mars-symbolin Unicode-koodiarvo on U+2642.
John Farnham & Tom Jones Together in Concert

Vuonna 2005 Tom Jones ja John Farnham esiintyivät yhdessä kymmenessä konsertissa Australian kaupungeissa Perthissä, Sydneyssä, Brisbanessa ja Melbourness. 31.toukokuuta levy ja DVD julkaistiin, DVD saavutti ensimmäisen paikan listoilla ja albumi kolmannen sijan ja myi 3x platinaa.
Vitsakimppu

Vitsakimppu eli fasces (lat.), joskus myös raippakimppu, oli symbolinen esine, jota Rooman valtakunnassa liktorit kantoivat hallitsijan tai korkean virkamiehen edellä. Se oli virallisen auktoriteetin ja rangaistusvallan vertauskuva. Roomassa fascesin tunnusmerkkinä oli kirveenterä, joka ulkoni noin 1,5 metrin pituisesta nipusta yhteen sidottuja jalavan- tai koivunvitsoja. Rooman kaupungin sisällä kirves oli yleensä poistettu, ellei tunnusta kannettu triumfia juhlivan diktaattorin tai kenraalin edellä.
Fascesien jäännöksiä on löydetty 700-luvulle eaa. ajoitetuista etruskien haudoista Vetuloniasta, mikä on vahvistanut tunnuksen olevan etruskilaista alkuperää. Rooman keisareilla Augustuksesta alkaen (19 eaa.) oli 12 fascesia. Vuosina 81–96 hallinneen Domitianuksen jälkeen niitä oli 24. Diktaattoreilla oli 24, konsuleilla 12, preettoreilla kuusi, legaateilla viisi ja papeilla yksi. Korkeampaa virkamiestä tervehdittiin laskemalla fascesit.
Italian fasistipuolue nimettiin fascesin mukaan, jonka jäsenet olivat omaksuneet vuonna 1919 embleemikseen. Tunnus esiintyy heraldiikassa ja julkisen vallan symbolina muuallakin, esimerkiksi Yhdysvaltojen kymmenen sentin Winged Liberty Dime -kolikossa vuosilta 1916–1945.
Tholos

Tholos-haudat

Kupolihauta on pyöreä, korkea,  valeholvattu hautakammio, johon tavallisesti johtaa pitkä, avonainen, kivinen käytävä, dromos. Nykyään kuuluisimmat kupolihaudat sijaitsevat Kreikassa ja Etruriassa. Nimekkäin niistä lienee "Atreuksen aarrekammio", joka sijaitsee Mykenen leijonaportin lähellä.
Tholoksen edessä voi olla myös kivinen esihalli. Tholos-hauta perustunee alkujaan erääseen Lähi-idän pyöreään kupolikattoiseen talotyyppiin.
Kupolikattoisia, pyöreäpohjaisia majoja ja taloja rakennettiin Lähi-idässä hyvin varhain, ja niitä esiintyi varhaisella esikeraamisella ajalla laajalti. Mehiläispesää muistuttavia asuintaloja ilmestyi noin 7000 eaa. Choirokoitíaan Kyprokselle. Myöhemmin esikeraamisella ajalla yleistyi suorakaiteen muotoinen talotyyppi. Tholos saattaa olla näiden kahden tyypin yhdistelmä.
Varhaisimmat tholokset tehtiin joskus 6. vuosituhannella Pohjois-Mesopotamian ja Syyrian seuduilla muun muassa Tell Arpatsjiyahin. Niitä rakensi Halafin kulttuuri, joka kesti noin 700 vuotta. Nämä lienevät olleen temppeleitä, asuintaloja tai hautoja. Syyriassa näkee nykyäänkin tholos-tyyppisiä mehiläispesää muistuttavia savirakennusten kattoja. Joidenkin mielestä tholos-rakennelmatyyppi liittyy puolipaimentolaisten elämäntapaan.
Halafin jälkeen tholosten rakenteminen näyttää pysähtyneen, ja tholosten rakentamisessa oli katkos tai historian tiedoissamme aukko. Seuraavan kerran tholoksia tavataan esiminolaisessa Etelä-Kreetassa joskus välillä 4000-3000 eaa. Näitä hautoja rakennettiin siellä yli tuhat vuotta, ja jotkut jäivät käyttöön myöhäispronssikaudelle asti.
Tholokset levisivät minolaisten matkojen mukana Etelä-Espanjaan, missä niiden rakentaminen liittyi Los Millaresin kulttuuriin noin 3200-2600 eaa. Minolainen vaikutus levisi myös Manner-Kreikkaan. Kreikan mantereella tholos-hautoja alettiin tehdä myöhäispronssikaudella, ja ne yleistyivät noin 1500 eaa. Mykenen sivilisaation noustessa. Varhaisimmat tholos-haudat on löydetty Choirokoitíasta. Tholos-haudat liittynevät alkujaan varhaiseen Välimeren neoliittiseen kulttuuriin, joka levisi Levantista Portugaliin ja Britteinsaarille.
Tholosta jonkin verran muistuttivat Sardinian nuraghit, muutamat muut Etelä-Euroopan ja eräät hyvin varhaiset Pohjois-Mesopotamian rakennelemat.
Valko-Venäjän parlamentti

