google/wiki40b huggingface dataset:
Leopold Okulicki

Nuoruus

Okulicki syntyi Bratucicessä lähellä Bochniaa. Hän kävi peruskoulunsa Okulicessa ja lukion Bochniassa. Vuonna 1914 hän liittyi ensimmäisen maailmansodan itärintamalla Saksaa vastaan taistelleeseen puolalaiseen legioonaan, mutta joutui jättäytymään pois jo samana vuonna terveydellisten syiden takia. Seuraavan vuoden syyskuussa hän kuitenkin oli jälleen palveluksessa ja otti osaa taisteluihin Rarańczassa ja Kostiuchnówkassa, Vuonna 1916 hän haavoittui Polska Góran taistelussa. Niin sanotun valakriisin takia vuonna 1917 Okulicki siirtyi Itävalta-Unkarin armeijaan ja kouluttautui reservin upseeriksi Košicessa vuonna 1918. Sodan loputtua hän liittyi puolalaisten joukkoihin ja oli mukana riisumasta aseista itävaltalaisia sekä Ukrainan itsenäisyyssodan puolalaisjoukoissa. Vuonna 1920 hän yleni luutnantiksi ja haavoittui lievästi Berezinajoella käydyssä taistelussa.

Toisen maailmansodan alku

Vuonna 1925 Okulicki valmistui sotilaskorkeakoulusta Varsovassa. Sotaa edeltäneenä aikana hän toimi useissa eri tehtävissä ja yleni everstiluutnantiksi. Saksan hyökättyä Puolaan hän toimi Varsovassa ja johti kaupungin länsiosan puolustusta. Kaupungin kukistumisen jälkeen Okulicki oli perustamassa miehittäjien vastaista liikettä ja hän toimi vuosina 1939 ja 1940 Varsovassa ja Lvivissä. Tammikuussa 1941 hän joutui NKVD:n pidättämäksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hänet kuitenkin armahdettiin ja myöhemmin hän toimi Neuvostoliiton seitsemännen jalkaväkidivisioonan johdossa. Sittemmin hän siirtyi Britanniaan ja sai koulutusta laskuvarjojääkäreissä tarkoituksenaan myöhemmin hypätä miehitettyyn Puolaan.

Vastarintaliikkeen johdossa

Okulicki hyppäsi Puolaan 22. toukokuuta 1944 ja hänet ylennettiin samana päivänä prikaatinkenraaliksi. Hän toimi ensin Armia Krajowassa, mutta liityttyään Niepodlegŀość-järjestöön hän asettui taka-alalle. Okulickilla oli kuitenkin tärkeä osuus päätöksessä ryhtyä Varsovan kansannousuun. Kansannousun kukistuttua Okulicki yleni Armia Krajowan johtoon joulukuussa 1944. 19. tammikuuta 1945 hän antoi määräyksen Armia Krajowan hajottamisesta, mutta määräsi myös aseita piilotettavaksi mahdollista uutta sotaa varten. 27. maaliskuuta 1945 hän saapui neuvotteluihin neuvostoliittolaisten kanssa näiden kutsumana, mutta joutuikin NKVD:n pidättämäksi syynä käskyjen tottelematta jättäminen ja sabotaasin järjestäminen puna-armeijaa vastaan. Hänet vietiin Lubjankan vankilaan ja hän sai kymmenen vuoden tuomion. Okulicki kuoli vankeudessa Moskovassa.
Jessalyn Gilsig

Ura

Jessalyn Gilsig aloitti uransa ääninäyttelijänä. Vuonna 1995 hän muutti New Yorkiin ja esiintyi useissa Off Broadwayn näytelmissä. Gilsig esitti opettaja Lauren Davisiä televisiosarjassa Käytäväpeliä vuosina 2000–2002. Tämän jälkeen hän alkoi näytellä sarjassa Muodon vuoksi. Sittemmin Gilsig on esiintynyt mm. televisiosarjoissa Pako, Heroes ja Glee.

