google/wiki40b huggingface dataset:
Viidennen kolonnan mies

Tarina

Lentokonetehtaalla työskentelevä Barry Kane (Robert Cummings) joutuu keskelle tulipaloa ja menettää siinä hyvän ystävänsä. Kanea aletaan epäillä palosta, joten hän pakenee ja ryhtyy selvittämään todellisia syyllisiä. Johtolangat viittaavat salaperäiseen henkilöön nimeltä Fry (Norman Lloyd).
Pakomatkansa aikana Kane ajautuu muun muassa taloon, jossa asuu ystävällinen sokea mies. Tämän veljentytär (Priscilla Lane) päätyy erilaisten tapahtumien kautta Kanen apuriksi. Yhdessä he saavat selville salajuonen, jonka toisen maailmansodan aikaiset sabotoijat ovat kehitelleet Yhdysvaltojen harmiksi. Hän päättää estää maataan uhkaavat aikeet.
Elokuvan viimeiset tapahtumat sijoittuvat Vapaudenpatsaalle tunnettuun kohtaukseen, jossa Fry ja Kane kohtaavat. Fry putoaa patsaan soihdun näköalatasanteelta ja jää roikkumaan Kanen pitäessä häntä kiinni takin hihasta. Hiha ratkeaa ja Fry putoaa kuolemaan.
Hitra

Maantiede

Hitran saari on Norjan seitsemänneksi suurin saari (lukuun ottamatta Huippuvuoria) ja suurin  Lofoottien eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 571,5 km², kun taas kunnan kokonaisala on 680 km². Korkein kohta on Mørkdalstuva, 345 merenpinnan yläpuolella ja se sijaitsee saaren länsipuolella.
Saarella asustaa Pohjois-Euroopan suurin saksanhirvikanta, ja maanomistajat ovatkin saaneet 1800-luvulta lähtien hyvää sivutuloa metsästyslupien myynnillä. Vuosittain ammutaan jopa 1000 eläintä.

Elinkeinoelämä

Saaren elinkeinoelämä on perinteisesti perustunut meren ja kalastuksen ympärille, mutta nykypäivänä on turismi hyvin tärkeä tulonlähde. Saarella oli myös aikanaan valaankalastusasema.
Syksyllä 2004 perustettiin saarelle siihen aikaan Norjan suurin tuulimyllypuisto Eldsfjellet. Puistossa on 24 tuulimyllyä, joista jokainen yltää noin 150 GWh vuosituottoon.

Historia

Saarella tehtyjen arkeologisten kaivausten perusteella saarella on ollut asutusta jo kivikaudelta lähtien.

Liikenneyhteydet

Saarelle pääsee mantereelta merenalaista Hitratunnelia pitkin. Tunneli oli avattaessaan 8. joulukuuta 1994 maailman syvin merenalainen tunneli (264 metriä merenpinnan alapuolella), pituutta tunnelilla on 5 645 m. Maanteitse matkaa Trondheimin kertyy noin 120 km.
Saarelta johtaa myös toinen merenalainen tunneli naapurisaarelle Frøya. Frøyatunneli on 5 305 m pitkä ja syvimmillään 163 m merenpinnan alapuolella. Tunneli avattiin liikenteelle 23. kesäkuuta 2000.
Saarelle on myös katamaraaniyhteys Trondheimista ja Kristiansundista kolme kertaa päivässä. Matka Trondheimiin kestää 1 h 35 min ja Kristiansundiin 1 h 40 min.
Julius Kuperjanov

Elämäkerta

Julius Kuperjanov syntyi tuolloisessa Pihkovan kuvernementissa Novorževin kihlakunnan Dubnovon Lehovossa 11. lokakuuta 1894. Kuperjanovin perhe oli kotoisin Tartonmaalta, jonne he muuttivat takaisin vuonna 1904. Julius opiskeli Tarton opettajaseminaarissa ja valmistui opettajaksi vuonna 1914.

Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Kuperjanov mobilisoitiin Venäjän keisarikunnan armeijaan. Ollessaan armeijassa Kuperjanov kävi vänrikkikoulun Pietarissa ja valmistui elokuussa 1915. Sodan aikana Kuperjanov johti venäläistä tiedusteluosastoa yleten lopulta luutnantiksi. Kuperjanov haavoittui kesällä 1917 ja liittyi haavoittumisensa jälkeen virolaisiin kansallisiin joukkoihin Tartossa. Virolaisia kansallisia joukkoja oli alettu perustaa keväällä 1917 Saksan keisarikunnan odotetun hyökkäyksen uhan kasvaessa. Kuperjanov kuului Tarton reservipataljoonaan ja nousi sen varakomentajaksi.
Viktor Kingisseppin ja Jaan Anveltin Virossa johtamat bolševikit olivat nousseet valtaan talvella 1917 ja valtaa alettiin siirtää paikallisilta itsehallintoelimiltä työläis- ja sotamiesneuvostoille.. Bolševikit päättivät alkaa toteuttamaan maanjakoa, mikä johti paikoittain yhteenottoihin suojeluskuntien ja punakaartien välillä. Tammikuun puolivälillä 1918 Tähtveressä Kuperjanovin johtama jouko suojeluskuntalaisia surmasi kyläneuvoston puheenjohtajan ja kaksi muuta neuvostolaista Bockin kartanolla. Punakaartilaisten saapuessa syttyi taistelu, jossa kuoli neljä kaartilaista. Suojeluskunta hajaantui kuitenkin yhteenoton jälkeen ja punakaarti otti vallan paikallisella kunnanvaltuustolla.
Saksalaisten jo pitkään odotettu hyökkäys kohti Viroa alkoi 18. helmikuuta 1918. Saksalaisten edetessä Venäjän armeijan jäänteet vetäytyivät lähes ilman vastarintaa. Virossa kansalliset joukot aloittivat toiminnan vallan ottamiseksi punaisilta, jotta saksalaisten saapuessa valta maassa olisi heidän käsissään. Tartossa hankkeeseen ryhtyivät 20. helmikuuta Kuperjanovin reservipataljoona ja Karl Eibundin suojeluskunta. Kapinoitsijat valtasivat Ülenurmen esikaupunkialueen, mutta yritys hyökätä Emajoen yli keskustaan torjuttiin. Saksalaiset saapuivat kaupunkiin 24. helmikuuta. Saksan miehitysaikana Kuperjanov johti salaa paikallista suojeluskuntaa.
Power of the Dollar

Taustatietoa

50 Centin ollessa menossa albumin singlejen musiikkivideoiden kuvauksiin. Häntä ammuttiin ja hän joutui sairaalaan. Näin ollen Columbia Records hylkäsi 50 Centin. Albumin kappaleella "Ghetto Qu'ran (Forgive Me)" pohditaan ampumisen syytä.

EP -julkaisu

1. "Thug Love" (feat. Destiny's Child) (Jackson/Koerulf/Schwartz/Smith) (tuottanut Rashad Smith, Joshua Michael Schwartz & Brian Koerulf) – 3:13

2. "I'm a Hustler" (Elliot/Jackson/Jacobs/Moore/Philips/Spivey/Styles) (tuottanut DJ Scratch) – 3:46

3. "Da Heatwave" (feat. Noreaga) (tuottanut Erick Sermon) – 3:56

4. "Your Life's on the Line" (Dudley/Jackson) (tuottanut Terence Dudley) – 3:44

5. "How to Rob" (feat. The Madd Rapper) (Angelettie/Barnes/Casey/Jackson/Olivier) (produced by Trackmasters) – 4:24
FIFI Wild Cup

FIFI Wild Cup (FIFI tuli sanoista Federation of International Football Independents") oli kansainvälinen vuonna 2006 järjestetty jalkapalloturnaus sellaisilla maille, alueille ja kansallisuusryhmille, joilla ei ollut omaa FIFAn alaista maajoukkuetta.  FIFI Wild Cup järjestettiin Hampurissa 29. toukokuuta—3. kesäkuuta 2006.

Turnaus

Turnaukseen osallistui viisi maajoukkuetta maista, jotka eivät olleet kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn tai sen maanosaliittojen jäseniä sekä isäntäjoukkue Saint Paulin tasavalta.
Ottelut pelattiin FC St. Paulin kotikentällä Millerntor-Stadionilla. Turnauksen pääsponsorina toimi saksalainen internet-vedonlyöntitoimiso mybet.de.
Franz Kutschera

