google/wiki40b huggingface dataset:
Greg Tebbutt

Ura

Juniorina Tebbutt pelasi jääkiekkoa WCJHL:n Victoria Cougarsissa. Joulukuussa 1976 hän siirtyi pelaajavaihdossa saman liigan Regina Patsiin. Kesällä 1977 hänet varasi NHL:n Minnesota North Stars (vuorolla 130) ja WHA:n Birmingham Bulls (vuorolla 49). Varauksista huolimatta Tebbutt jatkoi juniorijääkiekkoilua vielä yhden kauden pelaten yli-ikäisenä Flin Flon Bombersissa.
Toukokuussa 1978 Tebbutt teki ammattilaissopimuksen Birmingham Bullsin kanssa. Puolet ensimmäisestä ammattilaiskaudestaan 1978–79 Tebbutt pelasi farmijoukkueessa ja puolet Birminghamissa. Kesällä 1979 WHA ja NHL yhdistyivät, jolloin Tebbuttin pelaajaoikeudet palautuivat NHL:n Minnesota North Starsille. Minnesotalla ei kuitenkaan ollut käyttöä hänelle ja laittoi hänet waiver-listalle. Tebbuttin ura jatkui Quebec Nordiquesissa, joka otti hänet waiver-listalta. Kaudella 1979–80 Tebbutt pelasi kuitenkin vain kaksi peliä Quebecissa ja suurin osa kaudesta meni farmijoukkueissa. Seuraava kausi meni kokonaisuudessaan farmissa ja lisäksi hän oli sivussa osan kaudesta syksyllä saamansa olkapäävamman vuoksi, joka vaati leikkauksen. Elokuussa 1981 Nordiques päätti purkaa Tebbuttin sopimuksen.
Kaksi seuraavaa kautta Tebbutt pelasi IHL:ssä ja AHL:ssä. Kaudella 1982–83 hän teki Baltimore Skipjacksissä 28 maalia, joka oli AHL:n puolustajien maaliennätys (ennätyksen rikkoi John Slaney vuonna 2000). Kauden päätteeksi hänet valittiin myös AHL:n parhaaksi puolustajaksi. Uuden NHL-sopimuksen Tebbutt solmi heinäkuussa 1983 Pittsburgh Penguinsin kanssa. Kaudella 1983–84 hän pelasi 24 peliä Penguinsissa, mutta suurin osa kaudesta meni jälleen Pittsburghin farmissa. Tebbuttin ura jatkui tämän jälkeen vielä neljän kauden ajan, joiden aikana hän pelasi sekä AHL:n että IHL:n eri joukkueissa. IHL:ssä hän teki kolmella peräkkäisellä kaudella vähintään 20 maalia ja otti yli 200 jäähyminuuttia. Tebbutt ehti pelata ammattilaisena yhdessätoista eri seurassa, ennen kuin lopetti uransa vuonna 1988.
Kimmo Sarje

Kimmo Sarje (s. 10. joulukuuta 1951) on suomalainen taiteilija, kuraattori ja filosofian tohtori. Hän on toiminut opettajana ja kriitikkona ja kirjoittanut kirjoja taiteen alalta sekä näyttelyluetteloita.
Sarje on pitänyt myös valokuvanäyttelyn, jossa on esillä kuvia Petroskoista.
HMS Minstrel (1911)

Palvelus

Alus lainattiin kesäkuussa 1917 keisarillisen Japanin laivastolle, joka nimesi sen Sendaniksi. Alus palautettiin 1919 ja se myytiin 1. joulukuuta 1921 romutettavaksi.
American League

American League of Professional Baseball Clubs, tai yksinkertaisesti American League (AL), on toinen kahdesta liigasta, jotka muodostavat Major League Baseballin  Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se kehittyi Western leaguesta, suurten järvien alueella toimineesta ns. minor leaguesta, ja sai lopulta Major League aseman. Liigaa kutsutaan usein lempinimellä Junior Circuit, koska se nostettiin Major League asemaan vuonna 1901, 25 vuotta National Leaguen (Senior Circuit) muodostamisen jälkeen. American Leaguen mestari pelaa World Series -sarjan  National Leaguen mestaria vastaan kauden päätteeksi. Vuoden 2018 jälkeen American League joukkueet ovat voittaneet 66 World Seriesiä kaikkiaan 114:stä vuodesta 1903, ja 27 näistä on ottanut New York Yankees. Yankees on voittanut 40 American Leaguen mestaruutta, eniten liigan historiassa, jonka jälkeen tulevat Oakland Athletics (15) ja Boston Red Sox (14). Liigan hallitseva mestari on Boston Red Sox, joka voitti kaudella 2018, voittaen myös World Seriesin.
Imatsaliili