Valko-Venäjän parlamentti (valkoven. Нацыянальны сход Рэспублікі Беларусь, ven. Национальное собрание Республики Беларусь) eli kansalliskokous on Valko-Venäjän  lakiasäätäävä kansanedustuslaitos. Parlamentti on kaksikamarinen. Presidentille on perustuslakimuutoksissa ja kansanäänestyksissä lisätty valtaa, joten parlamentin vaikutusvalta on vähäinen.
Edustajainhuoneessa on 110 edustajaa, jotka valitaan vaalein neljäksi vuodeksi. Ylähuoneessa eli tasavallan neuvostossa on 64 edustajaa, joista presidentti nimittää kahdeksan ja loput 56 valitaan neljäksi vuodeksi kerrallaan paikallishallinnoista, kahdeksan kultakin hallinnollisen piirin tasolta.
Edelliset parlamenttivaalit järjestettiin syyskuussa 2016. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (Etyj) piti vaaleja vilpillisinä. Myös vuoden 2012 vaalit olivat Etyjin mukaan ongelmalliset. Osa merkittävistä poliitikoista oli vaalien ajan vankilassa tai osallistumiskiellossa rikosrekisterin vuoksi. Etyjin mukaan myös äänenlaskentamenetelmät olivat epäilyttävät. Vaaleissa oppositio ei saanut yhtään paikkaa parlamentissa kuten ei edellisissäkään vaaleissa.
Valko-Venäjän parlamentti kokoustaa ja toimii Minskin keskustassa sijaitsevassa Hallituksen talossa.
Nadine Lefèvre

Nadine Lefèvre (o.s. Fourcade, s. 25. helmikuuta 1963 Reims, Marne, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Nadine Fourcade sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 pituushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 652 cm. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 661 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui pituushypyssä 17:nneksi Pireuksessa 1985 tuloksella 574 cm sekä 12:nneksi Madridissa 1986 tuloksella 648 cm.
Fourcade voitti pituushypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1986–1988 sekä sisäradoilla vuosina 1985–1986. Hän teki Ranskan ennätyksen 679 cm Montgeronissa 4. toukokuuta 1985. Hän menetti ennätyksen vasta kymmenen vuotta myöhemmin, kun Nadine Caster hyppäsi tuloksen 694 cm.
Pangrammi

Pangrammi (kreikan sanoista pan gramma, ”jokainen kirjain”) on sana tai lause, jossa pyritään käyttämään kaikkia aakkosia. Tavallaan pangrammi on siis lipogrammin vastakohta, jossa tarkoituksena on jättää käytöstä pois yksi tai useampi kirjain. Erityistä mielenkiintoa herättävät mahdollisimman vähän kirjaimia toistavat, lyhyet pangrammit, koska niitä on erittäin vaikea muodostaa. Suosittuja ovat kuitenkin myös hieman pidemmät, mutta humoristiset tai sanoman sisältävät pangrammit.
Pangrammi, jossa jokainen kirjain esiintyy vain kerran, on pangrammipelin huippu, täydellinen pangrammi. Se on erittäin vaikea saada aikaan käyttämättä epämääräisiä sanoja ja erisnimiä. Pelien lisäksi pangrammeja käytetään muutamiin erilaisiin tarkoituksiin. Esimerkiksi englanninkielistä pangrammia The quick brown fox jumps over a lazy dog käytetään yleisesti kaukokirjoittimissa testaamaan kirjasimia, koska se sisältää kaikki englannin kielen kirjaimet.
Kateryna Bondarenko

