google/wiki40b huggingface dataset:
Kustaa Estlin

Elämä

Kustaa Estlin aloitti asepalveluksensa Hämeenlinnan Tarkk'ampujapataljoonassa vuonna 1901, mutta se jäi kesken, kun Suomen asevelvollisuuslaki kumottiin 1903. Tämän jälkeen hän työskenteli Walkiakoski Oy:n palveluksessa metsätyönjohtajana ja marraskuusta 1906 lähtien poliisina Tampereella, kunnes 1911 palasi jälleen Valkeakoskelle. Estlin oli Valkeakosken työväenyhdistyksen jäsen ja soitti myös sen torvisoittokunnassa käyrätorvea.
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Valkeakosken miliisit erotettiin ja lakkokomitea nimitti Estlinin järjestyksenvalvojaksi yhdessä Otto Annervon ja Oskari Riutan kanssa. Lakon päätyttyä Estliniä ehdotettiin Valkeakosken uudeksi miliisipäälliköksi, mutta lopulta tehtävää jo ennen lakkoa hoitanut poliisikomisario Jalmari Saukko sai pysyä tehtävässään. Sisällissodan sytyttyä Estlin valittiin 31. tammikuuta 1918 perustetun Valkeakosken punakaartin päälliköksi.
Helmikuussa Estlin johti Kuhmalahden Vehkajärvelle koottua noin 500 punakaartilaisen joukkoa, jonka valkoiset löivät hajalle 26. helmikuuta käydyssä taistelussa. Tämän jälkeen Estlin osallistui Valkeakosken punakaartin komentajana 10. maaliskuuta käytyyn Kuhmoisten taisteluun, jossa hän jäi ilmeisesti haavoittuneena valkoisten vangiksi ja teloitettiin. Hänen samanniminen serkkunsa Kustaa Estlin (s. 1882) osallistui taisteluun valkoisten puolella. Estlinin sisaren Idan tiedusteltua kirjeitse veljensä kohtaloa, vastasi serkku raamatunlauseella ”Antakaa kuolleiden haudata kuolleensa ja katsokaa ettette itse tule hukutetuiksi”.

Perhe

Estlinin puoliso oli Hilma Maria Oskarintytär (1885–1970), jonka kanssa hän avioitui 1903. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, joista Eino Hjalmar Estlin (1906–1986) toimi 1940-luvulla Tampereen apulaispalopäällikkönä sekä myöhemmin Valkeakosken palopäällikkönä vuosina 1949–1969. Perheen nuorin poika Matti Kustaa Estlin (s. 1916) kaatui talvisodassa vuonna 1940.
Mack Rides

Mack Rides on saksalainen laitevalmistaja joka suunnittelee ja rakentaa vuoristoratoja. Mack Rides omistaa myös huvipuiston nimeltä Europa-Park.

Historia

Mack aloitti jo 1780-luvulla kun Paul Mack alkoi suunnitella vaunuja. Vuoristoratojen suunnittelu alkoi vasta 1920-luvulla.

Linkkejä

Viralliset kotisivut
Hichem Essifi

Seurajoukkueura

Essifi aloitti ammattilaisuransa US Monastirissa kaudella 2007–2008, jolloin hän onnistui maalinteossa kolmesti. Kaudella 2008–2009 Essifi ei kyennyt tekemään kuin kaksi maalia Tunisian pääsarjassa, mutta oli tärkeässä roolissa Arabian Mestarien liigassa tehdessään muun muassa kaksi maalia irakilaista Al Quwa Al Jawiyaa vastaan. Monastirin pelit kuitenkin päättyivät neljännesvälieriin hävittyään algerialaiselle ES Sétifille.
Kesäkuussa 2010 Essifi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Club Africainin kanssa. Hän pelasi kauden aikana kahdeksan ottelua eikä tehnyt maaliakaan.
31. elokuuta Essifi siirtyi Olympique de Béjaan.

Maajoukkueura

Maajoukkuessa Essifi oli ensimmäistä kertaa mukana toukokuussa 2008 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Burundia vastaan 15. kesäkuuta 2008. Ensimmäiset kaksi maalia Essifi teki vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Seychellejä vastaan 11. lokakuuta 2008.
New Orleansin vuoden 1891 lynkkaukset

New Orleansin vuoden 1891 lynkkaukset olivat 14. maaliskuuta vuonna 1891 New Orleansissa Louisianassa tehtyjä murhia, joiden uhrit olivat kaupungin poliisipäällikön murhasta epäiltyjä amerikanitalialaisia. Uhreja oli yksitoista, ja osa heistä oli ehditty vapauttaa syytteistä. Veritekoja on nykyisin sanottu (esim. CNN:n uutisessa vuonna 2019) Yhdysvaltain historian suurimmaksi joukkolynkkaukseksi.

Tapahtumien taustaa

New Orleansin poliisipäällikkö David Hennessy murhattiin lokakuussa 1890. Murhasta syytettiin yhdeksäätoista amerikanitalialaista miestä, joista kuusi vapautettiin syytteistä 13. maaliskuuta 1891 ja kolmen kohdalla oikeudenkäynti julistettiin tuloksettomaksi. Kaupunkilaiset uskoivat, että valamiehistö oli lahjottu. Ennakkoluuloisuus Italiasta Yhdysvaltoihin muuttaneita siirtolaisia kohtaan oli siihen aikaan yleistä.

Lynkkaukset

Oikeudenkäyntiä seuraavana päivänä 14. maaliskuuta 1891 väkijoukko tungeksi kaduilla ja murtautui vankiselleihin, joissa epäiltyjä säilytettiin. He surmasivat yhdeksän miestä ampumalla ja kaksi hirttämällä, loput kahdeksan selvisivät hengissä piiloutumalla. Väkijoukon mukana kaduilla oli kaupungin vaikutusvaltaisia henkilöitä ja jonkin verran myös mustaihoisia kaupunkilaisia. Lehdistö kommentoi lynkkauksia myönteisesti. Lynkkausjoukkoon kuuluneet eivät saaneet syytteitä toiminnastaan.

Seurauksia

Italian kuningaskunnan konsuli New Orleansissa esitti vastalauseen lynkkausten jälkeen ja poistui kaupungista toukokuussa 1891. Italia katkaisi diplomaattisuhteet Yhdysvaltoihin, ja sodan uhkaa maiden välillä pidettiin mahdollisena. Sana mafia yleistyi amerikanenglannissa, joskin se oli ollut käytössä jo aiemmin.
Yhdysvaltain 23. presidentti Benjamin Harrison halusi maksaa korvauksia uhrien perheille, mutta kongressi katsoi tämän olevan presidentin valtaoikeuksiin kuulumatonta. Korvauksia kuitenkin maksettiin lopulta hieman yli 2 200 dollaria kullekin perheelle, ja yhden uhrin pojalle, joka oli piileskellyt samassa vankilarakennuksessa isänsä kuolinhetkellä, New Orleansin kaupunki maksoi 5 000 dollaria. Tuleva presidentti Theodore Roosevelt kirjoitti kirjeessään siskolleen pitävänsä lynkkauksia ”hyvänä asiana”.
Huhtikuussa 2019 New Orleansin pormestari LaToya Cantrell esitti kaupungin virallisen anteeksipyynnön joukkomurhan uhreille ja heidän jälkeläisilleen.
Sinivuoren salaisuus

Sinivuoren salaisuus (engl. Blue Mountain Mystery) on brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2012, joka perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuva oli viides sarjasta tehty suoraan videolle julkaistu erikois-DVD. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Nitrogen Studios.
Jensen-Healey

Taustaa

Austin-Healey-mallin tuotannon loputtua autojen maahantuoja Kjell Qvale etsi uutta tehdasta samanlaisen mallin tuottamista varten, joten hän otti yhteyden Donald Healeyyn ja Jensen Motorsiin, joka oli rakentanut korit Austin-Healeylle. Kjell Qvalesta tuli Jensenin osakeomistaja ja Donald Heleystä yhtiön johtaja.

Muotoilu

Auton muotoilussa jäljiteltiin Austin-Healeyä. Sisustan väri on tumma ja autossa on muovinen keskikonsoli.

Kehitys

Autoon tuli vuonna 1974 kumipuskurit. Vuonna 1976 mallin pohjalta tehtiin shooting brake -tyyppinen malli, Jensen GT.

Tekniikka

Auton jousitus on yksinkertainen, mutta tehokas. Sekä edessä että takana on kierrejouset. Takana on rumpujarrut ja edessä levyjarrut. Jousitus, ohjausmekaniikka, jarrut ja taka-akseli ovat peräisin Vauxhall Firenzasta, lukuun ottamatta etujarruja jotka ovat Triumph TR6:sta.
Keltamajavankaali

Ulkonäkö ja koko

Keltamajavankaali kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vihreät, soikeat ja tylppäkärkiset. Ne ovat 30–120 cm pitkiä. Keltamajavankaalin kukintona on 4–12 cm pitkä tiivis puikelo, jossa on pieniä 3–4 mm leveitä kukkia. Kukinnon suojuslehti on soikea ja isokokoinen, väriltään kirkkaankeltainen. Kasvi haisee haisunäädältä. Se voi risteytyä valkomajavankaalin (Lysichiton camtschatcensis) kanssa.

Levinneisyys

Keltamajavankaali voi karata luontoon, ja on haitallisena vieraslajina muodostanut Keski-Euroopassa haitaksi asti levinneitä kasvustoja. Kasvi kestää hyvin kylmää. Sitä on tavattu Suomessakin karkulaisena Uudellamaalla ja Varsinais-Suomessa.
Saks Fifth Avenue

Historiaa

Andrew Saks perusti vuonna 1867 New Yorkiin yrityksen, joka yhtiöitettiin 1902 nimellä Saks & Company. Saks kuoli 1912, ja vuonna 1923 Saks & Co. fuusioitui Gimbels-tavarataloyhtiön kanssa. Vuonna 1924 avattiin Viidennelle avenuelle tavaratalo Saks Fifth Avenue.
Adam Gimbelin johtajakaudella vuodesta 1926 alkaen yritys alkoi laajentua ketjuksi perustamalla ensimmäiset sivuliikkeet kahteen suosittuun lomailukaupunkiin, Floridan Palm Beachiin ja New Yorkin Southamptoniin. Ensimmäinen täyden valikoiman tavaratalo Manhattanin ohella oli vuonna 1929 avattu Chicagon myymälä, ja sitä seurasivat Floridan Miami Beach ja Los Angelesin Beverly Hills.
1930-luvun loppuun mennessä Saks Fifth Avenuella oli kymmenen myymälää, mainittujen lisäksi Idahon Sun Valleyssä, Mount Stowessa ja Rhode Islandin  Newportiin. 1940-luvulla ketju laajeni Michiganin Detroitiin ja Pennsylvanian Pittsburghiin. San Franciscon tavaratalo avattiin 1952.  1960-luvulta 1990-luvulle Saks Fifth Avenue laajeni keskilännessä ja etelävaltioissa, erityisesti Texasissa. Kasvuvauhti oli liian nopea, ja monet uusista myymälöistä osoittautuivat huonosti kannattaviksi. 2000-luvulla Saks lakkautti tavaratalot New Yorkin White Plainsissä, Garden Cityssä ja Southamptonissa, Chicagon esikaupungeissa, Minneapolisissa, San Diegossa ja Oregonin Portlandissa. 2010-luvulla on lopetettu tai suunniteltu lopetettavaksi vielä kymmenkunta myymälää.
Päämyymäläketjun supistusten vastapainoksi Saks perusti vuonna 2000 pienemmistä myymälöistä koostuvan Saks Off Fifth -ketjun.
Vuosikymmenten varrella Saks on kokenut monia omistajanvaihdoksia. Viimeksi heinäkuussa 2013 kanadalainen Hudson's Bay Company ilmoitti ostavansa Saks Fifth Avenuen emoyhtiön Saks Inc:in 2,9 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Sen suunnitelmiin kuuluu seitsemän Saks-tavaratalon avaaminen Kanadan suurkaupunkeihin. Myös Saks Off Fifth -ketjua aiotaan laajentaa.  Jotkut Saksin toimipisteet Yhdysvalloissa suunnitellaan puolestaan muutettavaksi Hudson Bayn toisen ketjun Lord & Taylorin myymälöiksi.
Tammikuussa 2014 Saks Fifth Avenuen johtoon nimitettiin Harrods-tavaratalossa työskennellyt Marigay McKee.

Saks muualla maailmassa

Saks on hakeutunut valikoidusti myös maailman muille vauraita kuluttajia tarjoaville markkinoille. Ensimmäinen Pohjois-Amerikan ulkopuolinen Saks-tavaratalo avattiin Saudi-Arabian Riadissa, ja sen jälkeen ketju on edennyt Arabiemiraatteihin, Bahrainiin, Kazakstaniin ja Méxicoon.
European Film Awards: Vuoden elokuva

European Film Awards on vuodesta 1988 jaettu yleiseurooppalainen elokuvapalkinto. Sen myöntää Euroopan elokuva-akatemia, ja sitä on kutsuttu Euroopan Oscariksi. Ehdokkaina ovat eurooppalaiset elokuvat, tuottajat ja näyttelijät. Palkintojuhlan pitopaikka vaihtelee vuosittain. Vuonna 2012 se järjestettiin Vallettassa Maltalla, vuonna 2011 Berliinissä ja vuonna 2010 Tallinnassa. Kymmenestä sarjasta tärkein on vuoden elokuva eli vuoden paras eurooppalainen elokuva.
Vuoteen 1997 asti palkintoa kutsuttiin Felix-palkinnoksi lintua pitelevää mieshahmoa esittävän palkintopatsaan mukaan. Sitten patsas muutettiin naishahmoksi.
Kultahattu-käyrä

Kultahattu-käyrä (engl. The Great Gatsby Curve) on tuloerojen ja sosiaalisen liikkuvuuden suhdetta ilmaiseva käyrä. Empiirisessä tutkimuksessa on havaittu taloudellisen tasa-arvon ja sukupolvien välisen sosiaalisen liikkuvuuden suhteen olevan positiivinen. Yhteyttä tutki ensimmäisenä taloustieteilijä Miles Corak vuonna 2006 ja nimitystä ”Kultahattu-käyrä” käytti ensimmäisenä Alan Krueger puheessaan vuonna 2012. Käyrä on nimetty F. Scott Fitzgeraldin kirjoittaman Kultahattu-romaanin (engl. The Great Gatsby) mukaan.

Kuvaus

Kultahattu-käyrällä esitetään korrelaatiota tuloerojen ja sosiaalisen liikkuvuuden välillä. Käyrällä esitetään graafisesti valtioita tai muita maantieteellisiä alueita suhteessa toisiinsa. Tuloeroja kuvataan Gini-kertoimella. Sosiaalista liikkuvuutta mitataan esimerkiksi sukupolvien välisellä tulojoustolla, jolla saadaan, missä yhteydessä lapsen ja vanhemman tulotaso verrattuna keskimääräiseen on. Esimerkiksi talousjärjestö OECD on käyttänyt vertailuissaan isien ja poikien tuloeroja määritellessään sukupolvien välistä tulojoustoa. Maissa, joissa tulojousto on korkea, sosiaalinen liikkuvuus on vähäistä ja päinvastoin.
Tuloerojen ja sosiaalisen liikkuvuuden vähyyden suhteen on havaittu olevan negatiivinen, eli maissa, joissa tuloerot ovat vähäisiä lasten tulotaso poikkeaa vanhempien tulotasosta enemmän kuin maissa joissa tuloerot ovat suurempia. Esimerkkinä valtioista, joissa vallitsevat pienet tuloerot ja korkea sosiaalinen liikkuvuus käytetään usein Norjaa, Tanskaa ja Suomea. Vastakkaisesta päädystä Kultahattu-käyrää länsimaista mainitaan usein Yhdysvallat, jossa sosiaalinen liikkuvuus on vähäisempää ja tuloerot suuremmat. Sitä vastoin käyrälle sopii huonommin muun muassa Unkari, jossa tuloerot ovat pieniä, mutta sosiaalinen liikkuvuus on vähäistä.

