SKP:n Turun piirijärjestö

Maanalaiset vuodet

Ensimmäiset yhteydet SKP:n Venäjällä olleen keskusjohdon ja Turun seudun kannattajien välille syntyivät alkuvuodesta 1919 ja myöhemmin samana vuonna aloitti toimintansa ensimmäinen piirikomitea. Komitea piti yhteyttä Petrogradiin Helsingin kautta ja alkoi muodostaa yhteyksiä lähikuntiin. Komitean toiminta oli äärimmäisen konspiratiivista ja sen kokoukset pidettiin metsissä tai syrjäisissä rakennuksissa, joihin saavuttiin yksitellen. Puolueen jäsenet olivat järjestäytyneet kolmihenkisiin soluihin.
SKP:n Turun piiri osallistui 1920-luvulla myös julkiseen toimintaan erilaisten laillisten työväenjärjestöjen puitteissa. Monet aiemmin SDP:n toiminnassa mukana olleet liittyivät 1920 Suomen sosialistiseen työväenpuolueeseen. Järjestöistä SSTP:hen siirtyi muun muassa Nummenmäen työväenyhdistys Taisto. Suomen Ammattijärjestössä kommunistit pyrkivät nostattamaan työtaisteluita. Vuoden 1922 eduskunta- ja kunnallisvaaleissa SSTP sai Turussa puolet enemmän ääniä kuin SDP. Vaaleissa 1924, 1927 ja 1929 Sosialistisen työväen ja pienviljejöiden vaaliliitot saivat kussakin kaksi kansanedustajaa.
Kun SSTP ja SSN julistettiin laittomiksi vuonna 1923 lakkautettiin Turussa muun muassa työväenyhdistykset Tarmo ja Taisto sekä Turun ja Nummenmäen sosialidemokraattiset nuoriso-osastot. Taiston tilalle perustettiin 1924 Nummenmäen Työväen paikallisjärjestö. Julkisen vasemmistolaisen toiminnan keskuksina toimivat Nummenmäen Taisto-talo, Raunistulan Tarmon talo, Kärsämäen Rientola ja Hirvensalon Sorto. Sosialistisen nuorisoliiton tultua lakkautetuksi paikalliset nuoret toimivat Suomen kommunistisen nuorisoliiton riveissä. SKNL:n Turun piirikomitea sai toimintansa käyntiin vuoteen 1927 mennessä. SKP:n Turun piiriorganisaattoreina työskentelivät Konrad Arppe (1924–1925), Bernhard Liimatainen (1925–1927), Antti Ojala (1927–1928) ja Kauko Heikkilä (1929–1930).
Vuonna 1930 SKP:n Turun alueen toiminta vaikeutui viranomaisten lakkautettua julkiset järjestöt ja Lapuan liikkeen suljettua työväentalot. Tunnetut paikalliset kommunistit kokivat pahoinpitelyjä ja muilutuksia. Toimenpiteistä huolimatta Turun piirikomitea jatkoi toimintaansa ja sillä oli aluesoluja kaikilla Turun esikaupunkialueilla, joillakin keskustan alueilla ja työpaikoilla. Maaseudulla soluja toimi Aurassa, Kärsämäessä, Laitilassa, Loimaalla, Mynämäellä ja Paraisilla.
Maanalaisen puoluetoiminnan keskeinen muoto oli laittomien julkaisujen levittäminen jäsenistölle. Valtakunnallisten lehtien lisäksi Turun piirin alueella oli paikallisia julkaisuja. SKP:n ja SKNL:n yhteinen äänenkannattaja oli nimeltään Kumous, jota painettiin Kirkkotiellä Nummenmäellä, Rymättylässä ja Kuusistossa itsetehdyillä monistuskoneilla. Monet Turun piirin solut julkaisivat epäsäännöllisesti pienilevikkisiä monistelehtisiä. Opintotoiminta oli myös olennainen osa solujen toimintaa.
SKP:n Turun piirikomitea organisoi monia mielenosoituksia ja mellakoita, joita järjestettiin säännöllisesti muun muassa kolmen L:n päivänä, kansainvälisenä naistenpäivänä, vappuna ja Lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä. Mielenosoitusten ohjelma rajoittui usein lyhyisiin puheisiin, koska poliisi pyrki hajottamaan ne mahdollisimman nopeasti. Vuoden 1932 vappuna kommunistityöläiset aiheuttivat kaaosta päätettyään siirtää viranomaisten piirittämän mielenosoituksensa Kauppatorilta Kupittaalle, jonne SDP:n kannattajat olivat kokoontuneet. SDP:n tilaisuus keskeytyi kommunistien alettua laulaa kovaäänisesti Kansainvälistä, jonka jälkeen poliisi hyökkäsi ryhmän kimppuun. Tapahtumasta käytettiin seuraavan päivän lehdissä muun muassa nimeä "Kupittaan kapina".
SKP:n aktiiveja jäi 1920- ja 1930-luvuilla kiinni säännöllisin väliajoin. 1930-luvun pahimmat "palot" ajoittuivat Varsinais-Suomessa lokakuuhun 1932, jolloin jäi kiinni SKNL:n johtoa ja kevääseen 1933, jolloin piirikomitean johto koki menetyksiä. SKP:n yhteydet katkesivat väliaikaisesti, mutta ne saatiin myöhemmin taas toimimaan. Piirikomitean johtama toiminta oli silti hyvin pienimuotoista.
1930-luvun alussa SKP pyrki rakentamaan salaista Suomen punaista ammattijärjestöä, joka jäi pieneksi. Turussa Crichton-Vulcanilla järjestöön kuului noin 170 jäsentä. 1930-luvun puolivälissä toiminta suunnattiin Kominternin ohjeiden mukaisesti SAK:hon ja muihin SDP:n johtamiin julkisiin järjestöihin. Uutta kansanrintamapolitiikkaa tosin vastustettiin turkulaisten kommunistien keskuudessa laajemmin kuin muualla.
Talvisodan jälkeen 1940 kommunistit toimivat Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seurassa. 7. elokuuta SNS:n joukkokokous Urheilupuistossa saarrettiin ja väkijoukko siirtyi Kauppatorille vaatimaan ystävyysseuran työntekijän vapauttamista. Tilanteesta kehkeytyi useita tunteja kestänyt katutappelu. Yksi mielenosoittaja sai surmansa poliisin luodista. SNS:n Turun osasto lakkautettiin joulukuussa. Jatkosodan alettua kommunistit pyrkivät järjestämään vastarintatoimintaa, jonka seurauksena suistettiin raiteilta yksi juna ja räjäytettiin ammusvarasto.