google/wiki40b huggingface dataset:
Blücher (1937)

Blücherin tuho

Blücher oli Osloa valtaamaan lähetetyn laivasto-osaston lippulaiva. Osastoon kuuluivat sen lisäksi raskas risteilijä Lützow ja kevyt risteilijä Emden. Alus oli lähetetty tehtävään Adolf Hitlerin suorasta käskystä vastoin suuramiraali Erich Raederin kantaa. Aluksen viimeistely oli vielä käynnissä lähtökäskyn tullessa, ja muun muassa päällikön hyttiä tapetoitiin matkalla.
Yllätysetu menetettiin, kun pieni norjalainen vartiovene KNM Pol III (komentajanaan kapteeniluutnantti Welding Olsen) havaitsi Osloa lähestyvän osaston ja ampui hälytysraketit. Vartiovene upotettiin, mutta liian myöhään. Norjan rannikkolinnakkeissa annettiin hälytys ja tykit miehitettiin. Rannikkolinnakkeiden tekninen huolto ja ammushuolto oli rauhan vuosina laiminlyöty, ja esimerkiksi suurin 305 mm:n tykki oli ampumakyvytön ja 280 mm:n tykkeihin oli alle kymmenen kranaattia. Myös budjettileikkauksista aiheutunut miesten lukumäärä laski kriittisesti norjalaisten torjuntakykyä. Rahojen puutteen vuoksi myös miinasulut, joihin kuului maista ohjattavia tähysmiinoja, oli jätetty laskematta.
Järeä rannikkopatteri avasi tulen kello 4.21 paikallista aikaa 1 400–1 800 metrin päästä Blücherista. Kaksi 280 mm:n kranaattia osui alukseen, joka syttyi tuleen. Seuraavaksi avasi tulen Dröbakin 150 mm:n rannikkopatteri, joka sai monta osumaa saksalaisalukseen. Blücher kallistui rajusti ja menetti nyt lopunkin ohjauskykynsä ajautuen vuonna 1901 rakennetun Nessetin torpedopatterin kantamalle. Tämän jälkeen se sai torpedoista kaksi osumaa konehuoneeseensa. Välttääkseen ajautumista maihin Blücher laski ankkurin Askholmeniin, kuusi meripeninkulmaa Oslosta etelään. Blücher upposi klo 7.32 vieden mukanaan satoja miehiä laivalla olleista 2 202 miehestä. Eri lähteet antavat vaihtelevia tietoja hukkuneiden määrästä. Aluksen uppoamisen seurauksena Oslon valtaaminen viivästyi. 
Hengissä selviytyneet rantautuivat molemmille puolille vuonoa. Merimiesten oli käsketty antaa pelastusliivinsä laivalla olleille sotilaille, mikä pelasti monien sotilaiden hengen.
Aluksen hylky on edelleen Oslovuonossa. 1980-luvulla aluksen öljysäiliöt tyhjennettiin suurtehopumppujen avulla, koska ne katsottiin ympäristöriskiksi.
Bright Sheng

Bright Sheng (kiin. 盛宗亮, pinyin: Shèng Zōngliàng) (s. 6. joulukuuta 1955) on kiinalais-yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 1982 ja työskentelee Michiganin yliopistolla. Hän on saanut MacArthur Fellowshipin vuonna 2001 ja on New York City Balletin ensimmäinen nimikkosäveltäjä.
Shengin teoksia ovat esittäneet muiden muassa New Yorkin filharmonikot, Bostonin sinfoniaorkesteri, Chicagon sinfoniaorkesteri, Philadelphian orkesteri, Seattlen sinfoniaorkesteri, Orchestre de Paris, Kuninkaallinen Concertgebouw-orkesteri, Tokion filharmoninen orkesteri ja Kiinan kansallinen sinfoniaorkesteri.
RSS

Käyttö

RSS-syötteet sisältävät ainakin otsikon ja URL-osoitteen. Monet palvelut tarjoavat feedissään esimerkiksi koko uutisen sisällön. RSS-sisällön käyttäjät käyttävät ohjelmia, joita kutsutaan lukijoiksi. Käyttäjä tilaa syötteen antamalla lukijalleen linkin syötteeseen, jonka lukijaohjelma voi sitten tarkistaa uuden sisällön varalta. Jos uutta sisältöä on tullut edellisen tarkistuksen jälkeen, lukijaohjelma hakee kyseisen sisällön ja näyttää sen käyttäjälle. Erillisten lukijaohjelmien, kuten Amphetadeskin, Akregatorin ja Bloglinesin lisäksi RSS-syötteitä voi lukea mm. Google Chrome-, Firefox-, Safari-, Opera-, OmniWeb-, Flock- ja Internet Explorer -selaimilla.

