google/wiki40b huggingface dataset:
Iain Dowie

Ura pelaajana

Seurajoukkueurallaan hyökkääjänä pelannut romuluiseksikin mainittu Dowie pelasi muun muassa Luton Townissa, West Ham Unitedissa, Southamptonissa, Queens Park Rangersissa ja Crystal Palacessa. Vaikka Dowie oli syntynyt Englannissa, hän sai edustaa maajoukkuetasolla Pohjois-Irlantia. Perusteena tälle oli, että hänen isänsä oli syntynyt Belfastissa. Hän pelasi kaikkiaan 59 maaottelua ja teki niissä 12 maalia.

Ura valmentajana

Valmennusuransa alussa Dowie kipparoi talousvauikeuksista kärsineen Oldhamin kakkosdivisioonan pudotuspeleihin. Kesken kauden 2003–2004 hän siirtyi 1. divisioonassa keskikastin huonommalle puolelle jämähtäneen Palacen peräsimeen. Hän kuitenkin nosti joukkueen neljän kuukauden aikana kuudenneksi, mikä tarkoitti pudotuspelipaikkaa Valioliigan karsinnoissa. Pudotuspeleissä  Dowien johdattama intomielinen joukkue raivasi tieltään Sunderlandin sekä West Hamin ja lunasti näin paikkansa Valioliigassa.
Yhden Valioliigakauden jälkeen Crystal Palace putosi takaisin alemmalle sarjatasolle, 1. divisioonan korvanneeseen Mestaruussarjaan. Kesällä 2006 Dowie siirtyi Valioliigan Charltoniin, mistä hän sai saman vuoden marraskuussa potkut heikosti sujuneen alkukauden jälkeen. 19. helmikuuta 2007 hänet nimitettiin Coventry Cityn manageriksi.
Dowie erotettiin tehtävästään 11. helmikuuta 2008. Syyksi ilmoitettiin erimielisyydet seuran kehittämisestä Coventry Cityn uuden johdon kanssa. Valmennustehtäviin Dowie palasi kuitenkin jo huhtikuussa, kun Englannin mestaruussarjaseura Queens Park Rangers palkkasi Dowien uudeksi päävalmentajakseen.
F1-pomojen Flavio Briatoren ja Bernie Ecclestone tukemana nousua kohti Englannin Valioliigaa havitellut QPR tarjosi lopulta liian kovan haasteen Dowielle. Kausi 2008/09 alkoi seurajohdon odotuksia kehnommin ja lokakuussa 2008 Dowie sai potkut Queens Park Rangersin oltua 12 kierroksen jälkeen yhdeksäntenä Englannin mestaruussarjassa.
Dowie palasi huhtikuussa 2009 valmennustehtäviin, kun hän aloitti työt Alan Shearerin apulaisvalmentajana putoamiskurimuksessa olevan Newcastle Unitedissa. Hän toimi tehtävässä kauden loppuun.
16. maaliskuuta 2010 uutisoitiin, että Dowie olisi Valioliigassa putoamiskamppailuun ajautuneen Hull Cityn ykkösehdokas uudeksi päävalmentajaksi. Seuraavana päivänä Hull ilmoitti, että Dowie korvaa joukkueen valmentajana pari päivää aiemmin potkut saaneen Phil Brownin. Hull oli Dowien tullessa valmentajaksi sarjassa toiseksi viimeisenä kolmen pisteen päässä suoran säilyjen paikasta, kun kautta oli yhdeksän peliä jäljellä. Dowie ei onnistunut pelastamaan Hullia putoamiselta ja kauden jälkeen hänet korvattiin Nigel Pearsonilla.
Carl McCoy

Carl McCoy (s. 18. tammikuuta 1963 Lambeth, Lontoon, Englanti) on Fields of the Nephilim -goottirockyhtyeen johtohahmo ja laulaja. McCoy on esiintynyt kyberpunk-elokuvassa Hardware.
Antonio Lombardo

