google/wiki40b huggingface dataset:
Sara Etelävuori

Sara Etelävuori (s. 1990) on suomalainen viulisti. Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa häntä opetti Seppo Tukiainen ja Kölnin musiikkikorkeakoulussa Mihaela Martin. Hän on osallistunut mestarikursseille, joiden vetäjiin ovat kuuluneet Ana Chumachenko, Miriam Fried ja Christian Tetzlaff. Etelävuori sai ensipalkinnon Jyväskylän viulukilpailussa (2006), palkinnon yhdessä kategoriassa Pacem im Terris -viulukilpailussa Bayreuthissa ja ensipalkinnon Atlantic Coast -musiikkikilpailussa Portugalissa (2016). Vuonna 2016 hän myös eteni Sibelius-viulukilpailun semifinaaliin.
Toukokuussa 2019 Etelävuori ja sellisti Senja Rummukainen valittiin kilpailijoiksi tulevan kesäkuun Venäjällä järjestettyyn Tšaikovski-kilpailuun.
Etelävuori on esiintynyt useiden suomalaisorkesterien solistina ja myös kamarimuusikkona muun muassa Kuhmon kamarimusiikissa. Helmikuusta 2017 saakka Etelävuoren instrumentti on ollut vuoden 1790 italialainen Panormo-viulu.
Jean Gebser

Jean Gebser (20. elokuuta 1905 – 14. toukokuuta 1973) oli saksalaissyntyinen filosofi, kielitieteilijä ja runoilija. Gebser oli sekä tutkija, taiteilija että mystikko. Hän asui Italiassa, Espanjassa, Ranskassa sekä Sveitsissä, jossa kirjoitti suurimman osan teoksistaan.
Punainen orava

Juoni

Jota (Nancho Novo) on epäonnistunut muusikko, jonka tyttöystävä on jättänyt. Hän on juuri aikeissa tehdä itsemurhan hyppäämällä alas sillalta, kun moottoripyörää ajava tyttö törmää siltaan ja lentää veteen. Jota rientää pelastamaan tyttöä (Emma Suárez) ja huomaa tämän menettäneen muistinsa ja unohtaneen jopa nimensä. Jota väittää ambulanssimiehistölle olevansa tytön poikaystävä, ja kertoo myöhemmin saman myös tytölle. Mies alkaa keksiä nyt Lisaksi kutsumalleen tytölle pala palalta kokonaista henkilöllisyyttä ja menneisyyttä. Kun sairaalan psykiatri alkaa epäillä jotakin, Jota salakuljettaa Lisan ulos sairaalasta leirintäalueelle nimeltä La ardilla roja, Punainen orava, ja väittää tytölle heidän jo pitkään suunnitelleen tätä retkeä. Leirialueella oleskeleva perhe alkaa nyt epäillä kuviota, ja paljastuu että Lisa – oikealta nimeltään Sofia – ei välttämättä olekaan menettänyt muistiaan vaan pitää asioita salassa. Hänen todellinen poikaystävänsä, mieleltään järkkynyt Félix etsii häntä epätoivoisesti.
Aak (laiva)

Aak on alankomaalainen kaksimastoinen purjelaivatyyppi. Aakeja on käytetty rahdin kuljetukseen varsinkin Reinillä.
Jonathan Clements

Jonathan Clements (s. 9. heinäkuuta 1971) on brittiläinen kirjailija ja käsikirjoittaja, joka on kirjoittanut muun muassa Kungfutsen, Koxingan ja Qin Shi Huangdin elämäkerrat. Hän kirjoittaa myös kuukausittain kolumneja Neo-lehteen, sekä oli luomassa japanilaisia draama- ja animesarjoja käsitteleviä tietosanakirjoja. Clements puhuu sekä kiinaa että japania, ja suuri osa hänen teoksistaan sijoittuukin Itä-Aasiaan. Tämän lisäksi hänen aiheisiinsa on kuulunut muun muassa viikingit, Mao Zedong ja Mannerheim.
Pieni karkulainen

