google/wiki40b huggingface dataset:
Oke Jokinen

Oke Jokinen (13. maaliskuuta 1918 Kotka – 12. maaliskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen sivutoiminen radioselostaja ja -toimittaja. Hän oli päätoimeltaan rautakauppa Renlundin mainospäällikkö, mutta teki Yleisradiolle viitisensataa radio-ohjelmaa 1950-luvun vaihteesta aina 1990-luvun loppupuolelle. Sotien aikana Jokinen toimi Suomenlahden rannikkotykistön valistus- ja tiedotusupseerina.
Jokinen halusi pysyä kaikkia aiheita hallitsevana yleisselostajana, mutta hän oli erityisen kiinnostunut musiikista ja tunnettiin erityisesti hyvistä suhteistaan Viroon. Hän toimi muun muassa vuosittaisten suomalais-neuvostoliittolaisten Sävelsilta-radiokonserttien juontajana. Tallinnan laulujuhlat oli yksi hänen vakituisista radioselostustehtävistään; ensimmäisen kerran hän vieraili juhlilla jo 1938 Kotkan lyseon kuoropoikien mukana. Ensimmäisen radiotyömatkansa Jokinen teki Neuvosto-Viroon kesäkuussa 1958 ja ystävystyi tällöin sikäläisen toimittajan Lennart Meren kanssa, josta sittemmin tuli uudelleen itsenäistyneen Viron presidentti. Jokinen teki Meren kanssa paljon radio- ja televisioyhteistyötä muun muassa kansatieteellisten elokuvien parissa.
Pekka Gronow sanoo Oke Jokista uusia ilmaisumuotoja etsineeksi radiotoimittajaksi. Hän ottaa esiin vuonna 1956 valmistuneen puolitoistatuntisen ohjelman Seinätön talo. Sen ideana oli kuvata radioselostuksen ja haastattelujen keinoin yhtä kerrostaloa (Unioninkatu 45 Helsingissä) ja kurkistaa sisään asuntoihin ja tutustuttaa kuulijat niiden asukkaisiin, alivuokralaisiin ja kotiapulaisiin.
Oke Jokinen laati myös tietokirjoja muun muassa kaitafilmauksesta, askartelutöistä ja taikatempuista. Hän toimitti 1950-luvun keskivaiheilla suomenkieliset versiot sveitsiläisperäisistä pojille suunnatuista Kolumbus-vuosikirjoista.
Oke Jokinen teki radio-ohjelmia miltei kuolemaansa asti. Hän kuoli päivää ennen 80-vuotissyntymäpäiväänsä vuonna 1998.
Salonki

Salonki on tietynlainen, yleensä hienostunut ja koristeellinen sisätila tai sellaisessa pidettävä kulttuuritilaisuus.

Salonki seurapiireissä ja taide-elämässä

Salonki käsitteenä liittyy erityisesti entisaikojen seurapiirielämään. Salongiksi voidaan kutsua hienoa seurusteluhuonetta, joka on sisustettu esimerkiksi rokokootyylisin kalustein. Salonki voi lisäksi tarkoittaa seurapiirihenkilön (tavallisesti naisen) kotonaan pitämää vastaanottoa, jolla keskustellaan kirjallisista tai taiteellisista kysymyksistä. Kyseessä on elävöittävien ja älyllisten ihmisten seurustelupiiri, jossa osallistujat viihdyttävät toisiaan, lisäävät toistensa tietämystä sekä jalostavat makuaan keskustelun ja lukemisen avulla. Tällaiset salongit liitetään usein 1600- ja 1700-luvun Ranskan kirjallisiin ja filosofisiin piireihin, joissa muun muassa valistusajan ajatukset levisivät.
Salonkeja on voitu käyttää myös taidesalonkeina eli gallerioina. Ranskan taideakatemia alkoi 1600-luvun lopulla järjestää taidenäyttelyitä Pariisin Louvressa, mistä on saanut alkunsa Pariisin salonkina tunnettu näyttelyfoorumi. Palatsin salien (ransk. salon) käyttö näyttelytilana johti siihen, että itse näyttelyäkin alettiin kutsua salongiksi. Myöhemmin salonki-nimitys yleistyi tarkoittamaan myös muita Pariisissa järjestettyjä yhteisnäyttelyitä. Tunnettuja näyttelyitä ovat muun muassa Reputettujen salonki (Salon des Refusés), Syyssalonki (Salon d'Automne), Riippumattomien salonki (Salon des Indépendants) ja Toukokuun salonki (Salon de Mai).
Poseidonin temppeli (Isthmia)

Historia

Temppeli oli keskeisin osa Isthmian Poseidonin pyhäkköaluetta, jolla järjestettiin muun muassa Isthmian kisat. Paikka on ollut kulttikäytössä viimeistään 1100-luvulta eaa. lähtien. Temppeli rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 700 eaa. Se tuhoutui tulipalossa noin vuonna 480–470 eaa. Uusi temppeli rakennettiin noin vuonna 465–450 eaa. Myös se vaurioitui pahoin Spartan hyökkäystä seuranneessa tulipalossa vuonna 390 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen; nykyisin paikalla olevat rauniot ovat tästä rakennusvaiheesta. Koska Korintin kannas oli keskeinen kulkureitti, temppeli kärsi myöhemminkin usein sodista.
Pyhäkköalue hylättiin 300-luvulla jaa. Theodosius II:n aikana 400-luvulla suuri osa temppelin kivistä käytettiin kannaksen yli rakennetun Heksamilion-muurin rakentamiseen.
Temppelin järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1959–1967 Oscar Broonerin johdolla. Arkeologisia tutkimuksia pyhäkköalueella oli suoritettu jo vuodesta 1883 lähtien. Kaivauksia ovat suorittaneet Chicagon yliopisto ja Ohion osavaltionyliopisto. Ne jatkuvat edelleen.

Rakennus

Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Arkaaisessa temppelissä oli 7 x 19 puista pylvästä. Se oli poikkeuksellisen pitkä leveyteensä nähden. Myöhemmässä temppelissä oli 6 x 13 pylvästä. Temppelissä oli muun muassa Poseidonin ja Amfitriten kulttipatsaat sekä Palaimonin, jonka kunniaksi Isthmian kisat oli perustettu, patsas.
Temppelin itäpuolella oli noin 40 metriä pitkä alttari. Pyhäkköalue oli ympäröity temenosmuurilla.
Nurse With Wound

Nurse With Wound (tunnetaan myös lyhenteellä NWW) on brittiläinen industrialyhtye, jonka perustivat Steven Stapleton, John Fothergill ja Heman Pathak vuonna 1978. Yhtyeen aikaisimmat levytykset olivat pikaisesti tehtyjä ja niitä pidettiin yleisesti industrial-musiikkina, mutta yhtye painotti musiikkinsa perustuvan vapaaseen improvisaatioon ja krautrockiin.
Vuoteen 1981 mennessä Stapleton oli ainoana jäljellä alkuperäisestä triosta ja siten pitää vuoden 1982 Homotopy To Marie -julkaisua ensimmäisenä aitona Nurse With Wound -levytyksenä. Stapletonin musiikki onkin hyvinkin äärimmilleen vietyä kokeilunhalua, dadaistiset äänimaailmat yhdistelevät useita musiikkisuuntauksia.
NWW on periaatteessa Stapletonin oma sooloprojektinsa, mutta sen parissa on työskennelleet lukemattomat muut artistit, kuten Current 93:n David Tibet, Coilin John Balance, Death in Junen Douglas Pierce ja Whitehousen William Bennett.
Edwin Encarnación

Ammattilaisura

Texas Rangers varasi Encarnaciónin yhdeksännellä kierroksella vuoden 2000 MLB:n varaustilaisuudessa. Hän teki MLB-debyyttinsä Cincinnati Redsin riveissä kaudella 2005. Vaihtelevien esitysten jälkeen Encarnación kaupattiin Toronto Blue Jaysiin heinäkuussa 2009.
Lopullisen läpimurtonsa Encarnación teki kaudella 2013, jolloin hänet valittiin myös ensimmäistä kertaa MLB:n tähdistöotteluun. Torontossa Encarnación on muodostanut vaarallisen lyöjäkaksikon yhdessä maanmiehensä José Bautistan kanssa.
Pesäpallon SM-sarja 1950

