google/wiki40b huggingface dataset:
Pearl Jam

Pearl Jam Suomessa

Pearl Jamin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa konsertti Suomessa tapahtui 30. kesäkuuta 1993, kun yhtye esiintyi Neil Youngin lämmittelijänä Helsingin jäähallissa.
Elenchus

Tausta

Kirjoittaessaan teoksensa Helsingius toimi Turun katedraalikoulun rehtorina. Hänen teoksensa pohjana toimivat kalvinilaiset teesit, jotka oli julkaistu ruotsiksi Petrus Johannis Gothuksen kirjasessa Puncta aff them Heydelbergiska Pfaltziska kyrkeordningen, som är nu nyliga uprettat, Anno 1596, mikä teos on ilmeisesti painettu Rostockissa vuonna 1601. Kyseessä oli yksi Gothuksen antikalvinilaisista teoksista, ja nimensä mukaan se väittää sisältävänsä otteita vuoden 1596 Heidelbergin kirkkojärjestyksestä. Kuitenkaan tuona vuonna ei Heidelbergissä ollut ilmestynyt uutta kirkkojärjestystä, vaan teoksen siteeraamat kohdat perustuvat aikaisempiin, pääosin 1560-luvulla tehtyihin kirkkojärjestyksiin, ja ne on poimittu useammasta saksalaisesta kalvinilaisvastaisesta kiistakirjoituksesta. Niinpä ruotsinnos ei esitä kalvinilaisten näkemyksiä alkuperäisinä, vaan sellaisina kuin luterilaiset ne ymmärsivät. Niinpä Helsingiuksen oli kohtuullisen helppoa kumota ne vuonna 1603 Rostockissa painetussa teoksessaan.

Sisältö

Helsingius käsittelee teoksessaan 22 teesiä, joitten käsittelyjärjestys on aina sama. Ensin hän tuo esille teesin Gothuksen ruotsintamassa muodossa antaen sen jälkeen latinankielisen käännöksen. Tätä seuraa vastateesi, joka on jaettu arabialaisin numeroin lyhyihin kappaleisiin. Helsingiuksen päälähde on hänen opettajanaan Wittenbergin yliopistossa toiminut ja varhaisortodoksian johtaviin teologeihin kuulunut Aegidius Hunnius. Kolmannes Helsingiuksen teoksesta on lähtöisin Hunniuksen dogmaattisista teoksista. Helsingius ei kuitenkaan tyydy plagioimaan, vaan hän on muotoillut ja tiivistänyt Hunniuksen monisanaista esitystä, esittäen asiansa selkeästi ja järjestelmällisesti. Hän myös yleensä tulkitsee vastustamiansa teesejä siten kuin ne on kirjoitettu eikä yritä tulkita niitä pahimmalla mahdollisella tavalla. Tosin tähän ei ollut tarvettakaan, sillä hänen lähteensä oli jo esittänyt teesit luterilaisilla näkemyksillä väritettyinä.

Merkitys

Teos liittyy teologiseen keskusteluun, jota Ruotsin papisto kävi silloisen valtionhoitajan Kaarle-herttuan (myöhemmin kuningas Kaarle IX) kanssa. Tämä näet oli saanut kalvinilaisia vaikutteita. Elenchus on ensimmäinen Suomessa uskonpuhdistuksen jälkeen valmistunut dogmaattinen teos, ja ensimmäinen kannanotto kalvinismia koskien. Teos kuvastaa siirtymää tunnustuksellisesti epämääräisemmästä uskonpuhdistuskaudesta kohti tunnustuksellista luterilaista varhaisortodoksiaa.
Zez Confrey

Edward Elzear "Zez" Confrey (3. huhtikuuta 1895 Peru, Illinois, Yhdysvallat – 22. marraskuuta 1971 Lakewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä ja sovittaja. Hän sävelsi yli sata instrumentaaliteosta ja laulua.

Tausta

Zez Confrey syntyi Thomas J. ja Margaret Brown Confreyn viisilapsisen perheen nuorimpana. Hänen ollessaan nelivuotias Zez osasi imitoida isoveljensä Jimin soittotuntia kuunneltuaan tämän opetteleman kappaleen. Zez sai myös aloittaa soittotunnit. Lukioaikoinaan hän johti omaa orkesteria.

