google/wiki40b huggingface dataset:
Mariner 4

Luotain

Mariner 4:n massa oli 260,68 kilogrammaa, ja luotaimen valmisti NASA:n Jet Propulsion Laboratory. Lento maksoi arviolta 83,2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Laukaisu ja lento Marsiin

Luotain laukaistiin 28. marraskuuta 1964 Atlas LV-3 Agena-D -raketilla Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 12:sta, ja se ohitti Marsin 14.–15. heinäkuuta 1965 lähimmillään 9 846 kilometrin etäisyydeltä.

Marsin ohilento ja luotaimen viimeiset vuodet

Luotain lähetti maahan 21 kokonaista kuvaa ja 21 ensimmäistä kuvaraitaa 22. kuvasta, jotka kattoivat noin prosentin Marsin pinnasta.
Luotainmissio tuotti 5,2 miljoonaa bittiä dataa. Mariner 4:n hyötykuormat toimivat tehtävän alusta loppuun luotaimen helmikuussa 1965 rikkoutunutta Geiger-Müller -putkesta koostunutta säteilymittaria lukuun ottamatta. Tätä aiemmin luotaimen plasmatutkimuslaitteisto oli tosin vioittunut laitteiston korkeajännitepuolen vastuksen rikkoutuessa joulukuussa 1964. Tutkimuslaitteisto saatiin tosin käyttökelpoiseksi uudelleenkalibroinnilla.
Marsin pinnanmuodot muistuttivat Marinerin ottamissa kuvissa Kuun pinnanmuotoja. Tällaiset pinnanmuodot ovat tosin osoittautuneet Marsille epätyypillisiksi myöhempien tutkimustiedon valossa, sillä niitä esiintyy vain Mariner 4:n kuvaamalla geologisesti vanhemmalla alueella. Luotaimen avulla saatiin myös tietoa Marsin olosuhteista. Mittausten perusteella planeetan päivälämpötila oli –100 celsiusastetta, ja ilmakehän paine 4,1–7 millibaaria. Luotaimen mittausten mukaan Marsin ympärillä ei ollut magneettikenttää, minkä perusteella arveltiin, että planeetan ilmakehä ja pinta olivat täysin alttiita kosmiselle säteilylle.
Marsin ohilennon jälkeen Mariner 4 jatkoi lentoaan vielä kaksi ja puoli vuotta Aurinkoa kiertävällä radalla. Luotaimen asennonsäätöjärjestelmän ajoaine loppui 7. joulukuuta 1967, ja siihen törmäsi kolme päivää myöhemmin 10. – 11. joulukuuta ainakin 83 mikrometeoroidia, jotka sotkivat luotaimen asennon heikentäen samalla luotaimen radiosignaalin laatua. Yhteys Mariner 4:n kanssa katkaistiin lopullisesti 21. joulukuuta 1967.
Saúl Fernández García

Pelaajaura

Heinäkuussa 2010 Saúl teki kolme kautta kattavan sopimuksen Deportivon kanssa.
Pietarin Senaatinaukio