Yksityiselämä

Gilsig oli naimisissa Bobby Salomonin kanssa vuosina 2005–2010. Parilla on vuonna 2006 syntynyt tytär Penelope.
Eino Nyyssölä

Eino Santeri Nyyssölä (sukunimi aik. Stenlund; 9. syyskuuta 1877 Ähtäri – 4. maaliskuuta 1937 Vilppula) oli suomalainen juristi, kirjailija ja kihlakunnantuomari.
Nyyssölän vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Stenlund ja Eva Collin. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1896 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen oikeustutkinnon 1900. Nyyssölä sai varatuomarin arvon 1903.
Eino Nyyssölä toimi Lahdessa asianajajana 1906–1908. Hän edusti 1906 Laukon kartanon lakkoon menneitä torppareita oikeudessa ja kirjoitti myös tapauksesta kirjan. Kihlakunnanoikeus tuomitsi lakon johtajat vankeuteen ja kaikki lakossa olevat torpparit häädettäviksi. Hovioikeus vahvisti myöhemmin tuomiot. Torppareiden häädöt tapahtuivat alkuvuodesta 1907.
Nyyssölä oli Helsingin toinen kaupunginviskaali 1921–1930 ja toimi sitten kihlakunnantuomarina Juvan tuomiokunnassa 1930–1936 ja Ruoveden tuomiokunnassa 1936–1937.
Eino Nyyssölä oli naimisissa vuodesta 1901 Ellen Etti Onnea Stadiuksen kanssa.
Teuvo-Pentti Pakkala

Teuvo-Pentti Pakkala (29. syyskuuta 1920 Oulu – 13. tammikuuta 2010 Oulu) oli suomalainen taidegraafikko. 
Teuvo-Pentti Pakkalan vanhemmat olivat kirjastoneuvos Samuli Pakkala ja Maija Hallman ja puoliso vuodesta 1947 koristetaiteilija Helvi Maria Askari. Ylioppilaaksi Pakkala tuli Oulun lyseosta. Hän kävi Taideteollisuuskeskuskoulun  1938 ja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa1945–1947. Vapaa taiteilija Pakkala oli vuodesta 1947. Pakkala kuvasi pohjoissuomalaisia näkymiä ja asetelmia. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti 1948, myöhemmin hänen töitään oli esillä lukuisissa näyttelyissä kotimaassa ja ulkomailla. Pakkala työskenteli useita vuosia Hailuodossa ja on suunnitellut Hailuodon vaakunan. Hänet tunnettiin myös kuvittajana ja puukkosuunnittelijana. Pakkala sai Oulun läänin taidepalkinnon 1978. Vuonna 2007 hän lahjoitti mittavan osan tuotannostaan Kokkolan kaupungille.
Kanjinchō

Kanjinchō (jap. 勧進帳) on kabuki-näytelmä, joka pohjautuu nō-näytelmään Ataka. Se on yksi kabuki jūhachibanista, ”kahdeksastatoista parhaasta kabuki-näytelmästä” ja matsuba memono -kabukityypin edelläkävijä.
Ichikawa Danjūrō I esitti Atakan kabuki-tyyliin ensimmäisenä vuoden 1702 helmikuussa nimellä Hoshiawase jūnidan. Varsinaiseen Kanjinchōhon vuorosanat teki Namiki Gohei III ja musiikin Kineya Rokusaburō IV, ja se sai ensiesityksensä 7. huhtikuuta 1840 Edon Kawarasakizassa. Ensiesityksessä Musashibō Benkein roolin esitti Ichikawa Ebizō (Ichikawa Danjūrō VII), Minamoto no Yoshitsunen osan Ichikawa Danjūrō VIII ja Togashi Saemonin roolin Ichikawa Kuzō (Ichikawa Danzō VI). Siitä lähtien Kanjinchōn päähahmoja ovat esittäneet useat kuuluisat näyttelijät. Erityisesti ennen toista maailmaansotaa edeltävä Matsumoto Kōshirō VII:n (Benkei), Onoe Kikugorō VIn (Yoshitsune) ja Ichimura Uzaemon XV:n (Saemon) esitys on jäänyt elämään filmille tallennettuna.

