google/wiki40b huggingface dataset:
Hahlavuoren kalliomaalaus

Löytäminen ja tutkimus

Kalliomaalauksen löysivät Asko Husso ja Kari Pietarinen vuonna 1990. Maalaus herätti heti mielenkiinnon, koska arkeologit Juhani Grönhagen ja Martti Koponen sekä Timo Sepänmaa tarkastivat sen samana vuonna. Kohde on ajoitettu kivikautiseksi.

Maalaus

Pystykallio, joka on lohkeillut voimakkaasti, sijaitsee koilliseen aukeavassa kallioseinämässä. Vesirajan ja kalliopinnan välissä sijaitsee kalliosta irronneet kivet louhikkona. Kuvakenttä sijaitsee kallion juurella yli 6 metriä järven pinnan yläpuolella ja on kooltaan 2,2×1,5 metriä. Sen yleisilme on punertava, joka ilmeisesti johtuu levinneestä punaväristä ja lukuisista kuvioista. Maalaus on ilmeisesti maalattu kallion juurella seisten.
Kuvakentästä erottuu yli 20 kuvion osaa, joista osa on tunnistettavia kuvioita. Kuvakentästä erottuvat ainakin yksi vasemmalle katsovat hirvi, joka on ääriviivoin maalattu. Kaksi muuta hirveä on maalattu täyteisesti ja ne katsovat oikealle. Muut kolme peuraeläintä ovat epätäydellisiä tai tikkumaisesti maalattuja kuvioita ja niiden lajin määritys peuraksi tai hirveksi on vaikeaa, vaikka yksikin on maalattu 32 senttimetrin mittaiseksi. Kolme selvästi erottuvaa ihmishahmoa kohottaa käsiään (adorantti asento). Niiden pää on ilmaistu pisteellä paitsi "tukevalla" hahmolla, jolla se on kolmion muotoinen. "Tukevalla" on käsissään kaksi "keppiä", yksi suora ja toinen kaareva. Myös Lusin kalliomaalauksessa on kolmiopäinen ja paksuraajainen hahmo. 
Erityinen hahmo on neljäs ihmishahmo, jonka asento on pää alaspäin. Tällaisia kuvioita on myös Verijärven-, Haukkavuoren- ja Pyhänpään kalliomaalauksissa. "Sukeltajan" pää on nuolenkärjen muotoinen. Vaikuttaa siltä, että "sukeltajan" jalka koskettaa peuraeläimen jalkaa. Tällaisia ihmisen ja hirven kosketuksia esiintyy Suomessa kolmessa muussakin kohteessa. "Tukevan" hahmon yläpuolella oleva kuvio on ehkä geometrinen. Se esittää niin sanottua "kalottia" eli puoliympyrää, jonka halkaisee keskeltä pystyjana. Se on 20 senttimetrin levyinen. Muut kuviot ovat huonosti säilyneitä eikä niiden motiivia hahmota.
On huomattu, että Hahlavuoren- ja Astuvansalmen maalaukset muistuttavat aiheiltaan toisiaan. Myös Verijärven kalliomaalauksella on hirven ja ihmisen kosketuskuvio vain 40 kilometrin päässä. Norjan Altassa Ole Pedersen kentässä 11 on Vitträskin kalliomaalauksen verkon tapaisen kuvion vieressä myös peuraeläin, joka koskettaa pää alaspäin "sukeltavaa" hahmoa.
Rantakaura

