google/wiki40b huggingface dataset:
Marina Hegering

Marina Hegering (s. 14. huhtikuuta 1990) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kahdeksan maaottelua. Hän esiintyi ensimmäisen kerran naisten maajoukkueessa huhtikuussa 2019 Ruotsia vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Saksan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. Hän oli Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni, kun se voitti maailmanmestaruuden vuonna 2010, mutta sen jälkeen loukkaantumiset ovat vaikeuttaneet Hegeringin peliuraa.
Hegering on edustanut kotimaassaan Duisburgia vuosina 2007–2010, Leverkusenia vuosina 2013–2017 ja Esseniä vuodesta 2017.
Lakkarijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 188,2 metriä mpy.
Rouva Presidentti (elokuva)

Arvioita

Elokuva sai sekä Helsingin Sanomien että Hufvudstadsbladetin arviossa neljä tähteä. Nähtyään dokumentin kutsuvierasensi-illassa ensi kertaa kokonaan presidentti Halonen itse kommentoi elokuvaa: "Hauska elokuva. Valitettavasti tunnistin itseni siitä."
Stadtpfarrkirche

Stadtpfarrkirche on kirkko Grazissa, Itävallan toiseksi suurimmassa kaupungissa.
Kirkon historia alkaa vuodesta 1440, jolloin keisari Fredrik III rakennutti pienehkön kappelin Grazin entiseen juutalaiskaupunginosaan. Dominikaanit, joiden hallussa kappeli oli, muuttivat sen kolmilaivaiseksi goottilaista arkkitehtuuria edustavaksi kirkoksi. Dominikaanit joutuivat lähtemään kirkosta vuonna 1585, kun arkkiherttua Kaarle II muutti kirkon kunnalliseksi pitäjänkirkoksi.
1800-luvulla kirkon barokkiaikaiset alttarit korvattiin uusgoottilaisilla alttareilla. Barokkinen Johannes Nepomukin kappeli on kuitenkin säilynyt. Sen rakennutti alun perin Josef Hueber. Kirkon urut ovat puolestaan peräisin vuodelta 1970. Urut rakennutti vorarlbergiläinen yritys Rieger.
Kirkon torni valmistui vuoden 1780 tienoilla, ja sen suunnitteli arkkitehti Joseph Stengg.
203/45 C

203/45 C (203 millimetrin 45 kaliiperin merikanuuna mallia Canet) on suomalainen nimi kaliiperiltaan 203 millimetrin tykille, jonka valmistaja oli Obuhovin terästehdas. Putken pituus oli 45 kaliiperia. Tykkiä valmistettiin 1890-luvulta vuoteen 1916. Tykki suunniteltiin laivatykiksi, mutta päätyi Suomessa rannikkotykiksi.
203/45 C:n kaliiperi oli 203,2 millimetriä. Putken pituus oli 9 135 millimetriä. Rannikkotykin kantama oli 25 kilometriä korkeimmalla 40 asteen korotuksella. Laivatykin kantama oli noin 16 kilometriä korkeimmalla 18 asteen korotuksella.
203/45 C suunniteltiin 1892 venäläisten panssariristeilijöiden aseeksi. Kun Pietari Suuren merilinnoitusta varustettiin, sijoitettiin tykkejä vuonna 1914 tilapäiseksi aseeksi Mäkiluotoon ja Naissaareen ennen kuin ne voitiin korvata tehokkaammalla 203/50 V:hen perustuvalla tykillä. Tykkejä käytettiin Lokakuun vallankumouksen aikana myös rautatietykkeinä. Puna-armeija luopui tykeistä 1930-luvulla.
Vallankumouksen jäljiltä Suomessa oli kolme ehjää 203/45 C -tykkiä. Kaksi sijoitettiin 1930-luvulle mennessä Pukkioon ja yksi Mäkiluotoon. Pukkio kävi niin paljon taisteluammuntoja talvisodassa, että tykkien putket kuluivat loppuun. Mäkiluodon tykki evakuoitiin jatkosodan jälkeen asevarikolle. Tykki sijoitettiin Miessaareen 1963. Se hylättiin 1982 ja tykki kuuluu nykyään yksityiseen kokoelmaan.
Piispankylä