Antonio Lombardo (1892–1928) oli sisilialaissyntyinen yhdysvaltalainen rikollisjohtaja. Hän tuli seuraajaksi UNIONE SICILIANAN johtoon, samoihin aikoihin kun Al Capone joutui pakenemaan Frank Yalen murhan seurauksia.
Antonio Lombardon otaksuttiin osallistuneen Caponen kanssa Frank Yalen murhan suunnitteluun. 8. syyskuuta 1928 Lombardoa ammuttiin päähän hänen kävellessään kadulla.
Tuulten sijainnit ja nimet

Tuulten sijainneista ja nimistä (lat. Ventorum situs et cognomina) on Aristoteleen koottujen teosten laitokseen eli Corpus Aristotelicumiin kuuluva teos, joka ei kuitenkaan ole todellisuudessa Aristoteleen kirjoittama. Teos on todellisuudessa lyhyt katkelma peripateettisessa koulukunnassa syntyneestä laajemmasta tutkielmasta De signis. Siksi sitä kutsutaankin myös pidemmällä nimellä Ventorum situs et appellationes ex aristotelis libro de signis. Kirjoitus on usein pantu Theofrastoksen nimiin.

Sisältö

Kirjoitus luettelee kahdentoista eri ilmansuunnista puhaltavan tuulen nimet sekä niiden vaihtoehtoiset eri paikkakunnilla käytetyt nimet, sekä kertoo muun muassa sen, missäpäin ne aiheuttavat myrskyjä. Tuulten suuntia on käsitelty myös teoksissa Meteorologia ja Maailmankaikkeudesta.
Federico Agliardi

Ura

Agliardi aloitti uransa paikallisessa seurassa Brescia Calciossa ja teki ensi esiintymisensä ammattilaisena Serie B:n Cosenzassa, jonne Brescia lainasi hänet kaudeksi 2002/2003. Serie A:ssa Agliardi esiintyi ensi kerran 8. marraskuuta 2003 Bolognaa vastaan. Hän pelasi yhteensä 31 ottelua Brescia paidassa, ennen kuin siirtyi tammikuussa 2006 Palermoon, jossa hän ollut enimmäkseen varamaalivahtina Alberto Fontananan ollessa joukkueen ykkösmaalivahti. Tämän myötä Agliardi lainattiin kaudeksi 2008-2009 Serie B:ssä pelaavaan Riminiin. Lainan päätyttyä Agliardi myytiin 17. heinäkuuta 2009 Padovaan.
Bella Darvi

Bella Darvi (s. Bayla Wegier, 23. lokakuuta 1928 Sosnowiec, Slaskie, Puola – 11. syyskuuta 1971 Monte Carlo, Monaco) oli puolalais-ranskalainen tanssija ja näyttelijä. Natsit vangitsivat hänet toisen maailmansodan aikana. Hän vapautui vuonna 1943.
Tuottaja Darryl F. Zanuck ja hänen puolisonsa Virginia Fox löysivät Wegierin kasinoilta Monte Carlosta, missä hän oli yrittänyt ammattipelurin uraa huonolla menestyksellä. He näkivät hänessä potentiaalisen elokuvatähden. Zanuck maksoi Wegierin pelivelat, teki hänen kanssaan sopimuksen ja toi hänet Hollywoodiin. Taiteilijanimi Bella Darvin etunimi oli yksinkertaisesti amerikkalaisversio alkuperäisestä, sukunimi on yhdistelmä mentorien etunimistä Darryl ja Virginia.
Elokuvaneuvos Kari Uusitalo sanoo, että Zanuckilla ja Darvilla oli suhde ja siksi tuottaja yritti tehdä naisesta tähden inhoamansa Marilyn Monroen tilalle, mutta yleisö ei ollut yhteistyöhaluista. Hänen mainittavia roolejaan olivat muun muassa kurtisaani Neferneferneferin osa elokuvassa Sinuhe, egyptiläinen ja naispääosa Samuel Fullerin ohjaamassa elokuvassa Merten paholaiset.
Uusitalon mukaan Darvin pahin vika näyttelijänä oli puhevika jota ei yritettykään parantaa koska Zanuck piti sitä kyseisen näyttelijän kiehtovimpana ominaisuutena - eikä ollut kuulevinaankaan kun kriitikot ja yleisö olivat aivan eri mieltä.   
Darvin elokuva- ja televisioura päättyi lyhyeen, koska kriitikot teilasivat hänet näyttelijänä, eritoten Sinuhessa. Rooli olikin alun alkaen suunniteltu Monroelle, mutta Zanuck halusi siihen väkisin uuden suojattinsa. Tuottajan suojelukaan ei pitkälle kantanut, koska suuret tähdet, kärjessä Marlon Brando, eivät voineet sietää Darvia. Uusitalon mukaan vain Richard Widmark tuli hänen kanssaan toimeen. 
Ura tuli päätökseensä kun Fox sai tietää miehensä ja Darvin suhteesta tyttärensä välityksellä. Avioeroa Zanuckeille ei tullut, lopullinen asumusero kylläkin ja Darville lähtö Hollywoodista. Darvi yritti vielä Euroopassakin huonolla tuloksella, päätyi takaisin Monte Carloon ammattipeluriksi alkoholisoituen yhä pahemmin. Enää ei löytynyt uutta suojelijaa ja Darvi kuoli 42-vuotiaana oman käden kautta.
Paratriathlon