Ominaisuudet

Imatsaliili on huoneenlämpötilassa kellertävänruskeaa hieman öljymäistä kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja hyvin muun muassa metanoliin ja tolueeniin. Imatsaliili tehoaa useisiin sienipatogeeneihin. Imatsaliili ärsyttää silmiä ja voi olla maksatoksista. Antifungaaliset ominaisuudet perustuva sienien tarvitsemien sterolien biosynteesin estoon.

Valmistus ja käyttö

Imatsaliilin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2,4-diklooriasetofenoni bromataan. Muodostuva yhdiste reagoi natriumborohydridin kanssa muodostaen epoksidin. Seuraavassa vaiheessa yhdisteen epoksidiryhmä reagoi imidatsolin kanssa. Imatsaliilin synteesin viimeinen vaihe on reaktio allyylikloridin kanssa. Imatsaliilia käytetään fungisidina muun muassa peruna-, hedelmä-, vihannes- ja koristekasviviljelmillä. Sitrushedelmät ja banaanit voidaan käsitellä aineella sadonkorjuun jälkeen estämään kuljetuksenaikaista homehtumista. Imatsaliili on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella. Eläinlääketieteessä imatsaliilia voidaan käyttää muun muassa koirien, hevosten, kissojen ja karjan sieni-infektioiden hoitoon.
Something Special

Something Special ("Jotain erityistä", tunnetaan myös nimellä "Willy/Milly" ja "I Was a Teenage Boy")  on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Paul Schneiderin ohjaama yhdysvaltalainen fantasiakomedia. Elokuvan tarina perustuu samannimiseen Alan H. Friedmanin kirjaan. Elokuvan päähahmo on nuori poikatyttö Milly Niceman, joka on onneton sukupuoleensa kohdistuvien perinteisten odotusten vuoksi. Milly haluaisi tulla pojaksi, jotta hän voisi käyttäytyä haluamallaan tavalla. Elokuva on englanninkielinen.

Juoni

Milly (Pamela Adlon) on 14-vuotias tyttö, joka turhautuu äitinsä (Patty Duke) yrityksiin kitkeä hänen poikamaisia tapojaan. Hänen äitinsä mielestä Millyn käyttäytyminen on tytölle sopimatonta ja äiti toivookin, että hän olisi kiinnostunut tanssista ja mekoista. Kun Millyn parhaan ystävän pikkuveli Malcolm (Seth Green) kertoo hänelle noidan loitsusta joka täyttäisi hänen suurimman toiveensa, Milly tarttuu tilaisuuteen. Hän käy noidan luona, mutta loitsu kuitenkin ilmeisesti epäonnistuu jollakin tavalla. Seuraavana päivänä Milly huomaa, että loitsu ei onnistunut vaan se on muuttanut hänet hermafrodiitiksi. Hän kertoo perheelleen mitä on tapahtunut ja yllätten hänen isänsä kannustaa häntä tutustumaan uuteen maskuliinisuuteensa. Niinpä Milly ottaa nimekseen "Willy" ja siirtyy uuteen kouluun siirto-opiskelijaksi. 
Aluksi Milly pitää uudesta persoonastaan ja sukupuolestaan. Pian hän kuitenkin joutuu konfliktiin huomatessaan, että elämä poikana ei ole välttämättä sen helpompaa. Milly myös huomaa, että hänellä on tunteita ystäväänsä Alfieen (Eric Gurry). Myös Alfie yhtä lailla hämmentynyt tunteistaan "Willyyn". Elokuvan lopussa Milly päättää ryhtyä entistäkin tyttömäisemmäksi.

