google/wiki40b huggingface dataset:
RDS-4

RDS-4 (Tatjana) oli Neuvostoliiton kehittelemä taktinen ydinase. Sen toimintamekanismi pohjautui imploosioon, ja sen fissiomateriaali oli plutonium-239.
RDS-4 ei tarkoita niin kutsuttua Joe 4 -ydinkoetta. Siinä testattiin lähes samana ajankohtana niin sanottua kiihdytettyä fissiopommia (RDS-37). Pommin mallinnuksen kutsumanimiä olivat sekä "Sloika" että "Layer Cake" (suom. "kerroskakku").
Pommi taikka räjähde ydinkärkenä oli aktiivikäytössä vuosina 1954-1965. Koeräjäytys tehtiin Semipalatinskissa 23. elokuuta 1953. Räjäytys oli ilmapudotus Iljushin Il-28 -tyyppisestä kevyestä pommituskoneesta 11 km:n korkeudesta.
Atomipommin rakenne oli Fat Man -pommia keveämpi sekä aerodynaamisempi. Räjähdelinssien määrä oli vähäisempi kuin Fat Manissa, jossa niitä oli kaikkiaan 96 kappaletta. Tatjanan räjähdysvoima oli 30 kilotonnia.
Alun perin atomipommi suunniteltiin pudotettavaksi strategisista Tu-4- ja Tu-16-pommikoneista. Myöhemmin myös keskiraskas taktinen pommituskone Il-28 N (Nositel) soveltui tähän tehtävään. Taktista ydinase Tatjanaa suunniteltiin myös Lavotškin La 400 Dal -ohjuksen taistelukärjeksi. Projekti keskeytettiin myöhemmin.
Yhdysvaltojen sotadoktriinia myötäillen myös nopeat hävittäjäkoneet varusteltiin ydinpommitusten suorittamista varten. Muun muassa MiG-21:stä kehitettiin N-versio (Nositel) tähän tarkoitukseen. Kuitenkin hitaampi, mutta suuremman hyötykuorman omaava Suhoi Su-7 oli soveliaampi taktinen pommituskone. Yhdysvallat varusti muun muassa omat Century Series -tyyppiset koneensa vastaavin vaihtoehdoin.
Antero Selänne

Antero Selänne, nimi alkuaan Anders Selin (31. elokuuta 1880 Loimaa – 13. heinäkuuta 1919 Hanko) oli suomalainen agronomi ja Keskisuomalainen-lehden päätoimittaja.
Selänteen vanhemmat olivat kruununvouti Johan Gustaf Selin ja Suoma Lovisa Selin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Porin klassillisesta lyseosta. Hän suoritti eläinlääkäriopintoja Saksassa ja valmistui Mustialasta agronomiksi 1907.
Selänne oli jonkin aikaa tilanhoitajana Viipurin seudulla ja toimi sitten Somerolla Långsjön maanviljelyskoulun opettajana. Hän oli sen jälkeen Uusi Aura-lehden toimittajana ja oltuaan jonkin aikaa maanviljelijänä hän oli Keskisuomalainen-lehden päätoimittajana 1917–1918. Viimeksi Selänne oli Parviaisten maatilojen hoitajana Jyväskylässä.
Brittiläinen siirtoarmeija