Paratriathlon on triathlonin muunnelma, joka soveltuu vammaisurheilijoille. Paralympialaisissa kilpailumatkat ovat 750 metriä uintia, 20 km pyöräily ja 5 km juoksu. Triathlon tuotiin osaksi paralympialaisia Rio de Janeirossa 2016.
Ranskan hallitus

Toimivalta

Hallituksen tehtävänä on päättää ja johdattaa kansakunnan politiikkaa, kuten Ranskan viidennen tasavallan perustuslain 20. artikla toteaa. Poliittiset tavoitteet ja hallituksen tavoitteet muuttuvat lakien ja asetusten kirjoittamiseksi. Jokaisen poliittisen toiminnan pitää kuitenkin ennemmin tai myöhemmin muodostua juridiseksi tekstiksi. Kaikki lainsäädäntöhankkeet ja jotkut asetustyypitkin pitää hallituksen eli ministerineuvoston hyväksyä. Ministerineuvoston kokouksissa hallitus tekee suurimman osan kollektiivisesta poliittisesta päätöksenteosta ja päättää päätösten toteuttamistavoista. Näin toteutuu yksi hallitustyöskentelyn keskeinen periaate: kollegiaalisuus. Hallituksen toiminnan tukena sen toteuttaessa päätöksiään ovat sekä armeija että valtionhallinto.

Toiminta

Ministerineuvoston eli hallituksen kokoukset pidetään säännöllisesti keskiviikkoaamuisin tasavallan presidentin johdolla. Tämä kertoo puolestaan hallituksen työskentelyn solidaarisesta ja kollegiaalisesta luonteesta. Keskeinen osa hallituksen työstä tehdään kuitenkin muualla: ministeriöissä, joita ministerit johtavat, ja työryhmissä, kokouksissa ja komiteoissa, jotka muodostuvat useista eri ministereistä. Myös pääministerin henkilökohtainen tai hänen avustajiensa osallistuminen näihin työryhmiin ja kokouksiin takaa työskentelyn tehokkuuden ja tehtyjen toimenpiteiden ja päätösten yhtenäisyyden.
Life (vuoden 2017 elokuva)

Juoni

Marsista Maahan palaava vaurioitunut näytteennoutoluotain saadaan napattua kiinni avaruusaseman robottikädellä. Näytteiden joukosta löytyy horrostava yksisoluinen eliö, joka on tarinan todellisuudessa ensimmäinen Maan ulkopuolinen eliö. Kun olento saadaan eloon, miehistö ei osannut edes kuvitella, miten suuressa vaarassa he olivat.

