google/wiki40b huggingface dataset:
Ašantit

Perhe

Avioliitto on tärkeä asia asantien elämässä. Moniavioisuus hyväksytään, ja se on miesten tapa osoittaa varakkuuttaan ja anteliaisuuttaan. Naiset eivät perinteisesti mene naimisiin ilman vanhempiensa suostumusta, ja jotkut eivät edes tapaa tulevaa aviomiestään ennen häitä.
Myös suvun merkitys on suuri. Köyhät sukulaiset turvautuvat varakkaampien apuun esimerkiksi selvitäkseen koulu- ja sairaskuluista. Ašantien sukulaiskäsitys on matrilineaarinen: lapset kuuluvat äitinsä klaaniin ja enon merkitys poiken kasvatuksessa on suuri.

Yhteiskunta

Ašantit kunnioittavat omaa itsenäisen valtion ajoilta periytyvää kruununperimysjärjestystään ja ylimystöään virallisen valtionjohdon rinnalla seremoniallisina johtajina. Kuningas Otumfuo Osei Tutu II nousi valtaistuimelle vuonna 1999.
Yhteiskunnan rakenteen pohjana on seitsemän tai kahdeksan sukuryhmää eli abusuaa. Jokainen asanti kuuluu johonkin abusuaan, joka määräytyy äidinpuoleisen sukulinjan kautta. Saman abusuan jäsenet ovat sukulaisia eivätkä saa mennä keskenään naimisiin. Abusua-järjestelmän ohella on klaanijärjestelmä. Suvut liittyvät klaaneiksi, joilla on yksi tunnustettu päällikkö. Klaanin sisäiset aviolliitot ovat sallittuja.
Abasuat ovat Oyoko, Bretuo, Agona, Asona, Asenie, Aduana, Ekuona ja Asakyiri. Jokaisella abasualla on tunnuseläin, ja heitä tervehditään erityisellä puhuttelusanalla. Eri abasuoille on myös määritelty eläimiä ja kasveja, joita ne eivät saa vahingoittaa.

Arkkitehtuuri

Perinteinen rakennustapa muodostuu neliömäisen sisäpihan ympärille rakennetusta neljästä talosta. Talojen kantava rakenne on puuta, jonka päälle muurataan savea. Rakennuksien korkeutta lisää korkea olkikatto. Seinät maalataan yleensä valkoiseksi. Rakennuksen sisäpihan puoleisia seiniä peittävät korkokuviot, jotka voivat olla ornamenttejä tai eläinaiheita. Kuva-aiheilla on symbolisia merkityksiä.
Useimmat Asanti-kuningaskunnan aikaiset rakennukset ovat tuhoutuneet joko taisteluissa eurooppalaisa vastaan tai luonnon voimien kourissa. Jäljellä olevat vanhat talot sijaitsevat Kumasia ympäröivissä kylissä. Ne ovat jonkun merkittävän jumalan pyhäkköjä. Ghanan museovirasto on suojellut niistä kymmenen.
Ašantien perinteiset savirakennukset nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1980.

Käsityöt

Ašantien valmistamista perinteisistä käsitöistä omaleimaismpia ovat kente-kankaat, puuveistokset, puhuvat rummut ja erityiset jakkarat.
Kente-kangas kootaan kutomalla yksinkertaisissa kangaspuissa noin 10 cm leveitä suikaleita, jotka ommellaan kankaiksi. Materiaalin valmistus on työlästä ja vaatii erityisiä taitoja, joten se on alkujaan varattu lähinnä kuninkaallisten käyttöön ja muihin erikoistarkoituksiin. Perinteisillä kuvioilla on symbolisia merkityksiä: tyylitelty kanaemo kertoo vanhempien hoivasta, kullan kimallusta esittävä kuvio symboloi varakkuutta.
Sähköheikkoepookki

Sähköheikkoepookki on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe. Se seurasi heti Inflatorisen epookin jälkeen ja kesti aikavälin 10⁻³²-10⁻¹² sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen. Kaikkeus oli riittävän energinen (> 100 GeV), jotta sähkömagnetismi ja heikko vuorovaikutus pysyivät yhdessä muodostaen sähköheikon vuorovaikutuksen.
Sähköheikko epokki alkoi 10⁻³² sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen, kun inflatonin potentiaalienergia vapautui muodostaen tieheän ja kuuman kvarkki-gluoniplasman. Energiaa riitti eksoottisten hiukkasten kuten W- ja Z -bosonien ja Higgsin bosonien syntymiseksi. Kun kaikkeus laajeni ja viileni noin hetkellä  10⁻¹² sekuntia W- ja Z-bosonien syntyminen lakkasi ja jäljelle jääneet W- ja Z-bosonit hajosivat nopeasti sekä heikko vuorovaikutus muuttui lyhyen kantaman vuorovaikutukseksi, seurasi kvarkkiepookki.
Sähköheikkoepookki on aiempia vaiheita vähemmän spekulatiivinen, sillä sen tapahtumia voidaan jäljitellä hiukkaskiihdyttimillä. W- ja Z-bosonien olemassaolo on osoitettu, muita sähköheikon teorian ennustuksia on kokeellisesti varmennettu.
Virolainen keittiö

Virolainen keittiö on perinteisesti noudattanut vuodenaikojen rytmiä. Kesällä Virossa syödään puutarhan antimia kuten uusia perunoita. Heinä–elokuussa syödään paljon esimerkiksi kampelaa. Syksyn tullen aletaan suosia raskaampia ruokia, kuten hapankaalia, uunipaistia, lihahyytelöitä, verimakkaraa sekä täyteläisiä keittoja ja pataruokia.
Tyypillisiä virolaisia ruokia ovat esimerkiksi hapatettu ruisleipä ja hapankaali sekä sian- ja vasikanlihasta virolaisittain valmistettu lihahyytelö (sült). Virolainen kilohaili Tallinna kilu on höystetty 12 eri mausteella. Suolasilakka oli suosittua etenkin entisaikoihin, mutta nykyisin sen sijaan syödään paljon paistettua silakkaa. Sienet ovat suosittua ruokaa, ja smetanainen sienikastike on pidetty arkiruoka.
Suosituinta lihaa Virossa on sianliha, jota nautitaan tavallisimmin perunan ja haudutetun hapankaalin kanssa. Perinneruoka mulgikapsad on haudutettua hapankaalta ohrasuurimoiden ja rasvaisen sianlihan kera.
Keitoista suosittua on lihaisa hapankaalikeitto, johon lisätään porkkanaa ja ohrasuurimoita, sekä savustetun sianlihan ryydittämä hernekeitto, joka voi olla kirkasta tai sakeaa.
Suosittuja juomia Virossa ovat olleet maltainen kotikalja ja sima sekä keväisin koivun mahla. Maltaasta tai sokerijuurikkaasta pantiin makeaa olutta jouluksi ja muiksi pyhiksi.
Entisaikoina Viron ruokakulttuurin alueelliset erot olivat nykyistä suurempia. Rannikolla ja saarilla syötiin leivän ohella suolasilakkaa sekä kuivattua tai savustettua kalaa. Sisämaassa syötiin monenlaista lihaa. Perunasta tuli virolaisten perusruokaa 1800-luvun loppuvuosikymmeniin mennessä. Arkisin virolainen talonpoika nautti suurimoista keitettyä puuroa ja piimää tai keitettyjä, kuorimattomia perunoita. Myös rahka, suolasilakat, voi, liha ja munakokkeli kuuluivat arkiruokaan.
Virolainen talonpoikaisperhe söi perinteisesti kotona yhdessä. Ruoka-aika oli totinen ja harras hetki, eikä ruokapöydässä puhuttu. Nykyisin ruoka-ajat ovat vapaammat. Suurina juhlapäivinä nautitaan yhä perinteisiä ruokia. Jouluna syödään hyvin runsaasti: perinteisiä virolaisia jouluruokia ovat lihahyytelö, sian- ja hanhenpaisti, uunissa paistetut perunat, hapankaali ja verimakkara.
Super Janne

