google/wiki40b huggingface dataset:
Hotelli Tammer

Hotelli Tammer (Tampereen teknillisen seuran talo), viralliselta nimeltään Radisson Blu Grand Hotel Tammer, on vuonna 1929 rakennettu hotelli Tampereen Kyttälän kaupunginosassa, Satakunnankadun ja Rongankadun risteyksessä lähellä Tammerkoskea.
Hotellin historia alkoi Tampereen teknillisen seuran kokouksesta, jossa E. Graeffe ehdotti, että seuralle rakennettaisiin talo. Rakennukseen haluttiin myös tuottavia tiloja. Hotelli Tammerin suunnitteli kaupunginarkkitehti Bertel Strömmer, ja se edustaa tyyliltään pohjoismaista klassismia. Alusta alkaen oli tarkoitus rakentaa kansainvälisenkin vertailun kestävä hotelli ja Tampereelle uusi maamerkki. Kustannukset kohosivatkin lähes kahdeksaan miljoonaan markkaan.
Tammerin ensimmäinen ravintoloitsija oli ranskanvenäläinen Alexander Adlivankin, joka tuotatti Tammeriin muun muassa pöytähopeita ja kattokruunuja Ranskasta. Keittiömestari oli Japanista ja tarjoilijat Ruotsista. Tarinan mukaan vain perunankuorijatyttö puhui suomea.
Tammerin valmistumisvuosi, Tampereen 150. juhlavuosi, oli kuitenkin traaginen: Kuru-laiva upposi Näsijärvellä, ja kaupungin suunnittelemat juhlallisuudet peruttiin. Suruajan vuoksi Tammer avattiin hyvin vaatimattomin menoin. Myös suuret lamavuodet koettelivat hotellitoiminnan alkua, mutta talous elpyi kohti 1930-luvun loppupuolta ja Tammer palasi jälleen loistoonsa.
Tammerissa on vieraillut lukuisia tunnettuja henkilöitä, kuten C. G. E. Mannerheim, F. E. Sillanpää, Juri Gagarin ja Kalle Päätalo. Tammer on esiintynyt myös kirjallisuudessa ja elokuvassa. Tunnetuin esimerkki lienee Arto Paasilinnan romaani Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä, josta on tehty myös elokuvasovitus.
Grand Hotel Tammer kuului aiemmin Sokos Hotels -ketjuun, jotka muut hotellit Tampereella ovat Ilves ja Villa. 31. maaliskuuta 2016 Tammer siirtyi osaksi Radisson Blu -ketjua. Grand Hotel Tammeria on remontoitu vanhaa kunnioittaen, ja rakennus on Museoviraston suojelema. Molempien päätyjen alkuperäiset parvekkeet on kuitenkin poistettu. Sokos Hotel Tammerin ravintola toimii edelleen alkuperäisissä tiloissaan. Korkea ravintolasali on kunnostettu 1990-luvulla alkuperäiseen asuunsa. Myös keittiö pitää yllä perinteitä huolehtimalla ruoan laadukkuudesta.
Lauri Kemiläinen

Lauri August Kemiläinen (6. syyskuuta 1886 Kuopion maalaiskunta – 4. lokakuuta 1946 Kuopio) oli suomalainen opettaja, runoilija ja kääntäjä.
Kemiläisen vanhemmat olivat suntio Juho Vilho Kemiläinen ja Anna Loviisa Hyvärinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1905 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1911 ja maisteriksi 1919.
Kemiläinen toimi Pietarin suomalaisen lyseon opettajana ja sittemmin hän oli Keski-Suomen kansanopiston johtajana ja Kuusankosken, Karkkilan ja Mäntän työväenopistojen opettajana. 
Kemiläinen suomensi muun muassa Aleksandr Puškinin runoromaanin Jevgeni Onegin, Tito Collianderin teoksen Ilja Repin, ukrainalainen taiteilija, Maksim Gorkin Valittuja novelleja ja runoja sekä Dagmar Edqvistin romaanin Kohtalokas tapaus ja Gina Kausin kirjan Katariina Suuresta.
Gaddo Gaddi

