google/wiki40b huggingface dataset:
Korfpallo

Korfpallo (holl. Korfbal) on urheilulaji ja pallopeli. Korfpalloa voidaan pelata joko ulkona tai sisällä. Peliä pelataan kahdeksan hengen joukkuein. Joukkueeseessa pelaa neljä miestä ja neljä naista. Pelin tarkoituksena on heittää pallo koriin. Korfpallo on suosittua erityisesti Alankomaissa, Belgiassa ja Taiwanissa.

Säännöt

Korfpalloa pelataan suorakaiteen muotoisella kentällä, jonka pituus on 40 metriä ja leveys 20 metriä. Kenttä jaetaan keskiviivalla puoliksi. Kentän kummassakin päässä on salko, joka sijaitsee 6,67 metrin päässä päätyrajasta. Salon keskiviivan puolelle kiinnitetään kori. Kori (korf) kiinnitetään siten, että korin yläreuna on 3,5 metrin korkeudella. Korin halkaisija tulee olla 39-41 cm. Korisalkoa ympäröi rangaistusalue.
Korfpalloa pelataan koon 5 pallolla, jonka ympärysmitta on 68-70,5 cm. Pallon tulee olla vähintään kaksivärinen. Pallon massan sallittu vaihteluväli 445–475 g.
Korfpallossa joukkueella on kentällä samanaikaisesti kahdeksan pelaajaa, joista neljä on naisia ja neljä miehiä. Joukkue jaetaan kahteen osaan, joista toinen osa puolustaa ja toinen hyökkää. Kumpaankin osaan kuuluu kaksi naista ja kaksi miestä. Pelaajavaihtoja ei ole rajoitettu.
Pelin tarkoituksena on tehdä mahdollisimman monta koria. Kori on hyväksytty, kun pallo menee korin läpi yläkautta.
Pelissä ei ole sallittua pelata palloa jaloin tai nyrkein. Pelissä ei ole myöskään sallittua juosta pallon kanssa eikä palloa saa riistää vastustajalta, jos se on selkeästi hänen hallussaan. Korfpallossa ei ole sallittua häiritä vastakkaisen sukupuolen heittopeliä.

Historia

Korfpallon kehitti alankomaalainen Nico Broekhuysen vuonna 1901. Peli esitettiin ensimmäisen kerran vuotta myöhemmin vuonna 1902. Kansainvälinen Korfpalloliitto (IKF, International Korfball Federation, Fédération Internationale de Korfball) perustettiin vuonna 1933.

Kilpailut

Korfpallon maailmanmestaruuskilpailut järjestetään neljän vuoden välein. Ensimmäisen kerran MM-kilpailut pelattiin vuonna 1978. MM-kilpailut on järjestetty yhteensä kymmenen kertaa. Menestynein joukkue on Alankomaat, joka on voittanut yhdeksän maailmanmestaruutta. Vuonna 1991 Belgia voitti maailmanmestaruuden.
Korfpallo on ollut osa World Gamesia vuodesta 1985 lähtien. Alankomaat on voittanut turnauksen joka kerta. Belgia on ollut aina turnauksen toinen pois lukien vuonna 2017, jolloin Taiwan sijoittui toiseksi.
Korfpallo on ollut näytöslajina sekä vuoden 1920 että 1928 olympialaisissa. Kummallakin kerralla vastakkain on ollut kaksi alankomaalaista joukkuetta.
Jalkapalloerotuomari

Jalkapalloerotuomari on jalkapallo-ottelussa järjestystä pitävä erotuomari. Hän varmistaa, että ottelussa noudatetaan jalkapallon sääntöjä, ja päättää muun muassa maalien hyväksymisestä ja ottelun lopputuloksen hyväksymisestä. Virallisissa jalkapallosäännöissä erotuomarin tehtävät on kuvattu luvussa 5.

Merkinannot

Jalkapalloerotuomari käyttää kahdeksaa ennalta määrättyä käsimerkkiä eri pelitapahtumien kuten vapaapotkujen ja kulmapotkujen ilmaisemiseksi tai merkiksi siitä, että peli saa jatkua rikkeestä huolimatta.

Varusteet

Erotuomarin pakollisia varusteita ovat pilli, kello, punainen ja keltainen kortti sekä muistiinpanovälineet. Erotuomari saa myös käyttää varusteita kommunikointiin muun erotuomariston kanssa sekä elektronista suorituskyvyn tai fyysisen suorituksen seurantajärjestelmää. Erotuomari ei saa käyttää muita elektronisia välineitä tai koruja.
Christine – tappaja-auto

Juoni

Arnie Cunningham on 17-vuotias koulukiusattu nuorukainen, jonka ainoa hyvä ystävä on koulun suosittu jalkapalloilija Dennis. Eräänä päivänä Arnie huomaa eräällä pihalla vanhan 1950-luvun Plymouth Furyn, jota LeBay-niminen vanhus on myymässä. Arnie rakastuu oikopäätä Christineksi ristittyyn autoon ja ostaa vanhan romun itselleen Dennisin epäluulosta huolimatta. Arnien vanhemmatkaan eivät katso hyvällä auton ostoa, joten Arnie päättää viedä sen Darnellin huoltamoon, jossa hän voi kunnostaa sen ajokuntoon.
Pian kuvioihin ilmestyy Leigh-niminen uusi oppilas, jonka kanssa Arnie aikoo seurustella. Sitten alkaa kuitenkin tapahtua outoja kuolemantapauksia. Autolla tuntuu olevan oma tahto, eikä se tunnu pitävän Arnien seuralaisesta. Se ei myöskään katso hyvällä, kun kiusaajat ahdistelevat Arnieta. Jossakin auton sisällä asustaa paha, äärimmäisen raivoisa voima, joka tahtoo kostaa kaikille, jotka ovat kohdelleet Arnieta kaltoin tai yrittävät vietellä Arnien pois läheisyydestään. Ajan myötä myös Arnie tuntuu muuttuvan.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Christine – tappaja-auto sai kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
10 sekunnin raja

10 sekunnin raja on yleisurheilussa käytetty termi, jolla viitataan ihmisen fyysisiin ominaisuuksiin perustuvaa psykologista rajaa 100 metrin juoksun suorittamiseksi alle 10 sekunnissa. Rajaa on perinteisesti pidetty pikajuoksun merkkipaaluna mutta sen merkitys on vähentynyt, sillä 1990-luvulta lähtien yhä useampi juoksija on alittanut rajan.

Historia

Ensimmäiset 10 sekuntia alittaneet ajat mitattiin käsiajanotolla. Kansainvälisen yleisurheiluliiton säännöistä johtuen vain täysin automaattista ajanottoa käyttäen mitatut ajat ovat tilastokelpoisia. Lisäksi suorituksen aikana tuulen nopeus saa olla enintään 2 m/s eikä urheilija saa käyttää suorituskykyä parantavia aineita. Tuulimittarin virheellinen toiminta voi myös mitätöidä tuloksen.
Näiden sääntöjen mukaan ensimmäisenä 10 sekunnin rajan alitti yhdysvaltalainen pikajuoksija Jim Hines 14. lokakuuta 1968 Méxicon kesäolympialaisissa. Hänen aikansa 9,95 s oli maailman nopein aika. Seuraava 10 sekunnin alitus tapahtui lähes 9 vuoden kuluttua kun Silvio Leonard juoksi 11. elokuuta 1977 ajan 9,98 s. Molemmat ajat mitattiin yli 1000 metrin korkeudessa, mikä vähentää ilmanvastusta ja näin ollen helpottaa juoksijan työtä. Carl Lewis oli ensimmäinen merenpinnan tasolla 10 sekunnin rajan alittanut. Hän juoksi 14. maaliskuuta 1983 ajan 9,97 s. Calvin Smith teki uuden maailmanennätyksen 3. heinäkuuta 1983 ajalla 9,93 s. Smith oli ensimmäinen joka alitti 10 sekunnin rajan kahdesti alittamalla rajan toistamiseen saman vuoden elokuussa.
Useat juoksijat alittivat rajan 1980-luvulla, mutta vuoden 1991 maailmanmestaruuskilpailujen 100 metrin loppukilpailussa kuusi juoksijaa alitti 10 sekunnin rajan. Kilpailun voitti Carl Lewis uudella maailmanennätysajalla 9,86 s. Maurice Greene oli ensimmäinen joka alitti 9,80 s vuonna 1999 ja Usain Bolt alitti ensimmäisenä 9,70 s vuonna 2008 ja 9,60  vuonna 2009. 10 sekunnin rajan alittaneita urheilijoita löytyy kaikilta mantereilta lukuun ottamatta Etelä-Amerikkaa, jossa Robson da Silva pitää maanosan ennätystä ajalla 10,00 s.
Vuonna 2008 10 sekunnin rajan alitti yhteensä 14 juoksijaa, jotka rikkoivat rajan yhteensä 53 kertaa. Kymmenen heistä alitti rajan ensimmäistä kertaa urallaan. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä tehtiin uusi maailmanennätys, ja kuusi juoksijaa alitti 10 sekunnin rajan.

Rotu

Lähes kaikki 10 sekunnin rajan alittaneet urheilijat ovat länsiafrikkalaista alkuperää. Ennen Christophe Lemaitren vuonna 2010 juoksemaa aikaa 9,98 yksikään aasialaista tai itäafrikkalaista alkuperää oleva juoksija ei ollut virallisesti alittanut rajaa. Colin Jackson sanoi, että hänen molemmat vanhempansa olivat lahjakkaita urheilijoita, ja vihjasi biologisen perimän olevan merkittävin tekijä sen sijaan, että rodulla olisi asian kanssa tekemistä. Lisäksi menestyneet länsiafrikkalaiset urheilijat voivat edesauttaa roolimallin muodostumisessa ja täten vahvistaa rodullista epäsuhtaa.
Z13 Erich Koellner

Valmistus

Alus tilattiin 10. marraskuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä. Sen köli laskettiin 12. lokakuuta 1935 ja alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1937. Alus valmistui 28. elokuuta 1938.

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
The Two Orphans

Juoni

The Two Orphans sijoittuu Pariisiin, missä irstaileva markiisi de Presles sieppaa orvon Henrietten. Tällöin Henrietten sokea ja puolustuskyvytön Louise-ystävä jää yksin harhailemaan Pariisin kaduille. Kerjäläinen ja varas äiti Frochard tyrkyttää Louisea kerjäämään ruokansa. Samaan aikaan Henrietten pelastaa häntä rakastava ritari de Vaudrey. Ritarin äiti, kreivitär de Liniere, saa selville, että Louise on hänen kauan kadoksissa ollut tyttärensä ja päättää etsiä hänet. Sillä välin äiti Frochardin poika, koukkuselkäinen Pierre, rakastuu Louiseen. Pierre tappaa Jacques-veljensä, joka julmasti pahoinpitelee Louisea. Juuri silloin kreivitär löytää Louisen, ja kun Louise saa näkönsä takaisin, hän ja Pierre menevät yhteen. Kreivitär antaa siunauksensa poikansa ja Henrietten avioliitolle.
Rachel Ruysch