Syitä

Kultahattu-käyrälle on esitetty useita selityksiä. Valtioiden, jotka pyrkivät vähentämään tuloeroja, on arvioitu myös eri tavoin vaikuttamaan sosiaaliseen liikkuvuuteen. Tällaisia tapoja voi olla erilaiset tulonsiirrot. Hyvinvointivaltio tulonsiirroilla ja muilla tavoin saattaa mahdollistaa vanhempiaan korkeamman tulotason saavuttamisen taustasta, terveydentilasta tai sosiaalisesta tilanteesta riippumatta. Suurituloisten perheiden jäsenet pystyvät kattamaan epäonnesta johtuvat negatiiviset vaikutukset paremmin kuin pienituloisten perheiden, mutta tulonsiirrot tasaavat vaikutusta.
Koulutusmahdollisuuksilla on selkeä merkitys Kultahattu-käyrän muodostumiselle. Korkea koulutus mahdollistaa matalaa koulutusta keskimääräisesti korkeamman tulotason. Suurten tuloerojen valtioissa koulutus on useammin yksityisrahoitteista ja kouluissa on useammin lukukausimaksu kuin pienten tuloerojen maissa, joissa koulutus on yleisemmin verovaroin rahoitettua ja koulutettavalle tai tämän perheelle ilmaista. Vanhempien koulutustasolla ja heidän tarjoamallaan mallilla on yhteys lasten hankkimaan koulutukseen, mikä voimistaa vaikutusta.
Abdel Gadir Salim

Abdel Gadir Salim on sudanilainen muusikko. Hän on esiintynyt myös länsimaissa, ja hänen levytyksiään on julkaistu laajasti. Hän yhdistelee musiikissaan arabimaailman ja mustan Afrikan perintöjen vaikutteita. 
Abdel Gadir Salim syntyi Dillingissä ja opiskeli musiikkia Khartumissa. Hänen kanssaan kuullaan usein All-Stars-taustayhtyettä, mutta toisinaan hän esiintyy yksinkin itseään ud-nimisellä luutulla säestäen. Hän on myös tehnyt yhteistyötä entisen lapsisotilaan, nykyisen muusikko Emmanuel Jalin kanssa.
Abdel Gadir Salim on muusikonuransa ohella työskennellyt koulun johdossa Tšadissa.
Engelbert Humperdinck

Engelbert Humperdinck (1. syyskuuta 1854 – 27. syyskuuta 1921) oli saksalainen myöhäisromantiikan ajan säveltäjä.
Humperdinck syntyi Siegburgissa ja pääsi vuonna 1872 Kölnin konservatorioon opiskelemaan Ferdinand Hillerin johdolla. Vuonna 1876 hän pääsi stipendinsä turvin Müncheniin, jossa häntä opettivat Franz Paul Lachner ja myöhemmin Josef Rheinberger. Hän toimi opettajana Barcelonan ja Frankfurtin konservatorioissa ja Berliinin akatemiassa. Humperdinck tutustui henkilökohtaisesti Richard Wagneriin, jonka tuotannosta hän sai vaikutteita omiin teoksiinsa, mutta käsitteli aiheitaan lyyrisemmin ja yksinkertaisemmin. Hän kuoli Neustrelitzissä 1921. 
Engelbert Humperdinckin maine perustuu pääosin hänen oopperaansa Hannu ja Kerttu (1893), joka pohjautuu samannimiseen Grimmin satuun. Hän sävelsi myös muuta näyttämömusiikkia, orkesteriteoksia, kamarimusiikkia ja lauluja.
HMS Newfoundland

Palvelus

HMS Newfoundland liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, kunnes se siirrettiin Välimerelle. Alus osallistui kesäkuussa hyökkäykseen Pantellerian saarelle sekä heinäkuussa Sisilian maihinnousuun Itäisessä osastossa. Alukseen osui 23. heinäkuuta 1943 italialaisen sukellusveneen Ascianghin laukaisema torpedo, jonka aiheuttamat vauriot korjattiin tilapäisesti Maltalla. Alus purjehti elokuussa Bostoniin telakalle varsinaisia korjauksia varten.
HMS Newfoundland palasi telakalta huhtikuussa 1944 ja aluksen palattua Englantiin se siirrettiin Clydeen modernisoitavaksi. Alus palasi palvelukseen marraskuussa, minkä jälkeen se purjehti Intian valtamerelle ja edelleen Tyynelle valtamerelle Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa.
Alus palveli toukokuussa 1945 yhdessä Australian laivaston yksiköiden kanssa Uuden-Guinean vesillä lounaisella Tyynellä valtamerellä. Se otti kesäkuussa osaa Trukin hyökkäykseen.  HMS Newfoundland kuului heinäkuussa osastoon, joka tulitti Japanin pääsaarella olevia kohteita. Alus oli Tokion lahdella Japanin lopullisesti antautuessa.
Sodan päätyttyä HMS Newfounland sijoitettiin reserviin, jossa sitä käytettiin koululaivana. Alus siirrettiin 1951 huollettavaksi Plymouthiin ja se palasi palvelukseen 5. marraskuuta 1952, jolloin siitä tuli Itä-Intian aseman 4. Risteilijäviirikön lippulaiva. Alus palveli osan ajasta Kaukoidän laivastossa.  HMS Newfoundland oli 1956–1957 Punaisellamerellä ja Välimerellä osallistuen Suezin kriisin tapahtumiin. Alus upotti 1. marraskuuta 1956 Egyptin laivaston fregatin Domiatin.
HMS Newfoundland palasi Kaukoitään, kunnes se poistettiin palveluksesta 24. kesäkuuta 1959 ja se siirrettiin Portsmouthin reserviin. Alus myytiin 2. marraskuuta Perulle ja se siirrettiin virallisesti Perun laivastolle joulukuussa 1960, jolloin se nimettiin samalla Almirante Grauksi. Aluksen nimi vaihdettiin 15. toukokuuta 1973 Capitán Quiñonesiksi. Vuodesta 1979 alkaen alusta on käytetty Callaon satamaan ankkuroituna koululaivana. Alus on poistettu käytöstä.
Kannusfrankoliini

Tuntomerkit

Kannusfrankoliini on 30–33 cm pitkä. Sillä on punaruskea päälaki ja niska ja vaalea silmäkulmanjuova. Alapuolella on voimakasta, mustaa pystyjuovitusta. Pyrstö on tasaisenruskea. Jalat ja nokka ovat vihertävät tai kellanharmaat. Sukupuolet ovat muuten samannäköiset, mutta koiraalla on jaloissaan pienet kannukset.
Kannusfrankoliinin kutsuääni on kaksitavuinen "i-tek". Sen lauluääni on matala "kroarr kroarr", jota se laulaa yleensä hämärässä joltain korkealta paikalta.

Levinneisyys

Kannusfrankoliineja elää Länsi-Afrikassa Saharan eteläpuolella sekä pohjoisempana Marokossa. Lajin kokonaispopulaatiota ei ole arvioitu, mutta lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Marokon kantaa pidetään isolaattina.

Elinympäristö

Mustafrankoliini pesii avoimissa metsissä, hakamailla, palmuviljelmillä, jokivarsien pensaikoissa ja rehevissä vadeissa. Laji on arka ja sitä on vaikea havaita maassa. Linnulla on tapana yöpyä puissa.
Kristoduli

Kristoduli (oikealta nimeltään Anna-Leena Lampi, s. 18. kesäkuuta 1945 Helsinki) on ortodoksinen nunna ja kirjailija.

Tausta

Nunna Kristoduli kasvoi luterilaisessa perheessä, kääntyi ortodoksiksi ja vietti yliopisto-opintojen jälkeen ensimmäiset luostarivuotensa Kreikassa Bytoman luostarissa Thessaliassa, kunnes palasi Suomeen asettuen Lintulan luostariin Heinävedelle 2011.

Ura

Kristoduli on opiskellut antiikin kreikkaa ja on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on toiminut ortodoksisen uskonnon opettajana. 
Nimen Kristoduli hän sai Kreikassa ja se tarkoittaa Kristuksen palvelijatarta. Nunna Kristodulia pidetään kirkkokuntien rajat ylittävänä hengellisenä äitinä. 
Itse kirjoittamiensa kirjojen lisäksi hän on suomentanut useita ortodoksisen kirjallisuuden klassikoita, kuten  viisiosaisen opetuskokoelman Filokalian. Hän kirjoitti yhdessä ministerinä toimineen Suvi-Anne Siimeksen kanssa kirjeen vaihtoon perustuvan teoksen Taivas alkaa maasta vuonna 2006.

Yksityiselämä

Kristodulin isä oli hovioikeuden presidentti ja taistelulentäjä Heimo Lampi.
Suunnistuksen viestihajonta

Suunnistuksen viestihajonta tarkoittaa suunnistusviesteissä käytettäviä hajontamenetelmiä, jotka estävät suunnistajia seuraamasta toisiaan kilpailussa. Parhaiten tunnettuja ovat Farsta- ja Motala-hajontamenetelmät.

Farsta-hajonta

Farsta-hajonta on monimutkaisin suunnistusviesteissä käytettävistä hajontamenetelmistä. Farstassa vuorottelevat hajontarastit ja yhteiset rastit. Joukkueet juoksevat hajontarastit (rastivälit) eri osuuksilla, jolloin eri ratavariaatioita tulee useita. Lopulta kaikki joukkueet ovat kuitenkin juosseet samat rastivälit. Nykyisillä runsasrastisilla suunnistusradoilla periaatteessa vain ratamestarin työn määrä rajoittaa käytettävien hajontaratojen määrää. Toisaalta suunnistuskarttojen painaminen (arvokilpailut) tai tulostaminen (muut kilpailut) aiheuttaa taloudellisia rajoituksia mahdollisuuksista käyttää hyvin monimutkaista Farsta-hajontaa. Vähäjoukkueisissa viesteissä, esimerkiksi MM-viestissä, käytössä on vain hyvin pieni osaa mahdollisista ratavariaatioista. Suurviesteissäkin on käytössä enintään vain muutama kymmenen teoreettisesti jopa sadoista ratavaihtoehdoista.

Vännes-hajonta

Vännes-hajonta on Farsta-hajonnasta yksinkertaistettu versio, jossa viestiosuus on jaettu kahteen osaan. Osuuden keskellä olevalla yhteisellä rastilla jaetaan radan loppuosat radat uudestaan joukkueiden kesken. Näin kolmiosuuksisessa viestissä on tarjolla 9 hajontarataa (3x3). Tupla-Vännes on Vännes-variaatio, jossa viestiosuus on jaettu neljään osaan niin, että suunnistaja juoksee samat hajonnat osuuden parillisilla ja parittomilla jaksoilla.

Motala-hajonta

Motala-hajonnassa on ratoja yhtä monta kuin on hajontaosuuksia. Hajonta syntyy siitä, että joukkueet juoksevat radat eri järjestyksessä. Motala sopii hajontana parhaiten viesteihin, joissa on vähän joukkueita. Sen etuna on yksinkertainen toteutus.
Olga Leino

Elämä ja ura

Olga Leino syntyi kauppiaan tyttäreksi. Hän liittyi August Aspegrenin Kansanteatteriin vuonna 1891 ja siirtyi Suomalaiseen Teatteriin 1896. Leinon näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anjuša näytelmässä Pimeyden valta ja Puck näytelmässä Kesäyön unelma. Minna Canthin näytelmässä Sylvi hän tulkitsi nimiosan kuten myös näytelmässä Hannele.
Leino näytteli yhdeksässä kokoillan elokuvassa, joista osa on kadonnut. Hän näytteli lähinnä sivurooleja emäntinä ja eukkoina. Sylvin ensimmäisessä valkokangasadaptaatiossa vuonna 1913 hän teki Elinin roolin. Waldemar Wohlströmin varhaisessa äänielokuvassa Olenko minä tullut haaremiin Leino näytteli ruustinnaa.