Elokuvan vastaanotto

Elokuva sai varsin kielteisen vastaanoton. Providence Journal kirjoitti, että elokuva saattaisi toimia mikäli se olisi hulvaton Tootsie-tyyppinen farssi tai jos se tarkastelisi psykologista traumaa, jota Milly/Willy on käymässä lävitse. 
Sun-Sentinelin murska-arvostelun mukaan elokuva oli niin pinnallinen, tylsä ja keskentekoinen, että on ihme jos kukaan on katsonut sitä ennen sen julkaisua. Daily News of Los Angelesin ja Los Angeles Timesin arvosteluiden mukaan elokuva ei toimi juurikaan komediana mutta siinä on kuitenkin jotakin viehätysvoimaa.
Jack Halberstam kritisoi kirjassaan "Female Masculinity", että elokuvan tapa ratkaista sukupuolen moninaisuudesta johtuvia ongelmia on ongelmallinen
Dalamar

Dalamar on Dragonlance-kirjasarjassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Dalamar on Silvanestin Haltia. Hänet karkotettiin Silvanestista harjoittamansa magian vuoksi, joka on Silvanestin Haltiakunnassa luvallista vain yläluokalle. Dalamar on käynyt tornin kokeessa, josta hänellä on todistuksenaan päällään oleva mustakaapu, mikä paljastaa hänet Nuitarin palvelijaksi.

Raistlinin oppilaana

Dalamar lähetettiin alun perin vakoilemaan Raistlin Majerea, sillä Velhojenneuvoston johtaja Par-Salian sai vihiä Raistlinin pyrkimyksistä mennä menneisyyteen, ja kukistaa Fistandatilus.
Raistlin haavoittaa häntä vakavasti ennen lähtöään. Raistlinin lähdön jälkeen, hän ilmoittaa Velhojenneuvostolle Raistlinin lähdöstä ja alkaa pohtia suunnitelmaa, jolla Raistlinin saisi pysäytettyä.
Dalamar melkein kuolee Raistlinin siskon, Kitiaran hyökätessä hänen kimppuunsa.
Pölygraffiti

Pölygraffi, myös käänteisgraffiti tai pesugraffiti, on katutaiteen muoto, jossa tehdään väliaikaisia kuvia ja tekstejä poistamalla pölyä tai likaa seiniltä tai muilta pinnoilta.
Pölygraffiti syntyy esimerkiksi pyyhkimällä pölyä sormin ikkunoista tai muista pinnoista. Pesugraffitia käytetään myös kaupallisesti sissimarkkinoinnin muotona, jolloin tarkoituksena on tavoittaa kuluttujia uudella tavallisesta poikkeavalla tavalla. Pölygraffitin vastustajien mukaan siitä on enemmän haittaa kuin tavallisesta graffitista, jos koko rakennus joudutaan puhdistamaan.
Näkyvillä paikoilla olevat pölygraffitit saavat paljon huomiota. Yritykset, kuten Microsoft ja Smirnoff ovat mainostaneet tuotteitaan pesugraffitin avulla.

Menetelmiä ja tekijöitä

Pölygraffitia pidetään ympäristöystävällisenä, koska se on väliaikainen ja biohajoava, eikä siinä kulu materiaaleja kuten värejä tai paperia.
Pölygraffitin tekijöitä vastaan on yritetty nostaa syytteitä, mutta se on ollut hankalaa kuvien väliaikainen ja vähemmän tuhoavan luonteen vuoksi. Englantilaista Paul Curtisia, joka tunnetaan myös nimellä Moose, pidetään alan pioneerina. Hän on joutunut graffiteistaan myös syytteeseen.
Auvo Pehkoranta

Auvo Johannes Pehkoranta (s. 17. marraskuuta 1941 Laihia) on suomalainen seiväshyppääjä.
Pehkoranta on seiväshypyn vuoden 1970 Suomen mestari tuloksella 490 cm. Nykyäänkin hän osallistuu lajin veteraanikilpailuihin edustaen Raahen Vesaa. Aiemmin hän on edustanut Lapuan Virkiää, Rosenlewin Urheilijat -38:aa, Porin Tarmoa ja Kuortaneen Kuntoa. 
Pehkoranta edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1965–1975. Hän voitti maaottelun seiväskilpailun Napolissa 1965 tuloksella 480 cm, Helsingissä 1966 hypättyään 475 ja Lontoossa 1969 tuloksella 480. Hän voitti myös Euroopan cupin karsintakilpailun 1970 hypättyään tasan viisi metriä. Kalevan kisoissa hän sai kultaa 1970, hopeaa 1965, 1968 ja 1973 sekä pronssia 1969 ja 1975. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1977.
Pehkoranta hyppäsi ennätyksensä 520 cm Alavieskassa 8. elokuuta 1976. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 502 cm Otaniemessä 13. maaliskuuta 1974. Hän on valmentanut muun muassa Kimmo Pallosta sekä Petri ja Arto Peltoniemeä.
Mofetti