Vantaanpuisto

Piispankylän eteläosissa sijaitsee Vantaanpuisto, kahdeksankerroksisista tornitaloista ja matalista lamellitaloista koostuva kerrostaloalue, jonka rakensi Silta ja Satama 1965–1970. Ympäristössä on rivitaloja.
Asuinalueesta piti suunnitelmien mukaan tulla oleellisesti laajempi Luoteis-Vantaan keskus. Vantaanpuiston rakentaminen kuitenkin pysähtyi 1972, kun sisäasiainministeriö jätti hyväksymättä poikkeusluvan kaavoituksen keskeneräisyyden ja lentomelun vuoksi. Sisäasiainministeriö jätti 1977 ja 1981 myös asemakaavat vahvistamatta. 1985 vahvistettiin vain jo rakennettu osa. Korkein hallinto-oikeus kielsi lisärakentamisen 1987.
Vantaanpuiston alueella ei ollut alkuaikoina kaukolämpöä, joten taloissa oli kiinteistökohtainen lämmitys. Vesihuoltoa varten rakennettiin oma vedenottamo. Kunnallisen vesijohdon myötä vedenottamo poistettiin käytöstä veden fluoripitoisuuden vuoksi ja jäi varavedenottamoksi.
Alueella asuu nykyään noin 900 henkeä. Vantaanpuiston varhaisaikoina 1970-luvun alkupuolella alueella asui jopa 1600 henkeä. Vantaanpuiston ostoskeskus toimii alueen sydämenä ja tarjoaa palveluja myös naapurikaupunginosille.
Paul Oppenheim

Paul Oppenheim (17. kesäkuuta 1885 Frankfurt am Main – 22. kesäkuuta 1977) oli saksalainen kemisti ja filosofi.
Oppenheim opiskeli kemiaa ja muita luonnontieteitä Freiburgissa. Hän toimi kemianteollisuudessa vuoteen 1933 saakka. Sen jälkeen hän muutti ensin Brysseliin ja vuonna 1939 Yhdysvaltoihin, missä hän toimi yksityisopettajana.
Oppenheim avusti myös muita tieteilijöitä, kuten Carl Gustav Hempeliä ja Kurt Grellingiä, pakenemaan Saksasta. Hän julkaisi yhdessä kummankin kanssa teoksia tieteenfilosofian alalta sekä muun muassa hahmopsykologiaa koskien. Oppenheim tunnetaan muun muassa yhdessä Hempelin kanssa kehittämästään Hempelin–Oppenheimin mallista eli deduktiivis-nomologisesta mallista.
Pajujärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,5 metriä mpy.
Crouzonin oireyhtymä

Crouzonin oireyhtymä on kallon- ja kasvonluiden kasvuhäiriö, joka esiintyy noin neljällä 100 000 vastasyntyneestä. Oireiston aiheuttaa 10. kromosomin pitkän käsivarren FGFR2- tai FGFR3-geenin mutaatio. FGFR2-geenin sama mutaatio johtaa suvusta riippuen joko Crouzonin tai Pfeifferin oireyhtymään. Crouzonin oireyhtymä periytyy vallitsevasti autosomissa. Reilussa puolissa tapauksista on kyse uudesta mutaatiosta.
Oireistolle ominaista on kallonluiden liian aikainen yhteen kasvaminen. Tämä tekee pään muodosta poikkeavan. Tilaan liittyy useita mahdollisia oireita ja komplikaatioita; esimerkiksi hengitysvaikeuksia voi ilmetä keskikasvojen poikkeavan kehityksen takia. Oireiden vaikeusaste kuitenkin vaihtelee. Monesti oireyhtymä paljastuu heti tai pian lapsen syntymän jälkeen siihen liittyvien matalien silmäkuoppien ja ulkonevien silmien takia. On kuitenkin mahdollista, että diagnoosiin päästään vasta aikuisiällä, jos oireisto on henkilöllä lievänä.
Oireyhtymää hoidetaan leikkauksin. Hoitamattomana oireisto voi johtaa esimerkiksi sokeutumiseen. Tämä johtuu siitä, että hoitamattomana aivoihin kohdistuva paine voi kasvaessaan vahingoittaa näköhermoa.
Alien Swarm