Juoni

Seitsenvuotias, New Yorkin Brooklynissä asuva Joey on 12-vuotiaan isoveljensä Lennien vastuulla yön yli viikonloppuna, kun äiti on katsomassa sairasta isoäitiä. Äidin lähdettyä Joey joutuu Lennien ja tämän kavereiden kepposen kohteeksi: he antavat Joeyn ampua leikkipyssyllä veljeään ja näyttelevät ketsupin avulla, että tämä vuotaa verta ja kuoli. Pojat sanovat poliisin nyt etsivän Joeya pannakseen tämän vankilaan. Joey lähtee itkien karkuun, ottaa kotoa äidin jättämät ruokarahat, juoksee juna-asemalle ja hyppää Coney Islandin rantahuvipuistoon vievään junaan. Perillä hän ihastuu huvipuiston tunnelmasta ja näyttää unohtavan pian miksi on pakomatkalla. Kun äidin ruokarahat on käytetty, vieras poika neuvoo Joeya keräämään pulloja saadakseen lisää rahaa laitteisiin. Joey jopa yöpyy rantalaiturin alla. Sillä välin huolestunut Lenny – joka on luvannut pitää Joeystä huolta kun äiti on epätoivoinen pikkuveljensä katoamisesta. Huvipuiston poniaitauksen hoitaja alkaa epäillä pienen pojan olevan puistossa yksin. Hän narraa poikaa kertomaan missä asuu ja saa selville puhelinnumeron. Kotona oleva Lennie saa puhelun ja tulee pian Coney Islandille etsimään pikkuveljeään, mutta hän on taas kadonnut ponienhoitajalta ja häntä on vaikea löytää ihmispaljoudesta. Vasta illalla uimarannan tyhjennyttyä Joey löytyy ja on hämmentynyt, kun veli onkin elossa. Pojat palaavat kotiin juuri ennen kuin äitinsä. Äiti ei tiedä karkumatkasta mitään vaan löytää pojat katsomasta televisiota ja on iloinen, kun pojat ovat pärjänneet keskenään kotona niin hyvin. Hän lupaa viedä heidät palkkioksi Coney Islandille!

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Ammatikseen valokuvaajina toimineen kolmikon pienellä budjetilla tekemä elokuva sai riemastuneen vastaanoton ja on kohonnut ”vapaan elokuvan” klassikoksi. Sitä on esitetty paljon koululaisnäytännöissä Yhdysvalloissa. Elokuvan käsivaralta tehdyn kuvauksen ja katkonaisen leikkauksen sanotaan vaikuttaneen voimakkaasti ranskalaisen elokuvan uuden aallon syntymiseen. Muun muassa François Truffaut on sanonut filmin vapaan ja välittömän tunnelman inspiroineen häntä elokuvan 400 kepposta teossa.
Tekijäkolmikko oli Oscar-ehdokkaana parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen sarjassa. Elokuva voitti National Board of Review -järjestön palkinnon ja Venetsian elokuvajuhlien Hopealeijonan. 
Pieni karkulainen valittiin vuonna 1997 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Laguiole (juusto)

Laguiole on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.
Laguiole-juustoa valmistetaan Ranskan keskiylänköön kuuluvan Aubracin ylängön alueella. Juustoa on valmistettu tiettävästi jo 1100-luvulta lähtien. Juusto oli vaarassa kadota maaseudulta pois suuntautuneen muuttoliikkeen takia 1900-luvulla. Juuston säilyminen oli pitkälti Jeune Montagne -nimisen osuuskunnan ansiota. Laguiole sai Euroopan unionin suojattu alkuperänimityksen vuonna 2015. Nimensä juusto on saanut Laguiolen kunnan mukaan.
Suojatun alkuperäisnimityksen sääntöjen mukaisesti laguiolea valmistetaan vain simmental- ja aubrac-rotuisten lehmien maidosta. Karjaa saa syöttää vain heinällä käyneen rehun sijaan. Yhtä lehmää kohden saa tuottaa 6 000 litraa maitoa vuosittain ja juustoa voidaan valmistaa vuoden ympäri. Juusto puristetaan sylinterimäisiksi tahkoiksi, joilla voi olla painoa jopa 50 kiloa. Juusto kypsyy vähintään neljän kuukauden ajan, mutta sitä voidaan kypsyttää kymmenenkin kuukautta. Perinteisesti juusto kypsyi maaseudun buron-rakennuksissa. Juuston valmistuksen alkuvaiheessa sivutuotteena syntyvä Tome Fraîche de l’Aubrac on tärkeä ainesosa aligot de l’Aubrac -ruokalajissa.
Laguiolen kuori väriltään valkoinen tai vaalean harmaa. Pitkään kypsynyt juusto voi saada ruskean tai graniitinharmaan sävyjä. Sisältä juusto on norsunluunvalkoista tai hieman kellertävää. Juuston makua on kuvailtu maitoiseksi ja maku on kypsymisasteesta riippuen voimakas tai hieman miedompi. Juustolla voi olla myös ruohoisia tai pähkinäisiä makuvivahteita. Laguiole on pöytäjuusto, jota tarjoillaan aterian jälkeen yleensä punaviinin kera. Sitä voidaan tarjoilla myös alkupalana tai esimerkiksi salaatissa.
HMS Delight (D119)