Lyöjätilasto

Kunnarista 2 pistettä.
Trevor Ariza

NBA-ura

New York Knicks varasi UCLA:n yliopiston joukkueessa pelanneen Arizan toisella kierroksella vuoden 2004 NBA:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden 43:ntenä pelaajana. Knicksin jälkeen hän on pelannut Orlando Magicissä, Los Angeles Lakersissä, Houston Rocketsissa, New Orleans Hornetsissa, Washington Wizardsissa, uudelleen Houston Rocketsissa sekä syksyn 2018 Phoenix Sunsissa. Joulukuussa 2018 hän palasi Washington Wizardsiin.
Ariza on voittanut urallaan yhden NBA:n mestaruuden, kaudella 2008–2009 Los Angeles Lakersin riveissä.
Eero Nallinmaa

Eero Nallinmaa (14. helmikuuta 1917 Vanaja – 1998) oli suomalainen musiikintutkija, konservatorion rehtori ja säveltäjä.
Nallinmaa valmistui kansakoulunopettajaksi 1941 ja hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1970. Nallinmaa toimi kansakoulunopettajana 1946–1953, Nokian työväenopiston johtajana 1953–1957 ja Tampereen musiikkiopiston ja konservatorion rehtorina 1957–1980. Hän oli myös Tampereen yliopiston dosenttina 1971–1974.
Nallinmaan tutkimuskohteena olivat 1700- ja 1800-lukujen nuottikirjat. Hänen väitöskirjansa käsitteli Vesilahden Anian kylässä asuneen vänrikki Erik Ulrik Spoofin (1775–1846) kokoamaa nuottikirjaa. Nallinmaa oli myös säveltäjä, hänen sävellyksiinsä kuuluvat muun muassa ooppera Jaakko Ilkka, oratorio Ihmisen poika ja lauluja eri runoilijoiden teksteihin.
Eero Nallinmaan arkisto sijaitsee Kansalliskirjastossa ja se sisältää aineistoa vuosien 1934 ja 1998 väliltä.
Waltteri Hopponen

Seuraura

Hopponen on Jäähongan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jossa Hopponen voitti A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2013, B-nuorten SM-hopeaa vuosina 2012 ja 2013 sekä C-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2011 ja 2012. WHL-joukkue Everett Silvertips varasi hänet koko CHL:n varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana kesällä 2013. Hopponen aloitti joukkueessa kauden 2013–2014, mutta hän siirtyi kuitenkin vain yhden runkosarjaottelun jälkeen USHL-joukkue Sioux City Musketeersin riveihin.
Syksyllä 2014 NHL-varaamaton Hopponen osallistui Toronto Maple Leafsin harjoitusleirille. Hän osallistui kaudella 2014–2015 Musketeersin kanssa myös Junior Club World Cupiin voittaen pronssia, kunnes tammikuussa 2015 Hopposen USHL-seuraksi vaihtui Lincoln Stars.
Kaudeksi 2015–2016 Hopponen palasi Suomeen ja siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 11. syyskuuta 2015 Pelicansia vastaan. Hopponen sai ottelussa jääaikaa 11.31 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 25. marraskuuta 2015 Porin Ässiä vastaan. Marko Allen valitsi Hopposen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa SM-liigassa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 5+9=14.
Hopponen pelasi kaudella 2016–2017 SM-liigassa 21 runkosarjaottelua. Hän pelasi reilut puolet kaudestaan lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Sekä SM-liigan että Mestiksen runkosarjan päätyttyä Hopponen vahvisti HPK:n A-nuoria, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Hopponen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Espoo Unitedin Mestis-joukkueeseen. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Heinolan Peliittojen riveihin.
Hopponen siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Espooseen.
Kavkaz Center