Pelaaminen

Peli on taktinen neljän pelaajan yhteistyöpeli. Peli on ylhäältä päin kuvattu.
Motori Moderni

Motori Moderni oli Formula 1 -sarjan moottoritoimittaja vuosina 1985–1987. Yhtiön perusti kokenut italialainen moottori-insinööri Carlo Chiti.
Chiti oli Alfa Romeon formulatallin pääinsinööri. Hän perusti Motori Modernin valmistaakseen tipo 615-90 V6-turbomoottoreita, joita Minardi-talli käytti kaudesta 1985 kauteen 1987.
T.I. vs. T.I.P.

T.I. ja T.I.P.

Albumin etukannessa on itse T.I., kun takakannessa taas T.I.:n niin sanottu alter ego T.I.P.. Myös levyllä olevista kappaleista huomaa T.I.:n sekä T.I.P.:n erot, sillä T.I.P. kiroilee kappaleilla enemmän, kuin T.I..
Saara Lehtonen (näyttelijä)

Saara Lehtonen (s. 10. maaliskuuta 1980 Vilppula) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja ääninäyttelijä. Hän asuu Helsingissä ja työskentelee freelancerina. Lehtonen valmistui vuonna 2006 Lahden ammattikorkeakoulusta, Lahden musiikki- ja draamainstituutista. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt mm. Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Teatterissa ja Samppalinnan kesäteatterissa Turussa. Vuonna 2010 Lehtonen esiintyi Suomen euroviisukarsinnoissa Maria Lundin Sydän ymmärtää -kappaleen taustatanssijana ja -laulajana. Muita levytyksiä ovat olleet esimerkiksi musikaalilevytykset Astoria ja Patukkaooppera vuonna 2007.
ARMA 2

Peliympäristö

ARMA 2 sijoittuu vuoteen 2009 ja tapahtumapaikkana on kuvitteellinen, entisen Neuvostoliiton maa Chernarus. Suoraan käännettynä nimi tarkoittaa ”Mustaa Venäjää”. Pelaaja on osa Yhdysvaltain merijalkaväen Force Recon -yksikköä, jonka tehtävänä on suojata alueen siviilejä seka ylläpitää alueen vakautta. Pelin kehittäjien mukaan ARMA 2:ssa on mukana roolipelielementtejä ja pelin tapahtumat vaikuttavat sekä pelihahmoon että kampanjan kulkuun. Jos pelaaja esimerkiksi ahdistelee aseettomia siviilejä, menettävät he luottamuksensa pelaajaan ja voivat tämän johdosta antaa tärkeitä tietoja vihollisen käsiin.
Pelialueen koko on noin 225 neliökilometriä ja sen topografia perustuu oikeaan Tšekissä olevaan České Středohořín vuoristoalueeseen.

