google/wiki40b huggingface dataset:
Carneyn kompleksi

Carneyn kompleksi on autosomissa dominantisti periytyvä oireyhtymä, joka aiheuttaa 7 % kaikista sydämen myksoomista, aikuisten yleisimmistä sydänkasvaimista. Tavallisiin löydöksiin kompleksissa lukeutuvat myös ihon myksoomat, lentigot, endokrinopatia ja sekä endokriiniset että ei-endokriiniset kasvaimet.
Sporadisia myksoomia esiintyy tavallista useammin keski-ikäisillä naisilla. Carneyn kompleksiin liittyvinä niihin sairastumisen vaara on kuitenkin yhtäläinen molemmilla sukupuolilla. Carneyn kompleksi voi aiheuttaa myksoomia missä iässä tahansa.
Pekka Peltomäki

Pekka Peltomäki (s. 20. elokuuta 1950 Alajärvi) on uransa lopettanut, koko uransa Alajärven Ankkureita edustanut, pesäpalloilija. Hänet on valittu vuoden pesäpalloilijaksi vuonna 1978. Peliuransa jälkeen Peltomäki toimi pelinjohtaja jolloin hän voitti kaksi SM-kultaa.
Panettone

Panettone on italialainen, Milanon seudulta lähtöisin oleva joulun ja uuden vuoden aikaan tarjoiltava pullamainen kakku. Kakku on levinnyt eri puolille Italiaa ja vuoden 2006 jälkeen myös Alppien pohjoispuolelle. Nimen alkuperä tulee luultavimmin italian kielisestä sanasta pane, leipä, joka etto-acressiivillä tarkoittaa suurta leipää . Panettonessa on ympärillään aina paperinen vyöte, muotti, jossa se on paistettu ja jota ei poisteta paistamisen jälkeenkään. Panettonen valmistus kestää hyvin pitkään, kohottaminen itsessään useita päiviä. Panettone sisältää muun muassa kandeerattua appelsiinia ja sitruunan kuorta (sukaatteja) sekä rusinoita. Panettoneja on saatavissa hyvinvarustelluista elintarvikemyymälöistä myös Suomessa ja makuvaihtoehtoja löytyy useita, Amaretosta pähkinöihin, ja sisältövaihtoehtoja suklaamassasta vaniljakiisseliin. Se säilyy huoneenlämmössä pakkauksessaan useita päiviä. Se tarjoillaan kuuman juoman tai makean viinin kanssa; se sopii aamiaiselle yhtä hyvin kuin kuohuviinilasillisen seuraksi iltapäivällä. Kakkua murretaan käsin, ja palaset laitetaan suoraan suuhun.
Tim Hardaway

Timothy Duane "Tim" Hardaway (s. 1. syyskuuta 1966 Chicago) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa vuosina 1989–2003. Hän voitti olympiakultaa Yhdysvaltain joukkueessa Sydneyssä 2000.
Hardaway opiskeli Carver High Schoolissa ja Teksasin yliopistossa El Pasossa. Hän on pituudeltaan 183 senttimetriä. Hänellä on puolisonsa Yolandan kanssa lapset Tim ja Nia.

Myöhemmät vaiheet

Hardaway herätti vuonna 2007 paheksuntaa ilmoittamalla haastattelussa muun muassa "inhoavansa homoja" ja että "ei suvaitsisi homoa joukkueessaan". Tämä tapahtui samoihin aikoihin, kun John Amaechi ensimmäisenä NBA-koripalloilijana  tunnustautui homoksi. Hardawayta arvosteltiin homofobiasta, ja hän pahoittelikin pian kommenttejaan julkisuudessa.
Albert Pierrepoint

Albert Pierrepoint (30. maaliskuuta 1905 Clayton, Bradford – 10. heinäkuuta 1992 Southport, Merseyside) oli englantilainen pyöveli.