Franz Kutschera (22. helmikuuta 1904 Oberwaltersdorf, Itävalta – 1. helmikuuta 1944 Varsova, Puola) oli SS-kenraali (SS-Brigadeführer) ja Kärntenin alueen Gauleiter.
Hän toimi Varsovan SS- ja poliisijohtajana, jolloin Puolan kotiarmeija ja Puolan pakolaishallitus tuomitsivat hänet kuolemaan.
Kutschera oli laivapoikana vuosina 1918–1919 Itävalta-Unkarin laivastossa. Myöhemmin hänestä tuli puutarhuri. 1920-luvulla hän asui Tšekkoslovakiassa. Hän liittyi NSDAP:hen vuonna 1930 ja SS:ään seuraavana vuonna. Vuodesta 1935 aina maaliskuuhun 1938 saakka Kutschera oli 90. Kärntenin SS-osaston jäsen, joka hänen kuolemansa jälkeen tunnettiin Kutscherana. Anschlussin aikana hän oli vähän aikaa (helmi-toukokuussa 1938) Kärntenin vara-Gauleiter ja Gauleiter vuosina 1940–1941. Hänestä tuli myös valtiopäivien jäsen ja vuonna 1939 kunniatuomari. Kutschera nimitettiin SS-kenraalimajuriksi vuonna 1940 ja 1942 poliisin kenraalimajuriksi. Hän keskittyi partisaanitoiminnan eli bandiittien, kuten saksalaiset heitä kutsuivat, kukistamiseen. Hänestä tuli SS- ja poliisijohtaja vuonna 1943 ensin Mogilevin alueelle ja myöhemmin syyskuussa 1943 Varsovan poliisijohtaja. Virassaan hän pysyi kuolemaansa asti 1. helmikuuta vuonna 1944.
Kutschera tuomittiin salaisessa Puolan pakolaishallituksen järjestämässä sotaoikeuden istunnossa kuolemaan. Syytteiden mukaan Kutschera oli syyllinen rikoksiin Puolan kansaa vastaan ja siviilien joukkomurhiin Varsovassa. Oikeuden päätös toteutettiin salaisella Puolan kotiarmeijan operaatioilla nimeltä Operaatio Kutschera. Puolalaiset kotiarmeijan sotilaat tappoivat hänet Varsovan SS-päämajan edessä helmikuussa 1944.
Äänihuulet

Äänihuulet ovat kurkunpäässä sijaitseva kudospoimupari, joiden väliin jää äänirako. Työntyessään äänihuulten välistä ilmavirta panee ne värähtelemään synnyttäen siten ääntä. Ihmisäänen korkeuden ero miesten, naisten ja lasten välillä selittyy äänihuulten kokoerolla. Miesten äänihuulet ovat kooltaan ja massaltaan suuremmat, siksi ne värähtelevätkin matalammalla taajuudella. Äänihuulet muodostuvat viidestä erilaisesta kudoskerroksesta, jotka ovat epiteelikudos, proprian pinta-, keski- ja syväkerros sekä syvin osa, lihaskudos, joka muodostaa äänihuulien ytimen.
Ihmisen äänihuulet ovat pohjimmiltaan samankaltaiset kuin muilla nisäkkäillä. Esimerkiksi koirat ulvovat, naudat ammuvat ja siat kirkuvat samankaltaisia äänihuulia käyttäen kuin ihmisellä. Ihminen pystyy myös matkimaan muiden nisäkkäiden päästelemiä ääniä.
Äänihuulten edessä sijaitsee niitä suojaava kilpirusto.

Mekaaninen näkökulma

Mekaanisessa näkökulmassa tarkastellaan kudoksen rakennetta eli kiinteisyyttä, massaa ja kimmoisuutta, jolloin kerrokset jaetaan kolmeen erilaiseen osaan, jotka ovat kuori, siirtymäkudos ja ydin.
Palojärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järvi sijaitsee mäkisessä metsämaastossa olevassa painaumassa. Järven pinta-ala on 5,4 ha ja se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jolle johtaa tie Poikmetsästä.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Luhdanjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Luhdanjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,4 metriä mpy. Järveen laskee muutama oja tiheästi ojitetulta Mustijärvensuolta ja sen lyhyt laskuoja laskee Mustakatokseen.
Formula 2 Monacon Grand Prix 2017

Aika-ajot

Muista Formula 2-sarjan aika-ajoista poiketen Monacossa aika-ajot jaettiin A -ja B -osioihin, joissa kummassakin ajoi kymmenen kuljettajaa 20 minuutin aika-ajosessiossa.
Paalupaikalle ajoi monacolainen Charles Leclerc. Toiseen ruutuun kiilannut Alexander Albon hävisi Leclercin paaluajalle vain 0,012 sekuntia. Kolmanneksi sijoittui Oliver Rowland.
Nobuharu Matsushita törmäsi kaiteeseen mutkassa 15, ja jäi ruutuun 7, mutta edeltä pudonnut Nyck de Vries nosti Matsushitan sijoitusta pykälällä. De Vries sai 3 lähtöruudun rangaistuksen esteltyään Antonio Fuocoa radalla.