Lisäosa

ARMA 2:n lisäosa Arma 2: Operation Arrowhead julkaistiin Microsoft Windowsille 29. kesäkuuta 2010. Lisäosassa pelaaja on osa Yhdysvaltain maavoimia, joka on lähetetty keskiaasialaiseen Takistanin maahan. Lisäosa tuo mukanaan muun muassa uuden kampanjan, kolme uutta pelimaastoa, FLIR-lämpökamerajärjestelmän, uusia yksiköitä ja ajoneuvoja.
Lisäosa ei tarvitse alkuperäistä ARMA 2 -peliä toimiakseen, mutta ARMA 2:n sisältö voidaan yhdistää Operation Arrowhead -lisäosaan. Bohemia Interactive tekee lisäosankin julkaisun jälkeen päivityksiä pelimoottoriin. Nämä päivitykset tulevat myös alkuperäiseen ARMA 2 -peliin.
Lisäosalle on julkaistu kolme ladattavaa laajennusta (DLC) British Armed Forces, Private Military Company ja Army of the Czech Republic. 1. huhtikuuta 2011 kaksi ensimmäistä laajennusta julkaistiin myös itsenäisenä DVD-versiona nimeltään ArmA II: Reinforcements.
Lisäksi lisäosalle on tehty aiempien Bohemian pelien tapaan lukuisia modifikaatioita, mm. DayZ ja Finnish Defence Forces Mod.
Volter af Petersén

Volter af Petersén (1774–1841) oli suomalainen tehtailija. Hänen isänsä kuoltua 1797 hänen hoidettavakseen tulivat tämän tehtaat Taalintehtaalla ja Björkbodassa. Hän myös laajensi niitä. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1810.
Haasin kirjasinvalimo

Haasin kirjasinvalimo (Haas'sche Schriftgießerei AG) oli saksalais-sveitsiläinen kirjasinvalimo. Se on julkaissut useita tunnettuja kirjasintyyppejä, joista kuuluisin on Max Miedingerin suunnittelema Helvetica.
Yritys perustettiin vuonna 1790, ja sen toimipisteet olivat Baselissa ja Münchensteinissa. Vuonna 1927 Haas muuttui osakeyhtiöksi, jonka osake-enemmistö siirtyi D. Stempel AG:n omistukseen. Vuonna 1972 Haas osti ranskalaisen Deberny & Peignot -kirjasinvalimon. Linotype puolestaan osti Haasin vuonna 1989.
Vaa ämsee

Sanoitukset

Levyn kansilehdissä on sanoitukset kappaleisiin "Bootsit", "Agentti on takas", "Bla bla bla", "Ilman sua", "Vaa ämsee", "Peli päällä" ja "Sä katosit yöhön"
Helmi ja Heikki

Helmi ja Heikki eli Touhulan perhe (engl. Blondie) on Murat Bernard "Chic" Youngin kehittämä ja King Features Syndicaten levittämä sarjakuva. Youngin kuoleman jälkeen 1973 sarjaa alkoi piirtää hänen poikansa Dean Young. Helmi ja Heikki ilmestyy yksirivisenä strippinä ja viikonloppuisin myös nelirivisenä. Sarjaa julkaisee noin 2 300 lehteä 55 maassa 35 kielellä. Helmi ja Heikki on esiintynyt suomeksi myös nimillä Akseli ja Anni ja Tipsa ja Totti.
Ensimmäinen Blondie-strippi julkaistiin Yhdysvalloissa 8. syyskuuta 1930. Vuonna 2005 sarjakuva juhlisti 75-vuotista ilmestymistään sarjalla, jossa esiintyi muiden sarjojen piirroshahmoja.

Sarjakuvan maailma

Päähenkilöt ovat Heikki Heikkinen (Akseli Touhula, Dagwood Bumstead) ja tämän vaimo Helmi Heikkinen (Anni Touhula, Blondie Bumstead, o.s. Boopadoop). He menivät naimisiin stripissä 17. helmikuuta 1933 ja saivat kaksi lasta, tytön Kikin (Cookie) ja pojan Aleksanterin (Alexander, alun perin Baby Dumpling). Heillä on myös koira Sirkka (Daisy). Miljonäärin poika Heikki jäi perinnöttömäksi ja työskentelee Julius Tiitisen (Julius C. Dithers, vaimo Veera Tiitinen/Cora Dithers) firmassa ja Helmillä on oma pitopalvelu naapurinsa Tytti Nuutisen (Tootsie Woodley, mies Paavo Nuutinen/Herb Woodley) kanssa. Naapurustossa on myös eloisa pikkupoika Elmo (Elmo Tuttle). Muita hahmoja ovat postinkantaja (Mr. Beasley), kuppilan kokki, kolme työntekijätoveria, jotka kulkevat Heikin kanssa kimppakyydissä (yksi näistä on naapuri Paavo Nuutinen), ja Heikin parturi.

Helmi ja Heikki Suomessa

Suomen Kuvalehdessä Helmi ja Heikki alkoi ilmestyä 21. tammikuuta 1956. Sarjakuva ilmestyy 15 eri lehdessä, kuten Suomen Kuvalehdessä kokosivun sarjakuvana viimeisellä sivulla. Monissa sanomalehdissä (muun muassa Aamuposti, Etelä-Suomen Sanomat, Karjalainen, Kaleva, Kymen Sanomat, Turun Sanomat, Warkauden lehti ym.) sarjakuva ilmestyy nimellä Touhulan perhe.

Animaatio

Yhdysvalloissa tehtiin kaksi animoitua tv-spesiaalia perustuen näyteltyyn Blondie-sarjaan. Molemmat jaksot on julkaistu myös Suomessa vhs:llä 1990-luvulla Golden Voicen suomenkielisellä jälkiäänityksellä nimillä Helmi ja Heikki ja Helmi & Heikki - hääpäivä ja rankka päivä .
The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart

Vastaanotto

Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Blabbermouthin Ray Van Horn antoi albumille arvosanan 8/10. Hän piti albumia kokeilevana ja seikkailullisena, ja nosti etenkin ”Da Lama ao Caos” -kappaleen portugalinkielisen rapin rohkeaksi vedoksi. Imperiumin Tuomas Valtanen piti albumia edeltäjänsä tapaan ”lähes napakymppinä”, ja sanoi yhtyeen raskaan ja synkän ulosannin toimivan erinomaisesti. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille kaksi tähteä viidestä. Hän piti riffejä väkinäisiä sekä yhtyeen vihaista ulosantia näennäisenä, ja sanoi yhtyeen olevan kuin varjo ajasta, jolloin Max Cavalera oli vielä yhtyeessä.
Mortti ja Vertti

Mortti (engl. Morty) ja Vertti (engl. Ferdie) ovat Disneyn eläinmaailmassa toisinaan seikkailevat Mikki Hiiren sisarenpojat. He ovat Aku Ankan sisarenpoikien tapaan aivan toistensa näköiset. Uusimmissa sarjakuvissa Mortti ja Vertti kuuluvat nuorten jalkapallojoukkueeseen, Ylävirran Yritykseen. Vaikka Mortin ja Vertin oikeaa isää ei ole näytetty sarjakuvassa, on heidän äitinsä esiintynyt muutamassa tarinassa.
Helsingin Sanomien lukijat ihmettelivät, miksei lehdessä ilmestyneessä Mikki-sarjakuvassa ollut Verttiä lainkaan, vain pelkkä Mortti. Asia johtui siitä, että piirtäjä Floyd Gottfredson oli sitä mieltä, että Mortti ja Vertti olivat liian samankaltaisia (vrt. Tupu, Hupu ja Lupu). Hän päätti poistaa Vertin tilapäisesti sarjasta ja tuoda tämän myöhemmin takaisin kouluja käyneenä silmälasipäänä. Suunnitelma kuitenkin peruuntui, kun samoihin aikoihin sarja muuttui jatkuvajuonisesta seikkailusta päivittäiseksi vitsisarjaksi ja Vertti jäi kokonaan pois sanomalehtisarjasta.
Kristus, Poika Daavidin

Kristus, Poika Daavidin (ruots. Kristus kommer – Davids son) on adventtivirsi, jonka on kirjoittanut ruotsalainen Sven Larson vuonna 1967.
Virren suomensi alun perin Pekka Turunen, ja sitä uudisti Niilo Rauhala 1994.
Virsi löytyy suomenkielisenä Ruotsin kirkon virsikirjasta sekä uudistetuista, vuonna 2016 julkaistuista Siionin lauluista.
Naamiotiaiskerttuli

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan naamiotiaiskerttuli on noin 10 cm. Naamiotiaiskettulikoiraan selkä on siniharmaa lukuun ottamatta keskiselän oliivinvihreää laikkua . Koiraalla on harmaassa päässä tumma maski ja rinnan keltainen muuttuu vatsaa kohti oranssiksi. Alavatsa ja alaperä ovat valkoiset. Naaraalta ja nuorelta yksilöltä puuttuvat maski ja väritys on vaaleampi. Kummallakin sukupuolella on kaksi valkoista siipijuovaa, joiden pituus vaihtelee yksilöittäin.

Elinympäristö ja ravinto

Naamiotiaiskerttulia tavataan Texasin eteläisimmissä osissa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa aina Argentiinaan saakka.  Amazonin alueelta laji puuttuu.  Laji elää metsien reunamilla, avoimissa metsissä sekä pensaikoissa.  Texasissa lajia tavataan erityisesti tammimetsistä. Yhdysvaltojen kanta on vähentynyt hyönteismyrkkyjen käytön, elinympäristöjen häviämisen sekä mahdollisesti turpiaalien loisimisen vuoksi. 
Ravintonaan naamiotiaiskerttuli käyttää hyönteisiä ja muita niveljalkaisia, joita se etsii puiden lehvästöistä. Pesänsä laji tekee epifyyttien kuten naavatillandsian (Tillandsia usneoides) joukkoon.
Alaston selkä

Alaston selkä on taiteilija Tove Janssonin hiilityö paperille, 36 × 30 cm. Tämä ajoittamaton työ kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Ellen Svinhufvud

Ellen Svinhufvud (o.s. Timgren, 23. joulukuuta 1869 Turku – 24. elokuuta 1953 Luumäki) oli kihlakunnantuomari, senaattori, sittemmin Suomen tasavallan presidentti Pehr Evind Svinhufvudin (1861–1944) puoliso. He menivät naimisiin 1889, ja heille syntyi kuusi lasta. Vuonna 1914 rouva Svinhufvud seurasi miestään Siperiaan karkotusmatkalle ja kävi siellä sen jälkeen kolme kertaa. Vuoden 1918 kapinan puhjettua Ellen Svinhufvud pakeni kapinallisten valtaamasta Helsingistä ja matkusti Luumäelle luotettujen ihmisten avustamana. Svinhufvudien kotitalo oli vuodesta 1908 lähtien Luumäellä Kotkaniemi, joka avattiin museoksi vuonna 2000. Ellen Svinhufvud piti Kotkaniemessä täysihoitolaa miehensä karkotuksen aikana. Ellen Svinhufvud asui Kotkaniemessä kuolemaansa eli vuoteen 1953. Alun perin kaupunkilainen Ellen Svinhufvud kehitti ja piti Kotkaniemen tilalla huomattavan laajaa puutarhaa ja kasvimaata sekä kasvatti eläimiä, joista kanat ja lampaat tunnetaan parhaiten.
Svinhufvudit puhuivat keskenään ruotsia, mutta lapset opetettiin suomenkielisiksi. Svinhufvudien lapsia olivat Pehr Yngve 1890–1991, Ilmo Gretel (myöh. Sommar) 1892–1969, Aino Mary (myöh. Alfthan) 1893–1980, Eino Gustaf 1896–1938, Arne Bertel 1904–1942 ja Veikko Eivind 1908–1969.
Kahvikutsuillaan Helsingissä rouva tarjosi Konditoria Stellan valmistamaa mantelipohjista ja kahvinmakuisesta kreemistä valmistettua kakkua, joka tunnetaan 1930-luvulta lähtien nimellä Ellen Svinhufvudin kakku.
Hans von Rettig