Tennis-ura

Australian avoin tennisturnaus 2008 päättyi naisten nelinpelin osalta Alonan ja hänen siskonsa Kateryna Bondarenkon voittoon. He voittivat finaalissa Shahar Pe'erin ja Viktoryja Azarenkan 2–6, 6–2, 6–4. Heistä tuli toinen sisaruspari, joka on voittanut Grand Slamin. Ensimmäinen oli Williamsin sisarukset.
Pariisin Gaz de France -turnauksessa Bondarenko pääsi puolivälierään asti, voittaen Nadja Petrovan ja Juliana Fedakin ennen häviämistään Jelena Dementjevalle. Nelinpelissä hän voitti siskonsa kanssa turnauksen.
Pekingin olympialaisissa 2008 Bondarenko hävisi Dementjevalle 6–1, 6–4. Nelinpelissä hän tuli siskonsa kanssa neljänneksi. Australian avoimissa 2009 Bondarenko pudotti 9:nneksi sijoitetun Agnieszka Radwańskan, mutta hävisi kolmannella kierroksella Zheng Jielle. Ranskan avoimissa 2009 hän pääsi kolmannelle kierrokselle ja Wimbledonissa toiselle kierrokselle.
Yhdysvaltain avoimissa 2009 Bondarenko voitti ensimmäisellä kierroksella Ana Ivanovicin 2–6, 6–3, 7–6(7). Seuraavilla kierroksilla hän voitti Shenay Perryn ja Anastasija Rodionovan. Neljännellä kierroksella tuli voitto Gisela Dulkosta murskaavasti 6–0, 6–0. Puolivälierässä tuli tappio Yanina Wickmayerille 5–7, 4–6. Bondarenkosta tuli ensimmäinen ukrainalainen naistennispelaaja, joka on päässyt puolivälieriin asti Grand Slam -turnauksessa.
Supercup

Supercup on palloilulajien kilpailu, jossa kohtaavat yleensä edellisen kauden kansallisen sarjan mestari ja cup-voittaja. Supercup-otteluita pelataan erityisesti jalkapallossa, jossa ne ovat perinteisiä uuden kauden avaustapahtumia. Supercupeja voivat järjestää myös eri maanosien liitot. Silloin niissä ovat vastakkain maanosaliiton järjestämien kilpailuiden voittajat.
Maailman tunnetuin ja arvostetuin supercup on Englannissa pelattava FA Community Shield, jota on järjestetty kaudesta 1908–1909 lähtien. Siinä kohtaavat nykyisin Valioliigan ja FA Cupin voittajat.
Toinen tunnettu jalkapalloilun supercup on Euroopan jalkapalloliiton vuodesta 1972 järjestämä UEFA Super Cup, jossa pelaavat vastakkain Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan mestarit. Myös muilla jalkapalloilun maanosaliitoilla on omat supercupinsa.
Suomessa jalkapallon supercupia ei pelata.
Maija Kuusi

Maija Kuusi on Kustannusosakeyhtiö Otavan myynti- ja markkinointijohtaja.
Kuusi on levy-yhtiö BMG Finland Oy:n perustaja (myöhemmin Sony BMG Music Entertainment) ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 1990–2001. Kuusi toimi elokuvien jakeluyhtiö Sandrew Metronomen toimitusjohtajana vuosina 2005–2010.
Kuusen aviopuoliso on Teoston hallituksen puheenjohtaja Kim Kuusi, tyttärensä laulaja Laura Närhi ja isänsä levy-yhtiöjohtaja Mosse Vikstedt. Kuusen aiempi puoliso on laulaja Seppo Närhi, jonka kanssa hänellä on yhteisiä lapsia.
Ahmattiankeriaat

Lajit ja anatomia

Ahmattiankeriaisiin kuuluu noin 10 lajia yhdessä suvussa. Lajeja ovat muun muassa ahmattiankerias (Saccopharynx ampullaceus) ja siima-ahmattiankerias (Saccopharynx schmidti). Lajit voivat saavuttaa jopa kahden metrin pituuden, josta pitkän ja ohuen siimamaisen pyrstön osuus on suuri. Pyrstön päässä voi olla myös luminoivia elimiä. Pää ahmattiankeriaslajeilla on suurikokoinen ja kita ulottuu hyvin pitkälle pienten silmien taakse. Suussa on kolme tai neljä riviä teräviä kaartuvia hampaita. Koiraiden hajuaistielimet ovat hyvin kehittyneet ja ruuansulatuselimet ovat alkeelliset.

Levinneisyys ja elintavat

Ahmattiankeriaiden heimoon kuuluvia lajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne elävät syvissä vesissä 1 000–3 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Niiden ravintoa ovat pääasiassa kalat ja ne voivat syödä hyvin kookkaitakin saaliita suuren kitansa ja venyvän vatsalaukkunsa ansiosta.
Pantolaktoni

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Pantolaktoni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa veteen, etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja kloorattuihin hiilivetyihin. Pantolaktoni on optisesti aktiivinen yhdiste. R(-)-enantiomeerin kiertokyky vesiliuoksessa on -50 ja S(+)-enantiomeerin kiertokyky vesiliuoksessa on +50. Pantolaktonia muodostuu ihmiselimistössä maksassa pantoteenihapon aineenvaihduntatuotteena.
Pantolaktonin valmistamiseen on useita tapoja. Käytetyin tapa on emäskatalysoitu isobutyraldehydin ja formaldehydin välinen aldoliadditioreaktio. Tässä reaktiossa muodostuu hydroksipivaldehydiä, joka reagoi vetysyanidin kanssa syanohydriiniksi. Tämä syanohydriini syklisoituu happamissa olosuhteissa pantolaktoniksi. Tässä reaktiossa muodostuu pantolaktonin raseeminen seos. Toinen valmistustapa on ketopantolaktonin pelkistys joko vedyttämällä tai bioteknillisesti ja näin voidaan valmistaa tiettyä pantolaktonin enantiomeeria. Ketopantolaktonia valmistetaan 2-okso-3-metyylibutyraattiesterien ja formaldehydin välisellä reaktiolla.
Pantolaktoni reagoi 3-aminopropaanihapon kanssa muodostaen pantoteenihappoa ja 3-aminopropanolin kanssa muodostaen pantenolia. Aineesta valmistetaan myös muita pantoteenihapon johdannaisia. Orgaanisissa synteeseissä pantolaktonia voidaan käyttää kiraalisena lähtöaineena, kiraalisena apuaineena muun muassa Diels–Alder-reaktioissa sekä additioreaktioissa keteeneihin. Pantolaktonia voidaan myös käyttää erotettaessa muiden aineiden enantiomeereja resoluutiolla.
Cortina d’Ampezzo

Maantiede

Cortina d’Ampezzo sijaitsee Veneton alueella Italian pohjoisosassa. Kaupunki on Boite- ja Bigontinajokien yhtymäkohdassa Ampezzonlaakson keskiosissa.
Cortina d’Ampezzo on Dolomiitteihin kuuluvan Ampezzon Dolomiittien ympäröimä. Kaupunkikeskusta on 1 224 metrin korkeudella merenpinnasta. Kunnan pinta-ala on 252,81 neliökilometriä, ja sen matalin kohta on 1 057 metrin korkeudessa ja korkein kohta 3 244 metrin korkeudessa Tofanen huipulla. Ampezzon Dolomiittien huippuja ovat myös Monte Cristallo (3 221 m), Pomagagnon (2 450 m), Sorapiss (3 205 m) ja Monte Antelao (3 264 m).