Ura

Pierrepoint oli 1900-luvun Britannian tunnetuin pyöveli, jonka sanotaan urallaan vuosien 1932 ja 1956 välillä teloittaneen 433 miestä ja 17 naista mukaan lukien parisataa natsirikollista toisen maailmansodan jälkeen. Tarkkaa teloitusten määrää ei ole koskaan vahvistettu, tarkin arvio on esitetty Steve Fieldingin vuoden 2006 kirjassa Pierrepoint: A Family of Executioners. Ison-Britannian lisäksi Pierrepoint suoritti teloituksia myös Saksassa, Kyproksella, Gibraltarilla ja Itävallassa.
Pierrepoint piti työstään matalaa profiilia, mutta hänestä tuli julkisuuden henkilö tultuaan valituksi hirttämään saksalaisia sotarikollisia. Hän teloitti vuonna 1955 Ruth Ellisin, joka on viimeinen Isossa-Britanniassa teloitettu nainen.
Pierrepoint erosi tehtävästään vuonna 1956. Ero johtui erimielisyyksistä sisäministeriön kanssa palkkion maksamisesta tapauksessa, jossa Strangewaysin vankilassa teloitettavaksi aiotun Thomas Bancroftin hirttäminen peruuntui alle 12 tuntia ennen aiottua teloitushetkeä. Pierrepoint oli jo paikalla valmistelemassa tehtäväänsä, mutta Englannin käytännön mukaisesti hänelle ei maksettu täyttä korvausta (15 puntaa) – sen sai vain toteutuneista teloituksista.
Usein Pierrepointiin viitataan Britannian viimeisenä pyövelinä (esimerkiksi hänestä kertovan elokuvan Yhdysvalloissa käytetty nimi on The Last Hangman), mutta teloitukset Isossa-Britanniassa jatkuivat aina 13. elokuuta 1964 asti. Viimeinen teloittaja oli nimeltään Harry Allen.
Albert Pierrepointin isä Henry Albert Pierrepoint (1878–1922) ja setä Thomas William Pierrepoint (1870–1954) toimivat myös molemmat pyöveleinä.
Pierrepointin elämästä kertova elokuva Pierrepoint sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa huhtikuussa 2006. Siinä pääosaa esittää Timothy Spall.

Tekniikka

Pierrepoint käytti teloituksissaan tekniikkaa, joka takasi teloitettaville nopean ja tuskattoman kuoleman. Hän valitsi käytetyn köydenpituuden uhrin koon mukaan niin, että tämä kuoli välittömästi, mutta toisaalta teloitetun pää ei irronnut tapahtumassa. Tämä erosi huomattavasti amerikkalaisten virkaveljien natsirikollisten teloittamisessa käyttämästä tekniikasta. Esimerkiksi Nürnbergissä tuomituista natsirikollisista, jotka yhdysvaltalainen armeijan pyöveli John C. Woods teloitti, Wilhelm Keitel roikkui köydessä 24 minuuttia ennen kuolemaansa. Amerikkalaiset käyttivät Nürnbergin teloituksissa kuuden jalan vakiopudotusta.
Pierrepointin nimissä on nopein suoritettu hirttäminen. Tämä tapahtui Sid Dernleyn avustamanana Strangewaysissa Manchesterissä 8. toukokuuta 1951. James Inglisin teloitustapahtuma sellistä ulosohjaamisesta hirttoluukun avaamiseen kesti vain seitsemän sekuntia.
Paluta Badunova

Paluta Badunova (valkov. Палута Бадунова, 1885 Gomel – 1938 Minsk) oli valkovenäläinen opettaja ja poliitikko.
Badunova opiskeli Moskovan yliopistossa. Hän liittyi vasemmistolaiseen Valko-Venäjän vallankumouspuolueeseen (BSH) ja toimi sen keskuskomiteassa vuonna 1917. Puolueensa edustajana Badunova oli mukana Valko- Venäjän vallankumouksellisessa Rhadassa. Rhada teki vuosien 1917–1918 aikana merkittäviä päätöksiä. Kokouksessaan 17.–31. joulukuuta 1917 se vaati maalle dekraattista hallintoa, 19.–21. helmikuuta 1918 se julisti itsensä maan korkeimmaksi vallankäyttäjäksi ja väliaikaiseksi hallitukseksi. 24.–25. maaliskuuta se julisti maan itsenäiseksi nimellä Valko-Venäjän kansallinen tasavalta.  
Puolan ja Neuvostoliiton viranomaiset pidättivät Badunovan useasti. Kun bolsevikit olivat voittaneet sisällissodan, Badunova pakeni ulkomaille. 1920-luvun puolivälissä hän palasi kotimaahansa. NKVD pidätti hänet vuonna 1937 ja varmuutta hänen kohtalostaan ei ole koskaan saatu.
Punavatsakerttuli