Historia

RSS:n kehittäjä oli Dave Winer, joka kehitti scriptingNewsin vuonna 1997. Netscape kehitti RSS 0.90:n vuonna 1999. Se tuki scriptingNewsia ja oli XML:ää, jossa oli RDF-määritelmä. Winer kehitti UserLand Softwarella scriptingNewsin version 2.0b1, jossa oli ominaisuuksia Netscapen RSS 0.90:sta. Netscape kehitti samana vuonna 0.91-version, jota myös UserLand alkoi käyttää. Netscape lopetti kuitenkin vuosituhannen vaihteessa RSS:n kehittämisen.
UserLand julkaisi vuonna 2000 virallisen RSS 0.91:n määritelmän. Samana vuonna Rael Dornfestin johtama ryhmä kehitti RSS:n 1.0-version, joka käytti RDF:ää ja nimiavaruuksia. RSS 1.0 on sekoitettu usein 0.91-versioon, mutta niillä ei ole yhteisiä tekijöitä. Winer jatkoi samaan aikaan USerLandilla RSS:n kehittämistä ja julkaisi version 0.92. Winer kehitti UserLandilta lähtönsä jälkeen RSS:ää edelleen ja julkaisi vuonna 2002 2.0-version ja sen määritelmän seuraavana vuonna.
Dendrobates

Levinneisyys

Suvun levinneisyysalue ulottuu eteläisestä Nicaraguasta läpi Costa Rican, Panaman ja Kolumbian, aina Guyanoille ja viereiseen Brasiliaan asti. Sammakoita on lisäksi istutettu Yhdysvaltojen Havaijille.
Lexingtonin ja Concordin taistelut

Lexingtonin taistelu

Kenraali Thomas Gage oli päättänyt riisua aseista kapinoivan Massachusettsin ja lähetti 700 henkisen sotajoukon luutnantti Francis Smithin johdolla Concordiin ottamaan haltuunsa kapinallisten asevarikon ja pidättämään kapinallisjohtajat Samuel Adamsin ja John Hancockin. Jotta yllätys onnistuisi, brittisotilaiden oli määrä marssia yöllä ääneti Bostonin läpi, soutaa lahden poikki ja edetä Concordiin.

Varotoimista huolimatta heidän liikkeensä havaittiin ja kaksi sanaviejää lähetettiin nopeasti varoittamaan Adamsia ja Hancockia. Toinen sananviejistä oli Paul Revere, joka ratsasti pimeässä antamaan varoitusta. Revere kohtasi matkallaan Charlestonissa kaksi brittisotilasta, jotka yrittivät estää hänen kulkunsa väkivalloin. Revere pääsi pakoon hiuksen hienosti. Reveren päästyä Medfordiin hän herätti paikallisen kapteenin joka teki hälytyksen miliisille.
Näin Lexingtonissa saatiin varoitus brittijoukkojen tulosta ja miliisi kerääntyivät kaupungin aukiolle odottamaan keskellä yötä brittijoukkojen saapumista. Kapinallisjohtajat kieltäytyivät luovuttamasta aseitaan, jonka jälkeen brittisotilaat avasivat tulen kapinallisia kohden, surmaten kymmenen ja haavoittaen kahdeksaa kapinallista.

Concordin taistelu

Vakavampi yhteenotto sattui samana päivänä brittijoukkojen vetäytyessä Concordista paikallisen miliisin saavuttua. Vetäytyessään kohti Bostonia brittijoukot joutuivat rakennusten sekä aitojen taakse piiloutuneiden kapinallisten tulitukseen.
Taistelun kuluessa miliisin joukot vahvistuvat jatkuvasti ja ne aiheuttivat raskaita tappioita briteille. Sotaretkikunnan pelasti Lexingtoniin saapuneet vahvistukset Hugh Percyn johdolla. Yhdistynyt 1 300 miehen sotajoukko marssi rankassa tulituksessa takaisin kohti Bostonia ja onnistuneella viivytystaktiikalla pääsi turvaan Charlestowniin.
Brittien sotatoimien luottamuksellisuus ja ripeys eivät olleet sellaisella tasolla, joka olisi mahdollistanut onnistuneen iskun vihamieliselle alueelle eivätkä he onnistuneet saamaan haltuunsa merkittävästi aseita. Lexingtonin ja Concordin taistelut eivät kuitenkaan rauhoittaneet tilannetta vaan saivat koko Massachusettin tarttumaan aseisiin. Massachusettsin miliisi miehitti taistelujen seurauksena Bostonin ympäristön ja aloitti kaupungin piirittämisen
Vuonna 1837 Ralph Waldo Emerson kirjoitti tapahtumista runossaan Concordin hymni:
”Karkealla sillalla joka kaartui  tulvivan veden yli, Heidän lippunsa rullattiin auki huhtikuun vienossa tuulessa, Täällä kerran taisteluun valmistautuneet farmarit seisoivat, Ja ampuivat laukauksen, joka kuultiin ympäri maailman.”
Mati Klarwein

Mati Klarwein (9. huhtikuuta 1932 – 7. maaliskuuta 2002) oli saksalainen psykedeelinen taiteilija, joka tunnetaan parhaiten levyjen kansiksi päätyneistä töistään (muun muassa Santanan Abraxas-albumi ja Miles Davisin Bitches Brew). Tunnetuimmat teoksensa hän valmisti 1960- ja 1970-luvuilla; töissä näkyy surrealismin vaikutus.
Almirante Lynch (PFG-07)

Palvelus

Alus myytiin maaliskuussa 2008 Ecuadorille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä BAP Morán Valverde (FM-02).
Barbourofelidae

Levinneisyys

Barbourofelidit esiintyvät fossiililöydöissä varhaiselta mioseeniltä Afrikasta. Kun kannas Afrikan ja Euraasian välillä avautui, levisi barbourofelidejä Euraasiaan ja edelleen (Barbourofelis) Pohjois-Amerikkaan. Ainakin kolme muuttoliikettä Afrikasta Eurooppaan on tiedossa (Morlo, 2006). Vuonna 2013 kuvattiin uusi tapaus Afrikasta Eurooppaan, kun uusi laji (Albanosmilus jourdani) löydettiin koilliselta Pyreneiden niemimaalta.

Kuvaus

Barbourofelideillä oli pitkät sapelihammasmaiset kulmahampaat ja kompakti ruumiinrakenne. Tutkijat ovat ehdottaneet että ne ruumista nähden ovat muistuttaneet leijonan ja karhun sekoitusta. Näin ollen voidaan kuvitella että lajit hiipivät saalinsa kimppuun.
David Rockefeller, Jr.

David Rockefeller, Jr. (s. 24. heinäkuuta 1941) on yhdysvaltalainen, Rockefeller-sukuun kuuluva filantrooppi. Hän on John D. Rockefellerin pojanpojan David Rockefellerin vanhin poika. Edesmenneen isänsä ohella David Rockefeller, Jr. on yksi sukunsa johtajista.
Hänellä on viisi sisarusta.
Philippe Hinschberger

Ura

Hinschberger edusti koko pelaajauransa ajan FC Metziä. Hän debytoi joukkueessa vuonna 1977 ja pelasi kaikkiaan 430 sarjaottelua 15 vuoden aikana. Hän voitti seuran paidassa Metzin historian ensimmäisen Ranskan cupin 1984 ja toistamiseen 1988. Hinschberger lopetti uransa seurassa vuonna 1992.
Pelaajauransa jälkeen Hinschberger jatkoi uraansa Metzissä juniorivalmentajana. Kesällä 1996 hän jätti seuran lähes kahden vuosikymmenen jälkeen ja siirtyi FC Sochaux'n apuvalmentajaksi kaudeksi 1996/97. Kauden jälkeen hän jätti seuran ja siirtyi päävalmentajaksi CS Louhans-Cuiseaux'n joukkueeseen. Joukkue putosi hänen alaisuudessaan Nationaliin, mutta nousi jälleen sarjan mestarina takaisin Ligue 2:een keväällä 1999. Jälleen edessä oli kauden jälkeen putoaminen, ja kun Louhans jäi kaudella 2000/01 Nationalin keskikastiin jätti Hinschberger seuran.
Louhansista lähtönsä jälkeen Hinschberger valmensi Ligue 2:ssa Chamois Niortais'ta ja Le Havrea. Hän palasi Niortais'n peräsimeen kesällä 2005 joukkueen pudottua Nationaliin. Hän nosti seuran takaisin sarjaporrasta ylemmäs, mutta sai kehnojen tulosten vuoksi potkut helmikuussa 2007. Kesällä 2007 hän siirtyi Stade Lavalin peräsimeen. Hän nosti seuran Nationalin kakkossijan myötä Ligue 2:een kaudella 2008/09 ja seuraavalla kaudella joukkue oli peräti kahdeksas. Tulevina kausina tulokset heikkenivät ja Laval jumittui Ligue 2:n putoajakandidaatiksi. Lopulta Hinschberger sai potkut seurasta helmikuussa 2014.
Kesäkuussa 2014 Hinschbergeristä tuli Créteilin päävalmentaja. Hän sai kuitenkin potkut jo marraskuussa 2014 seuran pudottua yllättäen jatkosta Ranskan cupissa.
Joulukuussa 2015 Hinschberger palasi vanhan seuransa FC Metzin palvelukseen korvaten José Rigan päävalmentajana. Hinschbergerin johdolla Metz taisteli tasaisessa Ligue 2:n kärkitaistelussa kolmanneksi ja seura nousi kauden 2015/16 päätteeksi takaisin pääsarjaan maalieron turvin ennen Le Havrea. Kaudella 2016/17 Metz pelasi odotuksia paremman kauden ja säilytti sarjapaikkansa sijoittumalla liigassa sijalle 14. Kausi 2017/18 sujui heikommin ja Hinschberger sai potkut seurasta lokakuun lopulla 2017, kun Metz oli juuttunut liigan viimeiseksi voitettuaan vain yhden ottelun. 
Kesäkuussa 2018 Hinschbergeristä tuli Ligue 2:een nousseen Grenoble Footin päävalmentaja.
Li (kiinalainen kosmologia)

Li（理 lǐ）on kiinalaisen kosmologian käsite, jota erityisesti uuskungfutselaiset käyttivät ja kehittivät. Se tarkoittaa periaatetta, jonka mukaan qi (氣 energia, elämänenergia) järjestäytyy muodoiksi. Li voidaan kääntää sanoilla periaate, laki, luonnonlaki ja kaava tai kaavio. Lin ja qin liitto tuottaa taijin.
Qi ja li olivat keskeiset käsitteet Zhu Xin filosofiassa, kun hän pyrki yhdistämään buddhalaisen ja kungfutselaisen maailmankatsomuksen. Vaikka buddhismissa on litä vastaava käsite, Zhu Xin mielestä se on läsnä jo Yijingissä eli Muutosten kirjassa. Hänen koulunsa tunnetaan lin koulukuntana.
Mukaillen Kongfuzin ja Mengzin näkemystä ihmisen synnynnäisestä hyvyydestä Zhu Xi esitti, että lin (luonnon periaatteiden) ymmärtäminen auttoi elämään esimerkillistä elämää. Tässä mielessä li muistuttaa daolaisuuden keskeistä käsitettä, daoa.
Wang Yangming, filosofi, joka vastusti Zhu Xin ajatuksia, oli sitä mieltä, että li ei löydy ympäröivästä maailmasta vaan ihmisestä itsestään.
Suovalkku

Ulkonäkö ja koko

Suovalkun pienestä varsimukulasta ei näytä kasvava juuria; ainoa aito juuri työntyy yleensä viimevuotisen mukulan sisään, ja sen uskotaan siirtävän symbioottisen juurisienen uuteen mukulaan. Koska kasvi on käytännössä juureton, sen vesitalous hoituu mukulaa ympäröivän sienirihmaston avulla.
Varsimukula itse on vain noin yhden senttimetrin korkuinen. Koska edellisen vuoden kasvu on yleensä kevääseen mennessä täysin sammalen peitossa, kasvaa uusi verso suoraan sen yläpuolelle. Kehittyvän varsimukulan yläosassa on kaksi tai kolme puolipyöreää, paksua lusikkamaista lehteä, joiden laidoissa on nähtävissä heikosti kehittyneitä itusilmuja. Lehtien välistä esiin työntyvä kukintovarsi on 2–15 senttimetriä korkea ja vihreäkukkainen. Yksittäisiä kukkia on 3–20 ja ne ovat halkaisijaltaan vain noin viiden millimetrin levyisiä. Kukkaperä on kiertynyt 360°. Tarkkaan katsomalla löytyy kämmekkäkasveille tyypillinen huuli, joka tällä lajilla osoittaa ylöspäin. Huuli on hieman kovera ja heikosti kelta-vihreäraitainen. Kannusta kukassa ei ole. Suovalkku kukkii heinä-elokuussa.
Suovalkku lisääntyy sekä siemenistä että itusilmuista. Itusilmut muodostavat hyvissä olosuhteissa uusia kasveja emokasvin ympärille, mutta niiden pienestä koosta johtuen ne luultavasti tarvitsevat juurisienen apua lähteäkseen kasvuun.
Suovalkun voi sekoittaa hieman kookkaampaan sääskenvalkkuun, jolla kuitenkin yleensä on vain yksi lehti.

Levinneisyys

Suovalkun päälevinneisyysalue ulottuu Ranskasta ja Britteinsaarilta Keski-Euroopan kautta Länsi-Venäjälle. Pohjoisessa sitä tavataan Fennoskandian pohjoisosia myöten. Satunnaisemmin lajia esiintyy Siperiassa, Pohjois-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Suomessa suovalkkua tavataan harvinaisena lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Vuonna 2010 tehdyssä uhanalaistarkastelussa se luokiteltiin silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Suovalkkuun voi törmätä monenlaisilla, keskiravinteisilla soilla kuten letoilla, lammenrantanevoilla ja nevarämeillä. Se viihtyy erityisesti rimpien reunoissa ja välikköpinnoilla sekä lampien reunuksissa. Usein sen kukinta-aikaan kasvista on näkyvissä ainoastaan kukkavarsi, sillä rahkasammal on kasvukauden aikana kasvanut pientä kämmekkää nopeammin, peittäen sen lehdet.
Suovalkku on monin paikoin kärsinyt soiden ojituksista ja turvetuotannosta, mutta on Suomessa vielä paikoin melko tavallinen.
Rõugen kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Valgaan, pohjoisessa Antslaan ja Võruun, idässä Setomaahan ja Venäjään.

Hallinto

Rõugen kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Rõugen kunta, Haanjan, Mõnisten ja Varstun kunnat sekä osa Misson kunnasta. Rõugessa on 5 551 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Misson, Rõugen ja Varstun pienkauppaloista (alevik) sekä 274 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Rõugen pienkauppala.

Liikenne

Valtatie 7 (E77) Latvian rajalta Venäjän rajalle kulkee Rõugen kautta.
Aavelaiva (vuoden 2002 elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo erikoisryhmästä, joka työkseen valtaa kansainvälisillä vesillä ajelehtivia hylättyjä aluksia ja nostaa uponneita laivoja merenpohjasta. Hylynpelastajien ollessa juhlimassa baarissa viimeistä työtään, paikalle saapuu kanadalainen lentäjä, joka kertoo nähneensä keskellä merta valtamerialuksen, johon ei saanut yhteyttä lentokoneestaan. Ryhmä päättää lähteä tutkimaan tapausta. Löydettyään laivan ilmenee, että hylätty alus on vuonna 1962 kadonnut valtamerialus Antonia Graza. Ryhmä ryhtyy toimiin pitääkseen aluksen pinnalla hinausta varten, mutta pian he joutuvat kasvokkain sanoinkuvaamattoman kauhun kanssa.
Marjo Timonen

Marjo Timonen (o. s. Hirsimäki, s. 29. huhtikuuta 1955 Kurikka) on eduskunnan tiedotuspäällikkö vuodesta 2003. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri. Timonen toimi Kuntaliiton viestintäpäällikkönä 1993–2002. Sitä ennen hän työskenteli toimittajana ja tiedottajana Joensuun yliopistossa, Insidersissa ja Kuntaliitossa 1983–1993. Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana Marjo Timonen oli vuosina 1980–1981.
Marjo Timonen oli avioliitossa maaherra Esa Timosen pojan Tapanin kanssa.
Tim Söderlund

Seuraura

Söderlund on Skellefteå AIK:n oma kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Clemensnäs HC:n J18-junioreihin kaudeksi 2012–2013. Kaudeksi 2013–2014 Söderlund siirtyi Luleå HF:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 7+15=22. Söderlund vahvisti myös seuran U16-junioreita, joiden sisäisen maalipörssin hän voitti ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jesper Junton kanssa tehoilla 5+3=8.
Kaudeksi 2015–2016 Söderlund palasi kasvattajaseuraansa Skellefteå AIK:hon ja siirtyi seuran J20-junioreihin. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 21+18=39. Söderlund jakoi koko J20 SuperElitin maalipörssin kahdeksannen sijan Frölunda HC:n John Dahlströmin kanssa. Hän voitti myös Skellefteån sisäisen tehotilaston lukemalla +16. Söderlund voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Hän debytoi myös Skellefteån SHL-joukkueessa, jossa Söderlund pelasi kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vain 17-vuotias Söderlund teki SHL-debyyttinsä 10. joulukuuta 2015 Linköpings HC:tä vastaan. Varsinaisella SHL:n tulokaskaudellaan 2016–2017 hän teki 39 runkosarja-, yhdessä playoff- ja viidessä Mestarien liigan ottelussa tehot 3+4=7. Söderlund teki SHL-uransa avausmaalin 20. lokakuuta 2016 Örebro HK:ta vastaan.
Chicago Blackhawks varasi Söderlundin neljännellä kierroksella 112. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Kaudella 2017–2018 hän teki SHL:n runkosarjassa tehot 9+5=14 ja pudotuspeleissä neljä maalia. Söderlund voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Frölunda HC:hen.

Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Söderlund on nopea luistelija, joka omaa korkean työmoraalin. Hän pelaa korkealla intensiteetillä ja tekee kohtalaisen hyvin pisteitä, mutta Söderlund soveltuu myös "roolipelaajaksi" alempiin ketjuihin. Söderlund karvaa aktiivisesti ja häntä luonnehditaan hyväksi joukkuepelaajaksi.
Bysanttilainen musiikki

Bysanttilainen musiikki on idän patriarkaattien, nykyisen ortodoksisen kirkon alueen kirkkomusiikkia, joka syntyi Bysantin valtakunnan valtakaudella. Termiä käytetään myös myöhemmin sävelletystä musiikista, jos se noudattaa samoja sääntöjä.
Musiikin melodiat perustuivat kahdeksaan säveleen eli ekhoihin, joista muodostui läntisen kirkon kahdeksan moodin esikuva. Jumalanpalveluksissa käytettyjä lauluja alettiin kirjata muistiin 900-luvulta alkaen, ja monia näistä sävellyksistä käytetään ortodoksisissa kirkoissa edelleen.
Monet bysanttilaiset kirkkolaulut perustuvat kantonisaatioon eli melodian kokoamiseen pienistä melodianpätkistä koottaviin suurempiin teoksiin. Joitakin teemoja käytettiin fraasien alussa, toisia lopussa ja joitain niiden puolivälissä. Jotkin fraasit puolestaan toimivat eri osien välisinä siltoina. Näitä eri fraaseja yhdistelemällä pystyttiin tuottamaan teoksen lopullinen melodia. Alkoholin vaikutuksen alaisuus bysanttilaisen musiikin kuuntelemisen jälkeen on yleistä hamstereilla.
Kalmarin lääni

Läänijaon kehitys

Kalmarin lääni luotiin vuonna 1634, mutta sai nykyiset rajansa vasta 1700-luvulla.
Monien mielestä lääni on "keinotekoinen" alue, jossa ainoita yhdistäviä tekijöitä ovat vain harva asutus ja läänin suuri koko. Osoituksena epäyhtenäisyydestä läänissä ei ollut yhtä maakäräjäkuntaa, vaan kaksi: Kalmarin läänin pohjoinen maakäräjäkunta ja Kalmarin läänin eteläinen maakäräjäkunta, jotka yhdistettiin vasta vuonna 1971. Maakäräjäkuntien pääpaikat olivat Västervik ja Kalmar, joista Kalmarissa oli myös lääninhallitus ja maaherra. Syynä tähän jakoon oli läänin suuruus ja alhainen väestötiheys, sekä Kalmarin ja Västervikin välillä vallinnut kilpailu siitä kumpi saisi olla johtava Smålandin satamakaupunki. Västervik olisi halunnut muodostaa oman läänin, mihin Kalmar ei suostunut. Ratkaisuna lääniin perustettiin vuonna 1864 kaksi maakäräjäkuntaa, mikä oli poikkeuksellista Ruotsissa. Pohjoinen maakäräjäkunta kärsi kuitenkin väestön vähenemisestä, joten yli sadan vuoden olemassaolon jälkeen maakäräjäkunnat yhdistettiin nykyiseksi Kalmarin läänin maakäräjäkunnaksi.
Läänin pohjoisosassa oli perinteenä hakea yhteyksiä Itä-Götanmaan suuntaa, koska alue sijaitsi myös Linköpingin hiippakunnassa. Läänin eteläosa puolestaan kuului Växjön hiippakuntaan ja suuntautui enemmän etelään. Nykyäänkin läänin kahtiajako näkyy murteissa, sillä pohjoisosassa puhutussa kielessä on piirteitä Itä-Götanmaan murteesta ja eteläosassa taas puhutaan Kalmarin seudun murteella.