Elämä

Rachel Ruysch syntyi vuonna 1664 Haagissa, mutta vietti lapsuutensa perheensä kanssa Amsterdamissa. Hänen isänsä oli kasvitieteilijä ja anatomian asiantuntija Frederik Ruysch, joka oli taitava amatööri-taidemaalari. Rachel kehitti isänsä kannustamana kykyjään taiteen ja luonnon tarkkailun saralla. Hän pääsi 15-vuoden ikäisenä mestarillisen asetelmataidemaalari Willem van Aelstin oppiin. Vuonna 1693 Ruysch meni naimisiin taidemaalari Juriaen Poolin kanssa. Pariskunta muutti Haagiin, jossa he molemmat liittyivät Pyhään Luukkaan killan jäseniksi. Perheeseen syntyi yhteensä kymmenen lasta. Vuosien 1708 ja 1716 välillä Ruysch työskenteli Reinin pfalzkreivikunnan vaaliruhtinaan Johan Vilhelmin hovimaalarina.
Tanit

Tanit (myös Tinnit ja Thinit) "Baalin kasvot", on Karthagon pääjumalatar. Hän on taivaan kuningatar, neitsyt ja äiti, hedelmällisyyden antaja. Hänen lisänimikkeensä on Nutrix (kasvatusäiti, hän joka ravitsee), ja häneen liitetään pomegranaatti, viikunat, vehnäntähkät sekä kyyhkynen. Tanitin erityinen symboli on niin sanottu Tinnit-tunnus: kolmio, sen päällä poikkiviiva, jonka yllä on kiekko. Latinaksi Tanitia kutsittiin nimellä Dea Caelestis (Taivaallinen jumalatar), ja  Tanit yhdistettiin ilmeisesti myös Kuuhun.
Tanit oli luultavasti Baal Hammonin puoliso. Tanitin ja Baal Hammonin palvontaan liittyi lasten, ilmeisesti erityisesti esikoisten, uhrauksia. Tanitin kultti levisi myös Maltalle, Sardiniaan ja Espanjaan.
Edwin Newman

Edwin Newman (25. tammikuuta 1919, New York – 13. elokuuta 2010 Oxford) oli yhdysvaltalainen televisiopersoona ja kirjailija. Hän oli NBC Newsin toimittajana työskennellessään ensimmäisiä J. F. Kennedyn salamurhasta uutisoineita journalisteja marraskuussa 1963. Hänelle myönnettiin vuonna 1966 Peabody-palkinto.
Newman teki esiintymisiä elokuvissa, ja vuonna 1984 hän pääsi juontamaan Saturday Night Liveä.
Newmanin julkaisemien kirjojen joukossa on Strictly Speaking: Will America Be the Death of English? (1974), jossa hän käsitteli englannin kielen rappeutumista. Hänen työtään on niin ikään romaani Sunday Punch (1979).
Marianne Thieme

Marianne Louise Thieme (s. 6. maaliskuuta 1972) on alankomaalainen eläintenoikeusaktivisti ja poliitikko. Hän johtaa Eläinpuoluetta (holl. Partij voor de Dieren), jolla on parlamentin ylähuoneessa yksi paikka 75:stä ja alahuoneessa kaksi paikkaa 150:stä.
Thieme opiskeli lakia. Hän oli perustamassa puoluetta vuonna 2002 ja asettui ehdolle vuoden 2003 parlamenttivaaleissa, mutta ei vielä päässyt läpi. Vuonna 2006 hän tuli Esther Ouwehandin kanssa valituksi edustajainhuoneeseen, jossa hän nykyisin on puolueensa parlamentiryhmän puheenjohtaja. Vuonna 2006 hän myös kääntyi seitsemännen päivän adventistiksi. Hän kuitenkin korostaa, että hänen johtamansa puolue on maallinen eikä sen sanoma ole sidottu mihinkään uskontoon.
Thieme on kasvissyöjä. Hän on sanonut Aadamin ja Eevankin olleen alun perin kasvissyöjiä, ja ihmisen alkaneen syödä lihaa vasta lankeemuksen jälkeen. Hänen mukaansa Jumala inhosi ihmisten antamia eläinuhreja.
Thieme asuu Maarssenissa. Hän on kirjoittanut paljon eläinten oikeuksista ja julkaissut kirjan De eeuw van het dier (2004).
The March of Time

The March of Time oli uutiskatsaus, jota esitettiin yhdysvaltalaisissa elokuvateattereissa vuosien 1935 ja 1951 välisenä aikana. Sen tuotti lehtikustantamo Time Inc., joka on nykyään osa Time Warneria. Parhaimmillaan sarjalla oli 20 miljoonaa katsojaa kuukaudessa 9 000 elokuvateatterissa. Vaikka uutiskatsaus oli suosittu, se oli taloudellisesti tappiollinen, johtuen korkeista tuotantokustannuksista. Uutiskatsaus lakkautettiin television yleistyttyä ja tehtyä formaatin tarpeettomaksi. Kaiken kaikkiaan 16 vuoden aikana ehdittiin tehdä 205 uutiskatsausta.
The March of Timea esitettiin myös radiossa 1931 – 1945. Alun perin ohjelmassa esitettiin pääasiallisesti dramatisoituja uutisia, esittäjinään muun muassa Agnes Moorehead, Art Carney ja Orson Welles. Myöhemmin dramatisoinnit korvattiin tapahtumapaikoilta radioteitse tulevilla toimittajien raporteilla.
Vuonna 1937 The March of Time sai Oscar-kunniapalkinnon. Radioversio pääsi Radio Hall of Fameen 1990.
Timmy Hansen

Kenneth Timmy Hansen (s. 21. toukokuuta 1992 Lidköping) on ruotsalainen autourheilija. Hän kilpailee kaudella rallicrossin MM-sarjassa Hansen Motorsport -tallin Peugeot 208:lla.
Hansenin isä on 14-kertainen rallicrossin Euroopan-mestari Kenneth Hansen, ja nuorempi veli Kevin Hansen on myös rallicrosskuljettaja.

Kilpaura

Hansen aloitti kilpauransa kartingista, jossa hän voitti viimeisellä kaudellaan 2008 Ruotsin mestaruuden. Seuraavalla kaudella Hansen siirtyi pikkuformuloihin Formula BMW:hen, jossa kilpaili kahden kauden ajan, sijoittuen jälkimmäisellä sarjassa kolmanneksi.
Kaudet 2011 ja 2012 hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa. Tämän jälkeen Hansen siirtyi rata-autoilusta isänsä jalanjäljissä rallicrossiin, ja debytoi rallicrossin MM-sarjassa kaudella 2014.
Hansen on voittanut neljä MM-osakilpailua, ja sijoittui sarjassa hopealle kaudella 2015.
Abdelaziz Kamara

Ura

Kamaran ura alkoi varsianaisesti Saint-Étiennen junioreissa vuonna 2000 ja pelasi aina vuoteen 2005. Edustusjoukkueeseen hän pääsi kaudella 2005–2006, mutta pelasi vain kolmessa ottelussa ennen siirtymistään Châteauroux'iin vuonna 2006. Uudessa seurassa peliaikaa ei tullut kuin kuuden ottelun verran liigaotteluissa kahden kauden ajan, jonka myötä Kamara siirtyi Sveitsiin Stade Nyonnaisiin vuonna 2008.

Maajoukkue

Maajoukkue tasolla Kamara edusti aluksi Ranskaa muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa, mutta siirtyi aikuisissa edustamaan toista kotimaataan Mauritaniaa.
My Best Friend’s Birthday

My Best Friend’s Birthday on Quentin Tarantinon ohjaama ja tuottama lyhytelokuva, joka ei kuitenkaan koskaan valmistunut. Tarantino myös näyttelee elokuvassa. Elokuvaa tehtiin vuosina 1984–1987, mutta projekti jäi kesken kun iso osa elokuvasta tuhoutui leikkausvaiheessa. Tästä syystä My Best Friend’s Birthdayta ei yleensä lasketa Quentin Tarantinon filmografiaan.
Elokuvan tekemistä vaikeuttivat alusta lähtien tekijöiden kokemattomuus ja rahoitusvaikeudet. Lopullinen päätös elokuvanteon keskeyttämisestä syntyi, kun kolme tärkeää kohtausta tuhoutui sähkökatkoksen aikana filmiä kehitettäessä. 
Elokuvan tarkoitus oli esitellä elokuvan toisen käsikirjoittajan Craig Hamannin ja Tarantinon kykyjä näyttelijöinä ja auttaa heitä työnsaannissa Hollywoodissa.
Werwolf (Hitlerin päämaja)

Werwolf (”Ihmissusi”) oli yksi Adolf Hitlerin käyttämistä päämajoista itärintamalla. Se sijaitsi noin 12 kilometrin etäisyydellä Vinnytsjasta läntisessä Ukrainassa. Hitler johti sieltä käsin operaatio Sinistä vuosina 1942 ja 1943.
Kompleksiin kuului noin 20 puista rakennusta, parakkeja ja kolme B-luokan bunkkeria. Rakennustyöt aloitti Organisation Todt marraskuussa 1941.
Hypo Real Estate

Finanssikriisi 2008

Syksyllä 2008 osana finanssikriisiä Hypo Real Estate ajautui vaikeuksiin sen vakavaraisuuden heikennettyä etenkin sen Irlannin yksikön Depfan takia. Muut saksalaiset liikepankit yrittivät ensin pelastaa pankkia, mutta neuvottelut kariutuivat. Lokakuussa 2008 Saksan hallitus päätti myöntää sille 50 miljardin euron tukipaketin.
Viggo Jensen (jalkapallovalmentaja)

Ura pelaajana

Jensen aloitti pelaajauransa 1965 Esbjerg fB:ssä, mutta pelasi menestyneimmät vuotensa Boldklubben 1909:ssa, jossa voitti Tanskan cup-mestaruuden 1971. B 1909:stä hän siirtyi FC Bayern Müncheniin kesällä 1973, muttei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa suurseuran kokoonpanossa. Vähäisen peliajan vuoksi Jensen siirtyi jo 1974 SpVgg Greuther Fürthiin, jota edusti neljän vuoden ajan. Vuonna 1978 Jensen palasi kotimaahansa ja pelasi uransa viimeiset vuodet Odense BK:ssa ja B 1909:ssä, kunnes lopetti uransa vuonna 1980.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Jensen aloitti Ullerslevissä 1981 ja siirtyi seuraavana vuonna Svendborg fB:n päävalmentajaksi. Hän luotsasi Tanskan 2. divisioonassa pelannutta seuraa viisi vuotta, kunnes siirtyi Silkeborg IF:n peräsimeen. Seuran valmentajana hänet valittiin Tanskan vuoden valmentajaksi 1988. Seuraavana vuonna hänestä tuli myös Tanskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti nuorten maajoukkueen EM-välieriin 1992. Hän jätti tehtävänsä olympiakisojen 1992 jälkeen.
Nuorten maajoukkuepestinsä jälkeen Jensen toimi vaihtelevalla menestyksellä tanskalaisseurojen päävalmentajana. Heinäkuussa 2007 hänestä tuli Viron maajoukkueen päävalmentaja.  Pesti päättyi tammikuussa 2008, kun Viron jalkapalloliitto ei jatkanut Jensenin puolivuotista sopimusta. 
Vuodesta 2008 lähtien hän on toiminut Odense BK:n apulaisvalmentajana.  Hän lopetti tehtävässään kauden 2009/10 jälkeen. Huhtikuussa 2011 Jensenistä tuli Vejle BK:n uusi päävalmentaja.  Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo toukokuussa. 
Marraskuussa 2011 Jensenista tuli Tanskan liigan putoamiskamppailuun juuttuneen Silkeborgin päävalmentaja.  Jensen ei onnistunut nostamaan seuraa pois liigan hänniltä ja kauden jälkeen Silkeborg putosi 1. divisioonaan. Putoamisen jälkeen Jensen ilmoitti jättävänsä seuran ja lopettavansa 32 vuotta kestäneen valmennusuransa.
Veikko Santero

Veikko Gunnar Santero (s. 1923) valittiin Salon kaupunginjohtajaksi joulukuussa 1964 äkillisesti kuolleen Viljo Mertanon tilalle. Hän hoiti virkaa vuosina 1964–1986.
Tonfisk Design

Tonfisk Design Oy on suomalainen muotoiluyhtiö. Yhtiön perustivat vuonna 1999 taiteen maisterit Brian Keaney ja Tony Alfström. Yhtiön tuotteet valmistetaan pääosin Suomessa, tehdas ja tehtaanmyymälä sijaitsevat Turussa. Yrityksessä työskentelee kolme henkilöä. Vuonna 2008 yrityksen liikevaihto oli 236 000 euroa ja liikevoitto 10 000 euroa.
Yrityksen tuotteita on myynnissä eri design-myymälöissä yli 30 maassa, muun muassa Pariisin Pompidou-keskuksessa ja New Yorkissa Museum of Modern Artissa. Turun Sanomien mukaan yritys on saanut maailmalla "suitsutusta ja palkintoja".
Useimmat yrityksen tuotteet ovat suunnitelleet Keany tai Alfsröm. Brian Keaneylle on myönnetty Ilmari Tapiovaara -palkinto ja Ornamo-palkinto vuonna 2007 Lisäksi suunnittelijoina ovat toimineet Susanna Hoikkala, Jenni Ojala, Tanja Sipilä ja Cecilia Johansson.

Warm-sarja

Tonfisk Designin tunnetuin tuotesarja on Keanyn Warm-astiasto, jossa on yhdistetty toisiinsa tammi- tai pähkinäpuu ja keramiikka. Kannun, tee- ja kahvimukin käsittävää sarjaa on kuvattu klassikoksi. Wallpaper-lehti esitteli vuonna 2006 Warm-sarjan yhtenä vuosikymmenen parhaista design-tuotteista. Sarja on pyydetty Norjan design- ja arkkitehtuurimuseoon ja Pariisin design-museoon. Sarjan keramiikka valmistetaan Suomessa, puuosat Saksassa ja korkkiosat Portugalissa.
Deutscher Turn- und Sportbund

Deutscher Turn- und Sportbund (DTSB) oli Itä-Saksan voimistelu- ja urheiluliitto. Sen alaisuudessa toimivat kaikki maan urheiluseurat ja - järjestöt.
Oliver Gill

Oliver David Gill (s. 15. syyskuuta 1990 Frimley, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Manchester Unitedia.
Gill on seuran oma kasvatti, joka allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksensa heinäkuussa 2009. Hän ei ole toistaiseksi pelannut Manchester Unitedissa virallisia otteluita miesten tasolla. Vuonna 2010 Gill pelasi lainasopimuksella Bradford Cityssä neljä sarjaottelua.
Syyskuussa 2009 Gill hyväksyttiin opiskelemaan kansantaloutta Durhamin yliopistoon, mutta hän lykkäsi opiskelupaikan vastaanottamista keskittyäkseen urheilu-uraansa.
Oliver Gillin isä David Gill on Manchester Unitedin toimitusjohtaja.
NHL:n varaustilaisuus 1987

NHL:n varaustilaisuus 1987 oli NHL:n 25. vuotuinen varaustilaisuus. Se järjestettiin 13. kesäkuuta Joe Louis Arenalla, Detroitissa. Tilaisuudessa varattiin kaikkiaan 252 pelaajaa, ja ensimmäisenä varaajana Buffalo Sabres valitsi Pierre Turgeonin.
Bocca degli Abati

Bocca degli Abati oli italialainen maanpetturi, joka petti Montapertin taistelussa 1260 oman joukkonsa guelfit katkomalla näiden lipunkantajalta kädet. Hän on myös Danten helvetin henkilöhahmo, ja esiintyy yhdeksännen piirin toisessa osastossa maanpetturien joukossa. Dante astuu vahingossa hänen päälleen hänen maatessaan jäätyneenä Kokytos-virtaan.
Propyylipropionaatti

Esiintyminen luonnossa

Propyylipropionaatin tuoksu muistuttaa omenaa, ananasta tai banaania. Sitä esiintyy muun muassa omenassa, papaijassa, aprikoosissa ja oliivissa ja antaa osaltaan näille tyypillisen aromin.

Käyttö

Propyylipropionaattia käytetään pääasiassa maalien ja musteiden liuottimena. Yhdisteen liuotinominaisuudet muistuttavat ksyleenin ominaisuuksia, mutta propyylipropionaatti on vähemmän myrkyllinen ja hajultaan miellyttävämpi. 
Propyylipropionaattia voidaan käyttää myös ainesosana hajusteissa ja lisäaineena elintarvikkeissa.
Aila Airo

Aila Airo-Paul (15. huhtikuuta 1926 - 27. huhtikuuta 2005) oli suomalainen kosmetologi ja yrittäjä. Hänen isänsä oli kenraali A. F. Airo.
Aila Airo opiskeli alaa Suomen ainoassa kosmetologikoulussa Académie Scientifique de Beautéssa, josta hän valmistui vuonna 1946. Hän perusti kotinsa yhteyteen pienen vastaanoton, vaikka sodan jälkeisessä Suomessa hoitotuotteita tai -laitteita oli saatavilla varsin rajoitetusti. Airo piti tärkeänä välittää oikeata tietoa kosmetologin työstä, ja hän kirjoitti artikkeleita ja antoi haastatteluja jo 1960-luvulta alkaen.

Liiketoiminta

Aila Airo piti ensimmäisenä Suomessa ihonhoito- ja meikkikursseja kuluttajille. Hän etsi itse ratkaisuja muun muassa herkän ihon erityisongelmiin, ja niin liiketoiminta laajeni jo 1960-luvulla ammattikosmetiikan maahantuontiin. Airo otti omalle allergiselle iholleen hyväksi havaitsemansa ammattikosmetiikkasarjan Doctor Eckstein käyttöön omaan kauneushoitolaansa ja verkostojensa kautta kollegoille. Verkostoituminen myös ulkomaille oli tuohon aikaan  iso ponnistus.
Airo perusti Helsinkiin Aleksanterinkadulle vuonna 1964 Suomen ensimmäisen selektiivisen kosmetiikan erikoisliikkeen Beautyboxin, jossa työskenteli ammattikosmetologeja. Erityisesti nuorille, ”meikkileikkimielisille”, suunnatun Meikkipussin Airo perusti vuonna 1973.
Aila Airo-Paulin kuoltua hänen tyttärensä, yrittäjät SKY-kosmetologi Anitra Airo-Pimiä ja kauppatieteen maisteri Satu Söderlund jatkavat kauneudenhoitoalan perheyritystä ja Anitran tyttäret muotoilija (AMK) Katja Kemppi ja SKY- ja CIDESCO-kosmetologi Nunnu Järvilehto työskentelevät yrityksessä.

Järjestötyö

Aila Airo-Paul toimi aktiivisesti myös alansa järjestötyössä, muun muassa Kosmetologien yhdistyksen varapuheenjohtajana, Kosmetologien yhdistyksen opiston johtokunnassa, Helsingin kemikalikauppiasyhdistyksen ja Kemikalikauppiasliiton hallituksissa ja alan järjestöjen erilaisissa toimikunnissa ja työryhmissä. Hänelle myönnettiin työstään kunniamerkkejä ja -jäsenyyksiä.