Historia

Cortina d’Ampezzo oli pitkään suojassa Dolomiittien keskellä, ja asukkaat tulivat toimeen maataloudella. Vaurautta alueelle toi metsätalous. Cortina d’Ampezzo on ollut satojen vuosien ajan merkittävä kauttakulkukohde Venetsiasta Innsbruckiin. Matkailijoita alueelle alkoi tulla 1800-luvun puolivälissä rautatien tulon myötä. Cortina d’Ampezzon ympäristössä käytiin useita ensimmäisen maailmansodan taisteluita italialaisten ja itävaltalaisten välillä.
Matkailun kukoistuskausi kaupungissa alkoi 1950-luvulla. Cortinassa pidettiin vuoden 1956 talviolympialaiset, joiden ansiosta laaksosta kehittyi erittäin tärkeä talviurheilukeskus. Maine on tuonut kaupunkiin vuosikymmenien ajan tuhansia matkustajia.

Urheilu ja kulttuuri

Cortinassa pidettiin vuoden 1956 talviolympialaiset. Olympialaiset oli määrä pitää jo vuonna 1944, mutta kisat peruttiin toisen maailmansodan vuoksi. Cortina d’Ampezzo isännöi myös talviolympialaisia 2026 yhdessä Milanon kanssa.
Alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja järjestetään Cortina d’Ampezzossa. Kaupungista lähti myös maastohiihdon Tour de Skin ohjelmassa aikaisemmin ollut miesten 35 km etappi Dobbiaco/Toblachiin.
Alueen alppimaisemissa on kuvattu myös monia elokuvia, muun muassa Cliffhanger – kuilun partaalla, Vaaleanpunainen pantteri sekä James Bond -elokuva Erittäin salainen.
Seppo Huunonen

Seppo Huunonen (s. 19. huhtikuuta 1939 Viipuri) on suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä kuvanveistäjä.
Huunonen on ohjannut kolme pitkää elokuvaa. Niistä menestynein on esikoiselokuva Lampaansyöjät (1972), joka oli Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin perustuva veijaritarina kahdesta lampaanmetsästäjästä. Pääosia näyttelivät Leo Lastumäki ja Heikki Kinnunen. Myös Spede Pasanen oli kiinnostunut romaanin filmatisoinnista, mutta Huunonen ehti ennen häntä. Elokuva oli yksi 1970-luvun suomalaisen elokuvan suurimmista yleisömenestyksistä.
Lampaansyöjien lisäksi Huunonen on ohjannut elokuvat Karvat (1974) ja Piilopirtti (1978). Edellinen perustui Lionel Whiten romaaniin, jonka pohjalta Jean-Luc Godard oli ohjannut elokuvansa Hullu Pierrot (1965). Huunosen versiossa Jean-Paul Belmondon korvasi Tampereen työväenteatterin näyttelijä Mikko Majanlahti. Jälkimmäinen puolestaan oli Huunosen yritys tehdä uudestaan Lampaansyöjien kaltainen komedia. Karvat-elokuvan menestys oli tekijöilleen pettymys. Se sai reilut 60 000 katsojaa eli vain noin viidenneksen Lampaansyöjien katsojaluvusta. Piilopirtti oli yli 230 000 katsojallaan ensi-iltavuotensa toiseksi paras yleisömenestys. 1970-luku on jäänyt Huunosen ainoaksi vuosikymmeneksi elokuvaohjaajan roolissa.
Ohjaamiensa elokuvien lisäksi Huunonen oli mukana niiden käsikirjoitustyössä. Karvat hän kirjoitti yksin, mutta Lampaansyöjät hän kirjoitti yhdessä Pekka Hakalan kanssa. Piilopirtissä hänen käsikirjoituskumppaneinaan toimivat Vesa Nuotio ja Pertti Reponen.
Huunonen suunnitteli yhdessä Henri Torrin kanssa Seattlen maailmannäyttelyn Suomen osaston 1960-luvun alussa.

Kalevala

Huunosen ja muun muassa Paavo Liskin ohjaama Kalevala-näytelmä Nurmeksessa oli 1980-luvun alussa maailman ensimmäinen täysmittainen Kalevala-dramatisointi. Sitä esitettiin Bomban talon ympäristössä kolmena kesänä. Huunonen asui Nurmeksessa vuosina 1981–1988.
Huunonen on Kalevalaisen kulttuurin liiton puheenjohtaja. Hän on julkaissut teoksen Uuden laulun Kalevala : mythologia Fennica epos (Kalevalaisen kulttuurin liitto, Helsinki 2004).
Tuomas Kytömäki

Tuomas Kytömäki (s. 14. helmikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Aleksi Salinin roolistaan Salatuissa elämissä vuosina 1999–2004, 2008, 2014 ja 2019. Hän on toiminut myös juontajana muun muassa radiokanavilla NRJ ja Radio Suomipop sekä televisio-ohjelmissa Yllätysvieras, Pop-ikoni ja Popcorn. Hän voitti tositelevisiosarja V.I.P. seikkailun vuonna 2004.
Rafał Murawski

Rafał Murawski (s. 9. lokakuuta 1981 Malbork, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ekstraklasan Lech Poznańia. Murawski valittiin Puolan joukkueeseen vuoden 2012 EM-kilpailuihin.
Täpläpapurikko

Levinneisyys

Täpläpapurikko esiintyy Pohjois-Afrikasta lähes koko Eurooppaan pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Idässä levinneisyysalue ulottuu Vähän-Aasian kautta Syyriaan ja Venäjän kautta Keski-Aasiaan. Pohjois-Euroopassa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian keskiosiin. Suomessa täpläpapurikko esiintyy maan etelä- ja keskiosissa, mutta kanta painottuu lounaaseen.
Täpläpapurikon nimialalaji esiintyy Välimeren seudulla Pohjois-Afrikassa (Marokko, Algeria, Tunisia) ja Euroopassa Pyreneiden niemimaalta Italiaan ja Sisiliaan saakka sekä Keski-Ranskassa. Nimialalajia tavataan uudelleen idässä Libanonissa. Alalaji Pararge aegeria tircis esiintyy Euroopan keski-, itä- ja pohjoisosissa, Britteinsaarilla ja Balkanilla.

Koko ja ulkonäkö

Täpläpapurikon etusiiven pituus on yleensä 19–23 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 30–45 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Nimialalajin yläpuolen pohjaväri on tummanharmaanruskea ja siinä on tiheästi oranssinkeltaisia täpliä. Etusiivessä on pieni kärkisilmätäplä ja etusiiven ulkoreuna on kovera saran 5 alapuolella. Takasiiven yläpuolella on postdiskaalialan täplissä silmätäpliä yleensä saroissa 2–4. Takasiiven alapuolen pohjaväri on kellanruskea, vihreähäiveinen ja sen kirjaukset ovat epämääräisiä.
Alalajilla Pararge aegeria tircis siipien yläpuolen täplät ovat vaaleankeltaisia tai melkein valkoisia ja alapuolen täplät kermanvalkoisia.

Elinympäristö

Täpläpapurikon elinympäristöä ovat varjoisat paikat ja metsänaukeamat. Tyypillistä elinympäristöä Suomessa ovat kuusimetsien tai kuusivaltaisten sekametsien heinäiset ja ruohoiset aukeamat. Euroopassa laji esiintyy vuoristossa noin 1 300 metrin korkeuteen ja Pohjois-Afrikassa noin 1 800 metrin korkeuteen saakka.

Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa maaliskuusta alkaen lokakuuhun useana sukupolvena. Levinneisyysalueen keskiosissa lentoaika on huhtikuusta alkaen useana sukupolvena. Pohjoisessa on 1–2 sukupolvea touko–elokuussa. Suomessa ensimmäisen sukupolven lentoaika on toukokuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin, paras lentoaika on kesäkuussa. Toisen sukupolven yksilöitä on havaittu elokuussa.
Täpläpapurikko talvehtii yleensä kotelona, mutta osa kannasta talvehtii keskenkasvuisena toukkana. Kotelo on heinikon suojassa lähellä maanpintaa.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat nuokkuhelmikkä (Melica nutans), koiranheinä (Dactylis glomerata), koiranvehnä (Elymus caninus), juolavehnä (Elymus repens), lehtolusteet (Brachypodium) ja nurmikat (Poa).