google/wiki40b huggingface dataset:
Verner Viitasaari

Juho Verner Viitasaari (1888 Kokemäki – 1967 Kokemäki) oli suomalainen puutarhuri. Hänen merkittävin elämäntyönsä oli Karimaan puutarha, joka on Kokemäellä toimiva puutarha ja arboretum.
Verner Viitasaari osti vuonna 1916 1,5 hehtaarin kokoisella vuokramaalla Paistilan kylässä sijainneen synnyinkotinsa ja ryhtyi rakentamaan sen ympäristöön puutarhaa. Hän laajensi sitä elämänsä aikana 5,5 hehtaarin suuruiseksi kauppapuutarhaksi ja arboretumiksi, joka on nykyään tunnettu matkailukohde Kokemäellä. Viitasaari vietti vuoden myös Pohjois-Amerikassa ja toi mukanaan useita kasveja ja niiden siemeniä. 
Vuonna 1967 kuolleen Verner Viitasaaren tuhkauurna on haudattu Karimaan puutarhaan ja paikalla on myös kuvanveistäjä Kauko Räikkeen suunnittelema muistoreliefi. Lisäksi puutarhassa on Verner Viitasaaren kotimuseo. Vuonna 1968 perustettiin Karimaa-säätiö, jonka tehtävä on huolehtia puutarhasta ja Viitasaaren hauta-alueesta.
Avaruustutkimusasema

Avaruustutkimusasema eli avaruusobservatorio tai avaruusteleskooppi on ulkoavaruudessa sijaitseva laite, jota käytetään kaukaisten planeettojen, galaksien, tähtien ja muiden avaruuden kohteiden tutkimiseen. 
Se toimii kuten maanpäällinen observatorio. Tutkijat tekevät mittausehdotuksia Nasalle (tai muulle observatoriota ylläpitävälle organisaatiolle), ja observatorion mittausaikaa käyttöönsä saavat parhaat esitykset laatineet tutkijat. Observatorio suunnataan heidän suunnitelmansa mukaisesti, ja mittauksia tehdään valituilla instrumenteilla. Euroopan avaruusjärjestö (ESA) kutsuu vastaavia satelliitteja fasiliteeteiksi.

Johdanto

Suuri määrä avaruustutkimusasemia on lähetetty kiertoradalle, ja suurin osa niistä on lisännyt tietämystämme kosmoksesta suuressa määrin.
Maanpäällinen tähtitiede on rajoittunutta maan ilmakehän takia. Ilmakehä aiheuttaa häiriötä sähkömagneettiseen säteilyyn suodattamalla ja suojelemalla maapalloa siltä. Tämän takia onkin hyvä sijoittaa tähtitieteellinen tutkimusasema avaruuteen. Kun teleskooppi kiertää maapalloa ilmakehän ulkopuolella, sitä eivät häiritse lämpöväreily, paine-erosta johtuva häiriö eivätkä muut ilmakehän ilmiöt, valosaaste ynnä muu sellainen.
Jotkin maanpäälliset teleskoopit (kuten Very Large Telescope, VLT) pystyvät vähentämään häiriöitä kehittyneen optiikkansa avulla, joka pystyy reagoimaan ilmakehän muutoksiin (adaptiivinen ja aktiivinen optiikka). Tämän ansiosta parhaat maanpäälliset teleskoopit ovat jopa Hubble-avaruusteleskooppia laadukkaampia. Mutta avaruudesta johdettava tähtitiede on tärkeämpää, koska optinen ikkuna ja radio-ikkuna ovat ainoat elektromagneettisen spektrin alueet, joita Maan ilmakehä ei vaimenna suuressa määrin. Esimerkiksi röntgentähtitiede on lähes mahdotonta Maasta käsin. Se on merkittävässä asemassa nykypäivän tähtitieteessä kiertoradalla olevien röntgenteleskoopilla varustettujen satelliittien ansiosta. Yksi esimerkki tällaisesta teleskoopista on Chandra. Ilmakehä vaimentaa suuresti myös infrapuna- ja ultraviolettisäteilyä.
Avaruustutkimusasemat voidaan yleisesti jakaa kahteen osa-alueeseen: tutkimusasemiin, jotka kartoittavat koko taivasta, ja tutkimusasemiin jotka tarkkailevat valittuja taivaan kohteita.
Monet avaruustutkimuslaitokset ovat jo suorittaneet tehtävänsä, kun muut vielä jatkavat toimintaa. Satelliitteja ovat lähettäneet Nasan, ESAn ja Japanin avaruusjärjestöt.
Jurijs Andrejevs

