google/wiki40b huggingface dataset:
Patrick Bamford

Seurajoukkueura

Bamford on Nottingham Forestin kasvatti. Hän edusti seuran Mestaruussarjassa pelaavaa ykkösjoukkuetta vuodet 2011-2012 pelaten kaksi ottelua. Tammikuussa 2012 Bamford siirtyi Valioliigan Chelsea FC:n riveihin. Marraskuussa 2012 Bamford siirtyi lainalle Ykkösliigan Milton Keynes Donsiin, jossa hän pelasi tammikuuhun 2014 mennessä 37 ottelua tehden 18 maalia. Kevätkauden 2014 Bamford oli lainassa Mestaruussarjan Derby Countyssä. Kauden 2014-2015 Bamford oli lainassa jälleen Mestaruussarjassa, nyt Middlesbrough FC:ssä, jossa hän pelasi 39 ottelua tehden 17 maalia ja kauden jälkeen hänet valittiin Mestaruussarjan parhaaksi pelaajaksi.
Heinäkuussa 2015 Bamford siirtyi lainalle Valioliigan Crystal Palace FC:hen. Lainan piti kestää koko kauden ajan, mutta joulukuussa Bamford pyysi itse lainasopimuksen purkamista vähäiseksi jääneen peliajan vuoksi. Hän pelasi Crystal Palacen paidassa ainoastaan kuusi valioliigaottelua ilman maaleja.
Tammikuussa 2016 Bamford siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Norwich Cityn riveihin.

Maajoukkueura

Bamford edusti Irlannin alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta vuonna 2010. Hän sai tähän mahdollisuuden isovanhempansa, joka on syntynyt Irlannissa, kautta. Bamford on kuitenkin edustanut Englantia alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa.

Muuta

Bamford oli erittäin lahjakas myös koulussa. Hänelle tarjottiin jopa stipendiä arvostettuun yhdysvaltalaiseen Harvardin yliopistoon, mutta hän kieltäytyi, sillä hän halusi panostaa jalkapallouraansa. Bamford osaa soittaa myös pianoa, viulua ja saksofonia.
Suzanne Glotin

Suzanne Glotin (s. 26. marraskuuta 1933) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Glotin sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 pituushypyssä 11:nneksi tuloksella 553 cm. Kaksi vuotta aiemmin Helsingin 1952 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 526 cm. Vuonna 1955 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 577 cm ja voitti samana vuonna uransa ainoan Ranskan mestaruuden. Hän oli pituudeltaan 166-senttinen.
Bona Dea

Bona Dea eli hyvä jumalatar oli roomalainen jumala ja edusti neitsyitä ja prostituoituja. Hän on jumala Faunan tytär. 
Bona Dea ei ollut kovin tunnettu, mutta hänelle rakennettiin muiden tavoin temppeleitä, joissa suoritettiin erilaisia palvonta- ja uhrimenoja, joihin vain naiset saivat osallistua. Miehiltä oli siis pääsy kielletty. 
Bona Dea kuvattiin kauniiksi ja sopusuhtaiseksi naiseksi, joka kuitenkin vihasi ihmismiehiä näiden petollisuuden tähden.
Pendletonin laki valtion viranhaltijoista

Pendletonin laki valtion viranhaltijoista (engl. Pendleton Civil Service Reform Act, virallisesti ch. 27, 22 Stat. 403) on liittovaltion laajuinen laki Yhdysvalloissa. Vuonna 1883 hyväksytty Pendletonin laki kielsi Yhdysvaltain liittovaltion alaisten virkamiesten palkkaamisen tai erottamisen poliittisin perustein. Ennen lain voimaantuloa oli normaalia, että hallitseva puolue asetti puolueen tukijoita merkittäviin virkoihin. Yksi tunnetuimmista esimerkeistä on vuodelta 1871, jolloin presidentti Ulysses S. Grant ja yksi republikaanisen puolueen johtohahmoista, Roscoe Conkling, nimittivät Chester A. Arthurin korkeaan virkaan New Yorkin satamaan. Arthur, joka sai nimityksellä tuhatkunta alaista, palkkasi alaisikseen Conklingia tukeneita republikaaneja, jotka antoivat osan palkastaan suoraan puolueelle.
Ensimmäisen kerran poliittisia nimityksiä yritti estää vuosina 1877–1881 presidenttinä toiminut republikaani Rutherford B. Hayes. Hayes erotti useita poliittisesti nimitettyjä virkamiehiä, myös Chester A. Arthurin. Myös Hayesin seuraaja, republikaani James Garfield, pyrki aktiivisesti lopettamaan poliittiset nimitykset. Garfieldin suunnitelmat jäivät kesken, kun häntä ammuttiin presidenttikauden alussa. Garfieldin kuoltua muutamaa kuukautta myöhemmin presidentiksi nousi varapresidentti Chester A. Arthur. Arthur kannatti ennen presidentiksi nousemista poliittisia nimityksiä, mutta yllättäen tuki Pendletonin lakiehdotusta, jonka hän hyväksyi tammikuussa 1883.
Manchester Unitedin kausi 2016–2017

Eurooppa-liiga

FA Cupin kaudella 2015–2016 voittanut United aloittaa Eurooppa-liigan lohkovaiheessa. Arvonta järjestettiin 26. elokuuta 2016 ja ensimmäinen ottelu pelattiin 15. syyskuuta 2016.
Jukka Siikavire

Jukka Tapani Siikavire  (s. 7. toukokuuta 1951 Tampere) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, laulaja ja muusikko. Hänen sävellyksistään tunnetaan parhaiten laulut ”Unihiekkaa”, ”Hengaillaan” ja ”Liehuva liekinvarsi”.
Siikavire asui lapsuutensa Tampereen Pispalassa ja Kalevassa. Hän sai ensimmäisen kitaransa 7–8-vuotiaana ja alkoi pian tehdä omia kappaleita. 1960-luvun puolessavälissä hän perusti Leo Airaksisen ja Aila Halmisen kanssa folk-lauluyhtyeen Sirut, joka teki kaksi singleä. Siikavire alkoi myös opiskella laulua Tampereen musiikkiopistossa ja jatkoi opintojaan Tampereen konservatoriossa.
1960-luvun lopulla Siikavire sai roolin Tampereen popteatterin Hair-produktiosta, josta tuli suuri menestys lukuisine vierailuesityksineen. Vuosien 1970–1971 vaihteessa syntyi Woodoo-yhtye, jossa Siikavire lauloi sekä soitti kitaraa ja huilua. Yhtyeen muut jäsenet olivat Esa Rosvall (lyömäsoittimet), Pentti Ilmonen (saksofoni) ja Alarik Repo (basso), myöhemmin rumpali Ippe Kätkä, kitaristi Patti Karlsson, basisti Make Lindfors ja laulusolisti Raija Alenius. Vuonna 1973 Siikavire sai säveltäjä-muusikon työn Ahaa-teatterista, jossa hän työskenteli kahdeksan vuotta.

Yhteistyö Erkki Mäkisen kanssa

Siikavire alkoi 1970-luvulla työskennellä näytelmäkirjailija Erkki Mäkisen kanssa, josta syntyivät muun muassa kappaleet Neidon ryöstö (1976) ja Liehuva liekinvarsi Suomen Euroviisukarsintoihin. Suomen edustajana vuoden 1979 Sopotin laulufestivaaleihin osallistunut Tuulessa soitto sousi oli Siikavireen ja Mäkisen tekemä ja Ritva Oksasen esittämä kansanlaulumainen kappale. Jussi Tuomisen kanssa puolestaan syntyivät Tuhanteen aamuun laulun teen (1983) ja Hengaillaan, josta tuli myöhemmin sen esittäjän Kirkan ensimmäinen kultalevy.

Ylen TV2:lle tuotettua musiikkia

Vuonna 1972 Siikavire sävelsi musiikin TV2:n Nukkumatti-animaatioon, joka soi Pikku Kakkosessa 32 vuotta. ”Unihiekkaa”-laulun on levyttänyt ainakin neljä eri artistia. Tästä alkoi Siikavireen yli kolme vuosikymmentä kestänyt ura televisiomusiikin säveltäjänä, jonka aikana on syntynyt musiikki kymmeniin tv-elokuviin, tv-näytelmiin ja draamasarjoihin, useimmat näistä TV2:n tuotantoa.
Vuonna 1986 Siikavire sävelsi musiikin Pikku Kakkosen Varokaa heikkoa jäätä -animaatioon, jota esitetään tänäkin päivänä. Vuonna 1996 Siikavire sävelsi musiikin uudestaan, sillä alkuperäinen ääniraita oli kulunut useista esityskerroista.
Siikavireen viimeinen levytys laulajana on Lauri Viidan laulumailla vuodelta 1982. Vuoden 1984 jälkeen hän ei ole esiintynyt julkisesti muusikkona, vaan on keskittynyt teatteri- ja televisiosäveltämiseen. Siikavire sai 1985 Tampereen kaupungin luovan säveltaiteen palkinnon.
Siikavire sävelsi musiikin viimeiseen Tonttu Toljanterin joulukalenteriin Tonttu Toljanteri tonttujen tonttuna vuonna 2013.
Siikavireelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Katja von Garnier