Levinneisyys

Punavatsakerttulia tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti levittäytyneeksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Lajin ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
David Deutsch

Näkökannat

Poliittisesti Deutsch tunnetaan libertarismia sympatisoivana henkilönä, ja hän on yhdessä Sarah Fitz-Claridgen ja Kolya Wolfen kanssa Taking Children Seriously -liikkeen perustaja. Deutsch on myös ateisti.

Palkinnot

Deutschille annettiin Institute of Physicsin Diracin palkinto vuonna 1998 sekä Edge of Computation Science -palkinto vuonna 2005.

Teoksia

The Fabric of Reality: The Science of Parallel Universes and Its Implications, 1997 ilmestyi Kimmo Pietiläisen suomentamana nimellä Todellisuuden rakenne.
The Beginning of Infinity ilmstyi vuonna 2011.
Ezra Weisz

Ura

Weisz aloitti uransa vuonna 1995 tehden aluksi äänirooleja poikkeuksellisesti näyteltyihin televisiosarjoihin VR Troopers, Power Rangers Zeo, Masked Rider ja Power Rangers Turbo. Sittemmin vuodesta 1998 lähtien Weisz on tehnyt dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin.
FS Le Triomphant (S616)

Palveluskäyttö

Alus on palveluksessa 2013.
Wo der Südwind weht

Tuoteseloste

Wo der Südwind weht julkaistiin vinyylilevynä (33 rpm) ja CD-levynä. Albumilla on muun muassa Landersin tulkinnat kuubalaisesta klassikkosävelmästä Guantanamera ("tyttö Guantánamosta") sekä Scott McKenzien vuoden 1967 hitistä San Francisco. Albumilla on myös versio haitilaisesta kansansävelmästä Haiti Chérie. Mi Amor on Landersin ja espanjalaisen Camilo Seston duetto. Levyn päätöskappale Manuel Goodbye lienee Landersin kansainvälisesti tunnetuin kappale. Raul Reiman teki siitä suomenkielisen version Tavataanko taas tulkitsijana Eini. Audrey Landers on mukana sanoittajana useissa levyn kappaleissa. Albumin sävelmiä tallennettiin sekä Berliinissä (Hansa Studios, The Hall At The Wall), Los Angelesissa (Image Recording Studios) että Münchenissä (Paradise Studio). CD:n kansivihko on yksiaukeamainen.

Tematiikka

Levyn teemana on nimensä mukaisesti lomaunelmointi. Sanoituksissa liikutaan Yhdysvaltain ja Karibian alueen suurkaupungeissa ja saarilla. Avausraidalla Honeymoon in Trinidad haaveillaan kuherruskuukaudesta Trinidadin aurinkoisilla hiekkarannoilla. On the Beach of Montego Bay, Playa Blanca ja Hideaway Havana jatkavat samalla aurinkorantalinjalla. Santo Domingo kertoo kolmesta kaveruksesta, Alfredosta, Fernandosta ja Josésta, jotka työskentelevät kahvilassa jossain Espanjan rannikkolla. He haaveilevat muuttavansa Santo Domingoon ja lopulta toteuttavat ideansa. Little River poikkeaa linjasta; se kertoo surullisen tarinan jokeen hukkuneesta pikkupojasta, jota pikkutyttö turhaan yritti pelastaa.

Huomioita

Saksalainen iskelmälaulaja Andrea Jürgens lauloi niin ikään 1984 julkaistulla levyllään Weil wir uns lieben saksankieliset versiot sävelmistä Guantanamera, Santo Domingo, Mi Amor, Farewell ja Chinatown Is in New York (Chinatown ist in New York). Jürgens on myös levyttänyt omat versionsa lauluista Honeymoon in Trinidad (Guten Morgen Sonnenschein), Playa Blanca, Midnight Magic (Puerto Rico) ja Manuel Goodbye.
Metal Gear Survive

