google/wiki40b huggingface dataset:
Cornelia Fort

Cornelia Clark Fort (2. helmikuuta, 1919 – 21. maaliskuuta, 1943) oli yhdysvaltalainen lentäjä, joka tuli kuuluisaksi kahdesta ilmailun historiaan liittyvästä tapauksesta. Fort oli ensimmäinen yhdysvaltalainen lentäjä, joka kohtasi Japanin ilmavoimien koneita Pearl Harborin hyökkäyksen alkaessa ja pakeni täpärästi hyökkäystä laskeuduttuaan. Seuraavana vuonna Fortista tuli Women Airforce Servicen toinen jäsen ja hän oli ensimmäinen naispuolinen lentäjä, joka sai surmansa aktiivipalveluksessa.

Varhainen elämä ja ura

Fort syntyi varakkaaseen perheeseen Nashvillessä, Tennesseessä. Hänen isänsä, Rufus Elijah Fort oli vakuutusyhtiö National Life and Accident Insurance Companyn perustaja. Fort valmistui Sarah Lawrence Collegesta vuonna 1939. Hän oli jo varhain kiinnostunut lentämisestä ja hankki lopulta lentolupakirjan Havaijilla.

Hyökkäys Pearl Harboriin

Työskennellessään siviili-ilmailun lennonopettajana Pearl Harborissa Fortista tuli sattumalta yksi ensimmäisistä Japanilaisten hyökkäyksen silminnäkijöistä. 7. joulukuuta, 1941 Fort oli ilmassa Pearl Harborin yläpuolella opettamassa lentoonlähtöä ja laskeutumista. Fortin lisäksi ilmassa oli samaan aikaan vain muutama siviililentokone. Fort näki sotilaskoneen lentävän suoraan kohti ja hän otti ohjauksen konetta lentäneelta oppilaalta. Fort väisti kohti tullutta konetta nousemalla ylös ja tällöin hän näki koneen siipiin maalatun nousevan auringon. Hyvin pian tämän jälkeen hän näki savua nousevan Pearl Harborista ja pommikoneiden saapuvan. Fort laskeutui John Rodgersin siviililentoasemalle lähelle Pearl Harborin suuta. Japanilaiset zero-hävittäjät tulittivat konetta ja kiitotietä Fortin juostessa pakoon. Lentoaseman johtaja sai surmansa ja kaksi muuta lennolla ollutta konetta eivät palanneet.

Sotilasura

Japanilaisten hyökkäyksen johdosta kaikki siviili-ilmailu kiellettiin Havaijilla ja Fort palasi mantereelle vuoden 1942 alussa. Hän osallistui sotavelkakirjoja esittelevään lyhytelokuvaan ja tämän johdosta hänet kutsuttiin puhujaksi erilaisiin tilaisuuksiin. Myöhemmin samana vuonna Nancy Lowe kutsui hänet vasta perustamaansa Women's Auxiliary Ferrying squadroniin (WASF), joka hoiti Yhdysvaltojen sisällä tapahtuvia sotilaslentokoneiden siirtotehtäviä.

Kuolema

Cornelia Fortista tuli ensimmäinen WASFin palveluksessa kuollut henkilö 21. maaliskuuta 1943 kun hänen lentämäänsä koneeseen törmäsi toinen lentokone Merkelin kaupungin lähistöllä Texasissa. Kuolemansa iakana Fort oli yksi WASFin ansioituneimmista lentäjistä. Hänen hautakiveensä on kaiverrettu "Killed in the Service of Her Country", "Kaatunut maansa palveluksessa".

Perintö

Cornelia Fort esiintyi Jeff Donnellin esittämänä elokuvassa Tora! Tora! Tora!.
East Nashvillessä sijaitseva Cornelia Fort Airpark on nimetty hänen mukaansa.
Mestarien liigan kauden 2012–2013 pudotuspelit