Koulutus

Confrey opiskeli Chicago Musical Collegessa Jesse Dunnin ja Frank Denhartin johdolla. Hän sai klassisen koulutuksen, joka tutustutti hänet ranskalaisiin impressionisteihin Claude Debussyyn ja Maurice Raveliin. Heidän musiikillaan oli suuri vaikutus Confreyn omaan tuotantoon.

Ura

Hänen ensimmäisiä teoksiaan olivat laulu On the banks of dear old Illinois, one-step Over the top sekä rag-teos My Pet. Näistä viimeisin yhdisti impressionistisia harmonioita ragtime-pianomusiikin rytmiikkaan. Confreyn musiikki vaikutti ragtimeen koko 1920-luvun ajan.
Opiskeluaikoinaan Zez hankki elantonsa Jim-veljen johtamassa orkesterissa. He avasivat Kaskaskia-nimisen hotellin 1915 ja soittivat myös pitkään Ottawassa Clifton-hotellissa. Zez tuli tunnetuksi imitoimalla epävireistä automaattipianoa omalla pianollaan täsmällisesti, josta tuli eräs orkesterin vetonauloista.
Ensimmäisen maailmansodan alussa hän värväytyi laivastoon ja esiintyi viihdytyskiertueella nimeltä Leave It To Sailors. Eräässä numeroista Zez esiintyi myöhemmin Jack Benny -nimellä tunnetuksi tulleen viulistin kanssa.
Sodan lopulla Confrey alkoi työskennellä QRS Piano Roll Companylle sovittajana. Hän sovitti 127 pianoteosta yhtiölle vuosina 1918–1924. Hänen menestyksensä säveltäjänä ja sovittajana johtivat levytyssopimuksiin ja hän levytti pianosooloja Brunswick-, Edison-, Emerson- ja Victor-yhtiöille. Hän myös esiintyi oman orkesterinsa kanssa vaudeville-näyttämöillä. Hän julkaisi myös oman pianokirjan vuonna 1922, joka oli myynnissä yli neljäkymmentä vuotta.
Helmikuussa 1924 Confrey osallistui solistina ja sovittajana suuressa konsertissa Aeolian Hallissa New Yorkissa, otsakkeella Paul Whiteman and His Palais Royal Orchestra Will Offer An Experiment in Modern Music, Assisted by Zez Confrey and George Gershwin. Myöhemmin samana vuonna hän aloitti Ampico-yhtiöllä, jolle hän sovitti kolmen vuoden aikana 44 teosta.
Populaarimusiikin suuntautuessa yhä enemmän jazzin suuntaan Confrey alkoi myös säveltää jazz-musiikkia. Sen ajan jazz-pianistit ottivat toisaalta vaikutteita Confreyn rag-teoksista, joiden juoksutuksia ja taukoja kaÿtettiin laajalti. Confrey jäi eläkkeelle toisen maailmansodan jälkeen. Hän kärsi loppuvuosinaan Parkinsonin taudista.
Amerikanmäyrä

Koko ja ulkonäkö

Amerikanmäyrä muistuttaa ulkonäöltään Euroopassa tavattavaa mäyrää. Eläin on helposti tunnistettavissa pään mustavalkoisesta kuvioinnista. Amerikanmäyrät kasvavat keskimäärin 60–75 cm pitkiksi. Naaraat painavat enintään noin 7 kg ja koiraat jopa 12 kg.

Ravinto ja elintavat

Amerikanmäyrä on petoeläin. Se saalistaa muun muassa maaoravia, hiiriä, kaniineja ja muita pieniä nisäkkäitä. Se voi syödä myös haaskoja ja varastoida löytämäänsä ravintoa. Amerikanmäyrä liikkuu lähinnä öisin. Se on aktiivisempi kesäaikaan kuin talvella, mutta ei vaivu horrokseen eikä nuku talviunta.
NRP Foca (1917)

Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1935.
Saint-Remin basilika

Saint-Remin basilika on kirkkorakennus, joka sijaitsee Reimsin kaupungissa, Champagnen maakunnassa. Sen rakentaminen on ajoitettu vuoden tuhat tienoille. Lähes saman kokoisen Notre-Damen katedraalin jälkeen basilika on Reimsin kaupungin tärkein kirkollinen rakennus. Sen yhteyteen oli sijoitettu vuosisatojen ajan merkittävä Saint-Remin apottiluostari, joka toimi 1000-luvulta 1700-luvulle saakka. Basilikalla on hallussaan piispa pyhän Remigiuksen pyhäinjäännökset. Piispa kastoi Klodovigin, Frankkien kuninkaan vuonna 496 Tolbiacin taistelun jälkeen.
Basilikan vihki vuonna 1049 käyttöön paavi Leo IX, joka oli kotoisin Elsassin Eguisheimista. Hän matkusti paljon Italian sekä Ranskan ja Saksan välillä. Hänen aikanaan idän ja lännen kirkkoja ravistelivat erittäin voimakkaat opilliset kysymyserot.
Rakennus on rakennettu basilikan tapaan. Kirkkolaiva ja kirkon poikkilaiva ovat romaanista tyyliä ja siten rakennuksen varhaisimmat osat. Eteläisen poikkilaivan ulkoinen fasadi on kirkon uusin rakenne. Kirkon kuori ja apsidi ovat 1100- ja 1200-luvuilta.
Arvokkaimmat monumentit, jotka sijaitsivat kirkkorakennuksen sisäpuolella tuhottiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Myös kirkon suojelupyhimyksen hauta on rekonstruktio myöhemmältä ajalta. Kuitenkin jäljelle jäi 1100-luvun lasimaalausikkuna apsidissa, kuin myös Robert de Lénoncourtin lahjoittamat pyhän Remigiuksen elämästä kertovat seinävaatteet.
Saint-Remin basilika oli benediktiiniluostarin luostarikirkko 1700-luvulle asti. Unesco on kirjannut basilikan ja sen kokoelmat maailmanperintöluetteloonsa.
Kalkkisten kanava

Kalkkisten kanava on Asikkalassa sijaitseva Päijänteen ja Kymijoen alkuosan yhdistävä automaatti- ja osin kauko-ohjattava kanava. Kymijoki virtaa pian Ruotsalaiseen viiden kilometrin jälkeen. Se ohittaa 700 metriä etelämpänä virtaavan Kalkkistenkosken, joka on vajaa 300 metriä pitkä. Koskessa vesi putoaa karttojen mukaan noin 0,8 metriä . Kanava on valmistunut vuonna 1878. Kanavahankkeesta oli keskusteltu jo 1850-luvulla, mutta kanavan rakentaminen aloitettiin vasta vuonna 1875. Kalkkisten kanava uusittiin uittokanavaksi  vuosina 1961–1964. Kanava on 1 315 metriä pitkä ja sen 500 metriä pitkä sulku on pisin Euroopan makeanveden kanavista. Vedenpintojen korkeusero sulussa on 0,90–1,15 metriä.
Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat

Seuran perustaminen

Taulumäellä oli urheilutoimintaa jo ennen HoNsU:n perustamista. Alueen nuoriso kokoontui sunnuntaisin paikalliselle Koskenharjun nurmikentälle pelaamaan jalkapalloa.
HoNsU perustettiin 25. lokakuuta 1948 Jyväskylän pitäjän nuorisoseuran talolla Taulumäellä. Seuran nimeksi tuli nuorisoseuran mukaan Jyväskylän pitäjän Nuorisoseuran Urheilijat. Seuraa perustettaessa jalkapallotoiminta oli jo loppunut eikä se tullut mukaan lajivalikoimaan. Sen sijaan  alueelle muutti perustamisen aikoihin Pohjanmaalta kotoisin oleva innokas pesäpalloilija Pekka Tamminen, joka laittoi seurassa alkuun pesäpallotoiminnan.
1950-luvun alussa nuorisoseura vaihtoi nimensä Hongikon Nuorisoseuraksi, jolloin myös urheiluseura vaihtoi nimensä Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoiksi. Jalkapalloa harkittiin otettavaksi lajivalikoimaan 1960-luvun puolivälissä, mutta ehdotus ei toteutunut.

Miesten pesäpallotoiminta

HoNsU:n ensimmäinen virallinen miesten pesäpallo-ottelu pelattiin vuonna 1949 Jokivarren Ryhtiä vastaan. HoNsU hävisi ottelun 14−4. Alkuvuosina toiminnan pääpaino oli juniorijoukkueissa. Seuran ensimmäinen miesten piirinmestaruus tuli 16-vuotiaille vuonna 1950. Vuonna 1952 seura oli kehittynyt niin paljon, että se voitti kaikki poikien piirinmestaruudet. Silloinen 16-vuotiaiden poikien joukkue pääsi SM-tasolla loppuotteluun, jossa Haminan Palloilijat oli kuitenkin yhdellä juoksulla parempi. Joukkueen pohjalta rakennettu edustusjoukkue nousi ensin Suomi-sarjaan vuonna 1953 ja siitä mestaruussarjaan 1956. Kaudella 1957 seura putosi suoraan mestaruussarjasta, mutta joukkue nousi takaisin heti seuraavalla kaudella 1958 ja pelasi ylimmällä sarjatasolla seuraavat 12 kautta. Parhaimmat sijoitukset olivat 3. sijat kausina 1961, 1965 ja 1966. Seuran paras pelaaja oli lukkari Eino Kaakkolahti. Joukkueeseen ei kuitenkaan saatu tarpeeksi uusia nuoria pelaajia, ja vanhempien pelaajien lopetellessa joukkue putosi kaudella 1970 Suomi-sarjaan.
1970-luvulla jyväskyläläisistä miesten pesäpallojoukkueista Kiri ja Lohi menestyivät parhaiten. HoNsU taas pelasi kaudet 1971–1982 vaihtelevalla menestyksellä Suomi- ja Ykkössarjoissa pelaajien tullessa ja mennessä. Myöhemmin urheiluselostajana tunnettu Antero Mertaranta pelasi seurassa kaudella 1981. 1980-luvun alussa seura päätti panostaa pesäpallon edustusjoukkueeseen. Pelaajiksi saatiin muun muassa Ossi Rajala ja kaksi kautta Imatralla pelannut Kirin kasvatti Ismo Jaatinen. Kausi 1982 päättyi loistavasti sarjanousuun ja seurajohto panosti joukkueeseen aiempaa enemmän, mikä varmisti sen, että kaudesta 1983 ei tullut suoraa pudotusta. Uudet pelaajat olivat lukkari Mauri Pyhälahti, Kari Kuusiniemi ja Simo Snellman. Kausi 1984 päättyi Jyväskylän kaksoisvoittoon Kirin voittaessa miesten mestaruuden ja HoNsU:n saadessa hopeamitalin. Sen jälkeen joukkue hajosi ja kausi 1985 päättyi putoamiseen. Kaudella 1986 HoNsU:lla oli nousua ajatellen lupaava joukkue. Nousu jäi kuitenkin haaveeksi. Seura päätti 1990-luvun alussa lopettaa koko pesäpallotoiminnan, koska seura oli myös miesten junioritasolla muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta Kirin ja Lohen perässä.
Bellingshauseninmeri

Bellingshauseninmeri on merialue eteläisellä Tyynellämerellä, Thurstonin- ja Aleksanterinsaaren välissä, Antarktiksen niemimaan länsipuolella. Alue on nimetty löytäjänsä Fabian Gottlieb von Bellingshausenin mukaan, joka saapui alueelle vuonna 1821. Hän johti aluetta tutkinutta venäläistä retkikuntaa.
Bellingshauseninmeren pinta-ala on noin 487 000km², ja syvin kohta 4 115 metriä. Alue on 1130 kilometriä leveä. Veden suolapitoisuus on 33 promillea. Alueelle iskeytyi asteroidi plioseenikaudella.
S/S Savonia