Vastaanotto

V2.fi antoi pelille 3/5 tähteä arvostelussaan.
Muropaketti antoi pelille 3,5/5 tähteä arvostelussaan.
Romain Alessandrini

Seurajoukkueura

Alessandrini aloitti ammattilaisuransa Nationalin eli kolmanneksi korkeimman sarjatason FC Gueugnonissa vuonna 2009. Hän edusti seuraa vuodet 2009-2010, jolloin hän pelasi 33 ottelua ja teki kuusi maalia. Kesällä 2010 Alessandrini siirtyi Ligue 2:n Clermont Footiin. Hän pelasi Ligue 2:ssa kaksi kautta pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 22 maalia. Molemmilla Clermont-kausillaan Alessandrini valittiin Ligue 2:n tähdistökentälliseen. Kesällä 2012 Alessandrini siirtyi Ligue 1:n Stade Rennaisiin. Hän teki seuran paidassa pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2012 Girondins de Bordeauxia vastaan ja avausmaali liigassa syntyi seuraavalla kierroksella SC Bastiaa vastaan. Alessandrini pelasi Rennesissä kahden kauden aikana 49 ottelua ja teki 16 maalia. Kesällä 2014 hän siirtyi toiseen Ligue 1 -seura Olympique de Marseilleen. Marseillen paidassa Alessandrini debytoi liigassa heti avauskierroksella SC Bastiaa vastaan ja avausmaalinsa seuralle hän teki syyskuussa 2014 vanhaa seuraansa Rennesiä vastaan.
Eero Kilpi

Eero Abraham Kilpi (23. tammikuuta 1882 Kustavi – 29. marraskuuta 1954 Helsinki) oli Suomen Kansallisteatterin näyttelijä vuosina 1903–1949.
Kilpi esiintyi myös Radioteatterissa sekä yli 20 suomalaisessa elokuvassa, muun muassa ensimmäisessä kotimaisessa näytelmäelokuvassa Salaviinanpolttajat (1907). Muita elokuvia: Sylvi (1913), Ollin oppivuodet (1920) ja Neljästoista vieras (1948). Lisäksi Kilpi oli Näyttelijäliiton puheenjohtaja vuosina 1929–1937. Hänen veljensä oli kirjailija Volter Kilpi.
Teatterintekijä Juha Hurme on kirjoittanut Eero Kilvestä monodraaman Fosforinhohtoinen lurjus, joka kantaesitettiin Kustavin Volter Kilpi -viikoilla vuonna 2009 ja valittiin Tampereen Teatterikesän 2010 pääohjelmistoon. Pääroolia näytteli Juha-Pekka Mikkola, Kilven kaukainen sukulainen.
Arto Aniluoto

Arto Juhani Aniluoto (s. 7. heinäkuuta 1976) on suomalainen kaupunkitutkimukseen erikoistunut sosiologi ja Suomen EU- ja Eurooppa-järjestöjen kansallisen kattojärjestön Eurooppalainen Suomi ry:n toiminnanjohtaja vuodesta 2008 lähtien.

Elämä ja ura

Aniluoto on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2004 Helsingin yliopistosta, jossa hän valmistelee myös korkeakoulututkimuksen alaan kuuluvaa väitöskirjaa. Aiemmin hän on toiminut mm. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteerinä ja varapuheenjohtajana sekä lukuisissa Helsingin yliopiston työ- ja hallintotehtävissä, mm. yliopiston hallituksen jäsenenä. Hän on myös vaikuttanut lukuisissa kansalaisjärjestöissä 1990-luvulta alkaen, mm. Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut ry:n liittovaltuustossa ja hallituksessa, Eteläsuomalaisen osakunnan kuraattorina ja hallituksessa, Kannunvalajat ry:n pitkäaikaisena toimijana sekä Helsingin yliopiston alumniyhdistyksen valtuuskunnassa. Lisäksi hän on hoitanut kokoomuksen mandaatilla kunnallispoliittisia luottamustehtäviä Helsingissä.
HMS Marlborough (F233)

Palvelus

Alus myytiin 2005 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa 2008  nimellä Almirante Condell. Alus saapui Valparaisoon 21. lokakuuta.
Aliens versus Predator (sarjakuva)