Gaddo Gaddi (n. 1260 – n. 1333) oli italialainen taidemaalari ja mosaikisti. Hän vaikutti ensin Firenzessä, mistä hänet kutsuttiin Roomaan viimeistelemään kesken jääneitä mosaiikkeja. Myöhemmin hän palasi Toscanaan.
Gaddilta itseltään on säilynyt vain vähän teoksia.  Santa Maria Maggioren kirkon julkisivussa on edelleen jäljellä suuri mosaikkityö.
Gaddo Gaddi  oli Taddeo Gaddin isä ja Agnolo Gaddin isoisä.
Tommi Kitti

Tommi Tapani Kitti (28. marraskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen tanssija ja koreografi. Hän on vuonna 2000 perustamansa, omaa nimeään kantavan tanssiryhmän Tommi Kitti & Co:n taiteellinen johtaja. Tommi Kitti on saanut Pro Finlandia -mitalin vuonna 2003.
Kitin tanssijanura alkoi 1970-luvun alussa. Hän on vaikuttanut mm. Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmässä, Tanssiteatteri Raatikossa, Suomen Kansallisbaletissa sekä Cullberg-baletissa. Vuodesta 1975 hän on tehnyt runsaat 40 koreografiaa.
Vuonna 2010 Tommi Kitti ilmoitti lopettavansa aktiivisen toimintansa tanssin parissa ja hänen ryhmänsä teki runsaasti median kiinnostusta herättäneen jäähyväiskiertueen suomessa syksyllä 2010. Ryhmä jatkaa toimintaansa vuoden 2012 loppuun, jo sovittujen kansainvälisten esiintymisien puitteissa.
Tommi Kitti on naimisissa akateemikko Marjo Kuuselan kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Rajanopeus

Rajanopeus on suurin nopeus, jolla putoava kappale voi liikkua putoamissuuntaan. Ihmisen kokoisella kappaleella rajanopeus ilmakehän alaosissa on noin 190 km/h ilman vastustaessa (Fd) liikettä, jonka aiheuttaa maan vetovoima (Fg).
Natalia Salmela

Natalia Salmela (o.s. Tolmatsova, s. 1988 Narva, Viro), on tietokirjailija, markkinointiviestinnän yrittäjä ja Satokausikalenteri Median toimitusjohtaja ja yksi Suomen suosituimmista lifestylebloggaajista.

Ura

Salmela on opiskellut sähkötekniikkaa ja tuotantotaloutta Tampereen teknillisessä yliopistossa.  Hän on työskennellyt muun muassa farkkumyyjänä, baarimikkona, sairaalan siivoojana, turistioppaana, lehtipainajana, myyntiassistenttina. Vuonna 2015 A-lehdissä digituottajana toiminut Salmela siirtyi PR- ja viestintätoimisto Mellakka Helsingin digitaalisten viestintä- ja PR-ratkaisujen suunnittelijaksi, minkä jälkeen hänestä tuli konseptisuunnittelija Vapa Mediassa. 
Salmela on tullut tunnetuksi vuonna 2011  perustamastaan White Trash Disease -blogistaan, jolla oli esimerkiksi vuonna 2015 tuhansia lukijoita viikossa. Salmelan blogi on yksi Suomen kaupallisesti menestyneimmistä blogeista, vuonna 2018 sillä oli 400 000 eri lukijaa ja noin kaksi miljoonaa vierailukertaa. Blogin suosituimpia sisältöjä ovat reseptit, ja blogin kohderyhmä on 28–40-vuotiaita. Blogi oli osa A-lehtien omistamaa Lily-blogiportaalia vuosina 2013-2016, minkä jälkeen Salmela siirtyi itsenäisiä bloggaajia edustavan Asennemedia-blogiagentuurin edustukseen.
Salmelalla on Vivian Valpurin kanssa yhteinen Ysistä viiteen -podcast, joka käsittelee työelämää ja bisnestä . 
Kesällä 2017 Salmela ryhtyi päätoimiseksi yrittäjäksi. Hänen yrityksensä, luova suunnittelutoimisto WTD Media Oy: tekee Salmelan WTD-blogin lisäksi markkinointia ravintoloille, muun muassa päivittämällä niiden Instagram-tilejä.  Hän vastasi myös vuonna 2018 ilmestyneen Juice-elokuvan sometileistä. 
Kesällä 2018 Salmesta tuli Satokausikalenterin osakas ja toimitusjohtaja. Hänen johdollaan Satokausikalenteri-brändin ympärille syntyi Satokausikalenteri Media Oy, markkinointiviestinnän luova toimisto, joka tekee omien julkaisujensa lisäksi projekteja myös ruoka-alan toimijoille kuten kaupoille.