Katja von Garnier (s. 15. joulukuuta 1966) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Wiesbadenissa ja opiskeli vuosina 1989–1994 Münchenin Hochschule für Fernsehen und Filmissä. 
Garnierin elokuvia ovat Unelmatreffit (1992), Bandits (1997), Rautaiset enkelit (2004) ja Blood and Chocolate (2007).
Chdir

Unix ja DOS -käyttöjärjestelmien chdir tai cd -komentoa (englannin kielen sanoista change directory) käytetään senhetkisen työskentelyhakemiston vaihtamiseen. Sitä kutsutaan komentorivillä tai komentosarjakielillä. cd on usein myös sisällytetty komentotulkkeihin, kuten UNIX:n Bourne shell, tcsh, bash (Bourne again shell) ja DOS:n command.com.
Kansio tai hakemisto on osion looginen osa, jossa pidetään tiedostoja. Hakemisto voi sisältää myös hakemiston. CD-komentoa voidaan käyttää siirtymisessä alihakemistoon, takaisin ylähakemistoon ja siirtymään takaisin juurihakemistoon (/ UNIX:ssa, \ DOS:ssa) tai liikkumaan mihin tahansa annettuun (ja käypään) hakemistonimeen.
Havainnon esimerkkinä UNIX:ssa:

   minä@Wiki:~$ ls
   raportit pelit järjestelmä teksti.txt
   minä@Wiki:~$ cd pelit
   minä@Wiki:pelit$ 
Käyttäjä on nyt "pelit" -hakemistossa.

Sama asia näyttäisi DOS:ssa tältä:

   C:\> dir
   raportit           <DIR>       09.10.2004   9:01
   pelit              <DIR>       08.10.2004  14:32
   järjestelmä        <DIR>       01.10.2004  10:05
   teksti        txt         1903 10.10.2004  12:43
   C:\> cd pelit
   C:\pelit\>
Huomaa että cd:lla on erilaisia vaikutuksia eri käyttöjärjestelmissä, jos muuttujia ei anneta. Esimerkiksi suorittaessa DOS:ssa, senhetkinen työskentelyhakemisto tulostetaan ruudulle. Jos vastaava tilanne toistetaan UNIX-järjestelmässä, käyttäjä palautetaan kotihakemistoonsa. Vaikutukset cd-komennon kutsumisessa komentosarjakielellä vaihtelevat myös. DOS:ssa kutsujan nykyistä hakemistoa voidaan suoraan muuttaa komennon käyttämisellä komentojonotiedostossa. UNIX:ssa kutsujan nykyistä hakemistoa ei muuteta komentosarjan cd-komennon kutsumisella.
chdir() on myös POSIX C-funktio, joka vaihtaa työskentelyhakemistoa.
CHDIR() on myös Visual Basic -funktio, joka vaihtaa työskentelyhakemistoa.
Arne Ilander

Arne Alver Bruno Ilander (28. tammikuuta 1888 Inkoo – 21. joulukuuta 1967) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Mauritz Ilander ja Amanda Aurora Damén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Thais Garoffin kanssa.

Opinnot

Hän kävi viisi luokkaa Helsingin ruotsalaista reaalilyseota ja opiskeli musiikkia Weimarissa vuosina 1911–1914 ja toimi sen jälkeen muusikkona Helsingissä.

Jääkärikausi

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. joulukuuta 1915, jossa hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 23. syyskuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän loukkaantui Tilsitissä sattuneessa junaonnettomuudessa 18. tammikuuta 1918. Hän kuului myös pataljoona soittokuntaan ja orkesteriin.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sairauslomalta palattuaan hän palveli 3. lokakuuta 1918 alkaen Itämeren 1. jalkaväkirykmentti n:o 1:n yhdeksännessä komppanian vääpelinä, josta hänet siirrettiin 12. joulukuuta 1918 rykmentin esikuntavääpeliksi. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön 15. helmikuuta 1919 ja sijoitettiin paikallispäälliköksi Degerbyn suojeluskuntaa jossa hän palveli 15. lokakuuta 1919 saakka. Hän astui uudelleen armeijan palvelukseen 15. lokakuuta 1919 ja sijoitettiin Autojoukkoihin (myöh. nimi Autopataljoona), missä hän toimi adjutanttina ja komppanianpäällikkönä. Uudelleen hän erosi armeijasta 24. toukokuuta 1922 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön 1. marraskuuta 1922 ja sijoitettiin päälliköksi Vaasan suojeluskuntapiirin 4. alueelle, missä tehtävässä palveli 11. marraskuuta 1923 saakka, jonka jälkeen hän toimi eri autoliikkeitten palveluksessa Helsingissä.
Kangas (Kullaa)

Kangas on Ulvilaan liitetyn entisen Kullaan kunnan kylä.

Historia

Kullaan postilaitos aloitti toimintansa vuonna 1892. Kirkkoherra Raineella oli posti kolme vuotta, minkä jälkeen se siirtyi kanttori Koski-Tuurille. Vuonna 1965 posti siirtyi kunnantalolle ja se sai uudet tilat 1980-luvulla.

Museo

Kullaan kirkon läheisyydessä on esinemuseo, jossa on kivikautinen esinekokoelma perinteistä maanviljelyskalustoa sekä käsityöammattilaisten työkaluja. Museon arkistossa on myös 1700-luvun asiakirjoja, valokuvia ja haastatteluja.
Arthur af Forselles

Arthur Edvard af Forselles (11. helmikuuta 1864 Lammi – 27. heinäkuuta 1953 Kannus) oli suomalainen lääkäri, professori ja poliitikko. Hän toimi Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin ylimääräisenä professorina 1907-1929.
Af Forselles oli säätyvaltiopäivien ritariston ja aatelin jäsen valtiopäivillä 1897, 1899, 1905–1906. Eduskuntaan hänet valittiin kolmivuotsikaudeksi vuoden 1919 vaaleissa RKP:n edustajana. Af Forselles oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Black Holes & Revelations

Albumin kansi

Kansitaiteesta vastasi Storm Thorgerson. Kuvassa esiintyy neljä miestä pöydän äärellä Marsin pinnalla. Yksityiskohtana pöydällä on kolme pienoishevosta.
RN San Marco

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 27. helmikuuta 1947 ja se romutettiin vuonna 1949.
Tiina Krohn

Tiina Elisabet Krohn (ent. Kaila o.s. Krohn, s. 16. elokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Krohn opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuutta ja teoreettista filosofiaa. Vapaa kirjailija hän on ollut vuodesta 1982, jota ennen hän työskenteli mainostoimistoissa. Krohnin tunnetuin teos on romaani Bruno, joka  oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1990. Se kertoo 1500-luvulla eläneestä filosofista Giordano Brunosta.
Krohn oli 1971–2001 naimisissa Kai Kailan kanssa. Hän käytti Kaila-sukunimeä vuoteen 2004 saakka. Krohnin vanhemmat ovat kirjallisuustieteen professori Eino Krohn ja näyttelijä Kerttu Krohn (o.s. Salonen). Hänen veljensä on kirjailija Aarni Krohn ja sisarensa näyttelijä Heidi Krohn.
Askelkyykky

Askelkyykky on lihaskuntoharjoite, joka rasittaa nelipäistä reisilihasta, pakaralihaksia sekä takaraajan lihaksia (puolijänteinen lihas, puolikalvoinen lihas ja kaksipäinen reisilihas). Riippuu kyykyn pituudesta, vaikuttaako se enemmän nelipäiseen reisilihakseen vai pakaralihaksiin.
Askelkyykky suoritetaan seisoen jalat hartialeveydellä. Ensin astutaan askel eteen- tai taaksepäin ja kyykistytään. Sitten jalka vedetään takaisin ja suoritetaan sama liike toisella jalalla. Polven kuuluu olla 90 asteen kulmassa suoraan varpaiden yläpuolella (liian lyhyt askel aiheuttaa ylimääräistä painetta polvelle). Takajalan polvi taipuu lähes maahan asti. Liikkeeseen saadaan tehoa ja vaihtelua yllä mainitulla kyykyn pituuden vaihtelulla sekä käyttämällä painoja vastuksena. Liike voidaan myös tehdä käyttäen apuna penkkiä tai vinopenkkiä. Askelkyykky kävellen tehdään siten, että suoritetaan askelkyykky joka askeleella. Askelkyykky paikallaan voidaan tehdä joko vuorojaloin tai keskittyä yhteen jalkaan kerrallaan.
Vaikka askelkyykyn voi tehdä pelkällä ruumiinpainolla, useimmiten kehittyneemmät voimaharjoittelijat tekevät sen käsipainot käsissä tai levytanko hartioilla. Yleensä jos painoa on paljon, käytetään levytankoa, jota on helpompi kantaa kuin käsipainoja, jotka vaativat myös vahvoja käsiä.
Linja-autoliike S. Kosonen

Linja-autoliike S. Kosonen Oy (Matka-Kosonen) on Savonlinnan Kerimäellä Etelä-Savossa toimiva linja-autoyritys. Yhtiön perusti vuonna 1938 Risto Kosonen ja hänen jälkeensä poika Seppo Kosonen. Sittemmin yhtiöstä on ottanut vastuun Riston pojanpoika Jyrki Kosonen. Yhtiön toimialaan kuuluvat vuoroliikenne Kerimäen ja Savonlinnan seudulla, tilausajot, matkanjärjestäminen sekä valmisbussimatkat.
Jacek Krzynówek

Jacek Krzynówek (s. 15. toukokuuta 1976 Puola) on Puolan maajoukkueessa pelannut jalkapalloilija, joka seuratasolla pelasi kotimaansa lisäksi useissa saksalaisseuroissa. Hänen pelipaikkansa maajoukkueessa oli keskikentän vasen laitalinkki.
Krzynówek kuului Puolan maajoukkueeseen muun muassa MM-kilpailuissa 2002 ja 2006 sekä EM-kilpailuissa 2008, joissa kaikissa hän pelasi Puolan jokaisessa ottelussa avauskokoonpanossa. Hän pelasi urallaan 96 A-maaottelua ja teki niissä 15 maalia.
Toivo Nykänen (päätoimittaja)

Toivo Nykänen (28. lokakuuta 1910 Oulujoki – ?) oli suomalainen päätoimittaja ja ohjelmapäällikkö. 
Toivo Nykäsen vanhemmat olivat työmies Antti Nykänen ja Johanna Korhonen ja puoliso vuodesta 1939 Edit Kirsi Kyllikki Nauha (k. 1970).  Nykänen kävi viisi luokkaa oppikoulua ja työskenteli uutistoimittajana 1938–1946, toimitussihteerinä 1945–1958 ja Pohjolan  Työn päätoimittajana 1958–1963. Yleisradion ohjelmapäällikkö Oulussa hän oli 1965–1975. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraattinen Nykänen oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1947 ja kaupunginhallituksen jäsen 1964–1969.
Acanthastrea

Ulkonäkö ja koko

Acanthastrea-korallit ovat poikkeuksellisen värikkäitä, niissä on usein punaisen ja oranssin sävyjä, ja voimakkaita värikontrasteja. Koralliitit ovat halkaisijaltaan 8–15 mm.

Elinympäristö

Acanthastrea-korallit elävät melko matalassa vedessä, esimerkiksi laguunien pohjalla.
Autoprotolyysi

Autoprotolyysi on kemiallinen reaktio, jossa aine itse (auto-) luovuttaa ja vastaanottaa protonin (H⁺) (-protolyysi).
Esimerkiksi veden autoprotolyysi: 
Veden autoprotolyysille voidaan laskea myös vakio, ionitulo.
Emil Hagelberg

Emil Alfons Hagelberg (25. elokuuta 1895 Pyhtää – 12. elokuuta 1941 Varloi, Itä-Karjala) oli suomalainen jääkärieversti ja nykyaikainen 5-ottelija. Hänen vanhempansa olivat liikemies Axel Hagelberg ja Anna Lagerquist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Mary Schreckin kanssa.

Opinnot

Hän kävi seitsemän luokkaa Kotkan ruotsalaista yhteiskoulua ja suoritti yksityisesti kahdeksannen luokan Viipurin ruotsalaisessa lyseossa vuonna 1921. Hän suoritti Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuosina 1925–1926 ja oli Kuunteluoppilaana Sotakorkeakoulussa vuosina 1933–1935.

Jääkäriaika

Hän liittyi yhtenä joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 5. heinäkuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan 10. syyskuutakuuta 1915 ja edelleen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 sotakoulun A-kurssin.

Sisällissodan jälkeinen aika

Hän palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, jolla myöhemmin oli nimet Pohjolan jääkäripataljoona ja Kajaanin sissipataljoona, missä hän toimi konekiväärikomppanian päällikkönä. Hänet siirrettiin 5. helmikuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmentin II pataljoonan komentajaksi ja edelleen 20. huhtikuuta 1921 Karjalan kaartin rykmentin III pataljoonan komentajaksi (toimi rykmentinkomentajan sijaisena vuosina 1926–1927). Savon prikaatin I pataljoonan komentajaksi hänet siirrettiin 27. toukokuuta 1927 ja Savon jääkäripataljoonan komentajaksi 25. syyskuuta 1930 sekä Karjalan kaartin rykmentin komentajan apulaiseksi 1. heinäkuuta 1933. Uudenmaan rykmentin I pataljoonan komentajaksi hänet nimitettiin 21. lokakuuta 1935.

Talvi- ja Jatkosota

Talvisotaan hän osallistui Jalkaväkirykmentti 22:n komentajana (nimi muutettiin myöhemmin Jalkaväkirykmentti 9:ksi) ja osallistui taisteluihin Karjalankannaksella. Välirauhan aikana hän toimi 13. Prikaatin komentajana. Jatkosotaan hän osallistui Jalkaväkirykmentti 13:n komentajana. Hän kaatui Varloissa Itä- Karjalassa tarkoituksenaan johtaa vastaiskua vihollisen asemiin, jota hän ei kerinnyt toteuttamaan, koska hän joutui vihollisen lentohyökkäyksen kaatamaksi. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen sankarihautaan.

Luottamustoimet

Hän toimi Jääkäriprikaatin kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1920 ja 2. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1926.
Tigre (1747)

Valmistus

Alus laskettiin vesille vuonna 1747.
Ryssäntorni

Ryssäntorni on Porin Mäntyluodon satamassa sijaitseva jugendtyylinen puinen satamaloisto. Ryssäntorni sijaitsee vuonna 1901 valmistuneen pitkän kivilaiturin päässä.
Tornin piirustukset tehtiin professori Gustav Nyströmin luonnosten perusteella ja torni rakennettiin luultavasti heti kivilaiturin valmistuttua, ehkä vuosina 1902-1903. Ryssäntorni on ollut todennäköisesti lähinnä viestitys- ja vartiotorni josta käsin on pidetty yhteyttä redillä olleisiin ja satamaan saapuviin laivoihin vetämällä tornin huipulla olevaan lipputankoon lippuja tai mustia ja valkoisia merkkipalloja tietyssä järjestyksessä sekä pimeään aikaan näyttämällä lyhdyllä valomerkkejä. Loistomajakkana Ryssäntornia ei ole käytetty vaikka sitä on joissain lähteissä kutsuttu majakaksi. Nykyisin punavalkoinen Ryssäntorni on edelleen Mäntyluodon sataman tunnuksena vaikka se onkin jäänyt uudempien satamalaajennusten puristukseen. Ryssäntornin vieressä sijaitsee "Luveeniksi " kutsuttu Suomen vanhin satamanosturi. Nosturi sai nimensä ensimmäisen Lovén-nimisen hoitajansa mukaan.
Ryssäntornia, joka on suojeltu rakennus, on korjattu 1980-luvulla ja viimeksi vuonna 1996. Vuonna 2014 Suomen Majakkaseuran edustajat ilmaisivat huolensa siitä että Ryssäntorni ja siihen liittyvä osittain jo päästään sortunut kivilaituri vaatisivat pikaista kunnostusta. Ryssäntornin omistaa Porin kaupunki joka on ilmoittanut ettei sillä ole varaa korjauksiin.
Burnin’

Listasijoitukset

Albumi nousi Billboard'in Pop Albums -listalla sijalle #151 ja Black Albums -listan sijalle #41. Rolling Stone -lehden 500 Greatest Albums of All Time -listalla albumi sijoittui sijalle 319.
Mikko Kohonen (urheilija)

Ura

Kohonen on Jyväskylän Happeen kasvatti. Ura liigatasolla alkoi B-juniori-ikäisenä. Kohonen edusti Happeeta kaudesta 1997-1998 kauteen 2006–2007 asti, yhteensä kymmenen kautta. Edustaessaan Happeeta hän saavutti yhden pronssin (2000) ja yhden hopean (2005).
Kohonen siirtyi Peliveljiin kaudeksi 2007–2008. SPV:n riveissä Kohonen on saavuttanut kolme mestaruutta (2012, 2013, 2015), yhden hopean (2011), kolme pronssia (2009, 2010, 2017), Suomen Cupin voiton (2011) sekä Champions Cup -hopean (2013).
Kohonen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta 83 maaottelussa tehden niissä 51+17=68 tehopistettä. MM-kilpailuissa hän on pelannut neljästi, vuosina 2006, 2008, 2010 ja 2012 voittaen kaksi kultaa ja kaksi hopeaa.
SHL

Historia

Ruotsin-mestaruudesta pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1922, kaksi vuotta sen jälkeen kun laji oli tuotu maahan. IK Göta voitti ensimmäisen mestaruuden, ja myös kaksi seuraavaa, vuosina 1924 ja 1925.
Elitserien käynnistyi 5. lokakuuta 1975, samana vuonna kuin Suomen nykyinen pääsarja SM-liiga. Tuolloin jokainen joukkue pelasi yhteensä 36 ottelua. Alun perin liigassa kamppaili 10 joukkuetta, mutta vuonna 1987 liigaa laajennettiin kahdella joukkueella.

Kauden rakenne

SHL:n runkosarja käynnistyy syyskuussa ja jatkuu maaliskuuhun asti. Sen jälkeen pelataan pudotuspelejä huhtikuuhun asti. Pudotuspelit pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä, jossa neljällä voitolla pääsee seuraavalle kierrokselle. Finaalien voittaja on Ruotsin mestari (ruots. Svenska mästare)

Runkosarja

Runkosarjassa jokainen joukkue pelaa 55 ottelua. Varsinaisella peliajalla voitosta saa kolme pistettä, jatkoajalla voitosta kaksi ja jatkoaikahäviöstä yhden pisteen. Varsinaisella peliajalla tulleesta häviöstä ei saa pisteitä. Runkosarjan voittaa joukkue, jolla on runkosarjan päätteeksi eniten pisteitä. Runkosarjan voittaja palkitaan miljoonalla kruunulla (noin 90 000 euroa). Runkosarjan toinen saa 500 000 kruunua ja kolmas 250 000 kruunua. Runkosarjan kahdeksan parasta jatkaa pudotuspeleihin. Runkosarjan kaksi viimeistä joutuvat karsimaan Kvalserienissä paikastaan SHL:ssä.
Charles Walters

Charles Walters (11. marraskuuta 1911 Brooklyn, New York – 13. elokuuta 1982 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. 
Waltersin tunnetuimpien töiden joukossa ovat Lili (1953), Skandaalihäät (1956) ja Varokaa merivettä (1957). 
Walters oli Oscar-ehdokkaana vuonna 1954, Berliinin elokuvajuhlien Kultainen karhu -ehdokkaana vuosina 1959 sekä 1961 ja Cannesin Grand Prize -ehdokkaana vuonna 1953. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Walters kuoli keuhkosyöpään seitsemänkymmenen ikäisenä.
Anders Johan Rönnbäck

Anders Johan Rönnbäck (2. lokakuuta 1778 Karkku – 5. kesäkuuta 1856 Mynämäki) oli suomalainen pappi, kirjailija ja lääninrovasti.

Elämänvaiheet

Anders Rönbäckin vanhemmat olivat Hämeenkyrön kappalainen Barthold Rönnbäck ja Maria Gustava Asp. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1797. 
Rönnbäck valmistui yliopistosta 1802. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1830. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 3.4.1813. Riemumaisteriksi Rönnbäck vihittiin 30.5.1853. Hän toimi myös Turun katedraalikoulun vt. apologistana 1805 ja vt. lehtorina alkaen 1806. Viipurin lukion yliopettajaksi hän siirtyi vuonna 1816. Mynämäen kirkkoherraksi hän tuli vuonna 1819. Myöhemmin hän eteni lääninrovastiksi. Muita luottamustehtäviä oli esimerkiksi synodaaliväitöksen varapreeses pappeinkokouksessa Turussa 1842.