google/wiki40b huggingface dataset:
Rankki (saari)

Saaren historia

Saari oli osa Pietari Suuren merilinnoituksen Kotkan–Kurkolanniemen–Merikülan puolustuslinjaa, jonka venäläiset perustivat vuonna 1916 suojelemaan Pietaria. Koska 1918 suojeluskunnat eivät olleet hyökänneet Rankkiin, joutuivat saksalaiset nousemaan osasto Brandensteinin voimin Kotkan asemesta Loviisaan. 
Tarton rauhansopimuksen edellyttämä Suomenlahden ulkosaarien demilitarisointi aiheutti sen, että Lavansaaren järeät patteriston tykit jouduttiin siirtämään Koivistolle, ja RT 2:lle jäivät enää Kilpisaaren ja Rankin raskaat patterit. Vuonna 1926 Rankin patteri hajaryhmitettiin jaoksittain ja sille saatiin viides tykki Kilpisaaresta.
Vuoden 2006 lopussa Rankki muutettiin vartiolinnakkeeksi, ja varusmieskoulutus siellä lopetettiin kokonaan, mutta saari jäi kuitenkin puolustusvoimien harjoitusalueeksi. Kotkan rannikkopataljoona lakkautettiin vuoden 2013 loppuun mennessä ja Senaatti-kiinteistöt myi 21.1.2015 Rankin ja Kirkonmaan varuskunta-alueet kotkalaisen yrittäjän Ismo Rädyn perustamalle yhtiölle Kotkan Saaret Oy:lle.

Sääasema

Rankissa oli puolustusvoimain ylläpitämä sääasema, joka tekee merisäätiedotuksia Ilmatieteen laitokselle.
Parhaiten Rankki tunnettaneen juuri sääasemastaan, jonka säätiedot luetaan päivittäin radion merisäätiedotuksessa, esimerkiksi: ”Kotka Rankki: ohutta yläpilveä, näkyvyys…”. 
Aiemmin sääasemaa ylläpitivät varusmiehet, jotka oli koulutettu Niinisalon Tykistöprikaatissa. Sääryhmän johtajana toimi aliupseerikoulutuksen saanut varusmies. Ryhmän vahvuus oli 1+3 eli kerrallaan 24 tunnin vuorossa oli yksi säämies. Sääasema lähetti kerran kolmessa tunnissa synop-sääsähkeen, josta kävivät ilmi muun muassa ilman lämpötila, tuulen suunta ja nopeus, ilman suhteellinen kosteus sekä kokonaispilvisyys. Tämän lisäksi sääasemalta lähetettiin kuuden tunnin välein Kirkonmaan linnakkeelle säätiedot.
Nykyään sääasema on täysin automaattinen.

Matkailusaarena

Rankki on vuoden 2015 alusta ollut Kotkan Saaret Oy:n matkailupalveluiden aluetta. Rankissa on vierasvenesatama ja Rankkiin kulkee kesäkaudella yhteysalus Kotkan Sapokasta. Kesäkaudella Rankissa palvelee ravintola ja pieni kauppa entisen sotilaskodin rakennuksessa. 1960-luvulla valmistuneessa kasarmissa on tarjolla tupamajoitusta sekä kantahenkilökunnan 1960-70-luvuilla valmistuneissa rivitaloissa kaksioita sekä kolmioita. Rankissa on joukkuesauna ja pienempi puulämmitteinen Komentaja Pentti Ratian mukaan nimetty sauna, jotka lämpenevät tilauksesta. 
Rankin saaren kaavoitus valmistui syksyllä 2018 ja uusia rakennuspaikkoja on noin 29.

