google/wiki40b huggingface dataset:
Islamilainen etiikka

Etiikasta juridiikkaan

Länsimaiseen moraaliajatteluun verrattuna islamiin sisältyvä etiikka on vaikeasti hahmotettavissa, sillä moraaliset tai eettiset kysymykset ovat oikeastaan kadonneet, kun pääasiaksi on tullut Jumalan tahtoon alistuminen. Moraalisten kysymysten tilalle tulee näin juridinen pohdinta, joka koskee šarian sisältöä. Muslimi ei kysy, mikä on oikein tai väärin, vaan mikä on Jumalan tahto.

Viimeinen tuomio

Jumalan lain noudattaminen tuottaa uskoville palkkion, sillä viimeisellä tuomiolla jokainen tuomitaan sen mukaan kuinka paljon ansioita hän on hankkinut verrattuna Jumalan lain rikkomuksiin. Jos rikkomukset ovat painavampia kuin ansiot, henkilö joutuu helvettiin. Islam korostaa Jumalan armeliaisuutta, joka tarkoittaa muun muassa sitä, että ihminen voi aina hyvittää tekemänsä rikkeet niin, että hän niiden vastapainoksi tekee esimerkiksi viiden pilarin osoittamia pakollisia tai suositeltavia tekoja.   
Ei-muslimit joutuvat helvettiin. Heidän osaltaan kidutus alkaa jo haudassa heti kuoleman jälkeen.
Victor Audouin

Jean Victoire Audouin (27. huhtikuuta 1797 Pariisi – 9. marraskuuta 1841 Pariisi) oli ranskalainen luonnontieteilijä, hyönteistieteilijä ja lintutieteilijä.
Audouin opiskeli lääketiedettä. Vuonna 1824 hän pääsi Ranskan kansallismuseon entomologian professorin Pierre André Latreillen assistentiksi ja astui hänen tilalleen vuonna 1833. Vuonna 1838 Audouin nimitettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi.
Audouinin päätyö oli Histoire des insectes nuisibles à la vigne (1842), jonka toimittivat valmiiksi Henri Milne-Edwards ja Émile Blanchard Audouinin kuoleman jälkeen. Audouin julkaisi tieteelliset kirjoituksensa yleensä Annales des sciences naturelles -julkaisussa, jota hän oli ollut perustamassa vuonna 1824, tai Ranskan hyönteistieteellisen seuran Société entomologique de Francen sarjoissa: Audouin oli seuran perustajia vuonna 1832.
Audouin oli toimittamassa Dictionaire Classique d'Histoire Naturellea (1822) ja tutki yhteistyössä Milne-Edwardsin kanssa Ranskan rantavesien merieläimiä. Hän myös kirjoitti valmiiksi Marie Jules César Savignyn teoksen Description de l'Egypte lintutieteellisen osion (1826).
Vuonna 1833 Audouin valittiin Ruotsin tiedeakatemian ulkomaalaisjäseneksi. Charles Payraudeau nimesi välimerenlokin (Larus audouini) hänen kunniakseen.
Madhuri Dixit

Yksityiselämä

Madhuri Dixit meni naimisiin kirurgi Shriram Madhav Nenen kanssa 17. lokakuuta 1999. Heillä on kaksi poikaa, vuonna 2003 syntynyt Arin ja vuonna 2005 syntynyt Raayan. Asuttuaan lähes vuosikymmenen Denverissä Yhdysvalloissa, Dixit palasi perheineen Intian Mumbaihin lokakuussa 2011.
Pohjansorsimo

Ulkonäkö ja koko

Pohjansorsimo kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on juurakollinen, korsi koheneva, tyvestä juurehtiva. Useimmista heinistä poiketen pohjansorsimon lehtien asento on kaksirivinen eli lehdet ovat vuoron perään korren eri puolilla. Heleänvihreät lehdet ovat 10–20 cm pitkiä mutta kapeita. Lehtien kielekkeet ovat 4–5 mm pitkiä. Kasvin laaja, nuokkuva röyhy on 10–15 pitkä ja jopa 10 cm leveä. Röyhyn kellertävät tähkylät ovat pitkäperäisiä ja nuokkuvia, ja sorsimoiden tapaan monikukkaisia (2–7 kukkaa). Kaleet ovat keskenään samanpituisia ja tylppiä. Pohjansorsimo kukkii heinä-elokuussa.
Pohjansorsimo on muunteleva koko esiintymisalueellaan. Suomessa tavattavaa rotua var. pendulina kasvaa Suomen lisäksi vain Ruotsissa, eli rotu on alueella kotoperäinen.