S/S Savonia oli suomalainen rahtihöyrylaiva, joka valmistui 1890 C S Swan & Hunterin telakalta Newcastlessa Englannissa, alun perin nimellä S/S Arundo. Laiva oli Gustaf Thordénin omistuksessa vuodesta 1924 alkaen, jolloin se sai Savonia-nimensä.
Laivan alkuperäinen tilaaja oli hollantilainen Rotterdamissa toiminut varustamo Hudig & Veder. Laiva myytiin vuonna 1906 Pietarissa toimineelle venäläiselle Northern Steamship Co Ltd -varustamolle ja sen nimeksi tuli Ivan Aseleff. Vuonna 1918 britit takavarikoivat aluksen ja alus siirtyi vuonna 1919 ranskalaiselle Rouenissa toimineelle Soc Mar & Commerciale de France -varustamolle saaden nimekseen San Massimo. Vuonna 1921 laivan osti tanskalainen varustamo Red. A/S Limfjorden, joka toimi Aalborgissa, laivan nimeksi tuli nyt Egholm. Tanskalaisvarustamo teki konkurssin vuonna 1922 ja laiva takavarikoitiin Etelä-Ranskassa. Sen osti helsinkiläinen A. K. Högström, joka lähetti merikapteeni Birger Brandtin tarkastamaan aluksen ja tuomaan sen Helsinkiin. Laiva sai vuonna 1923 nimekseen Savonia, ja vuonna 1924 sen osti Rederiaktiebolaget Suomi — Laivanvarustajaosakeyhtiö Suomi -varustamo, jossa Gustaf Thordén oli osakkaana. Thordénin omistuksessa Savonia oli aina siihen saakka, kunnes se vietiin toukokuussa 1956 romutettavaksi Emdeniin Länsi-Saksaan. Laivan salonki säilytettiin ja siirrettiin Thordénin omistaman Uddevallavarvetin telakan pääkonttoriin. Nykyisin salonki on esillä Uddevallan Sjömanshusmuseetin tiloissa.ref name=aanimeri/>
Laivan pituus oli 82,40 metriä, leveys 11,40 metriä ja syväys 5,10 metriä. Laivan bruttovetoisuus oli 1 820 tonnia, nettovetoisuus 1 001 tonnia ja kuollut paino 2 700 tonnia. Laivan voimanlähteenä oli 900 hevosvoiman trippelihöyrykone.
Albert Brooks

Albert Brooks (synt. Albert Einstein, s. 22. heinäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on näytellyt vuodesta 1975. 
Brooks on vieraillut Simpsonit-animaatiosarjassa seitsemästi (nimellä A. Brooks) esittäen joka kerralla eri hahmoa ja oli myös mukana The Simpsons Movie -elokuvassa. IGN valitsi hänet vuonna 2010 sarjan historian parhaaksi vierailevaksi tähdeksi.
Hän avioitui Kimberly Shlainin kanssa vuonna 1997.
PGM-17 Thor

PGM-17 Thor oli Yhdysvaltojen keskimatkan ballistinen ohjus, joita oli sijoitettuna ydinkärjillä varustettuina Isoon-Britanniaan vuosina 1958-1963.  Thor-ohjuksen kantama oli 2 400 km. Thoria käytettiin myös satelliittien ja luotainten laukaisuun kantorakettina. Thoria seurasivat sen johdannaiset Delta-raketit 1970-luvulla. Thor muistuttaa jonkin varran Jupiter-ohjusta.
Ohjuksen kehittely alkoi 1954, jolloin haluttiin kehittää Neuvostoliittoa vastaan Euroopasta suunnattu IRBM, jota voi kuljettaa suuressa kuljetuskoneessa. Thor-ohjuksen kantomatka oli 2 400 km, tarkkuus 1 km (CEP), ydinkärki Mk 1, jonka räjähdysvoima 1,44 MT. Ydinkärki painoi noin 1 000 kg.
9. heinäkuuta 1962 Thor-ohjus numero 195 laukaistiin W49-ydinkärjen sisältävän Mk4-paluukärjen kanssa. Kärki räjähti 400 km:n korkeudessa 1,45 megatonnin voimalla. Tämän kokeen nimi oli Starfish Prime, ja se oli osa Dominic-Fishbowl-operaatiota. Sen seurauksena useita tekokuita hajosi, niiden saaman EMP-sähköpulssin myötä.
Thor säilytettiin vaaka-asennossa kuorma-auton perävaunussa, ja nostettiin pystyyn juuri ennen laukaisua. Thorin laukaisu kesti vain 15 minuuttia. Viimeinen Thor laukaistiin 1975.
Thorilla laukaistiin 1950- ja 1960-luvuilla muutamia satelliitteja ja luotaimia ja kokeiltiin  Atlas-ohjuksen paluukärkeä. Corona-ohjelman vakoilusatelliitteja laukaistiin Thorilla.
Thorin pohjalta kehitettiin 1970-luvulla Delta-raketti.
Israel Kolmodin

Israel Kolmodin (24. joulukuuta 1643 – 19. huhtikuuta 1709) oli ruotsalainen teologi ja virsirunoilija. Hän syntyi Enköpingissä, opiskeli Lundin ja Uppsalan yliopistoissa sekä ulkomailla. Hän toimi pappina muun muassa Uppsalan tuomiokirkkoseurakunnassa ja vuodesta 1686 professorina Uppsalassa. Hänet nimitettiin Visbyn superindententiksi vuonna 1692. Kolmodin sai myös tehtäväkseen yhdessä Jesper Svedbergin kanssa uudistaa virsikirjaa, ja hän osallistui myös raamatunkäännöstyöhön vuosina 1691–1692.
Hänet tunnetaan tätä nykyä parhaiten Suvivirren sanoittajana. Hän sai siihen inspiraation asuessaan Gotlannissa. Virsi on Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa virsi 571 (Jo joutui armas aika)  ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 199 (Jo joutuu armas aika).
Israel Kolmodinin veljenpoika, Flon seurakunnan kirkkoherra Olof Kolmodin (1690-1753) tunnetaan myös virsirunoilijana.  Kaksi hänen virttään on Suomen ev. lut kirkon virsikirjassa, virret 159, 185 ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virret 547, 565
Kivennäisvesi

Kivennäisvesi (tunnetaan myös mineraalivetenä) on vesi, jonka mineraalipitoisuus on suurempi kuin tavanomaisen juomaveden. Luontaiset kivennäisvedet pumpataan lähteistä, joiden kivennäispitoisuus on suuri, muut kivennäisvedet ovat vesijohtovettä, johon on lisätty kivennäisiä eli mineraaleja ja toisinaan myös makuaineita.
EU-säädösten määritelmien mukaisten luontaisten kivennäisvesien kivennäisainesisältö on peräisin maanalaisista vesikerrostumista, muihin kivennäisvesiin ne lisätään. Euroopassa on runsaasti luontaisia kivennäisvesilähteitä, Suomessa on ainoastaan yksi hyväksytty luontaisen kivennäisveden pullottamo. Maustetuissa kivennäisvesissä saa olla aromeja, säilöntäaineita, happamuudensäätöaineita, värejä ja fruktoosia sekä kevytversioissa makeutusaineita. Luontaiset kivennäisvedet pullotetaan lähteellä. Niihin saa lisätä hiilihappoa.
Monista kivennäisvesistä on viinien tapaan muodostettu tavaramerkkejä.
Kivennäisvedet voidaan jakaa kivennäisvesiin ja vähän natriumia sisältäviin kivennäisvesiin. Perinteisiä kivennäisvesiä, joihin on lisätty natriumia, kutsutaan vichy- eli vissy(ves)iksi, joiden nimitys tulee Ranskassa sijaitsevasta Vichyn kaupungista. Vähän natriumia sisältävissä on joko veden luonnostaan sisältämä vähäinen natrium-määrä tai se on poistettu jopa miltei kokonaan.
Kivennäisvesiin lisätään usein hiilihappoa. Vähän hiilihappoa sisältävät kivennäisvedet ovat usein vähän natriumia sisältäviä. Runsaasti hiilihapotetut kivennäisvedet ovat usein vissyvesiä eli niihin on lisätty natriumia. Kivennäisvesiä voidaan lisäksi maustaa tai aromatisoida tai tehdä terveysvaikutteisiksi ruokavalioiden mukaan.

Terveysvaikutukset

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on suositellut mehujen ja kivennäisveden nauttimista elimistön suolatasapainon säilyttämiseksi helteellä.
Särö (kitara)

Overdrive (suom. yliohjaus)

Overdrive-tyyppisen särön vaikutuksesta sisäänmenevä signaali vahvistuu, minkä seurauksena ääniaallon huiput ja pohjat yliohjautuvat ja tämän seurauksena ääni säröytyy. Overdrive leikkaa huippuja loivemmiksi, mikä on merkittävin ero overdriven ja distortionin välillä. 
Putkivahvistimessa yliohjaus kompressoi (painaa kasaan) signaalin aallonhuiput niin, että tuloksena on pyöreäkulmainen kanttiaalto Tämän tyylinen särö on mieto, lämmin ja pehmeä ja sitä käytetään paljon esimerkiksi blues-, country- ja kevyemmässä rock-musiikissa. Putkivahvistimen yliohjaamisella on mahdollista saada myös ujeltava, itkua muistuttava ääni. Putkivahvistimen yliohjaamisessa äänisignaalin spektrissä Fourier-sarjan mukaiset parilliset monikerrat korostuvat, ja tuloksena on miellyttävä särö. Jotkin kitaramikrofonit on suunniteltu tuottamaan vahva signaali helpottamaan tämän särön tuottamista.

Distortion

Distortion-särö vahvistaa sisäänmenevää signaalia, ja ääni säröytyy ääniaaltojen huippujen ja pohjien yliohjautumisen seurauksena. Distortion-efekti leikkaa yliohjautuvan ääniaallon huiput pois terävästi, mikä on suurin ero overdriven ja distortionin välillä. Tämä muokkaaminen saa aikaan moottorisahan ääntä muistuttavan karkean äänen. Tämän tyylisiä erittäin voimakkaita säröjä käytetään paljon raskaammassa musiikissa kuten heavy metalissa, punkissa ja hard rockissa.

Fuzz (suom. äänensärkijä)

Fuzzin kaltainen särö syntyy luonnostaan transistorivahvistimen yliohjaamisessa: transistorivahvistin korostaa Fourier-sarjan parittomia monikertoja, jolloin ääni muistuttaa moottorisahaa. Transistorivahvistin ei kompressoi signaalia yhtä pehmeästi kuin putkivahvistin vaan seuraa signaalin aaltomuotoa leikkausrajalle saakka ja sitten leikkaa amplitudihuiput jyrkästi kokonaan pois.  Tuloksena on teräväkulmainen aaltomuoto, joka huipuistaan muistuttaa kanttiaaltoa.
Oikeustoimikelpoisuus

Oikeustoimikelpoisuus tarkoittaa henkilön kelpaavuutta antamaan ja vastaanottamaan sitovia oikeudellisia tahdonilmaisuja, joilla perustetaan, muutetaan tai kumotaan henkilön omaa etua toteuttavia oikeuksia tai velvollisuuksia.
Suomessa täysi oikeustoimikelpoisuus eli täysivaltaisuus on vuodesta 1976 lähtien alkanut henkilön täytettyä 18 vuotta. Rajoitettu oikeustoimikelpoisuus on alle 18-vuotiaalla, joka saa  hallita sitä omaisuutta, mitä on työllään ansainnut tai jonka huoltaja tai muu edunvalvoja on antanut lapsen käytettäväksi. Viisitoista vuotta täyttänyt saa tehdä tällaisista varoista testamentinkin.
Vajaavaltainenkin voi tehdä olosuhteisiin nähden tavanomaisia tai merkitykseltään vähäisiä oikeustoimia ja määrätä siitä, mitä on omalla työllään ansainnut. Muuten esimerkiksi vajaavaltaisen tekemää sopimusta ei välttämättä pidetä pätevänä. Tuomioistuin voi rajoittaa täysi-ikäisen oikeustoimikelpoisuutta, jos henkilö ei kykene huolehtimaan taloudellisista asioistaan.
Oikeushenkilöt saavat oikeustoimikelpoisuuden samalla, kun niistä tulee oikeuskelpoisia rekisteröimisessä tai siten kuin niiden perustamista koskevat säädökset määräävät. Oikeushenkilöiden oikeustoimikelpoisuuden käyttö toteutuu toimielimien välityksellä.
Islamilaista oikeutta noudattavissa valtioissa korkein oikeustoimikelpoisuuden aste on vapaa, täysi-ikäinen ja täysijärkinen muslimimies. Täysi-ikäisyyden rajana on yleensä 20–21 vuotta, käytännössä usein avioliiton solmiminen.
Escontria chiotilla