Ura

Andrejevs aloitti pelaajauransa FK Daugava Riiassa 1977. Hän pelasi urallaan kotikaupunkinsa eri seuroissa voittaen kaudella 1985 Latvian sosialistisen neuvostotasavallan mestaruuden FK Alfassa.
Valmennusuransa alkupuolella Andrejevs valmensi FK Daugava Riikaa, kunnes siirtyi vuonna 2004 Latvian mahtiseuran Skonton peräsimeen. Hän luotsasi seuran Virslīgan mestariksi 2004 sekä kahteen Livonia cupin mestaruuteen. Andrejevsin valmennuskaudellä päättyi Skonton 14-vuotisen valtakauden uudelleen itsenäistyneen Latvian liigassa.
Vuodesta 2001 lähtien Andrejevs oli toiminut Aleksandrs Starkovsin apuvalmentajana Latvian maajoukkueessa. Kaksikko oli johdattanut maan yllättäen EM-kisoihin 2004. Marraskuussa 2004 Andrejevs nousi maajoukkueen päävalmentajaksi Starkovsin siirryttyä FK Spartak Moskovan peräsimeen. Hänen pestinsä alkoi tappiolla Omanille, mutta hän ajoi voimakkaasti uusia nuoria pelaajia mukaan Latvian maajoukkuerinkiin. Hänen johdollaan Latvia voitti vuonna 2005 Thaimaassa pelatun King’s Cupin. Andrejevs erosi tehtävästään maaliskuussa 2007 Latvian hävittyä Liechtensteinille 1–0 EM2008-karsinnoissa.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Andrejevs toimi 2007–2008 FK Liepājas Metalurgsin päävalmentajana, kunnes siirtyi seuran urheilutoimenjohtajaksi.
Vilho Verronen

Vilho Joonas Verronen (s. 12. helmikuuta 1906 Rautio) on suomalainen kirjailija.
Verrosen romaani Huutolaispoika perustui hänen omiin elämänkokemuksiinsa. Verronen vietti lapsuutensa 1910-luvulla Pohjanmaan maaseudulla ja joutui äitinsä kuoltua huutolaiseksi.
A.T. Eko

A.T. Eko (s. 9. huhtikuuta 2001) on suomenhevonen ja vuoden 2010 ravikuningas. Sen isä on Suikun Ero ja emä A.T. Viksu. Sen säkäkorkeus on 159 cm. A.T. Ekon omistaa Einari Vidgrén Oy, ja sitä ohjasti hevosen valmentaja Eero Hakkarainen. Ori lopetti kilpauransa vuonna 2012.
Vieremäläinen liikemies Einari Vidgrén osti A.T. Ekosta puolet, kun hevonen oli viisivuotias. Hevosen yhteisomistajuus tuotti ongelmia, ja lopulta Vidgrén osti itselleen myös toisen osuuden. Myöhemmin A.T. Ekolle tuli ongelmia, ja sen luultiin nuoruutensa liian kovien kilpailujen takia olevan jo uransa lopulla, mutta Eero Hakkaraisen valmennuksessa se onnistui 9-vuotiaana nousemaan ravikuninkaaksi. Hevosen nimen etuliite tulee köyliöläisestä hevosenkasvattajasta Aapo Teperistä, jonka tilalla syntyneiden A.T.-hevosten joukossa on monta tähtijuoksijaa.
A.T. Eko on voittanut muun muassa L. Fabritius -muistoajon, Satakunta Seniorin, Savo-ajon sekä useita V75- ja V75 -finaalilähtöjä. Kylmäverihevosten Suur-Hollola-ajossa se oli toinen vuonna 2007. Ravikuninkaan tittelin A.T. Eko saavutti Oulun kuninkuusraveissa 2010. Ori voitti kaksi osalähtöä ja sijoittui mailin matkalla toiseksi.
Rajawali Citra Televisi Indonesia