Kulttuuriset viittaukset

Saaren nimen esiintymisestä säätiedotuksissa merenkulkijoille otti 1970-luvun lopulla nimensä suomalainen rockyhtye Kotka Rankki Ohutta Yläpilveä.
Ferrari 330 P4

Aika ennen Ferrari 330 P4

Moottoriurheilun puolella 330 P4 mallia edelsi Ferrarin ensimmäinen keskimoottorinen kilpa-auto Ferrari Dino 246. Muutama vuosi tämän jälkeen julkaistiin Ferrari 250 P, jossa oli ensimmäinen V12-moottori automerkin historiassa. Autolla voitettiin 1963 Le Mansissa kautta historian ensimmäinen keskimoottoristen voitto. Henry Ford oli halukas ostamaan koko Ferrarin 1960-luvun puolivälissä, mutta Enzo Ferrarin kieltäydyttyä kaupoista Ford alkoi valmistaa tulevaa mestarikilpuria Ford GT40. Ford GT40:llä voitettiin useita kilpailuja.
Tove Ditlevsen

Tove Ditlevsen (1917-1976) oli tanskalainen kirjailija.
Hänen tuotantoonsa kuului 39 teosta, jotka olivat runoja, novelleja, romaaneja ja muistelmia. Romaaneistakin osa oli omaelämäkerrallisia ja kuvaavat lapsuutta. Aiheina olivat myös taiteilijuuden ongelmat ja erotiikkaan liittyvät ongelmat.
HMS Vulture (1898)

Palvelus

Alus myytiin 27. toukokuuta 1919 romutettavaksi.
Son

Son on kuubalainen musiikkilaji ja tanssi. Sonin katsotaan kehittyneen changüí-musiikista, joka oli sekoitus espanjalaista canciónia ja afrikkalaista rytmimusiikkia.
Son syntyi hieman ennen vuotta 1910. Radiossa sonia alettiin soittaa vuonna 1922. Vuonna 1928 julkaistu Rita Montanerin kappale ”El Manisero” sai suuren suosion myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa. 1930-luvulla sonista kehittyi uudempi genre, son montuno.
Suomessa sonia on esittänyt vuosina 1982–2003 toiminut Septeto Son sekä vuodesta 1999 toiminut Kuukumina. Septeto Son -yhtyeen johtaja, tres-kitaristi Tero Toivanen asui aikanaan yhdeksän vuotta Santiago de Cubassa ja toimi siellä valtion muusikkona
Massa-luminositeettirelaatio

Massa-luminositeettirelaatio on tähtitieteessä pääsarjan tähdille laskettavissa oleva massan ja luminositeetin eli kirkkauden suhde. Pääsarjan tähti on sitä kirkkaampi, mitä painavampi se on. Tähden säteilemä energiamäärä kasvaa jyrkästi massan kasvaessa. Pääsarjan tähden luminositeettiin vaikuttaa myös tähden metallipitoisuus ja ehkä pyöriminenkin, sillä se kiihdyttää tähden magneettista aktiivisuutta.
Anna Mutanen

Anna Mutanen (oik. Mutanen-Liedes, aik. Mutanen-Seppänen; 8. elokuuta 1914 Joensuu – 22. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kävi Viipurin kirkkomusiikkiopiston vuosina 1930–1934 ja opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Lahja Lingon johdolla vuosina 1935–1936 ja 1939–1940.
Anna Mutanen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1939–1961. Hän lopetti julkiset esiintymisensä vuonna 1965, mutta toimi sen jälkeen vielä laulunopettajana. Anna Mutanen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1955.
Anna Mutasen tekemien äänilevyjen määrä on varsin pieni, mutta niiden joukossa on kaksi tunnettua kappaletta: ”Karjalan kunnailla” (1959) ja ”Laps' olen Karjalan” (1965). Muita Mutasen levytyksiä ovat ”Sunnuntai” (1965), ”Oi äiti armas” (1959), ”Pieni koti” (1959), ”Tule” (1959), ”Kuuleppas sinä kullannuppu” (1965), ”Tuku tuku lampaitani” (1965), ”Tipu, tipu, kuuleppas” (1959) ja ”Marja-Liisa” (1965). Tässä mainitut laulut löytyvät Helmi-yhtiön albumilta Unohtumattomat vuodelta 1994. Sillä esiintyy myös baritoni Matti Lehtinen.
Anna Mutanen-Liedeksen puoliso, kalastusneuvos Lauri Liedes (1922–2013) oli Kalatalouden Keskusliiton toiminnanjohtaja.
Psykofysiikka

Psykofysiikka on psykologian ala, joka tutkii fysikaalisten ärsykkeiden ja niiden subjektiivisten vastineiden, eli aistikokemusten, välisiä suhteita. Psykofysiikan perusti Gustav Fechner vuonna 1860 julkaistessaan kirjansa Elemente der Psychophysik. Kirjassa hän kuvailee fysikaalisten ärsykkeiden ja aistihavaintojen välisiä suhteita käsitteleviä tutkimuksiaan. Fechner halusi kehittää teorian, jonka avulla fysikaalisen maailman ja mielen suhde voitaisiin kuvailla. Tämä työ muodosti kokeellisen psykologiatieteen perustan. Kokeellisen psykologian uranuurtajat Ernst Weber ja Wilhelm Wundt perustivat työnsä pitkälti Fechnerin ajatuksiin.
Psykofyysikan kokeissa hyödynnetään ärsykkeitä, joiden fysikaaliset ominaisuudet voidaan tarkasti määritellä. Ärsykkeet voivat olla esimerkiksi ääniä, kuvia, tunto-, maku- tai hajuärsykkeitä.
Psykofysiikan keskeinen käsite on aistimuskynnys, joka voi olla joko absoluuttinen kynnys tai erotuskynnys. Absoluuttisella kynnyksellä tarkoitetaan pienintä fysikaalisen ärsykkeen voimakkuutta, jolla henkilö voi luotettavasti tunnistaa ärsykkeen esiintyneen. Erotuskynnyksellä taas tarkoitetaan pienintä kahden ärsykkeen välistä fysikaalista eroa, jonka henkilö luotettavasti erottaa.
Saitanpuut

Levinneisyys

Saitanpuiden suku koostuu eri lähteiden mukaan noin 40–60 lajista, jotka ovat kotoisin trooppisesta ja subtrooppisesta Afrikasta, Keski-Amerikasta, Kaakkois-Aasiasta, Polynesiasta ja Australiasta suurimman osan lajeista kasvaessa Malaijien saaristossa.
Saitanpuulajit ovat laajalle levinneitä ja enimmäkseen yleisiä eivätkä vaarantuneita. On kuitenkin muutamia hyvin harvinaisia lajeja, kuten A. annamensis, A. beatricis, A. breviloba, A. stenophylla ja A. guangxiensis.

Tuntomerkit

Puut voivat kasvaa hyvin kookkaiksi; esimerkiksi malesiansaitanpuun (A. pneumatophora) on raportoitu tulleen 60 metrin korkeaksi ja rungon halkaisijaltaan yli kaksimetriseksi. Alstonia longifolia, joka on Keski-Amerikan ainoa saitanpuulaji, on pääasiassa pensas, mutta voi kasvaa 20 m korkeaksi puuksi.
Saitanpuiden mehevät, ruodittomat ja yksinkertaiset lehdet ovat soikeita, tasasoukkia tai keihäsmäisiä ja tyvestään kiilamaisia. Lehtilapa on litteä, keskikokoinen tai suuri, ehytlaitainen. Lehtiasento on vastakkainen tai kiehkurainen. Lehdet ovat sulkasuonisia, ja sivusuonet yhtyvät reunasuoneksi. Kukinto sijaitsee oksan päätteenä tai lehtihangassa ja koostuu röyhymäisistä viuhkoista tai kertosarjoista. Pienet, enemmän tai vähemmän tuoksuvat kukat ovat valkoisia, keltaisia, vaaleanpunaisia tai vihreitä ja suppilomaisia ja sijaitsevat kukkaperän päässä kukinnon ylälehtien tukemina. Kukissa on viisi verho- ja viisi terälehteä. Fertiilit kukat ovat kaksineuvoisia. Yhdislehtisessä vihreässä verhiössä on soikeat liuskat ja verhiö on yksikiehkurainen. Rengasmainen pohjuskehrä on sikiäimen tyvellä. Yhdislehtisen teriön liuskat ovat pitkänomaisia tai soikeita ja sijaitsevat yhtenä kiehkurana. Nuppuasennossa teriöliuskat ovat limittäin vasemmalle (esim. A. rostrata) tai oikealle ( esim. A. macrophylla). Emiöstä kehittyy kaksi erillistä tuppiloa, joissa on karvattomia tai karvaisia pitkänomaisia siemeniä. Tuppilot kasvavat sinisiksi ja palkomaisiksi ja muodostavat lohkohedelmämäisen hedelmistön, jolla voi olla pituutta 7–40 cm. Kasveissa on maitomaista maitiaisnestettä, jossa on runsaasti myrkyllisiä alkaloideja. Laji A. macrophylla tunnetaan Sri Lankassa yleisesti nimellä Havari Nuga, 'peruukkibanianviikuna', koska sen erikoinen kukka näyttää pitkähiuksiselta peruukilta.

Käyttö

Saitanpuita käytetään perinteisessä lääkinnässä. Aasiansaitanpuun ja lajin A. constricta kaarnasta saadaan lääkettä malariaan, hammassärkyyn, reumaan ja käärmeenpuremiin. Maitiaisnesteellä hoidetaan yskää, kurkkukipua ja kuumetta.
Monet saitanpuut ovat kaupallisesti merkittävää puutavaraa, jota kutsutaan nimillä pule tai pulai Indonesiassa ja Malesiassa. Sektion Alstonia puuaines on kevyttä, kun taas sektioiden Monuraspermum ja Dissuraspermum puuaines on painavaa.
Poolisuus

Varausjakauman epätasaisuus eli poolisuus tarkoittaa elektronitiheyden jakautumista molekyylissä niin, että siihen syntyy negatiivisesti ja positiivisesti varautuneet päät. Mitä poolisempi molekyyli on, sitä suurempi on päiden varausero. Pooliset aineet liuottavat muita poolisia aineita ja ioniyhdisteitä.

Poolinen kovalenttinen sidos

Yhdisteen poolisuus on seurausta yhdestä tai useammasta poolisesta kovalenttisesta sidoksesta. Sidoksen poolisuuden suuruutta kuvaa elektronegatiivisuuslukujen erotus – poolisilla yhdisteillä 0,1 – 2,1. Sidoksen ioniluonne kasvaa erotusluvun kasvaessa niin, että yli 1,7 erotusluvun omaavat sidokset katsotaan luonteiltaan ionisiksi. Raja poolisimpien kovalenttisten sidosten ja ionisidosten välillä on kuitenkin näennäinen, sillä ionisidoksilla on aina myös kovalenttista luonnetta. Pooliset sidokset ovat poolittomia lujempia. Esimerkiksi vedyn sidos jodin kanssa (hyvin heikosti poolinen, elektronegatiivisuusero 0,5) on sidosenergialtaan 298 kJ/mol, ja sidos fluorin kanssa (vahvasti poolinen, elektronegatiivisuusero 1,8) on 570 kJ/mol.

Molekyylin koko

Yksittäisen ionisidoksen merkitys yhdisteen poolisuuteen pienenee molekyylikoon kasvaessa. Ison molekyylin on sisällettävä useita poolisia kovalenttisia sidoksia, jotta se olisi poolinen. Esimerkiksi sakkaroosi on poolinen vain useiden hiili-happi- ja vety-happi-sidosten vuoksi. Siksi tavallinen sokeri liukenee veteen. Poolittomia aineita ovat vastaavasti muun muassa rasvat ja vahat, joiden hiilirungot ovat niin pitkiä, etteivät ne ole enää poolisia.