Juoni

Tarina tapahtuu Kagan provinssin Atakanosekissä (nyk. Ishikawan prefektuurin Komatsu), jonne Minamoto no Yoritomon vihastuttanut Minamoto no Yoshitsune joukkioineen saapuu paetessaan halki Hokurikun Ōshūhun. Yoshitsunen joukkio Musashibō Benkei etunenässä matkaa tekeytyneenä yamabushi-soturimunkeiksi. Pahaksi onneksi portinvartija Togashi Saemonin korviin on jo kantautunut tieto Yoshitsunen valeasusta. Benkei kertoo heidän matkaavan kerätäkseen varoja palossa tuhoutuneen Tōdai-jin jälleenrakennukseen, jolloin Togashi määrää hänet lukemaan listan lahjoituksista (”kanjinchō”). Benkei ottaa esille sattumalta mukanaan olleen käärön ja alkaa lukea sitä ääneen kuin se olisi oikea lista (kanjinchō yomiage). Yhä epäileväinen Togashi esittää Benkeille kysymyksiä yamabushien tidoista ja salaisista loitsuista, joihin Benkei vastaa hetkeäkään miettimättä(yamabushi kaitō). Togashi päästää joukkion kulkemaan eteenpäin, mutta alkaa epäillä yhden Benkein seuraajista olevan Yoshitsune. Benkei hälventää epäilykset lyömällä todellista herraansa Yoshitsunea pyhiinvaellussauvallaan. Pälkähästä päässeelle joukolle Togashi tarjoaa töykeytensä hyvitykseksi sakea, jolloin Benkei esittää tanssin (Ennen no mai). Tanssin aikana Yoshitsune ja muut pakenevat, ja Benkei kiirehtii heidän peräänsä kumarrettuaan Togashille kiitokseksi (Tobiroppō).
Vanhastaan Togashi esitettiin taitavasti hämättynä kyvyiltään tavallisena miehenä, mutta myöhemmissä versioissa hyvänä hahmona, joka tunteidensa ohjaamana päästää Yoshitsunen kulkemaan vain esittäen tulevansa hämätyksi.
USS New York (BB-34)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 29. elokuuta 1946 ja poistettiin alusluettelosta 13. heinäkuuta 1948, jonka jälkeen se oli maalilaivana ydinasetesteissä Bikiniatollilla. Alus upposi 7. elokuuta lentokoneiden ja alusten maalina 40 merimailia Pearl Harborista lounaaseen.
Christopher Villiers

Christopher Villiers (s. 7. syyskuuta 1960 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän näyttelee tällä hetkellä brittisarjassa Emmerdale Grayson Sinclairia. Hän on näytellyt myös sarjassa Kymppikerho sekä elokuvissa Verinen sunnuntai, Lancelot - ensimmäinen ritari, Sliding doors - yksi hetki, kaksi tarinaa ja Kidulthood: Streets of London.

Yksityiselämä

Villiers oli naimisissa Kathryn Threlfallin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Glarus Nord

Sijainti

Glarus Nord sijaitsee Linthjoen laaksossa ja rajoittuu pohjoisessa Walenseejärveen ja Linthkanavaan. Suurin osa Glarus Nordin alueesta on vuoristoa: kunnan itäosassa nousevat Glarusin Alpit ja länsiosassa Schwyzin Alpit.

Liikenne

Moottoritie A3 ja SBB:n rautatie Zürichistä Sargansiin halkovat kaupungin pohjoisosan. Linthiä seuraileva valtatie 17 (saks. Hauptstrasse 17) ja SBB:n rautatie Ziegelbrückestä kantonin eteläosaan, Linthalin kylään, kulkevat Glarus Nordin poikki pohjoisesta etelään.
Autobot City

Autobot City on kaupungin nimi fiktiivisessä Transformers-universumissa.

Yleistä

Autobot City rakennettiin Autobottien uudeksi Maa-planeetta tukikohdaksi, vanhan tukikohdan, Arkin kärsittyä pahoja vaurioita Decepticonien hyökkäyksessä. Kaupunki oli riittävän laaja, jotta se voitiin asuttaa sadoilla roboteilla, ja siellä oli suuret tilat niin laboratorioille, komentokeskuksille kuin asunnoille. Kaupungille on rakennettu suurtulivoimainen puolustusjärjestelmä, mikä estää Decepticonien raskaimmatkin hyökkäykset. Pieni osa kaupungista muuntautuu valtavaksi Autobot-soturiksi, Metropelxiksi. Kaupungin suunnittelutyöhön osallistuivat ainakin Autobotit Wheeljack, Grapple ja Hoist. Kaupunkitukikohdan komentaja on Autobotien veteraani Ultra Magnus.