Eteneminen

Pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle selvisivät lohkojen ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneet, yhteensä 16 joukkuetta. Ensimmäisellä kierroksella samaan ottelupariin ei voi päästä kahta joukkuetta samasta maasta. Puolivälieristä lähtien arvonta on vapaa.
Pudotuspeleissä joukkue, joka johtaa kahden ottelun jälkeen otteluiden yhteistuloksen perusteella etenee seuraavalle kierrokselle. Jos pudotuspeleissä joukkueiden yhteistulos kahdesta ottelusta on tasan, eikä kumpikaan etene jatkoon vierasmaalisäännön turvin, pelataan yhteensä 30 minuutin jatkoaika, kaksi kertaa 15 minuuttia. Jos ottelu on edelleen tasan jatkoajan jälkeen, seuraa rangaistuspotkukilpailu. Myös jatkoajalla vierasmaalisääntö otetaan huomioon.
Konginkangas (taajama)

Konginkangas (tunnetaan myös Konginkankaan kirkonkylänä) on Äänekosken kaupungissa sijaitseva taajama. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Äänekosken keskustaajamasta pohjoiseen, valtatien 4 varrella Keiteleen rannalla. Taajama oli aiemmin vuoden 1993 alussa lakkautetun Konginkankaan kunnan kuntakeskus. Vuoden 2011 lopussa taajaman alueella asukkaita oli 526.
Taajamassa sijaitsee muun muassa vuosina 1864–1866 valmistunut Konginkankaan kirkko, joka on viimeisiä kansanrakentajien suunnittelemia kirkkoja Suomessa. Kirkon yhteydessä on vuonna 1956 avattu kotiseutumuseo. Taajaman palveluja ovat muun muassa kaksi vähittäistavarakauppaa, kirjasto ja terveyskeskus. 
Taajamassa sijaitsevan Kansakoulutien varressa on kolme kansakoulua eri aikakausilta. Konginkankaan kirkonkylän puukoulu eli ”uusi kansakoulu” valmistui 1936. Samalla tontilla sijaitsevat nuorisotalo Vaparina toimiva vanha puukoulu vuodelta 1890 sekä päiväkotina toimiva matala tiilinen koulurakennus 1970-luvun alkupuolelta ja 2007 valmistunut uusi ala-aste. Konginkankaan koululaitos on Keski-Suomen vanhin, sillä se on perustettu 1867.
Konginkankaalla toimii vuonna 2008 rekisteröity kyläyhdistys, joka toimii koko vanhan Konginkankaan alueen edustajana ja puolestapuhujana.
Kirkonkylän läpi kulkee tieyhteys seututie 637, joka kulkee Sumiaisten ja Laukaan kautta Jyväskylään. Tietä kutsutaan niin sanotusti "Vihreäksi väyläksi".
Konginkangas valittiin vuonna 2011 Keski-Suomen Vuoden kyläksi.
Vuonna 2004 taajaman kohdalla valtatiellä 4 tapahtui Suomen historian vakavin tieliikenneonnettomuus, jossa kuoli 23 ja loukkaantui 14 ihmistä.
Tummahorsma

Ulkonäkö ja koko

Tummahorsma kasvattaa 20–90 cm korkean varren. Yläosastaan kauttaaltaan kaarikarvainen varsi on koheneva ja ilman edelliskesän kuivia lehtiä. Varren tyveltä lähtee pitkiä, valkoisia maarönsyjä. Tummanvihreät lehdet ovat nivelvälejä lyhyempiä ja usein lähes pystyjä ja ruodittomia. Muodoltaan ne ovat tylppätyvisiä, pitkulaisia ja tylppiä. Lehtien laita ja keskisuoni ovat karvaisia. Lehtien tyvestä lähtee pieniä haaroja. Kukinto on harsu, kapea ja karvainen. Kukat ovat pieniä ja purppuranpunaisia, terälehtiä on neljä. Kukan luotti on nuijamainen. Tummahorsma kukkii heinä-elokuussa.
Tummahorsma muistuttaa lähisukulaisistaan eniten harmaahorsmaa (E. lamyi) ja amerikanhorsmaa (E. adenocaulon). Laji myös risteytyy helposti useiden muiden horsmalajien kanssa.

