google/wiki40b huggingface dataset:
Suomen Autokauppa

Suomen Autokauppa Oy tai SAKA on oululainen ajoneuvokaupan alalla toimiva yritys. Yritys aloitti vuonna 2015 avaamalla kolme toimipistettä. Vuonna 2017 yrityksen liikevaihto oli 91,1 miljoonaa euroa ja vuonna 2018 159,7 miljoonaa euroa. Vuonna 2019 Suomen Autokauppa avasi autojen maahantuontia Suomeen helpottavan toimipisteen Tukholmaan. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Eero Poukkula.
Suomen Autokaupalle on jaettu vuonna 2018 Oulun kaupungin yrittäjäpalkinto.
Tuhkasorsa

Ulkonäkö

Tuhkasorsa on tumman ruskeanharmaa lintu jonka höyhenpeite on pilkullinen. Linnun pää on iso ja erikoisen muotoinen. Nokka on kapea. Koiraan nokka muuttuu soidinkaudella punaiseksi.

Levinneisyys

Tuhkasorsia elää Australian kosteikoissa.
Fluoribentseeni

Ominaisuudet

Fluoribentseeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on aromaattisille yhdisteille tyypillinen haju. Yhdiste liukenee veteen hieman. Aine reagoi voimakkaasti vahvojen hapettimien kanssa.
Toisin kuin kloori- tai bromibentseeni fluoribentseeni ei reagoi vahvojen emästen kanssa vapauttaen halogeenin vety-yhdistettä, jolloin muodostuisi bentsyynivälituote. Tämä johtuu fluoribentseenin vahvasta C–F-sidoksesta. Butyylilitium-yhdisteiden kanssa se reagoi muodostaen bentsyyniä ja litiumfluoridia.

Käyttö

Fluoribentseeniä käytetään teräksen valmistuksessa hiilipitoisuuden kontrollointiin, lääkeaineiden, hyönteismyrkkyjen ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteeseissä sekä liuottimena F-NMR-spektrometriassa.
Korppikotkan kolme päivää

Juoni

Joe Turner (Robert Redford) työskentelee julkaistujen tekstien analysoijana CIA:n pienessä, kustannusyhtiöksi naamioidussa sivutoimistossa Manhattanilla. Turnerin koodinimi on Condor eli korppikotka. Hän on juuri raportoinut CIA:n päämajaan eräästä heikkolaatuisesta jännitysromaanista, sen oudoista juonielementeistä ja erikoisesta valikoimasta kieliä, joille romaani on käännetty. Päivänä jona hän odottaa palautetta raportistaan, hän lähtee noutamaan lounasta. Sillä aikaa ryhmä aseistettuja miehiä, johtajanaan palkkamurhaaja Joubert (Max von Sydow) tunkeutuu toimistoon, ampuu koko henkilökunnan hengiltä ja poistuu yhtä nopeasti kuin tulikin.
Turner palaa, toteaa tapahtuneen ja ymmärtää olevansa suuressa vaarassa. Hän soittaa CIA:n päämajaan ja sopii paikan mistä hänet tullaan pelastamaan. Tapaaminen osoittautuu kuitenkin ansaksi, jonka Turner täpärästi välttää. Turner valitsee satunnaisen naisen, Kathy Halen (Faye Dunaway) ja pakottaa tämän piilottamaan hänet asuntoonsa Brooklyniin. Siellä Turner pitää naista vankina omassa kodissaan ja yrittää saada selville, mitä on tekeillä. Naisen ymmärtäessä tilanteen heidän suhteensa lämpenevät ja he harrastavat seksiä. Pian Turnerin piilopaikka tulee tappajien tietoon, ja asuntoon tunkeutuu postinkantajaksi naamioitunut murhaaja. Taistelun jälkeen Turnerin onnistuu tappaa tunkeutuja.
Turner tajuaa ettei voi luottaa kehenkään CIA:ssa ja aloittaa kissa- ja hiiri-leikkinsä CIA:n New Yorkin päällikön Higginsin (Cliff Robertson) kanssa. Turner onnistuu entisenä puhelinasentajana salakuuntelemaan Joubertin puhelun eräälle Atwoodille. Hän selvittää Atwoodin osoitteen Washingtonissa ja tunkeutuu tämän asuntoon aseella uhaten. Turner saa selville, että hänen tekemänsä raportti oli auttanut paljastamaan salaliiton Lähi-idän öljykenttien valtaamiseksi. Yllättäen asuntoon ilmestyy Joubert, joka ei tapakaan Turneria vaan Atwoodin. Joubert kertoo toimeksiantonsa muuttuneen: hän toimii taas CIA:n puolella. Hän kohtelee hämmentynyttä Turneria hyvin ja neuvoo tätä pakenemaan ulkomaille. Turner ei innostu, ja Joubert sanoo Turnerin olevan yhä tappolistalla. Hän tuntuu jopa tietävän, miten murha aiotaan tehdä.
Turner palaa New Yorkiin ja tapaa Higginsin vilkkaalla kadulla, The New York Timesin toimitalon edessä. Higgins puolustaa öljykenttien valtaussuunnitelmaa Yhdysvaltain tulevaisuuden turvaamisen nimissä. Turner kertoo vuotaneensa jutun lehdistölle. Higgins kysyy, miten Turner voi olla varma että juttu julkaistaan. Hämmentyneen näköinen Turner alkaa kävellä pois, ja Higgins huutaa hänen peräänsä: ”Voit yrittää paeta, mutta miten kauas pääset jos juttua ei julkaistakaan?” Elokuva päättyy pysäytyskuvaan Turnerista ohittamassa joululauluja laulavaa pelastusarmeijalaisryhmää.