Pietarin Senaatinaukio (ven. Сенатская площадь, Senatskaja ploštšad) on keskeinen aukio Pietarissa Venäjällä. 
Aukio rajoittuu etelässä Iisakin kirkkoon, pohjoisessa Nevaan, idässä Amiraliteettiin ja lännessä Senaatin ja Synodin entiseen rakennukseen, jossa nykyään toimii Venäjän perustuslakituomioistuin. Aukio on puistomainen, ja sen keskellä seisoo Étienne Falconet'n veistämä Vaskiratsastaja-patsas. Patsaan paljastuksen (1782) jälkeen aukiota kutsuttiin virallisesti nimellä Petrovskaja (Pietarinaukio). Aukio on pietarilaisten hääseurueiden suosiossa.
Aukio tunnetaan vuoden 1825 dekabristikapinan näyttämönä. 14. joulukuuta 1825 liberaalien nuorten upseerien joukko lähetti tuhansittain sotilaita aukiolle tarkoituksenaan pakottaa juuri valtaistuimelle noussut Nikolai I eroamaan ja vaatimaan Venäjälle perustuslakia. Kapinan satavuotispäivänä 1925 aukio nimettiin Dekabristien aukioksi (ven. Площадь Декабристов, Ploštšad Dekabrisistov). Vuonna 2008 aukion nimeksi muutettiin Senaatinaukio, joka oli ollut sen yleinen kutsumanimi myös ennen vuotta 1925, vaikkakaan ei virallinen nimi. Nimenmuutos liittyi perustuslakituomioistuimen siirtymiseen entiseen Senaatin ja Synodin rakennukseen. Tärkeäksi historialliseksi tapahtumaksi koettuun dekabristikapinaan liittyneen nimen poistaminen herätti jonkin verran kiistoja.
Hoover-instituutti

Hoover Institution on War, Revolution, and Peace on Stanfordin yliopiston yhteydessä toimiva ajatushautomo. Hoover-instituutti alkoi Herbert Hooverin perustamana kirjastona vuonna 1919, ennen Hooverin presidenttikautta.
Iry-Hor

Iry-Hor tai Ro oli farao esi-dynastisena aikana Ylä-Egyptissä 32. vuosisadalla eaa. Viime aikoihin asti Iry-Horin olemassaolosta on käyty keskustelua, jossa egyptologi Toby Wilkinson on kiistänyt Iry-Horin lukutavan ja nimen merkityksen. Kuitenkin Abydoksen suorittamat kaivaukset vuosina 1980 ja 1990 ja Siinaista tehdyn maininnan löytö vuodelta 2012 vahvistivat hänen olemassaolonsa. Iry-Hor oli Egyptin varhaisin nimeltä tunnettu hallitsija, ja mahdollisesti varhaisin historiallinen henkilö joka tunnetaan nimeltä.
Adolf Tandefelt

Adolf Tandefelt (8. elokuuta 1747 Hartola – 5. tammikuuta 1822 Helsinki) oli vapaaherra ja suomalainen virkamies.
Tandefelt kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1761. Hän opiskeli oikeustiedettä ja toimi eri tehtävissä Turun hovioikeudessa. Tandefelt nimitettiin Vaasan hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi 1775. Vaasan läänin vt. maaherraksi Tandefelt nimitettiin vuonna 1778, Oulun läänin maaherraksi 1782 ja takaisin Vaasan lääniin vakinaiseksi maaherraksi 1785. Tandefelt erotettiin virastaan 1794.
Erottamisensa jälkeen Tandefelt oli muutaman vuoden poissa valtakunnan politiikasta. Hän rakennutti kartanon Hartolaan omistamalleen Ekon tilalle. Tila oli erotettu hänelle Koskipään kartanosta jo 1760-luvulla. Vuonna 1799 hänet nimitettiin Örebron läänin vt. maaherraksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Tandefelt oli Tukholman korkeimman oikeuden jäsenenä vuodet 1800–1806. Vuonna 1805 hänet nimitettiin Turun hovioikeuden presidentiksi.
Tandefelt oli myös Ruotsin valtion valtiopäivämiehenä vuosina 1769, 1770, 1778, 1789 ja 1800 sekä vt. oikeuskanslerina Porvoon maapäivillä 1809. Samana vuonna hänet nimitettiin vastaperustetun hallituskonseljin oikeusosaston jäseneksi. Tandefelt oli oikeusosaston vanhin jäsen.
Maastoyksipyöräily

Maastoyksipyöräily (engl. mountain unicycling) on pyöräilyä maastossa yksipyöräisellä polkupyörällä. Maastoyksipyöräilyssä ajetaan maastossa samaan tapaan kuin tavallisessa maastopyöräilyssä. Ajaa voidaan metsässä poluilla, avokallioilla, hiekkateillä, jäällä, lumessa ja vuorilla.

Lajin historia

Maastoyksipyöräily syntyi 1980-luvulla itsenäisesti eri yksipyöräilijöiden toimesta jotka opittuaan ajamaan tasaisella, kaipasivat lisää haastetta ja siirtyivät ajamaan maastoon poluille ja vuorille. Yksi maastoyksipyöräilyn pioneereista oli George Peck, joka julkaisi vuonna 1990 opetusvideon "Rough terrain unicycling" joka innoitti muita lajin harrastamiseen. Muita maastoyksipyöräilyn pioneereja ovat mm. John Foss ja Kris Holm.

Välineet

Yksipyörässä ajajan koko paino on yhden renkaan päällä. Tästä syystä tavalliset yksipyöräiset eivät kestä maastoajoa. Maastoyksipyörissä on erittäin vahva akseli, 36-reikäinen vanne, vahvat poljinkammet, kestävä satula, platform-polkimet ja leveä nappularengas. Usein mukana on myös hydraulinen käsijarru, jota käytetään pyörän hidastamiseen jyrkissä alamäissä. Tunnettuja maastoyksipyörien valmistajia ovat mm. Kris Holm, Nimbus ja Qu-Ax.
Thích Quảng Đức

Thích Quảng Ðức  kuuntele lausunta (alun perin nimeltään Lâm Văn Tức, 1897 Hội Khánh, Ranskan Indokiina – 11. kesäkuuta 1963 Saigon, Etelä-Vietnam) oli vietnamilainen buddhalainen munkki, joka poltti itsensä kuoliaaksi vilkasliikenteisessä saigonilaisessa risteyksessä 11. kesäkuuta 1963. Teko oli protesti presidentti Ngô Đình Diệmin buddhalaisia sortaneelle politiikalle. Vietnamin ensimmäinen nainen Madame Nhu kommentoi tekoa sanoen munkkien olevan ”huligaaneja kaavuissa” ja että hän taputtaisi seuraavissa ”munkin grillajaisissa”. 
Ðức saapui risteykseen autolla kahden muun munkin kanssa. Asetettuaan maahan istuintyynyn päälle lootusasentoon, toinen munkki kaatoi viisi gallonaa (noin 19 litraa) bensiiniä hänen päälleen, minkä jälkeen Ðức sytytti tulitikulla itsensä tuleen.
Monet silminnäkijät kumarsivat kuolevaa munkkia. Kymmenen minuutin kuluttua palanut ruumis kaatui selälleen ja munkit käärivät sen keltaisiin kaapuihin liekkien sammuttua. Ruumis ei mahtunut ruumisarkkuun, koska raajoja ei voitu suoristaa. Vainaja vietiin läheiseen Xá Lợi Pagodaan. Ruumis tuhkattiin siellä buddalaisten rituaalien mukaan myöhemmin. Ðứcin sydän ei ollut tuhoutunut ja sitä pidettiin pyhäinjäännöksenä.

David Halberstamin kommentti

David Halberstam, The New York Times -lehden toimittaja näki tapauksen ja kirjoitti siitä seuraavaa:

»I was to see that sight again, but once was enough. Flames were coming from a human being; his body was slowly withering and shriveling up, his head blackening and charring. In the air was the smell of burning human flesh; human beings burn surprisingly quickly. Behind me I could hear the sobbing of the Vietnamese who were now gathering. I was too shocked to cry, too confused to take notes or ask questions, too bewildered to even think.... As he burned he never moved a muscle, never uttered a sound, his outward composure in sharp contrast to the wailing people around him.» 
Vapaasti suomennettuna: ”Tulin näkemään tuon näyn uudestaankin, mutta yksi kerta oli kylliksi. Liekit löivät ihmisestä; hänen kehonsa haipui hitaasti ja painui kasaan, hänen päänsä mustui ja hiiltyi. Ilmassa oli palavan ihmislihan tuoksu; ihminen palaa yllättävän nopeasti. Takaani kuulin paikalle kerääntyvien vietnamilaisten nyyhkyttävän. Olin liian järkyttynyt itkeäkseni, liian hämmentynyt tehdäkseni muistiinpanoja tai tehdäkseni kysymyksiä, liian kiihtynyt edes ajatellakseni... Kun hän paloi, hän ei liikuttanut lihastakaan, ei päästänyt ääntäkään, ja hänen ulospäin näkynyt malttinsa muodosti terävän kontrastin hänen ympärillään surevien ihmisten kanssa.”

Polttoitsemurha populaarikulttuurissa

Kuva palavasta Thích Quảng Đứcista on Rage Against the Machinen esikoislevyn Rage Against the Machinen kansitaiteessa. Eri kulmasta otettu kuva tapahtuneesta löytyy Delerium-yhtyeen vuonna 1988 ilmestyneen esikoislevyn Faces, Forms and Illusions kannesta. Vuoden 1997 uudelleenjulkaisussa kuva on vaihdettu samaksi kuin Rage Against the Machinen levyllä.
Madeleine LeBeau

Marie Madeleine Berthe LeBeau (10. kesäkuuta 1923 Antony, Ranska – 1. toukokuuta 2016 Estepona, Espanja) oli ranskalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Yvonne Michael Curtizin ohjaamassa klassikkoelokuvassa Casablanca (1942).
LeBeaun ensimmäinen puoliso oli ranskalainen näyttelijä Marcel Dalio, jonka kanssa hän pakeni Yhdysvaltoihin Ranskasta saksalaisten miehitettyä sen. Toisen avioliiton hän solmi käsikirjoittaja Tullio Pinellin kanssa.
Andrea Castellan

Ura

Castellanin ensimmäinen Suomessa julkaistu sarja julkaistiin Aku Ankan taskukirjassa 311. Siitä lähtien hänen sarjojaan on julkaistu tasaisesti. Casty toimii myös piirtäjänä. Hän on käsikirjoittanut lähinnä Mikki Hiiri -sarjoja. Sarjat ovat joko Castyn itsensä tai toisten piirtäjien piirtämiä.
Iso-Kokkanen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,4 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 186,9 metriä mpy.
Luther Allison

Luther Allison (17. elokuuta 1939 – 12. elokuuta 1997) oli yhdysvaltalainen blues-kitaristi. 
Allison syntyi Widenerissä, Arkansasissa vuonna 1939. 13-vuotiaana hän muutti perheineen Chicagoon. Allison aloitti uransa 1950-luvulla. Vuonna 1967 hän solmi levytyssopimuksen Delmark Recordsin kanssa. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa, Love Me Mama. 1970-luvulla Allison aloitti konsertoimisen Euroopassa. Vuonna 1977 hän muutti Pariisiin, jossa hän asui viisitoista vuotta. Allison menehtyi syöpään vuonna 1997. Myös hänen poikansa, Bernard Allison (s. 1965) on muusikko.
Pensastiaistimali

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan pensastiaistimali on 12–15 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väritykseltään oliivinruskeat ja pää on harmaa. Päässä on silmien ympärillä valkoiset renkaat. Pensastiaistimalin vatsa on väritykseltään ruskehtavan keltainen. Sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäön perusteella. Ulkonäöltään pensastiaistimali muistuttaa isopensastimalia (Alcippe morrisonia), jolta kuitenkin puuttuu valkoinen rengas silmien ympäriltä. Vuoritiaistimalilla (Alcippe nipalensis) on valkoinen silmärengas, mutta se eroaa pensastiaistimalista silmän iiriksen värin perusteella.

Elinympäristö ja elintavat

Pensastiaistimalit elävät metsissä vuorten rinteillä. Linnun elinympäristöt sijaitsevat 900–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvisin laji elää matalammalla kasvavissa metsissä. Ravintonaan pensastiaistimali käyttää pääasiassa pieniä selkärangattomia, mutta myös marjoja ja kukkien mettä, joiden osuus ravinnosta kasvaa syksyllä ja talvella. Pensastiaistimalit muodostavat pesimäajan ulkopuolella ruokailevia parvia, joissa on usein mukana myös muita varpuslintuja. näistä parvista on tavattu kaikkiaan 32 eri lintulajia. Pensastiaistimalit aistivat helposti vaaran ja veistivät sen äänekkäillä varoitusäänillään myös muille lajeille. Yöksi ruokailuparvet hajoavat ja laji yöpyy pesimäajan ulkopuolella yleensä pareittain.
Pensastiaistimalin pesimäkausi kestää huhtikuulta elokuulle. Pesä rakennetaan puuhun sammalesta, puunkuoresta ja muusta kasvimateriaalista.
Holašovice

Holašovice (saks. Hollschowitz) on kylä Tšekissä eteläisessä Böömissä 15 kilometriä länteen České Budějovicestä ja 18 kilometriä pohjoiseen Český Krumlovista.
Kylä on UNESCOn maailmanperintökohde. Holašovicen valintaa luetteloon on perusteltu sen erikoismerkityksellä kahden kansanomaisen rakennustyylin onnistuneella fuusiolla ja sillä, että se on loistava esimerkki hyvin säilyneenä keskieurooppalaisena maaseutuasutuskeskuksena.

Historia

Holašovicen alueella on ollut asutusta 100-luvulta eaa. lähtien. Slaaveja asui alueella 800- ja luvulla. Virallisesti kylä perustettiin 1200-luvun puolivälissä ja ensimmäinen maininta siitä on vuodelta 1292, jolloin kylän omistus luovutettiin sisterssiläisille, joiden hallussa Holašovice oli aina vuoteen 1848.
Vuonna 1521 Böömissä raivonnut rutto jätti vain kaksi kyläläistä henkiin ja sisterssiläiset toivat muilta omistamiltaan mailta Baijerista ja Itävallasta uusia asukkaita. Tästä alkanut lyhyt kukoistuksen kausi päättyi kolmikymmenvuotiseen sotaan (1618–1648), josta kylä toipui kuitenkin hyvin. Kylän maatilojen määrä pysyi pitkään vakiona 17:ssä. Vasta 1900-luvulla Holašovicen asukasluku kasvoi, ja nykyään siellä on noin 120 rakennusta ja 23 maatilaa.
Harsu

Harsu oli varhainen hallitsija Assyrian valtakunnan alkuvaiheessa. Hänet on listattu kahdeksantena joukossa ”seitsemäntoista kuningasta, jotka asuivat teltoissa” Mesopotamian Chroniclessa. Harsua edelsi Imsu , ja häntä seurasi Didanu. Tällä hetkellä ei ole muuta tietoa Harsun hallituskaudesta.
Zeniitti

Zeniitti [tseniitti] (arab. سمت الرأس‎ 'pään suunta' > m.ransk. zénith > ital. zenith) tarkoittaa tähtitieteessä taivaan ylintä pistettä eli kohtaa, joka on suoraan katsojan pään yläpuolella.
Päiväntasaajan ympäristössä Aurinko näkyy keskipäivällä zeniitin lähellä. Tarkalleen zeniitissä Aurinko voi käydä kääntöpiirillä vain kerran vuodessa: Kravun kääntöpiirillä kesäpäivänseisauksen aikaan ja Kauriin kääntöpiirillä talvipäivänseisauksen aikaan. Kravun kääntöpiirin pohjoispuolella ja Kauriin kääntöpiirin eteläpuolella Aurinko ei voi ikinä käydä zeniitissä saakka. Kääntöpiirien välisellä alueella Aurinko on zeniitissä kaksi kertaa vuodessa, leveyspiiristä riippuen eri aikaan vuotta.
Zeniitin vastakohta on nadiiri, taivaanpallon piste, joka on suoraan katsojan alapuolella.
Mark Giordano

Ura

Giordanoa ei koskaan varattu NHL:ään, mutta hän teki vapaana agenttina sopimuksen Calgary Flamesin kanssa vuonna 2004. Giordano nousi ensimmäistä kertaa Calgaryn kokoonpanoon kaudella 2005–2006 pelaten kuusi NHL-ottelua. Hän teki kaksi ensimmäistä NHL-maaliaan kotikaupungissaan Torontossa Maple Leafsia vastaan 14. lokakuuta 2006. 28. elokuuta 2007 Giordano kieltäytyi Flamesin tarjoamasta kaksisuuntaisesta sopimuksesta, joten hän pelasi kauden Moskovan Dynamossa. Hän kuitenkin palasi Calgaryyn kaudeksi 2008–2009.
Ishigaki (1940)

Palvelus

Alus luokiteltiin saattuehävittäjäksi 1. heinäkuuta 1942. Alus torpedoitiin 31. toukokuuta 1944 Matsuwan saaren edustalla ja se poistettiin alusluettelosta 10. heinäkuuta.
Cosmo Duff-Gordon

Sir Cosmo Edmund Duff-Gordon (22. heinäkuuta 1862 Aberdeen — 21. huhtikuuta 1931, Lontoo) oli Sir Cosmo Lewis Duff-Gordonin poika ja sukunsa viides baronetti. Vuonna 1900 hän meni naimisiin Douglas Sutherlandin tyttären Lucy Wallacen kanssa, joka oli ammatiltaan pukusuunnittelija ja tunnettiin julkisuudessa nimellä Lucile. Heillä ei ollut lapsia.
Sir Cosmo harrasti miekkailua ja edusti Britanniaa vuoden 1906 olympialaisissa, joissa hän voitti hopeaa kalvan joukkuekilpailussa.
Sir Cosmo menehtyi Lontoossa ja hänet on haudattu Brookwoodin hautausmaalle. Neljä vuotta myöhemmin kuollut Lady Lucile haudattiin miehensä viereen.

Titanic

Vuonna 1912 Duff-Gordonit nousivat matkustajahöyrylaiva RMS Titanicille Cherbourgin satamasta. Tuntemattomasta syystä Duff-Gordonit kirjautuivat laivalle erillisiin hytteihin nimillä herra ja rouva Morgan. Sir Cosmo matkusti hytissä A16 ja Lady Lucile A20. 
Kun Titanic törmäsi jäävuoreen, Sir Cosmo ja Lady Lucile ilmaantuivat paikalle juuri kun ensimmäinen perämies William Murdoch täytti pelastusvenettä numero 1. Sir Cosmo tiedusteli pääsisikö hän, hänen vaimonsa ja tämän sihteeri Laura Francatelli veneeseen. Koska paikalla ei näkynyt muita matkustajia, Murdoch auttoi ryhmän kyytiin. Veneeseen ehti vielä kaksi amerikkalaista liikemiestä, kunnes Murdoch komensi veneen laskettavaksi. Vene numero 1 oli toinen laivan kahdesta 35 hengen pelastuskutterista, mutta se laskettiin vain 12 hengen lastissa, joista 7 oli miehistön jäseniä ja 5 matkustajia. Vene olisi voinut kuljettaa 23 henkeä enemmän.
Kun Titanic vajosi aaltoihin ja hypotermiaan menehtyvät ihmiset huusivat apua, veneessä olijat eivät tehneet elettäkään lähteäkseen pelastusretkelle, eikä kukaan esittänyt vastalauseita kun Lady Lucile pyysi ettei uppoamispaikalle palattaisi. Ennen kuin veneen numero 1 matkustajat nousivat pelastuslaiva RMS Carpathialle, Sir Cosmo jakoi jokaiselle miehistön jäsenelle 5 punnan šekin korvaamaan näennäisen menetyksen. Samoin hän järjesti New Yorkissa pelastumisen johdosta samppanjajuhlat - mitä pidettiin sopimattoman kovasydämisenä ja huonoa makua osoittavana. 
Myöhemmin Sir Cosmo joutui syytteeseen sopimattomasta käyttäytymisestä uppoavalla laivalla, mutta hänet vapautettiin syytteestä - joskin tutkintaa johtanut merijuristi, lordi Mersey, nuhteli häntä yksityisesti.
Sir Cosmo eristäytyi loppuiäkseen maailmasta. Lady Lucile sanoi että tapaus oli murtanut hänen sydämensä.
Alphonsus Mathias

Alphonsus Mathias (s. 22. kesäkuuta 1928) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 24. elokuuta 1954 ja nimitettiin Chikmagalurin hiippakunnan piispaksi 16. marraskuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 1964. Pääkonsekraattorina toimi Albert Vincent D'Souzan ja Raymond D'Mellon avustama James Robert Knox.
Mathias osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hänet nimitettiin 12. syyskuuta 1986 Bangaloren arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 24. maaliskuuta 1998.
Kypriako maliaro

Ulkonäkö

Rotu kuuluu ns. bichon-tyyppiin, mutta muistuttaa karvapeitteensä vuoksi toisinaan myös hollanninrottakoiraa ja vehnäterrieriä. Siitä on kolme eri kokoa: pieni on alle 32 cm, keskikokoinen 32-38 cm ja iso 39-45 cm. Kaikki värit sallitaan.

Luonne ja käyttäytyminen

Kypriako maliaro on luonteeltaan lempeä, leikkisä seura- ja perhekoira, joka on helppo kouluttaa. Vaikkei sen tule olla aggressiivinen, sillä esiintyy jonkin verran myös vahtiviettiä.

Alkuperä

Rotu on arviolta ainakin tuhat vuotta vanha.
Tie 29 (Viro)

Kantatie 29 kulkee Keski-Virossa Märjamaasta valtatieltä 4 Lääne-Nigulan kunnan Koluveren kylään valtatielle 10.

Tien kulku

Kantatie 29 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Sortaminen

Sortaminen on vallan käyttöä julmalla, kovakouraisella ja epäoikeudenmukaisella tavalla.
Sortaminen voi ilmetä monella tavalla. Orjuus on ollut yleinen tapa kautta historian. Enemmistöstä erottaminen segregaatiolla on toinen sortamisen tapa. Venäjällä ja monissa muissa Itä-Euroopan maissa juutalaisia pakotettiin asumaan tietyillä alueilla. Juutalaisalueita kutsuttiin getoiksi.
Yhdysvalloissa noin vuodesta 1877 1900-luvun puoliväliin mustat olivat segregoitu valkoisen enemmistön elämästä. Heidän ei sallittu asua samassa naapurustossa ja heidän lapsiensa piti mennä eri kouluihin. He eivät voineet käyttää samoja julkisia tiloja. Joskus heidän oikeutensa äänestää evättiin. Maastakarkotus on yksi sortamisen tapa. Niitä useimmiten kohdistetaan vähemmistöihin. 1600-luvun Ranskassa protestantit joita kutsuttiin hugenoteiksi karkotettiin tai pakotettiin piileskelemään jos he kieltäytyivät vaihtamaan uskontonsa.
Sortamisen äärimmäinen muoto on tuhoaminen. 1900-luvulta on monia esimerkkejä, joita kutsutaan kansanmurhiksi. Parhaiten tunnettu esimerkki on saksalaisten juutalaisten ja muiden vähemmistöjen kohtelu Euroopassa 1933–1945. Arvioidaan, että enemmän kuin 15 miljoonaa ihmistä, joko kuolivat natsien pitämissä keskitysleireissä tai tulivat armeijan erikoisryhmien tappamiksi. Saman mittakaavan tappamista tapahtui Neuvostoliitossa Josif Stalinin valtakaudella. Sittemmin yli 2 miljoonaa ihmistä tapettiin Kambodžassa 1975 jälkeen.
Sydän- ja rintaelinkirurgia

Historia

Sydän- ja rintaelinkirurgia on kohtalaisen nuori kirurgian ala. Esteenä kehitykselle olivat leikkauksenaikaiset ja -jälkeiset komplikaatiot, jotka johtivat käytännössä aina potilaan menehtymiseen. Ensimmäiset onnistuneet leikkaukset suoritettiin 1800-luvulla, ja niihin lukeutuivat sydänpussin korjaus ja keuhkon osapoistot. Rintakehän murskavamman vuoksi ensimmäisen keuhkonpoiston suoritti Rudolph Nissen vuonna 1931. Vastaavasti syövänhoidoksi samantyyppisen leikkauksen suorittivat Evarts Graham ja Singer vuonna 1933.
Sydänkirurgia alkoi kehittyä vasta 1940-luvulla, kun 1944 Alfred Blalock ja Helen Taussig suorittivat Blalock–Taussig-shuntin Fallot’n tetralogiaa sairastavalle lapselle. Ensimmäisen varsinaisen avosydänkirurgisen toimenpiteen hypotermiassa suorittivat Walton Lillhei ja John Lewis syyskuussa 1952 synnynnäisen sydänvian vuoksi. Leikkausryhmä aloitti 1954 leikkaukset, joissa potilaan toinen vanhempi toimi ulkopuolisena sydän-keuhkokoneena. Näitä leikkauksia suoritettiin yhteensä 44 kappaletta.
Ensimmäisen sydän-keuhkokoneen kehitti John Gibbons 1953, mutta huonojen hoitotulosten takia projekti keskeytettiin. John W. Kirklin kehitti sydän-keuhkokonetta ja 1954 lopulla suoritettiin ensimmäiset avosydänkirurgiset toimenpiteet sydän-keuhkokoneen avulla. Vasta tämän jälkeen maailmanlaajuinen mielenkiinto kehittyi sydänkirurgiaan.
Argentiinalainen René Favaloro suoritti 1967 ensimmäisenä lääketieteellisissä julkaisuissa raportoidun sydämen ohitusleikkauksen käyttäen alaraajan iso safeena -laskimoa Clevelandissa, Yhdysvalloissa.
Ensimmäisen sydämensiirron suoritti Christiaan Barnard työryhmineen 1967.

Sydämensiirrot ja rintakehän alueen elinsiirrot Suomessa

Suomen ensimmäisen sydämensiirron suoritti 1985 Severi Mattila työryhmineen. Ari Harjula työryhmineen suoritti Suomen ensimmäisen sydämen ja keuhkojen yhteissiirron 1988 ja keuhkonsiirron 1990.

Sydän- ja rintaelinkirurgia Suomessa

Suomessa toimii nykyään seitsemän julkista sydänkirurgista yksikköä: Meilahden sairaalassa, Lastenklinikka , Turun yliopistollisessa keskussairaalassa, Tampereen yliopistollisen sairaalan sydänkeskuksessa, Oulun yliopistollisessa sairaalassa, Kuopion yliopistollisessa sairaalassa ja Vaasan keskussairaalassa. Lisäksi kahdessa yksityisessä: Mehiläinen, Töölö ja Cordia, Kuopio.
Ainoastaan lastensydänkirurgia on keskitetty Lastenklinikalle ja elinsiirrot Meilahden sairaalaan.
Rintaelinkirurgisia toimenpiteitä suoritetaan myös useimmissa keskus- ja aluesairaaloissa, joskin nykyään kyseisiä toimenpiteitä pyritään keskittämään yhä suurempiin leikkausyksiköihin.