google/wiki40b huggingface dataset:
Ossi Wallius

Ossi Wallius (s. 1945) on suomalainen toimittaja, mediatuottaja, viestinnän kouluttaja ja valokuvaaja. Valtakunnallisesti Wallius tunnetaan parhaiten MTV:n ja Yleisradion televisio- ja radio-ohjelmista 1970- ja 1980-luvuilta. Vuosina 1991–1996 Wallius toimi Kuopion kaupunginteatterin johtajana. Hän on julkaissut neljä valokuvakirjaa ja pitänyt valokuvanäyttelyitä Helsingissä ja Kuopion seudulla.
Wallius aloitti uransa vapaana toimittajana ja valokuvaajana 1960-luvun alussa. Vuonna 1965 hän toimi Koillis-Savo-lehden vt. päätoimittajana ja aloitti seuraavana vuonna pitkän rupeaman Yleisradion radio- ja tv-ohjelmien tekijänä. Hän oli muun muassa yksi ensimmäisistä Tänään iltapäivällä -ohjelman toimittajista yhdessä sisarensa Seija Wallius-Kokkosen kanssa 1970-luvun alussa. Samalla hän toimi Savon Sanomien Helsingin-toimituksessa 1967–1973. Vuosina 1973–1983 Wallius toimi MTV:n erikoistoimittajana monien eri ohjelmatyyppien parissa, minkä jälkeen hän työskenteli Ylen Kotimaan katsauksen toimitussihteerinä vuoteen 1986 asti. Wallius siirtyi sitten Ylen Kuopion iänj -toimituksen (nyk. Yle Radio Suomi Kuopio) esimieheksi ja vastaavaksi tuottajaksi.
Vuodesta 1989 Ossi Wallius on toiminut oman viestintätoimistonsa MediaWalliuksen kautta muun muassa mediatuottajana, valokuvaajana, kirjankustantajana, näytelmäkirjailijana, graafisena suunnittelijana ja viestintäkouluttajana.
Wallius on kuopiolaista VB-valokuvakeskusta ylläpitävän Victor Barsokevitsch -seuran kunniajäsen toimittuaan sen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana 1990-luvulta 2010-luvulle.
Ossi Wallius on ollut 1980-luvulta asti naimisissa pitkään Yleisradiossa työskennelleen Pirkko Pelkosen kanssa.
Luusua (Kemijärvi)

Luusua on noin 550 asukkaan kylä Kemijärvellä. Se sijaitsee noin 28 kilometriä etelään Kemijärven keskustasta Kemijärven etelärannalla Kemijoen luusuassa. Kylän nimi tarkoittaa järvestä alkavan joen alkukohtaa. Luusuan alueella sijaitsevat Luusuan lisäksi Raajärven sekä Juujärven kylät. Luusuan alueella on 550 asukasta. Kyläseura ylläpitää kylätoimistoa ja kauppa-auto käy kaksi kertaa viikossa.
Asutusta Kemijärven Luusuan alueella on ollut jo noin 5000-luvulla eaa., ja asutus on jatkunut aina 1200-luvulle saakka. Nykyinen Luusuan alueen asutus on alkanut 1654.
Edward Lucas

Edward Lucas (s. 1962) brittiläinen toimittaja, joka on erikoistunut Itä-Euroopan maihin.
Lucas työskentelee Lontoossa ilmestyvälle viikkolehdelle The Economistille. Hän on kirjoittanut Itä-Euroopan maita koskevista asioista vuodesta 1986 ja oli lehden Moskovan toimituksen päällikkö 1998–2002. Nyttemmin hän on Keski- ja Itä-Euroopan-kirjeenvaihtaja. Hän on aiemmin ollut The Independentin ja BBC:n kirjeenvaihtaja.
Lucas on opiskellut Winchester Collegessa, London School of Economicsissa ja Jagiellonian yliopistossa Krakovassa. Hän on ollut useiden kirjojen yhtenä tekijänä, kuten Why I am still an Anglican (Continuum, 2006). Hänen isänsä, filosofi John Lucas, on eläkkeellä Oxfordin yliopistosta. Hän on naimisissa kolumnisti Cristina Odonen kanssa.
Edward Lucasin teos "The New Cold War" on ilmestynyt yhdessätoista maassa. Sitä ovat kiittäneet muun muassa Vladimir Bukovski, Mart Laar ja Oleg Gordijevski. Kriittisesti siihen ovat suhtautuneet John Laughland ja Alexander Zaitchik.
Lucas on Viron ensimmäinen E-kansalainen.
Dietrich Buxtehude

Dietrich (Dieterich tai Diderik) Buxtehude (1637 (?) – 9. toukokuuta 1707 Lyypekki) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä. Buxtehuden elämänvaiheista ei ole säilynyt kovinkaan paljon tietoa.
Buxtehude syntyi todennäköisesti Helsingborgissa, Juutinrauman itärannalla noin vuonna 1637. Hän piti Tanskaa isänmaanaan, vaikka eli valtaosan elämästään Pohjois-Saksassa Lyypekin Marian kirkon urkurina.
Dietrich Buxtehude sävelsi muun muassa urkumusiikkia ja kantaatteja, mutta suurin osa sävellyksistä on kadonnut. Hänen urkumusiikkiaan pidetään nykyään pohjoissaksalaisen barokin huipentumana. Nuori Johann Sebastian Bach käveli vuonna 1705 lähes 300 kilometriä kuullakseen Buxtehuden urkujensoittoa, ja myös Georg Friedrich Händel matkusti kuulemaan maineikasta muusikkoa.
Urkurinvirassaan Buxtehude sävelsi ja johti myös soitin- ja lauluyhtyemusiikkia.

Elämä ja ura

Isänsä Johannes Buxtehuden työn jatkajana Dieterich aloitti urkurin viroissa Juutinrauman molemmilla puolilla, Helsinborgin ja Helsingørin Marian kirkoissa. Opetusta hän ilmeisesti sai pääosin isältään, joskin hän saattoi opiskella myös Hampurissa tai Lyypekissä. Noin 30-vuotiaana Buxtehude kutsuttiin Lyypekin Marian kirkon urkuriksi, jota virkaa Buxtehude hoiti kuolemaansa asti.
Buxtehude avioitui Lyypekissä edeltäjänsä, urkuri Franz Tunderin tyttären Anna Margaretan kanssa. Buxtehude nosti jo Tunderin perustamat adventtiajan iltamusiikit (Abendmusik) kukoistukseensa. Viitenä peräkkäisenä joulua edeltävänä sunnuntaina pidetyssä vuosittaisessa konserttisarjassa tiedetään esitetyn laajojakin oratoriotyyppisiä teoksia, mutta yhtään varmasti Buxtehudeen säveltämäksi todistettua teosta ei ole säilynyt. Tallella on kuitenkin toista sataa kantaattia tai pienempää vokaaliteosta eri kokoelmissa.
Buxtehudea pidetään 1600-luvun pohjoissaksalaisen urkuri- ja urkusäveltäjäperinteen huipennuksena. Buxtehuden urkuteoksia on säilynyt erityisesti Bachin lähipiirin kopioimina. Suurelle pohjoissaksalaiselle urkutyypille luodut teokset ovat säilyttäneet asemansa keskeisenä barokin urkuohjelmistona.
Buxtehuden säilyneet urkusävellykset (muun muassa preludeja, fuugia, passacaglioita ja koraalialkusoittoja) julkaistiin painettuina vuosina 1876–1878 ja valikoima kirkkokantaatteja vuonna 1904. Kiinnostus Buxtehudea ja hänen musiikkiaan kohtaan virisi uudelleen vietettäessä hänen syntymänsä 300-vuotisjuhlaa vuonna 1937.
Kultainen tulppaani (vuoden 2003 elokuva)

Juoni

Kultainen tulppaani sijoittuu 1760-luvun Ranskaan ja kertoo nuoresta seikkailijasta Fanfan la Tulipesta (Vincent Perez), joka pakenee kotoaan välttääkseen järjestetyn avioliiton. Tulipe värväytyy kuningas Ludvig XV:n (Didier Bourdon) armeijaan, kun mustalaistyttö Adeline la Franchise (Penélope Cruz) ennustaa hänen saavan siellä mainetta, kunniaa ja prinsessan puolisokseen. Vaikka mustalaistyttö paljastuu värväysupseerin tyttäreksi, Tulipen urasuunnitelmat eivät kuitenkaan muutu.

Julkaisu ja vastaanotto

Kultainen tulppaani sai ensi-iltansa Ranskassa 14. toukokuuta 2003. Elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa oli EuropaCorp Distribution. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti lähes kahdeksan miljoonan dollarin lipputulot.
Kultainen tulppaani on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 17% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,0/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kuuteen arviointiin. 2 320 käyttäjästä 42% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,9/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 4 210 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,7/10.
Fox Pathé Europa julkaisi elokuvan Ranskassa DVD:lle 3. joulukuuta 2003. Future Film Distribution julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle 21. syyskuuta 2011.
VL Vihuri (pommikone)

VL Vihuri (myös Mosquito-Vihuri) oli suomalainen Valtion lentokonetehtaan suunnittelma kaksimoottorisesta pommikoneesta, jonka jatkosuunnittelusta luovuttiin jatkosodan lopulla vuonna 1944. Vihuri olisi pohjautunut brittiläiseen De Havilland D.H.98 Mosquito -pommikoneeseen, joka olisi uudelleenpiirretty rakenteidensa osalta lentokonetehtaalla valmistamista varten. Tehdas halusi säilyttää myös Mosquiton aerodynamiset ratkaisut ennallaan, mutta moottorityypiksi olisi valittu saksalainen Daimler-Benz DB 605. Ulkonäöltään Vihuri olisi muistuttanut Mosquito B IV -alatyyppiä.
Bristol Blenheimin tuotannon alkaessa päättyä VL:n tehtaalla näytti olevan ylimääräistä kapasiteettia. Tehtaalta esitettiin, että hankittaisiin lisenssi modernista pommittajasta. Ilmavoimien esikunta arvioi metallin saatavuuden heikkenevän edelleen sotaoloissa ja että aikaa kuluisi liiaksi lisenssineuvotteluihin.
Esikunta ehdotti puurakenteista konetta kotimaisista materiaaleista. Esikunta kirjoitti 31. lokakuuta 1943 salaisen kirjeen VL:lle kysyen mahdollisuutta kopioida brittiläinen de Havilland Mosquito, joka oli muottiin tehtyä viilupuukuorirakennetta. Ajateltiin, että Saksasta saataisiin korjauskelpoinen sekä toinen purettava mallikoneiksi kuten myös DB-moottorit.
VL arvioi aloittavansa tuotannon kesäkuussa 1946 ja saavansa 60 konetta valmiiksi vuoden 1948 puolivälissä jos mallikoneet saataisiin tammikuussa 1944 ja aerodynamiikkaa ei muutettaisi. VL Puuska- ja Tuuli I -koneiden suunnitelmia olisi lykätty. Kone olisi tullut tuotantoon VL Pyörremyrskyn jälkeen.
Vuonna 1944 Ilmavoimat standardoi pommikoneeksi Junkers Ju 88:n ja suunnitelmasta luovuttiin.
Robby Fabbri

Seuraura

Fabbrin kasvattajaseura on Mississauga Rebels. Hän toimi GTMMHL-juniorisarjassa joukkueen kapteenina kaudella 2011–2012, jolloin Fabbri voitti OHL Cupin ja hän pelasi myös yhden ottelun sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä OJHL-joukkue Toronto Jr. Canadiensissa. OHL-joukkue Guelph Storm varasi Fabbrin kuudentena pelaajana vuonna 2012. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013. 
Kaudella 2013–2014 Fabbri oli Stormin toiseksi paras pistemies Scott Kosmachukin jälkeen tehoilla 45+42=87. Hän jakoi koko OHL:n maalipörssin neljännen sijan Sudbury Wolvesin Nicholas Baptisten ja Erie Ottersin Connor Brownin kanssa. Kevään 2014 pudotuspeleissä Fabbri oli Stormin paras maalintekijä 13 osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin ja palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Wayne Gretzky 99 Awardilla. Fabbri pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
St. Louis Blues varasi Fabbrin ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Saman vuoden syyskuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. OHL-kauden 2014–2015 jälkeen, huhtikuussa 2015 Fabbri siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Chicago Wolvesin vahvuuteen. Hän teki siellä sekä kolmessa runkosarja- että playoff-ottelussa yhteensä tehot 1+3=4.
Kauden 2015–2016 Fabbri aloitti suoraan St. Louis Bluesin NHL-joukkueessa. Hän teki näin ollen NHL-debyyttinsä kauden avauskierroksella 8. lokakuuta 2015 Edmonton Oilersia vastaan, jolloin Fabbri sai jääaikaa 10.28 minuuttia. Hän teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin, joka jäi Bluesin 3–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Fabbri valittiin ottelun kakkostähdeksi.

