Steve Lukather

1960-70-luvut

Jo ennen kuin Steve sai seitsemänvuotiaana isältään ensimmäisen Kay-merkkisen akustisen kitaran ja Meet The Beatles! -LP:n, hän soitti rumpuja ja kosketinsoittimia. Lukather on sanonut rakastavansa kosketinsoittimia ja hän säveltää monia kappaleita koskettimilla.
Kitaran ja The Beatlesin levyn omistaminen muutti nuoren Lukatherin elämän ja seuraavina vuosina Lukather opetteli soittamaan kitaraa vanhempien kavereidensa opastuksella. Lukiossa hän tapasi Porcaron veljekset jotka olivat häntä pari vuotta vanhempia. Jeff Porcaro ja David Paich soittivat jo erilaisissa studio-sessiossa. Lukather oli itseoppinut 15-vuotiaaksi asti, kunnes alkoi ottaa tunteja Jimmy Wybleltä. Tämä opetti Lukatherille nuotinlukua ja muun muassa sovittamista.
Lukioaikoina erityisesti Jeff Porcarosta muodostui Steve Lukatherille eräänlainen isovelihahmo. Boz Scaggsin kanssa keikoilla kiertämisen jälkeen David Paich ja Jeff Porcaro pyysivät Steve Lukatheria, Bobby Kimballia, David Hungatea ja Steve Porcaroa vuonna 1976 liittymään heidän omaan yhtyeeseensä nimeltä Toto. Tällä välin David Paich, Jeff Porcaro ja kaverit kuten Jay Graydon vetivät Lukea enemmän ja enemmän (nykyisin lähes kuolleeseen) sessiomuusikko -bisnekseen. 1970-luvun loppupuolella ja 1980-luvulla Lukather osoittautui ensiluokkaiseksi ja ensimmäisenä paikalle kutsutuksi sessiomuusikoksi ja hän päätyikin soittamaan useiden kuuluisten artistien levyillä niihin aikoihin.
Syyskuussa 1977 Toto julkaisi ensimmäisen Toto-nimisen albuminsa jolta löytyvät muun muassa hittisinglet Hold the Line, I'll Suppy the Love ja Georgy Porgy. Levyn myötä David Paich ja Steve Lukather aloittivat 25-vuotisen uransa. Toton alkuvaiheissa Lukather ei näytellyt vielä kovin merkittävää osaa kappaleiden tekemisessä, mutta hänen roolinsa kasvoi vähitellen. 
"Olen tehnyt biisejä pienestä asti, mutta lopetin kun liityin Totoon sen takia koska David Paichilla oli niin mahtavia biisejä. Joka päivä hänellä oli uutta näytettävää ja aina kaikki kuulosti loistavalta. Ainakin minun mielestäni. Toisen albumin aikoihin, kuten biisissä Hydra joka oli koko yhtyeen tekemä biisi, minä tein kitarariffit. Siitä se lähti ja kolmannella albumilla tein jo kolme biisiä ja neljännellä tein myös kolme tai neljä biisiä ja vähitellen aloin tekemään yhä enemmän ja enemmän. Sitten oli vielä pari hittilevyä eri bändeiltä, kuten The Tubes, joille tein "Talk to ya later" ja "She's a beauty" -biisit ja myös Bensonin biisi "Turn your love around" Jay Graydonin ja Bill Champlinin kanssa. Eli aloin tekemään erilaisia kummallisia juttuja eri bändeille ja se vahvisti uskoani biisien kirjoittamiseen. Sitten aloimme tekemään biisejä yhdessä yhä enemmän ja Toto IV -albumiin mennessä teimmekin jo tosi paljon yhdessä.", Lukather totesi vuonna 1986.

