google/wiki40b huggingface dataset:
Mato (haittaohjelma)

Mato (engl. computer worm) on samantapainen haitallinen tietokoneohjelma eli haittaohjelma kuin virus. Mato on suunniteltu leviämään tietokoneesta toiseen automaattisesti ilman tietokoneen käyttäjän toimenpiteitä. Mato ei tarvitse isäntäohjelmaa viruksen tavoin. Yleensä mato käyttää levitessään hyväksi Internetiä sekä käyttöjärjestelmän tietoturva-aukkoja. Mato aiheuttaa haittaa käyttämällä ja kuormittamalla verkon tiedonsiirtokapasiteettia (kaista).
Tunnettuja tietokonematoja ovat esimerkiksi Iloveyou, Gruel ja Stuxnet.

Historia

Termiä mato käytettiin ensimmäisen kerran John Brunnerin romaanissa The Shockwave Rider vuonna 1975. Tässä romaanissa Nichlas Haflinger suunnittelee ja lähettää dataa kerääviä matoja taistelussa voimakkaita miehiä vastaan, jotka ylläpitävät kansallista elektronista tietoa. Netissä on valloillaan kaikkien aikojen suurin löyhä mato, joka sabotoi kaikkia yrityksiä vahtia vastaan. Yhtä sisukasta matoa eikä yhtä pitkää häntää ole aiemmin ollut.
Xerox PARCin tutkijat John F. Shoch and Jon A. Hupp valitsivat nimityksen vuonna 1982 julkaistuun artikkeliinsa The Worm Programs, Comm ACM, 25(3):172-180, 1982, ja se on ollut käytössä siitä lähtien. Kaksikko teki myös ensimmäisen madon toteutuksen Xerox PARCissa vuonna 1978. Shoch ja Hupp suunnittelivat alun perin madon etsimään joutilaita prosessoreita verkosta ja jakamaan niille tehtäviä, jolloin kuormitus jakaantuisi tasaisemmin koko verkon yli. Matojen toiminta oli rajoitettua niin että ne eivät leviäisi aiottua edemmäksi.

Käyttöjärjestelmät

Yleensä kaupalliset käyttöjärjestelmät ovat haittaohjelmien ja viruksien kohteina.
Kumertau Express

Kumertau Express oli venäläinen lentoyhtiö. Se oli Kamov-helikoptereita valmistavan Kumertau Aircraft Production Enterprisen lento-osasto. Se lopetti toimintansa vuonna 2001.
Mentos

Mentos on Perfetti Van Melle Corporationin minttumakeismerkki.
Mentos-pastilleja tuotettiin aluksi Hollannissa 1950-luvulla. Sen toi markkinoille Perfetti Van Melle Corporation. Pitkulaisen makeispakkauksen sisällä on yleensä 14 Mentos-pastillia. Makuja on seitsemän erilaista, ja niihin kuuluvat: mansikka, minttu, hedelmä, raikas minttu, omena, Tropical Fruits ja Sour mix. Sour mixin sisältämien pastillien maut ovat sitruuna, omena ja viinirypäle.

Suomessa myytäviä Mentos-makuja

Suomessa myydään pääosin kahta eri Mentos-makua ja kahta eri tyyppiä. Mentoksia myydään minttuna ja hedelmänä sekä sokerittomana minttuna ja hedelmänä. Nykyään kuitenkin isoista kaupoista voi ostaa pakkauksia, joissa myydään kahdeksaa erilaista Mentos-makua.

Kevytkola ja Mentos -purkaus

Mentos on tunnettu reagoinnistaan kevytcolajuomien kanssa. Kun Mentos putoaa kevytcolapulloon, aiheuttaa se tulivuorenpurkausta vastaavan vaahtoutumisen. Ilmiön aiheuttaja on Mentoksen nukleaatiota.
Lähetystöneuvos

Lähetystöneuvos on Suomessa valtionhallinnon virkanimike tai arvonimi.