Muuta

Fabbrin isoveli Lenn pelaa Guelphin yliopistojoukkueessa.
Kaarnikkarousku

Ulkonäkö

Lakki on nuorena kupera, vanhemmiten se laakenee ja muuttuu koveraksi. Sen reuna kääntyy sisäänpäin. Se on väriltään ruskeanvioletti tai viininpunaharmaa. Sen pinta on joskus kiiltävä, joskus
nukkamainen ja tahmea. Heltat ovat yleensä valkoisia tai kermanvärisiä, mutta niitä kosketettaessa niihin tulee punaviolettia sävyä. Malto on valkoista.

Elinympäristö

Kaarnikkarouskua esiintyy puronvarsilla. Se on sopeutunut kylmiin ja vuoristoisiin oloihin.
Petääjärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,7 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Kiimajoen alueeseen (35.381) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,7 metriä mpy.
Anu Puustinen

Anu Puustinen (s. 1974) on suomalainen arkkitehti. Hänellä on vuodesta 2004 ollut arkkitehti Ville Haran kanssa yhteinen toimisto Avanto Arkkitehdit. Heidän suunnittelutöitään on Korkeasaaren näkötorni ”Kupla”, Habitare-messuille suunniteltu sauna ”Kyly” sekä Vantaan Pyhän Laurin kirkon viereen 2010 valmistunut Pyhän Laurin kappeli.
Puustinen on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa avoimessa korkeakoulussa 1993–1994, Delftin teknillisessä yliopistossa sekä Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 2004 lopputyönään Pyhän Laurin kappeli. Hän on opettanut Teknillisessä korkeakoulussa 2004–2010.
Silja Paavola

Silja Paavola (s. 19. joulukuuta 1956) on Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin puheenjohtaja. Paavola on pohjakoulutukseltaan apuhoitaja. Lisäksi hän on suorittanut muun muassa psykiatrisen hoidon erikoisammattitutkinnon.
Paavola valittiin SuPerin puheenjohtajaksi liittokokouksessa 2012. Sitä ennen hän toimi SuPerin liittohallituksen ja työvaliokunnan jäsenenä vuodesta 2008 lähtien.
Paavola valittiin jatkamaan puheenjohtajana uudelle nelivuotiskaudelle SuPerin liittokokouksessa 8.6.2016.
Vuosina 2004–2008 Paavola toimi SuPerin edustajiston jäsenenä.
Silja Paavola on työskennellyt muun muassa Helsingin kaupungin palveluksessa eri työpisteissä, ja hän on toiminut Helsingin kaupungin pääluottamusmiehenä vuosina 2007–2012.
Puoluetaustaltaan Paavola on sitoutumaton.
Pessimismi

Pessimismi tarkoittaa huonojen puolien näkemistä kaikessa tai oletusta, että asiat pahenevat, epäilevää suhtautumista tulevaisuuteen. Pessimismi on elämänkatsomuksena synkkä ja tarkoittaa taipumusta nähdä asiat yksinomaan synkässä valossa. Filosofiassa pessimismi on näkemys, jonka mukaan maailma on paha ja elämä arvoton.
Maija-Riitta Ollilan mukaan pahimman varalle varautuminen tekee pessimistinä olemisesta voimavaroja kuluttavamman kuin optimismista.
Pessimisti näkee tulevan asian negatiivisesti, kun taas optimisti positiivisesti.
Luolaihminen

Luolaihminen tai luolamies on nimitys stereotyyppiselle mielikuvalle esihistoriallisena aikana eläneistä ihmisistä tai ihmisten esivanhemmista, joiden on oletettu asuneen luolissa. Muinaisten luolamaalausten löytyminen lienee vaikuttanut mielikuvan kehittymiseen. Arkkityyppisen luolamiehen keskeiset tunnusmerkit ovat eläimen taljaan pukeutuminen ja nuijan käyttäminen aseena.
Nykyään luolaihmisiä kuvataan lähinnä populaarikulttuurissa, kuten elokuvissa ja sarjakuvissa, joissa heidät usein todellisuuden vastaisesti esitetään elämässä samaan aikaan dinosaurusten kanssa.
Jarkko Martikainen & Luotetut miehet

Historiaa

Luotetut miehet -yhtye koottiin alun perin Martikaisen viidennen sooloalbumin Koirien taivas -levyn myötä v. 2014 alkanutta kiertuetta varten. Janne ”Ema” Hurskainen soittaa levyllä rumpuja. Kitaristiksi mukaan saatiin Anssi Salminen ja basistiksi Luis Herrero.
Jani Halme

Jani Markus Halme (s. 12. maaliskuuta 1974 Parikkala) on suomalainen toimittaja ja luova johtaja. Hän on tullut tunnetuksi myös Uutisvuoto-ohjelman kapteenina. Keväällä 2018 hän sai Yle Puheelle oman digitaaliseen mediaan erikoistuneen ohjelman Halme & Saarinen – Diginen iltapäivä. 
Halme voitti 2017 Suuren journalistipalkinnon vuoden parhaasta journalistisesta teosta. Palkinto tuli Halmeen tekemästä sosiaalisen median ohjelmasta nimeltään Kotimaan katsaus, jossa luetaan ääneen suomalaisten paikallislehtien kaikkein pienimpiä uutisia. Halme toimii kolumnistina Kauppalehdessä, Etelä-Saimaassa, Kouvolan Sanomissa, Länsi-Savossa, Itä-Savossa ja Kymen Sanomissa.
Halme on tunnettu myös lukuisista nettitempauksistaan. Yksi suosituimmista oli 2000-luvun alussa perustettu Kyttääjät.net, joka kertoi kuvitteellisesta järjestöstä Etelä-Suomen kerrostalokyttääjät. SubTV esitti Kyttääjien pohjalta tehdyn televisiosarjan, joka kilpaili Suomea Lucrenen Kultainen ruusu -kilpailussa parhaan draamasarjan palkinnosta. Halme jahtasi YouTubessa pyörävarkaita piilottamalla GPS-paikantimia polkupyöriin Helsingissä ja kun pyörä varastettiin, lähti kuvausryhmä perään haastattelemaan varasta. Halmeen organisoimassa Hyvänmielenosoitus-tempauksessa mielenosoittajat kiersivät yhden päivän aikana kaikkien Suomessa olevien eri maiden suurlähetystöjen edessä kiittämässä kyseisiä maita niissä tehdyistä hyvistä asioista. Tempausten johdosta Halme palkittiin City-lehden ”Kaupungin paras” -kilpailussa Kaupungin parhaana propellipäänä.
Halme oli perustamassa myös Riot-Entertainment -nimistä yritystä ja toimi sen luovana johtajana.
Halme työskentelee luovana johtajana ToinenPHD-mediatoimistossa. Hänet on palkittu elämäntyöpalkinnolla digitaalisen median kilpailu GrandOnessa vuonna 2016. Ennen ToinenPHD:tä hän on työskennellyt muun muassa MTV3:lla, elokuvayhtiö SF Filmissä ja digitoimisto Kuubissa.
Avdejevo

Maantiede ja asutus

Avdejevon kunnan pinta-ala on 1 708,33 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Puudožin piirin Pälmän, idässä Kuganavolokin ja Kubovon sekä etelässä Puudožin ja Šallan kuntiin sekä lännessä Äänisen kautta Karhumäen piiriin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesistöjä.
Seudun jokia ovat Jalganda, Pudra, Ragnuksa, Šalitsa, Suma ja Velmuksa. Suurimmat järvet ovat Koppolozero, Kupetskoje, Ragnozero, Šalozero, Sumozero, Tjagozero ja Tubozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, kupari, kromi, graniitti, gabronoriitti ja turve.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Onežskin ja Ragnuksan taajamat sekä Aleksejevon, Burakovon, Oktjabrskajan ja Pestšanojen kylät. Asutuskeskuksista suurin on vajaan 600 asukkaan Onežski. Aleksejevossa ja Burakovossa ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia

Novgorodin Jurjevin luostarille kuulunut Kupetskojejärven asutus esiintyy vuoden 1391 asiakirjassa. Avdejevon kyläryhmän keskuksena toimivan pogostan kirkko mainitaan vuonna 1628. Seudun kylät muodostivat Puudožin kihlakuntaan kuuluneen Avdejevon volostin, jossa vuonna 1905 oli 4 300 asukasta. 1920-luvulla perustettiin aluksi Šallan ja myöhemmin Puudožin piiriin kuulunut Avdejevon kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdessakymmenessä kylässä oli 1 800 asukasta, jotka kaikki olivat venäläisiä. Avdejevskaja, Vorobjovskaja ja Zagubje yhdistettiin virallisesti Avdejevon kyläksi vuonna 1957.

Liikenne, talous ja palvelut

Avdejevon kautta kulkee Vologdan, Puudožin ja Karhumäen välinen maantie.
Kunnassa toimii kivilouhimo, maatalousyritys Niva, yksi yksityisviljelmä sekä joukko asukkaiden palstaviljelmiä. Neljäsosa työikäisistä ei käy ansiotöissä ja kolme neljäsosaa työssäkäyvistä työskentelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, lastenkoti, posti ja kaksi kauppaa. Eräitä palveluja on myös muissa asutuksissa.

Nähtävyydet

Pestšanojen yhteyteen kuuluvalla Kostinskajan kylällä on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkejä ovat Äänisen Lukostrovin ja Burakovon pogostan kirkot, Gabnevon, Kostinskajan, Jalgandselgan ja Oktjabrskaja-Rutšein tsasounat sekä kylien vanhat asuintalot. Kunnassa on kaksi toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikkaa.
MTV Networks

MTV Networks on mediayhtiö Viacomin osa, joka vastaa useiden tv-kanavien brandeistä. Yhtiö perustettiin vuonna 1984, ja se vastaa muun muassa Yhdysvaltain MTV-kanavan brandistä.
MTV Networks omistaa Suomessa näkyvät kanavat: MTV Finland, MTV Rocks, MTV Hits, MTV Dance, MTV Music 24, MTV Live HD, VH1, Nickelodeon.

Historiaa

Vuonna 1988 Viacom osti itselleen 66 % MTV Networksista ja vuonna 1989 loput MTV Networksista.
Portugalinsotalaiva

Kuvaus

Portugalinsotalaiva ei ole eläinyksilö, vaan se on useista erikoistuneista polyypeista koostuva yhdyskunta. Se ei ole meduusa, vaikka se usein yhdistetäänkin niihin. Portugalinsotalaivaan kuuluu neljänlaisia tsooideja, joista jokaisenlaisella on omat tehtävänsä. Osa on erikoistunut kellumiseen, osa saalistamiseen, osa syömiseen ja osa lisääntymiseen.
Portugalinsotalaivalla on noin 15 cm vedenpinnan yläpuolelle kohoava, 9–35 cm pitkä, typpi-happi-hiilimonoksidi-kaasuseosta täynnä oleva ja sulkijalihaksella varustettu kelluke, joka toimii purjeen tavoin auttaen liikkumisessa. Veden alla sillä on pitkät lonkerot, joissa on ravinnonhankinnassa käytettävät polttiaissolut. Portugalinsotalaiva voi levittää lonkeronsa jopa 30 metrin päähän.

Levinneisyys ja elinympäristö

Portugalinsotalaivoja tavataan Atlantilla, Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Ne ovat pintaeläimiä ja elävät trooppisilla ja subtrooppisilla vesillä. Laji on erityisen yleinen Sargassomeren lämpimissiä vesissä, mutta niitä tavataan muun muassa Florida Keysin ympäristössä, Golfvirran alueella, Meksikonlahdella ja Karbianmerellä.

Liikkuminen

Portugalinsotalaivat liikkuvat usein passiivisesti tuulen ja merivirtojen vietävinä. Yhdyskunta ei pysty uimaan, mutta se käyttää kellumiseen kaasulla varustettua säkkiä. Osa niistä on ”vasenkätisiä” ja osa ”oikeakäitisiä”. Tämän vaihtelun ansiosta portugalinsotalaivat kulkeutuvat eri suuntiin. Kovassa merenkäynnissä portugalinsotalaiva tyhjentää uimakellukettaan kaasusta, jolloin se painuu pinnan alle turvaan pahimmalta aallokolta.

Ravinto

Ravinnokseen portugalinsotalaiva käyttää pikkukaloja, joita se lonkeroidensa polttiaissoluilla lamauttaa ja tappaa, minkä jälkeen ne nostetaan ruuansulatuspolyyppien käsiteltäviksi. Kalat muodostavat 70–90 prosenttia portugalinsotalaivojen ravinnosta. Lisäksi ne syövät katkarapuja, muita äyriäisiä ja planktonin joukossa uivia pieniä eläimiä.
Portugalinsotalaivat sulattavat ravintonsa kelluntapolyypin alla olevassa vatsassa eli gastrotsooidissa, joita jokaisessa yhdyskunnassa on useita. Jokaisella gastrotsooidilla on oma suunsa. Vatsassa erittyy entsyymejä, jotka hajottavat proteiinit, hiilihydraatit ja rasvat. Sulamaton aines puristuu suusta takaisin mereen.
On joitakin eläimiä, jotka ovat immuuneja portugalinsotalaivan polttiaissolujen myrkylle, ja ne elävätkin turvassa lonkeroiden lomassa houkutellen muita pieniä kaloja saaliiksi ja syöden niiden jäännöksiä sekä kuolleita lonkeroita. Näitä lajeja ovat esimerkiksi polyyppikala (Nomeus gronovii), sinimerietana (Glaucus atlanticus) ja violettikotilo (Janthina janthina).

Lisääntyminen

Jokainen portugalinsotalaiva on periaatteessa yksineuvoinen yksilö. Lisääntymispolyypeissa on gonoforeja, joissa on joko naaraan tai koiraan sukusoluja. Hedelmöitys tapahtuu todennäköisesti avomerellä, missä sukusolut vapautuvat mereen. Lisääntymisen käynnistyminen saattaa olla jonkinlainen kemiallinen reaktio siihen, että useita portugalinsotalaivoja on kerääntynyt samalle alueelle. Laji lisääntyy useimmiten syksyllä, mutta lisääntymiskierron aiheuttajaa ei tunneta.
Rene Rinnekangas

Rene Rinnekangas (s. 25. syyskuuta 1999 Iisalmi) on suomalainen lumilautailija.
Lumilautailun maailmancupissa Rinnekangas kilpaili ensimmäisen kerran Mammothissa tammikuussa 2016 sijoittuen siellä slopestylessa 25:nneksi ja halfpipessa 26:nneksi. Helmikuussa 2017 hän sijoittui samassa paikassa slopestylessa viidenneksi. Parhaimmillaan hän on ollut maailmancupissa neljäs Snowmassin slopestylessa tammikuussa 2018. Hän sijoittui slopestylessa toiseksi X Games -kilpailussa tammikuussa 2019.
Vuoden 2016 nuorten talviolympialaisissa Kvitfjellissä Rinnekangas saavutti pronssia slopestylessa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän oli slopestylessa 14:s ja big airissa 54:s. Suomen-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yhden mitalin; hopeaa slopestylessa 2016.
Rinnekangas valittiin Suomen joukkueeseen Pyeongchangin olympialaisiin 2018, missä hän kilpaili slopestylessa ja big airissa.
Hughes OH-6 Cayuse

Historia

Hughes Helicopters toimitti ehdotuksensa Yhdysvaltain armeijan Light Observation Helicopter -ohjelmaan (LOH), jossa se sai aluksi tunnuksen YHO-6A ja muuttui muotoon YOH-6A johtaen mallinimeen OH-6A. Kopterin muunnoksia on muun muassa MH-6 Little Bird.