1980-luku

Vuosi 1982 osoittautui Toton ja Lukatherin uran kaupallisesti menestyksekkäimmäksi vuodeksi. Lukather, Paich, Jeff ja Steve Porcaro osallistuivat merkittävästi Michael Jacksonin Thriller -albumin tekemiseen, joka osoittautui yhdeksi maailman myydyimmäiksi albumiksi (yli 50 miljoonaa myytyä levyä.) Thrillerillä Luke vaikutti biiseissä "The girl is mine", "Beat it" ja "Human nature". "Beat it" -kappaleessa Luke soittaa rytmikitaraa läpi kappaleen Edward Van Halenin soittaessa soolon. Toton rumpali Jeff Porcaro soitti rumpuja katkenneen äänitysnauhan takia menetetyn synkronisoinnin takia jälkikäteen niin tarkasti livenä, että kappale "Beat it" saatiin julkaisukuntoon. Luken kertoman mukaan itse Michael Jackson soitti alun perin monta kertaa eräänä aamuna Lukea soittamaan levylle, mutta Luke piti soittajaa pilasoittajana ja katkaisi linjan. Lopulta tuottaja Quincy Jones soitti ja vahvisti asian ja loppu on historiaa. Toto IV -levy myi platinaa ja hittisinglet Rosanna ja Africa muodostuivat klassikoiksi. Vuotta myöhemmin Toto sai kuusi kultaista gramofonia Grammy Awardseissa Toto IV:n johdosta ja Lukather sai Grammyn parhaasta rhythm & blues -biisistä "Turn your love around", yhdessä Jay Graydonin ja Bill Champlinin kanssa.
Vaikka seuraavat Toton albumit eivät olleet yhtä suuria menestyksiä kuin IV, Lukather teki enemmän kappaleita ja esiintyi yhä valikoituneemman artistijoukon kanssa.  Jeff Beckin, Simon Phillipsin ja Carlos Santanan kanssa Japanissa kierrettyään vuonna 1989 Lukather julkaisi ensimmäisen soololevynsä nimeltä Lukather. Se oli melko laaja-alainen albumi, jolla soittivat monet muusikkoystävät, joiden kanssa Luke oli soittanut aiemmin, kuten Michael Landau, Danny Kortchmar, Randy Goodrum, Eddie Van Halen, David Paich, Steve Stevens, Jeff Porcaro ja Richard Marx. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen sivuprojektin tuotoksen Los Lobotomysin, joka oli äänitetty livenä länsirannikon muusikkokerman kanssa (muun muassa David Garfield, Jeff Porcaro, Vince Colaiuta ja Will Lee.) 
Vuonna 2004 kosketinsoittaja David Garfield ja basisti John Peña julkaisivat bootleg-kokoelman Los Lobotomysin Tanskan ja Hollywoodin keikoista ilman Lukatherin ja Simon Phillipsin lupaa. Tämä johti siihen, että levy vedettiin pois myynnistä ja Lukather julisti pidättäytyvänsä jatkossa soittamasta Garfieldin ja Peñan kanssa.