Vastaanotto

Korppikotkan kolme päivää oli ehdolla parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Elokuvan käsikirjoittajat palkittiin Edgar-palkinnolla vuoden parhaasta jännityselokuvan käsikirjoituksesta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Perses (titaani)

Perses (muinaiskreikaksi Πέρσες, Persês, "tuho, hävitys") oli titaani, joka liitettiin sotaa seuraavaan hävitykseen. Hänen oli yksi kolmesta Krioksen ja Eurybian pojasta; kaksi muuta olivat Astraios ja Pallas.
Hekaten kerrotaan useimmissa lähteissä olevan Perseksen ja hänen vaimonsa Asterian, joka myös oli titaani, tytär
Wuxi

Ilmasto

Wuxissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on leutoa ja melko kuivaa. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 010 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 170 millimetriä. Lokakuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 33 millimetriä.
Koskenlaskija (juusto)

Koskenlaskija on Valion valmistama sulatejuusto. Koskenlaskijan valmistus aloitettiin Helsingissä vuonna 1933, ja se on ensimmäinen Valion valmistama sulatejuusto. Vuosien kuluessa Koskenlaskijaa on valmistettu myös Lahdessa (1940–1967), Tampereella (1967–1989) ja Vantaan Vaaralassa, jossa sitä nykyään valmistetaan.  Valio Koskenlaskija on Suomen ostetuin sulatejuusto.  Koskenlaskija on Valion rekisteröimä tavaramerkki. 
Koskenlaskija-sulatejuusto on säilynyt kautta vuosikymmenien lähes samanlaisena. Nykyään tuotevalikoimassa on myös levittyvä Koskenlaskija sekä Koskenlaskija-sulatejuustoviipaleet. Perinteisen maun lisäksi Koskenlaskija-sulatejuustoa saa myös voimakkaana sekä maustettuina versioina (kylmäsavuporo, viherpippuri, paprika ja yrtti-valkosipuli). 
Tuotteen ulkoinen asukin on pysynyt miltei muuttumattomana pakkauksen kansikuvan koskea laskevine tukkijätkineen. Alkuperäisen 250 g pakkauksen koristelun piirsi Veikko Emil Sipinen, ja ulkoasua on modernisoitu vuosien saatossa vain vähän. 
Koskenlaskija nousi vuonna 2015 Suomen kolmanneksi arvostetuimmaksi juustobrändiksi Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Arvostetuimmaksi äänestettiin saman yrityksen Aura ja toiseksi arvostetuimmaksi Oltermanni.

Sota-aika

Mittava blokkisulatejuustojen valmistus aloitettiin Suomessa sota-aikana. Suosio perustui hyvään säilyvyyteen, makuun sekä korkeaan ravintoarvoon. 500 gramman Koskenlaskija-pakkausta käytettiin jatkosodan aikana kaukopartiomiesten viiden päivän muona-annoksen osana.