Lähetystöneuvoksen virkanimi

Lähetystöneuvos on Suomessa ulkoasiainhallinnon virkamiesten virkanimi. Diplomaatin uralla alkuvirka on usein ulkoasiansihteerin virka. Ulkoasiansihteerit etenevät usein lähestystöneuvoksiksi. Suurlähettilästason virkamiehet ovat ulkoasiainneuvoksia.
Lähdesammalet

Ulkonäkö

Lähdesammalten lehdet ovat sinertävän kellertäviä ja aika lyhyitä. Varsi on punainen ja siittiöpesäkkeistöt kukkamaisia.
Madeiranpapurikko

Koko ja ulkonäkö

Ulkonäöltään madeiranpapurikko muistuttaa täpläpapurikkoa (Pararge aegeria), mutta etusiiven kärki on suipompi, siiven reuna tasaisempi ja hieman kupera. Siipien lähes kokonaan suklaanruskeilla yläpinnoilla on pienialaisia oransseja laikkuja. Lisäksi etusiiven etunurkassa on yksi pieni ja takasiiven takareunassa kaksi suurempaa ja oranssireunaista, tummaa silmätäplää. Täplien keskustassa on valkoinen piste ja ne näkyvät myös siiven alapinnoilla. Etusiiven alapinta on laajalti oranssi ja mustakuvioinen, takasiiven alapinta on ruskea. Keskeisenä tuntomerkkinä takasiiven alapinnalla siiven etureunassa on valkoinen, kolmiomainen laikku. Naaraalla takasiipien alapinnat ovat koiraita vaaleammat ja valkoinen alue ulottuu pitemmälle.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan ainoastaan Madeiralla. Perhoset lentävät useina sukupolvina ympäri vuoden, mutta vähemmissä määrin keskellä kesää.

Elinympäristö ja elintavat

Madeiranpapurikko on jokseenkin yleinen ja paikoin jopa runsaslukuinen perhoslaji, jonka varsinaista elinympäristöä ovat asuinsaarensa laakeripuita ja kastanjaa kasvavat metsät merenpinnan korkeudelta noin 800 metriin saakka. Sitä tavataan kuitenkin usein jopa kaupungeissa. Erityisen runsaana laji esiintyy metsien ja maanviljelysten rajoilla yhdessä täpläpapurikon kanssa.
Täpläpapurikon leviäminen saarelle 1970-luvun loppupuolelta alkaen on hieman erilaisista elinympäristövaatimuksista huolimatta aiheuttanut jonkin verran kilpailua lajien välille, erityisesti koska madeiranpapurikkojen koiraat eivät ole yhtä tarkkoja reviireistään. Tästä syystä madeiranpapurikon kannat ovat olleet laskussa ja laji on nykyisin luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN).

Ravintokasvi

Toukan ravintoa ovat erilaiset heinät.
Eddie Shore Award

Eddie Shore Award annetaan vuosittain AHL-jääkiekkoliigan parhaalle puolustajalle. Saajasta päättävät AHL:ää seuraava media sekä sarjan pelaajat ja valmentajat. Palkinto kantaa Hockey Hall of Fameen valitun puolustaja Eddie Shoren nimeä.
Transformers: Fall of Cybertron

Pelaaminen

Pelitapa on samanlainen kuin War for Cybertronissa. Kumpaankin kampanjaan voi valita kolme eri hahmoa, joilla pelata. Kun pelaa yhdellä niistä, kaksi seuraavat hahmoa minne tämä ikinä meneekin ja taistelevat tämän rinnalla vihollisia vastaan.

Juoni

Autobotit puolustavat alustaan Arkkia Decepticonien joukoilta. Taistelun aikana Optimus Prime tulee herättäneeksi kaupungin kokoisen Autobotin, Metroplexin. Mutta sitten Starscream ja Combaticonit kaappaavat Optimuksen ja vievät tämän Megatronin eteen. Metroplex pelastaa Optimuksen ja lyö Megatronin niin, että tätä luullaan kuolleeksi. Jazz ja Cliffjumper lähtevät etsimään Salamannopean Iskukoalition (Lightning Strike Coalition Force) jäseniä (Grimlock, Slug, Sludge, Snarl  ja Swoop). He huomaavat Shockwaven yrittäen avata valtavan tornin kautta avaruussiltaa ja sabotoivat tätä. Kerättyään talteen tornista löytynyttä energonia Autobotit joutuvat Combaticonien hyökkäyksen kohteeksi. Combaticonit riistäytyvät Starscremin hallinnasta ja yhdistyvät Bruticukseksi. 
Soundwave korjaa Megatronin, joka estää Starscreamin kruunauksen uudeksi Decepticonien johtajaksi. Megatron tekee sitten hyökkäyksen Iaconiin, jossa säilytetään Trypticonin jäännöksiä. Trypticonin pelastamisen sijaan Decepticonit vievät hänen sydämensä sota-alukseensa, Nemesikseen. Starscream yrittää houkutella Dinoboteiksi muutetut Iskukoalition jäsenet puolelleen, mutta nämä pakenevat. Dinobotit huomaavat Shockwaven luoneen toisen avaruussillan. Metroplex uhraa itsensä siirtääkseen kaiken energoninsa Arkkiin. Matkalla pois Cybertronilta sekä Arkki että Nemesis kulkevat toistensa läheltä ja molempien alusten miehistöt kohtaavat taistelussa. Peli päättyy molempien alusten kuljettua avaruusillan läpi jättäen Cybertronin hiljaiseksi ja elottomaksi.
Tulipyrstötetra

Koko ja ulkonäkö

Tulipyrstötetra  kasvaa noin 3-5 cm pitkäksi. Sillä on hopeanhohtoisen sinivihreä vartalo. Pyrstö ja peräevä ovat punaiset. Koiraan evien kärjet ovat valkoiset.

Alkuperä

Tulipyrstötetroja elää villeinä Etelä-Amerikassa Paraguay-joelta Argentiinaan.

Käyttäytyminen

Tulipyrstötetra on rauhallinen päiväaktiivinen parvikala, joka viihtyy akvaariossa, jossa on kasvitiheikköjä.

Vesiolot ja ravinto

Tulipyrstötetra syö lihapitoista ruokaa. Sopivat vesiolot ovat lämpötila 20–26 °C, happamuus pH 6–7,5.
Purppuravyömedestäjä

Levinneisyys

Purppuravyömedestäjää tavataan Angolassa, Botswanassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Gabonissa, Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Namibiassa, Ruandassa, Somaliassa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajin on kuvattu olevan pääosin yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Itämeri-Akatemia

Itämeri-Akatemia on 9 Itämeren naapurimaata edustavan 15:n yliopiston yhdistys. Järjestö oli perustettu Hanse-Parlamentin aloitteesta voittoa tavoittelemattomana yhdistyksenä helmikuussa 2010. Yhteisenä tavoitteena on yhteysten kehittäminen pienten- ja keskikokoisten yritysten ja tutkimusmaailman välillä. Itämeren Akatemia tukee yrityksiä aktiivisesti konkreettisillä tutkimus- ja tuotekehitysratkaisuilla, mutta samalla kehittää ja toteuttaa pk-yritysten tarpeisiin räätälöityjä opinto-ohjelmia. Pk-yrityksille tarkoitettujen innovatiivisten ratkaisujen edistäminen on toteuttavien tutkimus- ja kehitystehtävien painopiste. Kehitettävien opinto-ohjelmien kannalta keskipisteenä on kaksoistutkintojärjestelmä, joka mahdollistaa käytännön taitojen ja akateemisen tiedon yhdistämisen.

Hanse-konferenssi

Itämeri-Akatemia ja Hanse-Parlamentti järjestävät vuosittaisen kaksipäiväisen Hanse-konferenssin, jonka puitteissa noin 120 liiketoiminnan, tieteen ja politiikan vaikuttajaa keskustelee yhdestä pienten ja keskikokoisten yrityksiin liittyvästä aiheesta. Muutaman esittelyn jälkeen järjestetään pyöreät pöydät, joilla konferenssin osallistujat kehittävät tulevaisuudennäkymät. Nämä tapaamiset houkuttelevat korkean tason puhujia, kuten EU:n komissaari Günther Oettinger vuonna 2011 ja EU:n komissaari Algirdas Šemeta vuonna 2012. Konferenssin jälkeen Itämeren Akatemia julkistaa kirjeen, johon sisältyvät esittelyt, tutkimusraportit  ja keskustelujen tulokset.
Sudburyn rautatieasema

Historia

Nykyinen asema on Sudburyn kolmas. Ensimmäisen aseman avasi Colchester, Stour Valley, Sudbury & Halstead Railway 2. heinäkuuta 1849. Se oli radan Marks Teystä lähtevän haaran yksilaiturinen pääteasema. Kun linjaa jatkettiin Cambridgeen ja siitä tuli Stour Valley Railway, alkuperäinen asema korvattiin uudella, joka avautui 9. elokuuta 1865. Vanhasta asemasta tuli tällöin osa taravaliikenteen ratapihaa. Tavararatapiha ja sen myötä ensimmäisen aseman jäänteet suljettiin 31. lokakuuta 1966.
Sudburysta tuli taas pääteasema 6. maaliskuuta 1967, kun Stour Valley Railwayn osuus Sudburysta Cambridgeen suljettiin Beechingin leikkauksissa. Toinen asema suljettiin ja nykyinen avattiin 28. lokakuuta 1991, kun asemaa siirrettiin hieman itään, jotta vanhan aseman tilalle saatiin uudisrakennuksia.

Liikenne

Gainsborough Linella Marks Teyhin kulkee yksi dieseljuna tunnissa.
Regina (bosniahertsegovinalainen yhtye)

Historia

Kolme kaveria Aleksandar Čović, Denis Čabrić ja Bojan Milićević päättivät perustaa yhtyeen vuonna 1990 Sarajevossa. Ensimmäinen ongelma oli löytää laulaja ainutlaatuisella äänellä. Siinä he onnistuivat löytäessään laulajan Davor Ebnerin, joka toimi yhtyeen "Konvoj" laulajana vuoteen 1990 asti. Samana vuonna näki päivänvalon yhtyeen debyyttialbumi "Regina". Albumin jälkeen yhtye aloitti keikkailun — aluksi Bosnian alueella myöhemmin leviten koko entisen Jugoslavian alueelle. Ensimmäiseltä albumilta hiteiksi kohosivat kappaleet "Spavaj", "Ne pitaj me" sekä "Kao nekad ona".
Yhtyeen sanoittaja ja säveltäjä Aleksandar Čović on suuri yhtyeen U2 fani. Harjoittelupaikkana yhtyeellä toimi pieni autotalli Sarajevossa. Vuonna 1991 yhtye julkaisi toisen albuminsa "Ljubav nije za nas", joka teki yhtyeestä entistä kuuluisamman koko entisen Jugoslavian alueella.
Jugoslavian hajoamisen aikaan yhtye hajosi. Vuodesta 1992 vuoteen 1999 yhtyeessä oli uusia jäseniä ja alkuperäisestä kokoonpanosta jäljellä vain Aleksandar Čović. Uudella kokoonpanolla yhtye julkaisi levyt "Regina PGP-RTS", "Oteto od zaborava", "Godine lete", "Ja nisam kao drugi", "Kada zatvorim oči" sekä "Devedesete". Vuonna 2000 Aleksandar ja Davor aloittivat kumpikin soolouran, jotka tosin molemmat jäivät yhteisen yhtyeen aiemman suosion varjoon.
Vuonna 2005 yhtye kokosi vanhan jäsenistönsä kokoon. Vuonna 2006 ilmestyi uusi albumi "Sve mogu ja", joka sai suurta suosiota. Yhtyeen uran huippu saavutettiin, kun se lämmitteli The Rolling Stonesin konserttia Budvassa heinäkuussa 2007.
Vuonna 2009 Bosnia-Herzegovinan televisioyhtiö valitsi yhtyeen edustamaan maataan vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Bistra voda". Kilpailun finaalissa yhtye sijoittui yhdeksänneksi 106 pisteellä ja se valittiin edustaja-artistien keskuudessa kilpailun parhaaksi kappaleeksi. Samana vuonna yhtye julkaisi vielä albumin "Vrijeme je", jolla kilpailukappalekin löytyy.
Yhtyeen basisti Denis Čabrić kuoli sydänkohtaukseen 17. elokuuta 2016 49-vuotiaana.
Paukkurauta-Kati

Arviot

Eräässä arviossa todetaan että elokuva haki uusia tuulia lännenelokuvan urautuneeseen lajityyppiin, ja sellaisia oli esimerkiksi minstreliduo Nat King Cole ja Stubby Kaye. Jane Fonda saa kiitosta osasuorituksestaan, samoin Lee Marvin hulvatonta ironiaa huokuvassa kaksoisroolissaan.
Sjuhärad

Merkitys nykypäivänä

Sjuhäradiin nykyään kuuluvat kuusi kuntaa muodostavat Länsi-Götanmaan läänin eteläisen vaalipiirin valtiopäivävaaleissa. Samoin ne muodostavat vaalipiirin maakäräjäkuntavaaleissa. Lisäksi Boråsin käräjäoikeuden tuomiokunta on alueeltaan sama. Kahdeksan ensimmäisenä mainittua kuntaa muodostavat yhdessä Varbergin kunnan kanssa Sjuhäradin kuntainliiton, jonka puheenjohtajana toimii yleensä Boråsin kunnanhallituksen puheenjohtaja. Sjuhärad on myös Södra Älvsborgin sairaalan sisäänottoalue.

Tiedotusvälineet

Borås Tidningin levikkialueena on suuri osa Sjuhäradista ja Ruotsin Radiolla on alueella paikallinen radiokanava. Borås Tidning omistaa myös Ulricehamns tidningin, jonka levikkialuetta on lähinnä Ulricehamnin kunta. Kaikissa kunnissa on viikoittain ilmestyviä mainosrahoitteisia paikallislehtiä.

Maantiedettä

Sjuhärad on pinnanmuodoiltaan mäkistä ja siellä on paljon metsiä ja järviä. Suuria kokonaan tai osittain alueella sijaitsevia järviä ovat Fägen, Lygnern, Lönern, Sämsjön, Säven, Viaredssjön, Tolken, Visen, Yttre Åsunden, Åsunden, Öresjö, Östra Nedsjön ja Östra Öresjön. Viskan- ja Ätran-nimiset joet alkavat alueelta ja virtaavat kohti Hallandia ja Kattegattia. Alueelta saavat alkunsa myös Säveån- ja Tidan-joet.

Kulttuurihistoriaa

Sjuhärad on tunnettu tekstiiliteollisuudesta ja knalleista. Sjuhäradissa on myös Ruotsin ainoa säilynyt keskiaikainen sauvakirkko eli Hedaredin kirkko. Keskiaikainen kulkutie Redvägen kulki Sjuhäradin itäosien halki. Keskiajalla seutu oli tärkeä raja Tanskaa vastaa, mikä näkyy monissa alueelle tuolloin rakennetuissa linnoituksissa. Valtakunnallisista Kindahusin, Openstenin ja Örestenin linnoituksista ovat nykyään jäljellä vain raunioita. Keskiajalla Sjuhäradissa oli myös tusinallinen yksityislinnoja, joista Torpa stenhus ja Vinsarp (tai Vinstorp) ovat jäljellä. Torpa stenhus on avoinna yleisölle, ja se onkin suosittu turistikohde. Vädersholmin ja Sundholmenin yksityislinnoista on lisäksi jäljellä raunioita.
Irlantilaiset kiertolaiset

Irlantilaiset kiertolaiset (iiriksi an lucht siúil, shelta: Pavee, engl. Irish travellers) on etnisesti erillinen irlantilainen kansanryhmä, jolla on oma kieli ja omat perinteet. Irlannin lisäksi heitä asuu Britanniassa ja Yhdysvalloissa, joissa määristä ei ole tarkkaa tietoa. Britanniassa heillä on virallinen vähemmistöasema. Irlantilaiset matkailijat kutsuvat itseään mustalaisiksi (gypsy) mutta eivät romaneiksi (romany). He eivät ole etniseltä taustaltaan romaneja.
Irlannin vuoden 2006 väestönlaskennassa irlantilaisia kiertolaisia oli 22 369. Lisäksi heitä on arvioitu olevan Pohjois-Irlannissa noin 1 700.
Tuloksia koko Irlannin saaren luvuista on esitetty tutkimuksessa All Ireland Traveller Health Study (arviot vuodesta 2008), Irlannin tasavallassa luku olisi 36 224 ja Pohjois-Irlannissa 3 905.
Irlantilaiset kiertolaiset asuvat leirimäisissä oloissa, ja monet lähtevät kesäksi kiertämään. Muun muassa Suomessa heitä on ollut leirintäalueilla useina kesinä.

Alkuperä

Irlantilaisten maankiertäjien historiallisesta alkuperästä käydään sekä akateemista että muuta keskustelua. Aiemmin on laajalti oltu sitä mieltä, että kiertolaiset ovat niiden maanomistajien ja työläisten jälkeläisiä, jotka joutuivat kodittomiksi Oliver Cromwellin valloittaessa Irlantia vuonna 1649 ja myöhemmin 1840-luvun nälänhädän aikaan. Alkuperä voi kuitenkin olla monimutkaisempi asia. Sitä on lähes mahdoton varmistaa luotettavasti, sillä historiansa aikana he eivät ole itse tehneet tapahtumista kirjallisia muistiinpanoja.
Kiertelevistä ryhmistä Irlannissa väitetään olevan todisteita jo 400-luvulta, ja nimet Tynkler ja Tynker olisivat syntyneet 1100-luvulla tarkoittamaan ryhmiä, joilla oli oma identiteetti, sosiaalinen järjestys ja murre. Vaikka suvut puhuvat vanhoista juurista, kaikkien kiertolaissukujen alkuperä ei yllä samaan ajankohtaan. Osa on omaksunut kiertolaisten tavat vuosisatoja sitten, toiset taas melko äskettäin.
Irlannissa vuonna 2011 julkaistun geenitutkimuksen mukaan kiertolaiset erosivat irlantilaisesta paikallaan pysyneestä väestöstä 1000–2000 vuotta sitten. Syy erillisen väestön syntyyn on epäselvä.
Patukaktukset

Tuntomerkit

Patukaktusten kasvutapa vaihtelee puumaisesta maanmyötäiseen tai köynnösmäiseen. Pituutta ne voivat saavutta jopa seitsemnän metrin verran. Juuret ovat toisinaan mukulamaisia, varret liereitä, nivelettömiä ja ilmajuurettomia. Pituussuuntaisten uurteiden määrä vaihtelee 4-12. Kussakin piikkiryhmässä (areolissa) on muutama tai paljon piikkejä. Kukat ovat suppilomaisia, valkoisia ja jopa 12 cm leveitä. Hoikassa kukkapohjuksessa on karvamaisia piikkejä tai villakarvaa. Hedelmä on mehevä, keltainen tai oranssinvärinen, toisinaan avautuva. Siemenet ovat leveän soikeita ja mustia sekä nystermäisiä.

Levinneisyys

Patukaktusten levinneisyys käsittää Floridan, Karibian alueen, ja Etelä-Amerikassa Brasilian, Paraguayn, Bolivian ja Argentiinan.
Venäjän proletaarikirjailijain yhdistys

Venäjän proletaarikirjailijain yhdistys eli RAPP (ven. Росси́йская ассоциа́ция пролета́рских писа́телей, Rossijskaja assotsiatsija proletarskih pisatelei, РАПП) oli vuosina 1925–1932 toiminut neuvostoliittolainen kirjailijajärjestö.
RAPP:n edeltäjä Yleisvenäläinen proletaarikirjailijain yhdistys (ven. Vserossijskaja assotsiatsija proletarskih pisatelei) eli VAPP perustettiin vuonna 1920 Kuznitsa-kirjailijaryhmän aloitteesta. Vuonna 1923 sen johto siirtyi Oktjabr-kirjailijaryhmälle sekä Moskovan proletaarikirjailijain yhdistykselle eli MAPP:lle. Järjestö julkaisi aikakauslehteä Na postu (1923–1925).
Vuonna 1925 VAPP nimettiin RAPP:ksi, joka sai määräävän aseman samaan aikaan perustetun Neuvostoliiton proletaarikirjailijoiden järjestön sisällä (Vsesojuznaja assotsiatsija proletarskih pisatelei eli VAPP, vuodesta 1928 lähtien Vsesojuznoje objedinenije assotsiatsi proletarskih pisatelei eli VOAPP). RAPP:n johtajina toimivat muun muassa Leopold Averbah, Juri Libedinski, Dmitri Furmanov, Vladimir Kiršon ja Aleksandr Fadejev. Yhdistyksen pää-äänenkannattaja oli aikakauslehti Na literaturnom postu (1926–1932).
NKP(b):n tukema RAPP oli aikansa johtava kommunistinen kirjailijajärjestö. Se pyrki noudattamaan oikeaoppista ideologista linjaa ja kävi ankaraa taistelua muita kirjailijaryhmittymiä sekä Jevgeni Zamjatinin, Mihail Bulgakovin, Boris Pilnjakin ja Vsevolod Ivanovin kaltaisia ”porvarillisia myötäilijöitä” vastaan. Vuoteen 1930 mennessä RAPP oli käytännössä syrjäyttänyt kilpailevat ryhmät. Järjestön aggressiivisen määräilypolitiikan ja sisäisten ristiriitojen lisääntyessä se vähitellen menetti kommunistipuolueen tuen. RAPP ja VOAPP lakkautettiin vuonna 1932, jolloin osa sen johtajista siirtyi myöhemmin tilalle perustetun neuvostokirjailijoiden liiton järjestelykomiteaan.
RAPP:lla oli paikallisosastoja eri puolilla maata. Jalmari Virtasen johtama etupäässä suomalaisista ja karjalaisista koostunut Karjalan proletaarikirjailijain yhdistys eli KAPP perustettiin Petroskoissa vuonna 1926. Leningradin proletaarikirjailijain yhdistyksen eli LAPP:n suomalainen jaosto perustettiin virallisesti vuonna 1928. Järjestöt julkaisivat suomenkielisiä kirjallisuuslehtiä Soihtu ja Punakantele (myöhemmin Rintama)
San Juan Nepomuceno

Palvelus

San Juan Nepomuceno osallistui taisteluihin brittejä vastaan Espanjan siirtomaasodissa Karibian-merellä Juan de Lángaran alaisuudessa.
Alus liitettiin 1797 Espanjan Välimeren laivastoon tukikohtanaan Cartagena, mistä se lähti 1. helmikuuta José de Córdoba y Ramosin laivaston mukana Brestiin. Gibraltarinsalmen läpäistyään 5. helmikuuta alus määrättiin 26 muun linjalaivan kanssa poikkeamaan Cádizissa täydentämään elintarvikkeita. Idästä puhaltaneet tuulet kuitenkin estivät suunnitelman toteuttamisen. Lopulta Córdova joutui pysyttelemään merellä Cádizin länsipuolella kohdaten 14. helmikuuta Cádizia piirittäneen amiraali Sir John Jervisin komentaman Britannian kuninkaallisen laivaston osaston. Seuranneessa taistelussa kolme espanjalaisalusta vallattiin San Josef, San Nicolas ja San Ysidro. Kuten pääosa aluksista San Juan Nepomuceno ei vaurioitunut juurikaan kohtaamisessa, vaan pääsi lopulta tuulen käännyttyä Cádiziin, jossa alus oli aina vuoteen 1805, jolloin se liitettiin vara-amiraali Villeneuven yhdistettyyn ranskalais-espanjalaiseen laivastoon.
Alus osallistui 21. lokakuuta 1805 ranskalais-espanjanjalaisen laivaston mukana Trafalgarin meritaisteluun brittien laivastoa vastaan. Alus oli Cosme Damián de Churruca y Elorza alaisuudessa ja saavutti mainetta taistelussa. Alus joutui brittien kiivaaseen tulitukseen, ja Cosme Damián de Churruca y Elorza menetti jalkansa mörssärin ammuksen osuessa laivaan mutta jatkoi silti taistelua. Alus joutui kuitenkin kuuden brittialuksen ristituleen, ja lopulta aluksen kannella lojui 400 kuollutta. Britit kärsivät kovia tappioita ennen kuin he kukistivat San Juan Nepomucenon.
Taistelun jälkeen britit valtasivat aluksen, ja se toimi kuljetusaluksena nimellä HMS San Juan. Cosme Damián de Churruca y Elorzan hytti oli nimetty de Churruca y Elorzan mukaan, ja hytissä oli laatta, johon oli kaiverrettu entisen vihollisen nimi. Kaikkien, jotka astuivat sisään, oli otettava hattu pois päästä kunnianosoituksena entiselle komentajalle.
Harry Langdon

Harry L. Langdon (15. kesäkuuta 1884 Council Bluffs, Iowa — 22. joulukuuta 1944 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvantekijä ja näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat taidemaalarit William Worley Langdon ja Lavinia Langdon Iowasta, Keskilännestä. Hän varttui Omahassa ja jakoi lehtiä hankkiakseen taskurahaa. Myöhemmin hän osallistui näytelmäkiertueille ja osoitti monipuolisuutensa harrastamalla myös klovni- ja akrobatia- temppuja ynnä muita sirkustaitoja. 
Vuonna 1924 hän alkoi tehdä mykkiä humoristisia lyhytelokuvia, siirtyi Hollywoodiin ja solmi merkittäviä yhteistyösuhteita muiden muassa Charles Chaplinin ja Buster Keatonin kanssa. Langdonin hahmo oli surullinen klovni, ja katsotaan hänen vaikuttaneen Ohukaisen rooliin, jonka kehitti Stan Laurel yhdessä Paksukaisen, Oliver Hardyn kanssa.