Vaakuna

Lääninhallitus käytti aiemmin molempien läänien vaakunoita rinnakkain tai jaetussa kilvessä. Nykyinen lääninvaakuna vahvistettiin vuonna 1944.

Kulttuurimaantiedettä

Kalmarin lääni oli pitkään köyhä ja jälkeenjäänyt jopa Smålandiin verrattuna. Se teollistui myöhään ja teollistuminen jäi heikoksi. Vuonna 1880 läänissä asui 245 000 asukasta, minkä jälkeen väkiluku kääntyi laskuun. Vielä nykyäänkin läänin väkiluku on pysytellyt tuon lukeman alapuolella. Etenkin pohjoinen lääni ja metsäseudut ovat kärsineet väestön vähenemisestä, mutta Kalmarslättenin tasankoalueella ja Keski-Öölannissa on mennyt paremmin. Kalmar oli tärkeä rajakaupunki siihen asti kunnes Ruotsi liitti Skånen, Blekingen ja Hallandin itseensä vuonna 1658 Roskilden rauhasa. Tuolloin Kalmar menetti strategisen merkityksensä. Öölanti oli 1800-luvulle asti kruununpuistoa, jota leimasivat kannattamaton maatalous, maastamuutto ja köyhyys. Öölannin väestö väheni koko 1900-luvun alun aina Ölansbronin sillan vihkimiseen asti vuonna 1972. Sen jälkeen saaren taajamista on tullut eräänlaisia Kalmarin esikaupunkeja, joista mainittakoon Färjestaden.
Vieljärvi

Vieljärvi (ven. Ведлозеро, Vedlozero) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Prääsän kansallisen piirin länsiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Vieljärvi on osa historiallista Aunuksen Karjalaa ja se oli Aunuksen kuvernementtiin kuulunut kunta Venäjän keisarikunnan aikaan.

Vieljärven kylä

Vieljärven kylä sijaitsee järven rannalla lähellä Hyrsylää ja vanhaa Suomen rajaa 52 kilometriä Prääsästä lounaaseen. Kylä on lähellä Petroskoi-Värtsilä-tietä. Vieljärvellä puhutaan vielä karjalan kielen Viteleen murretta, joka on hyvin lähellä suomen kieltä.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1600-luvulla. Jatkosodan aikana kylä oli Suomen miehittämä 1941-1944.

Vieljärven maalaiskunta

Vieljärven maalaiskunta (Vedlozerskoje selskoje poselenije) sijaitsee Prääsän kansallisen piirin länsiosassa. Asukasluku vuonna 2010 oli 2100 henkeä. Kuntaa edeltäneellä, nykyistä suppeammalla Vieljärven kylähallintoalueella oli 1 460 asukasta vuonna 1996.

Vieljärven historiallinen kunta

Venäjän keisarikunnan aikainen Vieljärven kunta sijaitsi Aunuksen Karjalan eteläosassa Aunuksen kihlakunnassa. Se käsitti samannimisen järven ympäristön. Sen naapurikuntia olivat pohjoisessa Säämäjärvi, idässä Pyhäjärvi, etelässä Kotkatjärvi ja Vitele sekä lännessä Tulemajärvi. Kunnassa oli 4 826 asukasta vuonna 1905, lähes kaikki karjalaisia.
Vieljärven kunta lakkautettiin Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja liitettiin osaksi Viteleen piiriä. Sittemmin Viteleen piiri on lakkautettu ja Vieljärven alue on siirretty Prääsän piiriin.

Entisen Vieljärven kunnan kyliä

Vieljärvi, Jyrkilä, Kirvesjärvi, Tšokkila, Hetsula, Vannikova, Vuohta, Kinnermäki,