1. Kilpailu (Perjantain kilpailu, 41 kierrosta)

Antonio Fuoco ja Sean Gelael sammuttivat autonsa lähtöruudukkoon ja näin ollen muut ajoivat yhden ylimääräisen lämmittelykierroksen, joka oli pois kilpailun kierrosmäärästä. Leclerc piti lähdössä kärkipaikkansa, Albon oli toisena, Rowland kolmas ja Matsushita neljäs. Ensimmäisellä kierroksella mutkassa 6 Ralph Boschung osui Sergio Canamasasin autoon, ja Canamasas joutui hakemaan uuden etusiiven pudoten viimeiseksi.
Nicholas Latifi joutui keskeyttämään kilpailun pistesijoilta kierroksella 7. Hänen autonsa pysähtyi tunneliin, jonka seurauksena turva-auton oli tultava radalle. Turva-auton takana muun muassa Alexander Albon pysähtyi varikolla. Turva-auto vieraili radalla toisenkin kerran, kun Robert Vișoiu törmäsi kierroksella 21 Louis Delétraziin mutkassa 5. Vișoiu joutui keskeyttämään kilpailunsa, mutta Delétraz pääsi jatkamaan kilpailuaan. Kilpailun kärkipaikalla ajanut Leclerc pysähtyi juuri ennen kuin turva-auto oli tullut radalle. Turva-auton takana puolestaan muun muassa Rowland, Matsushita ja Artem Markelov pysähtyivät ja nousivat kilpailun kärkeen. Leclerc joutui lopulta keskeyttämään kilpailunsa vasemman eturenkaan kiinnitysongelmien seurauksena.
Oliver Rowland ajoi kilpailun voittoon. Voitto oli samalla Rowlandilla uransa ensimmäinen GP2 (sittemmin Formula 2) -sarjassa. Toiseksi ajoi Markelov ja kolmanneksi Matsushita.

2. Kilpailu (Lauantain kilpailu, 30 kierrosta)

Nyck de Vries nousi kärkeen toisesta ruudusta ensimmäisessä mutkassa. Häntä seurasi paalulta lähtenyt Johnny Cecotto. Charles Leclerc törmäsi kierroksella 3 Norman Naton autoon, jonka seurauksena Nato joutui keskeyttämään kilpailunsa. Leclerc sai kolarista 10 sekunnin aikarangaistuksen, mutta joutui myös itse keskeyttämään kilpailun kierroksella 21. Sergio Canamasas törmäsi Oliver Rowlandiin kierroksella 27 samassa mutkassa (mutka 16) rikkoen etusiipensä, mutta pystyen jatkamaan kilpailuaan. 
Nyck de Vries voitti Monacon sprinttikilpailun. De Vriesin tallikaveri Johnny Cecotto oli toinen ja Gustav Malja kolmas. Luca Ghiotto oli neljäs, Artjom Markelov viides, joka onnistui ohittamaan Alexander Albonin mutkassa 16. Albon oli maalissa kuudes, Nobuharu Matsushita seitsemäs ja Jordan King kahdeksas. Pitkän kilpailun voittaja, Oliver Rowland oli maalissa yhdeksäs.
Hendryn piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 51,9 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 33.5 prosenttia valkoisia ja 10,9 prosenttia mustia. 81,2 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 33,7 vuotta.
Danny Shittu

Ura

Shittu aloitti uransa Charlton Athleticissa vuonna 1999. Kahden lontoolais-seurassa vietetyn kauden aikana Shittu ei pelannut otteluakaan Charltonissa vaan vietti aikansa lainasopimuksilla Blackpoolissa ja Queens Park Rangersissa. Vuonna 2002 QPR hankki Shittun itselleen 350 000 punnalla. Nigerialaisen aika "Ärrissä" oli menestyksekäs ja neljän kauden aikana hänelle kertyi yli 150 ottelua joukkueessa.
6. elokuuta 2006 Valioliigaan noussut Watford hankki vahvan Shittun joukkueeseensa 1,6 miljoonalla punnalla. Kahden Watford-kauden jälkeen hän siirtyi Boltoniin. Hän siirtyi Millwalliin 20. lokakuuta 2010 puolen vuoden sopimuksella. Hän teki kuitenkin sopimuksen Queens Park Rangersin kanssa 27. tammikuuta 2011 ja palasi siis seuraan, jossa hän on pelannut suurimman osan urastaan. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa paluunsa jälkeen 22. helmikuuta 2012 voitto-ottelussa (2-0) Ipswichiä vastaan. Shittu ei ole kuitenkaan onnistunut saamaan peliaikaa QPR:n noustua Valioliigaan.

Maajoukkueura

Nigerian maajoukkueessa Shittu debytoi 26. maaliskuuta 2002 ottelussa Paraguayta vastaan. Afrikan mestaruusturnauksessa Shittu on edustanut maataan vuosina 2008 ja 2010. MM-kisoissa Shittu nähtiin Nigerian paidassa vuonna 2010.
Kvitteni

Tuntomerkit

Kvitteni on yleensä pensas, joka voi kasvaa noin 8 metriä korkeaksi pieneksi puuksikin. Silmut ja nuoret versot ovat tiheän nukkapintaisia. Lehdet ovat puikeita tai pitkänpyöreitä ja 5–10 cm pitkiä. Kukat ovat halkaisijaltaan 4–5 cm. Keskimäärin noin 1,8 cm pitkät terälehdet ovat valkoisia tai vaaleanpunaisia. Terä- ja verholehtiä on kumpiakin viisi. Kukissa on 20 hedettä ja viisi emin luottia.
Hedelmä on päärynää muistuttava pohjushedelmä. Hedelmät ovat 3–5 cm leveitä ja kuoreltaan keltaisia. Kvitteniä viljellään hedelmäpuuna.
Michel Chossudovsky

Michel Chossudovsky on taloustieteilijä ja emeritusprofessori Ottawan yliopistossa. Hän on työskennellyt vierailevan professorina ympäri maailmaa, sekä WHO:n, ILO:n ja YL:n alaisissa järjestöissä. Hän on arvostellut myös Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa ja syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen hän on nostanut esille USA:n Al Qaedalle ja Osama bin Ladenille aikoinaan antaman tuen. Chossudovsky on kirjoittanut useita kirjoja, joista osa on julkaistu myös suomeksi, muun muassa ”Köyhyyden globalisointi” ja ”Sota ja globalisaatio”.

Työura

Chossudovsky on Centre for Research on Globalizationin (CRG) johtaja. Järjestö tutkii muun muassa globalisaatiota ja sen vaikutuksia talouteen ja ihmisoikeuksiin. Hän on myös toiminut vierailevana luennoitsijana Länsi-Euroopan, Latinalaisen Amerikan ja Kaakkois-Aasian maiden yliopistoissa. Hän on myös toiminut eri hallitusten taloudellisena neuvonantajana sekä konsulttina kansainvälisissä järjestöissä, kuten YK:n kehitysyhteistyö verkostossa (UNDP), Afrikan kehityspankissa, Kansainvälisessä työjärjestössä ILO:ssa ja maailman terveysjärjestö WHO:ssa.
Hänen teoksiaan on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle ja hän on kirjoittanut artikkeleja muun muassa Le Monde diplomatiqueen.
Krestinlahti

Krestinlahti (ven. Залив Креста, Zaliv Kresta) on Beringinmeren luoteisosassa Tšuktšien niemimaan eteläreunaan työntyvä merenlahti Tšukotkassa, Venäjän koillisosassa. Krestinlahti on noin 100 km pitkä ja 25–40 km leveä ja se on osa laajempaa Anadyrinlahtea. Lahden luoteispuolella kohoavat Uškanyivuoret. Lahden pohjoisrannalla sijaitsee Egvekinottin kaupunkityyppinen taajama. Lahteen laskevista joista tärkein on Tnekvejem.
Howard Smith (taiteilija)

Howard Smith (s. 17. huhtikuuta 1928 Moorestown, New Jersey) on amerikkalainen kuvataiteilija ja muotoilija, joka muutti Suomeen vuonna 1962. Hän on suunnitellut tekstiilejä, paperitaideteoksia, grafiikkaa, keramiikkaa, maalauksia ja veistoksia. Muotoilijana hänet tunnetaan Vallila Interiorin painokangaskuoseista ja Arabian keramiikkamallistoista.
Smith käyttää teoksissaan niin kuvanveiston, maalauksen, taideteollisuuden kuin keramiikkataiteen tekniikoita. Smithin taiteen tyypillisiä piirteitä ovat kirkkaat värit ja selkeät muodot. Hänen julkisia teoksiaan ovat muun muassa Vekaranjärven varuskunnan seinämaalaukset ja Riihimäen uimahallin reliefit. Helsingin Arabianrantaan valmistui vuonna 2007 Howard Smithin ympäristötaideteos, joka koostuu kahdeksasta punaisesta ja oranssinkeltaisesta metalliveistoksesta.
Howard Smithin töitä on ollut näytteillä muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa 1987. Laaja takautuva näyttely pidettiin syksyllä 2008 Fiskarsissa, jossa Smith on asunut vuodesta 1996 puolisonsa, keramiikkataitelija Erna Aaltosen kanssa. Seuraavana vuonna Smithin töitä oli esillä Galerie Bessonilla Lontoossa. Smithin maalauksia, reliefejä ja veistoksia on esillä Fiskarsin ruukilla Raaseporissa helmikuusta huhtikuun loppuun 2013.
Smith palkittiin muotoilun valtionpalkinnolla vuonna 2001.
Wilde Sau (taistelutaktiikka)

Wilde Sau (saksaa, suomeksi Villisika) on eräs hävittäjälentäjien käyttämä taistelutaktiikka. Sen esitteli vuonna 1943 saksalainen pommituslentäjä, majuri Hans-Joachim "Hajo" Herrmann.  Taktiikan synty sai alkunsa Hampuriin kohdistuneista massiivisista mattopommituksista heinäkuun lopulla 1943. Taktiikan tarkoitus oli ohittaa Liittoutuneiden käyttämä tutkahäirintä. Toinen etu oli edullisuus, koska monimutkaisia laitteita ei tarvittaisi hävittäjissä.
Wilde Sau:n perusperiaate oli lähettää ilmaan yksittäisiä hävittäjäkoneita partioimaan alueittain. Nämä yrittivät saada partiolennon aikana näköyhteyden vihollisen pommituskonelauttoihin ja sitten kutsua toisia torjuntahävittäjiä paikalle. Tuolloin lentokoneisiin asennettaviin tutkiin perustunut torjunta ei vielä ollut kehittynyt tehokkaaksi. Tämä korostui yksimoottorisessa mäntämoottorihävittäjissä, sillä tutkat olivat raskaita ja aiheuttivat suuren ilmanvastuksen.
Taktiikkaa käyttäen saavutettiin alkuun menestystä. Focke-Wulf Fw 190 -tyypin koneita lienee käytetyn yleisimmin Wilde Sau -operaatioissa. Wilde Sau -taktiikasta luovuttiin maaliskuussa 1944. Syitä olivat onnettomuudet usein vaikeissa olosuhteissa ja kuluttava samojen koneiden ja lentäjien käyttö sekä Wilde Sau- että päivätehtävissä ja kasvava tarve päivätorjuntaan. Luftwaffe oli jo alkanut kärsiä vakavasta polttoaine- ja materiaalipulasta. Koulutettuja ja kokeneita lentokonemiehistöjä oli menetetty niitäkin siinä määrin, etteivät ne enää olleet korvattavissa.
Toisaalta varsinaiset kaksimoottoriset yöhävittäjät ja niiden johtaminen ja käyttö oli opittu ja hiottu tehokkaaksi. Ne puolestaan olivat päiväkäytössä, jota yritettiin kaiken torjuntakyvyn kokoamiseksi, avuttomia saattohävittäjiä vastaan.
Lopulta Liittoutuneiden koneiden laadullinen kehitys, elektronisen vastatoiminnan kehittäminen ja lentäjien hyvä koulutustaso aiheutti pahoja konetappioita Natsi-Saksan Luftwaffelle.
Paul Werner Hoppe

Paul Werner Hoppe joissakin lähteissä myös Paul-Werner Hoppe tai Werner Hoppe (28. helmikuuta 1910 – 15. heinäkuuta 1974) oli saksalainen SS-Sturmbannführer, joka oli Stutthofin keskitysleirin komentajana toisessa maailmansodassa.

