google/wiki40b huggingface dataset:
Hepskukkuu

Hepskukkuu on Yleisradion tuottama television viihdeohjelmasarja vuosilta 1979–1981. Sen tuottajia, käsikirjoittajia ja ohjaajia olivat vaihtelevasti Pentti Järvinen ja Kari Kyrönseppä sekä nimimerkit Armas Jalonen ja Heikki Trug. Kapellimestarina oli Olli Ahvenlahti. Torstai-iltaisin esitetyssä sarjassa näyttelivät Rea Mauranen ja Paavo Piskonen juontajahahmoina ”Soili Auer” ja ”Altti Väisänen”.
Hepskukkuun ideaan kuului kankean asiallisuuden ja absurdiuden sekoittaminen niin, että katsojan oli vaikea aina tietää, mikä oli totta ja mikä ei. Esiintyjinä oli tuttujen ja tuntemattomampien ammattinäyttelijöiden lisäksi myös amatöörejä.
Hepskukkuuta pidettiin outona ja loukkaavanakin, mikä Jukka Kajavan ja Ilse Raution mukaan johtui siitä, että sarja oli suomalaisittain aikaansa edellä. Heistä ohjelmalle jäi liian huono maine.
Hepskukkuusta on peräisin Village Peoplen ”Y.M.C.A.”-hittiä suomeksi esittänyt sketsi ”NMKY”, josta tuli elokuussa 2007 hetkeksi maailman katsotuin YouTube-video. Videolla esiintyy laulaja ”Gregorius”, Olli Ahvenlahden orkesteri sekä Jari Samulinin tanssiryhmä.
Jehudiel

Jehudiel lasketaan eräissä kristillisissä perinteissä yhdeksi seitsemästä arkkienkelistä. Se mainitaan muun muassa koptilaisissa papyrusliuskoissa. Nimi tarkoittaa ”hän ylistää Jumalaa”. Taiteessa Jehudielin tunnuksia ovat kultakruunu kädessä ja kolmihaarainen ruoska. Jehudielin taivaalliseksi tehtäväksi on mainittu myös taivaan kehien liikuttelu.
Enkeleitä tuotannossaan kuvannut Kuutti Lavonen on tehnyt suurikokoisen grafiikkatyön Jehudielista. Kyseinen työ nähdään kahdessa kohtauksessa Johanna Vuoksenmaan ohjaamassa elokuvassa Nousukausi (2003), jossa Lavosen työ koristaa päähenkilöpariskunnan asunnon seinää.
Vastuulaji

Vastuulaji on eliölaji, jonka suojelemisesta jonkin maan on kansainvälisesti sovittu olevan vastuussa.

Eri maiden vastuulajeja

Suomen vastuulajeja EU:ssa ovat muun muassa liito-orava ja lapinleinikki.
The Great McGinty

Juoni

1930-luvun lamavuosina muuan pummi (Brian Donlevy) pääsee paikallisten hämärämiesten työrukkaseksi väärentämään vaalituloksia. Mies menestyy niin, että hänet nostetaan korruptoituneen pikkukaupungin pormestariksi. Kuvernöörin virkaan edetäkseen hän menee kulissiavioliittoon kovin rehellisen naisen kanssa, joka alkaa vaatia mieheltään oikeita uudistuksia, jotka hyödyttävät kansalaisia. Pahaksi onneksi mies rakastuu puolisoonsa aidosti. Tästä alkaa miehen alamäki hänen ”työnantajiensa” hylätessä hänet. Mies kertoo tarinan takaumana työskennellessään baarimikkona jossain Keski-Amerikan pikkukylässä jouduttuaan pakenemaan Yhdysvalloista.

Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Rotten Tomatoes -kokoomasivustolla elokuvalla oli 2010-luvun lopulla kriitikoiden 100 prosentin ja suuren yleisön 79 prosentin arvostus.
Livia Drusilla

Livia Drusilla (58 eaa. – 29 jaa.) oli Rooman ensimmäinen keisarinna, keisari Augustuksen kolmas vaimo. Hänen vanhempansa olivat Marcus Livius Drusus Claudianus ja Alfidia. Livia oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen miehensä oli Tiberius Claudius Nero, jonka kanssa hän sai kaksi poikaa, Tiberiuksen, josta Augustuksen kuoltua tuli keisari, ja Drusuksen.
Sulo M. Hytönen