Mediassa

Salmela on esiintynyt muun muassa Docventures- ja Neljän tähden illallinen -televisiosarjoissa.

Julkaisut

Natalia Tolmatsova & Alisa Wilska: Halparuokakirja (2017) 
Kirjan ruokien edullisuus perustuu tee-se-itse-menetelmiin, raaka-aineiden kekseliääseen käyttöön ja hävikin välttämiseen. Kirjan resepteistä noin on kasvisruokia, neljäsosa liharuokia ja neljäsosa kalaruokia. Kirjan kuuteenkymmeneen kahdelle hengelle tehtyyn ruoka-annokseen kului rahaa noin 400 euroa.

Yksityiselämä

Salmela on syntynyt Virossa ja muuttanut Suomeen, Hämeenlinnaan, 8-vuotiaana.  
Hänen isänsä perhe oli inkeriläinen.
Hän on naimisissa  ja harrastaa asuntosijoittamista ja tatuointeja.  
Hän toimii yhtenä vähävaraisille lapsiperheille ruoka-apua toimittavan Venner-palvelun puolestapuhujana.
Blan piiri

Blan piiri (ransk. Cercle de Bla) on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 6 200 neliökilometriä. Asukkaita on 283 700 henkeä.
Blan piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun alueen Ségoun ja idässä Sanin piireihin, etelässä Sikasson alueeseen sekä lännessä Barouélin piiriin. Pohjoisrajalla virtaa Banijoki. Seutu kuuluu Sudanin alueeseen.
Piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa: Beguené, Bla, Diaramana, Diena, Dougouolo, Falo, Fani, Kazangasso, Kemeni, Korodougou, Koulandougou, Niala, Samabogo, Somasso, Tiemena, Touna ja Yangasso. Hallinnollinen keskus on Bla. Asukkaat ovat bambaroita, miniankoja, fulbeja, boboja (bwa) ja dogoneja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja fonio sekä myyntiin menevät maapähkinä, vesimeloni ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja käsityöammatteja. Monet joutuvat muuttamaan työn perässä kaupunkeihin ja ulkomaille.
Replicant – tappajan kopio

Juoni

Etsivä Jake Riley on yrittänyt kolme vuotta saada kiinni psykopaattista sarjamurhaaja nimeltä "Torch", joka tappaa nuoria äitejä, jotka ovat hänen mielestä kohdelleet lapsiaan huonosti. Rileyn lopetettua poliisin tehtävät NSA haluaa hänen kuitenkin jatkavan tehtävän parissa ja antavat Rileylle tappajasta tehdyn ihmiskopion parikseen. Kopiolla on telepaattisia kykyjä ja hän kykenee muistamaan samat menneet tapahtumat joita itse murhaaja on tehnyt. Kopion avulla Rileyn on määrä saada murhaaja kiinni.
Peter Adolf Hall

Peter Adolf Hall (1739, Borås – 1793, Liège) oli ruotsalainen miniatyyritaiteilija. Hall työskenteli pääasiassa Pariisissa. Hänet tunnetaan parhaiten norsunluulle maalatuista miniatyyrimuotokuvistaan. Hall oli Ranskan taideakatemian jäsen.
Hämeenkyrön vaakuna

Hämeenkyrön vaakuna on Hämeenkyrön kunnan tunnus. Se on saanut aiheensa Hämeenkyrön alueen historiasta. Vaakunan juomasarvi, ”kyrönsarvi”, jollaisen pitäjällä kerrottiin olleen jo alkuajoistaan saakka, viittaa samalla myös kunnan menneisyyteen. Tähti ja liekkikoro – tai nykyisin sädekoro – symboloivat Pohjantähteä ja revontulia, ja viittaavat pohjankäyntiin.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 29. joulukuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä puna-sinikatkoinen juomasarvi, jalka ja heloitus hopeaa, suu oikealle, sarven yläpuolella sininen, liekkikoroinen lakio, jossa kuusisakarainen tähti”.
Luetaan yhdessä

Luetaan yhdessä - Vi läser tillsammans on valtakunnallinen verkosto, joka tukee Suomeen muuttaneiden, erityisesti naisten, kielen oppimista ja kotoutumista. Verkosto tarjoaa vapaaehtoistyönä lukutaidon ja suomen tai ruotsin kielen opetusta maahanmuuttajille eri puolilla Suomea. 
Monet Suomeen muuttaneista henkilöistä pääsevät kunnan tarjoaman kotoutumiskoulutuksen kautta kielenopetukseen, mutta eivät kaikki. Tämän ulkopuolelle jäävät helposti esimerkiksi iäkkäämmät maahanmuuttajat ja kotiäidit. Osa maahanmuuttajista on myös luku- ja kirjoitustaidottomia.
Suomen kielen taitamattomuus sekä luku- ja kirjoitustaidottomuus jättävät ihmisen yhteiskunnan ulkopuolelle ja lisäävät tämän syrjäytymisriskiä.
Jotta kotoutuminen Suomeen olisi helpompaa, Luetaan yhdessä -ryhmissä opetetaan erityisesti arjessa tarvittavaa kieltä. Tunneilla painotetaan myös sosiaalisuutta ja suomalaisen yhteiskunnan ja kulttuurin tuntemusta, mikä edistää opiskelijoiden ja heidän perheensä hyvinvointia. Vapaaehtoisille ja opiskelijoille toiminta tarjoaa mukavaa yhdessäoloa sekä kulttuurien välistä vuorovaikutusta.
Verkostoon kuuluu vuonna 2018 yli 100 ryhmää ympäri Suomea. Vapaaehtoisia opettajia on yli 600 ja opiskelijoita noin 3000. Ryhmät kokoontuvat kerran viikossa kahden tunnin ajan. 
Luetaan yhdessä -toiminta on alkanut vuonna 2004. Verkostoa hallinnoi Suomen Akateemisten Naisten Liitto ja toimintaa rahoittaa STEA sekä Koneen säätiö.
Väinö Kaasalainen

Väinö Viljam Kaasalainen (10. joulukuuta 1902 Viipurin läänin Pyhäjärvi – 14. huhtikuuta 1955 Mikkeli) oli kansanopiston ja kansankorkeakoulun johtaja sekä maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Kaasalainen pääsi ylioppilaaksi 1923 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1931.  Kaasalainen oli Räisälän kansanopiston vt. johtaja 1926–1929, johtaja 1929–1940, Limingan kansanopiston johtaja 1940–1947 ja Suomen Nuoriso-opiston johtaja Mikkelissä 1947–1955.  Hän oli Karjalan liiton toiminnanjohtajana 1942–1943 ja Maalaisliiton toiminnanjohtajana 1944–1946.
Kaasalainen oli maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 1933–1938 ja Mikkelin läänin vaalipiiristä 1951–1955. Hän oli eduskunnan kulkulaitosvaliokunnan puheenjohtajana 1951–1955 ja II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Linkomiehen hallituksessa 1944.
Väinö Kaasalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kaasalainen ja Helena Jääskeläinen ja veli Nestori Kaasalainen. Kaasalaisen puoliso vuodesta 1935 oli Aino Hilja Jalkanen.
Nile

Historia

Nile perustettiin Greenvillessä vuonna 1993. Perustajajäseniä ovat Karl Sanders (kitara ja laulu), Chief Spires (basso ja laulu), ja Pete Hammoura (rummut). Debyyttialbumi Festivals of Atonement -EP julkaistiin vuonna 1995.
Nilen musiikin on pääosin kirjoittanut yhtyeen perustanut kitaristi Karl Sanders, joka oli arabialaisen musiikin ystävä ja teki sitä itsekin. Se koostuu perinteisestä ja teknisestä death metalista Lähi-idän musiikilla varustettuna. Mukana on myös egyptiläisiä soittimia. Kappaleet ovat yleensä erittäin nopeita ja musiikillisesti monimutkaisia. 
Sanoitukset perustuvat Sandersin kiinnostukseen egyptologiaa kohtaan. Esimerkiksi melkein jokaisen levyn kansivihkosessa on Sandersin kirjoittamat pitkät viestit, mistä hän on saanut kyseiseen kappaleen innoituksen. Muutaman kappaleen inspiraatio on lähtenyt myös H. P. Lovecraftin teksteistä.
Vuonna 2007 julkaistiin yhtyeen viides levy, Ithyphallic, joka ylsi Suomen virallisella albumilistalla 13. sijalle.
Those Whom the Gods Detest julkaistiin marraskuussa 2009.
Seitsemäs studioalbumi, At the Gate of Sethu, julkaistiin vuonna 2012. Albumin toinen kappale, ”The Fiends Who Come to Steal the Magick of the Deceased”, julkaistiin toukokuun 25. päivänä. Levyn julkaisupäivämäärät olivat 29. kesäkuuta Euroopassa ja heinäkuun 3. Pohjois-Amerikassa.
Yhtye on esiintynyt vuosina 2008 ja 2010 Tuska-festivaaleilla Helsingissä. Vuonna 2011 yhtye esiintyi Helsingin Nosturissa ja Tampereen Klubilla. Yhtye on esiintynyt myös Jyväskylän Lutakossa.
Tignes

Maantiede

Tignesin kunta on eräs korkeimmalla sijaitsevista vakinaisesti asutuista kuntayhteisöistä Euroopassa. Varsinaisen kylän korkein kohta on 2 127 metriä ja kylässä asuu vakinaisesti lähes 2 200 asukasta. Kylä sijaitsee laaksossa, jonka halki virtaa Isère-joki, joka laskee Rhône-jokeen lähellä Valenvcen kaupunkia.

Talviurheilukeskus

Kunta on tunnettu talviurheilukeskus. Kaikkein korkeimpien huippujen alueella voidaan harrastaa hiihtämistä myös kesäisin, joten osa hiihtokeskuksista on avoinna ympäri vuoden. Tignes on muodostanut naapurikunnan Val d'Isèren kanssa yhteistyössä Espace Killyn laskettelualueen, jossa on hoidettuja rinteitä 300 kilometriä.
Loosarinkosken voimalaitos

Loosarinkoski on koski Pyhtäällä Kymijoen länsihaarassa joka laskee Suomenlahteen. Putous on 2,7–3,5 metriä, teho 4,5 MW. Koskessa on Klåsarö Oy:n voimala, joka on valmistunut 1983, mutta siinä on ollut voimala jo aiemminkin. Klåsarö perustettiin 1975 voimalan rakentamista varten. Osakkaita oli perustamisvaiheessa A. Ahlström Oy (9 osaketta), Kajaanin Koski- ja Teollisuus Oy (1 osake) ja Oy Stockfors Ab (10 osaketta). Vuodesta 1980 osakkeet jakautuivat tasan A. Ahlströmin ja Stockforsin kesken. Koko osakekanta siirtyi Ahlströmille vuonna 1984. Enso-Gutzeit osti Klåsarön koko osakekannan ja myi sen pois vuonna 1994. Se sulautui Mankalaan 2001.
Ford Figo

Ford Figo on Fordin vuodesta 2010 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka on suunnattu kehittyville alueille, kuten esimerkiksi Intiaan ja Etelä-Afrikkaan. Figon ensimmäinen sukupolvi perustuu Ford Fiestaan, toinen puolestaan on sama auto kuin Euroopassa myytävä Ka+.
Rinne (mangasarja)

Rinne (Kyoukai no Rinne) on Rumiko Takahashin luoma mangasarja. Sarja alkoi ilmestyä Suomessa 2010. Sarja edustaa shōnen tyyliä. Suomessa ikärajaksi on asetettu 13 vuotta. Sarjan on suomentanut Antti Kokkonen. Japanissa sarja alkoi ilmestyä Weekly Shonen Sunday - lehdessä 2009. Sarjan julkaisu Suomessa päättyi loppuvuodesta 2013 numeroon 14 kustantajan lopetettua manga- pokkareiden julkaisemisen.

Juoni

Sarjan päähenkilö on Rinne Rokudõ -niminen 16-vuotias lukiota käyvä köyhä opiskelija. Hän on puoliksi henkien maailmaan kuuluva shinigami ja puoliksi ihminen ja hänen työnään on opastaa kuolleiden sieluja. Rinnen päätehtävä on auttaa erityisesti niitä, jotka ovat jostakin syystä jääneet kiinni maalliseen elämään aiheuttaen kummittelua ja muita pelottavia ilmiöitä.  Rinne kykenee liikkumaan henkimaailman ja tavallisen maailman välillä käyttämällä erityistä takkia, joka muuttaa hänet hengeksi ja samalla näkymättömäksi tavallisessa maailmassa. Rinne kykenee näkemään henget ollessaan ihminen. Rinne ansaitsee osan elannostaan uhrilahjoina tarjoamalla henkenä apua oppilaille joilla on ongelmia jostakin merkillisestä tapauksesta, johon voi liittyä tuonpuoleisen olentoja tai sieluja.
Osin vastoin tahtoaan hän saa avukseen Sakura Mamiyan joka on samaa luokkaa käyvä tyttö, joka kykenee näkemään henkiä. Lisäksi hänen avukseen tulee Rõkumon joka on musta sopimuskissa ja voi näyttäytyä tavallisena kissana tai hiukan demonimaisena olentona. Rõkumon voi niin ikään kulkea tavallisen maailman ja henkimaailman välillä ja kuljettaa usein Rinneä ja Sakuraa. Rinne on velkaa, jonka hänelle jätti isoäiti. Hän rakastui kuolevaan mieheen, ja sai 50 vuotta aikaa ihmisten maailmassa tämän kanssa vastineeksi moninkertaisesta työmäärästä, jota hän ei saanut tehdyksi annetuna aikana. Rinne ei ole tästä katkera.
Johannes Oikarinen

Johannes Oikarinen (s. 1983 Kuhmo) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskentelee Yle Urheilussa. Hän on toiminut vuodesta 2017 lähtien Ylellä ampumahiihdon pääselostajana.
Oikarinen selosti vuoden 2014 talviolympialaisissa ampumahiihtoa radiossa. Televisiossa hän selosti vuoden 2015 suunnistuksen MM-kisat. Hän on toiminut Yle Puheen yleisurheiluselostajana EM-kisoissa 2016, kesäolympialaisissa 2016 ja MM-kisoissa 2017 yhdessä Jarmo Lehtisen ja Tuomas Rajan kanssa. Yleisurheilun lisäksi Oikarinen selosti kesäolympialaisissa 2016 lentopalloa radioon. 
Kaudella 2017–2018 Oikarinen oli Ylen ampumahiihdon pääselostaja, selostaen kaikki maailmancupin ja olympialaisten kilpailut TV:hen.
2000-luvun alussa hän opiskeli Helsingin Evankelisen Opiston urheilujournalismin linjalla. Tämän jälkeen Oikarinen jatkoi opintojaan Torniossa ammattikorkeakoulussa, josta hän valmistui medianomiksi vuonna 2007. Harjoittelun ja erilaisten pätkäpestien kautta mies vakinaistettiin Ylelle.
Hänen työhön ovat kuuluneet Urheiluruudun ankkurin hommia laskematta useat toimenkuvat. Eniten Oikarinen nauttii radiotyöstä. Hän pitää yleisurheilun radioselostamista alan kuninkuuslajina.
Fundamento de Esperanto

Ekzercaro

Ekzercaro on Fundamento de Esperanton harjoituskokoelma. Se ilmestyi vuonna 1894 ja koostuu 42:sta kappaleesta, jotka sisältävät kaikkiaan yli sata harjoituslausetta. Näiden harjoituksien ilmaisuja eikä myöskään lauseenmuodostusta ole selitetty Fundamenta Gramatikossa kirjallisina sääntöinä, niinpä vasta harjoituksien tekeminen tuo selkeyttä näihin kysymyksiin. Kappaleisiin 11, 13, 15, 17, 19, 21 ja 23 on hauskasti ja käytännöllisesti sisällytetty pieni satu "La feino" (Haltijatar).

Universala Vortaro

Universala Vortaro on esperanton yleissanakirja. Se ilmestyi elokuun lopussa 1893, sisältäen "Unua libro" -kirjan lähes 920 sanajuuren lisäksi noin 1 710 uutta sanajuurta varustettuna ranskan, englannin, saksan, venäjän ja puolankielisin käännöksin, esimerkiksi:
instru' instruire, enseigner | instruct, teach | lehren | учить | uczyć
Muutokset perussanastossa eivät ole sallittuja, mutta Akademio de Esperanto voi tehdä "virallisen lisäyksen" (Oficiala Aldono) sanastoon.

Antaŭparolo

Antaŭparolo on Fundamento de Esperanton esipuhe. Zamenhof kirjoitti sen vuoden 1905 heinäkuussa. Siinä hän määritteli kielen kehityksen järjestelmät ja menettelytavat. Boulogne-sur-Merissä (Ranskassa) järjestetyn ensimmäinen esperantistien maailmankongressin julistuksen (Bulonja Deklaracio) neljännen artiklan kolmannen lauseen mukaisesti se on osa Esperanton peruskirjaa eli Fundamento de Esperantoa, ilman että siinä käytetyt sanat ja kielioppisäännöt aluksi kuuluivat esperanto-normiin; tämä tapahtui vasta myöhemmän virallisen lisäyksen avulla.
Circle of Dust

Historia

Circle of Dust oli suosittu kristillisissä piireissä suurimman osan 1990-luvusta, vaikka Klayton hajotti yhtyeen vuonna 1995. Lopettamisen jälkeen Klayton julkaisi viimeisen albuminsa Disengagen vuonna 1998. Albumin sivuhuomautuksissa on osia haastattelusta, jossa Klayton kertoo, että hän päätti hajottaa Circle of Dustin ja aloittaa alusta uudella projektillaan nimeltä Angeldust, jossa vaikutti myös Criss Angel. Kansilehdessä on myös kuvia, jotka vihjaavat Klaytonin tunteneen itsensä kirkkojen hylkäämäksi. Jotkut kristityt arvostelivat Circle of Dustia siitä, että yhtye ei kirjoittanut tarpeeksi kristillisiä sanoituksia, kun taas toiset kristityt kritisoivat yhtyeen musiikkia liian kaoottiseksi. Siinä missä monet kristilliset yhtyeet ovat olleet mukana vastaavissa kiistanalaisuuksissa, Circle of Dustia pidettiin usein yhtenä kiistanalaisimmista.
Circle of Dustin hajoamisen jälkeen yhtyeen albumeista on otettu lukuisia uusintajulkaisuja. Myöhemmin Circle of Dust -ihailijoiden joukossa on liikkunut huhuja, että Klaytonin varhaisempaa materiaalia, mukaan lukien aiempia äänitteitä Immortal-nimen alla, julkaistaisiin jossain vaiheessa. Vuonna 2005 Retroactive Records julkaisi uudelleen alkuperäisen Circle of Dust -nimikkoalbumin, Brainchild-nimellä äänitetyn Mindwarpin, Argyle Parkin Misquidedin ja Metamorphosiksen, joka sisältää Klaytonin tekemiä remixejä Circle of Dustin, Brainchildin ja Living Sacrificen kappaleista.
Anna Faris

Elämä

Faris syntyi Baltimoressa, Marylandissa Jack ja Karen Farisille. Perhe muutti Edmondsiin Washingtonin osavaltiossa hänen ollessa kuusivuotias. Hän aloitti näyttelemisen yhdeksänvuotiaana paikallisessa teatterissa vanhempiensa kannustamana. High schoolin jälkeen Faris opiskeli englantilaista kirjallisuutta Washingtonin yliopistossa Seattlessa.
Lovers Lanen kuvauksissa Faris tapasi näyttelijä Ben Indran ja he alkoivat seurustella vuonna 1999. He menivät naimisiin 3. kesäkuuta 2004, mutta erosivat vuonna 2007. Kesällä 2009 Faris avioitui näyttelijä Chris Prattin kanssa. Pariskunnan esikoispoika syntyi elokuussa 2012.
Lukuisten elokuvarooliensa lisäksi Faris on näytellyt muun muassa Frendit-televisiosarjassa, jonka viimeisellä tuotantokaudella hän esitti Monica Gellerin ja Chandler Bingin adoptiolasten äitiä Ericaa.