google/wiki40b huggingface dataset:
Quasimodo (sarjakuvahahmo)

Historia

Tiedemies Hullu Haihattelija loi alun perin Quasimodon avukseen taisteluun Ihmenelosia vastaan. Haihattelija yritti usuttaa Ihmissoihtu -androidin Liekkiä vastaan, mutta epäonnistuttuaan joutui pakenemaan paikalta. 
Quasimodo jäi unohduksiin Haihattelijan piilopaikkaan, kunnes Hopeasurffari sattui kuulemaan robotin anelut. Hyväntahtoinen Surffari käytti voimiaan ja antoi Quasimodolle ihmismuodon. Ohjelmointinsa mukaisesti Quasimodo kuitenkin kävi vapauttajansa kimppuun, kunnes Hopeasurffari vangitsi robotin patsaaksi todeten "Mutta jääköön hän muistuttamaan niitä loputtomia, jotka eivät koskaan ajattele... että ilman sielua ruumis voi olla vain... patsas!" 
Quasimodo onnistui kuitenkin vapauttamaan itsensä vankilastaan ja hän haastoi Hämähäkkimiehen sekä Haukansilmän taisteluun kanssaan. Myöhemmin vallanhaluinen robotti taisteli Ihmenelosia vastaan, mutta päätyi tietokoneeksi Venäjälle. 
Myöhemmin Vision karkotti Quasimodon ruumiittoman älykkyyden avaruuden syövereihin, josta Quasimodon onnistui kaapata itselleen Stark Internationalin satelliitin. Kontrolloiden satelliitin systeemejä Quasimodo onnistui luomaan itselleen robottikehonsa uudelleen. Toimissaan Quasimodo ajautui luonnollisesti törmäyskurssille Tony Starkin alias Rautamiehen kanssa. 
Starkin onnistui siirtämään Quasimodon tietoisuus virtuaalitodellisuuteen, jossa tämä sai kokea saaneensa viimein täydellisen ruumiin. Onnellinen Quasimodo pysyttelee virtuaalitodellisuudessa, jossa Starkin on helppo valvoa häntä.

Voimat ja varusteet

Hopeasurffari loi Quasimodon ensimmäisen robottiruumiin, joten se on kosmisella voimalla käyvä ja osittain orgaaninen luomus. Ruumiilla on suuret fyysiset voimat, joiden avulla Quasimodo kykenee repimään tonnien painoisia betonipaloja taloista ja heittelemään niitä ihmisten niskaan. Hänen ruumiinsa kesti hyvin Hopeasurffarin energiaiskun. Quasimodo kykenee vasemmasta silmästään ampumaan voimakkaan sädeiskun. 
Koska Quasimodo on tietokone, hän kykenee äärimmäisen nopeisiin analyyseihin erilaisista tilanteista. Quasimodolla on samanlaisia päätelmätaitoja kuin mitä hänen isännällään Hullulla Haihattelijalla. 
Quasimodo kykenee myös siirtämään tietoisuutensa toisiin tietokoneisiin ja hallitsemaan niitä.

Rajoitukset

Taistellessaan Rautamiestä vastaan Quasimodo oli turhautunut siitä, että hänen ohjelmointinsa ei sisältänyt luovaan työhön soveltuvaa ohjelmistoa. Siksi Quasimodon itsensä luoma robottiruumis oli karkea. Useimmiten juuri Quasimodon rajoittunut ohjelmointi sitoo olentoa.
Thomas Chipman McRae

Thomas Chipman McRae (21. joulukuuta 1851 – 2. kesäkuuta 1929) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi Arkansas'n kuvernöörinä vuosina 1921–1925. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1885–1903. 
McRae oli joulukuusta 1874 naimisissa Amelia Ann Whiten kanssa ja sai kuusi tytärtä sekä kolme poikaa.
Keijo Lindroos

