google/wiki40b huggingface dataset:
Tunkua

Historia

Suikujärven pogostaan kuulunut Tunkuan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopun verokirjoissa. Vuonna 1848 perustettiin Tunkuan seurakunta, jonka Kristuksen käsittätehdylle ikonille omistettu puukirkko valmistui vuonna 1868. Tunkuassa oli myös vanha tsasouna, joka tarinan mukaan oli pystytetty jo ennen kylän perustamista. Seudun asukkaat olivat karjalaisia, joiden joukossa oli paljon vanhauskoisia. He harjoittivat maanviljelyä, pienimuotoista karjanhoitoa, kalastusta ja metsästystä. Myöhemmin käytiin metsä- ja uittotöissä, Murmannin rannalla kalastamassa ja laukkukaupalla Suomessa. Vuonna 1889 Tunkuaan perustettiin seurakuntakoulu.
1900-luvun alussa Tunkua muodosti Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan, joka koostui yhdestä kyläkunnasta. Se rajoittui lännessä Kemin kihlakunnan Jyskyjärven, pohjoisessa Voijärven ja idässä Suikujärven volosteihin sekä etelässä Aunuksen läänin Rukajärven volostiin. Vuonna 1905 Tunkuan volosti ja kyläkunta käsittivät 26 kylää, joissa oli yli 1 900 asukasta. Tunkuan volostiin kuuluivat Hiisijärven (ven. Hižezero), Jemosenvaaran (Kelevaraka), Kevättämäjärven, Koivuniemen, Kompakan (Kompakovo), Kuikkavaaran (Kuikovaraka), Kutšjärven (Kutšezero), Lammintaustan (Zalambino), Lukinsaaren (Lukin Ostrov), Lusmanvaaran (Lužmovaraka), Markkisenvaaran (Markova Gora), Maasjärven, Perttijärven (Pertozero), Petškanvaaran (Petškinvaraka), Pompinvaaran (Pompinvaraka), Siikavaaran (Sigovaraka), Säynöänvaaran (Šaunivaraka), Vennäisjärven (Venozero), Viikatehjärven (Kosoje Ozero), Viirun (Virnavolok), Voingin (Voinga) ja Votulman (Vatulma) kylät sekä Kallivolahden (Kalilvolahti), Onihman (Onigma) ja Suurijärven (Šurozero) uudiskylät. Koivuniemi, Lukinsari ja Voinki kuuluivat Voijärven seurakuntaan. Tunkuan kylässä oli 69 taloa ja 354 asukasta.
Tunkuan volosti lakkautettiin vuonna 1927 ja sen alue liitettiin pääosin Tunkuan piiriin sekä osittain Rukajärven piiriin Vuoteen 1955 saakka toimineen piirin keskuspaikka oli Lehdon kylässä. Tunkua lähikylineen muodosti piiriin kuuluneen kyläneuvoston. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 600 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia.
Suurin osa Tunkuan kylistä lakkautettiin 1950- ja 1960-luvuilla ”perspektiivittöminä”. Nykyisin asuttuja ovat Tunkuan lisäksi vain Kevättämäjärvi ja Maasjärvi. Suuri osa lakkautettujen kylien asukkaista siirrettiin Tunkuan itäpuolelle vuonna 1958 perustettuun Uuden Maasjärven taajamaan. Vuonna 1960 Tunkuan kyläneuvostoon liitettiin Uskelan kyläneuvosto ja sen keskukseksi tuli Uusi Maasjärvi. Vuonna 1987 kyläneuvostossa oli noin tuhat asukasta. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen perustettiin Tunkuan kylähallintoalue, joka 2000-luvun alun kunnallishallintouudistuksessa yhdistettiin Sosnavitsan maalaiskuntaan.

Nykypäivä

Nykyään kylän asukkaat saavat elantonsa etupäässä omista pienviljelmistään. Puunhankinta tarjoaa muutamia työpaikkoja. Kylässä toimii kauppa ja kansantalo museoineen. Kesäaikaan asukasluku kasvaa kaksinkertaiseksi.
Lähellä sijaitsevan Tungutjärven rannoilta on löydetty lukuisia muinaisia asuinpaikkoja. Tunkuan kylän nähtävyys on 1800–1900-lukujen vaihteessa pystytetty tsasouna.
Baden Powell de Aquino

Baden Powell de Aquino (6. elokuuta 1937 Varre-Sai – 26. syyskuuta 2000 Rio de Janeiro), tunnettu nimellä Baden Powell, oli brasilialainen kitarataiteilija ja säveltäjä. Hän soitti klassisella akustisella kitaralla hyvin monentyylistä musiikkia, mukaan lukien bossa novaa, sambaa sekä eri jazztyylejä. Hän konsertoi usein ja levytti suuren määrän albumeja sekä Brasiliassa että Euroopassa, erityisesti Ranskassa ja Saksassa.
Baden Powell sävelsi kitaralle monia kappaleita, kuten Xangô, Simplesmente, Braziliense, Horizon, Abração em Madrid, Tristeza e solidão, Consolação, Samba, Casa Velha, Lotus, Imagem, Samba Triste ja Canto de Ossanha.

Elämä ja ura

Baden Powell de Aquinon partiosta innostunut isä risti poikansa partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin mukaan. Kun poika oli kolmen ikäinen, perhe muutti Rio de Janeiron esikaupunkiin ja poika aloitti pian kitaratunnit Jayme Florencen johdolla, joka oli 1940-luvulla tunnettu choro-tyylin kitaristi. Baden Powell palkittiin monissa paikallisissa kilpailuissa jo ennen kuin ehti teini-ikään. Viidentoista vuoden iässä hän jo säesti ammatikseen monia laulajia ja soitti eri tyylisissä kokoonpanoissa.
Vuonna 1955 Powell liittyi Rion Plaza-hotellissa soittaneeseen Ed Lincolnin johtamaan kokoonpanoon, jonka muita jäseniä olivat basisti Luiz Marinho ja laulusolisti Claudette Soares. Vuonna 1959 Powell saavutti menestystä Billy Blancon sanoittamalla sävellyksellään ”Samba Triste”. Vuonna 1962 Powell tapasi runoilija-diplomaatti Vinícius de Moraesin, joka teki yhteistyötä myös muiden muassa Antonio Carlos Jobimin kanssa. Powell ja Moraes aloittivat yhteistyön, joka tuloksena syntyi bossa novaa muihin afro-brasilialaisiin musiikkityyleihin kuten candombléen, umbandaan ja capoeiraan yhdistävää musiikkia. Vuoden 1966 albumi Os Afro-Sambas de Baden e Vinicius on dokumentti tästä aikakaudesta. Vuonna 1970 vastaavanlainen yhteistyö runoilija Paulo Cesar Pinheiron kanssa johti albumiin Os Cantores da Lapinha.
1960-luvun lopulla Baden Powell levytti runsaasti sekä brasilialaisille Elenco- ja Forma-levymerkeille että ranskalaiselle Barclaylle ja saksalaiselle MPS/Saballe. Vuoden 1966 albumia Tristeza on Guitar pidetään usein hänen uransa huippukohtana. Samaan aikaan hän toimi Elenco-levymerkin studiokitaristina ja vakiosoittajana laulajatar Elis Reginan tv-show’ssa "O Fino da Bossa".
Baden Powellin suuri suosio Euroopassa sai hänet asettumaan vakituisesti Ranskaan 1968. Seuraavalla vuosikymmenellä hänen uransa alkoi kuitenkin hiipua terveysongelmien ja yleisön maun muutosten myötä. Hän vietti 1980-luvun puolittain eläköityneenä Ranskassa ja Saksassa, kunnes 1990-luvulla päätti muuttaa takaisin Brasiliaan, jossa jatkoi levytyksiä ja esiintymisiä. 1990-luvun lopulla Baden Powell sai kristillisen herätyksen, mikä auttoi häntä vapautumaan alkoholista ja tupakasta elämänsä loppuvuosiksi.
Hengityskone

Hengityskone eli respiraattori on lääketieteellinen laite, jonka avulla turvataan potilaan hengitys silloin, kun tämä ei itse pysty hengittämään. Hengityskonetta voidaan tarvita tapaturmien seurausten (esimerkiksi kooman) tai sairauksien hoidossa, sekä keskosilla. Hengityskone kuuluu sairaaloiden teho-osastojen varustukseen.
Anything ja Whatever

Anything ja Whatever ovat singaporelaisen Out Of The Box Pte Ltd:n valmistamia ja markkinoimia virvoitusjuomia. Juomien valmistus lopetettiin tammikuussa 2010. Virvoitusjuomamerkin erikoisuus oli se, että juomat pakattiin siten, ettei tölkin ulkonäöstä voinut arvata, minkä makuista juomaa tölkin sisällä oli.

Makuvaihtoehdot

Anything oli hiilihapotettu virvoitusjuoma, ja sitä sai Kola -, kola sitruunalla-, Apple-, Fizz Up-, Cloudy Lemon- ja Root beer -makuisina. Whatever oli hiilihapoton jääteejuoma, ja sitä valmistettiin Ice Lemon Tea-, Peach Tea-, Jasmine Green Tea-, White Grape Tea-, Apple Tea- ja Chrysanthemum Tea -makuisina.
Raija Uosikkinen

Raija Liisa Uosikkinen (12. huhtikuuta 1923 Hollola – 15. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija, joka teki pitkän uran Arabian tehtaiden astia- ja kuviosuunnittelijana vuodesta 1947 vuoteen 1986, jolloin jäi eläkkeelle.
Uosikkinen kävi viisi luokkaa Lahden tyttölyseota ja valmistui keraamikoksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1947.
Raija Uosikkisen ensimmäisiä isoja tehtäviä Arabialla oli Kaj Franckin uuden B-astiaston koristeversioiden suunnittelu. Näihin kuuluvat muun muassa Linnea, Polaris, Pellervo sekä Hattara, joka palkittiin kultamitalilla Yhdysvaltain Sacramentossa 1961. Suosituimpia Uosikkisen malleja ovat Emilia-koriste-esinesarja sekä islamilaisesta ornamentiikasta vaikutteensa saanut koristekuvio Ali.
Vuonna 1976 Uosikkinen sai suunniteltavakseen vuosilautassarjan, josta syntyi vähitellen 24-osainen Kalevala-aiheinen seinälautaskokonaisuus. Hän suunnitteli myös Arabian 1978–1983 valmistetut vuosittaiset joululautaset.
Raija Uosikkisen töitä esiteltiin Milanon triennaalissa 1954 ja 1960 sekä Brysselin maailmannäyttelyssä 1958.
Raija Uosikkinen opetti posliininmaalausta Toimelan vapaaopistossa ja keraamista sarjatuotantokoristelua Taideteollisessa korkeakoulussa.
Mikael Westö

Mikael Caj Simon Westö (s. 3. huhtikuuta 1982 Vaasa) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Vasa Idrottssällskapia ja häntä valmentaa Mikael Bäck. Vuoteen 2014 saakka hän edusti IF Femmania.
Westö on voittanut Kalevan kisoissa hopeaa vuosina 2006–2008 ja 2015 sekä pronssia vuosina 2002, 2005, 2011, 2014 ja 2016. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on sijoittunut hopealle vuonna 2007 sekä pronssille vuosina 2006, 2009 ja 2016. Hänen ennätyksensä on Uudessakaupungissa vuonna 2008 hypätty 550 cm.
Digimon Tamers: Runaway Locomon

Digimon Tamers:Runaway Locomon on 2. maaliskuuta 2002 julkaistu kuudes Digimon-elokuva. Elokuva on myös päätös Digimon Tamers-sarjalle. Elokuvan kesto on 30 minuuttia.
Työmiehen Toveri

Työmiehen Toveri oli Tampereella vuosina 1882–1884 ilmestynyt aikakauslehti.
Emil Hagelbergin ja Arvo Liljestrandin julkaisema ja toimittama Työmiehen Toveri oli rahvaalle tarkoitettu kuvalehti. Nimestään huolimatta se ei juurikaan käsitellyt työväenasiaa, vaan edusti lähinnä fennomaanien kansanvalistuspyrkimyksiä. Lehti ilmestyi kerran kuukaudessa vain runsaan vuoden ajan.
Wolff-toisiintuminen

Wolff-toisiintuminen on toisiintumisiin kuuluva kemiallinen reaktio, jossa diatsokarbonyyliyhdisteestä muodostuu keteenijohdannainen. Reaktio tapahtuu joko lämmitettäessä tai valokemiallisesti. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen Ludwig Wolff vuonna 1912.
Carrie Lam

Nuoruus ja opiskelu

Carrie Lam syntyi Hongkongissa vuonna 1957. Perheessä oli viisi lasta, jotka kasvoivat suhteellisen köyhissä oloissa ahtaassa vuokratalossa. Lam sai katolisen kasvatuksen ja kävi koulunsa St. Francis’ Canossian Collegessa.
Lam opiskeli Hongkongin yliopistossa. Hänen pääaineensa oli aluksi sosiaalityö, mutta hän vaihtoi sen sosiologiaksi. Hän osallistui opiskeluaikanaan protesteihin, joissa vastustettiin köyhien veneasukkaiden häätämistä Yau Ma Teista.

Monissa virastoissa

Lam valmistui vuonna 1980 ja aloitti uransa virkanaisena. Vuosina 1981–1982 hän kävi vuoden mittaisen kehitysmaatutkimuksen diplomikurssin. Uransa alkuvaiheissa Lam toimi erilaisissa tehtävissä lääketieteen, terveyden, hallinnollisten alueiden ja turvallisuuden parissa. Lam toimi 1990-luvulla lähes seitsemän vuotta valtiovarainvirastossa, jossa hän osallistui muun muassa budjettisuunnitteluun ja menojen hallintaan.
Lam valittiin elokuussa 2000 hallinnon sosiaalihuollon vastaavan osaston johtajaksi. Hänen kolme vuotta kestänyt aikansa oli hankala, sillä Hongkongia vaivasi korkea työttömyys ja alueen talous oli pahasti alijäämäinen. Hongkongin SARS-epidemian aikana Lam perusti kolmen muun henkilön kanssa We Care Education Fundin, joka keräsi 80 miljoonaa Hongkongin dollaria sairauden takia orvoiksi jääneen lasten koulutukseen.
Lam nimitettiin marraskuussa 2003 asutuksen, kaavoituksen ja maa-alueiden pysyväksi sihteeriksi. Hän muutti syyskuussa 2004 Lontooseen, kun hänet valittiin Hong Kong Economic and Trade Officen pääjohtajaksi. Hänen vastuullaan oli Hongkongin taloudellisten etujen edistäminen Britanniassa ja 16 muussa Euroopan valtiossa.

Hallitukseen

Lam palasi marraskuussa 2006 Hongkongiin sisäasioiden pysyväksi sihteeriksi. Virkanaisuraltaan hän siirtyi hallitustehtäviin heinäkuussa 2007, kun hän aloitti Hongkongin kehitysministerinä. Mediassa hän on saanut lempinimen ”rautarouva”, sillä hän päättäväisesti pyrkii saamaan tahtonsa läpi. Lamin tahto näkyi muun muassa kehitysministerinä, kun hän osoitti kovuuttaan Queen’s Pierin purkamista vastustaneisiin protestoijiin.
Lam nousi 2012 Hongkongin hallinnon toiseksi vaikutusvaltaisemmalle paikalle, kun hänet valittiin hallituksen pääsihteeriksi. Pääsihteerinä Lam johti lokakuussa 2014 neuvotteluja Hongkongin mielenosoitusten johtajien takia. Neuvotteluissa ei kuitenkaan onnistuttu löytämään yhteisymmärrystä.
Lam valittiin maaliskuussa 2017 Hongkongin hallintojohtajaksi. Hän sai 777 ääntä 1 194:stä mahdollisesta. Hongkongin johtajan vaaleissa voi äänestää vain vaalikomitean jäsenet, jotka ovat pääosin Kiinalle uskollisia. Kansan parissa tehtyjen mielipidemittauksien mukaan Lam oli John Tsangin jäljessä.

Yksityiselämä

Carrie Lam on naimisissa matemaatikko Lam Siu-porin kanssa. He tapasivat, kun Carrie Lam opiskeli Cambridgen yliopistossa. Lam Siu-por asuu Englannissa, jossa asuvat myös pariskunnan molemmat pojat. Carrie Lam on itse kertonut muutamia kertoja, että eläköidyttyään aikoo muuttaa perheensä luokse Englantiin.
Omakuva (Elin Danielson-Gambogin maalaus)

Maalaus

Omakuva kuvaa mustapukuista taiteilijaa ateljeessaan väripaletti ja sivellin käsissään. Taiteilija istuu maalauksessa huoneessa, jonka ruutuikkunoiden alaosassa on harso. Tuo harso pehmentää ikkunoista tulevaa valoa ja luo kuin "pyhän" sädekehän taiteilijan pään ympärille. Taiteilija on maalauksessa elinvoimaisen näköinen istuessaan suoraryhtisenä punaisine poskineen hiukset löysästi nutturalla.
Omakuva on kaudelta, jolloin Danielson-Gambogin maalauksia huomattiin myös Italiassa. Italian kuningas Umberto I esimerkiksi oli ostanut hänen maalauksensa Kesä Firenzen näyttelystä vuonna 1899. Danielson-Gambogi oli osallistunut samana vuonna myös Venetsian biennaaliin. 
Omakuva-maalaus sai myös tunnustusta. Danielson-Gambogi sai sillä hopeamitalin Firenzessä vuonna 1900.
Italiaan Elin Danielson-Gambogi oli asettunut vuonna 1898. Hän meni naimisiin toscanalaisen taiteilija Raffaello Gambogin kanssa. Tätä ennen Danielson-Gambogi oli asunut muun muassa Pariisissa, Bretagnessa ja Ahvenanmaan Önningebyssä.
Kesla

Historia

Yritys sai alkunsa 1954, kun ensimmäisen traktorinsa ostanut Antti Kärkkäinen alkoi pohtia kuinka kivet saisi kätevästi kerättyä pois pelloilta. Kärkkäinen kehitti ja teki itse omat kivenraivauskoneensa, sillä valmiita ei ollut saatavilla. Näin saivat alkunsa Kivi-Antti-kivensiirtolaite ja Isokita-raivauskoukku. Naapurit kiinnostuivat Antin keksinnöistä ja tilasivat niitä myös itselleen. Laitteita valmistettiin alkuun naapurikylän pajalla, kunnes Antti Kärkkäinen päätti laittaa tilansa uuteen käyttöön ja perusti 19. elokuuta 1960 Rantasalmen Raivausväline -nimisen yrityksen.
Antti Kärkkäinen kuoli vuonna 1969, jonka jälkeen yrityksen otti hoitoonsa ensin vanhin poika Raimo ja sitten nuorempi poika Seppo vuonna 1971. Lisätilojen tarpeessa yritys muutti ensin hetkeksi Joroisiin ja sieltä Kesälahdelle 1974. Kesälahdesta yritys sai nykyisen nimensä Kesla.
Kesla päätti vuonna 1988 tammikuussa laajentaa omistuspohjaansa ja listautui Helsingin pörssin OTC-listalle. Samoihin aikoihin yritys laajensi toimintaansa henkilönostimien suunnitteluun ja markkinointiin. Kesla valmisti viimeiset maatalouskoneensa vuonna 1995.
Vuonna 2000 Kesla osti hakehakkurin tuoteoikeudet saksalaiselta hakkurivalmistajalta. Tämän ympärille Kesla hyödynsi omaa osaamistaan metallirakenteiden, kuten vaunurungon ja nosturin sekä hydrauliikan ja automatiikan osalta, ja kehitti kilpailukykyisen hakkuripaketin yrittäjäkäyttöiseen hakettamiseen.
Vuonna 2006 Kesla perusti Pietariin tytäryhtiön, OOO Kesla:n. Vuonna 2007 Kesla osti MFG Components Oy:n Tohmajärveltä. MFG:stä tuli Keslan itsenäinen tytäryhtiö. Kesla Components fuusioitui MFG:hen vuonna 2008. Näin ollen MFG:llä on toimipisteet Tohmajärvellä ja Ilomantsissa.
Daniel Dae Kim

Nuoruus

Kim syntyi Busanissa, Etelä-Koreassa ja muutti perheensä kanssa Eastoniin, Pennsylvaniaan, Yhdysvaltoihin kaksivuotiaana. Daniel valmistui Freedom High Schoolista Bethlehemistä, Pennsylvaniasta ja Haveford Collegesta Haverford Townshipistä, Pennsylvaniasta, jossa hän suoritti valtio-opin ja teatteritaiteen tutkinnot. Hänen teatteritaiteen tutkintonsa suoritettiin loppuun läheisessä Bryn Mawr Collegessa Bryn Mawrissa, Pennsylvaniassa. Kim valmistui myös NYU:sta pääaineenaan näytteleminen vuonna 1996.

Ura

Ennen Lostia Daniel Dae Kim tunnettiin parhaiten toistuvista rooleistaan scifin ja fantasian parissa. Vaikka hänen hahmonsa Lostissa puhuu pääasiassa koreaa eikä lähes ollenkaan englantia, Kimin pääkieli on englanti. Hän on esiintynyt televisiosarjoissa C.S.I., Angel, 24, Star Trek: Voyager, Star Trek: Enterprise, Crusade, Siskoni on noita, Shield – lain varjolla, Seinfeld, NYPD Blue ja Teho-osasto.
Kim näytteli A&E TV:n minisarjassa The Andromeda Strain.
Kim on näytellyt Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 -elokuvassa Tohtori Octaviuksen laboratorion työntekijänä ja vuoden 2004 Oscar-palkitussa elokuvassa Crash.
Kim nimettiin People-lehden ”Sexiest Man Alive” -listalle vuonna 2005. Hän oli Johnny Gatin äänihahmona videopeleissä Saints Row ja Saints Row 2. Hän antoi äänensä myös 24: The Gamen Tom Bakerille.
Kim valittiin näyttelemään King of Siamia Rodgers & Hammerstein’s The King -näytelmässä (yhdessä Maria Friedmanin kanssa). Näytelmää esitettiin 12.–28. kesäkuuta 2009 Royal Albert Hallissa Lontoossa, Englannissa.

Rattijuopumuspidätys

25. lokakuuta 2007 noin klo 02.25 Kim pidätettiin rattijuoppoudesta Honolulussa, Havaijilla. Hänen veressään oli alkoholia 1,68 promillea, yli kaksi kertaa sallitun määrän verran. Päivää myöhemmin hän pahoitteli tapahtunutta julkisesti.
Salibandyn B-tyttöjen SM-sarja

Runkosarja

Runkosarja pelataan kaksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelaa kahdeksantoista ottelua. Runkosarjan kuusi parasta etenevät pudotuspeleihin. 7. ja 8. pelaavat pudotuspelikarsinnoissa aluesarjan kahta parasta vastaan.

Pudotuspelit

Runkosarjan kuusi parasta ja kaksi pudotuspelikarsinnoista tullutta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. Puolivälierät ja välierät pelataan paras kolmesta ja finaalit paras viidestä. Pronssista pelataan vain yksi ottelu.
Al Cervi

Alfred Nicholas ”Al” Cervi (12. helmikuuta 1917 – 9. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi National Basketball Leaguessa ja 1940-luvun lopulta lähtien NBA:ssa.
Cervi syntyi Buffalossa, New Yorkissa. Hän pelasi muun muassa Rochester Royals -joukkueessa ja toimi 1950-luvulla Syracuse Nationalsin (1949–1957) ja Philadelphia Warriorsin (1958–1959) päävalmentajana.
Cervi sai vuonna 1985 paikan Basketball Hall of Famessa.
Audru

Väestö

Vuonna 2011 Audrun kunnassa oli 5 100 asukasta, joista 4 908 (96,2 %) oli virolaisia, 96 (1,9 %) venäläisiä ja 87 (1,7 %) muita kansallisuuksia.
Linkkirutto

Linkkirutto (vitsikäs väännös englanninkielisestä link rot) tai linkkimätä on termi prosessille, jonka seurauksena yhä suurempi osa hyperlinkeistä ei enää toimi. Linkkiruttoa esiintyy Internetin sivustojen välillä ja yksittäisten sivustojen sisällä. Termillä voidaan viitata myös päivittämättömiin sivuihin, jotka sotkevat hakukoneiden hakutuloksia. Toimimatonta linkkiä kutsutaan kuolleeksi linkiksi tai vanhentuneeksi linkiksi.
Keski-Koura

Maantietoa

Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen keskellä Alkkianvuoren ja Iso-Kouran välissä, missä länsipuolella oleva harju erottaa sen Iso-Kourasta. Lampea ympäröivä suo on ojittamaton eikä lampeen laske ojia. Sillä ei myöskään ole omaa laskuojaa. Rantaviivan pituus on 450 metriä ja ranta on metsäistä suota lukuun ottamatta pohjoisrannalla olevaa pientä kangasmetsäistä rantaa. Lampi on autio eikä sille johda teitä. Noin 30 metriä itään sijaitsee Pikku-Koura, jonka vedenpinta on samalla korkeudella Keski-Kouran kanssa. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee 200 metrin päästä ohi.

Historiaa

Vuoden 1959 painetussa peruskartassa Keski-Kouraa kutsuttiin ”Pikkukouraksi” ja vuoden 1984 kartassa ”Keski-Kouraksi”. Pikku-Kouraa kutsuttiin vuoden 1959 kartassa ”Kouranlammeksi” ja vuoden 1984 kartassa ”Pikku-Kouraksi”.
Harmaatuulihaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 30–33 cm ja paino 205–255 g (koiras) ja 240–300 g (naaras). Harmaatuulihaukan höyhenpuku on kokonaan liuskeenharmaa ja sen silmät, nokka, vahanahka ja koivet ovat keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun puvussa on ruskehtava sävy.

Esiintyminen

Harmaatuulihaukka elää Afrikassa Sahelin alueella, Senegalista lännessä Etiopiaan ja Eritreaan idässä, ja aina Namibian ja Zambian pohjoisosiin asti. Lajin elinympäristön ala on noin 12 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 100 000–1 000 000 yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu, mutta osa Länsi-Afrikan kannasta suorittaa ajoittain vaelluksia.

Elinympäristö

Harmaatuulihaukka asuu metsissä, puustoisilla ruohomailla ja savanneilla, usein aukeiden tai kulottuneiden alueiden reunoilla.

Lisääntyminen

Pesä on puunkolossa tai jonkun muun linnun vanhassa risupesässä, usein vasarapäähaikaran (Scopus umbretta) pesässä, josta se voi häätää haikaran pois kesken sen pesinnän. Naaras munii 2–5 munaa, joita haudotaan 26–31 päivää. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä kuukauden ikäisinä.

Ravinto

Lajin pääravintoa ovat isokokoiset hyönteiset sekä pienet liskot, pikkujyrsijät, linnut, lepakot ja madot. Se on petolinnuksi siitä erikoinen, että sille kelpaavat myös öljypalmun (Elaeis) siemenet.
Rosasiitti

Rosasiitti on mineraali, joka kemialliselta koostumukseltaan on hydroksyyli-ionin sisältävää kupari- ja sinkkikarbonaattia ([(Cu,Zn)₂CO₃(OH)₂]). Mineraali sisältää kuparia ja sinkkiä suhteessa 3:2. Mineraali löydettiin vuonna 1908 Rosaksesta Sardiniasta ja sai nimensä löytöpaikkansa mukaan. Malmista eristetään jonkin verran sinkkiä ja kuparia.
Rosasiittia löydetään usein kupari- ja sinkkimalmien hapettumisvyöhykkeestä . Mineraali esiintyy usein yhdessä muiden värillisten mineraalien kuten punaisen limoniitin tai sinisen aurikalsiitin kanssa. Aurikalsiitista rosasiitti eroaa olemalla kovempi. Mohsin asteikolla sen kovuus on 4, kun taas aurikalsiitin kovuus on 2.
Fredrik Nyberg

Fredrik Nyberg (s. 23. maaliskuuta 1969 Skön) on entinen ruotsalainen alppihiihtäjä. Nyberg kilpaili erityisesti suurpujottelussa ja Super-G:ssä ja voitti yhteensä 7 maailmancupin osakilpailua. Hän osallistui vuoden 2006 talviolympialaisiinja sijoittui 5. Nyberg suunnitteli lopettavansa uransa kauden 2006-07 jälkeen, mutta marraskuussa 2006 hän kaatui ja loukkasi polvensa. Loukkaantuminen pakotti hänet lopettamaan uransa suunniteltua aiemmin.
Välimeren pakolaisvirta

Välimeren pakolaisvirta tai siirtolaisvirta on pakolaisten ja siirtolaisten yrityksiä siirtyä Pohjois-Afrikasta ja Lähi-idästä Välimeren yli Euroopan unionin alueelle.
Afrikasta lyhyimmät merireitit kulkevat Tripolista ja Bengasista Sisiliaan, Maltalle ja Italialle kuuluvalle Lampedusan saarelle. Lähi-idästä reitti kulkee usein Turkin kautta Kreikan Egeanmeren saarille, joista monet sijaitsevat aivan Turkin rannikon edustalla; kauttakulkupaikkoina toimivat muun muassa Chíos, Kos, Lesbos ja Sámos. Pakolaiset muista maista hakeutuvat usein näiden reittien lähtöpisteisiin.
Pakolaiset lähtevät liikkeelle huonoillakin laivoilla. Vuosina 1988–2009 laskettiin ainakin 14 000 ihmisen kuolleen tällä matkalla.
Vuonna 2013 pakolaisongelma kasvoi entisestään. Tammikuun ja syyskuun välisenä aikana Maltaan ja Italiaan saapui yhteensä 13 000 ihmistä.  Syyrian levottomuudet saivat aikaan pakolaisaallon naapurimaihin, ja monet pyrkivät jatkamaan matkaansa Eurooppaan. Syksyllä 2013 uutisoitiin useista pakolaisten laivoja kohdanneista onnettomuuksista.
Vuonna 2015 ongelma kasvoi erityisesti Turkin–Kreikan reitillä muun muassa Syyrian sisällissodan seurauksena, mikä johti niin kutsuttuun Euroopan pakolaiskriisiin. Vuonna 2015 Välimeren ylitti arviolta yli miljoona pakolaista. Vuonna 2016 noin 350 000 ylitti Välimeren.
Välimerellä toimii useita pakolaisten pelastusoperaatioa. Vuonna 2016 noin 20 000 pakolaista pelastettiin merihädästä. Silti yli 5 000 pakolaisen uskotaan hukkuneen vuoden aikana.
Vuonna 2016 Keski-Välimeren reitin kautta tulleet henkilöt olivat pääosin Afrikasta: Nigeria (21%), Eritrea (11%), Guinea (7%), Norsunluurannikko (7%), Gambia (7%), Senegal (6%), Mali (6%), Sudan (5%) ja Somalia (4%). European Political Strategy Centren julkaisun mukaan on oletettavaa, että suurin osa laittomista maahantulijoista eivät ole pakolaisia, koska 70% heistä tulee maista jotka joissa ei ole väkivaltaisia konflikteja.