Brittiläinen siirtoarmeija (British Expeditionary Force, BEF) on nimitys joukoille, joita lähetettiin Britanniasta Ranskaan ja Belgiaan sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana.
Ne perustettiin vuonna 1908 Richard Burdon Haldanen järjestämässä Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien uudistuksessa. Aiemmin asevoimat lähetti yksittäisiä yksiköitä paikalle ja ne järjestettiin siellä prikaateiksi tai suuremmiksi yksiköisksi. 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa Yhdistyneet kuningaskunnat oli tehnyt puolustusliitoista sopimuksia. Niissä oli sovittu että Yhdistyneillä kuningaskunnila oli velvollisuus olla auttamassa puolustuksessa jos Saksan keisarikunta mahdollisesti hyökkäisi Ranskaan. Tämän johdosta tarvittiin joukkoja jotka pystyttiin organisoimaan ja kouluttamaan jo ennen sodan alkamista. Haldanen uudistuksessa järjesetettiin vakinainen ”siirtoarmeja” Britanniaan. Näitä joukkoja käytettiin ensimmäistä kertaa ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914. Vuonna 1939 toisen maailmansodan alkaessa ne lähetettiin taistelemaan Ranskaan. Joukot vetäytyivät takaisin Manner-Euroopasta Isoon-Britanniaan liittoutuneiden kärsiessä tappion.
Ahmas

Ahmas on kylä ja entinen rautatieasema Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin 15 kilometriä kaakkoon Utajärven kuntakeskuksesta. Käytännössä kylä on muodostunut Ahmasjärven ympärille. Valtatie 22 kulkee kylän itälaidalla.

Ahmaksen kalevalainen perinnekylä

Ahmaksen kalevalainen perinnekylä käsittää useita vanhoja rakennuksia ja historiallisia kertomuksia. Kylä on rakennettu pääasiassa talkoovoimin. Perinnekylässä esitellään elämää Ahmaksella vainovuosien aikana sekä vanhoja elinkeinoja.
Sven Hildén

Elämä ja ura

Hildénin ura näyttelijänä alkoi Tampereen Työväen Teatterissa 17-vuotiaana. Seuraavana vuonna ura tyssähti teatterin talousvaikeuksiin, jonka jälkeen Hildén työskenteli vuoden verran Suomen Höyrylaiva Oy:n konttorissa. Vuonna 1909 hänet kiinnitettiin Tampereen Teatteriin. Sieltä hän siirtyi synnyinkaupunkiinsa Helsinkiin Kansan Näyttämölle 1910-luvun puolivälissä. Hän ystävystyi uraansa merkittävästi vaikuttaneen teatterinjohtajan Mia Backmanin kanssa. Sisällissodan lähestyminen politisoi kuitenkin Kansan Näyttämöä, jonka vuoksi Hildén ja myös Backman siirtyivät Tampereelle. 
Vuonna 1920 Hildén erotettiin Tampereen Teatterista, ja seuraavana vuonna hänestä tuli Suomen Kansallisteatterin näyttelijä. Syksyllä 1922 Hildén palasi Kansan Näyttämön riveihin. Sitä johti Mia Backman, jota usein syytettiin Sven Hildénin suosimisesta näyttelijävalinnoissa. Hildén näytteli pääroolin muun muassa Pirandellon näytelmässä Kustaa IV sekä Ernst Tollerin tragediassa Hinkemann. Helsingissä Hildén asui Backmanin alivuokralaisena Albertinkadulla.
Erityisen huomion sai Hildénin työskentely Eine Laineen kanssa, heistä tuli kuuluisa näyttämöpari seitsemäksi vuodeksi. Suosikkiparin yhteisiin näytelmiin lukeutuivat muun muassa Rouva Suorasuu, Bajadeer ja Laitapuolella. 1920-luvulla operettitähti Hildén vieraili muun muassa Oulun Työväen Näyttämöllä. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi Viipurin Näyttämön apulaisohjaajaksi. Hän joutui eroamaan vuonna 1933 luottamuspulan takia ja kuoli seuraavana vuonna 45-vuotiaana.
Eine Laine kuvailee Hildéniä kirjassaan Pitkä päivä paistetta ja pilviä pitkäksi ja harteikkaaksi mieheksi, jolla oli erittäin pitkät jalat ja siniharmaat silmät. Hildén oli näyttämöllä toisinaan liiankin kiihkeä. Hän puristi eräässä operetissa Eine Lainetta ranteesta niin voimakkaasti, että tämän metallinen rannerengas murtui ja teki ihoon syvän haavan. Vastaavanlaisten ylikiihkeiden kohtausten jälkeen Hildénin työtoverit osasivat odottaa juomiskauden alkamista. Häntä ei näkynyt teatterilla pitkiin aikoihin, ja ohjelmistoa oli muutettava sen mukaisesti. Mia Backman oli kuitenkin pitkämielinen teatterinjohtaja. Töissä ollessaan Hildén pyrki korvaamaan hukatut viikot poikkeuksellisella työhönpaneutumisella. Ulkoasustaan hän oli tarkka sekä näyttämöllä että sen ulkopuolella.
Sven Hildén näytteli muutamassa mykkäelokuvassa 1910- ja 1920-luvulla. Hänen debyyttinsä valkokankaalla oli vuonna 1913 Lyyra Filmin 43-minuuttisessa mykkäelokuvassa Verettömät, jonka ohjasi Kaarle Halme.
Vuonna 1928 Hildén avioitui näyttelijä  Aili Dagmar Kuutin kanssa.
Edmund Allenby