Teatteri

Keijo Lindroosin vanhemmat olivat värjäri August Lindroos ja Hilda Viklund. Ammattiuransa hän aloitti Kemin Kaupunginteatterissa 1945–1947 ja jatkoi Tampereen Työväen Teatterissa 1947–1949. Sen jälkeen hän oli kiinnitettynä Porin Teatteriin 1949–1963 ja Tampereen Teatteriin vuodesta 1963.
Lindroosin näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Akusti maalaisdraamassa Niskavuoren Heta, John Proctor Arthur Millerin draamassa Tulikoe ja Mies Eugène Ionescon draamassa Tuolit. Hänen roolitehtäviinsä kirjattiin niin ikään Profiri Fjodor Dostojevskin klassikkoromaaniin  perustuvassa näytelmässä Rikos ja rangaistus sekä Jalle-setä Serpin epookkikomediassa Katupeilin takana. Lindroos näytteli myös Pyynikin Kesäteatterissa muun muassa Väinö Linnan romaaniin perustuvassa sotadraamassa Tuntematon sotilas, Aleksis Kiven klassikossa Seitsemän veljestä ja Maiju Lassilan tekstiin perustuvassa kansankomediassa Tulitikkuja lainaamassa.

Elokuvat ja televisiotyöt

Lindroos näytteli kolmessa Matti Kassilan ohjaamassa elokuvassa sivuroolin. Televisiotyönsä hän aloitti Tamvision tuotannoissa vuonna 1964. Televisiosarjassa Kiurunkulma hänellä oli Kaarakan isännän rooli. Lisäksi hän näytteli pieniä, yleensä yhden jakson sivurooleja Yle TV2:n sarjoissa kuten Heikki ja Kaija, Tankki täyteen ja Reinikainen. Näytelmäsarjassa Sodan ja rauhan miehet Lindroos näytteli Juho Niukkasen roolin, televisioelokuvassa Onnellinen mies hänellä oli puolestaan Jämingin rooli.

Perhe-elämä

Keijo Lindroosin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Marja-Leena Lyytikäinen (vuodesta 1944). Vuodesta 1962 hänen puolisonsa oli Rauha Koskinen. Lindroosilla oli lapset Martti (s. 1948) ja Leena (s. 1951).
Pasi Saapunki

Pasi Johannes Saapunki (s. 24. helmikuuta 1968 Kuusamo) on uransa päättänyt suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen seuransa oli Kuusamon Erä-Veikot.
Calgaryn olympialaiset 1988 olivat Saapungin ensimmäiset arvokisat. Niissä Saapunki sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 15:nneksi ja joukkuekilpailussa 7:nneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 Saapunki osallistui henkilökohtaiseen kilpailuun ollen lopputuloksissa 20:s sekä joukkuekilpailuun, jossa Suomi sijoittui 7:nneksi.
Saapunki osallistui Lahden maailmanmestaruuskilpailuihin 1989, joissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 17:s. Val di Fiemmen maailmanmestaruuskilpailuissa 1991 Saapunki oli joukkuekilpailun 6:s yhdessä Sami Kallungin ja Jukka Ylipullin kanssa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Saapunki oli 19:s.
Maailmancupissa Saapunki on ollut 8:s maaliskuussa 1990 Lahdessa.
Saapungin tytär Susanna Saapunki on maastohiihtäjä.
Hanna Lindberg

Hanna Maria Eugenie Lindberg (sukunimi vuodesta 1902 Hecht; 17. joulukuuta 1869 Loppi – 5. toukokuuta 1909 Basel, Sveitsi) oli suomalainen filosofian lisensiaatti ja suomalaisen kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkejä H. L. ja H. Lbg.
Lindbergin vanhemmat olivat tehtaanomistaja, kauppias Johan August Lindberg ja Amanda Amalia Sohlman. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi 1902.
Lindberg käänsi 1890-luvulla ruotsin kielelle useiden suomalaisten kirjailijoiden novelleja.
Hanna Lindberg oli naimisissa vuodesta 1902 professori Hans Hechtin kanssa.
Olomuoto

