google/wiki40b huggingface dataset:
Matti Otala

Matti Niilo Tapani Otala, vuoteen 1963 saakka Lehto, (26. joulukuuta 1939 – 9. elokuuta 2015 Helsinki) toimi Oulun yliopiston elektroniikan professorina, VTT:n tutkimuslaboratorion johtajana, useiden eri yritysten  johtotehtävissä sekä TTKK:n tuotantotalouden emeritusprofessorina.

Henkilötiedot ja opinnot

Matti Lehto syntyi Oulussa 1939. Hänen sukunimensä oli vuoteen 1963 asti Lehto, mutta hän muutti sen Otalaksi. Hän valmistui ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta Helsingistä vuonna 1958, diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) vuonna 1963, tekniikan lisensiaatiksi TKK:sta vuonna 1967 ja tekniikan tohtoriksi Oulun yliopistosta vuonna 1969. Lisäksi hän opiskeli insinööriksi Lontoossa vuonna 1983 ja on valantehnyt kielenkääntäjä. Jatko-opintoja ulkomailla Otala harjoitti Eindhovenissa Hollannissa 1970-luvun alussa, Pariisissa 1974, Lausannessa Sveitsissä 1982 ja MIT:ssä Yhdysvalloissa vuonna 1988.

Ammattiura

Otala toimi Tesvisio Oy:n lähettimen hoitajana 1960-luvun alussa, sitten Helvar Oy:n elektroniikkaosaston päällikkönä, Nokia Oy Elektroniikassa projektipäällikkönä, Oulun yliopiston elektroniikan professorina 1967–1974, VTT:n elektroniikkalaboratorion johtajana Oulussa 1975–1983. Kone Oy:n hissiryhmän teknisenä johtajana 1983–1986, Nokia-yhtymän tiede- ja teknologiajohtajana 1986–1990, Telenorma GmBH:n varatoimitusjohtajana Frankfurtissa 1990–1993, Robert Bosch GmBH:n yhtymäjohtokunnan tieteellisenä ja strategisena neuvonantajana 1994–1998 sekä Tampereen teknillisen korkeakoulun tuotantotalouden emeritusprofessorina 1995–1999.
Lisäksi hän oli Philips Research Laboratories -tutkimusyksikön tieteellinen neuvonantaja 1970-luvun alussa ja mukana CD-levyn kehittämisessä, CNET-tutkimuslaitoksen tutkija Pariisissa vuonna 1994, Harman Kardonin pääinsinööri New Yorkissa 1978–1980 ja Shin Shirasuna Electric Corporationin pääsuunnittelija Nagoyassa Japanissa 1978–1980.
Otala julkaisi yli 300 tieteellistä julkaisua, minkä lisäksi hänellä oli useita patentteja. Tunnetuimmaksi Otalan tutkimustyön tuloksista lienee tullut ns. katkoäänien rikkoutumisen eli TIM-särön (Transient Intermodulation Distortion) analyysi.
Otala nimitettiin Tampereen teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 1992. Monista muista hänen saamistaan tunnustuksista mainittakoon Tauno Tönningin Säätiön tunnustuspalkinto erityisistä  ansioista elektroniikka-alan kehittämiseksi Pohjois-Suomessa.
Plastisuus

Plastisuus (muovautuvuus) fysiikassa on aineen ominaisuus, jossa voiman vaikutuksesta sen muotoon syntyy palautumattomia muodonmuutoksia. Plastiset muodonmuutokset tapahtuvat leikkausvoimaa pienemmillä voimilla. Esimerkkejä plastisesta materiaalista ovat savi ja pehmeä teräs. Tekniikassa siirtymistä elastisesta, palautuvasta muodonmuutoksesta plastiseen palautumattomaan muodonmuutokseen sanotaan myötörajaksi.  
Monet joustavat metallit käyttäytyvät taivutettaessa siten, että jännitys kasvaa suhteessa taivutuksen suuruuteen. Toisin sanoen materiaali käyttäytyy elastisesti. Kun taivutusvoima poistetaan, kappale palaa alkuperäiseen asentoonsa. Kun taivutuksen aiheuttavan jännityksen määrä ylittää myötörajan, kappale ei enää käyttäydy elastisesti eikä palaudu alkuperäiseen asentoonsa. Tällöin materiaaliin on syntynyt plastinen muodonmuutos.
Plastisessa materiaalissa voidaan tehdä suuria muodonmuutoksia ilman, että kappale murtuu. Tämä ilmiö on havaittavissa suurimmalla osalla metalleista ja plastisuus on ominaista suurelle joukolle muitakin materiaaleja, kuten muoveille. Kiderakenteiden kannalta plastisuus on seurausta dislokaatioiden vaeltamisesta.
Jessica (laulaja)

Nuoruus

Jessica Jung syntyi 18. huhtikuuta 1989 San Franciscossa, Kaliforniassa. Lomaillessaan Etelä-Koreassa, SM Entertainment huomasi hänet ja hänen siskonsa Krystalin ostoskeskuksessa, ja he liittyivät molemmat yhtiöön vuonna 2000. Häntä koulutettiin seitsemän vuotta ennen debytointiaan Girls' Generationissa.

Sooloura

Jessica on julkaissut kaksi singleä Seohyunin ja Tiffanyn kanssa: "Oppa Nappa" (Hangul: "오빠 나빠". Bad Older Brother) ja "Mabinogi (It's Fantastic!)". Jessica teki yhteistyötä 8Eightin kanssa laulamalla kappaleen "I Love You" heidän kanssaan. Kappale julkaistiin 3. maaliskuuta 2008. 
Lisäksi hänellä on useita duettoja — yksi SHINeen jäsenen, Onewin kanssa nimeltään "One Year Later", ja yksi Park Myung-soon kanssa, nimeltään "Naengmyeon". Hän lauloi kappaleen "S.E.O.U.L" Super Juniorin jäsenten Leeteuk, Sungmin, Donghae, Siwon, Ryewook ja Kyuhyun sekä Girls' Generationin jäsenten Taeyeon, Sunny, Sooyoung ja Seohyun kanssa.
Jessica julkaisi digitaalisen singlensä "Sweet Delight" 13. lokakuuta 2010.
Hän myös lauloi kappaleen "Because Tears Are Overflowing" (kor. 눈물이 넘쳐서) KBS:n draamaan Romance Town. Kappale julkaistiin 18. toukokuuta 2011.
Vuonna 2012, Jessica lauloi kappaleen "What To Do" draamaan Wild Romance, kappaleen "Butterfly" televisiosarjaan To the Beautiful You, kappaleen "Heart Road" televisiosarjaan The King's Dream ja kappaleen "My Lifestyle", joka toimi Hyundai i30:n mainoskappaleena.
Vuonna 2013, hän lauloi kappaleen "The One Like You" televisiosarjaan Dating Agency: Cyrano.
Vuonna 2014, Jessica julkaisi kappaleen "Say Yes" elokuvaan Make Your Move yhdessä siskonsa Krystalin ja EXO:n entisen jäsenen, Krisin kanssa.

Näyttelyura

Jessica teki musikaalidebyyttinsä eteläkorealaisessa versiossa musikaalista Legally Blonde (Blondin kosto 2), yhdessä Lee Ha-nuin ja Kim Ji-woon kanssa.
Hänellä oli pieni rooli SBS TV:n ohjelmassa Oh My Lady! maaliskuussa 2010.
Vuonna 2012, Jessica esiintyi televisiosarjassa Wild Romance, esittäen Kang Jongheea, joka on Park Mu-yeolin ensirakkaus. Hän esiintyi sarjassa noin kahdeksan jakson ajan. Samana vuonna, Jessica palasi musiikkiteatterin pariin Blondin koston kanssa, yhdessä Jung Eun-Jin ja Choi Woorin kanssa. Esityksen ensiesitys oli 28. marraskuuta.

Mallinura

Yhdessä Girls' Generationin kanssa, Jessica on toiminut mallina useissa mainoksissa ja kampanjoissa. 
Toukokuussa 2008, Jessica yhdessä Girls' Generationin Tiffanyn ja Yoonan sekä TVXQ:n jäsenten kanssa, valittiin esiintymään TV-mainoksessa Haptic Motion. Hän lauloi ja näytteli myös TV-mainoksessa Caribbean Bay mukanaan Girls' Generationin ja 2PM:n jäsenet.
Alkuvuodesta 2011 Jessica teki mallintöitä Dior Cosmeticsille yhdessä Girls' Generationin Hyoyeonin, Yurin, Tiffanyn, Sooyoungin ja Sunnyn kanssa.
Jessica nähtiin ensimmäisen kerran catwalkilla Lee Juyoungin muotinäytöksessä Seoulin muotiviikoilla 29. maaliskuuta 2011.
Fredrik Lundelin

Fredrik Lundelin (1835– 17. toukokuuta 1918 Tampere) oli suomalainen kuoronjohtaja, joka 1800-luvun lopussa tunnettiin yhtenä Tampereen merkittävimmistä musiikkivaikuttajista.

Elämä

Tampereelle töiden perässä vuonna 1858 muuttanut Lundelin työskenteli aluksi Tampereen Verkatehtaalla vanuttajana ja yleni myöhemmin työnjohtajaksi. Lundelin innostui musiikista vasta Tampereella, jossa hänen opettajanaan toimi Pellavatehtaan Lauluseuran 1869 perustanut kansakoulunopettaja Antti Tervo. Hän opetti Lundelinille laulun lisäksi myös kuoronjohtamista. Vuonna 1879 Lundelin pääsi johtamaan Tampereen kaupungin satavuotisjuhlissa esiintynyttä kuoroa ja 1884 hän sai johdettavakseen pellavatehtaalla toimineen Kansanvalistusseuran kuoron, jonka nimeksi pian muutettiin Tampereen Työväen Lauluseura. Myöhemmin Lundelin jatkoi itse musiikinopettajana, hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Lundelinin tyttären kanssa avioitunut varastopäällikkö Ernst Lindroth.
Ludelin toimi aktiivisesti myös Tampereen Työväenyhdistyksessä, jota hän oli perustamassa vuonna 1866. Vuonna 1888 Lundelin ehdotti Tampereen talouskoulun perustamista, joka aloitti toimintansa neljä vuotta myöhemmin.

Perhe

Lundelinin puoliso oli Eeva Frisk. Perheen lapsista Fredrika, Vendla (1862–1949), Sikstus Bernhard (1860–1932) ja August (1871–1950) olivat myös musiikinharrastajia. Vendla toimi muun muassa Tampereen työväenyhdistyksen kuoron pitkäaikaisena johtajana, Sikstus Bernhard oli musiikinopettaja sekä Tampereen kaupungin musiikkijohtaja ja Tampellan verkatehtaan johtajaksi noussut August toimi myös Tampereen Orkesteriyhdistyksen sellistinä. Lundelinista ja hänen neljästä lapsestaan on henkilökuvat vuonna 1947 ilmestyneessä Helvi Jokisen teoksessa Renkaita suvannon pinnassa, joka esittelee tamperelaisia kulttuurivaikuttajia. Säveltäjä Ernst Linko ja kapellimestari Erkki Linko puolestaan ovat hänen tyttärensä Marian lapsia.
Fredrik Lundelin kuoli sisällissodan päättymisen jälkeen toukokuussa 1918 poikansa kotitalossa taisteluissa raunioituneessa Kyttälän kaupunginosassa. Kansan Sivistysrahaston alaisuudessa toimii nykyään Sikstus Bernhard, Fredrik ja Vendla Lundelinin rahasto.
Palestiinan lippu

Palestiinan lippu, myös palestiinalaisten lippu, otettiin nykymuodossaan käyttöön vuoden 1964 PLO:n konferenssissa. Lipussa on panarabialaiset värit: punainen, musta, valkoinen ja vihreä. Se perustuu vuosien 1916–1918 arabikapinan lippuun. Lipun mittasuhteet ovat 1:2.
Šeksnan piiri

Šeksnan piiri (ven. Шексни́нский райо́н, Šeksninski raion) on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1965 perustetun piirin pinta-ala on 2 500 neliökilometriä ja asukkaita on 35 200 henkeä.

Sijainti ja luonto

Šeksnan piiri sijaitsee Vologdan alueen eteläosassa. Idässä se rajoittuu Vologdan piiriin, etelässä ja lännessä Tšerepovetsin piiriin sekä pohjoisessa Kirillovin piiriin. Pohjoisesta etelään seudun lävistävät Šeksnan ja Rybinskin tekoaltaat. Piirin alueella sijaitsee Šelomovskoje-suon rauhoitusalue ja Okunevo-järven luonnonmuistomerkki.

Hallinto

Piirin hallinnollinen keskus on Šeksnan kaupunkimainen taajama. Lisäksi siihen kuuluu Tšobsaran kaupunkimainen taajama sekä 15 maalaiskuntaa: Domšinskoje (keskuspaikka Nesterovo), Fominskoje, Jeremejevskoje (Knjaže), Jeršovo, Jurotškino, Kamešnik, Ljubomirovo, Nifantovo, Nikolskoje (Progress), Ramenje, Sizma, Tšaromskoje, Tšurovskoje, Ugolskoje (Pokrovskoje) ja Železnodorožnoje (Patša).
Piirin päämies on Vjatšeslav Lopunin.

Liikenne

Piirin läpi kulkevat Vologdan ja Uuden Laatokan välinen maantie, Pietari–Vologda-rautatie (Šeksnan, Tšobsaran ja Šelomovon asemat) sekä Volgan–Itämeren vesitie.

Talous

Metsä- ja elintarviketeollisuus muodostavat kumpikin puolet piirin teollisuustuotannosta. Metsäteollisuus tuottaa kuitu- ja lastulevyjä sekä sahatavaraa. Elintarviketeollisuus valmistaa maito-, liha- ja viljatuotteita. Piirissä toimii myös pellavanjalostuslaitos.
Piirin alueella on 18 maatalousyritystä ja 8 yksityistilaa. Maatalous on keskittynyt siipikarjan ja maidon sekä rehuviljan tuotantoon. Maatalousyrityksistä huomattavin on broilerintuotantoon erikoistunut Šeksnan suurkanala.

Kulttuuri

Piirissä toimii 25 yleissivistävää koulua, joista 8 on keskikouluja. Šeksnassa on ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo ja keskuskirjasto haaraosastoineen, lasten taidekoulu, historian ja kulttuurin keskus, kansanperinnekeskus, kansanteatteri ja Tšobsaran musiikkikoulu.
Šeksnassa ja Sizmassa on Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunnat, Šeksnassa toimii myös helluntaiseurakunta. Šeksnassa ilmestyy piirilehti Zvezda ja yksityinen Šeksnenskaja gazeta.
Radio France internationale

Radio France internationale eli RFI on ranskalainen yleishyödyllinen kansainväliseen lähetykseen tarkoitettu radioasema. Se lähettää ohjelmaa ranskaksi ja useilla muilla kielillä yhteensä 74 maassa. Kanavalla on 35,6 miljoonaa vakituista kuuntelijaa. Sen pääkonttori sijaitsee Pariisissa, mutta sillä on myös kymmenen vakituista toimipistettä ulkomailla.
Kanavan historia voidaan jäljittää vuonna 1931 toimintansa aloittaneeseen, Ranskan siirtomaihin suunnattuun Poste colonial -radioasemaan. Nykyinen RFI perustettiin vuoden 1975 tammikuussa, ja siitä tuli Radio Francen viides radiokanava. Se suuntasi toimintansa voimakkaasti Afrikkaan. RFI:stä tehtiin Radio Francen tytäryhtiö vuonna 1982, ja täysin itsenäinen radioasema siitä päätettiin tehdä vuonna 1986.
Cassivellaunus

Cassivellaunus oli heimopäällikkö, joka johti britannien vastarintaa Julius Caesarin toisen Britannian sotaretken aikana vuonna 54 eaa. Hän joutui lopulta antautumaan roomalaisille. Aikalaistiedot Cassivellaunuksesta perustuvat Caesarin kirjoittamaan muistelmakirjaan Gallian sota ja hän on varhaisin nimeltä tunnettu brittiläinen henkilö.
Cassivellaunuksen oletetaan kuuluneen catuvellaunien heimoon, joka asui nykyisen Hertfordshiren alueella. Caesar ei mainitse catuvellauneja Gallian sodassa, mutta kertoo Cassivellaunuksen hallinneen Tamesis- eli Thamesjoen varrella ja pohjoispuolella samoilla seuduilla, jossa kyseisen heimon tiedetään myöhemmin eläneen. Caesarin sotaretken aikana Cassivellaunus johti britannien yhteistä vastarintaa. Hänen joukkonsa käyttivät tehokkaasti sissitaktiikkaa ja sotavaunujaan roomalaisia vastaan. Lopulta roomalaiset saivat vallattua Cassivellaunuksen joukkojen tärkeimmän linnoitetun keskuksen, jonka arvellaan sijainneen nykyisessä Wheathampsteadissa. Cassivellaunus suostui antamaan roomalaisille panttivankeja rauhan takeeksi ja maksamaan näille vuosittain veroa. Ainakaan jälkimmäistä lupausta ei ilmeisesti koskaan pidetty.
Catuvellaunien seuraava nimeltä tunnettu päällikkö oli noin vuonna 20 eaa. valtaan tullut Tasciovanus, jonka on arveltu olleen Cassivellaunuksen poika tai pojanpoika.
Hopeagibboni

Ulkonäkö ja koko

Hopeagibboni kasvaa noin 90 cm pitkäksi ja 8 kilon painoiseksi. Sen karva on hopeanharmaa. Kasvot ovat karvattomat ja tummemman harmaat, ja niitä ympäröi vaaleammanharmaa parta. Raajat ja sormet ovat pitkät, peukalo lyhyempi. Tämä kertoo sopeutumisesta elämään puissa.

Levinneisyys

Hopeagibboneita elää Indonesian Jaavan saarella.

Ravinto

Hopeagibbonit syövät puissa kasvavia hedelmiä, niiden puutteessa myös kukkia ja versoja.

Elintavat

Hopeagibbonit viettävät suuren osan elämästään sademetsässä lehvästön ylimmissä kerroksissa. Lajin suurin uhka onkin sademetsien hävitys, muita uhkia ovat metsästys lihaksi ja salametsästys. Ne liikkuvat varsin nopeasti laajalla alueella siirtyen aina kulloinkin kypsyvän hedelmäsadon luo. 
Hopeagibbonit elävät pienissä ryhmissä, joihin kuuluu aikuinen pari ja alaikäisiä poikasia. Sukukypsiksi vartuttuaan poikaset jättävät lapsuudenperheensä. Perhe viestittää muille perheille reviirinsä rajoista kovaäänisin huudoin.
Affecto

Toimipaikat, liikevaihto, henkilöstö

Affecton pääkonttori oli Helsingissä. Sillä oli toimipisteitä  Turussa, Raumalla, Tampereella, Jyväskylässä ja Joensuussa. Tytäryhtiöt yrityksellä oli Virossa, Liettuassa, Latviassa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Puolassa. Yrityksen toimitusjohtaja oli Juko Hakala.
Vuonna 2012 yhtiön liikevaihto oli 133 miljoonaa euroa ja joulukuussa 2012 sen palveluksessa oli 1100 henkilöä. Yhtiön markkina-arvo oli 63,3 miljoonaa euroa (31.12.2012).
Pontus Artti

Pontus Kaarlo Artti (vuoteen 1896 Tegström; 1. tammikuuta 1878 Ylitornio – 30. heinäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, toimittaja ja kirjailija.
Pontus Artin vanhemmat olivat nimismies Karl Gustaf Tegström ja Mathilda Kajander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1896 ja toimi aluksi teatteri- ja lehtimiehenä. Artti oli Turun Sanomien päätoimittajana 1910–1917.
Artti oli Hankkijan osastopäällikkönä 1918–1919 ja siirtyi sitten vuonna 1919 ulkoasianhallinnon palvelukseen. Hän toimi ulkoministeriön kansliapäällikkönä 1921–1927. Hän oli Suomen lähettiläänä Moskovassa 1927–1930 ja Roomassa 1931–1936.
Pontus Artti oli naimisissa vuodesta 1906 Eeva Hilda Amanda Wentinin kanssa.
Île-de-Sein

Île de Sein (bretoniksi Enez-Sun) on saari Ranskan länsiosassa Bretagnen rannikolla Cap Sizun -niemen kärjessä, ja samalla kunta Bretagnen hallintoalueella Finistèren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 216. Pinta-alaltaan kunta on 0,58 neliökilometriä.
Atlantin valtameren Iroisemeressä sijaitseva puuton ja karu Île de Sein on aiemmin ollut kauneimpien ranskalaiskylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäsen. Saarella on muun muassa kaksi menhiriä eli obeliskimaista megaliittikiveä.
Oktettisääntö

Oktettisääntö tarkoittaa pääryhmien alkuaineiden taipumusta ympäröityä kahdeksalla valenssielektronilla jalokaasujen (poikkeus He) tyypilliseen valenssielektronitilaan ns²np⁶. Atomi voi päästä oktettiin ionisoitumalla tai jakamalla elektroneja eli muodostamalla kovalenttisia sidoksia. Valenssielektronien oktetti voi muodostua sekä sidoselektroneista että vapaista elektronipareista. Oktettisäännön idea voidaan laajentaa niin sanotuksi 18 elektronin säännöksi huomioimalla ns- ja np- lisäksi myös nd -energiatasojen täyttyminen.
Gilbert Newton Lewis käytti ilmiöstä nimitystä kahdeksan sääntö. Termin oktettisääntö otti myöhemmin käyttöön Irving Langmuir.

Poikkeukset

Vaikka oktettisäännöllä voidaan selittää atomien sitoutumista, se ei ole käsitteenä ongelmaton. Esimerkiksi toisen jakson alkuaineet litium ja beryllium suosivat enemmän heliumin valenssielektronitilaa 1s² ja ovat taipuvaisia menettämään 2s-orbitaalilla olevat elektroninsa. Boori muodostaa vakaita yhdisteitä kuten BF₃, joiden valenssikuorella on kahdeksan sijasta kuusi elektronia. Näitä yhdisteitä kutsutaan hypovalenttisiksi. Joidenkin aineiden kovalenttinen tarkastelu puolestaan osoittaa ulkoelektroneja olevan yli kahdeksan. Esimerkiksi ClF₃ niitä on kymmenen. Aineita, joissa oktetti näyttää laajentuneen, kutsutaan hypervalenttisiksi molekyyleiksi. Oktetti voidaan kuitenkin useissa tapauksissa selittää teoreettisilla (ei kokeellisesti havaittavilla) ionisilla osarakenteilla ja niistä muodostuvilla resonanssirakenteilla.
Michael Majalahti

Ura

Majalahti on toiminnut Stoner Kings -yhtyeen solistina ja lauluntekijänä vuodesta 2000. Showpainijana lempinimellä "The Canadian Rebel" StarBuck kilpaileva Majalahti on voittanut showpainin Euroopan, Suomen ja Italian mestaruuden ja hän on kouluttanut painijoita Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa vuodesta 2003. Suomessa Majalahti tunnetaan suomalaisen showpainin pioneerina. Majalahti itse kouluttautui ammattipainijaksi maailmankuulussa Hart Bros. -painikoulussa Kanadan Calgaryssa vuonna 1993 entisen WWE-, WCW- ja ECW-tähti Lance Stormin sekä Karl Moffatin (Stampede Wrestlingissä paininut nimellä Jason The Terrible) opetuksessa. Tällä hetkellä hän painii Fight Club Finland nimisessä promootiossa.
Majalahti on toiminut englannin kielen valmentajana suomalaisille rocksolisteille parantaen heidän ulosantiaan, ääntämystään sekä lyrikaalista sisältöä. Hän on avustanut tai ollut mukana auttamassa kielitaidollisesti muun muassa Sonata Arcticaa, Timo Kotipeltoa, Stratovariusta, Lordia, Thunderstonea, Godsplagueta, Lullacryta, Celestyä, The Soulsia ja Dirty Licksiä.
Hän on esiintynyt myös monissa suomalaisissa tv-mainoksissa. Näitä ovat olleet muun muassa Lapin Kullan, Icen, K-Citymarketin, Fazerin Kismetin, Radio Novan ja McDonald'sin mainokset.
Majalahdesta kertova, Oskari Pastilan ohjaama dokumenttielokuva "Spandex Sapiens" sai ensi-iltansa Helsingissä 17. kesäkuuta 2016.
Uskontojen parodiat

Uskontojen parodiat ovat uskontojen jäljitelmiä, joilla parodioidaan uskontoja huumorin, satiirin tai pilkan keinoin.

Monty Pythonin elokuvat

Brittiläistä uskontoparodiaa edustavat esimerkiksi Monty Python -ryhmän elokuvat Brianin elämä (Monty Python's the Life of Brian, 1979), joka parodioi Jeesuksen elämää, sekä Elämän tarkoitus (Monty Python's Meaning of Life, 1983). Brianin elämästä nousseen kohun innoittamana Ei yhdeksän uutiset -sketsisarjassa esitettiin sketsi, jossa Britannian uskontona oli Monty Python -ryhmän palvontaan perustuva kuvitteellinen uskonto (jota Jeesuksesta kertovan elokuvan väitettiin halventaneen).
Danin kieli

Dan on etupäässä Norsunluurannikolla ja Liberiassa asuvien danien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu puolitoista miljoonaa, joista 1,3 miljoonaa asuu Norsunluurannikolla.
Daneista ja heidän kielestään käytetään Norsunluurannikolla yleensä nimeä jakuba ja Liberiassa nimeä gio. He asuvat yhtenäisellä vyöhykkeellä Norsunluurannikon Montagnesin piirin Tonkpin alueella ja Liberian Nimban piirikunnan koillisosassa. Liberian ja Norsunluurannikon sisällissotien aikana monet danit muuttivat maittensa suurkaupunkeihin tai Guineaan.
Dan kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat mano, goo ja tura. Dan muodostaa murrejatkumon, ja sen norsunluurannikkolaisia ja liberialaisia muotoja voidaan pitää erillisinä kielinä. Norsunluurannikolla puhuttu kla-dan poikkeaa eniten muista kielimuodoista. Dania puhuvat toisena kielenään monet turat. Danit osaavat varsinkin kaupungeissa ranskaa tai Liberiassa englantia, mutta maaseudulla puolet heistä on yksikielisiä. Varsinkin alueen pohjoisosassa puhutaan toisena kielenä djulaa.
Dania varten on kehitetty kolme kirjakieltä: blon murteeseen perustuva läntinen ja gwetan murteeseen perustuva itäinen kirjakieli Norsunluurannikolla sekä saanin murteeseen perustuva kirjakieli Liberiassa. Pohjoisella kla-danilla ei ole omaa kielinormia. Daniksi on julkaistu etupäässä uskonnollista ja oppikirjallisuutta sekä kansanperinnetekstejä. Kieltä käytetään kirkollisessa toiminnassa, lukutaito-opetuksessa ja Liberiassa kokeiluluontoisesti myös kouluissa. Julkaisut perustuvat latinalaiseen kirjaimistoon, joka poikkeaa toisistaan Norsunluurannikolla ja Liberiassa.
Saunionoidanlukko

Ulkonäkö ja koko

Saunionoidanlukolla on mehevä juurakko ja siitä nousee usein paksutyvinen, 5–20 senttimetriä korkeaksi kasvava lehti. Lehti on yläosastaan jakautunut lehteen ja itiöpesäkkeistöön. Harmaanvihreän lehden lapa on lyhytruotinen, kapean kolmiomainen ja noin kaksi kertaa leveytensä pituinen. Lehdessä on 2–5 paria lehdyköitä, jotka ovat kapeanpuikeita tai pitkulaisia, keskisuonellisia ja tuskin lavan kärkeä kohti pieneneviä. Alimmat lehdykät ovat hammaslaitaisia tai pariliuskaisia, hampaat ja liuskat ovat ulospäin suuntautuneita. Itiöpesäkkeistö on haarova. Itiöpesäkkeet ovat lyhytperäisiä ja sijaitsevat ryhminä. Kypsinä ne ovat väriltään ruosteenruskeita. Saunionoidanlukon itiöt kypsyvät Suomessa kesä-heinäkuussa. Alkeisvarsikko on maansisäinen ja mukulamainen. Muiden noidanlukkojen tapaan myös saunionoidanlukko on riippuvainen sienijuuresta.
Isokokoiset saunionoidanlukot muistuttavat paljon lähisukulaista suikeanoidanlukkoa (B. lanceolatum). Saunionoidanlukon erottamista muista noidanlukoista hankaloittaa, että laji on ulkomuodoltaan hyvin muunteleva.

Levinneisyys

Saunionoidanlukkoa tavataan Euroopassa Alpeilta pohjoiseen Norjaan, Ruotsiin, Suomeen ja Baltiaan saakka, Länsi-Venäjällä sekä Isossa-Britanniassa. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan samoilla leveysasteilla mantereen itä- ja keskiosissa. Lajia tavataan myös muutamin paikoin Itä-Aasiasta ja Etelä-Amerikasta Patagoniasta. Suomessa saunionoidanlukkoa on tavattu reilulta sadalta kasvupaikalta Etelä- ja Keski-Suomesta, toisten tietojen mukaan enää pariltakymmeneltä paikalta. Pääosa esiintymistä on Ahvenanmaalta, Lounais-Suomen saaristosta ja Uudeltamaalta. Pohjoisin tunnettu esiintymä on Hyrynsalmelta. Laji on hävinnyt laajoilta alueilta maan keski- ja eteläosista.

Elinympäristö

Saunionoidanlukko kasvaa laidunniityillä, kallioisilla merenrantaniityillä, kalliokedoilla ja joskus lehtokallioilla. Kasvupaikat ovat usein hyvin karuja ja niukkakalkkisia. Kasvustot ovat tavallisesti hyvin pieniä ja vaihtelevat vuosittain suuresti. Laji on harvinaistunut kaikkialla maailmassa. Pääsyynä tähän on kasvupaikkojen umpeenkasvu ja metsittyminen perinteisen laidunnuksen vähennyttyä. Myös keinolannoitteet ja ilmeisesti myös ilmansaasteet ovat olleet lajille haitallisia.
Seppä Laurin patsas

Seppä Laurin patsas on Salon jokirannassa sijaitseva taiteilija Ben Renvallin tekemä patsas, joka valmistui vuonna 1963. Se esittää seppä Lauria, joka perimätiedon mukaan oli Salon ensimmäinen nimeltä tunnettu asukas. Patsaasta on kadonnut aikojen myötä osa hevosenkengästä, mutta katoamisvuodesta ei ole tietoa. Patsaan suunnasta on tehty kuntalaisaloite sen kääntämiseksi torin suuntaan tai kirjaston suuntaan, mutta päätös odottaa toistaiseksi kunnan talouden kohentumista. Vapunaattona patsas saa oman lakin.