Levinneisyys

Tummahorsmaa tavataan Länsi- ja Keski-Euroopassa Espanjasta Kreikkaan ja Baltian maihin. Mantereen pohjoisosissa levinneisyysalue rajoittuu Etelä-Ruotsiin, -Norjaan ja -Suomeen sekä Karjalankannakseen. Lisäksi lajia on tavattu muun muassa Algeriasta, Turkista ja monilta Keski-Atlantin saarilta. Suomessa tummahorsmaa on tavattu vakinaisena vain muutamalta paikkakunnalta Etelä- ja Lounais-Suomesta, muun muassa Lohjalta, Nauvosta ja Korppoosta.

Elinympäristö

Tummahorsma kasvaa lähteiden ja lähdepurojen varsilla sekä märissä ojissa. Laji on heikko kilpailija ja vaatii kasvupaikan pysymistä avoimena. Se saattaakin ilmaantua vanhoille kasvupaikoilleen siemenpankin avulla kasvupaikan olosuhteiden muututtua suopeiksi esimerkiksi maan kaivamisen jälkeen. Tummahorsman suurimpia uhkia Suomessa ovat avo-ojien väheneminen salaojitusten myötä sekä rakentaminen.
Koiviston maalaiskunta

Kylät

Ahtiala, Alvatti, Eistilä, Harila, Humaljoki, Hyttölä, Härkälä, Ilmasti, Ingertilä, Jaakkola, Kaaliala, Kaipiala, Keskisaari, Kiiskilä, Kiurlahti, Kurkela, Köri, Lemminkylä, Makslahti, Mannola, Partiala, Patala, Penttilä, Putus, Pönni, Rautanen, Römpötti, Saarenpää, Savonniemi, Soukansaari, Tervahartiala, Tetriniemi, Tiurinsaari, Vanhkylä, Vatnuori
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 16 koulupiiriin.

Seurakuntaolot

Koivistolla ja Koiviston maalaiskunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta. Näin ollen ei ollut olemassa seurakuntaa nimeltä Koiviston kauppalaseurakunta eikä seurakuntaa nimeltä Koiviston maaseurakunta, vaan sekä Koiviston kauppalan että Koiviston maalaiskunnan evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluvat asukkaat kuuluivat samaan evankelis-luterilaiseen seurakuntaan.

Historia

Koiviston satama mainitaan ensi kerran jo vuonna 1268 Berjozovskoje-nimellä. Koivistosta muodostettiin Viipurin kappeliseurakunta vuonna 1548 ja itsenäinen seurakunta 1575. Vuonna 1896 Koivistosta erotettiin Lavansaaren ja Seiskarin kunnat. Koiviston kirkonkylä ja Kotterlahden kylä erotettiin kunnasta Koiviston kauppalaksi vuonna 1927.
Koiviston asukkaat sijoitettiin jatkosodan jälkeen Askolan, Kymin, Mäntsälän ja Pornaisten kuntiin.
Vibrakampi

Vibrakampi eli whammy bar on sähkökitaran tallassa sijaitseva pieni metallinen tanko, jota vääntämällä talla kääntyy saranoina toimivien pulttien varassa joko ylös tai alas. Kampea painettaessa alas tallan takaosa nousee ja kielet löystyvät, ja näin ollen kielten sävelkorkeus laskee. Väännettäessä kampea ylös tallan takaosa laskee, kielet kiristyvät ja niiden sävelkorkeus nousee.
Kaikilla kammellisilla talloilla ei ole mahdollista nostaa kielten sävelkorkeutta kammen avulla. Esimerkiksi Fender Stratocasterin tallan takaosa ottaa kiinni runkoon, ja näin tallaa on mahdollista ainoastaan laskea.
Koska talla ei siis ole kiinteä vaan heiluva, tarvitaan kielten vetoa vastaava voima vääntämään tallaa vastakkaiseen suuntaan jotta asetelma olisi normaalisti tasapainossa. Tätä varten ovat kitaran taakse jyrsittyyn koteloon sijoitetut jouset, jotka ovat kiinni kammen alla olevassa metallipalkissa, ja näin vetävät tallan takaosaa takaisin alas. Jouset ovat säädettävissä ja kaipaavat säätöä esimerkiksi kitaran sävelkorkeutta muutettaessa, jolloin kielten tallaan kohdistama jännite muuttuu, kielten paksuutta vaihdettaessa tai tallan kulmaa säädettäessä.
Nooan arkin etsintä

Nooan arkin etsintä on näennäisarkeologista toimintaa Raamatussa kuvatun Nooan arkin löytämiseksi. Nooan arkin jäänteitä on etsitty Ararat-vuorelta tai sen lähistöltä ainakin noin vuoden 300 jaa. aikoihin eläneen Eusebiuksen ajoista lähtien. Etsijöinä on ollut juutalaisia, kristittyjä ja muslimeja, joiden pyhien kirjojen joukossa on Vanha Testamentti, joka mainitsee Nooan arkin.

Nooan arkkia etsimässä

Esimerkiksi vuonna 1876 tutkimusmatkailija James Bryce väitti löytäneensä Araratilta puurajan yläpuolelta puuta, joka oli hänen mielestään arkin osa. Muutamat Araratilla kiipeilleet ovat väittäneet nähneensä arkin 1900-luvulla. Fernand Navarra väitti löytäneensä Nooan arkin palan Araratilta vuonna 1955, mutta ajoitusten mukaan puupala on tuoreempi, ja läheisten kyläläisten mukaan Navarra kuljetti puupalan ylös vuorelle. Muiden kertoman mukaan Navarra yritti ennen lähtöään ostaa USA:sta hyvin vanhaa hirttä. Navarra kirjoitti kokemuksistaan hänelle toimeentulon taanneen kirjan, jonka pohjalta SEARCH-niminen ryhmä koetti etsiä arkkia 1960-luvun lopulla.
Tunnetuin Nooan arkiksi väitetty kohde lienee 1948 maanjäristyksessä paljastunut Masherin rinteessä oleva maahan hautautunutta laivaa muistuttava Durupinarin löytö, joka ei sijaitse Araratilla. Sen tutkija Ron Wyatt on kiistelty monia Raamatun kohteita löytänyt amatööriarkeologi, ja kiista siitä onko Nooan arkki tässä, jatkuu yhä. Vuonna 1949 Yhdysvaltain tiedustelukone kuvasi läheltä Araratin huippua Araratin anomalian, jota ei saa sotkea Durupinarin muodostumaan.
1980-luvulla astronautti James Irwin etsi kahteen otteeseen Nooan arkkia Araratin huipulta, mutta turhaan.
Niobidi-maalari

Nimellä Niobidi-maalari tunnetaan attikalainen punakuviotekniikkaa edustava maljakkomaalari, joka eli klassisen kauden alussa noin 460 eaa. Maalari on saanut nimensä niobidien surmaa kuvaavasta teoksestaan.
Niobidi-maalari maalasi suurikokoisia astioita, joiden kuva-aiheet kiersivät usein teoksissa päällekkäisinä friiseinä. Hänen työskentelytapaansa vaikuttivat ehkä seinämaalaukset. Niobidi-maalari kokeili työssään erilaisia tekniikoita ja monenlaisia perspektiivejä.
Werbenin taistelu

Taistelun kulku

Tillyn komentamat katoliset joukot ryöstivät Magdeburgin 20. toukokuuta 1631. Tämän jälkeen Tillyn armeija siirtyi pohjoiseen etsiessään rehua ja ruokaa. Ruotsalaiset katkaisivat Tillyn tien ryhmittymällä puolustukseen Werbenissä, Elben ja Haveljoen yhtymäkohdassa. Ruotsin armeijaan kuului 16 000 sotilasta, jotka olivat valmistelluissa puolustusasemissa. Tillyn armeija teki rintamahyökkäyksen ruotsalaisten asemiin 22. heinäkuuta. Ruotsalaiset torjuivat hyökkäyksen ja katoliset kärsivät raskaat tappiot musketti- ja tykkitulessa. Tilly hyökkäsi uudelleen 28. heinäkuuta, mutta lopputulos oli sama. Katolisten joukoista kuoli Werbenin taistelussa yhteensä yli 6 000 sotilasta. Taistelun jälkeen Tilly vetäytyi alueelta etelään, syvälle Saksiin, hankkiakseen lisäjoukkoja.
Kustaa II Aadolf seurasi Tillyä Saksiin ja solmi liiton Saksin vaaliruhtinaan kanssa. Yhdistynyt Saksin ja Ruotsin armeija kohtasi Tillyn Breitenfeldin taistelussa 17. syyskuuta 1631.
Tuhoon tuomittu saari

Tuotanto

Lewton joutui tavallisesti tekemään elokuvia sen mukaan, minkälaisia nimiä RKO:n markkinointiosasato keksi. Tuhoon tuomittu saari oli kuitenkin Lewtonin oma ehdotus. Hän oli saanut idean elokuvaan Arnold Böcklinin maalauksesta Kuolleiden saari (Toteninsel). Elokuva hyväksyttiin ja kuvaukset aloitettiin jo heinäkuussa 1944, mutta ne jouduttiin keskeyttämään Karloffin sairauden takia. Lewton ja Karloff tekivät Ruumiinsieppaajat ennen kuin elokuvan tekoa jatkettiin joulukuussa 1944.

Vastaanotto

Martin Scorsese teki 2009 listan 11 parhaimmasta kauhuelokuvasta. Tuhoon tuomittu saari oli toisella sijalla: ”Tässä Val Lewtonin elokuvassa, joka käsittelee saarelle saarroksiin jääneitä ruton uhreja Kreikan sisällissodan aikana, on hetki, joka aina onnistuu pelottamaan minua. Sanottakoon vain, että siihen liittyy ennenaikainen hautaaminen.”
Juha Väätäinen

Urheilu

Väätäinen voitti Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1971 Helsingissä kultaa 5 000 metrin ja 10 000 metrin juoksuissa. Hänen lempinimensä on Julma-Juha, jonka hän sai harjoiteltuaan askeettisissa oloissa Afrikassa. Väätäinen toimi vuosina 1986–1990 SUL:n juoksujen päävalmentajana. Hän on valmentanut muun muassa kävelijöitä Reima Salosta ja Sari Essayahia sekä juoksijoita Jari Matinlauria ja Kirsi Valastia. Nykyisin Väätäinen valmentaa juniorijuoksija Julius Mäkistä.
Juha Väätäisen kotikunnassa Piippolassa (nykyinen Siikalatva) järjestetään vuosittain hänen nimikkojuoksunsa, Julma-Juhan Juoksu.

Politiikka

Väätäinen oli kokoomuksen jäsen ja eduskuntaehdokas urheilu-uransa huipulla vuonna 1972. Kevään 2007 eduskuntavaaleissa hän oli keskustan ehdokas Helsingin vaalipiirissä, muttei tullut valituksi. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Väätäinen valittiin kansanedustajaksi perussuomalaisten listalta Helsingin vaalipiiristä.
13. elokuuta 2012 Väätäinen erotettiin luottamuspulan vuoksi perussuomalaisten Helsingin piirin puheenjohtajan tehtävästä. Erottamisen syynä olivat erimielisyyden kunnallisvaalien järjestelyissä. Väätäinen kyseenalaisti erottamisen ja perui myöhemmin ehdokkuutensa vuoden 2012 kunnallisvaaleissa.
Perussuomalaiset nimittivät Väätäisen 31. toukokuuta 2013 puolueen eurovaaliehdokkaaksi vuoden 2014 europarlamenttivaaleihin. Väätäisen äänisaaliiksi tuli eurovaaleissa 2484 ääntä, mikä ei riittänyt valintaan.

Yksityiselämä

Koulutukseltaan Väätäinen on luokanopettaja. Lisäksi hän on suorittanut opintoja yliopistoissa ja draamatutkinnon ammattikorkeakoulussa. 2000-luvulla Väätäinen ryhtyi taidemaalariksi. Hänen tauluissaan näkyvät espanjalaiset värit ja vaikutteet, sillä Väätäinen asui toistakymmentä vuotta vuoteen 2006 saakka Málagassa.
Väätäinen on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti. Maaliskuussa 2015 Väätäinen kertoi sairastavansa okasolusyöpää.
Porin Puuvilla

Porin Puuvilla Oy oli suomalainen vuosina 1898–1974 toiminut puuvillakankaita ja lankaa valmistanut tekstiiliteollisuusyritys, jonka tuotantolaitokset sijaitsivat Porissa.