Generation 1

Autobot City tuhoutui pahoin vuonna 2005, Decepticonien tehdessä yllätyshyökkäyksen. Kaupunki rakennettiin kuitenkin uudestaan vuosien 2005 ja 2006 aikana, Autobottien voitettua Unicronin ja Decepticonit ja vallattuaan kotiplaneettansa Cybertronin takaisin.

Aseistus

Autobot City on voimakkaasti aseistettu tulevia Decepticon-hyökkäyksiä varten. Hyökkäyksen sattuessa kaupunki muunnetaan "taistelutilaan", minkä johdosta kaupungin tornit madaltuvat ja piiloutuvat vahvojen panssareiden taakse. Tornien sisältä paljastuu tällöin suuret ja voimakkaat lasertykit. Taistelu-moodissaan kaupunki muuttaa ulkonäköään laajasta kaupunkimaisemasta pienemmäksi bunkkeriksi.
Josué (jalkapalloilija, 1979)

Seurajoukkueura

Josué pelasi juniorina Goiásissa, jossa hän jatkoi myös ammattilaisurallaan. Hän voitti seurassa Campeonato Goianon kuudesti, Copa Centro-Oesten kolmesti ja Campeonato Brasileiro Série B:n kerran. Yhteensä Josué sai 190 ottelussa kuusi maalia. Vuonna 2005 Josué siirtyi São Paulon joukkueeseen, jossa hän voitti Campeonato Paulistan, Copa Libertadoresin, jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuden ja Campeonato Brasileiro Série A:n kahdesti. Vuonna 2007 Josué siirtyi Saksan Bundesliigan Wolfsburgiin, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2008–09.

Maajoukkue

Ensimmäisen kerran Josué pelasi Brasilian paidassa alle 23-vuotiaiden joukkueessa Yhdysvaltoja vastaan 7. huhtikuuta 1999. Ottelu päättyi kotijoukkueen Brasilian 7–0-voittoon. Vuonna 2007 Josué edusti Brasiliaa Copa Américassa, jonka joukkue myös voitti lyömällä loppuottelussa Argentiina puhtaasti 3–0. Turnauksessa hän teki yhden maalin Chileä vastaan. Brasilia voitti ottelun lopulta 6–1. Josué valittiin Brasilian kokoonpanoon vuoden 2010 MM-karsintoihin. Lisäksi hän on samassa joukkueessa vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa.
Haapaposliinikas

Koko ja ulkonäkö

Haapaposliinikas muistuttaa huomattavan paljon hieman yleisempää koivuposliinikasta (Pheosia gnoma). Siipien pohjaväri on valkoinen. Etusiiven takareuna on koko siiven leveydeltä musta ja siiven ulkoreunan ruskea väri kapenee vyöhykkeeksi mustan alueen etupuolelle ja ulottuu siiven tyveen saakka. Siiven etureunassa on kärjestä suunnilleen siiven puoliväliin ulottuva mustanruskea laikku. Siiven ulkoreunasta suuntautuu sisäänpäin muutamia kapeita valkoisia viiruja ja takareunassa on tumma suomutupsu. Takasiivet ovat hyvin vaaleanharmaat ja niiden takareunassa on melko tarkkarajainen tumma laikku. Pohjoiset yksilöt ovat harmaamman sävyisiä kuin perusmuoto. Siipiväli on koiraalla 39–50 mm ja naaraalla 42–56 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Haapaposliinikkaan elinalue kattaa lähes koko Keski- ja Etelä-Euroopan ulottuen idässä Turkkiin ja Keski-Aasiaan saakka. Suomessa haapaposliinikasta tavataan melko yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa pohjoisrajan ollessa suunnilleen Kemi-Lieksa-linjalla. Perhoset lentävät kesäkuun alusta elokuun alkuun lennon hipun ollessa heinäkuun lopulla. Lämpiminä vuosina osittainen toinen sukupolvi on lennossa elo-syyskuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Haapaposliinikas elää kuivilla ja lämpimillä paikoilla, joilla kasvaa toukan ravintokasveja. Se vaatii elinpaikaltaan enemmän lämpöä kuin koivuposliinikas. Perhoset lepäävät päivisin matalalla puiden rungoilla tai oksilla ja aloittavat lennon pimeän laskeuduttua. Lento jatkuu keskiyöhön, joskus aamuyölle saakka. Koiraat tulevat valolle selvästi naaraita useammin. Perhosta ei yleensä tavata samalta paikalta kovin runsaslukuisena ja yksilömäärissä on suurta vuosittaista vaihtelua.
Naaras munii oksille ja lehdille 175–200 munaa pieninä ryhminä. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluttua ja toukat elävät aluksi ryhminä, myöhemmin yksittäin. Toukka syö lehteä reunasta alkaen ja aina syötyään jonkin aikaa se palaa lehtiruodille, jolla se lepää pää lehteen päin. Täysikasvuinen toukka koteloituu elo-syyskuun vaihteessa maakoloon, karikkeeseen tai lehtien väliin tekemäänsä kotelokoppaan. Toisen sukupolven toukat koteloituvat lokakuussa. Kotelo on talvehtiva vaihe.

Ravintokasvi

Toukka elää haavalla (Populus tremula) sekä pajuilla (Salix).
Filip Westerlund

Seuraura

Westerlund on AIK Härnösandin kasvatti. Hän toimi kaudella 2014–2015 seuran J18-junioreiden kapteenina. Westerlund oli AIK:n tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+16=27, joilla hän jakoi J18 Elitin puolustajien pistepörssin toisen sijan Kramfors-Alliansenin Emil Stiernmanin kanssa edellään vain IF Troja-Ljungbyn Emil Johansson. Kaudeksi 2015–2016 Westerlund siirtyi Frölunda HC:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä joukkueen tehokkain puolustaja Rasmus Dahlinin kanssa tehoilla 4+8=12 ja Westerlund voitti Frölundan sisäisen tehotilaston lukemalla +22. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden.
Kaudella 2016–2017 Westerlund debytoi Frölundan SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 33 runkosarja- ja seitsemän Mestarien liigan ottelua tehden neljä syöttöpistettä. Westerlund teki miesten pääsarjadebyyttinsä 17-vuotiaana Mestarien liigassa 9. syyskuuta 2016 saksalaista Grizzlys Wolfsburgia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. SHL-debyyttinsä Westerlund teki 24. syyskuuta 2016 vieraissa Brynäs IF:ää vastaan. Hän voitti kauden aikana CHL:n mestaruuden. Westerlund pelasi ison osan kaudestaan myös Frölundan J20-junioreissa, mutta hän vahvisti myös seuran J18-junioreita, jossa Westerlund voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa. Joulukuussa 2016 hän teki Frölundan kanssa kevääseen 2019 asti ulottuvan SHL-sopimuksen.
Arizona Coyotes varasi Westerlundin toisella kierroksella 44. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Frölundan SHL-joukkueessa 19 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä sekä neljä CHL-ottelua tehopistein 1+1=2. Westerlund teki pääsarjauransa avausmaalin Mestarien liigassa 3. lokakuuta 2017 ranskalaista Rapaces de Gapia vastaan. Hän keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2018 Frölunda lainasi Westerlundin alustavasti kahdeksi viikoksi sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue IF Björklövenin riveihin. Hän pelasi siellä kuitenkin kauden loppuun. Westerlund pelasi suurimman osan runkosarjastaan kuitenkin Frölundan J20-junioreissa, joiden kapteenistoon hän kuului. Westerlund vahvisti joukkuetta J20 SuperElitin pudotuspeleissä.

Maajoukkueura

Westerlund pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Valmennus valitsi hänet Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Westerlund valittiin myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin Westerlund voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 22 nuorten ja 29 poikien maaottelua.

Muuta

Westerlundin pikkuveli Ludvig pelaa hyökkääjänä Timrå IK:n junioreissa. Veljesten isä Jerry Andersson on entinen alempien sarjojen kiekkoilija.
Kappalainen

Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa

Nykyisin Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kappalainen on seurakunnan vakinainen pappi, jota tuomiokapitulilla ei ole oikeutta siirtää tarveharkintaisesti toiseen seurakuntaan. Viran kelpoisuusehtona on suoritetut kappalaisen viran pätevöitymisopinnot eli ns. pastoraalitutkinto . Yleensä sen suorittamiseen seurakuntapastorin työn ohessa menee noin neljä vuotta. Kappalaisen virka julistetaan aina haettavaksi ja kappalaisen valitsee seurakunnan kirkkovaltuusto, seurakuntayhtymässä seurakunnan seurakuntaneuvosto.
Kappalaisen virkojen vähyys verrattuna seurakuntapastorin virkoihin on perua vanhasta menettelystä, jolla seurakuntakirkkoa tai kappelia kohti oli vain yksi riittävää kokemusta ja suoritettua kirkollista jatkokoulutusta edellyttävä papinvirka, jona toimi juuri kappalaisen virka. Näin turvattiin, että jokaista kirkkoa kohti oli vähintään yksi kokenut pappi. 
Pääosa kappalaisista toimii hyvin samantapaisissa tehtävissä kuin seurakuntapastorit, mutta erojakin tehtävänkuvissa on. Seuraavassa muutamia: 
Joissakin seurakunnissa kappalaiset toimivat joidenkin alueiden nimikko- tai vastuupappeina. Tällöin heistä puhutaan alueen kappalaisina, mutta myös nimeä aluekappalainen käytetään seurakuntien tapahtumatiedoissa ja nettisivuilla kaupunginosa- tai seurakuntakotirajoja noudattavien alueiden vastuupapeista. Heillä ei kuitenkaan yleensä ole esimiesasemaa suhteessa muuhun papistoon.  
Kappalainen voi olla myös pääseurakuntaan kuuluvan kappeliseurakunnan papin virka, jolloin virkaan valitsee kappelineuvosto. Tällöin virkaan voi liittyä myös lähiesimiestehtäviä. Myös seurakunnissa, joissa seurakunnallinen työ on järjestetty seurakuntapiireittäin, kappalaisen virkaa voidaan käyttää alueellisena lähiesimiesvirkana kappeliseurakunnan kappalaisen tavoin. 
Uudentyyppisen kappalaisen tehtäväkuvan muodostavat 1.1.2009 perustettuihin suurseurakuntiin muodostuneet aluekappalaisen tehtäväkuvalla varustetut kappalaisen virat. Oikeudellisesti myös nämä aluekappalaiset ovat toistaiseksi tavallisen kappalaisen viran haltijoita. Näin, vaikka heille on määrätty johtosäännöllä vahvat seurakuntayhtymän kirkkoherran toimivaltaa vastaavat organisaatio- ja esimiesvastuut. Syynä siihen, että kappalaisen virasta käsin toimitaan näinkin vaativissa seurakunnallisissa esimiestehtävissä on, että nykyinen kirkkolaki ei toistaiseksi tunne muuta (väliportaan) esimiesvirkaa kuin kirkkoherran viran. Koska yhden seurakunnan suurseurakunnassa, toisin kuin seurakuntayhtymässä, ei voi olla kuin yksi kirkkoherran virkanimikeen haltija ainoaksi vaihtoehdoksi niissä on toistaiseksi jäänyt esimiestehtävässä toimivan kappalaisen viran varustaminen ko. valtuuksin.
M-Anisidiini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa m-anisidiini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin esimerkiksi happoliuoksiin ja etanoliin. Yhdiste on myrkyllistä ja sille altistuminen voi johtaa methemoglobiinin muodostumiseen veressä, mikä ilmenee muun muassa ihon värin muuttumisena sinertäväksi.  Yhdiste on heikko emäs.

Valmistus ja käyttö

m-Anisidiinia voidaan valmistaa pelkistämällä m-nitroanisolia. Tyypillisempi tapa on kuitenkin asetyloida m-aminofenoli m-asetamidofenoliksi, joka metyloidaan ja amidiryhmän hydrolyysin seurauksena muodostuu m-anisidiinia. m-Anisidiinia voidaan käyttää muiden yhdisteiden kuten väriaineiden valmistukseen, mutta sen käyttö ei ole yhtä merkittävää kuin isomeeristen anisidiinien.
Lainahöyhenissä (musikaali)