Ura

Hoppen SS-numero oli 116695. Hän oli vartijana Sachsenhausenin keskitysleirillä 1938, jonka jälkeen hän palveli SS-divisioona Totenkopfissa vuosina 1939–1942. Stutthofin keskitysleirin komentajana hän oli 15. elokuuta 1942  alkaen huhtikuuhun 1945.

Sodan jälkeen

Brittijoukot pidättivät Hoppen 1945, mutta hän pääsi pakenemaan. Länsi-Saksan poliisi pidätti hänet 17. huhtikuuta 1953 Wittenissa ja hänet asetettiin oikeuden eteen Bochumissa syytettynä satojen vankien murhasta. Hänet tuomittiin 9 vuoden vankeuteen 4. kesäkuuta 1957. Hän kuoli heinäkuussa 1974.
Maailmankaikkeudesta (Aristoteles)

Maailmankaikkeudesta (lat. De mundo) on Aristoteleen kosmologiaa käsittelevä teos. Teos on muodoltaan Aleksanteri Suurelle kirjoitettu kirje. Se käsittelee teosten Syntymisestä ja häviämisestä ja Meteorologia aiheita populaarimpaan tyyliin.
Teoksen tyyli on täysin vieras Aristoteleelle. Siksi sitä on pitkään pidetty epäperäisenä. Teos saattaa olla käännös samannimisestä Apuleiuksen teoksesta. Jotkut ovat kuitenkin panneet sen stoalaisen Khrysippoksen nimiin.
Top R&B/Hip-Hop Albums

Top R&B/Hip-Hop Albums on Billboard-aikakauslehden julkaisema lista, joka sijoittaa R&B- sekä hip hop -albumeita niiden Yhdysvaltain myyntien mukaan. Listan nimi oli alun perin Top R&B Albums, mutta sen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1999. Kun lista esiintyi Billboardissa ensimmäistä kertaa, oli sen nimi vuonna 1965 Hot R&B LPs. Listan nimi on ollut myös Top Black Albums.
Pyörätuolikelaus

Pyörätuolikelaus on vammaisurheilulaji, jossa kilpaillaan eri pituisilla matkoilla  tarkoitusta varten valmistetuilla kolmipyöräisillä, alumiini- tai hiilikuiturunkoisilla pyörätuoleilla. Pyörätuolikelaus on yksi laajimmin harrastetuista vammaisurheilulajeista.

Yleistä

Pyörätuolikelaus on ollut mukana paralympialaisissa niiden alusta lähtien. Lajissa kilpailtavat matkat ovat 100, 200, 400, 800, 1 500, 5 000 ja 10 000 metriä sekä maraton, jonka pituus on 42,195 kilometriä.
Pyörätuolikelaajat jaetaan heidän vammaisuusasteensa mukaan neljään luokkaan. Luokissa T51 ja T52 kilpailevilla kädet ja vatsalihakset eivät toimi normaalisti. Luokan T53 kilpailijoiden vartalon tasapaino on heikko, lisäksi heidän vatsalihaksensa eivät toimi normaalisti. Luokan T54 kilpailijoiden vatsalihakset toimivat normaalisti tai melko normaalisti ja heidän tasapainonsa on hyvä. Luokan T53 ja T54 kilpailijoiden kädet toimivat normaalisti.
Luokkaan T54 kuuluvien miespuolisten pyörätuolikelaajien maailmanennätykset yli 400 metrin matkoilla ovat parempia kuin juoksijoiden.
Sauli Viikari

Sauli Johannes Viikari (30. toukokuuta 1918 Suomusjärvi – 27. marraskuuta 2001 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Viikarin vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Johannes Viikari ja Hilli Lietzén. Hänen puolisonsa vuodesta 1945 oli silmälääkäri Kaisu Annikki Mikkonen, perheeseen syntyi kaksi lasta. Viikari tuli ylioppilaaksi Salon yhteiskoulusta 1936 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1950 ja erikoistui kirurgiaan 1952 ja rintaelinkirurgiaan 1954. Viikari oli Turun yliopiston kirurgian dosentti 1954–1963, yliopiston kirurgian professori hän oli 1963–1984. Hänen tutkimuskohteitaan olivat rinta- ja vatsaontelon kirurgia sekä veren puskuriominaisuudet. Viikari oli ensimmäisiä lasten sydänkirurgeja Suomessa.