Sulo Matti Hytönen (1. joulukuuta 1880 Laukaa – 25. helmikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen kirjailija.
Hytönen toimi kesällä 1905 Säkkijärven Vilajoen puutavaran lastauspaikalla työnjohtajana. Hänen johdollaan Vilajoen satamatyöläiset tekivät aloitteen lastaustyöliiton perustamisesta. Tämä aloite sai vastakaikua myös muilta lastaus- ja satamapaikoilta ja niinpä Suomen Satamatyöntekijäin Liitto perustettiin lokakuussa 1905. Hytösestä tuli uuden liiton sihteeri seuraavana vuonna. Hytösen aloitteesta liitto perusti lokakuussa 1906 osuuskunnan, joka julkaisi Satamatyömies-nimistä sanomalehteä ja harjoitti kaunokirjallista kustannustoimintaa. 
Hytösen Uni-niminen utopiaromaani ilmestyi 1906. Hän kuvaa siinä tulevaisuutta, jossa satamatyöläisten omat työosuuskunnat hallitsisivat lastausalaa ja ammattiliitolla olisi myös oma lepokoti työläisten lomanviettoa ja vanhuudenpäiviä varten. 
Vuonna 1907 Hytönen alkoi julkaista Feodor Dostojevskin romaania Rikos ja rangaistus pieninä vihkoina, ja hän perusti myös liiton toimitsijan William Wilenin kanssa kirjallisen aikakuslehden nimeltä Lauvantai. Hytönen joutui kuitenkin eroamaan liiton sihteerin virasta tammikuussa 1908, kun tappiolliseen kustannustoimintaan oli käytetty myös Satamatyöntekijäin liiton varoja.
Keinohorisontti

Toiminta

Keinohorisontin sisällä on gyroskooppi, joka vakauttaa ja pitää horisontin oikeassa asennossa.
Väinö Heikkinen (professori)

Väinö Juhani Heikkinen (12. kesäkuuta 1924 Hyrynsalmi – 30. syyskuuta 1997 Tampere) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Heikkinen oli Helsingin yliopiston kasvatus- ja opetusopin apulaisprofessori 1960–1965 sekä Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori 1965–1991 ja yliopiston vararehtori 1969–1971. Hän tutki oppimista ja opettamisen asenteita.
Utena

Historia

Utena mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1261, jolloin kuningas Mindaugasin kirjeessä mainittiin herttua Utenen rakennuttama puulinna Utenėlė-joen rannalla. Kaupungin keskusta ja sittemmin myös paikallinen sanomalehti nimettiin herttuan mukaan. Vuonna 1416 paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko, ja samaan aikaan siellä aloitettiin myös kaupankäynti. Ristiretkien aikaan Utenan ympäristöä kuitenkin vahingoitettiin ja vuonna 1433 linna tuhottiin.
Vuonna 1655 Venäjän hyökätessä kaupunki vahingoittui pahasti. Pohjan sodan yhteydessä vuosina 1700–1721 ruotsalaiset tuhosivat kaupunkia. Napoleonin sotilaat vaurioitti kaupunkia vuonna 1812.
Vuonna 1835 rakennettu Varsova-Pietari-valtatie edesauttoi kaupungin kehitystä huomattavasti. Kaupunki kasvoi nopeasti, ja sinne rakennettiin taloja rinta rinnan sekä suuri posti. Vuonna 1879 kuitenkin tulipalo tuhosi ¾ kaupungista.
Vuonna 1924 Utena sai kaupunginoikeudet. Samana vuonna se sai myös oman pormestarin. Talot, tiet ja sillat oli rakennettu, kaupunkiin oli tullut myös teollisuutta: meijeri, kirjapaino, myllyjä, sahaamo ja oma sähköasema. Toinen maailmansota kuitenkin keskeytti Utenan kehityksen. Vasta parin kymmenen vuoden päästä toisesta maailmansodasta Utena jatkoi teollista kehitystään, mikä lisäsi myös väkilukua ja rakennettiin lisää asuinalueita.
Kirkonkylän koulu (Jalasjärvi)

Kirkonkylän koulu on 1–6 luokkien peruskoulu Kurikan kunnan Jalasjärvellä. Se siirtyi elokuussa 2005 keskustasta uusiin tiloihin koulukeskukseen, jossa myös toimivat lukio ja yläaste. Koulukeskuksessa kaikilla kolmella koululla on muun muassa yhteinen ruokasali ja liikuntatilat.
Franz Krommer

Franz Krommer (myös František Kramář; 27. marraskuuta 1759 Kamenets – 8. tammikuuta 1831 Wien) oli tšekkiläinen säveltäjä. Häntä pidettiin aikanaan vahvana Ludwig van Beethovenin kilpailijana, ja etenkin hänen jousikvartettojaan pidettiin arvossa. Krommerin kuoleman jälkeen hänen maineensa kuitenkin hiipui pitkälti Beethovenin aseman vahvistuttua.
Krommer aloitti vuonna 1774 viulun- ja urkujensoiton opiskelun setänsä, säveltäjä, kuoromestari Anton Matthias Krommerin johdolla. Hän sai setänsä kautta myös aseman tilapäisenä urkurina Turanissa joko vuonna 1777 tai 1778. Krommer tutustui myös musiikin teoriaan ja sävellykseen. Hän matkusti vuonna 1785 Wieniin, mutta ei löytänyt sieltä pysyvää työtä. Noin vuonna 1786 hän sai viulistin paikan hoviorkesterista Simontornyasta. Vuonna 1788 hänestä tuli tämän orkesterin musiikillinen johtaja, mutta hän lähti vuonna 1790 konserttimestariksi Pécsin tuomiokirkkoon. Hänen varhaisimmat säilyneet teoksensa ovat 1790-luvun alussa päivättyjä.
Krommer toimi kahdessa pienemmässäkin hovissa konserttimestarina vuodesta 1793 alkaen. Vuonna 1795 hän palasi Wieniin, jossa ilmeisesti opetti sävellystä seuraavien kolmen vuoden ajan. Vuosina 1798–1810 Krommer toimi konserttimestarina herttuan hovissa. Tänä aikana julkaistiin hänen varhaisimmat sinfoniansa sekä konserttonsa ja suurin osa hänen jousikvartetoistaan. Vuonna 1811 Krommer hyväksyi nimityksen baletin konserttimestariksi Wienin Hoftheateriin ja neljä vuotta myöhemmin Kammertürhüterin aseman keisari Franz I:n hovissa. Hän matkusti hallitsijan kanssa useisiin kaupunkeihin Ranskaan ja Italiaan seuraavien parin vuoden aikana. Vuonna 1818 hänet korotettiin hovisäveltäjän ja kamarimusiikkijohtajan asemaan Leopold Kozeluchin seuraajana. Näissä tehtävissä hän toimi loppuikänsä. 
Tyylillisesti Krommer oli lähempänä Joseph Haydnia ja Wolfgang Amadeus Mozartia kuin Beethovenia. Hän sävelsi useimmissa genreissä, mutta ei kuitenkaan tehnyt oopperaa eikä yksinlauluja.
Sitarkonsertto

Sitarkonsertto on intialaiselle sitarille ja orkesterille sävelletty konsertto. Sitarkonsertot ovat harvinaisia, sillä sitaria ei käytetä länsimaisessa klassisessa musiikissa juurikaan. Ensimmäinen tunnettu sitarkonsertto sävellettiin 1900-luvun lopulla.
Ravi Shankar on säveltänyt kaksi sitarkonserttoa.
BASE-hyppääminen

BASE-hyppääminen (lyhenne sanoista Building, Antenna, Span, Earth tyypillisien hyppyalustojen mukaan) on kiinteiltä alustoilta (esimerkiksi korkeilta rakennuksilta) suoritettua laskuvarjohyppäämistä niin kutsutun base-varjon avulla. Normaaliin laskuvarjohyppäämiseen verrattuna BASE-hyppääminen on huomattavasti vaarallisempaa. Sitä tehdään usein luvatta, koska yleensä kiinteistönomistajat eivät halua antaa lupaa huimapäiseltä vaikuttavalle harrastukselle.