Ulkonäkö ja koko

Pitkäjuurakkoinen rantakaura kasvaa 50–100 cm korkeaksi. Koko kasvi on kalju. Lehti on 2–4 mm leveä, kouruinen tai laidat ovat ylöskiertyneitä. Lehden kieleke on 15–25 mm ja hyvin suippo. Kukinto on 7–12 cm pitkä ja 1,5–2 cm leveä, vihertävä ja tiheä tähkämäinen röyhy. Tähkylät ovat 10 mm:n pituisia, yksikukkaisia ja kapeita. Kaleet ovat tasasoukkia ja tähkylän pituisia. Ulkohelve on vihneellinen ja sen tyvellä on lyhyitä karvoja. Rantakaura kukkii Suomessa heinäkuussa.
Rantakaura voi risteytyä kastikoiden sukuun kuuluvien metsäkastikan (Calamagrostis arundinacea) ja hietakastikan (Calamagrostis epigejos) kanssa. Jälkimmäistä risteymälajia kutsutaan itämerenkaurikaksi (A. arenaria × C. epigejos tai ×Ammocalamagrostis baltica) ja sitä tavataan Suomessa ainoastaan Hankoniemeltä.

Levinneisyys

Rantakauraa tavataan rannikoilla Välimereltä Atlantille ja Itämerelle saakka. Välimeren etelärannikolla sitä tavataan Egyptistä länteen, ja pohjoisrannikolla Kroatiasta länteen. Atlantin rannikolla lajia tavataan Portugalista pohjoiseen aina Tanskaan ja Norjan eteläosiin saakka sekä Breitteinsaarilla. Itämerellä laji on yleinen eteläosissa ja harvinaistuu pohjoiseen päin mentäessä. Pohjoisimmat esiintymät ovat Ruotsin keskiosissa ja Suomen etelärannikolla. Rantakaura on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa rantakaura on esiintymisalueensa äärirajalla. Sitä on tavattu vakituisena lajina vain muutamalta paikakunnalta: Hankoniemeltä, Korppoosta, Dragsfjärdistä ja Kemiöstä. Satunnaistulokkaana tai istutusperäisenä laji on tavattu Ahvenanmaan Sundista ja Loviisasta.

Elinympäristö

Rantakaura kasvaa merenrantojen hiekkadyyneillä. Suomessa rantakauran esiintymiä uhkaa lähinnä rantojen rakentaminen ja kuluttava virkistyskäyttö. Lajin uhanalaisuusluokka Suomessa on erittäin uhanalainen, aiemmin se on ollut vaarantunut.

Käyttö

Rantakaura on erittäin tehokas hiekansitojakasvi pitkän juurakkonsa ansiosta. Lajia on paikoitellen istutettu rannoille eroosion estämiseksi, Itämerellä muun muassa Venäjälle kuuluviin Lavansaareen ja Seiskariin.
Veikko Karumo

Veikko Sakari Karumo (vuoteen 1933 Kronholm, 2. toukokuuta 1913 Pirkkala – 8. marraskuuta 1994 Pori) oli suomalainen Sarjakuvalehden päätoimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Naula.
Karumo julkaisi 1944 satiirisen tieteisromaanin Olenko minä nyt kuussa?
Klemens Aleksandrialainen

Klemens Aleksandrialainen (oik. Titus Flavius Clemens; noin 150 – noin 215) oli Aleksandrian kirkon jäsen ja ensimmäinen varsinainen kristillinen filosofi. Hänet lasketaan kirkkoisien joukkoon.

Elämä

Klemens oli kotoisin Ateenasta. Hänen kääntymisestään ei ole tietoa, mutta kristityksi tulonsa jälkeen hän matkusti Etelä-Italiaan, Syyriaan ja Palestiinaan tapaamaan kristittyjä opettajia. Lopulta hän päätyi Aleksandriaan, jonne hän asettui aloilleen. Aleksandriassa Klemens tapasi oppi-isänsä Pantainoksen, joka johti tunnettua Aleksandrian kateketiikkakoulua. Pantainos oli stoalaisuudesta kristityksi kääntynyt opettaja.
Pantainoksen kuoltua vähän ennen vuotta 200 Klemensistä tuli kateketiikkakoulun johtaja. Hän joutui kuitenkin lähtemään Aleksandriasta Septimius Severuksen toimeenpanemien vainojen (202 tai 203) aikana. Klemens toimi lyhyen aikaa Jerusalemin piispana kunnes muutti Kappadokiaan, jossa hän kuoli 215.