Tuotanto

Elokuva perustuu Rhett Reesen ja Paul Wernickin alkuperäiskäsikirjoitukseen. 
Ohjaaja Daniel Espinosalle elokuva on ensimmäinen runsaasti digitaalitehosteita sisältävä elokuva. Green screenin käytön minimoimiseksi tapahtumapaikkana toimivasta avaruusasemasta rakennettiin kokonainen malli studioon. Asema perustuu oikeaan ISS:ään, ja se on Nasan suunnitelmien mukaisesti laajennettu versio. Näyttelijät asustelivat asemalla viikon verran, jonka aikana he saivat opastusta oikeilta astronauteilta todenmukaiseen toimimiseen asemalla. Alkupuolen pitkä otto tehtiin ohjaajan mukaan ilman leikkauksia ja sen kuvaaminen harjoitteluineen kesti  kuukauden. Otolla Espinosa pyrkii osoittamaan painottomuuden vaikutuksen hahmojen liikumiseen ja asemoitumiseen, ylös- ja alas-suuntien puuttumisen; samaan tapaan kuin Stanley Kubrick elokuvassa 2001: Avaruusseikkailu. Joka tapauksessa elokuvan olio on tykkänään digitaalitehoste. Näyttelijöille ei näytetty olion kuvia, vaan heidän tuli kuvitella se suullisen kuvauksen perusteella. Olennon suunnittelussa oli mukana geneetikko Adam Rutherford.
Elokuvan pääteema on tuttu jo Ridley Scottin elokuvasta Alien – kahdeksas matkustaja (1979) lähtien, mutta mikään suora kopio Life ei pyri olemaan. Scottin Alien sijoittuu monien muiden perinteisten scifi-leffojen tapaan dystoppiseen neopunk-tulevaisuuteen mutta Life pyrkii kuvaamaan tapahtumien sijoittuvan nykyhetkeen ja olevan "realistisesti" mahdollisia. Vaikutteita Espinosa on saanut Ridley Scottilta jo siksikin, että he ovat työskennelleet yhdessä: Ridley Scott tuotti Espinosan edellisen elokuvan, rikostrilleri Lapsi 44:n (2015). Samalla Espinosa pääsi tutustumaan muiden muassa Scottin vanhoihin storyboardeihin.

Vastaanotto

Dome.fi:n A. Lehden mukaan elokuva lainaa perusideansa Alienista ja näyttää samalta kuin Gravity, ja vaikka ei sinänsä tuo mukanaan mitään uutta mullistavaa on se onnistunut elokuva ollen pelottava ja viihdyttävä. Film-O-Holicin arvostelussa kritisoidaan joitain osia käsikirjoitusta mutta muuten ”ohjaaja Daniel Espinosa onnistuu kuvakerronnallisesti pitämään elokuvan kuitenkin kasassa sen käsikirjoituksellisista puutteista huolimatta. Kun elokuvaa ei ole tarpeettomasti pitkitetty, dynamiikaltaan tehokas kerronta ja klaustrofobisuutta hyödyntävä visuaalisuus pitävät elokuvan hyvin liikkeessä sen tarinallisissa suvantokohdissakin”. The Washington Postin Michael O’Sullivanin mukaan elokuva ei sinänsä ole mitään rakettitiedettä, mutta se tekee minkä tekee hyvin, voisi jopa sanoa nerokkaasti. Hufvudstadsbladetin Hans Sundströmin mukaan elokuvasta puuttuvat mielikuvitus ja vivahteet ja näyttelijäntyö on rutiininomaista.
Anna Bergendahl

Nuoruus ja ura

Bergendahl kasvoi pienessä kaupungissa Nyköpingissä lähellä Tukholmaa. Hänen vanhempansa huomasivat varhain tyttärensä rakkauden musiikkiin ja ostivat hänelle kitaran Annan ollessa kahdeksan. Bergendahl esiintyi ensimmäistä kertaa yleisölle Yorkissa 8-vuotiaana ja aloitti laulun kirjoittamisen kahta vuotta myöhemmin. Kaksitoistavuotiaana hän otti osaa ruotsalaiseen tv-ohjelmaan Super Troupers esittämällä oman versionsa Wild Cherryn kappaleesta "Play That Funky Music".
Vuonna 2008 Bergendahl osallistui Ruotsin Idol-kilpailuun. Hän esitti koelauluissa Bonnie Raittin laulun "Have a Heart" ja sai tuomariston ylistämään lauluääntään. Bergendahl eteni kilpailussa finaaleihin saakka, mutta jäi viidenneksi. Vuonna 2009 Bergendahl solmi levytyssopimuksen Lionheart International -levy-yhtiön kanssa. Hänen esikoisalbuminsa Sincerely Yours julkaistiin 14. huhtikuuta 2010 Ruotsissa ja Suomessa.
Bergendahl osallistui vuonna 2010 Melodifestivalen-kilpailuun laulullaan "This Is My Life" ja hänet valittiin edustamaan Ruotsia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa.Hän ei selviytynyt finaaliin asti, hänestä tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Ruotsin edustaja, joka oli jäänyt finaalin ulkopuolelle.
Aegee

Toiminta

AEGEE järjestää useita projekteja, joista useimmat liittyvät yhteen päätoiminta-alueista: kansalaisaktiivisuus, korkeakoulutus, rauha ja tasapaino sekä kulttuurien välinen vuorovaikutus.

Kansalaisaktiivisuus

AEGEE on itsenäinen mihinkään puolueeseen sitoutumaton poliittinen organisaatio, joka työskentelee läheisesti hallitusten, instituutioiden ja muiden sitoutumattomien järjestöjen kanssa toteuttaakseen tavoitteitaan Euroopan hyväksi. AEGEE pyrkii saamaan jäsentensä ääntä kuuluville jokaisella tasolla järjestämällä konferensseja kyseisistä aiheista ja käyttämällä tuloksia vaikuttamiseen Euroopan instituutioissa.

Korkeakoulutus

Järjestö edustaa opiskelijoita, jotka välittävät eurooppalaisesta dimensiosta korkeakoulutuksessa. Opiskelijoiden liikkuvuuden edistämisen lisäksi AEGEE tukee kielten opiskelua, edistää kansainvälistä yhteistyötä akateemisessa maailmassa ja kampanjoi eurooppalaisen koulutusohjelman puolesta.

Rauha ja tasapaino

Edistämällä demokraattisia ihanteita, suvaitsevaisuutta ja keskinäistä ymmärrystä nuorten aikuisten keskuudessa konfliktialueilla AEGEE myötävaikuttaa konfliktien ratkaisemiseen Balkanilla, Kaukasuksella, Kyproksella sekä Kreikassa ja Turkissa. Lisäksi AEGEE järjestää konferensseja ja seminaareja kansainvälisistä poliittisista aiheista.

Kulttuurien välinen vuorovaikutus

Kunnioituksen ja arvostuksen lisääminen eri kulttuureista peräisin olevien ihmisten välillä on ydin kaikelle työlle AEGEEn piirissä. AEGEE kokee tämän toiminta-alueen Euroopan yhdentymisen ytimenä uskoen, että yhtenäistyminen ei voi koskaan olla ylhäältä alas tapahtuva prosessi, vaan sen täytyy perustua ystävyyteen kaikkien Euroopan kansojen välillä. AEGEE-ryhmät järjestävät vuosittain huomattavan paljon kulttuurivaihtoja.
Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika

Juoni

The Vampire's Assistant kertoo teinistä, joka tietämättään onnistuu rikkomaan 200 vuotta vanhan, kahden keskenään riitelevän vampyyriryhmän välisen rauhan. Hänet vedetään mukaan friikkien ja yöllä liikkuvien outojen otusten maailmaan, jossa hän jättää taakseen turvallisen tylsän elämän ja siirtyy painajaisten hallitsemaan synkkään maailmaan. 
16-vuotias Darren (Chris Massoglia) on kuin kuka tahansa tavallisessä lähiössä asuva teini. Hän hengailee parhaiden ystäviensä kanssa, saa riittävän hyviä arvosanoja ja tavallisesti onnistuu pysymään poissa vaikeuksista. Mutta kun hän ja hänen kaverinsa sattuvat kohtaamaan kiertelevän Friikkisirkuksen, Darrenissa alkaa tapahtua muutoksia. Tällä samalla hetkellä vampyyri nimeltään Larten Crepsley (John C. Reilly) muuttaa hänet joksikin, no... verenhimoiseksi.
Kuolemattomaksi muuttunut Darren liittyy sirkusväkeen joka on täynnä hirviömäisiä olentoja käärmepojasta ja susimiehestä parrakkaaseen naiseen (Salma Hayek) ja jättiläismäiseen haukkujaan (Ken Watanabe). Darrenin opetellessa käyttämään uusia voimiaan hänestä tulee arvokas pelinappula vampyyrien ja heidän tappavampien vastineidensa välille. Yrittäessään selviytyä poika taistelee estääkseen syttymäisillään olevan sodan nielemästä hänen viimeisiä ihmisyyden rippeitään...
Filippiinienmeren taistelu

Tausta

Amerikkalaiset halusivat vallata Mariaanien saariryhmän, jotta uudet B-29-pommikoneet saisivat tukikohtia, joista lennot Japanin mantereelle olisivat mahdollisia.
Yhdysvaltain 5. laivaston tukema maihinnousu Saipanille alkoi 16. kesäkuuta. Japanilaiset olivat keskittäneet alueelle vara-amiraali Ozawan johtaman Liikkuvan laivaston.

Japanilaisten hyökkäykset ilmasta

Ozawan lähettämät tiedustelukoneet havaitsivat yhdysvaltalaisia laivoja varhain aamulla 19. kesäkuuta ja ilmoittivat niistä radiossa. Osa niistä ammuttiin alas. 
Tukialukset lähettivät kahdessa aallossa voimakkaan hyökkäyksen amerikkalaisten kimppuun.
Ensimmäisen aallon 69 konetta lähtivät kello 8.30.  Niistä menetettiin 42. Ainoa saavutus oli pommiosuma taistelulaiva USS South Dakotaan. Toinen aalto lähti noin 20 minuuttia myöhemmin. Sen 128 koneesta menetettiin 97.
Ozawa lähetti vielä kolmannen ja neljännen hyökkäyksen, mutta nekään eivät saavuttaneet menestystä. Kaikkiaan hyökkäykseen lähti 373 konetta, joista menetettiin yli 300.
Yhdysvaltalaiset ryhtyivät kutsumaan näitä taisteluita suureksi kalkkunajahdiksi (engl. Great Turkey Shoot).

Sukellusvenehyökkäykset

Yhdysvaltalaiset eivät onnistuneet paikantamaan japanilaisten laivaston sijaintia tutkalla. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Albacore kuitenkin onnistui paikantamaan joitakin japanilaisia sotalaivoja, mutta epäonnistui hyökkäyksessään optimaalisesta hyökkäysasemasta huolimatta. Epäonnistumisen aiheutti tietokoneohjatun laukaisujärjestelmän pettäminen. Torpedot laukaistiin käsitähtäyksellä kohti lähintä lentotukialusta, Taihōa, mutta ne aiheuttivat vain pientä tuhoa. Ne kuitenkin johtivat siihen, että höyrystynyttä lentobensiiniä alkoi kertyä aluksen sisään. Jostakin tuli aikanaan kipinä ja Taihō räjähti kello 15.32.
Toinen sukellusvene, USS Cavalla, ampui kuusi torpedoa kohti Shōkakua. Kolme torpedoa osui kohteeseensa kello 11.57 ja alus upposi pian.

Amerikkalaisten iltahyökkäys

Myöhemmin iltapäivällä yhdysvaltalaiset lähettivät 216 konetta hyökkäykseen kohti vetäytyviä japanilaisia. Ne saavuttivat kaukana olleet japanilaiset ja upottivat kaksi säiliöalusta ja lentotukialus Hiyōn sekä saivat pahan osuman lentotukialus Zuikakuun.

Jälkitapahtumat

Japanilaiset vetäytyivät Filippiinienmereltä myöhemmin illalla, mikä päätti taistelun. Japani kärsi korvaamattomia tappioita jo valmiiksi alimiehitettyyn laivastoonsa. Yhdysvaltalaiset tuhosivat kahden päivän aikana 90 prosenttia Japanin laivaston ilmavoimista, jonka uudelleenkokoamiseen japanilaiset olivat käyttäneet suurimman osan vuodesta. Varsinkin lentäjistä oli pulaa.
David Ronfeldt

David Ronfeldt on merkittävä amerikkalainen informaatio- ja verkostokeskeisen sodankäynnin tutkija. Hän on suoittanut tohtorin tutkinnon Stanfordin yliopistossa, ja toimii tutkijana RANDissa.
Hans Aslak Guttorm

Hans Aslak Guttorm (s. 15. joulukuuta 1907 – k. 24. maaliskuuta 1992 Outakoski) oli saamelainen kirjailija, joka kirjoitti pohjoissaameksi. Hän valmistui opettajaksi Jyväskylän opettajaseminaarista vuonna 1935 ja työskenteli opettajana Inarissa ja Outakoskella vuoteen 1969 asti. Hän myös teki monta vuotta töitä Sápmelaš-lehden toimituksessa.
Virtaorneero

Levinneisyys

Virtaorneeroa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Neulafagonia

Varret ja lehdet 

Neulafagonian 10–40 senttimetriä pitkät haarovat varret suikertavat maassa. Varsissa on alas päin suuntautuneita kaarevia piikkejä. Sen vastakkaisissa lehdissä on kolme suikeaa lehdykkää. Lehtien koko on 5–15 millimetriä.

Kukat

Neulafagonian kukii maaliskuusta kesäkuuhun. Kukat ovat yksittäin noin 10 millimetriä halkaisjaltaan. Kukkien teriössä viisi sinipunaista kehälehteä joiden kärjet ovat pyöreät.

Levinneisyys

Neulafagonia kasvaa yleisenä Välimeren ympäristössä Pyreneiden niemimaalla, Italiassa ja Balkanin niemimaalla, Baleaareilla, Maltalla, Sardiniassa, Sisiliassa, Kyproksessa, Pohjois-Afrikassa Egyptistä Marokkoon ja Kanariansaarilla. Rannikkoalueilla ja kuivilla paikoilla: joutomailla, kivimuureilla, tienvarsilla sekä muilla kivisillä ja hiekkaisilla alueilla.
Linus Atarah

Linus Atarah on ghanalaissyntyinen suomalainen toimittaja.
Atarah voitti 2010 Euroopan komission journalistikilpailun Suomen-osuuden artikkelillaan ”Kahden kerroksen köyhiä”. Hän on opiskellut sosiologiaa ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa, josta hän valmistui 1992. Sen jälkeen hän työskenteli Ghanassa, jossa hän sai 1995 Ghanan journalistiliiton palkinnon vuoden parhaasta lehtikuvasta. Suomen palauttuaan hän työskenteli ensin Reutersille ja on sittemmin ollut freelancetoimittaja ja -valokuvaaja. Hän työskentelee myös kääntäjänä ja luennoijana ja osallistuu Attacin ja Suomi–Ghana-ystävyysseuran toimintaan.
Helena Notkonen

Helena Notkonen (21. kesäkuuta 1936 Helsinki – 26. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Notkonen näytteli useissa suomalaisissa televisiosarjoissa. Hänet muistetaan esimerkiksi Ruusun aika -sarjasta. Kahdessa Uuno-elokuvassa, Uuno Turhapuron aviokriisi ja Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin, niissä hän näytteli Sörsselssönin vaimoa Elviira Sörsselsöniä. Notkosen ensimmäinen merkittävämpi rooli oli elokuvassa Mies joka ei osannut sanoa ei. Notkonen näytteli Salatuissa elämissä Piitu Uskin esittämän Laura Kivirannan äitiä Eila Kivirantaa vuosina 2000, 2003 ja 2004. Helena Notkonen teki ainutlaatuisen uran soveltavan teatterin pedagogina erityisesti kehitysvammaisten parissa. Hän kuoli Helsingissä 71-vuotiaana marraskuussa 2007. Notkonen oli aiemmin naimisissa Jukka Sipilän kanssa, jonka kanssa he saivat kaksi tytärtä.
Digne-les-Bains

Historia

Bléonejoen varrella sijaitsi roomalaisten Dinia-nimellä tuntema bledoneiden heimon pääpaikka. Sen tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan tiedetä. Carhaisilta ajoilta ei ole säilynyt myöskään roomalaisia tai kristillisiä jäänteitä, vaikkakin tiedetään että 300-luvulla kaupunki sai piispanistuimen. Varhaisissa asiakirjoissa viitataan kahteen erilliseen kaupunkiin, joista toinen oli laaksossa ja toinen vuorenrinteellä. Piispan istuin sijaitsi luultavasti vuorella. 1200-luvulla kaupungin väestö ja piispa riitaantuivat ja vuonna 1385 sinne perustettiin konsulihallinto. Vuonna 1437 alakaupungissa sijainnut tori siirtyi rinteelle ja alakaupunki hylättiin lopulta kokonaan uskonsotien seurauksena. Se asutettiin uudelleen vasta 1600-luvulla ja silloinkin vain osittain sen kaakkoisosaan. Vuonna 1629 kaupungin asukasluku romahti ruton tuhojen takia. Toisessa maailmansodassa se kärsi tuhoja 16. elokuuta 1944 tapahtuneessa pommituksessa.
Ladislav Ščurko

Pelaajaura

Ščurko oli kotikaupunkinsa joukkueen HK Spišská Nová Vesin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2003–2004 Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kesällä 2004 Philadelphia Flyers varasi Ščurkon kuudennella kierroksella. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsin riveihin. Ščurko pelasi WHL:ssä kaikkiaan kolme kautta, joista kolmas kausi 2006–2007 kului Tri-City Americansin riveissä.
Kaudeksi 2007–2008 Ščurko palasi kotimaahansa ja siirtyi pelaamaan Slovakian Extraliigaa HC Košicen riveihin. Hän pelasi siellä ensimmäisestä kaudestaan myös osan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HK VTJ  Trebišovin riveissä. Ščurko voitti toisella kaudellaan Slovakian mestaruuden keväällä 2009.

Maajoukkue

Ščurko pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2003 ja 2004. Vuonna 2003 hän voitti hopeaa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Ščurko pelasi vuosina 2005 ja 2006.

Jääkiekkotuomarin murha

Ščurko pidätettiin huhtikuussa 2009 epäiltynä 26-vuotiaan jääkiekkotuomari Marek Liptajin murhasta. Hän tunnusti puukottaneensa Liptajia 14 kertaa tammikuussa 2008. Liptajin ruumis löydettiin joulukuussa 2008 haudattuna Tatran vuoristoseudulta.

Vapaalla jalalla

Oikeusprosessin pitkittymisen takia Ščurko päästettiin vapaalle jalalle 8. marraskuuta 2011. Hän palasi kilpajääkiekon pariin 3. joulukuuta 2011 Slovakian 3. liigassa pelaavassa juniorivuosiensa seurassa HK Slovan Gelnicassa. Heinäkuussa 2012 Scurko tuomittiin murhasta kahdeksaksi vuodeksi vankilaan.  Hän pääsi kuitenkin ehdonalaiseen jo vuonna 2015 ja palasi vuoden 2017 syksyllä pelaamaan maansa pääsarjassa nousijajoukkue HC Detvassa. Vuodet 2015–2017 hän pelasi alemmissa sarjoissa.