Levinneisyys

Pohjansorsimoa tavataan lähes kaikkialla pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla alueilla. Euraasiassa lajia tavataan yleisesti Vienanmeren ja Kamtšatkan niemimaan välillä. Sitä tavataan yleisesti myös Alaskassa ja Kanadassa. Suomessa ja Ruotsissa kasvaa pääesiintymisalueesta erillinen rotu. Näissä maissa kasvava pohjansorsimo kuuluu muunnokseen pendulina eli isopohjansorsimo. Suomen esiintymät ovat Tornionjokilaaksosta ja Liminganlahdelta. Suurin osa Tornionjokilaakson esiintymistä on kuitenkin hävinnyt.

Elinympäristö

Pohjansorsimo kasvaa Suomessa suojaisissa lahdenperukoissa ja tulvaisilla jokirannoilla vesirajassa tai aivan rantavedessä. Kasvi leviää tehokkaasti juurakoiden avulla kevätjäiden vapaaksi repimille kasvupaikoille. Perämerellä maankohoaminen luo heinälle jatkuvasti uusia mahdollisia kasvupaikkoja.
Mary Soames

Mary Soames (15. syyskuuta 1922 – 31. toukokuuta 2014) oli Winston Churchillin nuorin tytär, joka kirjoitti ja toimitti elämäkerrallisia teoksia vanhemmistaan. Laajin niistä on äidin, Clementine Churchillin elämäkerta, jonka ensimmäinen versio ilmestyi 1979 ja uusitut laitokset 2002 ja 2003.
Mary Churchill eli vaiherikkaan lapsuuden poliitikkoisänsä perheessä ja kävi sisäoppilaitosta. Toisen maailmansodan alkaessa hän oli 17-vuotias ja liittyi naisten maanpuolustusjoukkoihin Women’s Volunteer Services ja myöhemmin Auxiliary Territorial Service -ilmatorjuntajoukkoihin, joissa hän nousi aliupseeriksi.
Mary Soames oli naimisissa konservatiivipoliitikko, myöhemmin paroni Christopher Soamesin kanssa vuodesta 1947 tämän kuolemaan, vuoteen 1987 asti. Pariskunta asui vuosia ulkomailla ensin Pariisissa, missä Christopher Soames oli suurlähettiläänä, sitten Brysselissä, missä hän oli Euroopan komission varapuheenjohtajana, ja lopuksi Rhodesiassa maan itsenäistymiseen asti. Mary Soames hoiti diplomaatin puolison tehtäviä ja kirjoitti kirjoja.
Pehr Adolf Kruskopf

Pehr Adolf  Kruskopf (s. 26. toukokuuta 1805 Pietari Venäjä – k. 30. maaliskuuta 1852 Mälkölä, Muolaa) oli suomalainen piirtäjä ja taidemaalari.
Kruskopfin vanhemmat olivat Äyräpään tuomiokunnan tuomari Peter Kruskopf ja Maria Charlotta Rickneck. Hänen puolisonsa  vuodesta 1832 oli Emilia Karolina Melartopaeus (1811–1887). Heillä oli kaikkiaan kymmenen lasta, joista vanhin oli vuodesta 1890 lähtien Suomen sähkölennätinpäällikön apulaisena toiminut valtioneuvos Pehr Emil Kruskopf (1833–1897). 
Päästyään ylioppilaaksi Kruskopf meni opiskelemaan Turun Akatemiaan 1823 ja valmistuttuaan lakimieheksi 1827 toimi Turun hovioikeudessa. Tuomarin arvon Kruskopf sai 1841. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli virkamies ja kielenkääntäjä, mutta toimi suuren osan elämästään eli 1830–1849 piirustuksen opettajana Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella. 
Piirustusta Kruskopf opiskeli taiteilija Frans Fredrik Sedmigradskyn ohjauksessa Pietarissa. Teoksiaan hän toi ensi kerran näyttelyyn 1847, niitä on muun muassa Ateneumin taidemuseon kokoelmissa. Kruskopf oli Suomen varhaisimpia kivipiirrosten tekijöitä, 1837 hän julkaisi teoksen Finska vyer, tecknade efter naturen, jossa on 11 käsin väritettyä kivipiirrosta. Ne ovat hänen piirtämiään ja litografioimiaan. Teoksessa Finland framställdt i teckningar, joka ilmestyi 1845–1852, on 31 hänen työtään.
Hopeatityra