»Syvärin korvessa taistelun jälkeen: Meitä oli liuta juuri rintamalle joutuneita 1923 syntyneitä alokkaita joutunut koville, kun ryssä suoritti Syvärillä Homoravitsan suunnalla kovaa keväthyökkäystään. Oli vuosi 1942. Kovan nujakan jälkeen meille hengissä selvinneille jaettiin saatavilla olevaa muonaa ja se oli Koskenlaskija paketti mieheen. Lienemme olleet syömättä vuorokauden ja oltiin nälkäisiä... Tähän liittyy sodan ensikokemus ja Koskenlaskija paketti niin vahvasti, että kun näen jossakin kaupan hyllyllä Koskenlaskija paketin - elän sen ajan uudelleen. Kun selvisi reissusta hengissä, täytyy sen kunniaksi joskus oikein ostaa ja maistella, onko Koskenlaskijassa vielä se sama maku tallella. Ja onhan se.»
Aulis Sileäkangas

Aulis Vilhelm Sileäkangas (17. kesäkuuta 1923 Pomarkku – 22. joulukuuta 2013 Pori) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä. Hän toimi Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1966–1969 ja 1972–1975. Eduskuntauransa lisäksi hän oli pitkäaikainen kunnallisvaltuutettu Pomarkun kunnanvaltuustossa. Sileäkangas osallistui myöhemminkin Pomarkun kuntapolitiikkaan, vaikkei kuulunutkaan kunnanvaltuustoon. Sileäkankaalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1976.
John Kay (taloustieteilijä)

John Kay (s. 1948 Edinburgh, Skotlanti) on brittiläinen taloustieteen professori, joka toimii London School of Economicsissa ja Oxfordin yliopiston St. John’s Collegessa. Hänet tunnetaan myös viikoittaisesta kolumnistaan Financial Timesissa sekä perustamastaan konsulttiyrityksestä London Economics, joka kasvoi kymmenen vuoden aikana Britannian suurimmaksi omalla alallaan. Kayn on soveltanut taloustiedettä erityisesti teollisuuden rakennemuutoksen ja yksittäisten yritysten kilpailuedun analysoimiseen.
Kay on kirjoittanut muun muassa rahoitusmarkkinoiden osuudesta markkinoiden toimivuuteen. Kay on pohtinut, miten virheellinen käsitys rationaalisuudesta vaikuttaa päätöksiin niin taloudessa kuin politiikassa.
1980-luvun alussa Kay perusti Oxfordin St. John’s Collegeen julkisen sektorin taloutta tutkivan Institute for Fiscal Studies -ajatushautomon.
Vuonna 2012 Lappeenrannan teknillinen yliopisto myönsi John Kaylle Viipuri-palkinnon. Sen myöntää Viipurin Taloudellinen Korkeakouluseura ry joka toinen vuosi strategiatutkimuksesta, joka on merkittävällä tavalla tukenut ja edistänyt Lappeenrannan teknillisen yliopiston kauppatieteellisen tiedekunnan tutkimustyötä.
Kayn tunnetuimpia teoksia ovat The Truth about Markets (2003), The Long and the Short of It (2009) ja Obliquity (2010).
HMS Valiant (1807)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1807 päällikkönään Kenneth McKenzie, joka luovutti huhtikuussa päällikkyyden James Youngille. Alus osallistui elokuussa Kööpenhaminan tapahtumiin.  Aluksen päällikkyyden vastaanotti tammikuussa 1808 George Reynolds  ja edelleen John Poo Beresford sekä kesäkuussa Thomas Briggs.  Joulukuussa päälliköksi tuli John Hayes ja helmikuussa 1809 Alexander Kerr aluksen ollessa Lorientin edustalla.  Maaliskuussa John Bligh'n alaisuuteen siirtynyt alus osallistui huhtikuussa Basque Roadsin taisteluun. Alus oli 17. kesäkuuta 1813 HMS Acastan kanssa Cape Sablen edustalla, kun alukset havaitsivat HMS Waspin takaa-ajamassa yhdysvaltalaista prikiä. Britit jatkoivat takaa-ajoa noin 100 merimailia, kunnes ne saivat kaapparikirjalla varustetun Porcupinen kiinni. 
Alus romutettiin vuonna 1823.
Simin Daneshvar

Simin Daneshvar (pers. ‏سیمین دانشور‎), (s. 28. huhtikuuta 1921 Šīrāz – 8. maaliskuuta 2012 Teheran, Iran) oli iranilainen prosaisti ja kääntäjä. Daneshvar oli uranuurtaja iranilaisten naiskirjailijoiden joukossa. Hänen teoksensa Suvashun vuodelta 1969 on ensimmäinen naisen persiaksi kirjoittama nykyaikainen romaani. Tätä menestysromaania pidetään Iranin kirjallisuuden merkittävimpänä proosateoksena.
Ensimmäisen novellikokoelmansa Daneshvar julkaisi vuonna 1948. Seuraavana vuonna hän väitteli Teheranin yliopistossa tohtoriksi persiankielisestä kirjallisuudesta. Islamilaisen kulttuurivallankumouksen aikana vuonna 1979 hänet erotettiin yliopistosta.
Daneshvar avioitui vuonna 1951 tunnetun iranilaisen prosaistin Jalal Al-e Ahmadin kanssa.
Antti Särkelä

Antti Särkelä (17. maaliskuuta 1804 Himanka – 28. lokakuuta 1873 Turku) oli kelloseppä, joka tiettävästi rakensi Suomen ensimmäisen kronometrin.
Särkelän vanhemmat olivat Kustaa Särkelä ja Liisa Heikintytär. Särkelä ryhtyi jo nuorena korjaamaan kyläläisten taskukelloja. Kellosepän taitojaan hän kehitti edelleen Kokkolassa, jonne hän muutti 1829. Siellä hän onnistui rakentamaan Suomen tiettävästi ensimmäisen kronometrin. Kun Särkelän maine levisi, hän pääsi Pietariin, jossa sai 500 ruplan palkinnon eräästä kronometristaan. Toimittuaan muutaman vuoden Vaasassa kronometritehtailijana hän muutti Himangalle ja sieltä 1860 Turkuun poikansa Tuomaksen kanssa, joka oli ollut kolme vuotta kellosepän taitoja Pietarissa oppimassa. Särkelä tunnettiin erityisesti seinäkellojen tekijänä, yksi niistä hankittiin senaatin istuntosaliin. Hän valmisti myös sähkömagneettisia kojeita.
Särkelän puoliso vuodesta 1829 oli Elisabet Kerola (1812–1883). Suomen ensimmäisiin naiskuvanveistäjiin kuulunut Eveliina Särkelä (1847–1939) oli heidän tyttärensä.
Pierre-Luc Dubois

Seurajoukkueura

Dubois varattiin ensimmäisellä kierroksella viidentenä pelaajana vuoden 2014 varaustilaisuudessa QMJHL-joukkue Cape Breton Screaming Eaglesiin. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014-2015. Tulokaskaudellaan Dubois oli liigan 16-vuotiaista pelaajista eniten pisteitä kerännyt.

Maajoukkueura

1. joulukuuta 2015 Dubois oli mukana Kanadan 30 pelaajan leirillä ennen vuoden 2016 nuorten maailmanmestaruuskilpailuita. Hän oli toinen kahdesta 17-vuotiaasta pelaajasta.
Pikkukiljukotka

Koko ja ulkonäkö

Pikkukiljukotkan pituus on noin 60 cm, siipien kärkiväli 150 cm ja paino 1600 grammaa.
Pikkukiljukotka on lyhytpyrstöinen, melko pienikokoinen kotka, jolla suhteellisen tasaleveät siivet ja tasainen pyrstö. Se muistuttaa muodoltaan ja väritykseltään kiljukotkaa ja on usein erittäin vaikea erottaa tästä. Kuten monilla muillakin petolinnuilla, on lintua voitava tarkkailla pitkään ja hyvissä olosuhteissa, jotta määritys voisi olla varma. Lisäksi tulee tuntea iän vaikutus linnun ulkonäköön, lähilajien tuntomerkit ja höyhenpuvun vaihtelu.
Pikkukiljukotka on yleensä vaaleamman ruskea kuin kiljukotka. Nuori lintu on kokonaisuudessaan tumma. Siiven yläpeitinhöyhenten kärjet ovat vaaleat, siipisulat ovat hyvin tummat ja heikosti poikkiraitaiset. Ruumiinhöyhennys on useimmiten vaaleamman ruskea kuin kiljukotkalla. Karpaalialueella usein kaksi vaaleampaa puolikuukuviota. Vanha lintu on selästä vaaleanruskea, ruumiiltaan ruskea ja siipisulat ovat hyvin tummat. Sulkii vanhan linnun pukuun noin neljässä vuodessa, esiaikuiset vaihtelevan näköisiä.

Levinneisyys

Pesii pääosin Itä-Euroopassa itäisestä Saksasta Venäjälle ja Kreikasta Viroon. Mahdollisesti pesinyt Suomessa epäsäännöllisesti aikaisemmin. Keski- ja Itä-Euroopassa pesivät linnut talvehtivat Afrikassa. Viron pesimäkanta noussut vakaasti 1990-2000 -luvuilla. 
Suomessa säännöllinen mutta vähälukuinen vieras pääosin touko-syyskuussa etelärannikolla.
Intiassa asuva kiljukotkalajipopulaatio joka on aikaisemmin luokiteltu pikkukiljukotkan alalajiksi on paikkalintu eikä muuta. Intialaista kiljukotkalajia pidetään nykyään omana lajinaan Aquila hastata.

Ravinto

Pikkukiljukotka syö pieniä nisäkkäitä, sammakkoeläimiä, matelijoita ja myös hyönteisiä.
Kai Levander

Kai John Levander on suomalainen laivansuunnittelija. Levander aloitti laivasuunnittelijana Wärtsilä-yhtymässä vuonna 1969, ja on toiminut kaikissa sen seuraajayhtiöissä, Masa-Yardsissa ja Aker Finnyardsissa. Hän vastasi eläkkeelle jäämiseensä saakka Aker Yards -yhtiössä risteilijöiden ja matkustajalauttojen tuotekehityksestä, tehtävänimikkeenä Senior Vice President, ja on sen jälkeen toiminut konsulttina oman yrityksensä SeaKey Naval Architecture kautta.
Levander johti 1970-luvun alussa GTS Finnjetin suunnittelua. Hänen johdollaan on kehitetty myös Silja Serenade promenadikansineen, MS Royal Princessin All-Outside-Cabin-muoto, sekä Royal Caribbean -varustamon Millennium-, Vantage- ja Voyager-luokan risteilijät.
Vuodesta 1995 hän toimi Trondheimissa Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston laivanrakennuksen apulaisprofessorina. Vuonna 2008 hänet promovoitiin Teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi.
Ekomodernismi

Ekomodernismi on ympäristöliike, joka pyrkii parantamaan ympäristön hyvinvointia samalla, kun lisätään mahdollisuuksia ihmisten hyvinvoinnille. Ekomodernismin perusajatus on, että samalla kun kaikille maailman ihmisille on annettava mahdollisuus hyvään elämään, tämä on tehtävä tavalla joka jättää tilaa myös luonnolle. Ihmiskunnan hyvinvoinnin kasvun irtikytkentä luonnonvarojen kulutuksesta saavutetaan tehokkaalla resurssien käytöllä, johon kuuluu niin kaupungistuminen, puhdas energiantuotanto kuin tehokas ruoantuotantokin.

Ekomodernistinen manifesti

Ekomodernismi käsitteenä lanseerattiin huhtikuussa 2015 kun 18 ympäristötutkijaa, aktivistia ja mielipidevaikuttajaa julkaisi Ekomodernistisen manifestin. Manifestin pääsanoma yhden sen kirjoittajista mukaan on:
» Ihmiskunnan vauraus yhdessä ekologisesti hyvinvoivan planeetan kanssa ei ole vain mahdollista vaan erottamatonta. Sitoutumalla todellisiin, jo käynnissä oleviin, kehityskulkuihin jotka ovat alkaneet eriyttää ihmisten hyvinvointia ympäristön tuhoamisesta uskomme sellaisen tulevaisuuden olevan saavutettavissa. Täten omaksumme optimistisen näkökannan ihmiskunnan kykyihin ja tulevaisuuteen.»
(Barry Brook)

Hyvinvoinnin irtikytkentä luonnon tuhoamisesta

Ekomodernismin ajatuksena on luontaisten irtikytkentää edistävien kehityskulkujen tukeminen. Tällaisia ovat muun muassa tehokas ruoantuotanto, kaupungistuminen sekä ympäristöä vähän kuluttava energiantuotanto.
Tehokas ruoantuotanto on mahdollistanut ravinnon tuottamisen sekä pienemmällä pinta-alalla ruokittua ihmistä kohden että vähemmällä työvoimalla. Tämä on puolestaan edesauttanut kaupungistumista, joka mahdollistaa aiempaa pienemmän ekologisen jalanjäljen ihmistä kohden. Sekä tehokas maatalous että kaupungistuminen vaativat energiaa, joka on tuotettava puhtaasti. Ekomodernistinen manifesti listaa maapallon tasolle skaalautuvista mahdollisista energianlähteistä tulevaisuuden aurinkoenergiateknologian, hyötöreaktorit sekä fuusion.

Ekomodernismin kritiikki

Ekomodernismia kuten se manifestissa on kuvattu on kritisoitu muun muassa sen idealistisesta oletuksesta että ihmiskunta voi toimia viisauden ohjaamana, degrowth-liikkeen väheksymisestä sekä siitä että se ei aseta selviä tavoitteita hiilidioksidirajoiksi.
Kansainvälinen viini- ja viiniköynnöstoimisto

Historiaa

OIV:n juuret ovat vuonna 1874 pidetyssä Montpellier’n kongressissa, jossa Keski-Euroopan maat yrittivät löytää ratkaisun viinikirvan aiheuttamaan luonnonkatastrofiin, kun eläin oli lähes tulkoon tuhoamassa alueen viininkasvatuksen. Vuonna 1924 kahdeksan maata (Espanja, Italia, Kreikka, Luxemburg, Portugali, Ranska, Tunisia, Unkari) perustivat kansainvälisen järjestön (Office international du vin, OIV) edistämään viiniköynnösten kasvatusta ja viinikulttuuria.

Suomi OIV:ssa

Suomi liittyi OIV:hen vuonna 1992, ja edustajana toimi Alko. Suomen virallinen edustus siirrettiin vuonna 1997 maa- ja metsätalousministeriölle. Suomi päätti erota järjestöstä vuonna 2015.
Charles Simonyi

Avaruusturisti

Simonyi osti 2006 itselleen matkan Kansainväliselle avaruusasemalle. Simonyi lähti 7. huhtikuuta 2007 Sojuz TMA-10-avaruuslennolle kahden kosmonautin kanssa ja näin hänestä tuli järjestyksessään viides avaruusturisti ja toinen unkarilainen avaruudessa. Virallisesti hän oli lennolla mukana avaruuslennolle osallistujana. Matkan on arveltu maksaneen noin 25 miljoonaa dollaria. Simonyi palasi kahden viikon avaruusmatkalta Maahan 21. huhtikuuta 2007.
Simonyi halusi matkata avaruuteen toisen kerran, jolloin hän olisi ensimmäinen toisen kerran avaruuslennon tehnyt avaruusturisti. Tämä toteutui 26. maaliskuuta 2009 laukaistulla lennolla Sojuz TMA-14. Simonyi maksoi 13 päivää kestävästä Kansainväliselle avaruusasemalle suuntautuneesta avaruusmatkasta noin 26 miljoonaa euroa. Paluu maahan tapahtui 8. huhtikuuta 2009 lennolla Sojuz TMA-13.
Toiminnan käsikirjoitus

Toiminnan käsikirjoitus eli skripti tarkoittaa kognitiivisessa psykologiassa oppimisen kautta luomaamme sisäistä mallia eli skeemaa siitä, miten jossakin tilanteessa toimitaan ja missä järjestyksessä asiat tehdään. Skripti on taĺlentunut syvämuistiimme ja me tavallisesti odotamme, että asiat tapahtuvat sen mukaisesti. Tavallisia toiminnan käsikirjoituksia ovat esimerkiksi aamupalan tekeminen, pyörällä ajo, kaupassa käynti tai käsityksemme miten juhlassa käyttäydytään.
Skriptit ovat kiteytyneitä muistirakenteita, jotka nopeuttavat toimintaamme, meidän ei tarvitse juurikaan ajatella esimerkiksi pyörällä ajoa, kun olemme sen kerran oppinneet. Skriptit myös tavallisesti säilyvät läpi elämän. Jos joutuu uuteen tilanteeseen, jossa asetelmat ja toimintatavat ovat totutusta poikkeavia, joudumme helposti hämillemme ja toimintamme hidastuu, kun vanha skripti ei pääse aktivoitumaan tai sitten toimimme totutun skriptin mukaisesti, mikä ei aina ole paras mahdollinen toimintamalli. Näin voi käydä esimerkiksi joutuessamme uuteen kulttuuriin, jossa käytöstavat ovat täysin erilaiset tai esimerkiksi uudessa ympäristössä, kuten uudenaikaisella lentokentällä vieraillessamme, jossa kaikki poikkeaakin totutusta.  
Tuomas Kyrön kirja Mielensäpahoittaja kuvaa humoristisesti sitä, miten tottunut ihminen voi olla vanhoihin toimintatapoihin. Kirjan päähenkilö on esimerkiksi aina tottunut keittämään pannukahvia ja uuden Moccamaster -keittimen käyttö on ylitsepääsemättömän vaikeaa.
Jätealus (vesiliikenne)

Jätealus on kulkuneuvo, jota käytetään jätteiden kuljetukseen (ja joskus myös vesiroskan keräämiseen) vesiliikenteessä. Alus muodostuu laivasta (esimerkiksi proomu) tai veneestä (esimerkiksi hinaaja). Jätealuksia on käytössä suurkaupungeissa, kuten Amsterdamissa ja New Yorkissa, koska niiden avulla pyritään siirtämään jätteitä jätteidenkäsittelylaitoksiin pienemmillä hiilidioksidipäästöillä sekä vähentämään tieliikennettä. Jätealusten käyttöä on kokeiltu myös Venetsiassa.  
Aikaisemmin jätealusten tarkoituksena oli kerätä kaupungin asukkaiden ja eläinten jätteitä sekä kuljettaa jätteet merille, missä ne oli tarkoitus päästää merenpohjaan. Nykyään jätteiden upottaminen merenpohjaan ja vesistöihin on kielletty, minkä seurauksena jätealukset on varustettu kierrätyssäiliöillä ja ne kuljettavat lastin jätteidenkäsittelylaitoksille, missä jätteet poltetaan, kierrätetään tai käytetään maantäytössä.

Jätealusten väärinkäyttö

New Yorkin ja Philadelphian jäteongelman kasvaessa 1980-luvulla jätealuksia käytettiin kaupunkien jätteiden kuljettamiseen muihin kaupunkeihin sekä ulkomaille. Vuonna 1986 Khian Sea-niminen jätealus lähti Philadelphiasta mukanaan 13 000 tonnia tuhkaa ja ongelmajätettä (muun muassa raskasmetalleja ja dioksiineja), josta se levitti neljänneksen Haitin saaren hiekkarannoille lannoitteen nimikkeellä ja upotti loput kahden vuoden aikana Atlantin ja Intian valtameriin. Laivan nimi muuttui kaksivuotisen matkan aikana ensin Feliciaksi ja lopulta Pelicanoksi, jonka nimissä se ankkuroitui Singaporeen. Tapauksesta ja vastuunkantajan roolista syntyi vuoteen 1993 kestänyt oikeusjuttu, jolloin Khian Seata ohjeistaneen Coastal Carriersin kaksi johtohenkilöä tuomittiin sakkoihin ja vankilatuomioon. New Yorkin osalta vuonna 1987 Long Islandin ja Islipin jätteiden oli tarkoitus päätyä Pohjois-Carolinan täyttömaaksi, mitä varten Mobro 4000-niminen jätealus lähetettiin matkaan mukanaan 3 100 tonnia jätettä. Pohjois-Carolinan viranomaiset eivät kuitenkaan halunneet aluksen ankkuroituvan mahdollisten ympäristörikosten vuoksi (kuljetusprojektista vastasi myös mafiakytköksinen rikospomo Salvatore Avellino), minkä seurauksena laiva kääntyi takaisin ja yritti tarjota lastiaan muihin osavaltioihin sekä ulkomaille Meksikoon, Belizeen ja Bahamalle, mutta lasti päätyi lopulta takaisin Islipiin kaksi kuukautta kestäneen 6000 mailin merimatkansa jälkeen. 
Jätealuksia on käytetty ennen myös alkoholin ja päihteiden salakuljetukseen.
Sarah Richardson

Sarah Richardson on kanadalainen sisustusarkkitehti ja tv-persoona, joka tunnetaan parhaiten HGTV:n ohjelmistaan Room Service, Design Inc., Sarah'n talo ja Sarah's cottage. Richardson aloitti uransa vuonna 1994 assistenttina ja lavastajana, mutta eteni urallaan nopeasti ja sai pian ensimmäisen tv-ohjelmansa.
Tällä hetkellä Richardson asuu Torontossa aviomiehensä ja kahden tyttärensä kanssa.