google/wiki40b huggingface dataset:
Levente Szuper

Maajoukkue

Szuper on pelannut Unkarin maajoukkueessa vuodesta 1998 lähtien ja oli vuoden 2009 MM-kisoissa Unkarin joukkueen ykkösmaalivahti. Vuoden 2010 1. divisioonan MM-kisoihin Ljubljanaan Szuper ei kuitenkaan päässyt, sillä hän oli pelaamassa finaalipelejä omassa seurajoukkueessaan Hannover Scorpionsissa. Kisoissa torjustavastuun ottivat loistavasti suoriutuneet Zoltán Hetényi ja Miklós Rajna. Vaikka Szuper oli jo käytännössä lopettanut uransa, hänet valittiin kuitenkin vielä Unkarin maajoukkueeseen vuoden 2013 1. divisioonan MM-kisoihin. Szuper pelasi turnauksessa kolme ottelua keskiarvolla 1.67 torjuntaprosentin ollessa 94.2

Peliuran jälkeen

Kaudella 2013-2014 Szuper toimi Vasas Budapestin naisten joukkueen General Managerina. Kauden 2017 alusta hän on toiminut seuran teknisenä johtajana.
Punaniska

Punaniska (engl. redneck) on nimitys, jota käytetään työväenluokkaan kuuluvista valkoisista maalaisista Etelä-Yhdysvalloissa. 
Vuoteen 1975 mennessä termi on laajentunut alkuperäisestä merkityksestään: sillä viitataan myös ”kiihkoilevaan ja moukkamaiseen, äärivanhoilliseen henkilöön”. Termiä on käytetty myös haukkumasanana valkoisista maalaisista ja työväenluokasta, joita edistykselliset kaupunkilaiset eivät pidä tarpeeksi liberaaleina. Samaan aikaan jotkut eteläyhdysvaltalaiset ovat ottaneet termin omaan käyttöönsä ja identifioituvat siihen ylpeydellä.
Peter Harrold

Ura

Harrold pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Los Angeles Kingsin paidassa kaudella 2006–2007. Harrold edusti Yhdysvaltoja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2009.
12. elokuuta 2011 Harrold teki yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa.

Yksityiselämä

Harroldin vaimo Casey on entisen NFL-pelaaja Dwight Clarkin tytär.
Pentagon Design

Pentagon Design on vuonna 1996 perustettu suomalainen muotoilutoimisto. Yrityksen perustajat ovat Arni Aromaa ja Sauli Suomela.
Pentagon Design suunnittelee kuluttajatuotteita ja -palveluja. Yritys on suunnitellut muun muassa Hackmanille keittiövälineitä ja sisustustuotteita sekä Iittalalle esimerkiksi Alvar Aallon alkuperäiseen ideaan pohjautuvia sisustusesineitä Alvar Aalto -kokoelmaan. Yritys on suunnitellut myös kuluttajapakkauksia useille yrityksille, muun muassa Suunnolle.
Se myös suunnittelee yrityksille muun muassa messuosastoja ja näyttely- ynnä muita tiloja ja myös laajemmin yritysilmeitä, kuten Huoneistokeskuksen yritysilme.
Pentagon Designin omistajat Aromaa ja Suomela saivat vuonna 2010 Ornamon ja Grafia ry:n yhdessä myöntämän Vuoden teollinen muotoilija -nimityksen. Pentagon Design on saanut Red Dot -muotoilupalkinnon vuonna 2010 Hackmanille suunnittelemastaan grillivaunusta ja siihen liittyvistä varusteista sekä design Plus - ja if Product Design -palkinnot. Yrityksen 15-vuotisjuhlanäyttely Suunnittelupöydällä oli huhti–toukokuussa 2012 Designmuseossa. Vuonna 2012 Aromaa ja Suomela saivat muotoilun valtionpalkinnon.
Yrityksen liikevaihto vuonna 2010 oli noin miljoona euroa ja henkilökuntaa sillä oli 16.
Krâchéh (maakunta)

Kratié on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäisessä osassa rajautuen etelässä Kâmpóng Chamin maakuntaan, lännessä Kâmpóng Thumin maakuntaan, pohjoisessa Stŏeng Trêngin maakuntaan, idässä Môndôl Kirin maakuntaan ja kaakossa Vietnamiin. Mekong-joki virtaa maakunnan läpi pohjoisesta etelään noin 140 kilometrin matkan. Kratién maakunnan pinta-ala on 11 094 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 318 523. Maakunta jakaantuu kuuteen piirikuntaan.
Avokela

Avokela on kalastuskela, jota käytetään virkistyskalastuksessa. Avokela pidetään yleensä heitto-onkivavan alapuolella päinvastoin kuin umpikela ja hyrräkela, joita pidetään yleensä vavan päällä.

Välityssuhde

Avokelojen keskeisiin ominaisuuksiin kuuluu välityssuhde, joka voi vaihdella esimerkiksi 3,8:1:stä 6,1:1:een. Mitä suurempi välityssuhde on, sitä useamman kierroksen kelan roottori pyörii yhden kammen kierroksen aikana. Pienempi välityssuhde tuottaa hitaamman kelaamisen ja suuremman vääntömomentin.

Siimakapasiteetti

Siimakapasiteetti ilmoitetaan siiman paksuuden tai vetolujuuden suhteen siiman pituutena.

Kuulalaakerointi

Muita avokeloihin ja myös muihin keloihin liitettäviä ominaisuuksia ovat kuulalaakereiden määrä, joka vaihtelee eri kelamallien välillä.

Valmistusaineet

Materiaaleista markkinoinnissa arvostetaan metallia enemmän kuin muovikomposiitteja.

Avokelalla heittäminen

Avokelaa käytettäessä vieheen tai muun syötin heitto tapahtuu siten, että avokelan sanka on avattu ja siimaa pidetään sormen alla kunnes siima vapautetaan vapaa heilautettaessa sormen alta siten, että se purkautuu vapaasti vieheen perässä eteenpäin. Avokela on yleisin kalastuskela. Aikaisemmin umpikelat olivat yleisimpiä.

Avokelamalleja

Avokelamalleista on olemassa siimajarrun osalta kahta tyyppiä. Yleisimmässä ratkaisussa, etujarrullisessa avokelassa, säätö tapahtuu puolan päältä, kelan etuosasta, kun taas harvinaisemmassa mallissa, takajarrullisessa avokelassa, kelan takaa kierrettävästä nupista. Jälkimmäistä tapaa käytetään mm. Shimano Nexavessa, Shimano Seido 1000RA:ssa, 2500RA:ssa, 4000RA:ssa Shimano Solstacessa ja Shimano Spirexissä, Shimano Super 2500GT:ssä,Shimano Twinpower XT 2500RB:ssa ja 4000RB:ssä sekä joissain Abu Carcia Cardinal-avokeloissa.
Eureka Tower

Eureka Tower on pilvenpiirtäjä Melbournessa, Australiassa. Asuinkäytössä oleva rakennus rakennettiin vuosina 2001–2006, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto Fender Katsalidis Architects. Rakennuksen rakentamisesta vastasi puolestaan rakennusyhtiö Grocon. Pilvenpiirtäjä yltää 297,3 metrin korkeuteen, ja siinä on maanpäällisiä kerroksia 91. Lisäksi maan alla sijaitsee yksi kerros.
Jack Lemmon

Lapsuus ja nuoruus

Jack Lemmon syntyi Newtonissa, Massachusettsissa, lähellä Bostonia. Tarkka syntymäpaikka on Newton-Wellesleyn sairaalan hissi, sillä hänen äitinsä ei ehtinyt synnyttää osastolla. Hänen isänsä oli menestyvä liikemies Bostonin alueella. Lemmon kävi ensin Phillips Academyä, sitten Harvardia, jossa hän toimi Hasty Pudding Clubin puheenjohtajana. Hän liittyi laivastoon ja suoritti asepalveluksen, jonka jälkeen aloitti ammattinäyttelijän uran. Hän työskenteli radioissa, alkuajan televisiossa ja teatterissa Broadwaylla.

Ura

Jack Lemmonin elokuvadebyytti oli pieni rooli vuonna 1949 elokuvassa Neiti Mustekala (The Lady Takes a Sailor, 1949), vaikka hänen läpimurtonsa olikin elokuva Yllätystyttö (It Should Happen to You, 1954), jossa vastanäyttelijänä oli Judy Holliday. Lemmon oli ohjaaja Billy Wilderin suosikki ja tekikin useita suosittuja Wilderin elokuvia, kuten Piukat paikat (Some Like It Hot, 1959), Poikamiesboksi (The Apartment, 1960), Irma la Douce – pikku pariisitar (Irma la Douce, 1963) ja Varsinaiset kumppanukset (Buddy Buddy, 1981).
Lemmon sai urallaan kaksi Oscar-palkintoa: paras miessivuosa elokuvasta Yöloma paratiisisaarella (Mister Roberts, 1955) sekä paras miespääosa elokuvasta Pelastakaa tiikeri (Save the Tiger, 1973). American Film Institute palkitsi hänet myös vuonna 1988 elämäntyöpalkinnolla.
Lemmon oli Walter Matthaun ystävä, ja he näyttelivät yhdessä lukuisissa elokuvissa, muun muassa Etusivu uusiks' (The Front Page, 1974) ja Äksyt vanhat herrat (Grumpy Old Men, 1993).
Lemmon oli kaksi kertaa naimisissa, pidetty isä ja yksi Hollywoodin pidetyimmistä näyttelijöistä. Kun näyttelijälegenda palasi teatteriin, yksi hänen "vakiokatsojistaan" oli teini-ikäinen Kevin Spacey, joka myöhemmin tapasi Lemmonin takahuoneessa. Kun Spacey kirjoitti kunnianosoituksen Lemmonille, hän muisteli kuinka näyttelijä henkilökohtaisesti otti hänet vastaan ja uhrasi muutaman minuutin ajastaan puhuakseen hänen kanssaan hänen unelmistaan ja tavoitteistaan näyttelijänuralla. Spacey näytteli myös Lemmonin kanssa elokuvassa Myyntitykit (Glengarry Glen Ross, 1992)
Lemmonin tyyliä kuvailtiin joskus epiteetillä "ylivuotava hysteerisyys"; esimerkiksi Markku Tuuli kirjoitti eräässä arvostelussaan, että jopa Walter Matthaun järkkymätön tyyli koki joskus pikku horjahduksia, kun Lemmon pääsi oikein vauhtiin.

Yksityiselämä

Hänellä on kaksi lasta, näyttelijä Chris Lemmon (s. 1954) sekä tytär Courtney (s. 1966).
Lemmon kuoli virtsarakon syövän ja paksusuolen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin 76-vuotiaana kesällä 2001 Los Angelesissa, ja hänet haudattiin Westwood Village Memorial Parkin hautausmaalle Westwoodiin. Lemmonin ystävä ja pitkäaikainen aisapari Walter Matthau on haudattu samaan paikkaan.
Liedon asemanseutu

Liedon asemanseutu on Liedon pohjoisosassa sijaitseva taajama, jossa on 1 083 asukasta (31.12.2011). Alue on aiemmin tunnettu nimellä Tammentaka, mutta rautatieaseman myötä sitä on alettu kutsua Asemankulmaksi tai Asemanseuduksi. Alueen postinumero on 21360.

Nähtävyydet

Liedon asemanseudulla sijaitsevat Nautelankoski (samassa yhteydessä toimii Lauri Nautelan museo), eläintarha Zoolandia ja Mannin navetta.

Palvelut

Liedon asemanseudulla toimivat Pahkamäen koulu, päiväkoti, seurakunnan päiväkerho ja terveysasema.
Liedon asemanseudulla palveluita tarjoavat myös Seo-huoltoasema ja lounaspaikka (Tammitupa).

Harrastemahdollisuudet

Alueelta löytyy pururata ja hiihtomaja, jossa kokoontuu Liedon Eränkävijöiden Aseman partiolippukunta.

Media

Liedon asemanseudulla sijaitsee paikallislehti Turun Tienoon konttori.
Alexander Goehr

Alexander Goehr (s. 10. elokuuta 1932 Berliini) on brittiläinen säveltäjä. Hän on Walter Goehrin poika ja muutti syntymäänsä seuranneena vuonna Englantiin.Hän opiskeli Richard Hallin johdolla Royal Manchester College of Musicissa, jossa hän perusti New Music Manchester Groupin Harrison Birtwistlen, Peter Maxwell Daviesin ja John Ogdonin kanssa. Hän täydensi opintojaan Olivier Messiaenin ja Yvonne Loriod'n johdolla Pariisissa. 1960-luvun alussa hän työskenteli BBC:n palveluksessa ja perusti Music Theatre Ensemblen. 1960-luvun lopusta saakka Goehr on opettanut New England Conservatoryssa (Boston), Yalen yliopistossa ja Leeds College of Musicissa. Vuonna 1975 hän otti vastaan Cambridgen yliopiston professorin viran. Lisäksi hän on tehnyt opetustyötä Kiinassa ja saanut kaksi residenssiä Tanglewoodissa.
Goehrin työssä säveltäjänä tapahtui käännekohta samoihin aikoihin kun hänestä tuli Cambridgen professori. Psalm IV (1976) merkitsi toisen maailmansodan jälkeisen sarjallisuuden hylkäämistä. Säveltäjä alkoi yhdistää omaa harmonista kieltään historialliseen käytäntöön, jossa lisättiin nuotteihin basso continuo. Sinfonista muotoa hän on tutkiskellut muiden muassa teoksissaan Sinfonia (1979), Symphony with Chaconne (1985–6) ja Eve Dreams in Paradise (1987–8). Hän on luonut myös lukuisia kunnianhimoisia vokaaliteoksia. Tyypillisiä niissä ovat olleet aihevalinnat, jotka toimivat sosiopoliittisiin aiheisiin viittaavina allegorioina. Näihin töihin kuuluvat The Death of Moses (1992), kantaatti Babylon the Great is Fallen (1979) ja ooppera Behold the Sun (1985). Kaikki vokaaliteokset eivät ole luonteeltaan yhteiskunnallisia; Goehrin vokaaliteoksia vailla yhteiskunnallista aihepiiriä ovat Messiaen-vaikutteinen kantaatti Sing, Ariel (1989–90) ja italialaisen renessanssin äänimaailmoja tavoitteleva ooppera Arianna (1995). Oopperansa Kantan & Damask Drum (1997–8) tuotantojen (Dortmund, Lontoo) jälkeen Goehr omistautui lähes pelkästään kamarimusiikille.
Goehrilla on ollut läheinen yhteistyösuhde Oliver Knussenin kanssa. Knussen on kantaesittänyt ja levyttänyt monia Goehrin teoksista. Muita hänen teostensa esittäjiä ovat olleet muiden muassa BBC:n sinfoniaorkesteri, Tabea Zimmermann, Leonard Slatkin, BBC:n filharmonikot, H. K. Gruber, Jacqueline du Pré, Daniel Barenboim, New Philharmonia Orchestra, Bernard Haitink, Lontoon filharmoninen orkesteri, Bostonin sinfoniaorkesteri, Seiji Ozawa, Bambergin sinfoniaorkesteri, Lahav Shani, Hong Kong Sinfonietta, London Sinfonietta, Peter Serkin, Huw Watkins, Scharoun Ensemble Berlin, Ensemble Modern ja Nash Ensemble.
Goehr on British Composer Awardin saaja, Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian kunniajäsen ja vuodesta 2019 elinikäisten saavutustensa ansiosta Royal Philharmonic Societyn kunniajäsen. Hänen käsikirjoitusarkistoaan kuratoi Berliinin taideakatemia. 
Muun muassa musiikkifilosofiaan erikoistunut Lydia Goehr on Alexander Goehrin tytär.
Raggarit

Raggarit (ruots. Raggare) on Ruotsissa 1950-luvulla syntynyt alakulttuuriryhmä. Raggarikulttuurin olennaisin osa on vanhojen amerikkalaisten autojen kunnostus ja niillä harrastettava kruisailu. Myös muulla 1950-luvun amerikkalaisella nuorisokulttuurilla on tärkeä osa raggarikulttuurissa. Raggarit eroavat kuitenkin varsinaisista 1950-luvun harrastajista siinä, että he eivät välttämättä pukeudu pelkästään vuosikymmenellä käytetyn tyylin mukaisesti tai kuuntele vain rockabilly-musiikkia. Yhtäläisyyksiä puolestaan löytyy jenkkiautojen lisäksi esimerkiksi Etelävaltioiden lipun käyttämisessä.
Raggarikulttuuri syntyi 1950-luvun nuorison parissa, mutta nykyään sen harrastajat ovat lähinnä nuoria aikuisia tai keski-ikäisiä miehiä. He tulevat suurimmaksi osaksi maaseudulta ja pienistä kaupungeista. Raggarit järjestävät kesäisin tapaamisia eri puolilla Ruotsia. Niihin saapuu myös harrastajia Ruotsin ulkopuolelta, lähinnä muista Pohjoismaista, jonne kulttuuri on jonkin verran levinnyt.
1960- ja 1970-luvuilla raggarit olivat usein otsikoissa väkivaltaisesta käyttäytymisestään hippejä, punkkareita ja myös maahanmuuttajia kohtaan. Erityisesti punkkarien ja raggarien välit olivat 1970-luvulla erittäin huonot. Tunnettu raggari-artisti Eddie Meduza levytti vuonna 1978 kappaleen Punkjävlar ja sai myöhemmin vastineen The Rude Kids -yhtyeen singlen Raggare is a bunch of motherfuckers muodossa. Yhteenotot kärjistyivät usein väkivaltaisiksi mellakoiksi. Raggarit aiheuttivat häiriötä myös muun muassa Sex Pistolsin ja The Stranglersin Ruotsin esiintymisten aikana. Nykypäivän raggarit keskittyvät lähinnä autojen kunnostukseen, kruisailuun ja keskinäisiin tapaamisiin, eikä vastaavia konflikteja muiden alakulttuurien kanssa enää ole.
Meldrumin happo

Rakenne ja ominaisuudet

Ensimmäisen kerran Meldrumin happoa syntetisoi Andrew Norman Meldrum vuonna 1908 asetonin ja malonihapon välisellä reaktiolla Meldrum arveli syntetisoimansa yhdisteen rakenteen olevan β-hydroksi-isopropyylimalonihapon β-laktonin. Vuonna 1948 David Davidson ja Sidney Bernhard osoittivat yhdisteen todellisuudessa kuitenkin olevan 2,2-dimetyyli-1,3-dioksaani-4,6-dionia perustuen tarkempaan tietämykseen yhdisteen reaktiivisuudesta.
Meldrumin happo on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin sekä veteen että poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Meldrumin happo on laktoniksi poikkeuksellisen voimakas happo ja sen pKₐ-arvo vesiliuoksessa on 4,83 eli sen on vahvuudeltaan etikkahapon luokkaa. Eritysen poikkeukselliseksi tämän tekee se, että protonin luovuttaa hiiliatomi. Meldrumin happo esiintyy neutraalissa muodossa venekonformaatiossa ja esteriryhmät sijaitsevat syn-asemassa toisiinsa nähden eli samaan sunntaan molekyylitasoon verrattuna. Yhdisteen deprotonoituessa tapahtuu konformaation muutos, joka on energeettisesti edullinen johtuen suotuisammista vuorovaikutuksista eri molekyyliorbitaalien välillä ja anomeerisesta efektistä.
Romsey

Romsey on pieni vanha markkinakaupunki Hampshiren kreivikunnassa Englannissa.
Kaupunki sijaitsee 13 kilometriä Southamptonista luoteeseen ja 18 kilometriä Winchesteristä lounaaseen North Baddesley -nimisen kylän rajanaapurina. Kaupungin väkiluku on hiukan alle 13 000 ja pinta-ala 4,93 km².
Romsey on Testjoen varrella, jossa harjoitetaan perhokalastusta, lähinnä kalastetaan taimenta. Se on Test Valleyn boroughin merkittäviä kaupunkeja. Kaupungin keskustaa hallitsee suuri Romseyn luostari.
Romseyssa ovat asuneet esimerkiksi merkittävä 1900-luvun sotilas ja valtiomies Louis Mountbatten, 1800-luvun brittiläinen pääministeri Henry Palmerston sekä 1600-luvun filosofi ja taloustieteilijä William Petty.
Romseyn ystävyyskaupunkeja ovat Paimpol Ranskan Bretagnessa, Treviglio Italiassa ja Battenberg Saksassa.
Kyttäyskeikka

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kehui elokuvan hauskaa dialogia ja yllättäviä juonenkäänteitä ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Juan de Juanes

Juan de Juanes (kat. Joan de Joanes, oik. Juan Vicente Macip, 1523 Valencia, Espanja – 21. joulukuuta 1579 Bocairente, Espanja) oli renessanssin aikainen espanjalainen taidemaalari, joka teki erityisesti uskonnollisia maalauksia. Hän oli omana aikanaan Valencian alueen merkittävin maalari, ja siksi häntä on sanottu toiseksi Rafaeliksi.
Nikkeloseeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa nikkeloseeni on syvänvihreää kiteistä ainetta. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi eettereihin. Nikkeloseeni kuuluu niin kutsuttuihin sandwich-yhdisteisiin ja nikkeli-ioni on kahden syklopentadienyyliligandin välissä. Yhdiste hapettuu suhteellisen helposti kellanoranssiksi nikkeloseniumioniksi (C₁₀H₁₀Ni⁺), mutta on suhteellisen inertti ilman vaikutuksille hapettuen kuitenkin hitaasti. Nikkeloseeni on yksi harvoista organometalliyhdisteistä, joilla on sitoutumisessa käytettävissään 20 elektronia tavanomaisen 18 elektronin sijaan ja näistä kaksi on hajottavilla molekyyliorbitaaleilla. Tämän vuoksi nikkeloseenilla on tavanomaisesta poikkeavia kemiallisia ominaisuuksia. Se esimerkiksi muodostaa helposti kolmikerroksisen nikkeloseenijohdannaisen, syklopentadienyyliligandit reagoivat hyvin helposti nukleofiilien kanssa ja korvautuvat helposti muilla orgaanisilla ja epäorgaanisilla ligandeilla esimerkiksi 1,5-syklo-oktadieeni-, karbonyyli- tai nitrosyyliligandeilla. Nikkeloseeni sublimoituu alennetussa paineessa noin 80 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on paramagneettista ja karsinogeenista.

Valmistus ja käyttö

Tyypillisin tapa valmistaa nikkeloseenia on liuottaa syklopentadienyylikaliumia dimetoksietaaniin ja lisätä tähän liuokseen nikkelikloridin dimetyylisulfoksidiliuosta. Muita tapoja ovat nikkelibromidin ja syklopentadienyylinatriumin välinen reaktio ja nikkelibromidin reaktio syklopentadieenin kanssa trietyyliamiinin toimiessa emäksenä.
Nikkeloseenia on tutkittu käytettäväksi alkeenien esimerkiksi butadieenin polymerointikatalyyttinä. Lisäksi se katalysoi myös muita alkeenien reaktioita kuten oligomeroitumisia, isomeroitumisia ja hydrosilylaatioreaktioita. Siitä voidaan valmistaa myös muita organonikkeliyhdisteitä kuten Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0):aa tai syklopentadienyyli nikkeli nitrosyylia.
Östkindin kihlakunta

Östkindin kihlakunta (ruots. Östkinds härad) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 358,92 neliökilometriä ja asukasluku 5 130 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Kvarsebo, Östra Stenby, Östra Husby, Häradshammar ja Jonsberg.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrköpingin kuntaan.
Jouko Itälä

Jouko Kauko Itälä (21. joulukuuta 1916 Mäntsälä – 20. heinäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja ja talousneuvos. Hän oli sodan aikana SS-vapaaehtoinen joka oli mukana 1944–1945 Suomessa toimineessa saksalaismielisessä vastarintaliikkeessä.

Nuoruus

Itälän vanhemmat olivat maatalousteknikko Juho Artturi Itälä ja Aino Maria Haikkola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1937 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1956.

Waffen-SS

Itälä liittyi kesällä 1941 suomalaiseen SS-vapaaehtoispataljoonaan jossa hän yleni SS-Hauptsturmführeriksi. Itälä toimi vuodesta 1942 Saksassa kouluttajana ja hän jäi sinne vielä senkin jälkeen kun suomalainen SS-pataljoona kotiutettiin kesäkuun alussa 1943. Suomen irtauduttua sodasta syyskuussa 1944 Itälä olisi halunnut palata Suomeen mutta hänet määrettiin SS-Nord-divisioonan yhteysupseeriksi Pohjois-Suomeen.

Lapin sota

Lokakuun alussa 1944 Lapin sodan aikana Itälä ja SS-Untersturmführer Claes Purjo saapuivat Norjan kautta Rovaniemelle värväämään saksalaisten vangeiksi joutuneita suomalaisia sotilaita SS-joukkoihin. Suomalaisia saatiin värvättyä noin 70 ja heitä koulutettiin Kongsvingerin pikkukaupungin linnoituksessa Norjassa. Itälä toimi komppanian vahvuisen joukon johtajana. Osa värvätyistä lähetettiin koulutukseen Saksaan. Saksan antauduttua toukokuussa 1945 Itälä joutui norjalaisten vangiksi.

Sotavankeus

Itälä oli vangittuna Norjassa aina kevääseen 1946 saakka jolloin hän pääsi palaamaan Suomeen. Suomessa Itälä tuomittiin oikeudessa 14 kuukaudeksi kuritushuoneeseen, ja tämän rangaistuksen hän suoritti Turun lääninvankilassa.

Sotien jälkeen

Itälä oli Vallilan puutavara Oy:n konttoripäällikkönä 1951–1956, Kosan Oy:n hallinnollisena päällikkönä 1957–1958 sekä Oy Sanitol Ab:ssä varatomitusjohtajana 1958–1968 ja toimitusjohtajana vuodesta 1968. Hän oli myös Cederroth Oy:n (entinen Sanitol) hallituksen jäsenenä vuodesta 1978. Itälä sai talousneuvoksen arvon 1977.

Perhe

Jouko Itälä oli naimisissa vuodesta 1942 Eila Tellervo Juurisen kanssa. Ministeri Jaakko Itälä on Jouko Itälän nuorempi veli. Jouko Itälä on myös kansanedustaja Ville Itälän setä.
John Westlake

John Westlake (1828–1913) oli brittiläinen lakimies ja kansainvälisen oikeuden tutkija. Hän oli asianajaja, sittemmin 1888–1908 kansainvälisen oikeuden professori Cambridgessa ja vuosina 1900–1906 Haagin kansainvälisen välitystuomioistuimen jäsen. Hän julkaisi teokset Treatise on Private International Law ja International Law.

Westlake Suomen puolustajana

Westlake puolusti Suomea vuonna 1900 aikakauslehdessä National Review kirjoituksessa The Case of Finland ja sittemmin varsinkin Times-lehdessä olleissa kirjoituksissa. Lisäksi hän osallistui vuonna 1910 pidettyyn kansainväliseen lakimieskonferenssiin, jonka laatimassa ns. Lontoon julistuksessa vaadittiin Venäjää lopettamaan Suomen autonomian vastustaminen.
Ailanthuskehrääjä

Koko ja ulkonäkö

Ailanthuskehrääjä on yleisväritykseltään ruskea, mutta värin sävy ja siiven kontrastisuus vaihtelee suuresti. Siivet ovat leveät ja etusiiven sirppimäisesti kaartuvassa kärjessä on silmätäplä. Molempien siipiparien poikki kulkee punertavanvalkea viiru. Sekä etu- että takasiiven keskellä on lisäksi puolikuun muotoinen silmätäplä. Siipiväli 113–125 mm. Perhosen ruumis on karvainen ja tukeva, noin 25 mm pitkä.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin luontainen elinalue on Itä-Aasia Korean niemimaalta Kiinan keskiosiin. Ihmisen mukana laji on levinnyt luontoon ja muodostanut pysyviä populaatioita ympäri maailmaa. Tällaisia villiintyneitä populaatioita elää mm. Japanissa, Australiassa, Tunisiassa, Ranskassa, Sveitsin ja Saksan eteläosissa, Itävallassa, Unkarissa, Yhdysvaltojen itäosissa, Kanadassa, Brasiliassa sekä Uruguayssa. Aikuiset perhoset lentävät toukokuusta kesäkuuhun ja riittävän lämpimillä alueilla toisena sukupolvena syyskuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Ailantuskehrääjä suosii avoimia ympäristöjä. Alueilla joille se on levinnyt karkulaisena sen tapaa tavallisimmin puiistoista ja puutarhoista, joihin on istutettu toukan ravintokasvia. Aikuinen perhonen on aktiivinen yöllä ja lepää päivät kasvillisuuden kätköissä. Niiden suuosat ovat surkastuneet, eivätkä perhoset nauti ravintoa. Naaras tuottaa jopa 400 munaa.
Ailanthuskehrääjän toukan tuottamaa, kaupallisesti arvokasta silkkiä kutsutaan eri-silkiksi.

Ravintokasvi

Toukka elää jumaltenpuulla (Ailanthus altissima), alalaji S. c. ricina risiinillä (Ricinus communis).