Tuntomerkit

Laji on puumaiseksi kasvava haarova kaktus, 4-7 m korkea. Varret ovat lieriömäisiä, kirkkaan vihreitä, läpimitaltaan 8-12 cm. Varressa on seitsemän tai kahdeksan suorareunaista särmää. Piikkejä kantavat kääpiöversot (areolit) sijaitsevat lähekkäin ja kasvavat toisinaan kiinni toisiinsa. Keskipiikki on oranssinpunainen tai keltainen ja vanhetessaan harmaantuva. Säteittäispiikkejä on areolissa 10-20 ja ne ovat kellertävän ruskeita, harmahtaviksi muuttuvia. Kukat kehittyvät verson kärjen tuntumaan ja kasvi kukkii päiväaikaan. Muodoltaan ne ovat putkimaisia tai hieman kellomaisia, väriltään keltaisia. Kukan tyven suomut ovat leveitä, ruskeita, läpikuultavia, kolmiomaisia ja kalvomaisia. Hedelmä on pallomainen, purppuranruskea, mehevä, suomuinen, makea ja syötävä.

Levinneisyys

Escontria chiotilla kasvaa Meksikon eteläosassa Pueblan, Oaxacan, Guerreron ja Michoacánin maakunnissa. Se on tärkeä osakas sikäläisissä kaktusmetsissä.

Käyttö

Hedelmät ovat herkullisia, ja niitä on kaupan Oaxacan kauppapaikoilla kesä- ja heinäkuussa.
Zvezda (kirjallisuuslehti)

Zvezda (ven. Звезда́, ”Tähti”) on Pietarissa Venäjällä kerran kuukaudessa ilmestyvä kirjallinen aikakauslehti. Se on perustettu vuonna 1924.
Zvezda oli Leningradin ensimmäinen ”paksu” kirjallisuuslehti, joka jatkoi vallankumousta edeltävien runoutta, lyhytproosaa, romaaneja ja kirjallisuusarvosteluja julkaisevien lehtien perinnettä. 1920-luvulla se oli huomattavassa määrin ns. ”kanssamatkustajien” (ven. poputšiki) lehti, jossa ilmestyi mm. Veniamin Kaverinin, Mihail Slonimskin, Mihail Zoštšenkon, Nikolai Nikitinin, Nikolai Tihonovin ja Konstantin Fedinin teoksia. Lehden muita tekijöitä olivat Juri Libedinski, Aleksei Tolstoi, Olga Forš, Juri Tynjanov ja Anna Ahmatova. Vuonna 1932 Zvezdasta tuli Neuvostoliiton kirjailijaliiton äänenkannattaja. Lehti ilmestyi myös Leningradin piirityksen aikana.
Vuonna 1946 NKP:n keskuskomitea julkaisi päätöksen, jossa leningradilaiset kirjallisuuslehdet Zvezda ja Leningrad joutuivat poikkeuksellisen voimakkaan ideologisen hyökkäyksen kohteeksi. Päätös johti Leningrad-lehden lakkauttamiseen sekä Anna Ahmatovan ja Mihail Zoštšenkon erottamiseen kirjailijaliitosta. Toisen maailmansodan jälkeen Zvezda julkaisi etupäässä leningradilaisten kirjailijoiden teoksia. Sen painosmäärä oli 5 000 vuonna 1927, 113 000 vuonna 1975 ja 120 000 vuonna 1986. Vuonna 1973 Zvezda palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä.