google/wiki40b huggingface dataset:
Julian Casablancas

Varhaiset vaiheet

Julian Casablancasin vanhemmat ovat muotitoimisto Elite Model Management -yrityksen espanjalais-amerikkalainen johtaja John Casablancas ja tanskalainen mallina toiminut Jeanette Christjansen, joka voitti Miss Denmark -kilpailun vuonna 1965. Casablancasin vanhemmat erosivat tämän ollessa nuori. Christjansenin uusi puoliso, taiteilija Sam Adoquei vaikutti Casablancasin musiikkimakuun tutustuttamalla tämän esimerkiksi The Doorsiin.
Casablancas tapasi The Strokesin basisti Nikolai Fraituren käydessään koulua New Yorkissa. Koska Casablancas ei menestynyt koulussa, hänen isänsä lähetti tämän yksityiskouluun Sveitsiiin, missä hän tapasi Albert Hammond Jr:n, joka liittyi myöhemmin Casablancasin yhtyeeseen. Palattuaan kotikaupunkiinsa New Yorkiin, hän jatkoi opiskelua ja tutustui Nick Valensiiin sekä Fabrizio Morettiin, jotka soittavat The Strokesissa. Yhtye alkoi soittaa yhdessä vuonna 1998 ja nimesi kokoonpanon The Strokesiksi vuonna 1999.

Musiikki

The Strokesin debyyttialbumi Is This It julkaistiin vuonna 2001 ollen arvostelu- ja myyntimenestys. Seuraava albumi, Room on Fire ilmestyi vuonna 2003 ja kolmas albumi First Impressions of Earth vuonna 2006, minkä kiertueen jälkeen yhtye jäi tauolle.
Tauon aikana yhtyeen jäsenet osallistuivat tahoillaan omiin projekteihinsa ja Casablancas teki yhteistyötä esimerkiksi Queens of the Stone Agen, The Lonely Islandin ja Danger Mousen kanssa.
Vuonna 2008 Casablancas alkoi levyttää sooloalbumiaan Phrazes for the Young, joka ilmestyi syksyllä 2009.
Casablancasin musiikillisiin vaikuttajiin kuuluvat mm. The Velvet Underground ja sitä kautta Lou Reed, Nirvana, Bob Marley, The Doors sekä The Cure. Hän sanoittaa ja säveltää lähes kaikki The Strokesin kappaleet.

Yksityiselämä

Julian Casablancas meni naimisiin yhtyeen managerin Ryan Gentlesin assistentin Juliet Joslinin kanssa 5. helmikuuta 2005. Casablancas ilmoitti yhtyeen konserteissa julkisesti avioitumisestaan. Esimerkiksi Central Parkin konsertissa soittaessaan kappaletta "Hard to Explain" hän sanoi "I'm getting married and it's hard to explain!" eli "Olen menossa naimisiin ja se on vaikea selittää!".
Casablancasilla on ollut vaikeita alkoholiongelmia, jotka korostuivat vuoden 2003–2004 aikoihin stressin takia. Nykyään hän on ilmoittanut olevansa kuivilla ja täysin raitis, joskin monet kyseenalaistavat hänen olevan täysin raitis. Casablancas on myös lopettanut tupakan polttamisen.
John Tower

John Goodwin Tower (29. syyskuuta 1925 – 5. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui senaatin jäsenenä vuosina 1961–1985.   
Tower oli toisen maailmansodan veteraani. Hän kuoli 23 henkeä vaatineessa lento-onnettomuudessa.
Haurasmurtuma

Iskusitkeys

Vetokokeessa pienillä kuormitusnopeuksilla huoneenlämpötilassa metallit yleensä murtuvat sitkeästi. Murtuminen voi olla hauras, kun kuormitetaan suuridimensioisia kappaleita tai kun kuormitus tapahtuu hyvin suurella nopeudella (iskumainen kuormitus) alhaisessa lämpötilassa. Haurasmurtumistaipumusta korostavat kappaleessa esiintyvät lovet tai muut teräväkulmaiset viat. Haurasmurtumisen vastustuskykyä sanotaan iskusitkeydeksi.

Kiderakenteen merkitys

Metalleilla, joiden kiderakenne on tilakeskinen kuutio, kuten ferriittisillä ja martensiittisilla teräksillä, iskusitkeys alenee romahdusmaisesti, kun lämpötila laskee määrätyn lämpötilan alapuolelle (transitiolämpötila) ja murtumistapa muuttuu sitkeästä hauraaksi. Murtumisen tapahtuessa hauraasti sen edellä ei ole plastista deformaatiota.
Pintakeskisen kuutiollisen kiderakenteen omaavat metallit, kuten esimerkiksi kupari, alumiini, nikkeli ja austeniittiset teräkset murtuvat sitkeästi myös matalissa lämpötiloissa. Murtuminen on sitkeää suurellakin kuormitusnopeudella. Kiderakenne helpottaa plastista deformaatiota, mikä estää haurasmurtuman.

Lohkomurtuma

Haurasmurtuma on usein lohkomurtumaksi kutsuttua tyyppiä, kun murtuma etenee tiettyjä hilatasoja pitkin kiteiden lävitse. Haurasmurtuma voi edetä myös raerajoilla, jos näillä esiintyy haurastavia faaseja. Lohkomurtuma etenee hauraassa metallissa jopa äänennopeudella.
Ferriittisillä ruostumattomilla teräksillä korkea kromipitoisuus lisää lohkomurtumataipumusta. Transitiolämpötila voi nousta huoneenlämpötilaan asti, kun kromipitoisuus ylittää 20%.

Sigmahauraus

Korkea kromipitoisuus yhdessä muiden seosaineiden kanssa lisää taipumusta myös sigmahauraudelle, minkä aiheuttaa pitkäaikaisessa hehkutuksessa 600–800 ᵒC lämpötilassa erkautuva sigmafaasi.

475 °C-hauraus

Korkeakromisilla teräksillä on erityinen haurausilmiö, jonka saa aikaan hehkutus lämpötilavälillä 400–550 °C. Hauraustumisen aiheuttavat erkaumat, jotka tosin saadaan rakenteesta pois hehkuttamalla lämpötilassa 600 °C

Iskukoe

Iskukoe on standardoitu aineenkoetusmenetelmä, jota käytetään etenkin eri terästuotteiden laadunvalvontaan. Kokeessa tietyn iskuenergian omaavan heilurivasaran annetaan iskeytyä V-lovettuun koesauvaan. Iskusitkeyden mittana käytetään koesauvan murtumiseen kulutettua vasaran liike-energiaa. Ainesstandardeissa annetaan kullekin materiaalille vaaditun iskuenergian vähimmäisarvoja määrätyissä koestuslämpötilassa.

Säteilyhaurastuminen

Ydinreaktoreissa neutronisäteily voi muuttaa kiderakennetta ja synnyttää hilavirheitä aiheuttaen reaktorin teräsrakenteissa säteilyhaurastumista.
Bogdan Kiselevitš

Seuraura

Kiselevitš on Severstal Tšerepovetsin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa vain 15-vuotiaana Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Kiselevitš oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+15=18, kuten myös seuraavalla kaudella 2007–2008 tehoilla 8+15=23. Hän siirtyi samalla kaudella TsSK VVS Samaraan pelaamaan lähinnä Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Vysšaja Ligaan. WHL-joukkue Tri-City Americans varasi Kiselevitšin 60. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2008. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Kauden 2008–2009 Kiselevitš aloitti samassa liigassa HK Lipetskin joukkueessa, mutta hän palasi kesken kauden kasvattajaseuransa Severstal Tšerepovetsin kakkosjoukkueeseen.
Kaudella 2009–2010 Kiselevitš nousi Severstal Tšerepovetsin KHL-joukkueeseen, jossa hän pelasi tulokaskautensa aikana 43 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kiselevitš teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2009 vieraissa Avtomobilist Jekaterinburgia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.56 minuuttia. Kiselevitš pelasi osan kaudestaan myös Venäjän nuorten sarja MHL:n Almaz Tšerepovetsissa, jonka sisäisen tehotilaston voiton hän jakoi Aleksandr Aljoškinin kanssa lukemalla +13. Kaudella 2010–2011 Kiselevitš teki KHL:ssä 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 3+5=8. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 2. lokakuuta 2010 Vitjaz Podolskia vastaan. 
Kaudella 2013–2014 Kiselevitš oli Severstalin tehokkain puolustaja tehoilla 3+10=13. Hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Toukokuussa 2014 Kiselevitš teki Severstalin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Vain reilu viikkoa myöhemmin seura kuitenkin kauppasi hänet TsSKA Moskovaan. Kaudella 2014–2015, 7. joulukuuta 2014 Kiselevitš valittiin KHL:n viikon puolustajaksi. Toukokuussa 2016 hän teki TsSKA:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Kiselevitš oli pudotuspeleissä joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Stéphane Da Costan kanssa tehoilla 2+6=8.
Kiselevitš nousi kaudella 2017–2018 TsSKA:n varakapteeniksi.
Backsliders

Backsliders oli 1970- ja 1980-luvun taitteessa perustettu suomalainen hard rock -yhtye. Erityisesti moottoripyöräilijöiden keskuudessa suosittu yhtye ehti julkaista viisi studioalbumia sekä yhden Hurriganes-coveralbumin yhdessä kitaristi Albert Järvisen kanssa nimellä Flashbacksliders, kunnes yhtyeen toiminta hiipui 1990-luvunpuolivälissä.
Kitaristit Dan Eklund ja Olli Hildén jatkoivat Backslidersin jälkeen soittajina Michael Monroen taustayhtyeessä. Hildén on Monroen serkku.
Meksikonbekardi

Levinneisyys

Meksikonbekardia tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Blood Red Sandman

Promo-versio

Loppuvuonna 2004 Isossa-Britanniassa julkaistiin promo-single ennen The Monster Show -kokoelmalevyn julkaisua. Promo-versio poikkeaa tavallisesta versiosta sekä kansitaiteeltaan että kappaleluetteloltaan. Ainoa yhteinen asia versioissa on nimikappale "Blood Red Sandman".
Risto Urrio

Risto Olavi Urrio (s. 15. maaliskuuta 1948, Laukaa) on suomalainen toimittaja, kirjailija, Jyväskylän kirjailijatalon entinen toiminnanjohtaja ja Suomen Maakuntakirjailijat ry:n entinen puheenjohtaja. Nykyisin (2011–) Suomen Maakuntakirjailijat ry:n varapuheenjohtaja.
Urrio on ollut mukana toimittamassa useita kronikoita ja julkaissut antologioita sekä toimittanut omakustannekirjoja, joihin myös suunnitellut kansia. Hän on myös suomentanut Jyväskylän kaupunginteatterille näytelmiä ja ollut aktiivisesti teatteritoiminnassa mukana. Urrio on kirjoittanut avustajana Keskisuomalaiseen vuodesta 1992 sekä muun muassa Savon Sanomiin, Suur-Jyväskylän lehteen ja Kortepohjalaiseen. Hän toimii Jyväskylän Sataman Yön tiedotusvastaavana, Kortepohjan asukkaat ry:n ja Viitaniemen koulun vanhempainneuvoston hallituksissa, Sohwin Kulttuuripalkinnon raadissa ja tiedottajana sekä työskenteli uuden kustantajan, Kärpänen Kustannuksen markkinointivastaavana. Urrio valittiin 2010 Kortepohjan Asukkaat ry:n puheenjohtajaksi ja 2011 Kortepohjalainen-lehden päätoimittajaksi.
Urrio kuvaa tuotannossaan muun muassa Keski-Suomea ja sen ihmisiä. Hänen kirjoistaan löytyvät kaksi paikallista maankuulua kylähullua ja peruskeskisuomalaista mieskuoroa kuvaavat teokset. Urrio on myös toimittanut pakinakirjan Tuplawee I, Hankasalmen Sanomien päätoimittajasta ja Keskisuomalaisen erikoistoimittajasta Heikki "Tuplawee" Wirtasesta.
Urrio on toiminut toistakymmentä vuotta kirjoittajien kouluttajana mm. Laukaan, Jyvälän ja Jyväskylän kansalaisopistoissa. Syksyllä 2014 hän aloittaa Elämäntarina-kurssit Aurinkorannikolla, Fuengirolan Sofia-opistossa.
Urriolle on myönnetty ravintola Sohwin 1. kulttuuripalkinto vuonna 1992.
C. Edv. Törmänen

Carl Edward Törmänen (9. elokuuta 1855 Lohja – 22. maaliskuuta 1880 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjallisuuden suomentaja. Hän käytti nimimerkkejä C.Ed. T--nen, Ed. T-nen, E-d T-nen, Törmänen, E. Törmänen, Vieno ja Wieno.
Törmänen oli mukana Suomalaisen Teatterin toiminnassa yhdessä Kaarlo Bergbomin kanssa.
24-vuotiaana kuollut Törmänen on haudattu Vihdin hautausmaalle yhdessä 1-vuotiaan tyttärensä Hilja Kaunon (1879–1880) kanssa. C. E. Törmäsen puisto Helsingissä on nimetty hänen mukaansa.
Festarikalevala

Festarikalevala on suomalaisten festarimuistoista koottu kirja ja selviytymisopas kesäfestareille. Nimi viittaa tapaan, jolla kirjan materiaali on koostettu. Ensimmäinen Festarikalevala tuotettiin keväällä 2012 kansalaisten tarinoihin pohjautuen. Kirjan on tuottanut kustannusyhtiö Roisto.
Marraskuussa 2012 mm. musiikkilehti Rumbaa kustantava Pop Media Oy ilmoitti ostaneensa Festarikalevala.fi -verkkopalvelun Roisto Oy:ltä. Kauppasummaa ei paljastettu, mutta kirjan kustannusoikeudet jäivät kustannusyhtiö Roistolle.
Eugene Fama

Eugene Francis Fama (s. 14. syyskuuta 1939 Boston) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja rahoituksen professori (Robert R. McCormick Distinguished Service Professor of Finance) Chicagon yliopistossa. Hänet tunnetaan tehokkaiden markkinoiden hypoteesin kehittämisestä. Fama on erikoistunut portfolioteorian ja osakemarkkinoiden tutkimukseen. Fama sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 2013 yhdessä Robert Shillerin ja Lars Peter Hansenin kanssa.
Broman Group

Historia

Pielisen auto Oy:n ensimmäinen liike avautui 14.5.1965. Liike sijaitsi Joensuun Suvantokadulla. Broman Group pitää tätä päivää syntymäpäivänään. Alkuun yritys myi Datsun- ja Dodge-merkkisiä autoja ja varaosia. Vuonna 1995 yritys alkoi tuoda maahan autojen varaosia ja tarvikkeita aputoiminimella Broman Group ja samalla siitä tuli yrityksen markkinointinimi.
Yhtiön alkuperäinen toimiala oli autojen vähittäismyynti. Kuitenkin varaosa- ja tarvikemyynnin kasvaessa tästä toimialasta luovuttiin. Yhtiö laajeni vuonna 1977 ensimmäistä kertaa Pohjois-Karjalan ulkopuolelle, jolloin se avasi liikkeen Kajaaniin. Tekniseen kauppaan yhtiö laajensi 1980-luvulla yritysostojen kautta.
Gaetano Preti

Gaetano Preti (28. helmikuuta 1891 – ?) oli italialainen telinevoimistelija. Hän oli mukana Lontoon olympialaisissa 1908, joissa Preti voimisteli joukkuekilpailussa. Italia sijoittui kisassa kuudenneksi.
Katja Kabanova

Katja Kabanova eli Ukonilma (tšek. Káťa Kabanová) on Leoš Janáčekin kolminäytöksinen ooppera, johon hän myös itse kirjoitti libreton Aleksandr Ostrovskin näytelmän Ukonilma pohjalta. Teos esitettiin ensi kertaa Kansallisteatterissa Brnossa 23. marraskuuta 1921. Kapellimestarina oli František Neumann. Suomen-ensi-ilta oli 5. marraskuuta 1959 Suomen Kansallisoopperassa.
Hannu Aravirta

Pelaajana

Hannu Aravirta oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän aloitti pelaamisen vasta 11-vuotiaana Savonlinnassa SaPKo:n juniorijoukkueissa. Aravirta siirtyi A-juniori-ikäisenä pelaamaan Turkuun TuTon riveihin yhdeksi kaudeksi. Hän pelasi 1-divisioonatasolla TuTossa 1973–1974 A-nuorten joukkueessa ja palasi takaisin Savonlinnaan kaudeksi 1974–1975 SaPKon pelatessa 1-divisoonassa. Seuraaville kausille Aravirta siirtyi Ouluun pelaamaan Kärpissä kaksi kautta 1-divisioonassa, kunnes kaudelle 1977–1978 Kärpät nousi SM-liigaan. Yhden pääsarjatasolla vietetyn kauden jälkeen Aravirta siirtyi pelaamaan Ruotsiin kolmeksi seuraavaksi kaudeksi: Södertäljessä 1978–1980 ja Kirunassa 1980–1981. 
Viimeiset vuotensa pelaajaurallaan Aravirta pelasi Kärpissä pelaten kaksi täyttä kautta. Aravirta päätti uransa kauden 1983–1984 aikana, jolloin hän toimi Pentti Matikaisen valmentamassa joukkueessa pelaavana kakkosvalmentajana. Matikainen oli houkuttelemassa Aravirtaa siirtymään valmentajan tehtäviin.
Hannu Aravirta pelasi SM-liigatasolla 93 ottelua tehden niissä pisteet 27+21=48. Divisioonatasolla mies pelasi yli piste per ottelu -keskiarvolla tehden 126 ottelussa tehot 78+73=151.

Valmentajana

SM-liigan joukkueista Aravirta on valmentanut JyP HT:tä (1988–1993), Jokereita (1993–1996, 2009), HIFK:ta (2003–2005), Pelicansia (2006–2009, 2013–) sekä Oulun Kärppiä (apuvalmentajana 1983–1985 ja 1987–1988, päävalmentajana 2010–2013). Hän on voittanut SM-liigassa valmentajana kaksi mestaruutta, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Hänet valittiin SM-liigan parhaaksi valmentajaksi vuonna 1989. Viimeisimmästä tehtävästään Jokereiden päävalmentajana hän sai potkut keskiviikkona 25. marraskuuta 2009. Jokerit oli tuolloin SM-liigassa viimeisenä. Tammikuussa 2010 Aravirta nimitettiin Elitserien-seura Modon päävalmentajaksi. 
Suomen jääkiekkomaajoukkueen valmennusportaassa Aravirta aloitti vuonna 1992, kun hänestä tuli Leijonien kakkosvalmentaja. Kakkosvalmentajana hän voitti maailmanmestaruuden, MM-hopean ja olympiapronssin. Maajoukkueen päävalmentajaksi Aravirta siirtyi vuonna 1998. Päävalmentajan paikalla hän luotsasi Leijonat kolme kertaa MM-hopealle, kerran MM-pronssille ja kerran olympiapronssille. Aravirta lopetti tehtävässä vuonna 2003. Aravirta valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 194 ottelussa, mikä on suurin ottelumäärä Suomen valmentajana. Vuosiksi 2004–2006 hän teki paluun maajoukkuevalmennukseen, kun hän astui Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen peräsimeen. Pikkuleijonien kanssa Aravirta voitti kaksi MM-pronssia.
Sven Stolpe

Elämä ja ura

Stolpe syntyi Tukholmassa virkamiesperheeseen. Isää on kuvattu velvollisuudentuntoiseksi järjestyksen ihmiseksi, jolla oli vahva moraalinen asenne myös pikkuasioissa. Stolpen mukaan tämä korostui hänessäkin taipumuksena itsekurin korostukseen. Tukholmassa suoritetun ylioppilastutkinnon jälkeen hän jatkoi opiskelua Tukholman korkeakoulussa filosofian kandidaattitutkintoon saakka. Hän oli aktiivinen opiskelijalehti Gaudeamuksessa, mutta kirjoitti myös päivälehtiin ja kirjallisiin aikakauslehtiin.
Vuonna 1927 Stolpe sairastui tuberkuloosiin ja joutui viettämään vuoden verran keuhkoparantolassa Sveitsissä. Hän käytti aikansa tutustumalla uskonnollisten ja eritoten ranskalaisten katolisten kirjailijoiden tuotantoon. Nämä vaikutteet muodostuivat myöhemmin pohjaksi hänen kristillisesti värittyneelle kulttuurikäsitykselleen, joka tuli esiin erityisesti hänen ollessaan aikakauslehti Frontenin päätoimittajana vuosina 1930–1931 sekä myöhemmin Aftonbladetin kriitikkona vuosina 1945–1961.

Kirjallinen tuotanto

Stolpen kirjallinen työ oli laajaa. Hän julkaisi yli sata kirjaa, ja häntä on kuvattu eräänlaiseksi "yhden miehen yliopistoksi". Hänen teoksensa voidaan jakaa kahteen pääkategoriaan: kaunokirjallisiin teoksiin ja yleisiin kulttuurikriittisiin sekä tutkimuksellisiin teoksiin yksittäisistä kirjailijoista.
Stolpen esikoisteos oli esseekokoelma Två generationer vuonna 1929. Siinä hän kritisoi voimakkaasti aikansa idyllistä runoutta ja porvarillista proosaa. Vuodesta 1936 Stolpen kirjallista tuotantoa leimasi hänen liittymisensä Oxford-liikkeeseen, erityisesti Roland Fangenin vaikutuksesta. Hänen kääntymisensä katolisuuteen vuonna 1947 näkyi muun muassa hänen romaaneissaan Lätt, snabb och öm (1947) ja Sakrament (1948).
Stolpen intohimoinen kiinnostus ideologisiin väittelyihin ja hänen monipuolinen tyylinsä tulivat erityisesti esiin hänen esseekokoelmissaan, kuten Den kristna falangenissa (2 nidettä, 1934–1936), ja niiden kautta hän esitteli erityisesti modernia ranskalaista uskonnollista kirjallisuutta. Stolpe kirjoitti myös elämäkertoja muun muassa Hjalmar Söderbergistä (1934), Jeanne d’Arcista (1949), Ruotsin kuningatar Kristiinasta (2 nidettä, 1960–1961) ja Pyhästä Birgitasta (1973). Vuosina 1972–1984 Stolpe julkaisi kahdeksanosaisen teoksen Ruotsin kirjallisuushistoriasta (Svenska folkets litterturhistoria).
Domenico Cimarosa

Elämäkerta

Cimarosa syntyi köyhään perheeseen Aversan pikkukaupungissa, lähellä Napolia. Hänen musiikillinen lahjakkuutensa huomattiin varhain, ja hän pääsi opiskelemaan Santa Maria di Loreton konservatorioon, jossa häntä opetti mm. arvostettu oopperasäveltäjä Niccolò Piccinni.
Cimarosan ura oopperasäveltäjänä alkoi vuonna 1772, kun hänen koominen oopperansa Le Stravaganze del Conte esitettiin Napolissa. Seuraavat kymmenen vuotta hän sävelsi ahkerasti lisää oopperoita, asuen Napolissa, Roomassa ja Firenzessä. Vähitellen hänen maineensa kasvoi niin suureksi, että Venäjän keisarinna Katariina II kutsui hänet vuonna 1787 Pietariin ja nimitti hänet hovisäveltäjäkseen. Cimarosa ei viihtynyt pohjoisen kylmässä ilmastossa, mutta sinnitteli silti Pietarissa neljän vuoden ajan, vuoteen 1791 asti.
Pietarin jälkeen Cimarosa asettui Wieniin, jossa hän sai arvokkaan nimityksen keisarilliseksi kapellimestariksi. Vuonna 1792 hän saavutti Wienissä suurimman menestyksensä koomisella oopperallaan Il matrimonio segreto (suomeksi "Salainen avioliitto"). Itävallan keisari Leopold II viihtyi tuon oopperan ensi-illassa jopa niin hyvin, että hän vaati välittömästi uusintaesitystä. (Tämä on ehkä ainoa kerta oopperan historiassa, kun ooppera on esitetty kahdesti ensi-iltapäivänään.) Keisari kuoli kolme viikkoa ensi-illan jälkeen, ja Cimarosa menetti näin tärkeimmän tukijansa Wienissä. Niinpä hän päätti palata takaisin synnyinseudulleen Napoliin, jossa hänelle oli tarjolla virka Napolin kuninkaan hoviurkurina. 
Elämänsä kenties suurimman virhearvion Cimarosa teki vuonna 1799, kun hän lähti mukaan politiikkaan, tukien ranskalaisten miehittäjien perustamaa Napolin tasavaltaa. Kun ranskalaiset poistuivat ja vanhat vallanpitäjät palasivat, tuomittiin Cimarosa kuolemaan. Tuomio muutettiin kuitenkin maastakarkotukseksi, lähinnä siitä syystä, että valtaapitävän yläluokan keskuudessa oli yhä paljon Cimarosan musiikin ystäviä.
Elämänsä kaksi viimeistä vuotta Cimarosa asui Venetsiassa, jatkaen oopperoiden säveltämistä kuolemaansa asti. Hänen viimeinen oopperansa Artemisia jäi kesken.
Cimarosa sävelsi koomisten oopperoiden (ital. opera buffa) lisäksi myös vakavia oopperoita (ital. opera seria), kirkkomusiikkia ja orkesterimusiikkia. Hänen musiikkinsa on melodista, viehättävää ja välitöntä. Il matrimonio segretoa pidetään yhä koomisen oopperan helmenä.
Jesse Haaja

Ura

Kymmeniä kansainvälisiä elokuva-alan palkintoja kerännyt Haaja harrasti lapsena supersankareita leikkimällä figuureilla ja piirtämällä sankarihahmoja. Ollessaan seitsemännellä luokalla hän piirsi hahmon, jonka nimeksi tuli Rendel, hänen Dell-merkkisen tietokoneensa innoittamana. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli Varkauden käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa graafista suunnittelua. Tehtyään kolmen kuukauden työharjoittelujakson mainostoimistossa hänet palkattiin sinne graafikoksi. Vuonna 2004 hän muutti Mikkeliin ja alkoi tehdä mainoselokuvia. Vuonna 2008 hän perusti oman mainostoimiston, Haaja & Arwo Design Oy:n.
Haajalla on Hortonin syndrooma, joka oli kroonistumassa loppuvuonna 2013. Hän suunnitteli työkyvyttömyyseläkkeelle siirtymistä, ennenkuin sairaus saatiin yhtäkkiä hallintaan vuonna 2014. Se tuntui hänestä uudelta mahdollisuudelta ja hän halusi saada "jotain aikaan.” Syntymäpäivänään hän muisti Rendelin ja teki vanhojen piirustustensa perusteella hahmosta kuvan tietokoneohjelmalla. Hän jakoi sen Facebookissa luvaten tekevänsä hahmoon perustuvan elokuvan miettien, ettei lyhytelokuvan tekeminen voi olla kovin vaikeaa. "Tarvitaan vain nahkapuku ja pari kaveria. Kamerakin löytyy.” Seuraavaan päivään mennessä kuvasta oli tykätty tuhat kertaa, seuraavalla viikolla moninkertaisesti. Myös media huomasi kuvan ja uutisoi, että Suomesta on tulossa ensimmäinen supersankarielokuva. Kesällä 2014 Haaja keräsi muutaman yhteistyökumppanin kanssa noin 50 000 euroa, jotka käytettiin elokuvan ensimmäisen teaserin kuvaamiseen Savonlinnassa.
Vuonna 2015 Haaja & Arwo Design Oy työllisti kahdeksan henkeä ja se oli alallaan maakunnan suurin. Sen asiakkaita olivat muun muassa Neste-ralli, Ajo Motorsport, Makuuni, Sami Hedberg, Aku Louhimies ja Osuuskauppa Suur-Savo. Haaja kävi Cannesin elokuvafestivaaleille etsimässä yhteistyökumppaneikseen tuottajia ja levittäjiä. Hän keräsi elokuvalle lähes 500 rahoittajaa, joiden joukossa oli esimerkiksi Mikkelin ja Varkauden kaupungit. Rahoittajien sijoitusten lisäksi Haaja sijoitti Rendel-projektiin omia rahojaan sekä satojatuhansia velkarahaa, mikä on elokuvamaailmassa poikkeuksellista, kuten sekin, että maallikko tekee näin ison elokuvan. Rendel ei ole saanut elokuvasäätiön levitystukea.
Helmikuuhun 2019 mennessä Rendel oli myyty 60 maahan. Yleisö äänesti Rendelin toiselle sijalle Jussi-gaalassa 2018. Yleisöäänestyken voitti Aku Louhimiehen Tuntematon Sotilas. Haaja on tehnyt sopimuksen tuotanto- ja levitysyhtiöinä toimivien Black Lion Picturesin ja kanadalaisen Raven Banner Entertainmentin kanssa kolmen pitkän elokuvan ohjaamisesta suoraan kansainväliseen levitykseen vuoden 2020 loppuun mennessä. Ensimmäisenä tehdään jatko-osa Rendeliin, minkä jälkeen vuorossa ovat kauhuelokuva (työnimellä Play with Me) ja suozombeista kertova kauhu-toimintaelokuva Furrow. Hän ohjaa myös Ana Alexanderin luoman Porcelain-elokuvan sekä Marvelin sarjakuvahahmoon liittyvää TV-sarjaa.

Yksityiselämä

Haajalla on kaksi lasta ja hänen kihlattunsa on Bianca Bradey, australialainen näyttelijä.
Jungle Hunt

Pelaaminen

Jungle Huntissa pelaaja kuljettaa viidakkoasuun pukeutunutta miestä, jonka tehtävä on vapauttaa hänen tyttöystävänsä kannibaaleilta. Hän käyttää viidakossa kulkiessaan apunaan liaaneja, ui krokotiilien asuttaman joen läpi ja ylittää liikkuvia kiviä. Krokotiilit on tapettavissa veitsellä, mutta joessa on myös ilmakuplia, jotka saattavat olla vaaraksi. Lopuksi pelaajan tulee pelastaa tyttö, jolloin tasot alkavat alusta astetta vaikeampina.
Onimusha

Kehitys

Vuonna 1997 Yoshiki Okamoto kertoi haastattelussa haluavansa tehdä ninja-version Resident Evil -pelistä. Okamoto suunnitteli pelin sijoittuvan ansoitettuun "ninja-taloon".

Myynti

Pelisarja on myynyt 8,2 miljoonaa kappaletta.

Vaikutus

Onimusha: Warlordsin bugi, joka mahdollisti vastustajan pitämisen ilmassa, antoi inspiraation Devil May Cry pelisarjan taistelumekaniikkaan.