Yritys

Yrityksen perustivat vuonna 1898 Gustav Efraim Ramberg ja joukko porilaisia liikemiehiä. Se toimi vuosina 1898–1921 Porin Puuvillateollisuus Oy-nimisenä, mutta tämä yhtiö lakkautettiin juridisista syistä. Sen omaisuus myytiin uudelle Porin Puuvilla Oy -nimiselle yhtiölle, jolla oli kuitenkin samat omistajat. Yhtiön suurin omistaja oli A. Ahlström Oy (30–40 prosenttia osakkeista) ja Ahlströmin suku.
Vuonna 1912 yhtiöllä oli 650 työntekijää ja myynti oli 4,5 miljoonaa markkaa. 1926 Poriin perustettiin kankaanpainolaitos johon hankittiin kolmi- ja kuusiväriset telapainokoneet Saksasta. Tämä painolaitos oli toinen Suomessa, ensimmäinen oli perustettu 1861 Forssaan. Painolaitosta uudistettiin 1930-luvulla ja vuonna 1938 otettiin käyttöön filmipaino joka mahdollisti leveämpien kankaiden painamisen suuremmilla kuvioilla ja kirkkaammilla väreillä. Tehtaan oma painokangassuunnitteluateljee aloitti toimintansa 1956 ja se toimi vuoteen 1977 saakka jolloin kankaiden suunnittelu siirrettiin Forssaan.
Porin Puuvilla Osakeyhtiö fuusioitiin 1974 Oy Finlayson Ab:hen. Puuvillatehtaan kutomon palon jälkeen vuonna 1981 sen tuotantoa alettiin ajaa alas niin, että tuotanto päättyi lopullisesti kesällä 1994.

Puuvillatehtaan rakennukset

Porin Puuvillan tehdaslaitokset sijaitsivat Kokemäenjoen pohjoisrannalla Porin Isosannan kaupunginosassa.  Tehdasalueen ja sen rakennukset suunnitteli arkkitehti August Krook. 
Puuvillakehräämö ja -kutomo aloittivat toimintansa 1900 ja värjäämö 1902. Vuonna 1934 valmistui arkkitehti Rainer Finnilän suunnittelema konttorirakennus, joka käsitti myös johtajan asunnon. 
Vuonna 1981 puuvillatehtaan kutomo tuhoutui suuressa tehdaspalossa, joka oli Suomen kaikkien aikojen suurin teollisuuslaitosta kohdannut tulipalo.

Tehdas nykypäivänä

Puuvillatehtaan tiloissa toimii nykyään Porin yliopistokeskus sekä lukuisa joukko eri alojen yrityksiä.  Vuonna 2012 puuvillatehtaan entisen kutomon paikalle alettiin rakentaa suurta ostoskeskusta. Kauppakeskus Puuvilla valmistui syksyllä 2014 ja se on yksi Suomen suurimmista kauppakeskuksista.  
Puuvillatehtaan alue kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin yhdessä vieressä sijaitsevan Porin konepajan alueen kanssa.
Rachel Boston

Biografia

Boston syntyi Chattanoogassa, Tennesseessa ja varttui Signal Mountainissa, Tennesseessä ennen muuttoaan New York Cityyn 17-vuotiaana käydäkseen New York City Universityä. Boston oli Miss Tennessee Teen vuonna 1999.
Hän näytteli NBC:n sarjassa American Dreams, jota tuli vuodesta 2002 vuoteen 2005 asti. Boston vieraili myös sarjoissa The Closer, Las Vegas, The Daily Show, Jäitä hattuun, Greyn anatomia, The Rules of Engagement ja Yli synkän virran
Boston sai pääroolin ABC:n komediaan The News, joka sijoittui kaoottiseen Phoenixin uutishuoneeseen. Bostonin piti näytellä nousevaa tähteä, joka oli juuri ylennetty tuottajaksi kaikille kanaville. Hän näytteli myös Donal Loguen kanssa Foxin pilotissa "Hacket", jonka ohjasi Barru Sonnenfeld.
Vuonna 2008 Boston sai roolin tv-sarjasta Ex List, jossa hän näytteli sarjan päähenkilön, Bella Bloomin siskoa, Daphne Bloomia.
Aarne Antti Koskinen