Olomuoto on aineen tila, joka määrittää sen fysikaalista käyttäytymistä. Olomuodon muutoksiin vaikuttavat lämpötila ja paine.
Kolme perinteisesti tunnetuinta ja maapallolla tavallisimmin kohdattavaa olomuotoa ovat kiinteä, neste ja kaasu.
Arvioidaan, että maailmankaikkeuden yleisin olomuoto on plasma, jota esiintyy tähdissä ja tähtisumuissa niin runsaasti, että sitä saattaa olla jopa yli 99 prosenttia kaikesta aineesta. Maapallolla plasmaa esiintyy jonkin verran mm. salamoinnin yhteydessä. Plasman ominaisuudet eivät kuitenkaan täysin sovi perinteiseen olomuodon määritelmään.
Muita olomuotoja ovat, määritelmistä riippuen, mm. amorfinen aine, kvarkki-gluoniplasma, Bosen–Einsteinin kondensaatti, fermioninen kondensaatti, neutronium ja degeneroitunut aine.
Muuttuminen olomuodosta toiseen tapahtuu yleensä tarkoin määritetyssä sulamis- tai kiehumispisteessä. On kuitenkin olemassa aineita, joilla ei ole selkeää sulamispistettä. Amorfinen aine pehmenee vähitellen lasimuutoslämpötilansa jälkeen, eikä sitä tällöin voi yksiselitteisesti määritellä kiinteäksi tai nestemäiseksi. Amorfisia aineita ovat muun muassa lasi ja jotkin muovit.

Bosen-Einsteinin kondensaatti

Bosen-Einsteinin kondensaatti on matalassa lämpötilassa esiintyvä aineen tila, jossa makroskooppisesti merkittävä osa hiukkasista miehittää alinta mahdollista energiatilaa. Bosen-Einsteinin kondensaatissa hiukkaset menettävät yksilöllisen luonteensa ja kondensaatti alkaa hiukkasten muodostamana makroskooppisena kokonaisuutena noudattaa kvanttimekaniikan lakeja. Normaalisti kvanttimekaniikan lainalaisuudet eivät tule esille makroskooppisilla hiukkasmäärillä. Bosen-Einsteinin kondensaatti voi muodostua vain hiukkasilla, jotka ovat bosoneja. Myös fermionit voivat muodostaa keskenään pariutumalla fermionikondensaatteja. Tämän olomuodon löytäjät palkittiin Nobelin palkinnolla 1995.

Fermioninen kondensaatti

Fermionisessa kondensaatissa aineen atomit pariutuvat ja käyttäytyvät keskenään yhdenmukaisesti. Tällainen tila saavutetaan hyvin alhaisessa lämpötilassa, magneettisen sekä optisen käsittelyn avulla. Käyttäytyminen parillisina on tuttua suprajohteista, joissa elektronit pariutuvat ja alkavat liikkua ilman vastusta. Tämä aineen olomuoto on myös Bose-Einstein kondensaatin tavoin löydetty Coloradon Boulder-yliopistossa
Enzo Corvi

Seuraura

Corvi on EHC Churin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin SC Rheintaliin, josta Corvi palasi 13-vuotiaana Churiin kaudeksi 2006–2007. Kaudella 2008–2009 hän debytoi seuran miesten joukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. ligassa. Kaudeksi 2009–2010 Chur putosi 2. ligaan. Kaudeksi 2011–2012 joukkue nousi jälleen takaisin 1. ligaan.
Kaudeksi 2012–2013 Corvi siirtyi National League A -joukkue HC Davosiin, jossa hänen tulokaskautensa toi 31 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Corvi teki NLA-debyyttinsä 15. syyskuuta 2012 vieraissa Rapperswil-Jona Lakersia vastaan. Hän keräsi ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn. Corvi edusti Davosia kauden aikana myös seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa, jossa hän teki kahdessa ottelussa yhden maalin. Corvin maali syntyi 28. joulukuuta 2012 saksalaista Adler Mannheimia vastaan NHL:n työsulkuvahvistus Joe Thorntonin syötöstä. Davos eteni turnauksen finaaliin, jossa voiton vei lopulta kuitenkin Kanadan A-maajoukkue lukemin 7–2. Corvi pelasi kauden aikana myös kahdeksan ottelua lainalla National League B:n HC Thurgaussa.
Corvi teki kaudella 2013–2014 NLA:n runkosarjassa tehot 7+10=17. Hän teki NLA-uransa avausmaalin 14. syyskuuta 2013 Genève-Servette HC:tä vastaan. Kauden 2014–2015 päätteeksi Corvi voitti Sveitsin-mestaruuden. Kaudella 2016–2017 hän oli Davosin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+25=39.

Maajoukkueura

Corvi edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli voittamassa hopeaa. Hän on pelannut myös kolme poikien maaottelua.
Bofors FH-77B

Bofors FH-77B (15,5 cm Haubits 77) on ruotsalaisen Boforsin valmistama 155 mm:n hinattava haupitsi, joka perustuu israelilaisen Soltamin uudistaman neuvostoliittolaisen M-46:n uudistamiseen. Bofors yritti myydä 1980-luvulla kyseistä tykkityyppiä 1 500 kappaletta Intiaan, mutta Bofors-skandaalin vuoksi niitä myytiinkin lopulta vain 410 kappaletta.
Tykkiryhmän muodostaa 14–15 miestä, tulitoimintaan tarvittava vähimmäismäärä on viisi miestä: johtaja, ampuja ja kolme lataajaa. Tykin kantama on 21 kilometriä, enimmillään 24 km käyttämällä perävirtausyksiköllä varustettuja kranaatteja. Tykillä kyetään ampumaan kolme laukausta kahdeksassa sekunnissa tai kuusi laukausta 25 sekunnissa. Tykin lavetissa on erikoisuutena apumoottori, joka avustaa sitä hinaavaa raskasta kuorma-autoa maasto-olosuhteissa. Kuljettaja hallitsee apumoottoria ohjaamosta käsin. Vetoautona käytetään raskasta Scania SBA111 -maastokuorma-autoa.
Suurustaminen

Suurustaminen on nestemäisen ruoan sakeuttamista jauhoja lisäämällä. Halutun lopputuloksen saamiseksi voidaan käyttää valmiita tärkkelyssuurusteita tai muun muassa vehnäjauhoja, ohrakasta, maissitärkkelysjauhoja, perunajauhoja ja arrow-jauhoja. Myös tuorejuustoilla voi sakeuttaa suolaisia ruokia. Jauhot, joita suurustamiseen käytetään, valitaan halutun lopputuloksen mukaan.
HMS Blenheim (1890)

Palvelus

Alus sijoitettiin toukokuussa 1906 hävittäjien emälaivaksi. Se myytiin 13. heinäkuuta 1926 romutettavaksi Wardille Pembroke Dockiin.
Ksenija Makarova

Ksenija Olegovna Makarova (ven. Ксения Олеговна Макарова, s. 20. joulukuuta 1992 Pietari, Venäjä) on venäläis-yhdysvaltalainen taitoluistelija, joka kilpailee naisten yksinluistelussa. Hän on taitoluistelun Venäjän mestari vuodelta 2010.
Makarova edusti Venäjää Vancouverin talviolympialaisissa 2010, missä hän sijoittui kymmenenneksi. Vuoden 2010 MM-kisoissa Torinossa hän sijoittui Venäjän edustajana kahdeksanneksi, ja Moskovan MM-kilpailuissa 2011 hän oli seitsemäs.
Makarova syntyi Pietarissa Venäjällä. Hän muutti vanhempiansa kanssa kahdeksanvuotiaana Yhdysvaltoihin. Makarovan valmentajina toimivat tämän vanhemmat, pariluistelussa olympiapronssia voittaneet Larisa Selezneva ja Oleg Makarov. Makarova asuu Newburghissa New Yorkin osavaltiossa. Hän on edustanut Yhdysvaltoja ja Venäjää luistelu-urallaan.
Aapeli Halonen

Aapeli Halonen (5. lokakuuta 1863 Lapinlahti – 27. heinäkuuta 1927 Jyväskylä) oli suomalainen Halosen taiteilijasukuun kuulunut urkuharmonitehtailija.
Aapeli Halosen vanhemmat olivat talollinen Olli Halonen (1832–1914) ja Vilhelmiina Uotinen (1840–1913). Hänen sisaruksiaan olivat tekstiilitaiteilija Sohvi Halonen sekä taidemaalarit Pekka Halonen ja Antti Halonen.
Absoluuttisen sävelkorvan omannut Aapeli Halonen lähti 1881 työhön ja oppia saamaan Sortavalan Myllykylässä sijainneeseen Eero Mäkisen urkuharmonitehtaaseen. Hänestä tuli harmonimestari 1902 ja hän perusti sitten samana vuonna yhdessä harmonimestari Jaakko Rusasen kanssa oman Halonen & Kumppanit Oy:n urkuharmonitehtaan Jyväskylään. Tehdas toimi vuoteen 1910 saakka Jyväskylän Mäki-Matin kaupunginosassa Pitkäkadun varrella kunnes uusi Antti Halosen suunnittelema jugend-tyylinen hirsi- ja kivirakenteinen asuin- ja tehdasrakennus valmistui nykyisen Hannikaisenkadun varrelle lähelle Jyväskylän rautatieasemaa. Tehdas sijaitsi rakennuksen alakerrassa ja toisessa kerroksessa olivat Aapeli Halosen ja hänen perheensä asuintilat.
Aapeli Halosen jälkeen tehtaan toimintaa jatkoi hänen poikansa Seppo Halonen aina 1950-luvulle saakka. Entisessä tehdasrakennuksessa toimii nykyisin Jyväskylän grafiikkakeskus.
Killan koulu

Killan koulu on Keravalla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta 1–6. luokille. Koulu on rakennettu vuonna 1983 ja sijaitsee osoitteessa Sarvimäentie 35.  Alakoulua käy noin 290 oppilasta.

Koulu äänestyspaikkana

Killan koulu toimii varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Killan äänestysalueen (alue 4) äänestyspaikkana.
Rio Haryanto

Ura

Haryanto aloitti autourheilu-uransa vuonna 2008 kilpailemalla Aasian Formula Renault -sarjassa. Hän voitti kolme kilpailua ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2009 Haryanto kilpaili Formula BMW Pacific -sarjassa Team Meritus -tallissa voittaen sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Australian F3-sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2010 Haryanto kilpaili GP3-sarjassa Manor Motorsport tiimissä. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti yhden kakkos ja kolmossijan. Yhteispisteissä hän sijoittui viidenneksi. Haryanto jatkoi GP3-sarjassa kaudella 2011. Hän saavutti kaksi voittoa kauden aikana ja sijoittui sarjan seitsemänneksi. Haryanto kilpaili samana vuonna myös Auto GP -sarjassa DAMS-tallissa. Hän voitti yhden kilpailun ja sijoittui sarjan seitsemänneksi.
Kaudella 2012 Haryanto siirtyi GP2-sarjaan ajaen Carlin-tallissa. Hänestä tuli näin ollen ensimmäinen indonesialainen, joka on ajanut GP2-tasolla. Hän saavutti yhden paalupaikan ja 38 pistettä sijoittuen sarjan 14:nneksi. Vuonna 2013 Haryanto jatkoi GP2:ssa ja vaihtoi Barwa Addax Teamiin. Hän saavutti yhden kakkossijan ja 22 pistettä sijoittuen 19:nneksi. Vuonna 2014 Haryanto siirtyi Caterham Racing -talliin saavuttaen yhden kolmossijan ja 28 pistettä sijoittuen sarjan 15:nneksi. Vuonna 2015 Haryanto vaihtoi jälleen tallia ja siirtyi Campos Racing -tallin kuljettajaksi. Hän ajoi voittoon Bahrainin, Itävallan ja Britannian sprinttikilpailuissa. Hän sijoittui lopulta sarjassa neljänneksi.

Formula 1 -ura

Marraskuussa 2010 Haryanto testasi Virginin F1-autoa Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä ollen historian ensimmäinen indonesialainen joka on ajanut F1-autoa. Vuonna 2015 Haryanto testasi Manorin F1-autoa Abu Dhabissa. Helmikuussa 2016 Manor-talli vahvisti Haryanton kilpakuljettajakseen kaudelle 2016. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen indonesialainen F1-kuljettaja.
Kauden avausosakilpailu jäi kuitenkin Haryanton osalta kesken mekaanisen vian takia. Saksan osakilpailun jälkeen hänet korvattiin loppukaudesta Esteban Oconilla, koska Haryanto ei saanut sponsorirahoja toimitettua Manorille. Haryanto jäi kauden aikana ilman pisteitä ollen parhaimmillaan 15:s Monacon osakilpailussa. Haryanto nimitettiin Manorin testi- ja varakuljettajaksi loppukauden ajaksi.
Hoboksarin mongolien autonominen piirikunta

Maantiede

Hoboksarin piirikunta kattaa 28 784 km² kokoisen alueen. Alue on Kazakstanin rajalta sisämaan Gurbartünggütin aavikolle virtaavan Hobok-nimisen joen laaksoa. Alue koostuu suurimmaksi osaksi tasangosta ja aavikosta.

Historia

Qing-dynastian aikana alueen mongolit järjestettiin hallinnollisesti lippukuntiin. Hoboksarin lippukunnat kuuluivat Ünen-Süzügtün liittoon. Mongolit paimensivat karjaa ja vuonna 1942 Hoboksarissa oli arviolta 500 000 karjaeläintä. Kazakkien johtama Ilin alueen kansannousu tiputti eläinten määrän vuoteen 1949 mennessä 90 000:n. Kiinan sisällissodan myötä kommunistien Kansan vapautusarmeija valloitti Xinjiangin vuonna 1949 ja vuonna 1954 Hoboksarista tehtiin autonominen piirikunta. Vielä tuolloin mongolit muodostivat 58 % piirikunnan väestöstä. Karjaeläinen määrä alueella lisääntyi vuoteen 1957 mennessä lukemaan 269 244. Kolhoositilojen perustaminen ja paimentolaisuuden kitkeminen hidastivat karjan määrän kasvua vuodesta 1958 eteenpäin ja määrät pysyivät suurin piirtein samoina vuoteen 1979 saakka. Vuonna 1999 karjaeläimiä oli 442 500 ja ne tuottivat 4 700 metristä tonnia lihaa, 5 597 tonnia maitotuotteita, 588 tonnia villaa ja 16,75 tonnia vuohenkarvaa.

Väestö

Vuonna 2010 piirikunnan alueella oli 62 100 asukasta. Vuonna 1999 asukkaita oli 50 942 ja heistä 16 349 tai 32,2 % oli mongoleja. Alueen mongolit ovat oiraatteja eli länsimongoleja. Muita etnisiä ryhmiä olivat kazakit (28 %) ja hiljattain alueelle muuttaneet han-kiinalaiset (37 %). Mongolien suhteelisen määrän väheneminen selittyy han-kiinalaisten muuttajien tulosta ja kazakkien korkeammasta syntyvyydestä.
Adam Wallius

Adam Henrik Wallius (myös: Vallius, Wallijus) (s. 19. syyskuuta 1832) oli seppä ja varhainen suomalaisen ilmailun pioneeri, lentoliidon uranuurtaja. Kertomusten mukaan hän lensi juhannuksena vuonna 1871 omatekoisella lentolaitteella yli sadan metrin matkan.
Wallius oleskeli nuorena miehenä jonkin aikaa Pietarissa, josta hän lienee saanut kipinän lentoinnostukseensa. Polvijärvellä hän rakensi salassa puusta ja kankaasta liitolentolaitteen, jonka siipiä pystyi liikuttamaan käsillä ja pyrstöä polvilla. Lentäjä makasi laitteen rungon päällä vatsallaan. Juhannuksena 1871 Wallius nousi liitolentolaitteellaan ilmaan Polvijärven Lehtovaaran 4 metriä korkealta Kokkokiveltä eli Lentokiveltä ja lensi viereisen suon yli. Lento päättyi, kun Wallius törmäsi koivuun. Hän loukkasi törmäyksessä peukalonsa eikä tiettävästi yrittänyt enää myöhemmin lentää. Vuonna 1873 Wallius muutti Sotkumaan, jossa hän sitten toimi seppänä ja puuseppänä.
Seppo Putkinen ohjasi vuonna 1978 Wallinin vaiheista elokuvan Lintumies.
Walliuksen tytär on näyttelijä Henny Valjus, ja samaa sukua on myös kansanrunoilija Juho Vallius (s. 14.11.1865) eli Vesalan ukko.
Yrjö Hirn

Georg (Yrjö) Hirn (7. joulukuuta 1870 Lappeenranta  – 23. helmikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen professori, diplomaatti, kulttuuripersoona ja esseisti, joka oli aikansa tunnetuimpia suomalaisia tiedemiehiä maailmalla.

Henkilöhistoria

Yrjö Hirnin vanhemmat olivat filosofian tohtori August Reinhold Hirn ja Aurora Elisabeth Hoffström ja puoliso 1895–1943 Karin Åberg. Hirn suoritti ylioppilqstutkinnon vuonna 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1892. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1896. Hän toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina vuosina 1894–1910 sekä Helsingin yliopiston estetiikan ja nykyiskansain kirjallisuuden dosenttina vuosina 1898–1910 ja professorina vuosina 1910–1937.
Hirn tutki monia eri aloja, muun muassa estetiikkaa käyttäen hyväksi psykologian ja sosiologian menetelmiä, ympäristöestetiikkaa, kirjallisuus-, teatteri- ja taidehistoriaa sekä karelianismia. Vuonna 1919 Hirn osallistui Suomen delegaation jäsenenä Pariisin rauhankonferenssiin.
Hirn oli myös aktiivinen myönteisen Suomi-kuvan levittäjä Pariisin epämuodollisissa verkostoissa sortovuosina 1899–1905. Itsenäistymisen jälkeen hän siirtyi Suomen Pariisin-suurlähetystön palvelukseen.
USS Brooklyn (CL-40)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 3. tammikuuta 1947 ja se myytiin Chilelle 1951.
Union Bank of Finland

UBF:n vaiheet ennen Whitbread- kilpailua

UBF:n miehistö harjoitteli runsaasti ennen kilpailua, kaikkiaan harjoituspurjehdusmerimaileja kertyi n. 30 000.

UBF Whitbread 1989-1990 kilpailussa

Veneen sijoitus kisassa oli 9. Kokonaispurjehdusaika 138 vrk 16 h 38min 12s. UBF hävisi voittajalle, Steinlager II-ketsille 10 vuorokautta ja 7 tuntia.
Veneen purjehdusnopeus oli kilpailussa kohtalaisen hyvää. Kilpailun kärjessä käytännössä koko kilpailun purjehtineet isot ketsit, Steinlager II, ja Fisher& Paykel sekä isot sluupit Merit ja Rothmans olivat tyypillisesti n. 0.5 - 0.7mpk/h nopeampia, mutta muille veneille UBF pärjäsi puhtaassa nopeudessa varsin hyvin.

UBF:n reittivalinnat kisassa olivat rohkeita ja usein vene purjehtikin eri reittiä kuin muut kilpailevat veneet. UBF:n taktiikka ei juurikaan toiminut ja sijoitukset etapeilla olivatkin ennakko-odotuksia vaatimattomampia. Konservatiivisia reittivalintoja tukeva kokeneitten Whitbread-purjehtijoiden lausahdus, "separation is death" osoittautui näin todeksi myös tässä kilpailussa.
UBF kärsi kilpailussa runsaasti vaurioita, mm. veneen masto putosi kolmannella etapilla. Näistä vaurioista johtuen veneen nimi UBF vääntyikin muotoon "UBF, usually breaks first"
Etapit, mistä mihin, lähtöpäivä- UBF:n maaliintulopäivä, etapin pituus, UBF:n sijoitus etapilla:

1. etappi Southhampton- Punta del Este, 2.9.- 1.10.1989, 11632 km, sijoitus 14.
2. etappi Punta del Este- Fremantle, 28.10.- 25.11. 1989, 14168 km, sijoitus 8.
3. etappi, Fremantle- Auckland, 23.12.1989- 7.1. 1990, 6359 km, sijoitus 16. (mastorikko)
4. etappi, Auckland- Punta del Este, 4.2.- 27.2. 1990, 11584 km, sijoitus 6.
5. etappi, Punta Del Este- Fort Lauderdale, 17.3.- 10.4. 1990, 10140 km, sijoitus 7.
6. etappi, Fort Lauderdale- Southampton, 5.5.-23.5. 1990, 7106 km, sijoitus 9.

UBF:n myöhemmät vaiheet

Veneen vaiheista kilpailun jälkeen on niukasti tietoa. BOC/Vendee voittaja Christophe Auguin omisti veneen 90-luvulla, jolloin vene oli charter- käytössä.
Nykyisin vene toimii ilmeisesti hotellina Marseillen edustalla.
DEL-kausi 2009–2010

Tapahtumat

DEL:n runkosarja alkoi syyskuun alussa. Ensimmäisellä kierroksella joukkueet kunnioittivat toukokuussa syöpään kuollutta maalivahti Robert Mülleria. Ensimmäisen kierroksen otteluiden alussa pidettiin minuutin mittainen hiljainenhetki Müllerin muistoksi.
Eisbären Berlin teki runkosarjassa uuden piste-ennätyksen, kun se rikkoi München Baronsilla hallussa olleen ennätyksen. Barons sai 121 pistettä kaudella 2000–2001. Eisbären sai lopulta 123 pistettä ja voitti runkosarjan 25 pisteen erolla Frankfurt Lionsiin. Lions varmisti toisen paikkansa vasta viimeisellä kierroksella, kun se voitti edellään olleen Grizzly Adams Wolfsburgin 2–1.
HMS Adamant (1780)

Valmistus

Alus tilattiin 13. marraskuuta 1776 Liverpoolista Peter Bakerilta. Sen köli laskettiin 6. syyskuuta 1777, ja se laskettiin vesille 24. tammikuuta 1780. Alus valmistui 12. elokuuta Plymouthissa. Sen valmistuskustannukset olivat 16 313 puntaa 13 shillinkiä ja 10 pennyä tai 27 497 puntaa ja 3 shillinkiä sisältäen varustamisen.
Mark Leduc

Mark Leduc (4. toukokuuta 1962 Toronto, Kanada – 22. heinäkuuta 2009 Toronto, Kanada) oli kanadalainen nyrkkeilyn hopeamitalisti Barcelonan olympialaisissa vuonna 1992. Tämän jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi.
Päätettyään uransa vuonna 1993 Leduc kertoi vuoden 1994 TV-dokumentissa For the Love of the Game olevansa homoseksuaali. Leducilla oli levoton nuoruus. Hänet muun muassa tuomittiin aseellisesta ryöstöstä vankeuteen. Myöhemmin hän kertoi, että häiriökäyttäytymisen taustalla oli osaksi oman homoseksuaalisuuden hyväksymisen vaikeus.
Hotellin saunasta tiedottomana löydetty Leduc menehtyi seuraavana yönä sairaalassa. Lääkärit uskoivat hänen saaneen lämpöhalvauksen, joka johti sisäelinten vaurioitumiseen.