Mofetti on vulkaaninen (tuliperäinen) kaasulähde. Siitä virtaa maanpinnalle hiilidioksidia ja toisinaan myös vesihöyryä. Mofetit ovat tuliperäisen ilmiön viimeisiä merkkejä. Esimerkiksi Napolin Koiranluola (Grotta del cane) on tunnettu mofetti.
Lauha Peltola

Perhetaustat

Lauha Peltola syntyi Iiikennöitsijä Frans ja Tyyne Kovasen perheeseen.
Hän avioitui vuonna 1955 maisteri Reijo Pellervo Peltolan kanssa. Perheeseen syntyivät lapset Kirsti Anneli, Katri Inkeri ja Pirkko Johanna.

Opintie

Lauha Peltola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1949 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta. Opinnot jatkuivat Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Teologian maisterin tutkinnon hän suoritti 1956. Auskultointi tuli päätökseen 1959 . Peltola vihittiin papiksi Tampereella toukokuussa 1988.  Työnohjaajan koulutuksen hän suoritti 1974.

Työura

Lauha Peltola on toiminut uskonnon opettajana ja lehtorina muun muassa Kalevan yhteiskoulussa ja Messukylän yhteiskoulussa. Vuonna 1971 hän siirtyi Tampereen seurakuntien kouluasioiden lehtoriksi, vuodesta 1988 kouluasioiden pastori. Vuonna 1993 hän siirtyi eläkkeelle. Rovastin arvo hänelle myönnettiin 1997.

Sivu- ja luottamustoimet

Lauha Peltola toimi Kirkon jumalanpalvelus- ja musiikkitoimikunnan jäsenenä 1974-1985. Lisäksi hän oli perhekirkkotyöryhmän puheenjohtaja.

Julkaisutyö

Lauha Peltola osallistui aktiivisesti uskonnon oppikirjatuotantoon yhtenä työryhmän jäsenenä. Oppikirjoja käännettiin myös viroksi. Hän toimi Kotiliesi-lehden kolumnistina 1981-1983. Virsikirjan virsi 720 ’Jeesus, meidän veljemme’ on hänen kirjoittamansa.
Vancouverin metropolialue

Historia

Ennen alueen luomista alueen kunnat ja kaupungit tekivät yhteistyötä vesi ja viemäriverkoston rakentamisessa alueelle. Suur-Vancouverin viemäröinti piiri (Greater Vancouver Sewerage and Drainage District (GVSDD)) perustettiin vuonna 1914 ja Suur-Vancouverin vesipiiri (Greater Vancouver Water District (GVWD)) vuonna 1926. Suur-Vancouverin alueellinen piiri (Greater Vancouver Regional District (GVRD)) perustettiin vuonna 1967, joka vuonna 2007 nimettiin uudelleen Metro Vancouveriksi. Brittiläisen Kolumbian hallitus ei hyväksynyt nimenvaihdosta ja tämän vuoksi fyysistä aluetta kutsutaan edelleen GVRD:ksi, vaikka talousalue on Metro Vancouver.
Tanner Kero

Ura

2. huhtikuuta 2015 Kero ja Chicago Blackhawks solmivat kahden vuoden tulokassopimuksen.
Grano