Edmund Henry Hynman Allenby (23. huhtikuuta 1861 Brackenhurst, Englanti – 14. toukokuuta 1936 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen sotilas, sotamarsalkka ja hallintoviranomainen, joka tunnetaan parhaiten osallistumisestaan ensimmäiseen maailmansotaan Brittiläisen siirtoarmeijan johdossa Lähi-idän taisteluissa.
Allenbyn sotilasura alkoi vuonna 1882 ratsuväessä valmistuttuaan Sandhurstin sotakorkeakoulusta. Hänen ensimmäinen palveluspaikka oli Etelä-Afrikka, jossa hän osallistui myös toiseen buurisotaan (1899–1901). Sodan loputtua Allenby oli ylennetty jo everstiksi.
Ensimmäisessä maailmansodassa Allenby sai komennettavakseen Brittiläisen siirtoarmeijan ratsuväkidivisioonan. Ypresin ensimmäisen taistelun jälkeen Allenby ylennettiin Britannian kolmannen armeijan komentajaksi. Kuitenkin vuonna 1917 Allenby siirrettiin Lähi-itään brittiläisten Egyptin-joukkojen komentajaksi, mikä johtui pitkälti siitä, että hänellä oli ollut erimielisyyksiä Douglas Haigin kanssa Arrasin taistelun taktiikasta.
Allenbyn tehtäväksi annettiin Jerusalem turkkilaisilta jouluun 1917 mennessä. Hänen onnistuikin valloittaa Gazan kaupunki Gazan kolmannessa taistelussa marraskuussa 1917 ja seuraavassa kuussa Jerusalem. Seuraavan vuoden syyskuussa Allenbyn joukot kukistivat turkkilaiset pohjoisempana Megiddon taistelussa, minkä ansiosta hän valloitti myös Damaskoksen ja Aleppon. Vuonna 1919 Allenby nimitettiin sotamarsalkaksi ja aateloitiin.
Sodan jälkeen Allenby toimi Brittiläisen kansainyhteisön lähettiläänä Egyptissä vuodet 1919–1925. Vuonna 1925 hän jäi eläkkeelle ja siirtyi Edinburghin yliopiston rehtoriksi. Allenby kuoli vuonna 1936 ja hänet haudattiin Westminster Abbey -kirkkoon.
Allenby on esiintynyt roolihahmona monessa elokuvassa sekä kirjallisuudessa. Arabian Lawrence -elokuvassa häntä esittää Jack Hawkins.
Kööpenhaminan tulkinta

Kööpenhaminan tulkinta on eräs kvanttimekaniikan tulkinta. Sen kehittivät suurimmaksi osaksi  Niels Bohr ja Werner Heisenberg yhteistyössä Kööpenhaminassa vuoden 1927 tienoilla. Bohr ja Heisenberg laajensivat Max Bornin kehittämää aaltofunktion todennäköisyystulkintaa. Heidän tulkintansa yrittää vastata muutamiin kvanttimekaniikan aalto-hiukkas-dualismin hämmentäviin kysymyksiin.
Klassisessa Youngin kaksoisrakokokeessa kahden lähekkäin olevan raon läpi kohdistettu valo muodostaa levyn takana olevalle varjostimelle kirkkaita ja tummia vyöhykkeitä. Nämä voidaan selittää valon aalto-ominaisuuden vaikutuksena: kirkkaissa kohdissa valoaallot vahvistavat toisiaan ja tummissa kohdissa kumoavat toisensa. Kokeellisesti on kuitenkin osoitettu, että valolla on myös hiukkas-tyyppisiä ominaisuuksia ja esimerkiksi elektroneilla on aalto-ominaisuuksia, jotka voivat tuottaa interferenssikuvioita.
Tämä aiheuttaa mielenkiintoisia kysymyksiä. Jos esimerkiksi Youngin kaksoisrakokoe tehdään siten, että vain yksi fotoni tai elektroni menisi kerralla rakojen läpi, nähdään yksittäisen elektronin tai fotonin osuvan varjostimeen kerrallaan. Koetta toistettaessa havaitaan näiden yksittäisten elektronien tai fotonien muodostavan varjostimelle samanlaisia interferenssikuvioita kuin keskenään vaikuttavilla aalloilla.

Arvostelua

Kvanttimekaniikan (kohta 1) täydellisyysajatusta vastaan on esitetty erilaisia ajatuksia. Yhtenä tunnetuimmista voidaan pitää Albert Einsteinin kahden kollegansa, Boris Podolskyn ja Nathan Rosen kanssa kehittelemää EPR-ajatuskoetta, jonka tarkoituksena oli osoittaa, että on oltava olemassa piilo­muuttujia, joilla välttää ei-lokaali, välitön kvanttijärjestelmien "kaukovaikutus".
Kolmesta edellä olevasta kohdasta kolmas on luultavasti ongelmallisin fyysikon näkökulmasta, koska se antaa mittausprosesseille erikoisen statuksen määrittelemättä niitä puhtaasti tai selittämättä niiden outoja vaikutuksia.
Monet fyysikot ja filosofit ovat vastustaneet Kööpenhaminan tulkintaa siksi, että se on ei-deterministinen. Sitä vastustetaan myös siksi, että se sisältää määrittelemättömän mittausprosessin todennäköisyys-funktiot ei-todennäköisiksi mittauksiksi. Albert Einsteinin kuuluisa sanonta "Jumala ei heitä noppaa" ja "Luuletteko todella, ettei kuuta ole olemassa ilman katsojaa?" ovat esimerkkejä tästä.
Erwin Schrödinger kehitti Schrödingerin kissa -ajatuskokeen, joka yrittää valaista kvanttimekaniikan teorian epätäydellisyyttä, kun liikutaan atomitasolta makroskooppisiin systeemeihin.
Tällä hetkellä (elokuu 2004) on epäilyksiä Kööpenhaminan tulkinnan oikeellisuudesta, johtuen Shahriar Afsharin 2004 ristiriitaisista tuloksista kaksoisrakokokeen eräällä variantilla, joka näyttää myös asettavan koko aalto-hiukkas-dualismin käsitteen oikeellisuuden kyseenalaiseksi.
Razak Boukari

Seurajoukkueura

Boukari aloitti jalkapalloilun Ranskassa muutettuaan jo nuorena Togosta. Hän vietti ensimmäiset kaksi kautta Ligue 2:ssa Châteauroux'ssa. Parhaimmillaan Boukari teki ensimmäisellä kaudellaan viisi maalia. Kesällä 2006 hän siirtyi RC Lensiin ja pelasi siirron myötä ensimmäistä kertaa Ranskan pääsarjassa 5. elokuuta 2008 Troyesia vastaan. Avausmaalinsa Boukari teki kuitenkin vasta kaudella 2009–2010 kotiottelussa Auxerrea vastaan.
Tammikuussa 2011 Boukari siirtyi Stade Rennaisiin.

Maajoukkueura

Boukari edusti nuorten tasolla Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta yhden ottelun verran vuonna 2006. Sittemmin heinäkuussa 2010 hän ilmoitti jatkossa edustavansa synnyinmaataan Togon maajoukkuetta.
Oppikirja

Oppikirja on oppilaitoksissa oppilaiden käyttämä kirja, jonka avulla opitaan tietoa. Oppikirjat ovat yksi oppimateriaalien tyyppi. Oppikirjoja on nykyisin saatavina myös sähkökirjoina.
Suomen lainsäädäntö ei ota kantaa oppikirjojen sisältöön tai käyttöön. Sen sijaan lainsäädännössä määrätään oppikirjojen maksuttomuudesta perusopetuksessa.
Oppikirjoja kuten muitakin kirjoja voi päällystää kontaktimuovilla, jolloin ne kestävät paremmin kosteutta ja kulutusta.
Pythagóreion arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu noin 3 000 esinettä. Ne ajoittuvat neoliittiselta kaudelta 4000-luvulta eaa. varhaisbysanttilaiselle kaudelle 600-luvulle jaa. Ne ovat peräisin Pythagóreion paikalla sijainneen antiikin aikaisen Samoksen kaupungin arkeologisilta kaivauksilta sekä muista kaivauksista eri puolilta saarta, mukaan lukien Kástron kivikautinen asutus. Esineisiin kuuluu esimerkiksi veistoksia, keramiikkaa, votiivilahjoja, rakennusten koristeosia, jalokiviä ja rahoja, hautakiviä sekä muita esineitä.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa marmorinen Aiakeen, Samoksen tyranni Polykrateen isän, patsas, jonka Aiakes oli omistanut Heralle, noin vuodelta 540 eaa.; keisari Trajanuksen marmorinen noin 2,7 metriä korkea patsas; Augustuksen ja Claudiuksen marmoriset rintakuvat; marmorinen temppelinmuotoinen sarkofagi noin vuodelta 550–500 eaa.; Diagoras Deloslaisen palmettikoristeinen hautakivi noin vuodelta 530 eaa.; toinen Chórasta löydetty palmettikoristeinen hautakivi noin vuodelta 500–490 eaa.; sekä 300 bysanttilaisaikaisesta rahakätköstä löydettyä rahaa 600-luvulta.
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2010

A-lohko

A-lohko pelattiin Megèvessä ja Saint-Gervais-les-Bainsissa, Ranskassa 14. joulukuuta -20. joulukuuta 2009.

B-lohko

B-lohko pelattiin Gdańskssa, Puolassa 14. joulukuuta -20. joulukuuta 2009.
Turun klassillinen lukio

Turun klassillinen lukio on yksi Turun yhdestätoista lukiosta, joka syntyi Turun Klassikon lukion ja Juhana Herttuan lukion yhdistyessä 1. elokuuta 2013. Samoissa tiloissa toimii Turun iltalukio. Yleislukion lisäksi koulu on ilmaisun (aiemmin taideviestinnän) valtakunnallinen erityislukio. Taideviestintä, perinteet ja klassisen kulttuurin vaaliminen ovat osa koulun jokapäiväistä toimintakulttuuria.
Turun klassillinen lukio sijaitsee Linnankadun ja Eskelinkadun kulmassa VII kaupunginosassa keskustassa. Tällä paikalla on toiminut koulu aina vuodesta 1887 asti, jolloin paikalla sijaitsi Turun Suomalainen Lyseo.