Aliens versus Predator on Dark Horse Comicsin vuosina 1989–1991 julkaisema sarjakuva. Sarjakuvaa julkaistiin Dark horse Presentsin numeroissa 34–36 ja omana julkaisuna Aliens vs. Predator 1–4. Kokooma-albumi kaikista jaksoista julkaistiin vuonna 1991 (isbn 1-878574-27-2). Sarjakuvan käsikirjoitti Randy Stradly. Kuvituksesta ja tussauksesta vastasivat Phil Norwood, Chris Warner, Karl Story ja Robert Campanella. 
Sarjakuva yhdisti ensimmäistä kertaa kaksi science fiction -elokuvien kuuluisaa hirviötä.
Teoksessa esitettiin ensimmäistä kertaa myöhemmin käytetty ajatus Predator-lajin metsästysretkistä osana heimojen initiaatiomenoja.
Sarjakuvan ensimmäiset kolme jaksoa ”The Cracks in Our Technology”, ”The Old Ways Seem More Honest” ja ”A change of Scenery” pohjustavat lopun tarinan kuvaamalla miten Predator istuttaa Alienia eri planeetoille myöhempää miehuuskoetta varten. Sarjakuvan loput jaksot ”Somebody’s Idea of Paradise”, ”Weve got an Emergency Here”, ”Never Align Yourself With a Loser”, ”I’ll Remember You” ja ”Trophies” kuvaavat pieleen mennyttä miehuuskoetta kuvitteellisella planeetta Ryushilla.
Sarjakuvan jälkeen Alien vs. Predator -teema on toistunut muissakin medioissa, kuten elokuvissa (Predator 2 -elokuvan lopussa voitonmerkkien joukossa roikkuva alienin kallo, Alien vs. Predator), kirjoissa ja videopeleissä.
Vakiotanssi

Valssi

Vakiotanssien valssi on hidastempoinen (28–30 tahtia minuutissa) 3/4-jakoinen musiikki. Tanssilajia kutsutaan usein myös hitaaksi englantilaiseksi valssiksi ja se tanssitaan aina vakiotanssikilpailun ensimmäisenä tanssina.

Tango

Tango on nelijakoinen (31–33 tahtia minuutissa) musiikki. Kilpatangossa pyritään staccatomaiseen askellukseen toisin kuin muissa vakiotansseissa, jossa liikkeen tulee olla jatkuvaa. Tango poikeaa muutoinkin muista vakiotansseista sillä askeleet kohdistuvat latinalaistanssien tapaan lattiaa kohden eivätkä tanssisuuntaan ("lattian päällä liidellen").

Wienervalssi

Wienervalssi on 3/4-jakoinen nopeatempoinen (58–60 tahtia minuutissa) musiikki. Kuvioita on hyvin vähän, joista tyyppillisimpiä ovat kahden tahdin mittaiset oikea ja vasen käännös.

Foxtrot

Foxtrot on 4-jakoinen (28–30 tahtia minuutissa) musiikki. Kilpafoxi monipuolisine kuvioineen on hyvin elegantti tanssi, jossa liike on jatkuvaa ja hallittua. Foxin rauhallinen tempo takaa kilpatanssiparille lepohetken kahden nopeatempoisen musiikkilajin välissä.

Quickstep

Quickstep on 2/4 tai 4/4-jakoinen nopeatempoinen (noin 50 tahtia minuutissa) musiikkilaji, jota tanssitaan yhtenä viidestä vakiotanssista tanssikilpailuissa. Musiikkina quickstep on hyvin samankaltainen nopean foxtrotin kanssa, mutta tanssikuvioiltaan ja tekniikaltaan se on hyvin erilainen.
Naamiosilkkimaluri

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan naamiosilkkimaluri on 11–13 cm. Laji on selästään ja siivistään väriltään tumman oliivinruskea. Pää on väritykseltään selkää harmahtavampi. Sekä silmän ylä- että alapuolella on valkoinen viiru ja alue viirujen välissä on erityisesti koirailla tumma. Vatsa on valkoinen ja joillakin alalajeilla kellertävä. Osalla alalajeista on kurkussa tummia viiruja. Sukupuolet muistuttavat toisiaan, mutta naaraat voivat olla jonkin verran koiraita vaaleampia erityisesti päätään. Nuoret linnut ovat väritykseltään aikuisia vaaleampia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Naamiosilkkimalurin levinneisyysalue ulottuu Australiassa itärannikolta Queenslandin osavaltiosta etelään päin Victorian osavaltioon ja edelleen länteen päin Länsi-Australian osavaltion etelärannikolle. Lisäksi lintua tavataan Tasmaniassa. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät, avointen metsien rotkot, pensaikot, niitty ja maatalousmaat.