Palvelus

Alus romutettiin 1971.
Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo

Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo on moottoriurheilukilpailu, joka on luonteeltaan kestävyyskilpailu. Se ajetaan Austinin kaupungissa Yhdysvaltojen Texasissa. Kilpailu perustettiin FIA WEC -sarjaa varten. Ratana toimii Austinin Circuit of the Americas.
Raitapuumuura

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan raitapuumuura on 16–16,5 cm. Koiraan selkä on pohjaväriltään musta ja siinä on tiheästi valkoisia raitoja. Raitojen lukumäärä vaihtelee jonkin verran alalajeittain. Päälaki on musta ja päälaella on töyhtö, jonka koiras nostaa pystyyn ollessaan jännittynyt. Pää on muuten väritykseltään musta-valkoraidallinen. Vatsa on pohjaväriltään valkoinen ja siinä on mustia vaakaraitoja. Raidoituksen määrä vaihtelee alalajeittain. Raitapuumuuranaaras on selästään punaruskea. Päälaki, siivet ja perä ovat tummemman ruskeat. Pään sivut ovat kapeiden valkoisten ja mustien juovien raidoittamat. Vatsastaan naaras on kellertävän ruskea.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa raitapuumuuraa tavataan alueelta, joka ulottuu Meksikosta Panamaan. Etelä-Amerikassa lajia tavataan pääosin Andien itäpuolella alueella, joka ulottuu lännessä Venezuelan eteläosista Peruun ja Boliviaan ja itään päin Brasiliaan, Paraguayhin ja Argentiinan pohjoisosiin. Laji puuttuu paikoittain Amazonin sademetsästä. Lisäksi lintua tavataan Guyanassa, Surinamessa, Ranskan Guyanassa sekä Trinidad ja Tobagossa. Raitapuumuuran elinympäristöä ovat metsänreunan pensaikot ja muut tiheiköt, valoisat metsät, puutarhat ja puistot.

Elintavat

Raitapuumuurat elävät yleensä pareittain ja liikkuvat tiheän lehvästön joukossa. Laji pariutuu eliniäkseen. Linnun pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle. Raitapuumuura rakentaa heinistä pesän pensaikon suojiin. Naaras munii kaksi valkoista, ruskea- tai harmaapilkullista munaa. Myös koiras osallistuu munien hautomiseen ja kuoriutuneista poikasista huolehtimiseen.
Puumuurien ravinto koostuu koppakuoriaisista ja muista hyönteisistä sekä niiden toukista ja hämähäkeistä. Toisinaan laji seuraa sotilasmuurahaisten parvia ravintoa etsiessään.
Griffon bruxellois

Luonne

Griffon bruxellois’t ovat luonteeltaan uteliaita, terhakoita ja ystävällisiä. Ne ovat herkkähaukkuisia ja hyvin miellyttämisenhaluisia. Reippaana rotuna griffonit ovat hyviä perhe- ja vahtikoiria, jotka sopivat niin lenkkeilijälle kuin agilitykentille. Griffon kiintyy syvästi perheeseensä ja seuraa uskollisesti ja innokkaasti perhettään harrastuksissa ja arjessa.

Rotumuunnokset

Karkea- ja sileäkarvainen ovat saman rodun erilaisia karvamuunnoksia. Erivärisiä ja eri karvatyyppisiä koiria on sallittua risteyttää keskenään, joten samasta pentueesta voi esiintyä molempia karvamuunnoksia ja kaikkia värejä. Griffonit osallistuvat näyttelyyn kolmena erillisenä rotuna. Griffon Belgeksi rekisteröidään karkeakarvainen joko kokonaan musta tai musta punaisin merkein (black&tan). Myös mustan ja punaruskean sekoitus rekisteröidään Griffon Belgeksi. Griffon bruxellois’ksi rekisteröidään karkeakarvainen ja väriltään yksinomaan punainen/punaruskea. Petit Brabançoniksi rekisteröidään sileäkarvaiset griffonit väristä riippumatta.