Lukion historia

Turun ja samalla koko maakunnan ensimmäinen oppikoulu perustettiin 19. maaliskuuta 1879. Yksityinen koulu sai nimekseen Turun Suomalainen Lyseo, ja sen tehtävänä oli vaalia länsimaista klassillista kulttuuriperintöä. Vuonna 1883 perustettiin Turun Suomalainen Valtiolyseo ja samalla yksityislyseo lakkasi ottamasta uusia opiskelijoita. Vuonna 1887 lyseot sulautuivat ja muodostivat Turun Suomalaisen Lyseon, ja samalla uusi koulu siirtyi Linnankadun ja Eskelinkadun kulmaan. Kun reaaliosasto oli erotettu erilliseksi kouluksi, vastasi Turun Suomalainen klassillinen lyseo (1903), myöhempi Turun klassillinen lyseo (1950) yksin perinteisestä tehtävästään. Ensimmäisten tyttöjen tultua kouluun 1972 muodostui Turun klassillinen yhteislyseo. Peruskoulujärjestelmän noudattama tapa nimittää koulu muun kuin tarkoitusperän mukaan pakotti Klassikon ottamaan nimet Eskelin koulu ja lukio vuonna 1976. Täyttäessään sata vuotta vuonna 1979 koulu sai takaisin nimen Turun Klassikon lukio, ja yläasteesta tuli Klassikon koulu. Vuonna 2013 Turun Klassikon lukio yhdistyi Juhana Herttuan ilmaisutaidon lukion kanssa Turun klassilliseksi lukioksi.

Erityispiirteet

Klassillinen lukio on saanut valtakunnalliseksi koulutustehtäväkseen ilmaisulinjan. Lisäksi lukiossa vaalitaan perinteistä ja länsimaista klassista kulttuuria. Tämä näkyy useina aiheeseen liittyvinä kursseina sekä runsaana latinan kielen opetuksena; lukiossa on mahdollista suorittaa latinan kielen ylioppilastutkinto.

Turun Klassikot ry

Turun Klassikot ry on Klassikon koulun ja lukion entisten oppilaiden yhdistys, joka perustettiin 13. helmikuuta 1963. Sen tarkoitus on toimia entisten oppilaiden keskinäisenä yhdyssiteenä sekä työskennellä koulun ja sen oppilaiden ja etenkin latinan kielen opetuksen hyväksi. Yhdistys on muun muassa jakanut stipendejä hyvästä latinan taidosta. 1970-luvulla peruskoulu-uudistuksen yhteydessä yhdistys taisteli latinan kielen aseman säilyttämiseksi koulun opetuksessa.
Minami Kuribayashi

Minami Kuribayashi (jap. 栗林みな実 Kuribayashi Minami, s. 11. kesäkuuta 1976 Shizuoka, Japani) on japanilainen laulaja ja ääninäyttelijä.
Blót

Blót on vanha skandinaavis-germaaninen seremonia, jossa kokoonnutaan yhteen uhraamaan ja juhlimaan. Se oli eräänlaista vaihtokauppaa, jossa ihmiset uhrasivat jumalille saadakseen vastineeksi esim. onnea taisteluun, hedelmällisyyttä tai suotuisan sään.
Kirjoitettujen lähteiden mukaan viikingit hirttivät eläimiä ja ihmisiä pyhien lehtojen luona, koska he uskoivat näillä tietyillä paikoilla olleen erityisen vahva yhteys jumaliin. Uhraaminen suoritettiin patsaille. Blóteja järjestettiin tiettyinä aikoina vuodesta, joista keskitalvi ja -kesä olivat tärkeimmät ajankohdat.
Susan Eisenberg

Elämäkerta

Eisenberg opiskeli teatterin parissa Washington DC:ssä ja ääninäyttelemistä Academy of Dramatic Artsissa, New Yorkissa, sekä Los Angelesissa.

Ääninäyttelijänä

Eisenberg teki aluksi pienimuotoisia rooleja 1990-luvun alussa televisiosarjassa sekä elokuvassa Voices Within: The Lives of Truddi Chase ja Class of '96. Ääninäyttelyn animaatioissa ja videopeleissä hän aloitti 1990-luvun lopulla ja teki vuonna 2001 uransa merkittävimmän ääniroolin Ihmenaisena Justice League -animaatiosarjassa, jonka roolissa Eisenberg oli viisi vuotta. Suurimmaksi osaksi uraansa hän on antanut äänensä eri videopeleille ja televisioiden mainoksille. Eisenberg uusi roolinsa Ihmenaisena vuoden 2010 animaatioelokuvassa Superman/Batman: Apocalypse.
Lujo Brentano

Lujo Brentano (18. joulukuuta 1844, Aschaffenburg, Saksa – 9. syyskuuta 1931, München, Saksa) oli saksalainen taloustieteilijä, joka toimi professorina Münchenissä 1891–1916. Hän oli liberaalisesti suuntautunut kateederisosialisti, joka tutki työoloja ja oli kiinnostunut ammattiyhdistyksistä. Hän oli myös Saksan sosiaalipoliittisen yhdistyksen (Verein für Sozialpolitik) johtomiehiä. Brentano vastusti valtion liiallista sekaantumista talouselämään. Filosofi Franz Brentano oli Lujo Brentanon veli.
Olympiabakken

Reitti

Olympiabakkenin yläasema sijaitsee 1 027 metriä merenpinnan yläpuolella hieman Kvitfjell Expressin vuoriaseman alapuolella, paikan nimi on Kvitfjelleggen (Kvitfjellin reuna). Miesten syöksylaskuradan lähtopaikka sijaitsee 1 020 metriä merenpinnan yläpuolella. Lähdön jälkeen tulee lyhyt liukuosuus Gaupereksla (Ilveksen polku) ennen ensimmäistä S-mutkaa. Sen jälkeen tulee Orresvingen (Teeri), jossa sijaitsee naisten syöksylaskuradan lähtö ja miesten syöksyn 1. varalähtöpaikka. Kohta sai nimensä sen takia, koska teeret tarkkailivat siinä kohtaa rinteen rakennustöitä useaan kertaan.
Sitten tulee Wintherhogget (Wintherin leikkaus). Se on radan kapein ja toiseksi jyrkin kohta. Nimi kuvaastaakin hyvin Ringebun silloisen kaupunginjohtajan Erik S. Wintheriä, joka uhmasi Norjan kulttuurimininsteriön päätöstä säästä Kvitfjellin rinteet hakkuilta. Winther halusi saada Lillehammerin olympialaisten alppihiihtokilpailuja Kvitfjelliin, samalla edistäen alueen turismia. Sitten tulee Sletten (Tasanko), joka on nimensä mukaisesti tasainen liukuosuus, sitä kutsutaan myös nimellä The Final Rest. Osuus on saanut nimensä Arild Slettenin mukaan, joka ensimmäisenä ehdotti miesten syöksylaskuradan tekemistä Kvitfjellin rinteelle. Sletten päättyy radan pisimpään hyppyriin Russispranget (Russin hyppyri), josta lennetään pisimmillään jopa 70–80 metriä.
Russin hyppyrin jälkeen tulee liukuosuus Myrlihalsen (Myrlin kurkku), se sijaitsee metsässä jota paikalliset kutsuvat Myrliksi. Se loppuu kapeampaan kohtaan, josta alkaa Elgtraversen (Hirven kallistus). Siinä kohtaa menee hirvien ja muiden nisäkkäiden polku radan poikki. Sitten tulee S-Svingen (S-mutka), joka myötäilee paikalla sijainnutta metsäpolkua. Sitten tulee Bukkerittet (Pukkiajelu), Bøygen, Løftet (Hissi) ja Klemma, jossa on kompressio. Løftetin kohdalla on radan jyrkin kohta.
Kompressionin jälkeen avautuu maalisuora Mæhlumsgeilen (Mæhlumin pihatie), jossa on Tunnelhoppet (Tunnelihyppyri) ja Målhoppet (Maalihyppyri). Tunnelihypyn alla menee maantie ja maalihypyn alla rautatie. Mæhlumsgeilen on saanut nimensä siitä että, Mæhlum on lähimmän maalaistalon nimi ja sanalla geile paikalliset tarkoittavat molemmin puolin aidattua tietä.
Veitjärvi (Kouvola, Rasi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 76 metriä mpy.
Neva (lehti)

Neva oli Pietarissa vuosina 1907–1918 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin viranomaisten vuonna 1906 lakkauttaman Uuden Inkerin tilalle. Se ilmoitti tavoitteekseen työtätekevän kansan sivistyksen, yhteiskunnallisten ja taloudellisten asioiden edistämisen. Tärkeällä sijalla oli myös raittiusasia. Nevan toimittajana oli ensin vuosina 1908–1910 ja sitten vuodesta 1912 lähtien Aapo Vesikko. Avustajina toimivat mm. kansanvalistusmiehet Kaapre Tynni, Juhani Peräläinen ja Aatu Haltsonen. Nevan toimituksellinen linja oli huomattavasti radikaalimpi kuin sen kilpailijana ilmestyneen kirkollishenkisen Inkerin.
Neva lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen vuoden 1918 alussa.
Florence (elokuva)

Vastaanotto

Florence on saanut kehuja elokuvakriitikoilta. Arvosteluja keräävä sivusto Rotten Tomatoes on laskenut elokuvalle pistemäärän 87 %, perusteena 167 arvostelua, joiden keskimääräinen arvosana on 7/10. Metacriticissä elokuvalla on 69 pistettä 100:sta, mikä merkitsee ”yleisiä kehuja”. Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja sanoi arvostelussaan: ”Tässä voi olla yksi syksyn elokuvahiteistä.”
Pienpanimo

Pienpanimo tai käsityöläispanimo on yleiskielessä panimo, jonka vuosittainen tuotantomäärä on pieni. Suomen lainsäädännössä pienpanimo määritellään panimoksi, jonka kalenterivuoden aikana tuottaman oluen määrä on enintään 15 miljoonaa litraa.
Suomessa oli joulukuussa 2017 Ylen mukaan 90 pienpanimoa, kun taas ns. suuria panimoja vain 3 (Olvi, Hartwall ja Sinerbrychoff). Pienpanimot tuottavat Suomessa noin 3 prosenttia kokonaiskulutuksesta. Suomen suurin pienpanimo on Laitilan Wirvoitusjuomatehdas.
Pienpanimot ovat usein perheyrityksiä tai kotiolutharrastajien yhteistyönä käynnistämiä. Koska pienillä volyymeilla ei voida kilpailla isojen panimoiden kanssa hinnalla, on joissakin maissa, kuten Suomessa, säädetty pienpanimoille verohelpotuksia toiminnan mahdollistamiseksi. Pienpanimoiden tuottamia oluita kutsutaan myös nimellä käsityöläisolut (engl. craft beer).
Yhdysvalloissa pienpanimoiden osuus markkinoista on etujärjestö Brewers Associationin mukaan 12 prosenttia. Monissa maissa panimomatkailu on suosittua.

Pienpanimoliitto

Suomen pienpanimoilla on oma liitto, Pienpanimoliitto. Vuonna 2019 liitossa oli 73 jäsentä. Se edustaa suurinta osaa suurten panimoiden muodostaman Panimo- ja virvoitysjuomateollisuusliiton ulkopuolelle jäävistä panimoista. Liitto ei ole tyytyväinen nykylainsäädäntöön ja vaatii muutoksia muun muassa alkoholin ulosmyyntiä ja valmisteverotusta koskeviin lainkohtiin.

Suomalaisia pienpanimoita

Olutkellari-blogin päivittyvässä tietokannassa on luettelo Suomen pienpanimoista. Sivulla on myös kartta panimoiden sijanneista. Seuraavassa valikoima suomalaisia pienpanimoita, joista osa kuuluu Pienpanimoliittoon: