google/wiki40b huggingface dataset:
Huonekasvi

Huonekasvi on kasvi, jota kasvatetaan sisätiloissa ruukussa, jossa on kasvualustana multaa. Huonekasveja pidetään usein asuinhuoneistoissa ja toimistoissa koristeina ja puhdistamassa sisäilmaa. Huonekasveja voi ostaa esimerkiksi kukkakaupoista, tavarataloista ja toreilta.

Huonekasvien historiaa

Lasi-ikkunoiden yleistyminen ja hormiuunien kehittyminen loivat mahdollisuuden kasvattaa kasveja sisällä. Vielä 1775–1810 kasveja ei käytetty asuinhuoneissa lainkaan. Vuosien 1810–1830 empiretyyli toi kukat kartanoiden ikkunoille ja kuisteille, silloin kasvatettavia kukkia oli muun muassa myrtti (Myrtus communis), ruusut (Rosa-lajikkeet), tulppaanit (Tulipa) ja hyasintti (Hyacinthus orientalis).
1800-luvulla kasvivalikoima laajeni entisestään biedermeieraikaan ja huonekasveista pääsivät nauttimaan myös varakkaat porvarit kaupunkiasunnoissaan. Vuosisadan vaihteessa myös tavallinen kansa pääsi kasvattamaan kasveja, kuten pelargoneja (Pelargonium) ja verenpisaroita (Fuchsia).
1920-luvulla kasvit eivät olleet erityisesti suosiossa. 1990-luvulla huonekasvit kasvattivat nopeasti suosiotaan harrastuksena ja tärkeänä osana arkielämää. Sanotaankin, että nykyisin eletään kasviharrastajien kulta-aikaa. Yhteydet kaukaisiin maihin ovat nopeat ja hyvät ja nykyään suomalaisista kukkakaupoista löytyykin mitä moninaisin kirjo erilaisia sekä tavallisia että eksoottisia kasveja.

Sisustus ja koristelu

Huonekasveja käytetään nykyään tärkeänä osana sisustusta, kuuluvathan kasvit jo luonnollisena osana monien sisustusarkkitehtien suunnitelmiinkin. Kasveilla sisustaminen on lisääntynyt koko ajan ja niiden käyttö on monipuolistunut. Kasveja on totuttu näkemään melkein kaikkialla, kuten laitoksissa, kouluissa, työpaikoilla ja sairaaloissa. Tutkimustieto kasvien ominaisuuksista on parantunut ja se lisää huonekasvien suosiota. Tiedetään, että kasvit poistavat stressiä ja puhdistavat ilmasta epäpuhtauksia. Huonekasvit ovat sisustuksessa erittäin monikäyttöisiä ja niistä riittää lukuisia vaihtoehtoja eri tyylisuuntauksiin.
Koti koristellaan usein kauden kasveilla vuodenaikojen mukaan. Keväällä myynnissä oleva kevätesikko (Primula veris) viestii monille keväästä ja kesän odotuksesta. Jouluksi myyntiin tulee lukuisia värimuunnelmia joulutähdestä (Euphorbia pulcherrima) ja Jaloritarinkukka (Hipeastrum x hortorum), jota kutsutaan amaryllikseksi tai jouluamaryllikseksi, on monelle ehdoton joulukukka.

Esteettisyys ja kyky puhdistaa huoneilmaa

Kasvit ja yleensäkin lähes kaikki elävä koetaan rentouttavana ja virkistävänä, etenkin vihreä väri koetaan rentouttavaksi ja turvalliseksi. Se saa ihmiset tuntemaan itsensä turvatuiksi ja suojassa oleviksi. On tutkittu, että kasvit työpaikoilla parantavat työntekijöiden viihtyvyyttä, positiivista ilmapiiriä sekä työtehoa. Kasveilla on suora vaikutus ihmisen hyvinvointiin. NASA on tutkinut laajalti kasvien kykyä puhdistaa rakennusten sisäilmaa NASA Clean Air Studyssa ja on todettu, että huonekasvit kykenevät poistamaan ilman epäpuhtauksia tehokkaasti kasvista riippuen.
Ismaila Sané

Ismaila Sané, kokonimi Ismaila Sané Badiane, (s. 4. tammikuuta 1956 Coubalan, Casamance, Senegal), on senegalilaissyntyinen lyömäsoittaja, laulaja, afrikkalaisen baletin soolotanssija, koreografi ja pedagogi. Sané on asunut 1981–1999 Espanjassa. Vuoden 1999 jälkeen Sanén kotipaikkana on ollut Suomi. Sané tunnetaan soolouransa lisäksi myös Suomessa yhtyeistä Senfi, Buddha Surfers, Galaxy ja Piirpauke sekä Espanjassa yhtyeistä Global Perfussion, Baba Djembe ja Mbalax.
Sam Clemmett

Ura

Clemmet on näytellyt urallaan useissa teatterinäytöksissä Lontoossa. Hän on myös esiintynyt BBC:n televisiosarjoissa The Musketeers ja Foylen sota, sekä ollut sivurooleissa muun muassa Holby Cityn sairaalassa, Tohtoreissa ja Our World War:ssa.
Denis Matthews

Denis James Matthews CBE (27. helmikuuta 1919 – 25. joulukuuta 1988) oli brittiläinen pianisti, pianopedagogi, musiikintutkija ja musiikkikirjailija. Hän tulkitsi muiden muassa Ludwig van Beethovenia, josta hän myös kirjoitti sittemmin suomennetunkin elämäkertateoksen.
Kolmiodraama

Kolmiodraama tarkoittaa kolmen henkilön välisiin rakkausristiriitoihin perustuvaa tapahtumasarjaa tai näytelmää.
Hanki itsellesi mies

Juoni

Hanki itsellesi mies kertoo nuoresta amerikkalaisesta Nancy-nimisestä tytöstä (Clara Bow), joka rakastuu Pariisissa komeaan Robert-nimiseen aatelismieheen (Buddy Rogers). Robertille on kuitenkin järjestetty avioliitto ja menisi pian naimisiin. Nancy kehittelee suunnitelman poistaakseen tämän esteen ja lopuksi saisi Robertin...
Fitty Wienhold

Ura

Wienhold innostui musiikista jo nuorena. Hänen ensimmäinen soittimensa oli muovinen kitara, jonka hän sai kuusivuotiaana joululahjaksi. Hän on soittanut kitaran ja basson lisäksi pianoa, viulua, rumpuja ja oboeta. Hän on kertonut, ettei soittimella tai genrellä ole väliä, hän yksinkertaisesti nauttii soittamisesta.  
Wienholdin ensimmäinen yhtye oli Exitus, josta hän siirtyi pian soittamaan yhtyeessä Sin City. Wienhold soitti Sin Cityn kanssa kymmenen vuotta eri puolella Saksaa mutta yhtye ei julkaissut yhtään albumia. Vuonna 1981 hän siirtyi yhtyeeseen Bullet. Bulletin kanssa hän julkaisi levyn No Mercy vuonna 1983.
Wienhold liittyi U.D.O.on vuonna 1996 ja oli sen jäsenenä yli 22 vuotta. Hän julkaisi yhtyeen kanssa kaksitoista studioalbumia. Hän kertoi eroilmoituksessaan syksyllä 2018 ”Oltuani 22 vuotta Udon ystävä ja U.D.O.-yhtyeen basisti, biisintekijä, motivaattori ja vaikka mitä, olen päättänyt ottaa uuden suunnan elämässäni ja lähteä bändistä. En kuitenkaan jätä U.D.O.-perhettä, joka on paljon enemmän kuin vain bisnestä. Olen käytettävissä, kun tarvitaan – säveltäjänä, ystävänä, neuvonantajana, minä vaan”.
Björn Forsell

Björn Axel Isak Forsell (31. toukokuuta 1915 Tukholma – 1. maaliskuuta 1975 Klagshamn, Malmö) oli ruotsalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.

Ura

Forsell opiskeli laulua isänsä, oopperajohtaja John Forsellin opastuksella ja debytoi Kuninkaallisessa Teatterissa 1939. Sittemmin hänet kiinnitettiin ulkomaille, mistä hän palasi Ruotsiin vuonna 1949. Forsell oli 1950-luvulla kiinnitettynä Göteborgin Stora Teaterniin; samaan aikaan hän johti laulukoulua Boråsissa. Myöhemmin hän sai paikan valtionteatterista Malmössa.
Forsellin sisaruksia olivat journalisti Vidar Forsell ja kirjailija Loulou Forsell. Hän avioitui suomalaisen näyttelijän Birgit Kronströmin kanssa 1938, liitto päättyi eroon 1943. Pariskunnalle syntyi poika, Johnny Forsell.
Vampyyrien imussa

Arvostelut

Helsingin Sanomien Matti Rämöä elokuva ei vakuuttanut: "Pelkkään liioitteluun perustuva huumori ei naurata ja alkaa toistaa itseään nopeasti." Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä ideaton irvailu on kiusaannuttavan kehno sekoitus irtonaisia puujalkavitsenä ja pieruhuumorikohtauksia. ”Vaivaannuttavan infantiili parodia myös aliarvioi katsojiaan ja näiden hoksottimia kerrassaan pahasti selittämällä vitsinsä ja viittauksensa aivan puhki.”
Arkangelin partio

Juoni

Jatkosodan toisena kesänä kaukopartio saa tehtäväkseen tarkkailla vihollisen kuljetuksia Arkangelin radalla.
Leonard Darwin

Majuri Leonard Darwin (15. tammikuuta 1850 - 26. maaliskuuta 1943) oli englantilainen sotilas, poliitikko, ekonomisti ja eugenisti. 
Leonard Darwin oli kuuluisan luonnontieteilijä Charles Darwinin ja Emma Darwinin neljäs poika ja kahdeksas lapsi. Hän piti itseään sisaruksiaan tyhmempänä, ja kävi koulun Clapham Schoolissa. Hän liittyi pioneereihin vuonna 1871. Vuosien 1877–1882 hän työskenteli Yhdistyneen kuningaskunnan sotaministeriössä. Vuonna 1892 hän jätti armeijan ja vuosina 1892–1895 toimi liberaaliunionistipuolueen parlamenttiedustajana Lichfieldistä Staffordshirestä. Hän meni naimisiin kahdesti, mutta kummatkin avioliitot olivat lapsettomia. Vuosina 1908–1911 hän toimi Royal Geographical Societyn puheenjohtajana ja vuosina 1911–1928 British Eugenics Societyn puheenjohtajana, toimien kunniapuheenjohtajan vuodesta 1928 kuolemaansa saakka. Hän oli eugeenikko Ronald Fisherin hyvä ystävä.
Botulf

Botulf (k. mahd. 1311) oli ruotsalainen talonpoika, joka tuomittiin vuonna 1311 kerettiläisyydestä, koska hän kiisti julkisesti ehtoolliseen liittyneen transsubstantiaatio-opin. Kyseessä on Ruotsin ja Pohjoismaiden historian tunnetuin kerettiläisyysoikeudenkäynti.
Botulf asui Upplannin Gottröran pitäjässä, mutta hänen elämänvaiheistaan ei tiedetä mitään. Hän lienee syntynyt 1200-luvun lopulla.

Botulfin oikeudenkäynti

Botulfin tiedetään kieltäneen herran ehtoollisen sakramentin toistuvasti ja Gottröran kirkkoherra Andreas kanteli asiasta useasti Uppsalan arkkipiispalle. Ensimmäisellä kerralla silloinen arkkipiispa Nicolaus Allonis määräsi Botulfille rangaistuksena katumusharjoituksia. Kun Botulfin kerrottiin uusineen tekonsa vuoden 1310 pääsiäisenä kieltäytymällä nauttimasta ehtoollisleipää, uusi arkkipiispa Nicolaus Catilli (tunnettu myös nimellä Nils Kettilsson) kutsui hänet vastaamaan syytöksiin, mutta Botulf ei noudattanut kutsua. Arkkipiispan vieraillessa marraskuussa 1310 Närtunassa paikallisissa Martinpäivän juhlallisuuksissa Gottröran kirkkoherra Andreas tunnisti sattumalta Botulfin väkijoukosta ja toimitti hänet arkkipiispan eteen. Koska Botulf ei kiistänyt tekoaan eikä sanojaan, arkkipiispa Catilli määräsi hänet vangittavaksi ja järjesti hänelle oikeudenkäynnin. Botulfin oman tunnustuksen ohella kolmetoista Gottröran asukasta todisti oikeudessa hänen lausuneen julkisesti harhaoppeja. Vielä oikeuden edessäkin hän kieltäytyi perumasta puheitaan. Kiirastorstaina 1311 julkistetussa tuomiossa arkkipiispa totesi Botulfin syylliseksi harhaoppisuuteen ja luovutti hänet maallisten viranomaisten rangaistavaksi. Botulfin lopullisesta kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta todennäköisesti hänet tuomittiin kuolemaan ja poltettiin roviolla.

Käsityksiä Botulfista

Tuomioasiakirjan mukaan Botulf kiisti opin ehtoollisleivän ja ehtoollisviinin muuttumisesta Kristuksen ruumiiksi ja vereksi, sillä hänen mukaansa siinä tapauksessa Kristuksen ruumis olisi syöty loppuun jo kauan sitten. Katolinen kirkko oli hyväksynyt uuden transsubstantiaatio-opin virallisesti vuoden 1215 IV lateraanikonsiilissa. Jotkut historioitsijat ovat väittäneet Botulfin saaneen ajatuksiinsa vaikutteita Etelä-Ranskassa vaikuttaneesta kataarilaisuudesta, mutta tästä ei ole mitään todisteita ja monet ovat pitäneet yhteyttä epäuskottavana. Lisäksi ainoa Botulfin toimintaa kuvaava aikalaislähde on arkkipiispa Catillin laatima tuomiokirje, joka ei välttämättä edes kuvaa totuudenmukaisesti hänen sanojaan ja tekojaan.
Nykyajan ruotsalainen historiankirjoitus on tyypillisesti esittänyt Botulfin vieraiden katolisten oppien sankarillisena vastustajana ja vapaa-ajattelun marttyyrina. Protestanttisesta ja nationalistisesta näkökulmasta Botulfin on nähty edustaneen aitoa ruotsalaista kansanuskoa vastakohtana katolisuudelle, ja toisaalta uskontokriittisestä näkökulmasta rationaalista maalaisjärkeä vastakohtana ”maagisille” teologisille opeille. Sekularisaation edistämiseen perustettu ruotsalainen järjestö Human-Etiska Föreningen julkaisee Botulf-bladet-nimistä lehteä.
Bobby Timmons

Robert Henry "Bobby" Timmons (19. joulukuuta 1935 – 1. maaliskuuta 1974) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -säveltäjä. Hän syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hänet tunnetaan roolistaan Art Blakeyn Jazz Messengers -yhtyeessä (1958–1961) sekä soul jazz -sävellyksistä "Moanin'", "Dat Dere" ja "This Here". Timmons soitti myös Cannonball Adderleyn, Chet Bakerin, Kenny Dorhamin, Hank Mobleyn, Lee Morganin, Donald Byrdin, Kenny Burrellin, Sonny Stittin ja Maynard Fergusonin kanssa. Ensimmäisen äänitteensä hän teki Dorhamin kanssa livenä toukokuussa 1956; leaderina hänen ensimmäinen albuminsa oli This Here is Bobby Timmons (1960).
Timmons kuoli kirroosiin 38-vuotiaana New Yorkissa.
Sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi

Sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi eli sukkinaattitiokinaasi on entsyymi, joka katalysoi reversiibeliä meripihkahapon muodostumista sukkinyylikoentsyymi-A:sta. Reaktiossa muodostuu myös nukleotiditrifosfaatti. Entsyymi osallistuu eliöissä muun muassa sitruunahappokiertoon. Sukkinyylikoentsyymi-A:n EC-numero on EC 6.2.1.4.

Rakenne

Sukkinyylikoentsyymi-A-syntaasista on kaksi isoentsyymiä. Eläimissä ja monissa muissa eliöissä esiintyvä isoentsyymi, josta tunnettu on erityisesti sian sydämestä eristetty sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi, on rakenteeltaan α-ja β-alayksiköistä koostuva dimeeri. Molekyylimassaltaan entsyymi on 74–82 kDa. Alayksiköistä α-alayksikössä on sukkinyylikoentsyymi-A:n sitoutumiskohta ja β-alayksikössä on nukleotiditrifosfaatin, joka on tyypillisimmin guanosiinitrifosfaatti, sitoutumiskohta. Escherichia coli-bakteerissa esiintyvä sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasin isoentsyymi on rakenteeltaan tetrameeri ja massaltaan 142 kDa. Se käyttää nukleotiditirifosfaattina adenosiinitrifosfaattia.
Olli Arrakoski

Heikki Olavi (Olli) Arrakoski (29. huhtikuuta 1941 Helsinki – 22. maaliskuuta 2006 Nastola) on suomalainen kirjankustannusalan toimija. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän oli 1974–1981 K. J. Gummeruksen kustannusjohtaja, 1981–1983 Tammen kustannusjohtaja ja sen jälkeen toimitusjohtaja vuoteen 1999 ja Tammi-konsernin hallituksen puheenjohtaja vuoteen 2003. Vuosina 1988–1989 hän oli Kirjayhtymän toimitusjohtaja.
John Roebuck

John Roebuck (1718 – 17. heinäkuuta 1794) oli brittiläinen lääkäri, keksijä ja teollisuusmies. Hänen työnsä olivat merkittäviä teollisen vallankumouksen aikana ja hänet tunnetaan parhaiten kehittämästään rikkihapon valmistukseen käytettävästä lyijykammioprosessista.

Elämä ja työ

John Roebuck syntyi vuonna 1718 Sheffieldissä. Hänen isänsä, jonka nimi samoin oli John Roebuck, oli aterimien tuottaja ja liikemies. Koska Roebuck ei kuulunut Englannin kirkkoon, hän ei päässyt opiskelemaan Oxfordin tai Cambridgen yliopistoihin. Sen sijaan Roebuck opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistoossa. Edinburghista hän siirtyi Alankomaihin Leidenin yliopistoon, josta hän valmistui lääketieteen tohtoriksi maaliskuussa 1742.
Roebuck palasi Britanniaan ja asettui Birminghamiin, missä työskenteli lääkärinä. Samaan aikaan hän suoritti erilaisia kemian alan kokeita vapaa-ajallaan. Vuonna 1746 hän rakensi ensimmäisen rikkihaponvalmistuslaitteensa. Se oli laatikonmallinen kammio, jonka sisäseinät oli vuorattu lyijylevyillä – lyijy oli tuolloin ainoa halpa rikkihappoa kestävä materiaali. Roebuck rakensi ensimmäisen tehtaansa Prestonpansiin noin 13 kilometrin päähän Edinburghista vuonna 1749 yhdessä birminghamilaisen kauppiaan Samuel Garbettin kanssa. Samanlaisia tehtaita valmistui nopeasti myös muualle Britanniaan ja Ranskaan. Vuonna 1771 Roebuck yritti patentoida menetelmän Skotlannissa, mutta oikeus hylkäsi Roebuckin vaateen. Menetelmä moninkertaisti rikkihapon tuotannon.
Roebuck osallistui myös raudan tuotantoon. Vuonna 1759 hän perusti Samuel Garbettin, William Cadellin sekä kolmen veljensä kanssa Carron Companyn, josta tuli myöhemmin yksi Euroopan menestyneimmistä rautaruukeista.
Kaikki Roebuckin hankkeet eivät olleet yhtä onnistuneita. Vuonna 1765 hän tapasi James Wattin ja rahoitti tämän höyrykonehanketta. Wattin ensimmäinen kokeilu kuitenkin epäonnistui ja Roebuck joutui vakaviin talousvaikeuksiin. Roebuck julistettiinkin konkurssiin vuonna 1773. Hän kuitenkin selvisi ja perusti vuonna 1787 Skotlannin ensimmäisen kaupallisen keramiikkapajan Bo'nessiin poikansa nimissä. Roebuck vastasi myös puhtaan veden jakeluverkoston syntymisestä kaupunkiin.
Rikkihappo- ja rautateollisuuden lisäksi Roebuck tutki ja paranteli useita muita teollisia prosesseja. Roebuck oli mukana myös lasin, keinotekoisten mineraalivesien, sementin ja sokerin tuotannossa.

Perhe

Roebuck avioitui noin vuonna 1746 sheffieldiläisen Ann Wardin kanssa. Pariskunnalle syntyi ainakin kolme lasta. Kirjailija Thomas Roebuck sekä poliitikko John Arthur Roebuck ovat John Roebuckin pojanpoikia.
Ambarnyi