Elintavat

Naamiosilkkimalurit elävät pareittain tai pieninä ryhminä tiheän aluskasvillisuudet joukossa. Ravintonaan lintu käyttää pääasiassa pieniä hyönteisiä, mutta voi syödä myös siemeniä. Ravintonsa laji etsii maasta lehtiaineksen ja kaatuneiden puunrunkojen joukosta. Naamiosilkkimalurit voivat muodostaa myös sekaparvia sinikurkkumalurien (Malurus cyaneus) ja kaneliperämalurien (Acanthiza pusilla) kanssa.
Naamiosilkkimalurien pesimäkausi kestää heinäkuusta tammikuulle. Pesä sijaitsee lähellä maata tiheän kasvillisuuden joukossa. Pesä on muodoltaan pallomainen ja sivulla on tunnelimainen sisäänkäynti. Naamiosilkkimaluri käyttää pesän rakennusaineena kuivaa ruohoa ja muita kasvimateriaaleja ja höyheniään. Naaras munii vaaleansinisiä tai vaalean violetteja ruskeapilkullisia munia. Laji pesii noin viiden yksilön ryhmissä, joissa kaikki aikuiset linnut ruokkivat ja huolehtivat kuoriutuneista poikasista.
Palsinajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 42 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kertejoen valuma-alueella (35.69), jonka Palsinajärven valuma-alueeseen (35.695) se kuuluu.
Nándor Mikola

Nándor Jozsef Mikola (ent. Mikolajcsik; 27. marraskuuta 1911 Budapest, Itävalta-Unkari – 3. toukokuuta 2006 Vaasa) oli unkarilaissyntyinen suomalainen akvarellitaiteilija. Hän opiskeli grafiikkaa ja maalausta synnyinmaassaan, mutta muutti Suomeen jo 1935. Hän oli leimallisesti pohjalainen taiteilija, jonka useat työt liikkuvat esittävän ja abstraktin rajamailla. Useista teoksista voi tunnistaa niiden aiheen – maiseman tai luonnon yksityiskohdan –, mutta aiheen käsittely ei ole luonnon jäljentämistä vaan oman kokemuksen ja tunnelman välittämistä.
Pelkistäminen on Mikolan töille olennaista. Tämä on nähtävissä sekä asetelmien ja maisemien kuvauksessa että abstrakteissa valo- ja väritutkielmissa. Hänen aiheensa ovat usein lakeusmaisemia, joenuomia, pihapiirejä ja koivikkomaisemia. Toisaalta hänen aihepiirejään olivat myös karut saaristomaisemat ja jyvevät, hiljaiset lapinmaisemat. Nandor Mikolan unkarilainen luonne näkyy temperamenttina ja dynamiikkana taiteessakin.
Akvarellimaalauksen ohella Mikola teki öljyväritöitä 1950-luvulle saakka. 1960-luvun informalistisessa vaiheessa hän yhdisti öljyväri- ja akvarellimaalauksen. 1970-luvulla Mikola palasi jälleen akvarellimaalaukseen. Tyypillistä hänen akvarellitöissään on runsas veden käyttö. 1980-luvulla Nándor Mikola kiinnostui Huippuvuorten valosta. Vuosikymmenen loppupuolella hän käytti töissään myös akvarelliliitua. 1990-luvulla hänen taiteensa oli enimmäkseen abstraktisia kokeiluja. Mikolan taiteessa on nähtävänä akvarellitaiteen klassisia aiheita kuten asetelmia, maisemia ja luontoa eri vuodenaikoina.
Nándor Mikola opiskeli Budapestin taideteollisuuskoulun litografialuokalla (1928–1932), Wienin graafisessa instituutissa (1935) ja Budapestin vapaassa taideakatemiassa. Hän muutti Suomeen vuonna 1936.
Mikola asui ja työskenteli Lapualla, Ilmajoella ja Vaasassa. Hän oli kahdesti naimisissa ja jäi leskeksi. Toisen maailmansodan aikana hän joutui unkarilaisuutensa takia internointileirille Lempäälään.
Nándor Mikolalle myönnettiin professorin arvonimi 1979.
HMS Lightning (G55)