Alkuperä

Brysseliläinen muunnos on nimensä mukaisesti kotoisin Brysselin alueelta, ja sen juuret ovat belgialaisissa tallikoirissa ja vierasperäisissä kääpiökoirissa. Belgiassa tunnettiin pitkään pieni karkeakarvainen rottakoira smousje, joka muistutti naapurimaan hollanninrottakoiraa. Sittemmin tämä vanha alkuperäisrotu tunnettiin nimellä griffon d'ecurie ("talligriffoni") ja 1800-luvulla sitä alettiin risteyttää mopsin ja kingcharlesinspanielin kanssa. Griffon bruxellois onkin perinyt nykyisen kääpiökokonsa ja punaisen värityksensä kääpiöspanielilta, ja lyhyen kuononsa sekä viimeksi mainitulta että mopsilta. Ainoastaan karvapeite on säilynyt samanlaisena kuin alkuperäisellä talligriffonilla.
Keiko Kishi

Keiko Kishi (jap. 岸 惠子; s. 11. elokuuta 1932 Jokohama) on japanilainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 Japanin akatemian parhaan naisnäyttelijän palkinto, ja hänellä on ollut kaksi vastaavaa ehdokkuutta.
Kishin roolitöiden joukossa on esiintyminen Jacques Derayn elokuvassa Rififi Tokiossa (1962).
Vergennes (Vermont)

Maantiede

Yhdysvaltain väestölaskentaviraston mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 6,5 km², josta 6,2 km² on maata ja 0,3 km² (4%) on vettä.

Väestötilasto

Vuoden 2000 väestölaskennan mukaan Vergennesissa oli 2 741 asukasta, 979 taloutta ja 623 perhettä, ja väestötiheys oli 441,0/km². Väestöstä 93,43 oli valkoihoisia, 2,01 % oli afroamerikkalaisia, 0,36 % oli aasialaisia, 0,04 % Tyynen valtameren seudulta, 1,06 % muunrotuisia ja 2,88 % edusti kahta tai useampaa rotua.
Talouksia oli 979, joista 34,3 % oli sellaisia, joissa oli alle 18-vuotiaita lapsia, 48,8 % sellaisia, missä aviopari asui yhdessä, 11,6 % sellaisia, joissa nainen oli taloudenhoitaja ilman aviomiestä, ja 35,4 % ei-perheitä. Keskimäärin talouden koko oli 2,47, ja perheiden koko 3,02 henkeä.
Kaupungissa väestö on jakautunut niin, että 28,4 % on alle 18-vuotiaita, 13,1 % 18-24-vuotiaita, 27,8 % 25-44-vuotiaita, 19,3 % 45-64-vuotiaita ja 11,3 % 65-vuotiaita tai vanhempia. Keskimääräinen ikä oli 33 vuotta. Joka sataa naista kohden oli 100,4 miestä.

Yksilölliset tulot

Kaupungin keskimääräinen talouksien tulo oli 37 763 dollaria, ja perheiden keskimääräiset tulot olivat 48 155 dollaria. Miesten keskimääräiset tulot olivat 33 669, ja naisten 20 527 dollaria. Noin 8,1 % perheistä ja 17,0 % koko väestöstä oli köyhyysrajan alapuolella.

Teollisuus

Goodrich Corporation työllistää noin 20-48 työntekijää.

Koulut

Vergennesissä on neljä koulua: Vergennes Union Elementary School, Vergennes Union High School, Champlain Valley Christian School ja Northlands Job Corps Center, joka ennen oli Weeks School, joka toimi orpokotina ja nuorisorikollisten kotina myöhäiselle 1970-luvulle asti.

Kulttuuri

Kaupungissa on Vergennesin oopperatalo, jossa on viikoittain tilaisuuksia, joihin kuuluu erikoisvieraita, yhtyeitä, laulajia, poliitikkoja ja teatteriryhmiä. Kaupungissa on myös kirjasto, The Bixby Memorial Free Library.
On aika tappaa

Juoni

Kaksi rasistia raiskaa nuoren tummaihoisen tytön ja lähes tappavat tämän. Miehet jäävät pian kiinni ja kun he ovat matkalla oikeuden eteen, tytön isä ampuu heidät. Hän joutuu vankeuteen oikeudenkäynnin ajaksi ja saa palkatuksi kalliin asianajajan, joka tekee kaikkensa, jottei isä joutuisi kaasukammioon.
M/S Cotentin

Käyttöhistoria

2. elokuuta 2005 alus tilattiin. Suunniteltu luovutusajankohta oli keväällä 2007. Aker Finnyardsin Rauman ja Helsingin telakat jakoivat rakennustyöt keskenään. Luovutus Brittany Ferriesille tapahtui 9. marraskuuta 2007. 26. marraskuuta alus kastettiin, jonka jälkeen se aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään Cherbourg–Poole / Poole–Santander.
Calshot

Calshot on kylä Hampshiressä, Englannin etelärannikolla. Siellä oli vuosina 1913-1961 ilmavoimien lentovenetukikohta.
Vuonna 1961 eteläisellä Atlantilla sijaitsevan Tristan da Cunhan kaikki asukkaat evakuoitiin Calshotiin suojaan tulivuoren purkaukselta.
Tyhjenneisiin hangaareihin on nyt perustettu nuorison toimintakeskus.
Zoot Sims

John Haley «Zoot» Sims (29. lokakuuta 1925 Inglewood, Kalifornia, Yhdysvallat – 23. maaliskuuta 1985 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, joka tunnettiin aikanaan eräänä maailman parhaista alallaan.
John Haley Sims kasvoi vaudeville-kiertueilta elantonsa saaneessa Simsin perheessä. Hänen veljensä Ray Sims tuli tunnetuksi pasunistina. Sims liittyi Benny Goodmanin orkesteriin 1940-luvulla ja soitti myös Artie Shawin ja Stan Kentonin kanssa, ennen kuin hän liittyi Yhdysvaltain armeijaan (1944-46). Asepalveluksen jälkeen hän tuli tunnetuksi yhtenä Woody Hermanin yhtyeen "neljästä veljeksestä" yhdessä Stan Getzin, Herb Stewardin ja Serge Chaloffin kanssa.
Sims levytti yli 50 sooloalbumia. Hän myös säesti Joe Turneria ja Jimmy Rushingia sekä levytti yhdessä lukuisten big bandien, kuten Count Basien kanssa.
Budapestin yliopisto

Loránd Eötvösin yliopisto (ELTE, unk. Eötvös Loránd Tudományegyetem) on Unkarin suurin yliopisto. Se sijaitsee Budapestissa.
Yliopiston perusti arkkipiispa Péter Pázmány vuonna 1635. Se toimi ensin Nagyszombatin kaupungissa, mutta se siirrettiin ensin Budaan ja sitten Pestiin vuosina 1770–1780. Yliopisto nimettiin vuonna 1950 fyysikko Loránd Eötvösin mukaan. Nykyään yliopistossa on noin 1 800 opettajaa ja tutkjaa ja 32 000 opiskelijaa.
Aerola

Aerola on osa Veromiehen kaupunginosaa Vantaalla. Se on saanut nimensä Finnairin edeltäjästä, Aero Oy:stä. Alvar Aalto suunnitteli Aeron työsuhdeasunnoksi rivitaloja, jotka valmistuivat Veromiehen Pyhtäänkorventielle 1953–1955. Alue kuuluu nykyisin Aviapoliksen suuralueeseen. Rivitalojen 20 asuntoa muodostavat kaksi kaksikerroksista rakennusta. Niiden välissä sijaitsee sauna-pesutuparakennus, jossa on myös lämpökeskus.
Rivitalot kuuluivat 2010-luvulla VVO:lle, joka myi ne 2016 rakennusyhtiölle. Samaan aikaan se rakennutti parhaillaan Aerolan rivitalojen ympärille asuinkerrostaloja, joiden ympäriltä purettiin viisi 1970-luvulla valmistunutta elementtikerrostaloa.
Rastaspeukaloinen

Levinneisyys

Rastaspeukaloista tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Paraguayssa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 440 000 km². Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Grayven