Hans Fredric Leopold von Rettig (2. joulukuuta 1894 Turku – 22. toukokuuta 1979 Turku) oli suomalainen liikemies. Hän syntyi rikkaaseen von Rettigien tehtailijasukuun, joka omisti P. C. Rettig & Co. -tupakkatehtaan. Myöhemmin hän kuitenkin toimi perheyrityksen lisäksi myös laivanvarustajana. Vuonna 1936 hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvo ja vuonna 1945 vuorineuvoksen arvo. von Rettig oli naimisissa Edith Silanderin ja myöhemmin Disan Lindkvistin kanssa. Avioliitostaan Silanderin kanssa von Rettigillä oli poika Gilbert ja tytär Marianne.
Hans von Rettig ehti kirjoittautua Dresdenin kauppakorkeakouluun vuonna 1914, mutta jo samana vuonna ensimmäisen maailmansodan syttyminen keskeytti nuoren tehtailijan opinnot. Rettig jäi Turkuun työskentelemään sukunsa tupakkatehtaaseen, jonka johtoon hän nousi isänsä Henning von Rettigin kuoltua vuonna 1924. Liiketoiminta menestyi hyvin Hansin johdossa, kunnes toisen maailmansodan aikainen raaka-ainepula pakotti supistamaan tuotantoa ja vetämään joitakin tuotteita pois markkinoilta. Vuonna 1926 Hans von Rettigistä tuli Höyrylaiva Oy Boren pääosakas sekä hallituksen puheenjohtaja. Hieman myöhemmin hän oli myös mukana perustamassa laivanvarustusosakeyhtiö Orienttia 1927 ja varustamoyhtiö Re-Beniä 1948. Merihenkisyys leimasi muutoinkin Hans von Rettigiä, sillä hän oli innokas purjehtija sekä pitkään mm. Airisto Segelsällskapin varakommodori. Tupakkatehtaan johdosta Hans vetäytyi vasta 82-vuotiaana vuonna 1976.
Hans von Rettig tunnettiin Suomessa myös filantrooppina ja mesenaattina. Hän esimerkiksi lahjoitti Åbo Akademille huomattavan summan teologisen tiedekunnan perustamista varten, ja myöhemmin hän tuki kulttuurihistorian professuurin perustamista Turun yliopistoon.
Vuonna 1928 Rettig rakennutti Turkuun barokkiklassistisen Villa von Rettigin perheensä yksityisasunnoksi. Vanhan Suurtorin läheisyydessä sijaitsevan palatsin suunnitteli arkkitehti Valter Jung. Hans von Rettigin kuoleman jälkeen palatsi jäi moneksi vuodeksi autioksi, kunnes se otettiin 1980-luvun loppupuolella näyttelykäyttöön. Vuodesta 1991 lähtien palatsi on kuulunut Matti Koivurinnan säätiölle, ja nykyisin siellä toimii historian ja nykytaiteen museo Aboa Vetus & Ars Nova.
Nikotiiniamidi

Kemia

Nikotiiniamidi on valkoinen ja hygroskooppinen kiteinen jauhe, joka paakkuuntuu ilman kosteuden takia. Se on hajuton ja maistuu kitkerältä. Sen leimahduspiste on 182 °C, itsesyttymislämpötila 480 °C ja irtotiheys 0.50–0.70 g/cm³. Se on erittäin liukoinen veteen, etanoliin (660 g/l 20 °C:ssa) glyseroliin ja vähäliukoisempi kloroformiin. Sen vesiliuosten pKₐ on 3.35–3.65, absorptiomaksimi 260 nm ja molaarinen absorptiokerroin 5800 M⁻¹ cm⁻¹. Se ei fluoresoi.
Nikotiiniamidi on kuivana vakaa aine. Liuoksissa hapot tai emäkset voivat hydrolysoida sen nikotiinihapoksi. Pyridiinirenkaan typen elektronegatiivisuus tekee orto-aseman hiilestä reaktiivisen monien nukleofiilien kuten sulfiitti-, syanidi- ja hydridi-ionien kanssa. Nikotiiniamidin 2 elektronia sisältävän hydridin siirto mahdollistaa sen osallisuuden eliöissä muun muassa elektroninsiirtoketjuun, jossa nikotiiniamidi on NADH:n muodossa.