Kavkaz Center on verkkosivusto ja tiedotustoimisto, joka nykyään toimii Kaukasian emiraatin tiedotuskanavana. Sivuston toiminnasta vastaa  Suomalais-venäläisen kansalaisfoorumin sihteerinä myös tunnettu helsinkiläinen Mikael Storsjö. Aiemmin sivusto tuki Lontoosta käsin toimivaa Itškerian tšetšeenitasavaltaa, mutta Doku Umarovin julistettua Kaukasian emiraatin, on sivusto säilynyt Umarovin hallinnassa. Emiiri Doku Umarovin lausunnon mukaan Kavkaz Center on emiraatin "valtiollinen verkkosivusto".
Sivusto tuottaa eri uutislähteisiin perustuen tšetšeenitaistelijoiden ja mujahideen-soturien näkökulmasta propagandaa Kaukasian alueen tilanteesta erityisesti Tšetšenian sotaan liittyen. Se käsittelee myös Venäjän, Israelin, Afganistanin, Irakin ja Somalian tapahtumia. Sivusto vastustaa Kremlin valtaan nostamaa Tšetšenian tasavaltaa.
Doku Umarov otti vastuun Moskovan maaliskuun 2010 metropommeista Kavkaz Centerin kautta julkaisemallaan videolla.

Historia

Palvelun perusti maaliskuussa 1999 Tšetšenian entinen "tiedotusministeri" Movladi Udugov Groznyissa. Palvelu on sijainnut useissa maissa olevilla palvelimilla, joista Venäjä pyrkii kitkemään sen viranomaisten avulla. Perusteena on esitetty epäily kansainvälisen terrorismin tukemisesta. Julkaisun puolustajat katsovat moniarvoisen uutisvälityksen edellyttävän, että Tšetšenian konfliktin molemmat osapuolet saavat näkemyksensä julkisuuteen. Sivut on poistettu ilmestymisensä jälkeen Liettuassa, Latviassa ja sittemmin myös Ruotsissa.
Liettuassa sivut suljettiin ensimmäistä kertaa syyskuussa 2004 sen jälkeen, kun Kazkaz Center oli julkaissut Šamil Basajevin tiedotteen, missä hän ilmoitti osallisuutensa Beslanin koulukaappaukseen. Tämän jälkeen suomalainen liikemies Mikael Storsjö siirsi sivut omalle palvelimelleen. Myös Suomessa sivut suljettiin suojelupoliisin konsultaation jälkeen, mutta sen jälkeen ne avattiin uudelleen suomalaisella ja ruotsalaisella palvelimella. Perjantaina 5. toukokuuta 2006 Tukholman kansainvälinen syyttäjä Håkan Roswall määräsi palvelinlaitteet takavarikoitavaksi estääkseen sivujen ylläpitämisen Ruotsissa. Laitteet kuuluvat PRQ Web hostingille. Storsjön mukaan syynä operaatiolle on se, että Venäjän Tukholman-suurlähetystö oli tehnyt valituksen poliisille siitä, että sivuilla oli suhtauduttu myönteisesti 13. lokakuuta 2005 tapahtuneeseen Naltšikin hyökkäykseen, missä kuoli 12 poliisia ja saman verran muita henkilöitä. Hyökkääjiä oli noin 150–200.
Noustuaan kapinallisten presidentiksi kesällä 2006 maltillinen Doku Umarov viittasi ensimmäisessä Kavkaz-Centerissa julkaistussa lausunnossaan Aslan Mashadovin ja Boris Jeltsinin 12. toukokuuta 1997 solmimaan sopimukseen. Tämä ei sopinut Udugovin johtamalle jihadistien radikaalisiivelle, vaan hän alkoi sensuroida Umarovin lausuntoja, ja hänen ensimmäinen lausuntonsa poistettiin sivustolta. 12. syyskuuta Umarov sanoi "kansainvälisen oikeuden perusteella meillä on oikeus puolustaa itseämme, ja sen vuoksi taistelemme". Myös tämä lausunto poistettiin Kavkaz-Centerin sivustoilta. Seuraavana päivänä Umarov vaati, että verkkosivu julkaisisi hänen lausuntonsa kokonaisuudessaan tai ei ollenkaan.
Marjojärvi (Heinola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,8 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89 metriä mpy.
Janne Mustonen