Levinneisyys

Hopeatityraa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rajakiven kalliomaalaus

Sijainti

Maalaus sijaitsee Rajakivi-nimisessä siirtolohkareessa Konniveden pohjoispäässä Ulappaselän itärannalla Koivulahden pohjukassa. Siirtolohkareen korkeus on 6,5 metriä ja sijaitsee noin 60 metriä järvenrannasta, mutta se näkyy selvästi lahdelle.
Maalaus on tehty 1,3 metrin korkeudelle ilmeisesti maanpinnalla seisten, joten sen ajoittamiseen ei voi käyttää maankohoamisesta johtuvaa rannansiirtymäkronologiaa. Maalaus on lahdenpuoleisella sivulla eli itäkoillisessa.

Maalaus

Maalaus on pieni punamultaläiskä, joka ei voi olla kallion luontaista värjäytymää. Sen muoto on epäsäännöllisen pyöreä ja on mitoiltaan 14×17 senttimetriä. Sen sanotaan esittävän vasemman käden painaumaa, mutta sormien jälkien puuttuminen tekee tunnistamisen epävarmaksi.
Axel Fredrik Londen

Axel Fredrik Londén (5. elokuuta 1859 Hamina – 8. syyskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen liikejuristi, liikemies ja kilpa-ampuja.
Londénin vanhemmat olivat Ruokolahden kirkkoherra, lääninrovasti Karl Fredrik Londén (1815–1890) ja Emilia Nordenstreng. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon ja tuomarintutkinnon vuonna 1886. Londén sai varatuomarin arvon 1889. Hän toimi maataloushallituksen ja prokuraattorintoimituskunnan kanslistina 1893–1902 ja sen jälkeen hän oli liikemiehenä Helsingissä. 
Londén voitti pronssia vuoden 1912 kesäolympialaisissa hirviammunnan kertalaukauksen joukkuekilpailussa. Samoissa kisoissa hän oli 18:s henkilökohtaisessa kilpailussa. Vuoden 1908 kesäolympialaisissa hän karsiutui jatkosta. Londén oli Suomen Olympiakomitean ensimmäisen hallituksen jäsen 1907-1908 ja 1911-1913. Hän myös julkaisi 1923-1924 kaksiosaisen kokoelman Eräretkillä Pohjolassa.
ZoneAlarm

Ominaisuuksia

ZoneAlarmin ohjelmistotuoteperheen ominaisuuksiin kuuluu palomuuri, vakoiluohjelmien poisto, virustorjunta, käyttäjän yksityisyyden suojaus, tietokoneen langaton tietoturva sekä roskapostin ja phishing-viestien suodatus. Muita ominaisuuksia ovat muun muassa Auto-Learn, Spy Site Blocking, Game Mode, Email Security, Privacy Protection, Parental Control ja SmartDefence Advisor.
Kylkiluunkohottajalihas

Kylkiluunkohottajalihakset (lat. musculi levatores costarum) kuuluvat sisäänhengityslihaksiin. Ne kulkevat rintanikamien poikkihaarakkeista kaudaalisesti seuraavan nikaman kohdalla olevaan kylkiluuhun ja sen kraniaalireunaan. Supistuessaan kylkiluunkohottajalihakset nostavat kylkiluita, jolloin rintaontelon tilavuus kasvaa ja sisäänhengitys voi tapahtua.
Martin Wallström

Martin Wallström (s. 7. heinäkuuta 1983 Uddevalla, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Mr. Robot -sarjassa, jossa hän näyttelee Tyrell Wellick -nimistä toimitusjohtajaa.
Wallström on näytellyt myös muun muassa Wallander-sarjassa sekä elokuvissa Avaruudessa ei ole tunteita ja Isku rajalle.
Punapäätetra

Koko ja ulkonäkö

Punapäätetra on noin 3,5 cm pitkä. Vartalon yleisväri on läpikuultavan hopeanharmaa, pään etuosa on kirkkaanpunainen. Punainen väri ulottuu kiduskannen takareunaan asti. Evät ovat isot ja kaarevat, pyrstö mustakeltaraitainen. Musta väri ei ulotu vartalon puolelle (vertaa punasuutetraan).

Alkuperä

Punapäätetra on kotoisin Etelä-Amerikasta mustan joen alueelta Rio Negrosta, Rio Metasta ja Rio Vaupesista.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Punapäätetra on vilkas parvikala, josta voi tulla kuitenkin kovin arka, jos se on liian pienessä parvessa. Sopiva parvikoko punapäätetraparvelle akvaarion koosta riippuen on noin 7-12 kalasta ylöspäin. Punapäätetraparvi liikkuu aina tiiviisti yhdessä ympäri akvaariota. Punapäätetrat viihtyvät akvaarion keskivedessä, ja käyvät vain ruoka-aikaan pinnalla ja pohjalla. Punapäätetrojen vilkkaasta luonteesta huolimatta parhaita asuinkumppaneita ovat muut rauhalliset kalalajit, jotka viihtyvät lämpimässä vedessä, esimerkiksi kiekkokalat ja pikkulehtikalat.
Punapäätetraa pidetään vaikeana saada lisääntymään akvaariossa. Vaikka kutu onnistuisi, emokalat syövät usein mädin, tai sitten se voi ajautua muuten tuhoisaan paikkaan.

Vesiolot ja ravinto

Punapäätetra viihtyy  23-26 asteen lämpötiloissa.  Ruoan suhteen se ei ole turhantarkka; hiutaleet käyvät mainiosti. Kutukuntoon kalat hoidetaan kuitenkin elävällä tai pakastetulla eläinruoalla.
Mancon

Mancon Oy oli vuonna 1978 perustettu porilainen kehitysyhtiö. Sen takana oli tunnetun teollisuussuvun jäsen Gustav Rosenlew. Yhtiön toiminta-ajatus oli hankkia omistusosuuksia muista yrityksistä ja saada niiden arvo nousemaan kehittämistoimenpiteiden avulla.
Mancon ajautui konkurssiin vuonna 1989. Mancon oli 20 vuoteen ensimmäinen konkurssin tehnyt pörssiyhtiö Suomessa. Ennen konkurssia yhtiön palveluksessa oli noin 600 työntekijää. Yrityksen konkurssi aiheutti huomattavia luottotappioita muun muassa SKOPille.
Manconin B-osake noteerattiin Helsingin Pörssissä 20.5.1985–31.5.1989. Yhtiöllä oli yli 4 000 osakkeenomistajaa, jotka menettivät sijoituksensa konkurssissa. Sijoittajista 56 teki poliisille tutkintapyynnön, mutta syyttäjä päätti jättää syyttämättä näytön puutteessa.
Manconin tilinpäätöstietojen luotettavuus asetettiin kyseenalaiseksi julkisuudessa. Kritiikin mukaan tiedot eivät kuvanneet yrityksen todellista taloudellista asemaa. Manconin piiriin kuuluneiden yritysten keskinäiset kaupat, lainat ja takaukset sumensivat kuvaa koko ryhmän tilanteesta ja riskeistä.
Manconin konkurssin syitä olivat mm. yrityksen liian nopea kehitysvauhti; liian monimutkainen rakenne; rönsyily liian monelle alueelle; panostaminen kannattamattomiin kehityskohteisiin, joita ei saatu myydyksi; kehityskohteiden osto liian kalliilla; liiallinen velkaantuminen; liian pieni organisaatio, joka ei riittänyt hoitamaan kehityskohteita eikä pörssilistautumiseen liittyviä informointitehtäviä sekä puutteelliset valvonta- ja informaatiojärjestelmät, joiden johdosta todellista tietoa oli vaikea saada.
Gobintylli

Koko ja ulkonäkö

Gobintyllillä on valkea pää ja kaula, punaruskea rinta, hiekanruskeat siivet ja selkä. Sen voi sekoittaa kaspiantylliin. Linnun pituus on 22–25 cm ja paino 50 g.

Levinneisyys

Gobintylli pesii Gobin autiomaan laitamilla, Pohjois-Kiinan ja Mongolian aroilla ja talvehtii Luoteis-Australiassa syys-maaliskuussa. Maailman populaation kooksi arvioidaan 70 000 yksilöä. Se on Suomessa ja koko Euroopassa äärimmäisen harvinainen. Suomen ja Länsi-Palearktisen alueen ensimmäinen yksilö nähtiin vuonna 2003 Ilmajoella.

Elinympäristö

Pesii aroilla, suola-aavikoilla ja muilla kuivilla avomailla. Muuttoaikoina tavataan monenlaisilla avomailla ja rannoilla. Talvehtimisalueina suosii sisämaan tasaisia matalaruohoisia avomaita, esimerkiksi laitumia.

Lisääntyminen

Pesintä huhti-kesäkuussa.

Ravinto

Syö maasta kaivelemiaan hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Viirupääorneero

Levinneisyys

Viirupääorneeroa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Missä lahjat herra Hakkarainen?

Pelin tarina ja mitä pitää tehdä

Tassulassa on suuret syntymäpäiväjuhlat. Suuren päivän aattona kaikki on valmista. Lahjatkin odottavat lastaamista pakettiautoon, jolla ne viedään juhlapaikalle juhlapäivänä. Mutta juhlia edeltävänä yönä unissaan kävelevä herra Hakkarainen kantaa lahjoja pakettiautoon, mutta onnistuukin viemään ne kuuteentoista eri pakettiautoon, yhden kuhunkin.
Nyt jokaisen syntymäpäiväsankarin täytyy etsiä omat lahjapakettinsa.

Valmistelut

Pakettiautot sekoitetaan ja asetetaan niille merkityille paikoille pelilaudalla siten, että värimerkintä jää alapuolelle. 
Kukin pelaaja valitsee itselleen jonkun värisen herra Hakkaraisen ja asettaa sen torille merkitylle alueelle lähelle bensa-asemaa. Vihreän pelinappulan eli Maritan voi asettaa lähelle pelialustan kohtaa, mihin vihreät paketit asetetaan.

Aloitus ja liikkuminen

Suurimman numeron onnenpyörällä pyöräyttänyt pelaaja aloittaa pelin.
Pelissä liikutaan onnenpyörän lukeman mukaisesti pakettiautolta toiselle joko myötä- tai vastapäivään. Pelilaudassa kulkee katkoviiva osoittamassa suuntaa seuraavalle pakettiautolle.

Mitä pakettiautosta löytyy?

Pelaaja saa kääntää sen pakettiauton, jonka päälle hän onnenpyörän lukemalla pääsee ja katsoa mikä seuraavista värimerkinnöistä alta löytyy:

Oma väri

Pelaaja saa yhden oman herra Hakkaraisen värisen lahjapaketin. Pelaajan kuuluu asettaa sen pelaajan oman värin pakettiruutuun. Pelaaja saa myös uuden vuoren omavärisen paketin löydyttyä.

Toisen pelaajan väri

Pelaajan täytyy pyörittää onnenpyörää. Jos hän saa lukemaksi:
1-3 Pelaaja antaa pakettiautosta löytyneen värimerkinnän värisen lahjapaketin pelaajalle, jolla on sen värinen herra Hakkarainen.
4-5 Ei tapahdu mitään. Vuoro siirtyy seuraavalle.
6-8 Pakettiautosta löytyneen värimerkinnän värisellä herra Hakkaraisella pelaava palauttaa yhden jo saamansa lahjapaketin. Mikäli hänellä ei ole lahjapakettia, vuoro siirtyy seuraavalle.

Harmaa

Jos pelaaja löytää harmaan värimerkinnän, pelaaja saa ottaa harmaan lahjapaketin ja asettaa sen harmaaseen ruutuunsa. Mikäli harmaa lahjapaketti on jo toisella pelaajalla, juuri äsken harmaan värimerkin saanut saa ottaa sen tältä pelaajalta itselleen.
Harmaita lahjapaketteja on vain yksi. Pakettiautoista löytyy kuitenkin kaksi harmaata värimerkintää. 
Harmaan lahjapaketin saa jokaisella vuorollaan pyöräyttää ja siirtää herra Hakkaraistaan kaksi kertaa. Mikäli pelaajalla on jo harmaa lahjapaketti ja löytää toisen harmaan värimerkin, tämä pelaaja saa oman värisen lahjapaketin kokoelmiinsa.

Musta

Jos pelaaja löytää mustan värimerkin, menettää kyseinen pelaaja kaikki löytämänsä lahjapaketit (paiti jos hänellä on harmaa paketti, jota hän ei menetä).

Tyhjä

Jos pakettiautosta ei löydy lainkaan värimerkkiä, on se tyhjä ja vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle.

Pelin päättyminen

Pelin voittaa se, jolla on ensimmäisenä kaikki viisi lahjapakettia ruuduissaan.
Stiv Bators

Stiv Bators (vuoteen 1986 asti Stiv Bator, oik. Steven John Bator; 22. lokakuuta 1949 Youngstown, Ohio, Yhdysvallat – 3. kesäkuuta 1990 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen rock- ja punk rock -laulaja sekä kitaristi. Hänet muistetaan parhaiten yhtyeistä Dead Boys vuosina 1976–1978 ja The Lords of the New Church vuosina 1981–1988.

Ura

Uransa aikana Bator oli mukana useissa eri yhtyeissä, kuten Rocket From The Tombs, Frankenstein, The Wanderers ja The Whores of Babylon (Dee Dee Ramonen ja Johnny Thundersin kanssa). Sooloartistina hän levytti Bomp! Recordsille.
Dead Boysin laulajana ja johtohenkilönä Bators oli yksi punk rockin tärkeimpiä edelläkävijöitä niin tyylillisesti kuin musiikillisestikin. Bators ja Dead Boys esiintyi vuonna 1977 Ross McLarenin ohjaamassa punk rock -elokuvassa Crash 'n' Burn. Samoihin aikoihin yhtyeestä tuli newyorkilaisen rock-klubin CBGB's suosikkiesiintyjä.
Tämän jälkeen hän esiintyi eri elokuvissa, kuten vuonna 1981 John Watersin Polyesterissä. Seitsemän vuotta myöhemmin hän esiintyi Tapeheads-elokuvassa The Blender Childrenin laulaja Dick Slammerina.
1980-luvulla Batorsilla oli suhde Liv Tylerin äidin, laulajan ja mallin Bebe Buellin kanssa ja pari asettui asumaan Bangoriin Maineen. Yllättäen Bators muutti pian Englantiiin perustamaan yhtyettä The Wanderers henkilöiden kanssa, jotka olivat Sham69:n ydinjäseniä.
Bator ei ehtinyt saada koskaan lapsia. Hän nai Anastasia Maisoneuven, mutta erosi pian hänestä. Vuonna 1983 Bator soitteli ja oli tekemisissä Lontoossa suomalaisen Hanoi Rocksin kanssa. Hanoi Rocksin laulaja Michael Monroe alkoi seurustella Batorsin entisen vaimon Anastasia Maisoneuven kanssa. Maisoneuvesta tuli taas Hanoi Rocksin kitaristin Andy McCoyn ensimmäinen vaimo. Hanoi Rocksin hajottua kesällä 1985 Michael Monroe sävelsi kappaleita Lontoon kämppäkaverinsa Stiv Batorin kanssa vuodet 1985–1986. Michael Monroe ja Stiv Bator lähtivät joulukuussa 1985 Yhdysvaltoihin työstämään Little Stevenin levyn Sun City - Artists United Against Apartheid nimikappaleen videota New Yorkiin. He olivat jo olleet mukana itse levyn teossa. Monroe kuitenkin ihastui nauhoitusten aikana kaupunkiin niin, että päätti jäädä sinne. Samoihin aikoihin Stiv Bator lisäsi sukunimensä loppuun ylimääräisen S-kirjaimen. Lontoosta Stiv Bators muutti Pariisiin The Lords of The New Churchin hajottua vuonna 1988.
Vuonna 1990 päihtynyt Bators jäi auton yliajamaksi Pariisissa. Hänet vietiin sairaalaan, mutta sieltä hänet lähetettiin kotiinsa. Seuraavan yön aikana hän kuoli aivotärähdyksen seuraamuksiin. Vahvistamattomien huhujen mukaan rocklegenda Jim Morrisonia ihaillut Bators oli aiemmin ehdottanut, että hänen tuhkansa tulisi sirotella Morrisonin haudalle Pariisiin.
Pihapunavarpunen

Levinneisyys

Pihapunavarpusta tavataan suuressa osassa Meksikoa ja Yhdysvaltoja sekä Kanadan eteläosissa. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Agoué

Historia

Agoué perustettiin Petit-Popossa (nyk. Aného, Togo) 1820-luvulla riehuneen sisällissodan seurauksena. Paikkakunnan englantilaiset ja hollantilaiset asutukset ottivat yhteen väkivaltaisesti, useita ihmisiä kuoli ja taloja tuhottiin. Yhteenottojen jatkuessa hollantilaisten osa kylästä oli lähes tuhottu ja sen johtaja jätti kaupungin perustaen seuraajineen uuden kylän rannikolle noin Grand-Popon ja Petit-Popon puoliväliin. 
1840-luvulla Agoué oli jaettu portugalilaiseen ja englantilaiseen kylään. Tulipalo tuhosi vuonna 1843 Thomas Huttonin palmuöljytehtaan. Sierra Leonesta muuttavia vapautettuja orjia alkoi tulla seudulle, ja ennen pitkää he muodostivat erään yhteisön Agouén portugalilaisessa osassa. Afrobrasilialaisten maahanmuuton takia Agouén väestö kasvoi voimakkaasti 1840-luvulta alkaen. Brasiliasta vapautettu orja Joaquin d'Almeida, joka oli alun perin Mahi ja joka kääntyi katolilaisuuteen, oli myös orjakappias, joka rakensi katolisen kappelin Agouéen vuoden 1845 tienoilla.   
Petit-Popon ja Agouén välillä käytiin jälleen sisällissota vuosina 1860-1866. Sen jälkeen brittien laivasto alkoi kontrolloida Orjarannikon orjakauppaa, joka oli myös Agouén kylän pääasiallinen elinkeino 1840-luvulla. Se oli erityisen vilkasta 1840-luvulla ja yhdisti kylän Ouidahiin, joka oli orjamarkkinan keskus. Korvaavaksi tuotteeksi suunniteltu palmuöljyn valmistus tuli vähitellen seudun suurimmaksi ansiolähteeksi. 
Euroopan siirtomaavaltojen kiistojen jälkeen Ranskan ja Saksan hallitukset sopivat vuonna 1885, että Saksalle kuuluisi Petit-Popo ja lännempänä oleva Porto Segura. Näistä muodostuivat keskukset Saksan siirtomaalle, Togolandille. Agoué ja Grand-Popo jäivät Ranskan omistukseen. Protektoraattien raja kulki Mono-joessa ja laguunissa, joten hiekkaisella, kapealla kannaksella sijaitsevan Angouén tuottoisat takamaat laguunista pohjoiseen jäivät rajan toiselle puolen. Erilaiset saksalaisten ja ranskalaisten määräämät verojärjestelyt aiheuttivat Agouén talouden perustan tuhoutumisen.