Symmetria

Yhdisteen poolisuus voi symmetrian vuoksi kumoutua, vaikka sidokset olisivatkin luonteeltaan poolisia. Näin on esimerkiksi hiilidioksidissa, jossa hiiliatomin vastakkaisille puolille liittyneet happiatomit kumoavat toistensa vaikutuksen. Yhdisteelle ei siten synny poolisia päitä eikä se siten ole poolinen.

Polarisoituvuus

Polarisoituvuudella tarkoitetaan atomin taipumusta muuttaa ympäröivää elektronijakaumaansa ulkoisen vaikutuksen vuoksi. Suuret atomit polarisoituvat helpommin kuin pienet. Suuren polarisoituvuutensa vuoksi jodin sidos hiilen kanssa on poolinen, vaikka hiilen ja jodin elektronegatiivisuusero on nolla.

Polaariset reaktiot

Poolisten orgaanisten reaktioiden keskeinen periaate on, että nukleofiilinen eli elektronirikas osa molekyylistä reagoi toisen molekyylin elektrofiilisen eli elektroniköyhän osan kanssa. Sidokset katkeavat nukleofiilisen atomin lähtiessä molekyylistä sidoselektronit mukanaan, ja uudet syntyvät nukleofiilisen atomin jakaessa elektronejaan toisen molekyylin elektrofiilisen osan kanssa. Polaarinen reaktio sisältää aina elektroniparin luovuttamisen nukleofiililtä elektrofiilille.
Mady Rahl

Mady Rahl (3. tammikuuta 1915 – 29. elokuuta 2009) oli saksalainen näyttelijä.
Rahl syntyi Berliinin Neuköllnissä nimellä Edith Gertrud Meta Raschke. Hän debytoi Leipzigissä 1935 ja aloitti elokuvauransa vuonna 1936. Hän näytteli sekä Universum Film AG:lle Natsi-Saksassa että sodan jälkeen. Myöhemmällä urallaan hän esiintyi myös televisiossa. 
Rahl oli naimisissa ja eronnut kolmesti. Aviopuolisot olivat Theodor Reimers, Wilhelm Sperber ja Werner Bürkle. Hänen siskonsa Ellen menehtyi Münchenissä 1995, ja hänet on haudattu Nordfriedhofiin. 
Yli 90-vuotiaana Rahl kärsi dementiasta ja oli lähes sokea. Hän eli loppuelämänsä hoitokodissa Münchenissä.
Uskonkriisi

Uskonkriisi tai hengellinen kriisi on identiteettikriisi, jossa henkilö kokee voimakkaita muutoksia omissa arvoissaan, asenteissaan, identiteetissään ja asioiden tärkeysjärjestyksessä. Sen laukaisee tyypillisesti jokin spontaani hengellinen kokemus. Uskonkriisi voi häiritä merkittävästi psyykkistä, sosiaalista ja ammatillista toimintaa.

Uskonkriisin määritelmä

Agrimsonin ja Taftin mukaan Uskonkriisi voidaan kuvailla erityisenä menetyksen tunteena tai murehtimisen muotona, johon liittyy tunne elämän merkityksettömyydestä, mikä johtaa merkittävään muutokseen siinä, kuinka yksilö tai yhteisö kokee oman elämäntapansa.
Rengasevätokko

Koko ja ulkonäkö

Rengasevätokko kasvaa noin seitsemän senttiä pitkäksi. Sen yleisväri on harmaanruskean kirjava, selkäevässä on kaksi silmäkuviota.

Alkuperä

Rengasevätokko elää luonnossa Tyynenmeren länsiosissa.

Käyttäytyminen

Rengasevätokko kaivelee ruokaa pohjahiekan seasta. Se elää yleensä pareittain.

Ravinto

Rengasevätokkoa on vaikea opettaa syömään korvikeruokaa: se haluaa pyydystää itse ruokansa pohjahiekan seasta. Niinpä altaassa on hyvä olla elävää kiveä, jossa erilaiset madot ja pienet katkaravut voivat lisääntyä. Tarjottavan valmisruoan on oltava lihapitoista: mielellään eläviä matoja, massiäyriäisiä, Artemia-äyriäisiä ja muuta pakasteruokaa.
Tsearalenoni

Tsearalenonin terveysvaikutukset

Tsearalenonin akuutti toksisuus on alhainen useilla koe-eläimillä, mutta toksiini aiheuttaa muutoksia koe-eläinten lisääntymiselimissä. Pitkäaikaisessa kokeessa on tsearalenonilla on havaittu olevan hormonaalisia (estrogeenisiä) vaikutuksia: vähentynyttä hedelmällisyyttä, pienentyneitä poikuekokoja sekä hormonitoiminnan muutoksia. Teratogeenisiä vaikutuksia ei ole havaittu. Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus IARC on luokitellut tsearalenonin luokkaan 3, eli yhdisteeksi, jonka syöpävaarallisuutta ihmisille ei ole pystytty osoittamaan. EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2000 tsearalenonin siedettäväksi päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 0,2 μg/kg rp. Yksi zearalenonin metaboliatuotteista on zeranoli (C₁₈H₂₆O₅), jonka käyttö on kielletty kasvuhormonina EU-alueella vuonna 1988.
Sidelista

Sidelista rungon osana

Tavallisesti sidelista yhdistää rungon molemmat sivut, mutta erikoisrungoissa voi olla muitakin ratkaisuja. Yksinkertainen runko muodostuu kahdesta sivusta, alapohjasta, yläpohjasta, taustasta ja sidelistasta. Sidelistan pituus riippuu rungon leveydestä. Tavallisessa rungossa on yhdestä kolmeen sidelistaan.

Sidelista komponenttina

Sidelistan tavanomaisin materiaali on koivuvaneri, joka ensin sahataan pitkiksi soiroiksi. Sidelistat kalvoitetaan ja tapitetaan. Yleensä sidelistan päädyssä on kaksi liimattua puutappia. Sidelista voi olla joko kokonaan ympärikalvoitettu tai vain osittain niin, että yksi puoli on peitetty osittain. Riippuen keittiökalusteiden valmistajasta sidelista voi olla kalvoltaan aina yksivärinen tai vaihdella rungon värin mukana. Sidelistoja voi kalvoittaa myös erilaisilla puukuviokalvoilla, joiden materiaalina on yleensä PP tai PVC.
Suomessa toimii sidelistojen valmistukseen erikoistuneita pajoja.
Koulukatu (Joensuu)

Liikennevalot

Koulukadun liikennevalot ovat Koskikadun, Siltakadun, Niskakadun, Yläsatamakadun (2014) ja Rauhankadun risteyksissä. Suvantokadun risteykseen valmistui liikenneympyrä vuonna 2015. Koulukatu on etuajo-oikeutettu Suvantokadun ja Rauhankadun välillä.
Luontolive

Luontolive on selainpohjainen verkkopalvelu, joka sisältää lapsille suunnattuja mukaansatempaavia luontovideoita ja -tehtäviä, jotka tukevat laaja-alaista oppimista. Luontolive-yritys tuottaa myös livekuvaa luonnosta ja eläimistä sekä tarjoaa eläinten katselutoimintaa. Yrityksen on perustanut vuonna 2016 suomalainen luontokuvaaja sekä luontoyhteysohjaaja Markus Hanhela, joka jatkaa sukunsa perinteikästä ammattia. Isä Martti Hanhela aloitti ammattiluontokuvausuransa vuonna 1975.
Mustasuohaukka

Ulkonäkö

Lintu on kooltaan 48–53 cm, eli se on keskikokoinen suohaukka. Aikuisen ulkonäkö on hyvin silmiinpistävä. Se on musta, ja pyrstössä on mustavalkoinen raidoitus, perä on valkoinen, ja jalat, silmät ja vahanahka. Sen lentosulat ja kyynärsulat ovat alapuolelta valkoiset ja ovat näin jyrkkä vastakohta mustille peitinsulille ja vartalolle. Nuoret linnut ovat tummanruskeita ja runsaasti täplikkäitä ja raidallisia, mutta niilläkin on selvä valkoinen perä ja raidallinen pyrstö.
Andrzej Stasiuk

Andrzej Stasiuk (s. 25. syyskuuta 1960 Varsova) on puolalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, esseisti ja kirjankustantaja. Hänet tunnetaan parhaiten matkakirjoistaan ja Itä-Euroopan todellisuutta kuvaavista esseistään.
Stasiukin teoksia on kutsuttu metafyysiseksi miesproosaksi. Hän kirjoittaa laitapuolen kulkijoiden elämästä Varsovan baareissa ja vankiloissa, sekä elämästä sosialistisessa Puolassa 1970- ja 1980-luvulla. Kaupunkielämän ohella Stasiuk käsittelee syrjäistä maaseutua ja kuvaa yhteiskuntajärjestelmän muutosta, köyhyyttä ja työttömyyttä.
Teosten taustana on Stasiukin monivaiheinen tausta. Hän oli puolitoista vuotta vankilassa karattuaan armeijasta. Stasiuk asuu Kaakkois-Puolan vuoristoalueella pienessä kylässä ja kirjoittaa proosan ohella kritiikkejä useisiin päivälehtiin.
Beaglensalmi

Beaglensalmi eli Beaglen kanaali sijaitsee Etelä-Amerikan Tulimaassa mantereen eteläkärjessä. Se erottaa toisistaan Tulimaan pääsaaren Isla Grande de Tierra del Fuegon pienemmistä saarista, joiden nimet ovat Nueva, Picton, Navarino, Hoste, Londonderry ja Stewart Islands. Salmen itäosa on osa Chilen ja Argentiinan välistä rajaa, länsiosa kuuluu kokonaan Chilelle. 
Salmi on noin 240 kilometriä pitkä ja kapeimmasta kohdastaan vain viisi kilometriä leveä. 
Salmen pohjoisrannalla sijaitsee maailman eteläisin kaupunki Ushuaia. Kanaali on nimetty  alueen kartoitustyössä käytetyn  HMS Beagle -laivan mukaan. Laivan tunnetuin matkustaja oli Charles Darwin.
Ketvenjärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,1 metriä mpy.
DDR-Oberliga

Historia

Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä vanhojen urheiluseurojen toiminta kiellettiin. Jalkapallo pysyi kuitenkin kansalaisten suosikkilajina, sillä sen harrastaminen oli halpaa tuhoutuneessa ympäristössä. Jo elokuussa 1945 järjestettiin ensimmäinen kaupunkien välinen ottelu kun Leipzig ja Dessau pelasivat harjoitusottelun. Vuosina 1947–1949 tulevaa Oberligaa pelattiin cup-muotoisena kilpailuna, jonka nimi oli Ostzonenmeisterschaft. Tämän kilpailun karsintoihin jokainen maan osavaltio sai lähettää kaksi joukkuetta. Elokuussa 1949 pelattiin ensimmäiset cup-ottelut vastaperustettujen BSG-seurojen kesken. Sarjamuotoinen sarja perustettiin vuonna 1949 nimellä DS-Oberliga (Deutscher Sportausschuss Oberliga). Vuonna 1958 nimi muutettiin DDR-Oberligaksi. Alussa sarja koostui 14 joukkueesta, joista kolme viimeistä putosi alempaan DDR-Ligaan. Sittemmin joukukemäärä vaihteli muutaman vuoden ajan, kunnes kaudesta 1954/1955 aina liigan lopettamiseen vuonna 1991 saakka joukkuemäärä oli 14 ja putoajan paikkoja kaksi. Vuosina 1956–1960 sarjakausi pelattiin keväästä syksyyn kolminkertaisena.
Karen Allen

Yksityiselämä

Vuonna 1988 Allen avioitui näyttelijä Kale Brownen kanssa ja heille syntyi poika vuonna 1990. Pari erosi vuonna 1998.
Jääkäritykistöprikaati

Jääkäritykistöprikaati oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmittymä Suomen sisällissodassa.
Komentaja: jääkärimajuri Lauri Malmberg

Jääkäritykistöprikaatissa palvelleet Saksan jääkärit

Jääkäritykistöprikaatin intendenttinä 11. huhtikuuta 1918 alkaen jääkärivääpeli Arvo Johannes Ahti (aloitti sodan jääkäritykistön intendenttinä), prikaatin kuormastopäällikkönä jääkärivaravääpeli Johan Verner Sandberg (palveli aikaisemmin jääkäritykistön esikunnassa samassa tehtävässä), jääkäritykistön esikunnassa lähettiupseerina ja eläinlääkärinä jääkäriyliluutnantti Georg Öhman (haavoittui 19. maaliskuuta 1918 Kurussa, siirrettiin itäarmeijan esikuntaan, esikuntapäällikkönä jääkärikapteeni Jarl Frithiof Lundqvist.
Basilosaurus

Löydöt

1800-luvun alkupuolella Louisianassa ja Alabamassa Basilosaurus cetoides -fossiilit olivat niin tavallisia ja suuria, että niitä käytettiin yleisesti kalusteina. Anatomian tutkija Richard Harlan esitti, että kyseessä olisi suuri matelija ja nimesi eläimen Basilosaurukseksi. Myöhemmin brittitutkija Sir Richard Owen perehtyi jäännöksiin ja totesi niiden kuuluneen nisäkkäälle. Myöhemmin Basilosauruksen fossiileja löydettiin Euroopasta, Egyptistä ja Uudesta-Seelannista. Basilosaurus oli siis hyvin yleinen maailman lämpimissä valtamerissä 45–36 miljoonaa vuotta sitten.

Ominaisuudet

Kaikkien valaiden tavoin myös Basilosaurus hengitti ilmaa. Sillä ei kuitenkaan ollut ilmareikää päälaella, vaan se hengitti uimalla pintaan ja haukkasi siellä ilmaa. Tällaiset alkeelliset piirteet olivat ymmärrettäviä, koska valaat kehittyivät vain muutama miljoona vuotta ennemmin kun Basilosaurus kehittyi. Basilosaurus kuului alkuvalaisiin eli Archaeoceti-alalahkoon.
Basilosaurus ei ollut nirso. Se saalisti kaikkea: kilpikonnia, haikaloja, muita kaloja sekä kalmareita. Basilosaurus oli pitkään ainoa tunnettu esihistoriallinen valas. Sen pienet takaraajat, jotka muistuttivat ennemmin jalkoja kuin eviä, johtivat ajatukseen, että valaat ovat kehittyneet maaeläimistä. Viimeisen naulan arkkuun kuitenkin löi se, kun Ambulocetus löydettiin.
Iso villihanhipagodi

Iso villihanhipagodi tai Suuri villihanhipagodi (kiin. 大雁塔, Dà Yàntǎ) on buddhalaispagodi Xi’anissa Shaanxin maakunnassa Kiinassa. Se sijaitsee Suuren äidinrakkauden temppelissä (Da Ci’en Si), noin 4 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Pagodi on Xi’anin tunnusrakennus ja se esiintyy myös kaupungin vaakunassa.
Pagodi rakennettiin vuonna 652 pyhien kirjoitusten ja buddhalaispatsaiden säilytyspaikaksi. Munkki Xuanzang toi aarteet silloiseen Chang’aniin Intiasta. Keisarina Wu Zetian rakennutti alun perin viisikerroksiseen pagodiin kaksi kerrosta lisää vuonna 701 ja 704, jolloin siitä tuli 64 metriä korkea.
Vuonna 2014 Iso villihanhipagodi pääsi muiden kohteiden, mm. Pienen villihanhipagodin, kanssa Unescon maailmanperintökohteeksi osana silkkitietä.