Käyttö

Nikotiiniamidia käytetään nieltynä ravintolisänä usein noin 20–30 mg annoksin aikuisilla, mutta joissain lisissä on jopa 50–100 mg nikotiiniamidia. 100–500 mg annoksia käytetään aikuisilla hoitona pellagraan eli vakavaan niasiinipuutokseen. Niasiinin eräs toinen muoto, nikotiinihappo, sopii myös edeltäviin käyttökohteisiin, mutta toisin kuin amidi, happo voi aiheuttaa punastumista ja muita haittoja. Nikotiinihappo ja -amidi voivat aiheuttaa muun muassa akuuttia maksan vajaatoimintaa, mutta happo on näistä kahdesta myrkyllisempi. Yli 3 g/vrk amidiannokset eivät ole suositeltavia ja maksaongelmia on havaittu ainakin 9 g/vrk annoksin.
Elis Kauppi

Uno Elis Kauppi (25. kesäkuuta 1921 Turku – 1. syyskuuta 2004 Kaarina) oli suomalainen korusuunnittelija. Hän oli aluksi saksalaissyntyisen taiteilijan ja taidekäsityöläisen Willy Baerin oppilaana, opiskeli Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa 1936–1939, oli Auran Kultaseppä Oy:n opissa 1936–1945 ja suoritti kaivertajan kisällitutkinnon 1945. Kauppi oli yksi vuonna 1945 toimintansa aloittaneen turkulaisen kultasepänliikkeen Kupittaan Kulta Oy:n perustajista (1945–1994) ja sen pitkäaikainen taiteellinen johtaja ja korujen suunnittelija vuoteen 1988 asti.

Ura

Elis Kauppi kuuluu modernin suomalaisen korumuotoilun uranuurtajiin. Hänen omintakeiset korunsa tulivat näyttävästi esille vuonna 1958 Artekissa pidetyssä neljän suunnittelijan avantgardistisessa korunäyttelyssä, jota pidetään yhtenä suomalaisen korutaiteen kehityksen merkkitapahtumista. Kaupin lisäksi näyttelyyn osallistuivat Bertel Gardberg, Börje Rajalin ja Eero Rislakki. Toinen merkittävä kotimainen näyttely oli Gemmologisen Seuran vuonna 1962 järjestämä laaja koru- ja jalokivinäyttely, johon ajan huippumuotoilijoista osallistuivat Eelis Kaupin lisäksi muun muassa Bertel Gardberg, Olli Auvinen, Paula Häiväoja, Börje Rajalin, Eero Rislakki ja Jan Salakka. 
Kupittaan Kulta oli ainoa suomalainen alan yritys, joka esittäytyi Frankfurtin messuilla 1960 ja sai spektroliittikoruillaan sensaatiomaista huomiota osakseen. Seuraavien vuosikymmenten aikana Kupittaan Kulta valmisti lukuisat määrät erilaisia Kaupin suunnittelemia koruja lähinnä vientimarkkinoille Keski-Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Hänen korujaan on ollut esillä myös monissa kansainvälisissä taideteollisuusnäyttelyissä ja museoissa ympäri maailman. Niistä on tullut kansainvälisesti haluttuja korutaiteen keräilykohteita.
Kaupin hopea- ja kultakorut ovat yleensä muodoiltaan varsin pelkistettyjä, mutta silti omaperäisiä. Sodan jälkeisenä aikana, jolloin oli pulaa jalokivistä, Elis Kauppi oli ensimmäisiä suomalaista spektroliittiä korukivenä hyödyntäneistä korutaiteilijoista. Hän käytti korutöissään toisinaan myös kotimaista punaista graniittia.