Rajawali Citra Televisi Indonesia (RCTI) on indonesialainen televisioverkko, joka perustettiin 24. elokuuta 1989. RCTI on Media Nusantara Citran omistuksessa, kuten muutkin indonesialaiset mediatalot.
Tigran Mansurjan

Tigran Mansurjan (s. 27. tammikuuta 1939 Beirut, Libanon) on armenialainen taide- ja elokuvamusiikin säveltäjä sekä pianisti. Häntä pidetään yhtenä Armenian tärkeimmistä nykysäveltäjistä, ja hänen tuotantoaan on levytetty paljon Melodija- ja ECM-levymerkeille.
Mansurjan on säveltänyt musiikin Sergei Paradžanovin elokuvaan Granaattiomenan väri (Sayat Nova, 1969). Hänen muita elokuvasävellystöitään ovat Genrih Maljanin Korvapuusti (myös nimellä Pala sinistä taivasta, Ktor me yerkinq / Poshtshetshina, 1980), Albert Mkrttshjanin Lapsuutemme tango (Mer mankutyan tangon, 1984) ja Hamlet Sarkissianin Camera Obscura (2003).
Mansurjanin kaksoiskonsertto viululle ja sellolle (1978) on omistettu viulisti Oleg Kaganille ja tämän vaimolle, sellisti Natalia Gutmanille. Vuonna 2011 valmistunut Romance on omistettu viulisti Patricia Kopatšinskajalle ja seuraavana vuonna valmistunut Quasi Parlando sellisti Anja Lechnerille.
Musiikkitoimittaja Kare Eskola kuvaa Mansurjanin sävellyksiä lineaarisiksi, tunteikkaiksi ja ekspressiiviksi. Musiikki on hänestä parhaimmillaan selväpiirteisen graafista, toisaalta pahimmillaan ahdistavan harmaasävyistä.
RN Cigno

Palvelus

Alus upposi 16. huhtikuuta 1943.
Ryömiminen

Ryömiminen on liikkumista raajojen avulla mahallaan maaten. Se on tavallisesti lapsen ensimmäinen liikkumistapa, kunnes tämä oppii konttaamaan ja myöhemmin kävelemään.
Vauva oppii ryömimään noin kuuden kuukauden ikäisenä. Hän kiskoo itseään eteenpäin käsin ja jaloilla pitäen vatsansa alustassa kiinni.
Ryömiminen on myös etenemismuoto, jonka tarkoituksena on liikkua huomaamattomasti, mm. jalkaväkimies sotavoimissa.
Sveriges Kristna Fridsförbund

Sveriges Kristna Fridsförbund (lyhenne SKF) on ruotsalainen lestadiolainen seurakunta. Ruotsissa Norbergilaisuus (Sveriges Kristna Fridsförbund) erkani vuosina 1957–1959 Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta, jonka jälkeen se jatkoi yhteistyötä Suomen vanhoillislestadiolaisuuden kanssa vielä tammikuuhun 1961 asti. Suomen "Pappiseriseura" eli "elämänsanalaisuus" erkani vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1960, jonka jälkeen norbergilaiset liittyivät elämänsanalaisuuteen. Elämänsanalaisuus sai näin kannatusta Ruotsissa, Norjassa, Unkarissa ja Suomessa.   Vuonna 2012 elämänsanalaisten määräksi arvioitiin 300 henkilöä koko maailmassa, joten se oli kymmenenneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa, ja määrä oli säilynyt samana vuoden 2001 jälkeen.
Elämänsanalaisuuden perustajina ja alkuvaiheen johtajina voidaan pitää Suomessa Leonard Pietari Tapanista, ja Ruotsissa SKF:n silloista puheenjohtajaa Paul Norbergia. Ruotsissa norbergilaisuus (SKF) erkani Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta oikeastaan jo 1957–1959 ja he liittyivät sitten vuonna 1960 elämänsanalaisuuteen joka erkani vanhoillislestadiolaisuudesta Suomessa vuonna 1960. SKF:n ja Suomen vanhoillislestadiolaisten välit katkesivat lopullisesti tammikuussa 1961.
Passunjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee hieman Passunojasta syrjässä mäkien välisessä painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, mutta sen rannalla on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvelle tulee tie jokilaaksoa seuraavalta yhdystieltä 16975.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yksi oja ja sen laskuoja lähtee eteläpään lahdelta. Se yhtyy Passunojaan järvenkohdalla.
Ssese-saaret

Asutus

Saaria on yhteensä 84. Niistä noin puolet ovat asuttuja. Asukkaat ovat bassese-heimon jäseniä. Asukasluku on yhteensä noin 36 661 (2002). Saarilla puhutuista kielistä tärkein on luganda.

Historia

1900-luvun alussa saarille levisi tsetse-kärpäsen levittämä unitauti, ja useimmat asukkaat muuttivat pois. Paluumuutto alkoi 1980-luvulla. Saaret olivat suosittu matkailukohde 1990-luvulla, mutta lauttaliikenteen päättyminen lopetti turismin. Lauttaliikenne entebbestä alkoi uudelleen vuonna 2006.

Maantiede

Saarien koko vaihtelee paljon. Suurin saarista on Bugala eli Buggala, joka on yli 40 kilometriä pitkä. Ssese-saarilla on paljon metsää ja niillä elää useita eri lintulajeja. Saaret jakautuvat kahteen tärkeimpään ryhmään.

Elinkeinot

Saarten asukkaiden tärkeimpiin elinkeinoihin kuuluvat muun muassa kalastus sekä maanviljely.

Matkailu

Bugalan saarella myös matkailu on huomattava elinkeino. Siellä sijaitsee muun muassa hotelli nimeltään Ssese Island Beach.
Susuman

Susuman (ven. Сусума́н) on kaupunki Magadanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kolyman vesistöön kuuluvan Bjorjoljoh-joen varrella 650 kilometriä Magadanista luoteeseen. Kaupunki on Susumanin piirin keskus. Sen kautta kulkee Jakutskin ja Magadanin välinen maantie. Asukkaita on 6 000 henkeä (vuonna 2009).
1940–1950-luvuilla Susumanissa sijaitsi Dalstroin läntinen vankileiri, jossa oli enimmillään yli 15 000 vankia. Paikkakunta sai kaupunginoikeudet vuonna 1964. Nykyään siellä toimii lähinnä kultaa tuottavaa kaivosteollisuutta.
Frej Liewendahl

Frey Fritiof ”Frej” Liewendahl (22. lokakuuta 1902 Jomala − 31. tammikuuta 1966 Maarianhamina) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Liewndahl oli mukana Suomelle olympiakultaa tuoneessa 3 000 metrin joukkuejuoksussa Pariisin kesäolympialaisissa 1924, mutta hän ei juossut loppukilpailussa keuhkokatarrin takia. Samoissa olympialaisissa hän oli 1 500 metrin juoksussa kahdeksas.
Kalevan kisoissa 1927 Liewendahl voitti 800 metrillä hopeaa.
Urallaan Liewendahl edusti HIFK:ta, Turun Urheiluliittoa ja Åbo IFK:ta. Frej Liewendahl on yksi kolmesta olympialaisiin osallistuneista ahvenanmaalaisista urheilijoista. Muut ovat juoksija Janne Holmén ja nyrkkeilijä Jonni Hellström.
Ernst Rönnbäck

Oskar Ernst Viktor Fredrik Rönnbäck (8. helmikuuta 1838 Loimaa – 23. marraskuuta 1893 Turku) oli suomalainen toimittaja ja valtiopäivämies.
Rönnbäckin vanhemmat olivat kappalainen Pehr Rönnbäck ja Eva Sofia Idman. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1867 ja toimi Åbo Underrättelser -lehden päätoimittajana 1868-1875 sekä sen jälkeen Suomen Talousseuran sihteerinä ja samalla Åbo Tidningin päätoimittajana 1883-1885.
Rönnbäck otti osaa Turun kunnalliselämään ja oli muun muassa 1890 kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Hän oli yksi liberaalisen puolueen ohjelman allekirjoittajista 1880 ja hänet valittiin porvarissäädyn edustajaksi kaikille säätyvaltiopäiville 1882-1891. Kaikki puolueet äänestivät häntä myös vuoden 1894 valtiopäiville, mutta hän ehti kuolla ennen niiden kokoontumista. Rönnbäck kuoli naimattomana. Hänen haudalleen pystytettiin muistomerkki, jota varten koottiin varat yleisellä keräyksellä.
Jängynjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 83 hehtaaria, se on 3,6 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Sillä on 9 saarta, joiden yhteispinta-ala on 25,76 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0014 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 6,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 21,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,3 metriä mpy.
Mikko Kytölä

Aiemmat kaudet

Kaudella 2012–2013 KaDy:n kapteenina toimiessaan hän voitti runkosarjan maalipörssin, syöttöpörssin ja näin ollen myös koko pistepörssin ylivoimaisesti tehden 21 ottelussa tehot 27+22. Kaudella 2013–2014 Kytölän seura oli ASD Futsal Tridentina Italiassa, joka pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie A2:sessa. Hän oli joukkueensa kapteeni. Olkapäävamman pilatessa osan kaudesta Kytölä esiintyi vain yhdeksässä ottelussa, tehden yhteensä 10 maalia. Kaudelle 2014–2015 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan, Tridentinan kanssa samassa sarjassa pelanneeseen ASD Gruppo Fassina Calcio a 5:een. Kytölä palasi kuitenkin Kampuksen Dynamon paitaan helmikuussa 2015 ja oli voittamassa joukkueen mukana SM-hopeaa sekä kesällä Pohjoismaiden mestaruuden.
Kesällä 2015 Kytölä solmi sopimuksen kaudelle 2015–2016 italialaisen Menegatti Metalli C5:n kanssa. Joukkue pelaa Italian toiseksi ylimmällä sarjatasolla. 
Mikko Kytölä jatkoi Italiassa kevätkaudella 2016 sisilialaisen Real Cefalún paidassa, mutta allekirjoitti vuoden pestin elokuussa Kampuksen Dynamon kanssa ja toimi joukkueen pelaaja-valmentajana kauden 2016–17 ajan, jolloin joukkue saavutti SM-hopeaa. Kytölä jatkoi uraansa KaDy:ssa kaudella 2017–18 saavuttaen Suomen mestaruuden. Kaudella 2018–19 hän voitti Suomen mestaruuden toistamiseen KaDy:n kapteenina.

Linkkejä

http://www.palloliitto.fi/futsal/maajoukkue/pelaajat/mikko-kytola
Alavieskan vaakuna

Alavieskan vaakuna on Alavieskan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa laajoihin kunnan alueella oleviin niittylakeuksiin.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä ristikkäin kaksi hopeaviikatetta, joiden terät kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Alavieskan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 20. syyskuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. marraskuuta samana vuonna.
3Steps

Kehitys

3Steps perustettiin syksyllä 1998. Ryhmän tyyli kehittyi nopeasti klassisesta “New York Style Writing” graffitista ja taidegraffitista taiteellisiin tarinoihin suurikokoisissa muraaleissa. 3Stepsin töitä on levinnyt ympäri maailmaa, Gießenistä ja Wetzlarista Münchenin ja Berliinin kautta Lontooseen, Milanoon ja Venetsiaan asti, ja jopa Los Angelesiin ja New Yorkiin.
Päätettyään yliopisto-opintonsa tutkintotodistuksen ja huipputason tohtorintutkinnon kanssa, kolme ystävystä perustivat studionsa ja taidetilansa Gießenissä 2012. Sen jälkeen he ovat omistautuneet luomaan uusia sisältöpohjaisia aiheita ja projekteja. Studiossaan 3Steps luo vapaata taidetta, editiota ja eksklusiivisia projekteja.

Työt

3Stepsin nykyinen tyyli on saanut vaikutteita katutaiteesta, kalligrafiasta, fotorealismista, taidegrafiikasta ja poptaiteesta. Uudemmissa töissään 3Steps peilaa nykypäivän elämää, kuvattuna erilaisilla elementeillä todellisuudesta, fiktiosta, mediasta ja mielikuvituksesta. 3Stepsin työt kertovat lyhyitä tarinoita ja moderneja satuja. Useimmat kollektiivin tarinoista perustuvat ikonisiin henkilöhahmoihin ja arkipäiväisiin hetkiin. 3Steps muuttaa sekä arkipäivän että historialliset esineet moderniksi taiteeksi. Luonto kohtaa urbaanin kulttuurin ja kadonneet kaupungit. Työt ovat värikkäitä kuvauksia, joissa estetiikka ja glamour sulautuvat urbaaniin kulttuuriin ja seikkailuihin.
3Stepsin töihin kuuluu suurikokoisia muraaleja, maalauksia puulle ja kankaalle, valokuvia, taidegrafiikkaa sekä veistoksia ja installaatiotaidetta. Sekamediamaalauksista useimmat koostuvat kollaaseista, joissa on käytetty sanomalehtiä, aikakauslehtiä, valokuvia, stencil-tekniikkaa, spraymaalia, akryylia, resiniä ja taidegrafiikkaa puulle ja kankaalle.

Flussgeschichten

Kansainvälinen urbaanin taiteen festivaali Flussgeschichten ("Jokitarinoita") on 3Stepsin perustama ja tukema. Toistuvasti rahoitetun projektin tavoite on kaupungin, maaseudun ja jokialueen kehittäminen urbaanin muraalitaiteen ja katutaiteen avulla. 2012 projekti kasvoi useiden kansainvälisten taiteilijoiden liityttyä mukaan (esimerkiksi Loomit, Dome, Alexander Becherer, 3Steps, Macs and Etnik). Festivaali nostaa keskusteluun urbaanialueiden muutoksen keskeisenä teemana ja pyrkii suunnittelemaan jokivarsien kaupunkeja uudelleen.
Myrsky (Wäinö Aaltosen veistos)

Myrsky on Wäinö Aaltosen veistos, jonka sijoituspaikka on hänen nimikkomuseonsa ulkoterassilla Turussa, osoitteessa Itäinen Rantakatu 38.
Teos on toinen valos Porin Reposaareen vuonna 1930 pystytetystä Torpedovene S2:n muistomerkistä. Se kuvaa rajun tuulen kourissa eteenpäin askeltavaa, epätoivoiselta näyttävää naista, jonka hame ja hiukset liehuvat riepovassa tuulessa. Aaltosen innoittajana toimi Pariisin Louvressa nykyisin esillä oleva Samothraken Nike -veistostorso antiikin Kreikan ajoilta (300–200 eaa.).
Myrsky paljastettiin Wäinö Aaltosen museorakennuksen avajaisten yhteydessä 17. syyskuuta 1967. 140 senttimetrin betonijalustalla lepäävän pronssivaloksen korkeus on 220 cm.
Kyproksen alueet

Kyproksen alueet (kreik. επαρχίες, eparchíes) muodostavat korkeimman tason hallinnollisen jaon Kyproksen saarella. Koko Kypros on jaettu kuuteen alueeseen, jotka on nimetty pääkaupunkinsa mukaan. Aluejako on alun perin koskenut koko saarta eli sekä Kyproksen tasavallan että Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallinnoimia osia. Nykyisin Pohjois-Kyproksen aluejako kuitenkin poikkeaa alkuperäisestä jaosta joiltakin osin.
Alueet on jaettu kuntiin (δήμος, dímos) ja yhdyskuntiin (κοινότητα, koinótita). Alueiden lisäksi saarella on kaksi Ison-Britannian hallinnoimaa sotilastukikohtaa, Akrotíri ja Dekéleia.
No Entry

Jatko-osa

Elokuvan jatko-osa No Entry Mein Entry on tekeillä. Salman Khan, Anil Kapoor ja Fardeen Khan jatkavat miespääosissa.
Ola Salo