Erot laskuvarjohyppyyn

BASE-hypyt tehdään yleensä paljon matalammalta, ja ne hypätään kiinteältä hyppyalustalta. Hyppyjen mataluuden vuoksi myös lentonopeudet ovat alhaisempia, mikä hankaloittaa oikeassa asennossa pysymistä. BASE-hypyissä käytettävissä varjokokonaisuuksissa ei ole varavarjoa, toisin kuin laskuvarjohypyssä käytettävässä kalustossa. Käytettävä päävarjo on myös nopeammin aukeava.
Ydinterrorismi

Ydinterrorismi on ydinasein tai likaisten pommien avulla tehtyjä terroritekoja ja laajemmin myös ydinvoimaloihin, ydinmateriaalin varastoihin ja kuljetuksiin kohdistuneita terrori-iskuja.
Maailmassa ei ole tähän mennessä sattunut yhtään varsinaista ydinterrorismiksi luokiteltavaa tekoa, mutta ydinaseiden levitessä suoran ydinaseterrorismin uhka kasvaa. Ydinase voidaan tehdä matkalaukkuun sopivaksi. Ydinterrorismin mahdollisuutta rajoittaa muun muassa ydintekniikan ja -materiaalien suhteellisen vaikea saatavuus ja kalleus.
Matti Peltokangas

Matti Peltokangas (s. 1. kesäkuuta 1952 Virrat) on suomalainen kuvanveistäjä. Teostensa materiaalina hän on käyttänyt yleensä pronssia tai kiveä.
Peltokankaan tunnettuja julkisia veistoksia ovat muun muassa Lauri Kristian Relanderin muistomerkki Hesperian esplanadilla Helsingissä (1996), Urho Kekkosen monumentti Raahessa (2008) ja Gustaf Mauritz Armfeltiä esittävä veistos Halikon kirjaston edustalla (2010). Vaikka Peltokankaan tuotantoon kuuluu myös näköisteoksia, merkittävä osa hänen tuotannostaan koostuu abstrakteista, nonfiguratiivisista veistoksista. 
Vuonna 2013 Peltokangas palkittiin Pro Finlandia -mitalilla ja vuonna 2014 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Peltokangas voitti elokuussa 2015 kansainvälisen kutsukilpailun Helsingin Meilahden sairaala-alueen taideteoksesta. Alueen keskuskalliolle arviolta vuosina 2017–2018 valmistuva teos on nimeltään Suuri sydän.
Francisco Filho

Karate

Filho alkoi harrastamaan Kyokushin karatea kymmenen vuotiaana ja saavutti mustan vyön kuusi ja puoli vuotta myöhemmin. Hän kilpaili nuorten tasolla menestyksekkäästi 14-vuotiaana Paulista Championships turnauksessa. Vuosina 1985 ja 1986 Filho saavutti nuorten sarjassa hopeaa ja 1987, sekä 1988 mestaruuden. Hän voitti Paulista turnauksen myös kerran aikuisten tasolla 1989. Filho osallistui tämän jälkeen 1990-luvun alussa Brasiliassa ja Etelä-Amerikassa järjestettäviin turnauksiin. Hän voitti muun muassa Brasilian avoimet kilpailut neljä kertaa vuosina 1990, 1992, 1993 ja 1995. Filho saavutti menestystä myös Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa.

World Open

Filho osallistui ensimmäisen kerran World Open -turnaukseen 1991, jolloin hän sijoittui 16 parhaan joukkoon. Filho palkittiin turnauksessa parhaasta taisteluhengestä. Hän osallistui myös seuraavaan World Openiin 1995, jolloin Filho saavutti pronssia. Hän oli vasta kolmas Japanin ulkopuolelta tullut ottelija, joka onnistui saavuttamaan mitalin. Häntä ennen mitalin olivat saavuttaneet yhdysvaltalainen Willie Williams 1979 ja sveitsiläinen Andy Hug 1987. Filho otteli vielä kolmannen kerran World Openissa 1999, jossa hän saavutti ensimmäisenä ulkomaalaisena mestaruuden. Häntä ennen Andy Hug oli ainut loppuottelussa otellut ei-japanilainen, mutta hän hävisi tuolloin mestaruuden. Filho voitti loppuottelussa Hajime Kazumin, joka oli edennyt loppuotteluun myös edellisissä kisoissa.
Roštšinon kansainvälinen lentoasema

Onnettomuudet

2. huhtikuuta 2012 UTairin lento 120 joutui onnettomuuteen pian lentoonlähdön jälkeen. Kone oli matkalla Surgutiin. Koneessa oli 39 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä.
FS Volta (1936)

Palvelus

Volta liitettiin palvelukseen otettaessa 6. hävittäjäviirikköön, joka yhdessä 8. ja 10. viirikön kanssa muodosti Brestiin sijoitetun Force de Raidin 2. kevyen laivueen. Alus operoi talven 1939-1940 viirikkönsä mukana Atlantilla etsien Saksan laivaston saarronmurtajia. Ranskan antauduttua alus siirtyi heinäkuussa 1940 Mers-el-Kebiriin, jossa se oli Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä satamaan.
Alus välttyi osumilta ja se liittyi Strasbourgin suojaksi saattaen taistelulaivan Touloniin. Aluksen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonin satamaan. Se nostettiin 20. toukokuuta 1943, mutta alusta ei palautettu palvelukseen.
Numancia (F83)

Palvelus

Alus valtasi 27. huhtikuuta 2009 yhdeksän hengen miehistöllä varustetun somalialaisen merirosvoaluksen, joka yritti vallata MSC Melodyn.
Teenage Mutant Ninja Turtles II: Back from the Sewers

Pelattavuus

Edellisen pelin tavoin Turtlesien täytyy pelastaa April Silppurin ja Krangin metkuilta. Jokaisella Turtlesilla on omat erikoisuutensa, kuten Donatello jolla on ulottuvin hyökkäys, mutta hitain. Puolestaan Rafaello on hyökkäyksissään nopeampi, mutta ulottuvuudeltaan lyhyt hyökkäyksinen. Leonardo ja Michelangelo ovat edellisiin verrattuna tasapainoisempia taitojen suhteen.
Pelissä on kuusi tasoa eli yksi enemmän kuin edellisessä pelissä. Pelin aikana voi pelata kaikilla Turtleseilla, mutta mikäli pelaaja joutuu vangituksi tai kuolee tietyllä Turtlesilla sillä ei voi enää pelata. Vangituksi tulleen Turtlesin voi kuitenkin pelastaa, mikäli läpäisee pelatun tason läpi. Jos pelaaja ei menetä yhtään Turtlesia, hän pääsee pelaamaan bonuskenttää.
Toivo Rintala

Toivo Henrik Rintala (24. lokakuuta 1876 Sysmä – 16. joulukuuta 1953 Pori) oli suomalainen toimitusjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Rintalan vanhemmat olivat talollinen Otto Henrik Olavinpoika Rintala (Hampeli) ja Anna Loviisa Eerikintytär Hakala. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1902 kauppaopiston. Rintala teki vuonna 1924 opintomatkan Keski-Eurooppaan. 
Rintala oli puutavara-alalla vuoteen 1902 saakka. Hän oli sitten Porin työväen osuuskaupan johtajana 1902–1916, Viipurin osuusliikkeen toimitusjohtajana 1917–1918 ja Osuusliike Kansan toimitusjohtajana Porissa 1919–1945. Rintala toimi myös Suomen Pankin Porin konttorin valvojana. 
Rintala oli kansanedustajana 1919–1922 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa ja toimi lisäksi Turun läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana. Rintala oli myös Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 1922–1940 ja Porin rahatoimikamarin ja Porin kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän toimi lisäksi muun muassa OTK:n hallintoneuvoston puheenjohtajana 1926–1946. 
Toivo Rintala oli naimisissa 1904–1917 Hilda Irene Selinin kanssa ja vuodesta 1918 Anna Maria Kaulingin kanssa.
Sead Kolašinac

Seurajoukkueura

Kolašinacin kasvattajaseura on hänen synnyinkaupunkinsa Karlsruhen Karlsruher SC. Schalken nuorten joukkueeseen hän siirtyi vuonna 2011. Pelattuaan kaudella 2012-2013 myös seuran kakkosjoukkueessa Kolašinac debytoi Bundesliigassa syyskuussa 2012 Greuther Fürthiä vastaan. Saman vuoden joulukuussa hän debytoi myös Mestareiden liigassa Montpellier HSC:tä vastaan. Kolašinacista tuli kaudella 2013-2014 seuran avauskokoonpanon pelaaja. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Bundesliigassa vain kuudessa ottelussa oltuaan pitkään loukkaantuneena.
Kesällä 2017 Kolašinac siirtyi ilmaiseksi Arsenaliin.

Maajoukkueura

Nuorten maajoukkueissa synnyinmaataan Saksaa edustanut Kolašinac debytoi vanhempiensa kotimaan Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2013 Argentiinaa vastaan. Hän kuului valmentaja Safet Sušićin miehistöön vuoden 2014 MM-kisoissa, jonne Bosnia ja Hertsegovina selviytyi ensikertalaisena. Kolašinac pelasi turnauksessa kahdessa ottelussa. Bosnia ja Hertsegovinan avausottelussa Argentiinaa vastaan Maracanãlla Kolašinac teki oman maalin vain kahden minuutin pelin jälkeen ja teki näin historiaa nopeimmalla MM-kisoissa tehdyllä omalla maalilla.
Pituuskasvu

Pituuskasvu on ihmisen pituuden kasvamista. Pituuskasvu kestää syntymästä aikuisiän alkuun. Nopein pituuskasvu tapahtuu vauvaiällä ja varhaisesessa lapsuudessa (vuosien 0 ja 3 välillä), mutta toinen nopea vaihe eli murrosiän  kasvupyrähdys tapahtuu vasta yleensä 10–17-vuotiaana. Kasvupyrähdyksen alkaminen on yksilöllistä ja sen alkaminen yksilöiden välillä vaihtelee usealla vuodella, tytöillä se tosin ajoittuu keskimäärin kahta vuotta aikaisemmaksi kuin poikien, ollen huipussaan jo keskimäärin noin 12,5-vuotiaana, kun taas pojilla kasvun huippu osuu keskimäärin noin 14,5 vuoden ikään. Kasvupyrähdys kestää pari vuotta, jonka jälkeen pituuskasvu nopeassa tahdissa hidastuu ja päättyy. Kasvupyrähdyksen alussa murrosikäisellä on yleensä valtavan kova tarve saada ravintoa. Murrosiässä tyttö kasvaa yleensä 7–10 cm vuodessa ja poika 9–12 cm vuodessa. Varhaiskasvun ja murrosiän välille jää pidempi hitaampi kasvuvaihe, jolloin lapsi kasvaa tasaisesti 4–7 cm vuodessa. Liiallinen pituuskasvu voi olla haitallista, sillä se voi aiheuttaa ryhtihäiriöitä. Pituuskasvu voi hidastua liian vähäisestä ravinnon saannista. Pituuskasvu on yleensä perinnöllistä.
Eero von Boehm

Eero Johannes von Boehm (14. elokuuta 1949 Helsinki – 9. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Eero von Boehm valmistui  Suomen Taideakatemiasta vuonna 1975 taidemaalariksi. Hän oli Taidemaalariliiton jäsen ja piti 1980-luvulta alkaen yksityisnäyttelyitä. Eero von Boehm tunnetaan ehkä parhaiten juuri värikkäistä hedelmäasetelmista, mutta myös muotokuva ja maisemateoksistaan, joissa hän käytti monia eri maalaustekniikoita ja materiaaleja teoksissa mm. voimakkaita väriyhdistelmiä tasapainoisesti yhdistellen, rehellisen tyylinsä mukaisesti sommitellen. Eero harrasti nuorena valokuvausta lintuharrastuksen siivittämänä ja myös joitakin hänen valokuvateoksia on ollut näyttelyissä. Eeron elämänuran tuotoksia ovat lukuisat öljyväriasetelmat  ja loppukauden akryylimaalaukset sekä vesivärityöt.
Eero von Boehm on maalannut muun muassa Helsingin rantamaisemia ja hänen teoksensa nostetaan usein esille merkittävänä osana paikallishistoriaamme.
Eero von Boehmin isä Tuomas von Boehm, tämän äiti Aino von Boehm ja veli Juhani von Boehm ovat taidemaalareita.
Noldor

Noldor (quenyankielinen monikko sanasta noldo) ovat Tolkienin fantasiamaailmassa haltiaheimo, jonka suurin ilo oli käsityössä ja sepäntaidoissa.
Herättyään Cuiviénenin järvellä haltiat jakautuivat kolmeen heimoon, joista noldor olivat yksi. He lähettivät Finwën käymään Valinorissa. Kun hän oli palannut, noldor lähtivät toisena joukkona matkalle Amaniin.
Amanissa noldor asuivat pääosin Tirionin kaupungissa, ja heidän kuninkaansa oli Finwë. Noldor kehittyivät käsitöissä ja olivat erityisen läheisissä väleissä Aulën kanssa. He olivat kiinnostuneita myös kielitieteesta ja kehittivätkin ensimmäisen kirjaimiston.
Noldorin kuninkaan Finwën ensimmäinen puoliso oli Míriel joka synnytti hänelle Fëanorin, joka loi myöhemmin silmarilit. Mutta Míriel väsyi elämään ja lähti lepäämään Lórieniin, jolloin Finwë otti toiseksi vaimokseen Indis Kultaisen, joka oli vanyaria ja sukua Ingwëlle, haltioiden Korkealle Kuninkaalle. Indis synnytti hänelle kaksi poikaa, Fingolfinin ja Finarfinin.
Fëanor osoittautui yhdeksi lahjakkaimmista noldorin joukossa, ja hän teki Silmarilit, joihin oli vangittu hiukan Valinorin puiden hohdetta. Samaan aikaan Morgoth, pahuuden hallitsija alkoi kateudella katsoa Valinorin valoa, ja pyysi avukseen Ungoliantin, pimeyden ahnaan olennon. Morgoth tuhosi Telperionin ja Laurelinin ja Valinor pimeni. Mennessään Morgoth vielä surmasi Finwën, noldorin kuninkaan. Myös silmarilit Morgoth otti mukaansa ja kiinnitti kruunuunsa.
Fëanor, jolle Silmarilit olivat käyneet liian rakkaiksi, vannoi poikiensa Maedhrosin, Maglorin, Celegormin, Caranthirinin, Curufinin, Amrodin ja Amraksen kanssa, ettei lepäisi ennen kuin jalokivet  olisivat taas Tirionissa. Tuo suku kiihotti noldorin kapinaan ja pakenemaan Valinorista. Suurin osa heistä lähti Keski-Maahan, ja he asuivat siellä Beleriandissa ja sotivat Melkoria vastaan. Amaniin noldorin kuninkaaksi jäi Finarfin; Keski-Maassa noldorin korkeina kuninkaina, mikä oli varsin nimellinen titteli, olivat Fëanor, hänen poikansa Maedhros, Finwën toinen poika Fingolfin, Fingon, Turgon ja Ereinion Gil-galad.
Moni noldor-sukuinen haltia palasi Melkorin tappion jälkeen Amaniin, ja viimeisetkin Sauronin toisen kukistumisen jälkeen.
Noldor puhuivat quenyaa, joka kävi läpi erinäisiä muutoksia Keski-Maassa. Sana noldo oli itse asiassa varhemmin ñoldo (ñ on tässä ng-äänne), joka oli perua muinaisen haltiakielen sanasta ñgolodô. Sen lähtökohtana oli kanta ñgol-, joka liittyi tietoon. Ñ-äännettä käytettiin Tolkienin mytologisessa historiassa ennen Kolmatta Aikaa. Muinainen sana tuotti myös sindarin sanan golodh (mon. gelydh). Keski-Maassa useimmat noldot alkoivat puhua sindaria, kun taas quenya jäi kuninkaiden ja ylimystön keskinäiseksi kieleksi.
Asurat

Asurat (sanskriitiksi असुर asura "jumalallinen") ovat hindulaisessa mytologiassa henkiolentoja, jotka ovat hindulaisten jumalten (devat eli surat) vastustajia. Iranin mytologiassa asuran nimitys on ahura.
Termi asura esiintyy ensi kerran Veda-kirjoissa 1500–1200 -luvuilla eaa. , ja sillä on viitattu joko ihmisten päällikköön tai jumalalliseen johtajaan. Vähitellen sanan monikkomuoto alkoi tarkoittaa vedalaisten jumalten vastustajiksi kuvattuja olentoja. Myöhemmin asurat käsitettiin demoneiksi. Iranissa jako oli kuitenkin päinvastainen. Ahura tarkoitti ylijumalaa ja daevat olivat demoneja.
Hindulaisessa mytologiassa asurat ja devat yrittivät yhdessä saada haltuunsa elämäneliksiiri amritan maitomaisesta kosmisesta merestä. Amrita oli tarkoitus jakaa yhdessä, mutta sen omistuksesta syntyi kiista, joka johti asuroiden ja deva-jumalten ikuiseen kamppailuun.