Janne Mustonen (s. 16. lokakuuta 1979 Imatra) on suomalainen taikuri ja jonglööri.
Mustonen aloitti taikatemppujen harrastamisen 1990-luvun alkupuolella ja ensimmäinen virallinen esiintyminen oli vuonna 1995. Vuosien varrella hän on kouluttanut itseään muun muassa alan kotimaisissa kongresseissa, suorittanut taikuuden täydennyskoulutuksen ja sirkustaiteen erikoistumisopinnot Turun taideakatemiassa.
Hän on esiintynyt useana kesänä Imatralla Irti-teatterin kesäteatterissa. Vuonna 2002 Mustonen oli mukana perustamassa Imatralle Sirkus Soihtua, jonka ohjaajana ja toiminnanjohtajana hän toimi vuosina 2002–2012. Soihtu on voittanut Nuorisosirkusliiton Sirkusfestarit -tapahtumassa kokonaisuuksien sarjan pääpalkinnon (2007).
Kesällä 2012 Mustonen toteutti laajan kansainvälisen katuesiintymiskiertueen. Yhdessä esiintyjäkollegansa J-P Pirisen kanssa hän matkusti Euroopan halki esiintyen suurkaupunkien kaduilla. Tästä matkasta tuotettiin myös kahdeksanosainen nettitelevisiosarja Grand Tour.
Kesällä 2013 Mustonen asetti haasteen itselleen Facebookissa ja päätyi ajamaan yksipyöräisellä Kouvolasta Lappeenrantaan.
Mustonen on tunnettu siitä, että hän tuo esityksissään voimakkaasti esille eteläkarjalaista iloista ja välitöntä kulttuuri-identiteettiään ja tämä onkin yksi hänen tavaramerkeistään: leppoisa ja hauska karjalainen olemus ja esiintymistyyli.
Mustonen on maailmassa ainoa, joka jongleeraa keilapalloa, sapelia ja tapparaa yksipyöräisellä samalla ajaen. Esityksen lopuksi Mustonen jongleeraa kolmelle käynnissä olevalla moottorisahalla. Kyseinen temppu on jongleerauksen hengenvaarallinen klassikko.
Mustonen teki Guinnessin maailmanennätyksen kolmen moottorisahan jongleerauksessa 28.7.2018. Ennätys mitataan kiinniotettujen heittojen määrässä, edellinen ennätys oli 94 heittoa ja Jannen uusi ennätys on 98 heittoa.
Huhtikuussa 2018 Hänet valittiin Evento Awards -vuoden esiintyjäksi.
Candido Portinari

Candido Portinari (1903–1962) oli brasilialainen taidemaalari ja -graafikko. Yhteiskunnallisia ja poliittisia aiheita suosinut Portinari sai vaikutteita niin surrealismista kuin Picassoltakin, jonka Guernica teki häneen syvän vaikutuksen. Hän oli kotimaanosansa merkittävimpiä monumentaalimaalareita.
Kantatie 75

Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 75 oli Siilinjärven ja Nurmeksen välinen tie. Reitti oli tuolloin noin 20 kilometriä nykyistä pitempi, sillä 1960-luvulle saakka se kulki Nilsiän ja Säyneisen kirkonkylien kautta. 1970-luvulla kantatien 75 viitoitusta jatkettiin Kuhmoon saakka, kun Nurmeksen ja Kuhmon välisen maantien uudelleenrakennus valmistui. Siilinjärven kohdalle valmistui vuonna 1992 valtatien 5 moottoritien rakentamisen yhteydessä noin parin kilometrin mittainen nelikaistainen osin eritasoliittymillä varustettu tie.

Suunnitelmat

Valtatietä 16 on suunniteltu jatkettavaksi kantateiden 77 ja 75 kautta Kyyjärveltä Kuhmoon. Näin tie muodostaisi suoran yhteyden Pohjanmaan ja Itä-Suomen välillä. Kantatienumeroa 75 ei olla kuitenkaan poistamassa kokonaan käytöstä, koska Kainuun puolella on merkitty maakuntakaavaan nykyisen seututien 912 muuttaminen kantatieksi. Tämä muutos tapahtuu kuitenkin selvästi myöhemmin kuin Savon ja Karjalan puolen uudelleennumerointi, joten kantatienumero 75 poistuu tulevaisuudessa käytöstä hetkellisesti.