Historia

Grayven on Darkseidin kolmas poika ja Orionin ja Kalibakin nuorempi veli. Grayven johtaa tuhoamisen kampanjaa kosmosta vastaan, vallaten planeettoja. Grayvenin joukot tuhosivat Pimeät Tähdet, galaktiset poliisivoimat. Hänen kampanjansa loppuu planeetta Rannilla. Hän aikoo käyttää zetasäde laitetta, rannilaisen teknologian osa, joka pystyy telesiirtämään materiaa. Hän aikoo sädettää joukkonsa Apokolipsille, ja vallata planeetan. Loput Pimeät Tähdet kohtaavat Grayvenin joukot ja Vihreä Lyhty Kyle Rayner kohtaa Grayvenin taistelussa itse. Vihreän Lyhdyn John Stewartin auttamana Rayner sädettää Grayvenin pois Rannilta. Menetettyään johtajansa Grayvenin joukot vetäytyvät.
Tietämättään Stewart oli siirtänyt Grayvenin syvälle Maan kuoreen. Hän onnistuu kaivamaan itsensä pinnalle ja etsii Kyle Rayneria New York Citystä. Tällä kertaa Raynerilla tuntuu olevan etulyöntiasema. Peläten häviötä Vihreälle Lyhdylle hän käytti teleportaatiolaitetta ja lähetti Raynerin 3000-luvulle.
Melamiinisyanuraatti

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa melamiinisyanuraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen niukkaliukoista, eikä liukene useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Melamiinisyanuraatin rakenteessa melamiini ja syanuurihappo muodostavat verkkomaisen rakenteen, jossa eri molekyylit ovat sitoutuneet toisiinsa vetysidoksin. Yli 320 °C:n lämpötilassa kompleksi hajoaa melamiiniksi ja syanuurihapoksi, ja tämä prosessi on endoterminen.
Melamiinisyanuraattia valmistetaan melamiinin ja syanuurihapon vesiliuosten välisellä reaktiolla ja veteen niukkaliukoisena se saostuu. Melamiinisyanuraattia käytetään muun muassa polyamidien ja polyuretaanien palonestoaineena. Yhdisteen hajoamisprosessi on endoterminen ja hajoamistuotteena muodostuu inerttejä kaasuja, jotka vähentävät hapen konsentraatiota paloympäristössä. Nämä tekijät vaikuttavat osaltaan paloa estävästi. Tärkein melamiinisyanuraatin vaikutusmekanismi on kuitenkin poikkeuksellinen. Se aikaansaa polyamidiketjujen pilkkoutumista pienemmiksi kuumuudessa ja täten polymeeri muuttuu juoksevammaksi. Polymeeri valuu pois palopesäkkeestä ja siten palo ei voi jatkua palavan aineen puutteen vuoksi.
Kosti Sartti

Kosti Emil Sartti vuoteen 1943 Ström (16. kesäkuuta 1910 Savonlinna – 21. syyskuuta 1986 Kotka) oli suomalainen taidemaalari, graafikko ja kuvanveistäjä. Hän on maalannut lukuisia muotokuvia sekä veistänut useita muistopatsaita.
Sartti opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1928–1934, Vapaassa taidekoulussa 1937–1939 ja kävi Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssin 1947–1948. Hän on toiminut myös opettajana. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Karl Emil Ström ja kotirouva Elna o.s. Maléen. Sartin ensimmäinen puoliso oli kanslisti Irma o.s. Blom. Avioeron jälkeen toinen vaimo oli lentoemäntä Airi o.s. Virtanen, josta hän myös erosi. Avioliitoista on kaksi lasta, tytär Seija Aulikki (s. 1945) ja poika Kalevi Tapio (s. 1948).
Antti Orkamaa

Fritz Boris Anders (Antti) Orkamaa, vuoteen 1935 Åkerman (13. syyskuuta 1893 Pyhäjoki – 16. maaliskuuta 1967) oli suomalainen opettaja, pappi ja kristillinen kirjailija.

Henkilöhistoria

Orkamaan vanhemmat olivat kauppias Fritz Ferdinand Åkerman ja Henrika Annala ja puoliso vuodesta 1921 Sylvi Ester Vikstén. Orkamaa tuli ylioppilaaksi 1913 ja vihittiin papiksi 1916. Hän toimi Pyhäjoen kappalaisena vuodesta 1922 ja kirkkoherrana Sonkajärvellä vuodesta  1928, Raahessa vuodesta 1935 ja Kuusankoskella vuodesta 1953. Opettajana Raahessa Orkamaa työskenteli 1935–1948. Eläkkeelle Orkamaa jäi vuonna 1959. Hän julkaisi useita saarnakirjoja.
Nummi (Turku)

Historia

Nummen lähellä sijaitsee Vähäjoen ja Aurajoen yhtymäkohdassa Koroisten niemi, jossa 1200-luvulla sijaitsi piispan asuinpaikka ja tornilinna. Pyhän Katariinan kirkko hallitsee aluetta, ja sen suunnittelu ja rakennustyöt aloitettiin 1340-luvulla. Vitaaliveljet ryöstivät ja polttivat kirkon 1396. Se rakennettiin uudestaan kolmilaivaiseksi 1440-luvulla.
Nummen kylässä oli 1500-luvulla kuusi taloa: Pappila, Kuikkula, Kylä, Simola, Tammi ja Veräjänkorva (Korvala). Talot oli rakennettu umpikartanoiksi, jossa rakennukset ja aita sulkevat pihapiirin kokonaan. Turun palon (4.9.1827) jälkeen ihmiset muuttivat halvempien hintojen perässä Kaarinan puolella olevaan Nummenpakkaan. Vuonna 1905 se muodostettiin Nummenmäki-nimiseksi taajaväkiseksi yhdyskunnaksi.  Alue siirtyi Kaarinalta Turulle vuoden 1939 aluejaon jälkeen, jolloin taajaväkinen yhdyskunta samalla lakkautettiin.
1960-luvun loppuun saakka viereisessä Itäharjun kaupunginosassa toimi Kupittaan Savi Oy, jonka tehtaalta johti kapearaiteinen Kupittaan savirata joen yli Halisten pellolle, josta raaka-ainesavi kaivettiin.
Nummenpakalta olivat kotoisin Turun ja Porin läänin maaherrat Erkki Härmä, Esko Kulovaara ja Paavo Aitio.
Shōbu Kirifuda

Hahmo

Shōbu on energinen poika, joka pitää Duel Masters -korttipelistä. Hänen pakkansa koostuu suurimmaksi osaksi tuli-elementinä korteista, josta löytyy myös Shōbun suosikkikortti Bolshack Dragon. Hän on legendaarisen Duel Masters -korttipelin mestari Shōri Kirifudan poika. Shōbun tavoitteena on löytää isänsä ja tulla myös samalla maailman parhaaksi ottelijaksi kuten isänsä.
Andreas Alariesto

Andreas Artturi Alariesto (11. joulukuuta 1900 Riesto, Sodankylä – 29. marraskuuta 1989 Sodankylä) oli naivistinen taiteilija Sompiosta, Lapista. Lapin maisemat, kertomukset ja perinteet elävät voimakkaina hänen maalauksissaan. Alarieston tuotantoon kuuluvat myös erilaiset pienoismallit, niihin liittyvät veistokset sekä valokuvaus.
Tukkimiehenä, kalastajana ja talonmiehenä toiminut Andreas Alariesto oli itseoppinut taiteilija. Hän ei ollut saanut lainkaan taideopetusta. Alariestosta tuli kuuluisa 1970-luvulla, kun naivismi oli muutenkin muodissa. Hänen oma motivaationsa maalaamiseen oli kuitenkin perinteen tallettamisessa. Alariestolle ominainen naivistinen tyyli oli alkanut saada enemmän tilaa 1950-luvulta lähtien.
Ensimmäisen virallisen näyttelyn Alariesto järjesti 1976 Helsingissä ja Rovaniemellä, jolloin hänellä oli ikää jo 75 vuotta. Vasta tämän jälkeen hän alkoi saada julkisuutta taiteilijana, vaikka hän oli saanut innoituksen taiteen tekemiseen jo nuoruudessa.
Sodankylään on perustettu pysyvä Andreas Alarieston näyttely, joka on sijoitettu Sodankylän vanhaan kunnantaloon. Näyttelyä ylläpitävät Sodankylän kunta yhdessä Riikka ja Andreas Alarieston Lapinkuvat -säätiön kanssa. Säätiön tehtävänä onkin huolehtia Alarieston taidekokoelmasta. Lisäksi säätiön tarkoituksena on vaalia Lapin ja vanhan Sompion omaleimaista kulttuuriperintöä.
Grako on kustantanut noin sata erilaista postikorttia Alarieston töistä.