Palvelus

Alukseen osui 13. maaliskuuta 1943 Saksan laivaston S-veneen S55:n laukaisema torpedo, joka aiheutti suuret vauriot tehden aluksesta liikuntakyvyttömän. Alukseen osui hieman myöhemmin saman S-veneen toinen torpedo, joka katkaisi aluksen kölin. HMS Lightning upposi Bizertan pohjoispuolelle, jolloin 45 miehistönjäsentä sai surmansa ja kahdeksan haavoittui.
Pahan kosketus

Juoni

Huumetutkija Vargas (Heston) on tullut nuorikkoineen (Leigh) viettämään kuherruskuukautta Yhdysvaltain rajalla sijaitsevaan meksikolaiskaupunkiin. Hän näkee räjähdysonnettomuuden, jossa paikallinen valtaa pitävä grynderi kuolee. Vargas jää seuraamaan tapauksen tutkimuksia, joita johtaa iäkäs poliisi Quinlan (Welles).

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Pahan kosketusta pidetään Wellesin mestariteoksena, vaikka se tuotantoyhtiön käsissä muuttuikin vastoin Wellesin tahtoa. Hyvä ja paha kietoutuvat elokuvassa lähes erottamattomasti yhteen. Welles itse näyttelee pahaa poliisia, Charlton Heston huumetutkija Vargasia. Elokuvan pohdittavaksi tuoma ongelma on lain ja järjestyksen olemus: turmeltunut rikollinen voi ihmisenä olla kiehtova ja kyseenalaistaa näin keskinkertaisuuksien järjestelmän. 
Sisällöllisen vaikuttavuutensa lisäksi elokuva tekee vaikutuksen elokuvateknisten keinojen käytöllä, kuten kamera-ajoilla ja kuvakulmilla. Allmovien arvostelija vertaa sen elokuvakerronnan visuaalisuutta ja kekseliäisyyttä Wellesin mestariteokseen Citizen Kaneen.

Arvioita

Iltalehden Jyrki Laelma muistuttaa Pahan kosketuksen perustuvan Whit Mastersonin romaaniin Badge of Evil, mutta nousevan yli ja ohi sen varsin tavanomaisen tarinan tukenaan Wellesin ohjaus ja Russell Mettyn kameratyö. Vertailukohtaa hän hakee Goyan synkistä sotakuvista tai Munchin maalauksesta Huuto.
Ilta-Sanomien Timo Malmi arvioi huhtikuussa 2011 Yle Teemalla esitettyä televisioversiota todeten, että Wellesin elokuva ”on nyt esitettynä lyhennettynä versionakin musertava esitys poliisivallasta, rasismista, seksistä ja korruptiosta”.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Pahan kosketus oli mukana  heistä yhdentoista listalla.
Pahan kosketus valittiin vuonna 1993 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Isetta

Isetta on nelipyöräinen (myöhemmin myös kolmipyöräinen) kääpiöauto, jota kehitti italialainen Iso-moottoripyörätehdas 1950-luvulla halvaksi "oikean" auton korvikkeeksi kaupunkiliikenteeseen ja lyhyille matkoille. Se oli ketterä ruuhkissa ja helppo pysäköidä pieneenkin tilaan. Isettan suosio jäi lyhytaikaiseksi, sillä ulkomitoiltaan lähes yhtä pieni, mutta tilavampi Mini tuli markkinoille vuonna 1959.
Isettaa on valmistanut lisensseillä muun muassa BMW, joka kehitti siitä myös kaksiovisen ja nelipaikkaisen version. Kaikkiaan BMW tuotti 161 728 Isettaa, ennen kuin sen valmistus vuonna 1962 lopetettiin.
Auto on esiintynyt muun muassa Sydämen asialla -sarjassa Gina Wardin ajossa. Elvis Presley osti Isettan joululahjaksi managerilleen Tom Parkerille.