Elämä

Salo vietti lapsuutensa Rottnessa Smålandissa, mutta myöhemmin hän muutti Malmöhön. Lukion jälkeen Salo opiskeli yliopistossa teoreettista filosofiaa, mutta jätti opinnot kesken omistautuakseen muusikon uralle. Hänen isänsä oli ammatiltaan pappi.
Ola Salo on 18-vuotiaasta asti tiennyt olevansa biseksuaali. Jo varhain hän teki päätöksen olla avoin sen suhteen. The Arkin ensimmäisellä albumilla, We Are The Ark (2000), ollut kappale "Let Your Body Decide", sai median pohtimaan hänen seksuaalisuuttaan. Silloin hän päätti olla salaamatta sitä, että hänellä on ollut rakkaussuhteita sekä miesten että naisten kanssa. Seuraavalla levyllä, In Lust We Trust (2002), oli muun muassa kappale "Father of a Son", joka ottaa kantaa homojen adoptio-oikeuden puolesta.  Hän on kertonut kirjoittaneensa kappaleet omana itsenään, ihmisenä joka pystyy rakastamaan molempia sukupuolia. Hän on sanonut: "Useimmat ihmiset eivät ymmärrä, että joku on biseksuaali. Se laittaa ihmiset hämilleen. Homoseksuaaleihin voi sentään lyödä leiman, mutta biseksuaalit menevät yli ymmärryksen. Se on yksi niistä harmaista alueista, joita ihmisten on todella vaikea käsitellä."
Ola Salo avioitui Anneli Pekulan kanssa vuonna 2009. Seuraavana vuonna pariskunnalle syntyi tytär.

Ura

Salo on kuvannut The Arkia "teatraaliseksi, tarttuvaksi ja kyseenalaistavaksi". Yhtyeen nimi tulee runosta, jonka hän kirjoitti 14-vuotiaana ja joka noudattaa Nooan arkin ideaa kerätä yhteen ihmisiä ympäri maailmaa sekä pelastaa heidät elämän tylsyydeltä ja banaaliudelta. The Ark valittiin Ruotsin euroviisuedustajaksi kappaleella "The Worrying Kind" vuonna 2007. Yhtye oli yksi ennakkosuosikeista, mutta jäi sijalle 18.
Salo esitti Jeesusta Malmön Oopperan musikaalissa Jesus Christ Superstar vuoden 2008 syksystä vuoden 2009 maaliskuuhun. Salo myös käänsi itse laulujen sanoitukset ruotsiksi.
Salo oli mukana The Voice Sverige -ohjelmassa yhtenä valmentajana vuonna 2012.
Haploryhmä J2 (Y-DNA)

Haploryhmä J2 (Y-DNA) (J2-M172) on ihmisen perimän isälinjan haplotyyppi, jota esiintyy paljon pohjoisessa Lähi-idässä ja lähialueilla. Tyyppi lienee syntynyt Pohjois-Kaukasuksen ja Kaspianmeren eteläpuolen seuduilla.
Nykyään tyyppi on yleisin tšetšeeneilla ja inguušeilla. Tyyppi jakautuu kahteen isoon alatyyppiin, J2a ja J2b. Historiassa tyyppi liitetään paimentolaisuuteen, kuparin käsittelyyn, merenkulkuun ja härkäjumalan palvontaan.

Historia

J2 lähti levittäytymään Kaukasuksen seudulta itään ja länteen. Tyyppi J2 on liittetty varhaiseen vuohen ja lampaan kesytykseen. Myöhempi J2:n leviämisaalto kuuluu kuparin käsittelyä taitavan kansan leviämiseen. J2:n ihmiset palvoivat härkää. Tähän liittyi härkähyppely, joka oli myöhemmän härkätaistelun edeltäjä. vanhimmat todisteet tästä on löydetty Çatal Hüyükistä ja Alacahöyükistä.
J2:lla katsotaan olevan merkittävä osuus seuraavissa kulttuureissa: hattilaiset, hurrilaiset, etruskit, minolaiset, kreikkalaiset, karthagolaiset ja israelilaiset. Monet keskisen pronssikauden- ja varhaisen rautakauden merenkulkijakulttuurit kuuluivat J2-ryhmään.
Tyyppi levisi idässä Pakistaniin asti tuoden sinne varhaisen viljelyn ja karjanhoidon, ehkä tyypin L kanssa.