Lainahöyhenissä (La Cage aux folles) on yhdysvaltalainen farssimusikaali vuodelta 1983, jonka käsikirjoituksen on tehnyt Harvey Fierstein sekä musiikin ja sanoitukset Jerry Herman. Se perustuu ranskalaisen Jean Poiret’n farssiin La Cage aux folles, jota on suomeksi esitetty nimellä Herrat diivat.
Tarinassa ikääntyvä homopari pyörittää yökerhoa Ranskan Rivieran Saint-Tropez’ssa. Georges on yökerhon johtaja ja hänen elämänkumppaninsa Albin paikan suosituin drag-artisti. Georgesin poika Jean-Michel on tulossa käymään tyttöystävänsä ja tämän äärikonservatiivisten poliitikkovanhempien kanssa, ja kulissit on saatava kuntoon, ettei heidän suhteensa ja työnsä todellinen laatu paljastuisi.
Musikaalin alkuperäinen Broadway-tuotanto sai yhdeksän Tony-ehdokkuutta, joista voitti kuusi. Myös monet muut musikaalin tuotannot eri puolilla maailmaa on palkittu.
Suomessa musikaalia on esitetty Åbo Svenska Teaterissa syyskaudella 1991 Torsten Sjöholmin ohjauksena, Mikko Koivusalon suomennoksena Heinolan kesäteatterissa vuonna 2007 (ohj. Tiina Brännare), Svenska Teaternissa vuonna 2008 (ohj. Georg Malvius), Helsingin Kaupunginteatterissa kaudella 2011–2012 (ohj. Neil Hardwick) ja Jyväskylän kaupunginteatterissa kaudella 2014–2015 (ohj. Timo Rissanen).
HMS Daring (D32)

Valmistus

Aluksen rakentaminen aloitettiin BAe Systems Naval Shipsin telakalla (nykyisin BAE Systems Surface Ships) Scotstounissa Clyde-joen varrella 28. maaliskuuta 2003. Se laskettiin vesille 1. helmikuuta 2006 kello 14.21 GMT kumminaan Wessexin kreivitär Sophie. Wessexin kreivitär saapui 16. marraskuuta alukselle ja hän käynnisti seuraavana päivänä aluksen dieselgeneraattorit osana niiden testausta.
Alus aloitti 18. heinäkuuta 2007 koeajojen avomeriosuuden (stage 1.1), joka päättyi neljä viikkoa myöhemmin 14. elokuuta. Luokkansa ensimmäisenä aluken piti suorittaa tyyppihyväksyntäkokeet ja erityisesti rasitustestit pääaseen kanssa. Koeajojen aikana alus saavutti suunnitellut 29 solmun nopeuden 70 sekunnissa sekä 31,5 solmun nopeuden 120 sekunnissa.  Alus aloitti 30. maaliskuuta 2008 seuraavan koeajosarjan (stage 1.2), josta se palasi 2. toukokuuta. Koesarjaan kuului muun muassa tutkan ja navigointijärjestelmän testaukset, apuaseiden painevaikusten testaus, aseiden sijaintitestit sekä toimintasäteen testaus. Kolmas testivaihe alkoi 26. elokuuta ja se päättyi 22. syyskuuta (stage 1.3), jolloin testattiin viestijärjestelmät. Laivasto luovutettiin Kuninkaalliselle laivastolle joulukuussa 2008, jolloin päästiin aloittamaan miehistön koulutus aluksella. Laivasto aloittaisi sen jälkeen vastaanottotestit (stage 2) 2009.

Palvelus

Alus saapui kotisatamaansa Portsmouthiin 28. tammikuuta 2009. Se otettiin virallisesti palveluskäyttöön 23. heinäkuuta, jolloin Wessexin kreivitär tarkasti aluksen. Alus aloitti operatiivisen palveluksen 31. heinäkuuta 2010 ja pian sen jälkeen 7. syyskuuta 2010 alus kolaroi saapuessaan Marchwood Military Portiin hinaajan kanssa.
Alus laukaisi ensimmäisen Sea Viper -ohjuksensa toukokuussa 2011 Ulko Hebridien edustalla ja sille on asennettu Phalanx CIWS -järjestelmä kummallekin puolelle kansirakenteita. Kuninkaallinen laivasto ilmoitti 6. tammikuuta 2012, että alus lähtee 11. tammikuuta 2012 Portsmouthista ensimmäiseen operaatioonsa. Alus lähetetään Suezin kanavan kautta Persianlahdelle, jossa sen tehtävänä on vapauttaa alueella partioinut tyypin 23 fregatti.