Yritysostoja

Grano syntyi kesäkuussa 2014, kun jyväskyläläinen Kauko Sorjosen perustama Kopijyvä ja DMP Digital yhdistyivät 450 hengen yritykseksi, jonka nimi oli aluksi Digiprint Finland Group Oy. Sijoitusyhtiö Panostajan enimmäkseen omistama yhtiö on kasvanut yritysostoin. Vuonna 2015 Grano fuusioitui turkulaisen partiolippukunta Turun Metsänkävijät ry:n omistaman Multiprintin kanssa ja osti urheilujärjestöjen omistaman Sporttipainon. Fuusion jälkeen Granon liikevaihto nousi noin 90 miljoonaan euroon ja henkilöstön määrä yli 800:aan 23 toimipisteessä ympäri Suomen. Vuonna 2016 Grano osti b-to-b-markkinointipalveluihin erikoistuneen MicroMedian postitus-, pakkaus- ja varastointipalvelut, startup-digitoimisto Luotan, kuopiolaisen Arsmatin ja vaasalaisen painotalo Framin ja seuraavana vuonna ruotsalaisomisteisen Brand Factory Finlandin, turkulaisen Finepressin ja helsinkiläisen painotalo Lönnbergin. Vuonna 2017 Granon tytäryhtiö, suoramarkkinoinnin palveluja tarjoava Grano Diesel Oy osti markkinoinnin suunnittelutoimisto Planeetta 10:n. Vuonna 2018 Grano osti rovaniemeläisen KL-Kopio Oy:n.

Urheilusponsorina

Vuonna 2014 Granosta tuli maastohiihdon ja mäkihypyn SM-kisojen pääsponsori ja vuonna 2017 Suomen Urheiluliiton, Helsinki City Runin ja vuoden 2018 yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelun virallinen yhteistyökumppani.
Kokojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat paikoin avosuota. Järven vieressä sijaitsee maatila, jonka peltomaat ympäröivät järveä länsipuolelta. Järven kaakkoispuolella kohoaa 55 metriä korkeammalle kalliohuippuinen Kokovuori.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,2 metriä mpy. Järveen on johdettu ympäröivien peltojen kuivatusojia ja sen laskuoja laskee Roineeseen Karpinlahdella.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on mainittu nimeltä, mutta se oli tuolloin autio erämaajärvi.
Mikko Peltola (pesäpalloilija)

Mikko Reijo Ilmari Peltola (s. 2. elokuuta 1944 Vimpeli) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Mikko Peltola pelasi useita vuosia pesäpallon mestaruussarjassa sekä koripalloa ja lentopalloa maakuntasarjassa.
Nastolan kotiseutumuseo

Nastolan kotiseutumuseo on Nastolassa sijaitseva museo, joka koostuu makasiinirakennuksesta ja Kopoon talosta. Kotiseutumuseo on perustettu vuonna 1958 lääninarkkitehti Hannu K. Vainion tekemän aloitteen perusteella. Kopoon talo oli purettavaksi tuomittu vanha maatilan päärakennus, jonka ruuhijärveläinen maanviljelijä Lassi Kunnas luovutti kotiseutumuseotarkoitukseen Nastolan kunnalle.
Rachel Ticotin

Rachel Ticotin (s. 1. marraskuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Total Recall – unohda tai kuole (1990) ja Con Air – lento vapauteen (1997). Hän näytteli yhtä pääosista televisiosarjassa Kova laki: Los Angeles (2011).
Ticotin on kotoisin New Yorkin Bronxista. Hän oli naimisissa näyttelijä David Caruson kanssa vuosina 1983–1989, ja heillä on vuonna 1984 syntynyt tytär. Vuonna 1998 Ticotin meni naimisiin näyttelijä Peter Straussin kanssa.
Auglaizen piirikunta

Maantiede

Auglaizen naapuripiirikuntia ovat Allen pohjoisessa, Hardin idässä, Logan kaakossa, Shelby etelässä, Darke lounaassa, Mercer lännessä ja Van Wert luoteiskulmassa.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 45 949 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,9%, mustiin (0,5%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 52 838 ja köyhyysrajan alapuolella oli 7,2% väestöstä vuosina 2007–2011.
Slavitino

Maantiede ja asutus

Slavitinon kunnan pinta-ala on 471,73 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Volotin piirin Gorskojen ja Volotin kuntiin, idässä Novgorodin alueen Staraja Russan ja kaakossa Poddorjen piireihin sekä lounaassa ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 62,2 % on metsää, 25,1 % maatalousmaata ja 7,8 % luonnonsuojelualuetta.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Jokia ovat Ilmajärveen laskevat Psiža ja Perehda, Polistin sivujoki Sneža, Šelonin sivujoki Severka ja jälkimmäisen sivujoki Hmelka. Järviä ovat Dolžino ja Ustretšina. Kunnan alueella sijaitsee Dolžinskojesuon rauhoitusalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 40 kylää: Dolžino, Gavrilkino, Gorodištše, Gorodok, Iljino, Kloptsy, Kolotilovo, Konotoptsy, Kovantsy, Koznobitsy, Krasnyi Lutš, Krivitsy, Luhino, Lužki, Melotševo, Menkovo, Mostištše, Nikulino, Nivki, Okrojevo, Ostrov, Retljo, Seltso, Šilova Gora, Snežka, Solovjovo, Srednjaja, Staro, Sutoki, Tjurikovo, Tokariha, Tšerentsovo, Verjohnovo, Voshod, Vydra, kaksi Zabolotjea, Zapolosje, Zaretšje ja Žizlino. Yli sadan asukkaan keskuksia ovat Slavitinon ohella Verjohnovo ja Solovjovo. Kahdeksassa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Liikenne, talous ja palvelut

Slavitinosta on maantieyhteys Volotiin. Kylistä on linja-autoreitit Volotiin ja Novgorodiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut. Kunnassa toimii kaksi pientä sahalaitosta. Työikäisistä 50 % ei käy ansiotöissä ja työssäkäyvistä 47 % työskentelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös Verjohnovossa ja muissa kylissä.

Nähtävyydet

Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvulla rakennetut Verjohnovon kirkko ja Ostrovin tsasouna. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
Nymfit (televisiosarja)

Tuotanto

Sarjan budjetti oli 2,6 miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 150 000 euroa. Sarjan jakeluoikeudet on myyty noin 50 maahan. Syyskuussa 2014 uutisoitiin Entertainment One Televisionin ostaneen oikeudet kehittää ja tuottaa oma versionsa sarjasta käsikirjoittaja Miranda Kwokin johdolla. 
Sarjaan myytiin Suomessa ennen näkemättömiä digitaalisia mainospaikkoja; mainostajan haluama näkyvyys käsiteltiin ohjelmaan jälkikäteen. Sarjaan on suunnitteilla toinen tuotantokausi.
Sarjassa kuullun musiikin ovat säveltäneet Sakari Salli ja Tuomas Wäinölä. Sävellykset soittivat kapellimestari David Hermando Ricon johtama espanjalainen Bratislawa Symphony Orchestra.

Esittäminen ja katsojaluvut

Syksyllä 2012 kuvatun sarjan esittäminen alkoi ennen Suomea Italiassa, Serbiassa ja Saksassa. Italiassa sarjaa esitti Sky Uno -kanava ja Saksassa MyVideo -niminen netti-tv. Suomessa sarjaa esitti MTV3- sekä AVA-kanavat: MTV3:lla jaksot saivat ensiesityksensä maanantai-iltaisin kello 21:00 ja jaksot uusittiin AVA:lla saman viikon sunnuntaina. Pääsiäisenä 2014 ensimmäinen tuotantokausi esitettiin kokonaisuudessaan AVA-kanavalla, jolloin jaksot 5–12 saivat ensiesityksensä ennakkoon.

Katsojaluvut

Suomessa Nymfien 24. maaliskuuta 2014 MTV3-kanavalla esitettyä ensimmäistä jaksoa katsoi 416 000 katsojaa. Jo ensimmäisen jakson jälkeen sarjan katsojaluvut romahtivat yli puolella, kun toista jaksoa seurasi enää 189 000 katsojaa. Esityskanava MTV3:n ohjelmapäällikkö Kristiina Werner-Autio kuitenkin kommentoi, ettei katsojalukujen romahtaminen tule vaikuttamaan sarjan esitysaikaan, eli sitä ei tulla siirtämään toiselle ohjelmapaikalle.
Hugo M. Ahokanta

Hugo Mauritz Ahokanta (vuoteen 1906 Blomqvist; 10. toukokuuta 1894 Lappee – 2. lokakuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti kirjailijanimeä Mauri Vasama.
Ahokanta toimi vuodesta 1920 Savon Kansa -lehden toimittajana. Syksyllä 1921 hän surmasi yhdessä Emil Räsäsen kanssa Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) toimeksiannosta kuopiolaisen työmiehen Pekka Pitkäsen, joka oli toiminut Etsivän Keskuspoliisin tiedonantajana. Ahokanta pidätettiin teon jälkeen, mutta hänet vapautettiin murhasyytteestä todisteiden puutteessa.
Myöhemmin Ahokanta toimi joulukuussa 1929 perustetun Suomen työväen vasemmistoryhmän keskustoimikunnan sihteerinä. Hän oli aiemmin syksyllä eronnut Työväenjärjestöjen Tiedonantajan toimituksesta vastalauseena lehden ottamalle linjalle. 
Sotien jälkeen Ahokanta toimi Sosialistisessa Yhtenäisyyspuolueessa (SYP) ja kuului 1950-luvun alussa sen puoluetoimikuntaan.
Tauno Palva

Tauno Kalevi Palva (17. lokakuuta 1925 Hyvinkää – 27. huhtikuuta 2019 Kauniainen) oli Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautien professori.
Palvan vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Emil Palva ja emäntä Olga Palander. Koulunsa Palva kävi Hyvinkäällä, ylioppilaaksi hän tuli Hyvinkään yhteiskoulusta 1944. Palva valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1947. Lääketieteen lisensiaatti hänestä tuli Turun yliopistosta 1950 ja tohtoriksi hän väitteli siellä 1952.
Palva työskenteli Turun yliopistollisen keskussairaalan korvaklinikalla vuoteen 1963, jolloin hänet nimitettiin Oulun yliopiston ensimmäiseksi vakinaiseksi lääketieteen professoriksi. Tiedekuntansa dekaanina Palva toimi 1964–1965 ja yliopiston vararehtorina 1965–1968. Vuonna 1974 hänet valittiin Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautien professoriksi, missä tehtävässä hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuoteen 1990. Palva oli erikoistunut audiologiaan ja sisäkorvan sairauksiin, mutta tutki myös keskikorvan anatomiaa ja patologiaa. Sisäkorvaproteesien käyttö aloitettiin hänen johdollaan, samoin kuin sovellettiin mikrokirurgiaa korvaleikkauksiin. Palva on kansainvälisesti tunnettu ja tunnustettu tutkija, joka sai useita palkintoja, kuten Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinnon, joka myönnettiin hänelle 1989.
Palvan veli oli sähkötekniikan professori ja VTT:n tutkimusjohtaja Veikko Palva. Palvan puoliso vuodesta 1951 oli Vuokko Annikki Väisälä (s. 1928), professori Yrjö Väisälän tytär.
Rytíři Kladno

NHL Alumni

HC Kladnolla on useita NHL-pelaajia, mukaan lukien Jaromír Jágr, Patrik Eliáš, Tomáš Plekanec, Tomáš Vokoun, Marek Židlický, Radek Smoleňák, Michal Pivoňka, Martin Procházka, Pavel Patera, Milan Hnilička, Jiří Tlustý , Tomáš Kaberle ja František Kaberle.
Epidootti

Epidootti on mineraali, joka kuuluu monokliiniseen kidejärjestelmään. Epidootti on yleinen metamorfisten kivien mineraali. Se on tärkeänä ainesosana ns. vihreäliuskeessa ja helsinkiitissä. Sitä tavataan myös muinaisten kalliorakojen täytteenä. Epidootin kovuus on Mohsin asteikolla 6–7 ja ominaispaino 3,4. Sen värimuotoina on erilaisia vihreitä ja kiilto lasimainen. Se on yleinen mineraali Suomessa, ja sitä käytetään paljon korukivenä.
Marja-Terttu Kivirinta

Marja-Terttu Kivirinta on suomalainen taidekriitikko ja filosofian tohtori. Hän toimi Helsingin Sanomissa kulttuuritoimittajana 1981–2008, jolloin hän jäi eläkkeelle, ja freelance-kriitikkona 1976–80 ja vuodesta 2009. Kivirinta on väitellyt vuonna 2014 Helsingin yliopistosta taidehistorian alalta tutkimuksella "Vieraita vaikutteita karsimassa. Helene Schjerfbeck ja Juho Rissanen – Sukupuoli, luokka ja Suomen taiteen rakentuminen 1910–20-luvulla"