Aarne Antti Koskinen (7. huhtikuuta 1915 Helsinki  – 2. joulukuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen yleisen etnologian professori, joka perehtyi erityisesti Polynesiaan ja sai samoalaisen päällikön arvonimen Tui Finilani.
Koskisen vanhemmat olivat talousneuvos Antti Koskinen ja Vieno Vigilia Lehtinen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1940 vuoteen 1964 oli Jenny Marjatta Koskimies ja toinen vuodesta 1964 Kaarina eli Kaia Talpio. Koskinen kävi oppikoulun Riihimäellä ja opiskeli yleistä historiaa. Tyynenmeren alueesta ja kulttuurista hän kiinnostui jo nuorena, vaikkakin työskenteli ennen tutkijan uraansa muun muassa isännöitsijänä, kirjakaupan johtajana ja opettajana. Arkisto- ja kirjallisuustutkimustyötä Koskinen teki Englannissa 1949 ja Keski-Euroopassa 1950. Havaijin yliopistossa hän työskenteli 1960-1961 ja Polynesiassa 1971 ja 1975. Hänen vuonna 1953 julkaisemansa väitöskirja Missionary influence as a political factor in the Pacific Islands tarkasteli kulttuurien kohtaamista Tyynenmeren saarilla. Hän käytti vertailevaa ja historiallista tutkimusotetta ja pyrki rakentamaan kokonaisvaltaisen näkemyksen polynesialaisten yhteisöstä, maailmankuvasta ja ajattelusta, joista hän julkaisi muun muassa tutkimukset Ariki The First-Born (1960), Linking of Symbols: Polynesian Patterns I-II (1963, 1967) ja *kite: Polynesian insights to knowledge (1968). Hänen viimeiseksi julkaistuksi tutkimuksekseen jäi paikannimityyppeihin ja kulttuurin jaksollisuuteen liittynyt Place name types and cultural sequences in Polynesia (1973). Arkisto- ja historiallisiin lähteisiin paneutunut Koskinen oli toisaalta etnolingvisti eli kielen tutkija ja kenttätyössä taas kognitiivisen antropologian edustaja. Helsingin yliopiston henkilökohtaisena ylimääräisenä yleisen etnologian professorina hän toimi 1973-1982.
Aulis Koponen

Aulis Koponen (5. huhtikuuta 1906 Helsinki – 8. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Koponen edusti koko uransa Helsingin Palloseuraa. Hän voitti HPS:ssa yhteensä kuusi Suomen mestaruutta. Maajoukkueeseen Koponen nousi jo 18-vuotiaana kesällä 1924. Hän pelasi kaikkiaan 39 A-maaottelua, joissa hän teki peräti 16 maalia. Koponen yltää maaleillaan maajoukkueen kaikkien aikojen maalintekijätilastossa seitsemännelle sijalle.
Hermann Hoth

Sodan hyökkäysvaihe

Kenraaliluutnanttina Hoth johti XV moottoroitua armeijaa 10. marraskuuta 1938 alkaen ja osallistui Puolan offensiiviin. Onnistuneen Ranskan valloituksen jälkeen hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi 19. heinäkuuta 1940. Operaatio Barbarossan aikana Hoth komensi 3. armeijan komentajana. Hänen tehtäväkseen tuli Kaunasin valtaus ja sen jälkeen yhdessä kenraali Guderianin joukkojen kanssa Minskin operaatio. Heidän onnistui motittaa 290 000 neuvostosotilasta Białystokin luona. Lokakuussa 1942 Hoth nimitettiin Ukrainassa taistelleen 17. armeijan komentajaksi ja hän palveli tässä yksikössä myös Stalingradin ja Kurskin taisteluissa. Pisimmillään hänen joukkonsa olivat vain 20 kilometrin päässä Moskovasta.

Reservissä ja syytteessä

Syksyllä 1943 Saksan kärsittyä raskaita tappioita puna-armeijalle Adolf Hitler syrjäytti Hothin ja siirsi tämän reserviin. Keväällä 1945 Hoth ehti vielä toimia komentajana Harz-vuoristossa. Sodan jälkeen Hoth tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynnissä 15 vuodeksi vankeuteen sotarikoksista, mutta vapautettiin kuuden vuoden jälkeen vuonna 1954.