1990- ja 2000-luku

Toton neljännen laulajan Jean-Michel Byronin lähdettyä vuonna 1991 Lukather otti roolin yhtyeen laulajana. Vuonna 1992, juuri Kingdom of Desire -albumin nauhoitusten jälkeen, Lukather kävi läpi yhden elämänsä suurimmista menetyksistä, ystävänsä ja mentorinsa Jeff Porcaron kuoleman. Tämä kuoli äkilliseen sydänpysähdykseen allergisen reaktion johdosta, jonka aiheutti kuuman suihkun jälkeinen hyönteismyrkyn ruiskuttaminen puutarhassa.
Muutamaa viikkoa ennen "Kingdom of Desire" -kiertuetta kolme Toton jäsentä, Steve Lukather, David Paich ja Mike Porcaro päättivät edetä kiertueen kanssa ja pyysivät jo aiemmin Japanissa kiertueella mukana ollutta Simon Phillipsiä korvaamaan Jeff Porcaron. Tämä päätös osoittautui onnekkaaksi, koska Simonista tuli olennainen osa Totoa ja innoittava musiikillinen partneri Lukatherille ja Los Lobotomys -yhtyeelle.
Kingdom of Desire -kiertueen jälkeen Lukatherin täytyi muuttaa mielensä sekä elämänsä että muusikko-uransa kannalta. Levyllä "Tambu" hän on kuvannut paljon henkilökohtaisia tuntojaan.
Seuraavaksi Lukather julkaisi toisen soololevynsä, "Candyman" vuonna 1994, joka oli melko fokusoitunut ja rankka Los Lobotomys -henkinen projekti Simon Phillipsin, David Garfieldin ja John Peñan kanssa. Sen jälkeen hän julkaisi kolmannen soololevynsä "Luke" vuonna 1997, jota voisi kuvailla henkilökohtaiseksi ja musiikilliseksi retkeksi menneisyyteen. Neljäs albumi oli "Santamental" vuonna 2003, jolla oli aika uskaliaita fuusio- ja rock-henkisiä sovituksia klassisista ja uusista joululauluista. Niitä seurasi viisi uutta Toto -projektia kulminoituen laulaja Bobby Kimballin paluuseen Mindfields -levyllä vuonna 1999, Livefields vuonna 1999, Through the Looking Glass vuonna 2002 ja 25 -vuotisen taiteilijajuhlan kunniaksi julkaistu "25th Anniversary Live in Amsterdam" CD:llä ja DVD:llä. Lisäksi on paljon muita sivuprojektien tuotoksia, kuten osallistumisia David Garfieldin, Richard Marxin, Mike Terranan, Pat Torpeyn, Gregg Bissonetten ja muiden artistien projekteihin sekä keikkailu vanhan ystävän ja musiikillisen mentorin Larry Carltonin ja kaverin Edgar Winterin kanssa.
Vuoden 1998 Japanin kiertueen aikana Carlton ja Lukather äänittivät pari keikkaa. Vuonna 2001 he julkaisivat osan biiseistä levyllä "No Substitutions", jotka oli nauhoitettu Blue Note -klubilla Osakassa marraskuussa 1998 (Steve Vain levymerkille.) 27.2.2002 he saivat Grammyn tästä levystä kategoriassa paras pop-instrumentaalialbumi. Luke korosti, että tuo palkinto oli hänelle erityisen merkittävä hänen voittajaparinsa takia. "Silloin kun aloittelin kitaransoittoa, Larry oli oma sankarini. Se, että seisoin siellä 25 vuotta myöhemmin lavalla palkinto kädessä oli unelman toteutuminen."
Vuonna 2005 Lukather kokosi "El Grupo" -nimisen ryhmän ja lähti kiertueelle. Coverbiisejä soittaneessa projektiyhtyeessä soittivat Steve Weingart (koskettimet), Oskar Cartaya (basso) ja Joey Heredia (rummut & lyömäsoittimet). Keikkamateriaalina kuultiin kappaleita bändeiltä ja artisteilta Los Lobotomys, Michael Landau, Weather Report, Jimi Hendrix ja Jeff Beck. Kiertueelta on olemassa CD-tallenne.
Vuonna 2006 Lukather aloitti uuden levynsä "Ever Changing Times" työstämisen. Levy tuli ulos vuonna 2008 ja on jälleen erilainen soololevy. Mukana oli muun muassa Steven poika Trevor.