Tiehankkeita

Kantatielle 75 on valmistunut Siilinjärven itäpuolelle Yaran tehtaan kohdalle eritasoliittymä. Hankkeen kustannusarvio oli noin 3,8 miljoonaa euroa ja se on merkitty Pohjois-Savon ELY-keskuksen toiminta- ja taloussuunnitelmaan.
Kantatietä 75 on parannettu Pajukosken ja Pieksänkosken välillä. Hankkeessa levennettiin tietä, rakennettiin kevyen liikenteen väylä sekä parannettiin liittymiä. Hankkeen kustannusarvio oli noin 2,9 miljoonaa euroa ja se on merkitty Pohjois-Savon ELY-keskuksen toiminta- ja taloussuunnitelmaan.
Vjatšeslav Lemešev

Vjatšeslav Ivanovitš Lemešev (ven. Вячеслав Иванович Лемешев , s. 3. huhtikuuta 1952 Lykošino – 27. tammikuuta 1996) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Lemešev voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa keskisarjassa eli alle 75-kiloisissa. Vain yksi hänen viidestä vastustajastaan pysyi kehässä täyden ajan. Hän voitti indonesialaisen W. Gommiesin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, itäsaksalaisen H-J. Brausken pistein 5–0, turkkilaisen Nazif Kuranin kuten myös yhdysvaltalaisen Marvin Johnsonin kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä sekä loppuottelussa suomalaisen Reima Virtasen tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä ajassa 2.17.
Lemešev voitti keskisarjan Euroopan-mestaruuden Belgradissa 1973  sekä Katowicessa 1975.
Sophie B. Hawkins

Sophie Ballantine Hawkins (s. 1. marraskuuta 1964) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. 
Hawkins syntyi New Yorkissa ja valmistui Manhattan School of Musicista. Hän sai Grammy-ehdokkuuden jo debyyttialbumillaan Tongues and Tails (1992). Laulu "Damn I Wish I Was Your Lover" nousi Yhdysvaltain singlelistan viidenneksi. Seuraava albumi Whaler ilmestyi 1994. 
Hawkins on avoimesti biseksuaalinen.
Kikkeri

Maantiede ja asutus

Kikkerin kunnan pinta-ala on 51,54 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Volossovan piirin Kupanitsan, lännessä Volossovan ja etelässä Kalttinan kuntiin sekä idässä Hatsinan piiriin. Pinta-alasta 44,5 % on metsää, 39,0 % maatalousmaata ja 13,1 % asuinaluetta.
Suurin osa kunnasta kuuluu pinnanmuodostukseltaan tasaiseen Inkerin ylänköön. Alueella ei ole jokia tai järviä. Seudulla on paljon karsti-ilmiöitä. Hyötykaivannaisiin kuuluu dolomiitti.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Kikkerin sovhoosin ja 81. kilometrin asutukset sekä kuusi kylää: Lipakora (ven. Lipovaja Gora), Orponja (Arbonje), Orponjan moisio (Myza Arbonje), Pieni-Kikkeri (Maloje Kikerino), Rokovitsa (Rogovitsy) ja Suuri-Kikkeri (Bolšoje Kikerino). Kunnan alueella sijaitsee kuusi puutarhapalsta-aluetta. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan lähes 2 000 henkeä.

Historia

Kikkeri mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1600-luvulla seudulle muutti inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan luterilaiseen seurakuntaan. Nykyisen taajaman paikalla oli kartano ja maantien varrella majatalo. Vuonna 1870 rakennettiin Kikkerin rautatieasema, jonka ympärille syntyi huvila-asutusta.
Pjotr Vaulin perusti vuonna 1906 Kikkeriin keramiikkapajan, jonka tuotteita on käytetty monien arvorakennusten koristelussa. Vuonna 1920 sen pohjalta muodostetiin posliini- ja keramiikkatehdas Gorn, joka teki konkurssin 2000-luvun alussa. Vuosina 1930–2004 Kikkerillä oli kaupunkimaisen taajaman status.