Maantiede ja asutus

Ambarnyin kunnan pinta-ala on 6 933,65 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Louhen piirin Pääjärven, Kiestingin, Louhen, Plotinan ja Malinavaaran kuntiin sekä Vienanmeren kautta Murmanskin alueeseen, kaakossa ja etelässä Kemin piirin Kuuseman ja Vääräkosken kuntiin sekä lounaassa Kalevalan piirin Jyskyjärven ja Luusalmen kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, joka idässä muuttuu Vienanmeren alangoksi. Maisemaa leimaavat harjut ja suot. Tärkeimmät joet ovat Vienanmeren altaaseen kuuluvat Kuusemajoki, Vonkajoki, Kalkajoki, Nižma, Kjatka, Gridina (Murašova), Velikaja, Kovi-Kanda, Puloma, Nižnjaja Kumozerka, Sigo, Kurki-oja ja Kiz-reka. Järviä ovat Enkijärvi (Engozero), Ala-Kuusamojärvi (Nižneje Kumozero), Ylä-Kuusamojärvi (Verhneje Kumozero), Tuoppajärvi, Kierettijärvi, Kälkäjärvi (Bojarskoje), Kaarnisjärvi (Bolšoje Voronskoje), Pizemskoje ja Plotitšnoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat muskoviitti, diatomiitti, pegmatiitti, granaattiamfiboliitti, kristalliliuske, hiekka, sora ja turve. Ympäristön tila on hyvä.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Enkijärven taajama ja Kälkäjärven rautatieasema. Enkijärvellä on yli 500 ja Kälkäjärvella alle 50 asukasta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 81 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 7 % karjalaisia, 7 % valkovenäläisiä, 2 % ukrainalaisia ja 1 % suomalaisia.

Historia

Ambarnyin taajama on saanut alkunsa Muurmannin rataa rakennettaessa perustetusta rautatiepysäkistä. Aikaisemmin seudulla sijaitsi useita karjalaiskyliä. Neuvostoaikana Ambarnyilla oli kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1956). Nykyinen kunta on muodostettu vuonna 2006 Ambarnyin asutushallintoalueesta ja Enkijärven kylähallintoalueesta.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata, jolla on Ambarnyin, Enkijärven ja Kälkäjärven asemat. Valtatieltä haarautuu tie Ambarnyin ja Enkijärven kautta Kriitinään ja Kalkalahteen. Kunnasta on linja-autoyhteys Tšuuppaan. Rautatieasemilla pysähtyvät Vienan Kemin ja Louhen väliset paikallisjunat sekä joukko kaukojunia.
Paikallisista työnantajista tärkeimpiä ovat rautatie ja julkiset palvelut. Luonnonvaroista hyödynnetään nykyään lähinnä hiekkaa ja soraa. Metsäteollisuuden merkitys on vähäinen. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, posti ja joukko kauppoja. Julkisia palveluja on myös Enkijärvellä.

Nähtävyydet ja matkailu

Seudulta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja. Historiallisia kohteita ovat Muurmannin radan rakentajien muistomerkki Ambarnyissa sekä toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden haudat.
Kunnan matkailupotentiaali perustuu seudun lähes koskemattomana säilyneeseen luontoon. Enkijärvellä on pieni retkeilymaja.
Arseenitrikloridi

Käyttö

Arseenitrikloridia voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa orgaanisia arseeniyhdisteitä. Yhdistettä voidaan käyttää myös vedettömänä liuottimena kloridinsiirtoreaktioissa ja puolijohdemateriaalien douppauksessa. Vedyllä pelkistämällä yhdisteestä voidaan valmistaa erittäin puhdasta arseenia.
Toleranssi (valmistustekniikka)

Toleranssi määrää sallitut rajat jollekin tuotteen tekniselle ominaisuudelle. Ominaisuudet voivat olla esimerkiksi elektronisen komponentin sähköisiä ominaisuuksia tai koneen osan mittoja ja muotoja. Toleranssi siis kuvaa esim. tuotteen tai työstön hyväksyttyä epätarkkuutta.
Valmistustoleranssien käyttöönottaminen on ollut teollisen valmistustekniikan kulmakiviä, koska se on auttanut kehittämään toistettavuutta valmistuksessa ja siten on kyetty valmistamaan osia, jotka ovat vaihtokelpoisia. Vaihtokelpoisten osien edelläkävijänä pidetään 1800-luvulla Yhdysvaltalaista aseteollisuutta, erityisesti Colt-revolveritehdasta. Aikaisemmin koneen jonkun osan rikkoontuessa ei ollut käytettävissä varaosaa, vaan osa jouduttiin valmistamaan alusta alkaen käyttäen mallina alkuperäistä. Osan valmistuksessa ja mittojen tarkistuksessa syntyy aina jonkin verran virhettä. Toleransseilla määritetään, kuinka suuri tämä virhe saa olla ennen kuin osa hylätään.
Mm. rei'issä ja tapeissa (ja myös esim. putkissa, ruuveissa, muttereissa ja akseleissa) käytetään monesti ISO 286:1988-standardin mukaisia toleransseja. Toleranssiryhmiä on määritelty A:sta ZC:hen asti a, b, c, ..., z, ... zc) ja -luokkia 1:stä 18:aan. Reiälle käytetään isoa kirjainta ja tapille pientä. Kirjain kuvaa, onko reiän/tapin oltava nimellisarvoaan suurempi vai pienempi ja numero kertoo vaihtelurajat. Esimerkiksi H7-toleranssi 3 mm:n reiälle tarkoittaa, että reiän on oltava 3 mm +0.010/-0 mm kokoinen ja h7-toleranssi 3 mm:n tapille taas määrää sen kooksi 3 mm -0.010/+0 mm (sovitus on tällöin melko tiukka!). H6 taas tarkoittaisi +0.006/-0 mm:n toleranssia (pienempi vaihteluväli) ja J7 +.006/-.004 mm:n toleranssia (sama vaihteluväli kuin H7:llä, mutta eri alueella).
Elektroniikassa komponenteille ilmoitetaan yleensä toleranssi, jonka sisällä joku komponentin arvo voi poiketa nimellisestä. Esimerkiksi, jos vastuksen toleranssiksi ilmoitetaan 1 % (ellei muuta ilmoiteta, tarkoitetaan yleensä symmetristä toleranssia, ± 1 %) ja sen nimellinen resistanssi on 100 ohmia (Ω), vastuksen vastusarvo voi vaihdella välillä 99–101 Ω. 5 % toleranssilla vaihtelualue taas olisi 95–105 Ω.

Mittatoleranssit

Mittatoleranssit määräävät kappaleelle sallitut tosimitat nimellismittaan nähden. Toleranssit voidaan ilmoittaa yksinkertaisimmillaan rajamitoilla tai ylä ja alaeromitoin. Sallitut mitat voidaan kertoa myös toleranssijärjestelmän avulla. ISO-toleranssijärjestelmässä voidaan kirjaimen ja numeron muodostamalla symbolilla ilmaista toleranssiasema, -aste ja se onko kyseessä reikä vai akseli. Kirjaimella ilmoitettava toleranssiasema kertoo toleranssi alueen sijainnin nimellismittaan nähden. Numerolla ilmoitettava toleranssiaste kertoo sallitun tosimittojen vaihteluvälin.

Geometriset toleranssit

Geometriset toleranssit määrittelevät kappaleen muotoja. Ne asettavat vaatimuksia muun muassa heiton suuruudesta, tasomaisuudesta ja samankeskisyydestä.
James Clerk Maxwell -teleskooppi

James Clerk Maxwell-teleskooppi on submillimetri-aalto-teleskooppi joka sijaitsee Mauna Kean Observatoriossa, Havaijilla. Se on yksi Mauna Kean observatorioista lähellä Mauna Kean huippua. Sen ensisijainen peili on 15 metriä halkaisijaltaan: se on suurin yksi-lautasantenninen teleskooppi, joka toimii elektromagneettisen spektrin submillimetrisillä aalloilla (kauka-infrapuna-aallot ja mikroaallot). Tieteilijät käyttävät sitä Aurinkokunnan, avaruuspölyn, tähtienvälisien aineiden ja kaukaisten galaksien tutkimiseen.
Abaša

Abaša (georg. აბაშა) on kaupunki Abašan piirikunnassa Samegrelo ja Zemo Svanetin alueella Georgiassa. Kaupunki on piirikuntansa keskus ja siellä on noin 6 400 asukasta (vuonna 2002). Se sijaitsee Tbilisistä Suhumiin johtavan rautatien varrella. Kaupungissa ovat syntyneet kirjailija Konstantine Gamsakhurdia ja taidemaalari Radiš Tordia.
Abašan kaupunki liitetään erityisesti neuvostokauden talouskokeiluun, jonka aloitti Georgian kommunistisen puolueen pääsihteeri Eduard Ševardnadze 1970-luvulla. Vuonna 1971 Ševardnadze ryhmitteli kaikki alueen maataloustuotantolaitokset, myös kolhoosin, saman hallinnon alle. Samaan aikaan kaikki maatöissä olevat saivat materiaalisia ja taloudellisia etuja. Kokeilu paransi alueen tilannetta ja johti tuotannon nopeaan kasvuun, vaikka Abašan piirikunta oli aiemmin ollut erittäin köyhää aluetta. Kokeilu oli Neuvostoliiton ensimmäinen yksityisyritys Leninin jälkeen. 1980-luvulla "Abašan kokeilua" laajennettiin eri puolille Georgiaa vaihtelevalla menestyksellä.