Ura

Super Janne julkaisi Hyvät munkit volume 1 -nimisen albumin vuonna 2006, jota edelsi vinyylijulkaisu Henkselit. Hyvät munkit volume 1 ja Henkselit single saivat 2006-2007 paljon radiosoittoa ja bassoradion kuuntelijat äänestivätkin Jannen Basso Gaalassa vuoden 2007 tulokkaaksi. Hänen ensimmäinen virallinen debyyttialbuminsa Munkkisaari julkaistiin 23. kesäkuuta 2010 Upleftbass Recordsin kautta. Kehuttu levy on saanut jo muutamassa arviossa klassikkostatuksen ja levy soi kesällä ja syksyllä 2010 tiuhaan Radio Helsingissä ja Bassoradiossa. Radio Helsingin Mahtavaa Mahtavaa-ohjelman vetäjä ja Stupido Shop-levykauppaa pyörittävä Aleksi Pahkala on kuvaillut Super Jannea Suomen De La Souliksi. Syksyllä 2010 Janne sävelsi ja tuotti MTV3:n Putous-ohjelman toisen tuotantokauden mainoskappaleen "Me ollaan", johon ohjelmaa tuottavan Story Off Oy:n Petteri Summanen ohjasi loistavan palautteen saaneen musiikkivideon. Super Janne on myös osa suomalaista HKI Crates -tuottajakollektiivia, joka julkaisi tuottajalevyn heinäkuussa 2012 Monsp Recordsin kautta.
Svitlana Azarova

Svitlana Azarova (ukr. Світлана Азарова; s. 1976) on ukrainalais-alankomaalainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1996 Izmailin pedagogisesta instituutista, vuonna 2000 Odessan A. V. Neždanova -valtionkonservatoriosta ja vuonna 2007 Amsterdamin konservatoriosta. Hänen teoksiaan ovat usein inspiroineet hengelliset ja filosofiset aiheet. Hän on asettunut Haagiin.
Tadeusz Ogiński

Tadeusz Franciszek Andrzej Ogiński (liett. Tadas Pranciškus Oginskis, 26. elokuuta 1712 – 31. joulukuuta 1783 Maladzyechna, Puola-Liettua) oli puolalais-liettualainen virkamies ja kuului szlachtaan. Hän toimi korkeana virkamiehenä Liettuan suuriruhtinaskunnassa vuodesta 1737 ja Trakain linnanherrana vuodesta 1744. Vuodesta 1770 lähtien hän oli Trakain voivodi. Vuonna 1744 hän toimi 5. lokakuuta – 19. marraskuuta Puola-Liettuan parlamentin sejmin puhemiehenä Grodnossa.
Hänet lyötiin Puolan Valkoisen Kotkan ritarikunnan ritariksi 3. elokuuta 1742.
WebRTC

WebRTC (Web Real-Time Communication) on ohjelmointirajapinta, jota kehittää World Wide Web Consortium (W3C) mahdollistaakseen reaaliaikaiset yhteydet, kuten äänipuhelut, videopuhelut, ja P2P-yhteydet kahden selaimen välille ilman selainlaajennoksia.
Partenia

Partenia on nykyisessä Algeriassa, Sétifin eteläpuolisella ylängöllä sijainnut kaupunki. Vandaalien hyökkäykseen saakka 400-luvulla Parteniassa sijaitsi katolinen piispanistuin. Kaupunki hylättiin lopullisesti varhaisella keskiajalla, ja Saharan hiekka valtasi sen. Sen jälkeen Partenia on ollut käytössä katolisena titulaaripiispanistuimena.
Titulaarihiippakunta Partenia saavutti odottamatonta kuuluisuutta vuonna 13. tammikuuta 1995, jolloin paavi Johannes Paavali II nimitti Partenian titulaaripiispaksi ranskalaisen Évreux'n tuolloisen piispan Jacques Gaillot'n. Samalla hän menetti asemansa Évreux'n piispana. Paavin on väitetty toimineen Ranskan hallituksen ja erityisesti sisäministeri Charles Pasquan painostuksesta. Toisaalta piispa Gaillot oli herättänyt katolisessa kirkossa kiusallista huomiota liberaaleilla mielipiteillään - hän kyseenalaistaa muun muassa ehkäisyvälineiden ja homoseksuaalisuuden kiellon ja selibaatin - sekä räväköillä esiintymisillään. Piispa Gaillot antoi esimerkiksi haastattelun miestenlehteen.
Piispa Gaillot ei tyytynyt osaansa autiomaan hiekkaan vajonneen kaupungin piispana, vaan hän herätti titulaarihiippakuntansa henkiin internetissä "hiippakuntana ilman rajoja". Hän avasi hiippakunnan nimellä sivuston (www.partenia.org) ja julkaisi siellä kirkkokriittistä materiaalia. Samalla sivustosta tuli katoliseen kirkkoon kriittisesti suhtautuvien keskustelu- ja kohtauspaikka maailmanlaajuisesti. Sivustosta on nyttemmin tullut monikielinen, ja siellä vierailee kuukausittain noin 65 000 ihmistä.
Tahoejärvi

Maantiede

Tahoejärvi on 501 metrin maksimisyvyydellään Yhdysvaltain toiseksi syvin järvi Oregonin Crater Laken (594 m) jälkeen. Koko maailman mittakaavassa se on 12. syvin ja keskisyvyytensä puolesta 4. syvin. Järvi on noin 35 kilometrin pituinen ja 19 kilometrin levyinen. Sillä on rantaviivaa noin 116 kilometrin edestä ja sen pinta-ala on 495 neliökilometriä. Noin kaksi kolmasosaa rantaviivasta sijaitsee Kalifornian puolella. Eteläisellä rantaviivalla sijaitsee järveä ympäröivistä kaupungeista suurin, Kalifornian noin 24 000 asukkaan South Lake Tahoe. Järven ainoa saari on Fannette Island.
Japaninkaapusieppo

Koko ja ulkonäkö

Japaninkaapusiepon pituus on noin 18 cm eli se on selvästi kirjosieppoa suurempi. Koiras on yläpuolelta sininen, alapuolelta valkoinen ja sen rinta, kurkku ja naama ovat joko mustat. Naaras on ruskea ja sillä on valkoinen kurkku. Nuori lintu muistuttaa naarasta.
Laji jaettiin aikaisemmin kahteen alalajiin C. c. cyanomelana ja C c. cumatilis, jotka on sittemmin jaettu omiksi lajeiksiin japaninkaapusieppo ja sinikaapusieppo (Cyanoptila cumatilis).

Esiintyminen

Laji elää Itä-Aasiassa: Kiinan itäosissa, Japanissa ja Taiwanilla. Japaninkaapusieppo on keskijapanilaisen Tochigin prefektuurin symbolieläin. Lajia ei ole luokiteltu uhanalaiseksi. Sinikaapusieppo on muuttolintu, joka muuttaa Isoille Sundasaarille ja Kaakkois-Aasiaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Japaninkaapusiepon elinympäristöä ovat erilaiset metsät, erityisesti vuoristossa noin 2 000 metrin korkeuteen saakka.

Lisääntyminen

Pesänsä Japaninkaapusiepot rakentavat sammalista, jäkälistä ja juurista. Se sijaitsee jossakin puoliavoimessa kolossa, esimerkiksi rakennuksen onkalossa, kallion ulokkeella, ojanpenkassa tai muulla ulokkeella, samaan tapaan kuin harmaasiepolla.

Ravinto

Laji on hyönteissyöjä.
Kalle Ruutu

Kaarle Ylermi (Kalle) Ruutu (s.  29. elokuuta 1945 Helsinki)  on suomalainen upseeri, joka toimi  Pohjan prikaatin komentajana.
Ruutu syntyi kenraalimajuri Juhani Ruudun ja Sinikka Liipolan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 on kuvataideopettaja Marianne Ruutu (o.s. Tyrkkö).
Ruutu tuli ylioppilaaksi Meilahden yhteiskoulusta 1964. Ennen Kadettikoulun suorittamista hän työskenteli Hämeen ratsujääkäripataljoonassa 1965. Kadettikoulusta hän valmistui 1968 ja toimi sitten mainitussa joukko-osastossa opetusupseerina  1968–1971 ja komppanianpäällikkönä 1971–1973. Kadettikoulun  opetusupseeri ja opettaja sekä toimistoupseeri ja -päällikkö Ruutu oli 1973–1983 ja sitten  Rannikkojääkäripataljoonan pataljoonaupseeri 1983–1986. Opettajana Sotakorkeakoulussa Ruutu toimi 1986–1989 ja Maanpuolustuskurssilla 1989–1991, Sotakorkeakoulun Maasotalinjan johtaja hän oli 1991–1993 ja Taktiikan linjan johtaja 1993. Ruutu toimi Pääesikunnan erityistehtävissä 1994 ja sitten Maanpuolustuskorkeakoulun Strategian linjan johtajana 1995–1997. Hän oli Pohjan prikaatin komentaja 1997–1998 eversti Reijo Sallisen jälkeen. Ennen siirtymistään reserviin vuoden 2002 alusta Ruutu toimi Vaasan sotilasläänin komentajana  1998–2001. 
Ruutu ylennettiin vänrikiksi 1965, luutnantiksi 1968, yliluutnantiksi 1972, kapteeniksi 1975, majuriksi 1981, everstiluutnantiksi 1988 ja everstiksi 1993.
Isomatkija

Levinneisyys

Isomatkijaa tavataan Länsi-Intian saaristossa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
John Templeton

Sir John Marks Templeton (29. marraskuuta 1912 – 8. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalaissyntyinen liikemies, filantrooppi ja teologinen kirjoittaja. Hänellä oli Bahaman ja Britannian kaksoiskansalaisuus, ja hän asui Bahamalla.
Templeton syntyi Tennesseessä ja valmistui Yalen yliopistosta. Hän meni vuonna 1937 naimisiin Judith Folkin kanssa ja sai kolme lasta (John, Anne ja Christopher). Judith kuoli helmikuussa 1951, ja Templeton meni vuonna 1958 uusiin naimisiin Irene Reynolds Butlerin kanssa. Irene kuoli vuonna 1993.
Templeton oli elinikäinen presbyteerikirkon jäsen. Hän perusti Templeton-järjestön, joka on 1970-luvulta saakka jakanut vuosittain arvostettuja Templeton-palkintoja. Palkinto myönnetään huomattavista ansioista teologian alueella.
Sadio Diallo

Ura

Diallo aloitti uransa kotimaassaan Athlético de Coléahin joukkueessa. Vuonna 2009 hän siirtyi ranskalaisseura SC Bastiaan. Diallo pelasi Bastian ykkösjoukkueessa kaksi ottelua kaudella 2009–2010, ja sai tililleen 35 peliä sekä kymmenen maalia seuraavalla kaudella, jolla seura voitti Championnat Nationalin ja nousi sarjatasoa ylemmäs. Vuonna 2011 uutisoitiin, kuinka englantilainen Arsenal FC oli kiinnostunut Diallosta.
Diallo kuitenkin jatkoi uraansa Bastiassa ja kaudella 2010–2011 hän iski joukkueelleen kahdeksan maalia pelaamissaan 30 ottelussa. Kauden päätteeksi Bastia nousi Ranskan pääsarjaan. Kauden jälkeen Diallo jätti joukkueen ja siirtyi Stade Rennais'in.
Diallo on pelannut Guinean maajoukkueessa vuodesta 2010 lähtien ja muun muassa teki kaksi maalia ollen ottelun paras pelaaja vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailujen alkulohkon pelissä Botswanaa vastaan.
Siveydenpuu

Ulkonäkö

Siveydenpuu on pienen puun tai suuren pensaan kokoinen. Se kasvaa noin 3–6 metriä korkeaksi ja suurin piirtein yhtä leveäksi. Lehdet ovat halkaisijaltaan 7,5–10 senttimetriä ja niissä on 5–7 sormimaista haaraa. Se muistuttaa melko paljon kannabiksen lehteä. Kukinta-aikana violetteja kukkia tuottava siveydenpuu saatetaan sekoittaa kukkien samankaltaisuuden takia syyssyreeniin.

Levinneisyys

Siveydenpuun levinneisyysalue käsittää Välimeren alueen. Sitä tavataan Pohjois-Afrikassa, Itä- ja Keski-Aasiassa sekä Etelä-Euroopassa.

Käyttö

Siveydenpuun merkittävin käyttö on lääketieteessä. Sitä on käytetty gynekologisiin ongelmiin jo 500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Hippokrates suositteli siveydenpuun marjoja punaviinissä naisten sukuelinten hyvinvointiin vuonna 400 eaa.
Siveydenpuu sopii moniin naisten vaivoihin. Se käy kuukautisvaivojen hoitoon hormonijärjestelmän tasapainottamiseen. Se lievittää myös premenstruaalista oireyhtymää.
Siveydenpuuta on käytetty myös mausteena, esimerkiksi marokkolaisen keittiön ras el hanout -maustesekoituksessa on siveydenpuu yhtenä ainesosana. Lisäksi kasvin kukista tehdään parfyymiä, nuoria oksia käytetään korinvalmistuksessa ja lehdistä, siemenistä sekä juurista saadaan keltaista väriainetta.
Hello Kitty

Hello Kitty (jap. ハローキティ, Harō Kiti) on joukko japanilaisen Sanrio-yhtiön hahmoja, joista tunnetuin on kuvitteellinen hahmo Kitty White. Kitty esiintyy sarjakuvissa ja animaatiosarjoissa sekä on myös koristeaihe laajassa Hello Kitty -tuotesarjassa. Kitty on valkoinen, keltanenäinen kissamainen hahmo, jonka vasemmassa korvassa on yleensä punainen rusetti. Usein Hello Kitty -sanaa käytetäänkin virheellisesti viittaamaan itse Kitty White -hahmoon. Kitty White ei vastoin yleistä uskomusta ole kissa, vaan pieni tyttö. Hahmo on britti, rakastaa omenapiirakkaa ja hänen vanhempiensa nimet ovat George ja Mary White. 
Kittyn suunnitteli Yūko Shimizu vuonna 1974 rahakukkaron koristekuvaksi Sanriolle. Hello Kitty -tuotevalikoima on sittemmin laajentunut kattamaan muun muassa koriste-esineet, vaatteet, nuket, tarrat, koulutarvikkeet ja kortit, ja Kitty Whitesta on tullut Sanrion monista eläinhahmoista maailmanlaajuisesti suosituin. Suomessa Egmont julkaisee Hello Kitty -lehteä. Hello Kitty on myös vakiosarja japanilaisessa shōjomangalehti Ribonissa. Kitty Whitesta on tehty myös useita animaatiosarjoja, joista yhtä on näytetty Suomessa Sub Juniori ja Sub -kanavalla.

Perhe

Kittyn perheeseen kuuluu Kittyn lisäksi isä (George White), äiti (Mary White) ja Kittyn kaksossisko Mimmy. Kittyn ystäviä ovat muun muassa apinasisarukset Tim ja Tammy, Kathy-pupu, Fify-lammas, Tracy-majava ja Jody-koira. Kittyn pituus on viisi omenaa ja paino kolme omenaa. Kittyllä on myös kissa nimeltä Charmmy.
Kuninkuusravit 2018

Ilmoittautuneet

Kilpailuihin ilmoittautui 15 oritta ja 18 tammaa. Kuninkuuskilpailusta karsittiin A.T. Veli, Herra Hanuri ja Tarun Tykki sekä kuningatarkilpailusta Loikkaus, Varjonova, Tohari, Topmar, Tuli-Karkelo ja Veluuri. Vieskerin Valon ja Vitterin jäädessä pois pääsivät kuninkuuskilpailuun varahevosina A.T. Veli ja Herra Hanuri.

Palkinnot

Rovaniemen kuningas- ja kuningatarkilpailujen jokaisen osalähdön voittaja sai 15 000 euroa, ja lisäksi kokonaiskilpailun voittajat palkittiin 45 000 eurolla. Osalähtöjen palkintosummaa oli korotettu 3 000 eurolla vuodesta 2012 lähtien vallinneeseen palkintotasoon nähden.

Kuningaskilpailu

Kuningaskilpailun selkeä ennakkosuosikki oli Costello, jonka haastajina pidettiin vain Köppistä ja Välähdystä. Costello voittikin lauantain avausmatkan ravattuaan johtaneen Välähdyksen rinnalla. Kolmas oli johtohevosen takana juossut Camri. Sunnuntaisen mailin voitti kärkipaikalla ravannut Välähdys Camrin seuratessa toiseksi. Kolmantena maalissa oli Costello, joka haparoi loppusuoralla ja oli vähällä laukata. Videotarkistuksen jälkeen tuomaristo ei kuitenkaan hylännyt hevosta.
Ennen viimeistä osalähtöä Costello johti kokonaiskilpailua 0,8 sekunnilla ennen Välähdystä, jonka jälkeen seuraavina olivat Camri ja Köppinen. Hallitseva ravikuningas Köppinen voitti 3 100 metrin matkan johtopaikalta, mutta toiseksi sijoittuneen Costellon etumatka riitti kokonaiskilpailun voittoon ennen Köppistä ja Camria.

Kuningatarkilpailu

Oriiden kilpailusta poiketen tammojen kuningatarkilpailusta ennakoitiin tasaista. Suurimpia suosikkeja olivat Akaasia, Huimariina sekä kolme edellistä ravikuningattaren titteliä voittanut Saaga S. Avausmatkan paras oli johtopaikalla ravannut Akaasia Saaga S:n sijoittuessa toiseksi. Lähtökiihdytyksessä pahoin laukannut Huimariina onnistui vielä nousemaan kolmanneksi. Sunnuntaisen 1 600 metrin kilpailun voitti yllättäjä Ryti-Tyttö, joka juoksi johtaneen Virin Camillan rinnalla. Kolmanneksi sijoittui Vieskerin Virva. 
Kahden osalähdön jälkeen kokonaiskilpailun kärjessä oli Virin Camilla 0,2 sekunnin erolla ennen Ryti-Tyttöä ja Akaasiaa. Päätösmatkaa johti pitkään Huimariina, joka kuitenkin joutui loppusuoralla päästämään ohitseen Sävel-Taian ja Akaasian. Kokonaiskilpailussa nopeimman yhteisajan saavutti Akaasia ennen Sävel-Taikaa ja Ryti-Tyttöä.

Muut suurkilpailut

Viikonlopun muissa suomenhevosten suurkilpailuissa 5-vuotiaiden Pikkukunkun voitti Janne Sorosen ohjastama Vixus ja 4-vuotiaiden Pikkuprinssin Landen Paukku ohjastajanaan Jani Suonperä.
Karkuri (vuoden 1984 elokuva)

Juoni

Poliisin erikoisyksikkö, joka käsittelee epäkuntoon joutuneita ja ihmishenkiä vaarantavia robotteja eli "karkureita", kohtaa robotin joka on murhannut omistajaperheensä ja joka tekee "itsemurhan". Sen virtapiirien todetaan olleen siten muutetut, että ne kykenevät surmaamaan ihmisiä. Mikropiirien tekijäksi osoittautuu tri Charles Luther (Simmons), joka on myös kehittänyt luodin kokoisen lämpöohjautuvan ohjuksen, joka vääjäämättä hakeutuu kohteeseensa jopa kulman taakse.
Pelastaakseen kidnapatun pojan poliisiyksikkö joutuu menemään rakenteilla olevaan pilvenpiirtäjään tappajarobottien ohi, jotka kyllä päästävät sisälle, mutteivat ulos. Hullu tiedemies joutuu lopulta omien robottiensa uhriksi.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoi elokuvan yllä leijuvan tiettyä puolitosissaan tehtyä camp-henkeä. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Juurikorven Tehtaat

Juurikorven Tehtaat Oy oli suomalainen vuonna 1916 Kymissä perustettu, Juurikorven kylässä toiminut teollisuusyritys johon kuului tiilitehdas, huonekalu- ja puusepän tehdas ym. Yrityksen omisti Tammiston suku jolla oli myös suurehko maatila Juurikorvessa. Juurikorven Tehtaat lopetti toimintansa 1986.

Historia

Juurikorven tehtaat sijaitsivat Kouvola–Kotka-radan varrella olleen Juurikorvan pysäkin läheisyydessä. Ensimmäisenä aloitti toimintansa tiilitehdas 1904 ja seuraavana vuonna tiilitehtaalle valmistui oma sivuraide, Juurikorven vaihde avattiin tavaraliikenteelle heinäkuussa 1905 ja pari vuotta myöhemmin 1907 rakennettiin Juurikorpeen matkustajalaituri jolloin myös henkilöliikenne alkoi. Tiilitehtaalta johti myös noin kilometrin pituinen kapearaiteinen rautatie savenottopaikalle ja tällä radalla oli käytössä moottoriveturi. Juurikorpi oli pitkään pelkästään rautatieyhteyden varassa, sillä sinne valmistui kunnollinen maantie vasta 1960-luvulla.
Juurikorven tehtaiden edeltäjä oli 1896–1916 toiminut Oy Joutsen Juurikorven Tiilitehdas. Tiilitehtaan lisäksi Juurikorvessa toimi kattotiili-, puunjalostus- ja polttoturvetehtaat sekä saha ja grafiitinpuhdistamo. Puunjalostustehdas valmisti huonekaluja muun muassa pulpetteja koulujen käyttöön. Tehtailla oli 1920-luvulla noin 140 työntekijää ja vuonna 1939 liikevaihto on 4,5 miljoonaa markkaa.
Sotavuosina 1941–1944 Juurikorven tehtaan konttorirakennuksessa toimi Ilmavoimien radiokuuntelu joka seurasi Neuvostoliiton ilmavoimien radioliikennettä.
Juurikorven tiilitehtaan toiminta päättyi 1966 ja huonekalutehdas lopetti toimintansa kesäkuussa 1987. Tehtaiden toiminnan päätyttyä Juurikorven kylästä lopetettiin kauppa 1987, rautatiepysäkki 1989 ja koulu 1991. Tehdasrakennuksista on jäljellä kolmikerroksinen tiilinen konttorirakennus. Muita tehdasrakennuksia on osittain purettu ja alueella toimii romuliike.