Liikenne, talous ja palvelut

Kikkerin kautta kulkee Namkun, Hatsinan ja Iivananlinnan välinen rautatie sekä Hatsinan ja Opoljan ja Hattulan (ven. Šapki) ja Kemppaalan (Kempolovo) väliset maantiet. Rokovitsasta haarautuu tie Kalttinaan.
Kunnan talous perustuu rakennustarvikkeiden tuotantoon. Maataloutta harjoittaa kaksi Kalttinan kunnassa sijaitsevaa maatalousyritystä. Noin neljäsosa työvoimasta työskentelee naapurikunnissa tai Pietarissa.
Kikkerissä toimii lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka ja joukko kauppoja. Taajamassa on vuonna 1997 valmistunut inkerinsuomalaisten vanhusten palvelutalo.

Nähtävyydet ja matkailu

Orponjan, Pienen-Kikkerin ja Rokovitsan kylien läheltä on löydetty muinaisia kurgaani- ja kivikehyshautoja. Kikkerin taajaman rakennusmuistomerkkejä ovat 1900-luvun vaihteesta peräisin oleva Vaulinin kartano ja vuosina 1908–1909 pystytetty ortodoksinen kirkko, joka suljettiin vuonna 1939 ja palautettiin seurakunnalle vuonna 1994. Kikkerin asemalla on Venäjän kansalaissodassa ja toisessa maailmansodassa kaatuneiden muistomerkki. Matkailupalveluita ei ole.
Alameda County Library

Alameda County Library on julkinen kirjastojärjestelmä, joka toimii Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se perustettiin vuonna 1910 ja nykyisin se ylläpitää 11 kirjastoa. Sen päämaja sijaitsee Fremontissa. Kirjastojen lisäksi Alameda County Library -järjestelmä tarjoaa mm. opetusta piirikunnan vankiloihin.
Lilith (elokuva)

Juoni

Itsekin traumoista kärsivä nuori sotaveteraani Vincent Bruce (Beatty) saa paikan toimintaterapeuttina kotikaupunkinsa lähellä sijaitsevassa rikkaiden potilaiden yksityisessä mielisairaalassa. Siellä hänet saa pauloihinsa skitsofreniaa sairastava herkkä ja taiteellinen Lilith Arthur (Seberg). Vincent vie Lilithiä retkille laitoksen ulkopuolelle, minkä ansiosta Lilith alkaa vapautua ja parantua. Vincent ja Lilith rakastuvat intohimoisesti. Nuori miespotilas (Fonda) on pitkään ollut ihastunut Lilithiin ja tekee itsemurhan kun huomaa Vincentin valloittavan nuoren naisen sydämen. Lilithin mielen valtaa hänet sairastuttanut veljen kuolema vuosia sitten, johon ilmeisesti oli liittynyt insestin piirteitä sisarusten kesken. Lilith vajoaa koomaan, ja Vincent hakee apua itselleen laitoksen henkilökunnalta.

Arviot

Elokuvakirjassa  The New Biographical Dictionary of Film kriitikko David Thomson pitää Lilithiä "merkillisyytenä, ainoana [Rossenin] elokuvista, jossa on intohimoa, salamyhkäisyyttä ja joka on todella henkilökohtainen. Muut hänen elokuvansa vaikuttavat vanhentuneilta ja vaatimattomilta, mutta Lilith on ajaton."
Kriitikot, esimerkiksi Jari Mustonen, näkevät elokuvan erityisesti Rossenin ja Sebergin elokuvana. Muut näyttelijät jäävät siinä statistin rooliin.
Heronin kaava

Historiaa

Kaava on nimetty ensimmäisellä vuosisadalla eläneen Heron Aleksandrialaisen mukaan. Heronin kaavan todistus esiintyy hänen kirjoittamassaan kirjassa Metrica. On myös uskottu, että jo Arkhimedes tunsi kaavan, mutta on myös mahdollista, että kaava tunnettiin paljon ennen Arkhimedestä.