2003: Santamental-levy

Santamental, joka julkaistiin lokakuussa 2003, on yhteistyöprojekti, jossa soittaa useita tunnettuja muusikoita kuten kitaristi Eddie Van Halen, Slash, Steve Vai ja rumpali Gregg Bissonette. Kun Lukatherin silloinen levy-yhtiö Bop City Records lähestyi häntä ja pyysi tekemään joululevyn, hän vastasi epäilevänsä suuresti kykenevänsä moiseen. Levy-yhtiö halusi kuitenkin Lukatherin tarttuvan toimeen omalta kulmaltaan ja tuottavan jotain erilaista joululevylle. Lukather pyysi mukaan kosketinsoittaja Jeff Babkon ja kitaristi Larry Carltonin auttamaan kappaleiden sovituksessa. Projekti oli haaste Lukatherille, jonka piti olla todella luova muuttaessaan yksinkertaisia perinteisiä joululauluja kuuntelijoita kiinnostaviksi uusiksi versioiksi rikkomatta liikaa tuttuja perusrakenteita. Lukather totesi lopuksi, ettei olisi aiemmin ikinä uskonut tekevänsä joululevyä.
Muusikot jotka Lukather valitsi levylle, jättivät "raskaan" tunnelman taustansa mukaisesti. Lukather sai houkuteltua pitkään yksityisyydessä lymyilleen (ennen Van Halenin uutta esiinmarssia) Edward Van Halenin soittamaan melodiaa kappaleelle "Joy to the World". Steve Vai soitti kitaraa kappaleessa "Carol of the Bells"  Lukatherin silloin 14-vuotiaan pojan Trevorin kanssa. Slash soitti osuutensa Lukather/Stan Lynch -sävellykseen "Broken Heart for Christmas" yhdellä äänityksellä. Lukather ylisti Slashiä projektin jälkeen kutsuen häntä "aikamme Keith Richardiksi". Piireissä tunnettu sessiokitaristi Michael Landau soitti kappaleessa "Look Out For Angels" ja levyllä on versio laulusta "kulkuset" eli "Jingle Bells", jossa big band soittaa Lukatherin kanssa Sammy Davis Jr:n vanhoilta ääninauhoilta lisättyjen lauluraitojen kanssa yhdessä laulettuna. Levy Santamental äänitettiin kuudessa päivässä, jonka jälkeen Lukather ilmoitti sen olevan hänen ensimmäisen ja viimeisen joululevynsä.

Yksityiselämä

Steve Lukather on ollut aiemmin naimisissa amerikkalaisen laulaja/säveltäjä/näyttelijä/malli Marie Currien kanssa, jonka kanssa heillä on kaksi aikuista lasta, Tina ja Trevor Lukather. Trevor soittaa myös kitaraa ja on keikkaileva muusikko. Steve on eronnut vuonna 2010 näyttelijä Shawn Battenistä, jonka kanssa hänellä on lapset Lily ja Bodhi Lukather. Lukather toivoo saavansa elää rauhallista elämää perheensä kanssa. Tässä hänen mielestään auttaa se, että ei ole tunnettu "supertähti", vaikka hän 2010-luvulla onkin keikkaillut paljon myös The Beatlesin Ringo Starrin kanssa.

Soittimet

Lukather on suunnitellut oman "Luke"-kitaramallin valmistaja Music Manin kanssa, ja mikrofonisetin "EMG SL20".  Aiemmin hän soitti Valley Artsin custom-kitaroilla ennen yrityksen joutumista saneeraukseen ja Samickin haltuun. Sitä ennen hänellä oli Ibanezin nimikkomalli RS-1010-SL. Akustisena kitarana Lukather käytti 2000-luvulla  Ovation-Adamas 1597-4G -kitaraa, mutta on sittemmin siirtynyt soittamaan Yamahan LJX26CP- ja NTX1200- mallin kitaroita. Sähkökitaran etuvahvistimena hänellä oli pitkään räkissään kolmikanavainen Bob Bradshaw'n valmistama Custom Audio Electronics 3+, mutta hän on viime aikoina karsinut settiään mm. kallistuneiden lentorahtikustannusten takia. Lukather soittaa nykyään hyvin vähillä efekteillä kahden Bognerin Ecstasy 101B -putkivahvistimen läpi uudella Music Man Luke 3 (L III) -kitarallaan jossa on DiMarzion passiivimikrofonit (poikkeuksena aiempiin EMG:n aktiivimikrofoneihin, joita hän käytti hyvin pitkään.) Hän on myös siirtynyt käyttämään perinteistä johtoa kitarassaan aiempien langattomien lähettimien sijasta. Tällä kombinaatiolla hän uskoo saaneensa aikaan "orgaanisemman" soundin.