Teologia

Klemens painotti hidasta hengellistä kypsymistä, joka seurasi ihmistä läpi elämän. Kaikki inhimilliseen elämään kuuluva, kuten koulu, avioliitto ja lapset, ovat tärkeää hengellisien kehityksen kannalta. Klemensin mukaan jokainen hetki – etenkin kodin arjessa – on täynnä jumalallista tarkoitusta.
Klemens kuvailee Jumalaa ajan ja paikan ulkopuolella olevaksi, minkä vuoksi ihmisen on mahdotonta kuvailla häntä. Tämän vuoksi Jumalan tarvitsi ilmestyä Jeesuksen kautta ihmisille, jotta ihmiset voisivat oppia tuntemaan hänet. Klemens esitti ensimmäisenä apofaattisen teologian, jolla hän pyrkii kuvailemaan Jumalaa. Apofaattisessa metodissa kuvaillaan, mitä Jumala ei ole, ja siten pyritään rajaamaan tarkempaa tietoa Jumalasta. Klemens kuitenkin käyttää Jumalasta termiä semper major, aina suurempi, millä hän tarkoittaa että Jumala on aina jotain ihmisen luomaa käsitettä suurempi.
Tyler Perry

Tyler Perry (s. 13. syyskuuta 1969 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja, tuottaja ja kirjailija. Vuonna 2009 Forbes listasi Perryn Hollywoodin kuudenneksi kovapalkkaisimmaksi mieheksi. Perryn elokuvat ovat tuottaneet 400 miljoonaa maailmanlaajuisesti. Koska Tyler Perryn elokuvat on yleensä kohdistettu afroamerikkalaiselle yleisölle, hän ei ole menestyksestään huolimatta erityisen tunnettu Yhdysvaltojen ulkopuolella. Hänen elokuviaan onkin kritisoitu siitä, että ne luovat stereotyyppisen kuvan afroamerikkalaisista.
Iceland Express

Iceland Express (ICAO: FHE) oli islantilainen halpalentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Keflavikin lentoasema lähellä Reykjavíkia.

Historia

Yhtiö perustettiin vuonna 2002, ja se aloitti lennot 27. helmikuuta 2003. Sen lentoja operoi aluksi Astraeus ja myöhemmin JetX Airlines ja Hello. Astraeus jatkoi lentojen operoimista vuodesta 2008 vuoteen 2011, jolloin se lopetti toimintansa. Sen jälkeen lentoja operoi Holidays Czech Airlines.
WOW air osti Iceland Expressin 24. lokakuuta 2012.
Oili Suominen

Oili Marita Suominen (o.s. Valtonen; s. 24. helmikuuta 1941 Pori) on suomalainen suomentaja, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti (Turun yliopisto 1967). Hän on kääntänyt kaunokirjallisuutta saksasta ja ruotsista suomeksi; hänet mainitaan mm. Günter Grassin luottosuomentajaksi sekä Erich Auerbachin Mimesiksen kääntäjäksi. Hän on saanut valtionpalkinnon, Pro Finlandia -mitalin ja Mikael Agricola -palkinnon.
Makarios III

Elämä ja ura

Makarios opiskeli teologiaa Kreikassa ja muissa maissa ja piti yllä hyviä suhteita muun muassa Kirkkojen maailmanneuvostoon. Hänet vihittiin papiksi 1946, piispaksi 1948 ja arkkipiispaksi 1950.
Makarios oli jo vuodesta 1950 brittien kruununsiirtomaan kyproksenkreikkalaisten henkinen johtaja, ja halusi maan liittämistä Kreikkaan eli énosista ja tuki vastarintaliike/terroristijärjestö EOKAa. Britannia oli haluton luopumaan tärkestä itäisen Välimeren omistuksestaan, vaikka Kreikka vei Kyproksen kiistan 1954 YK:hon. Britit karkottivat Makarioksen Kyprokselta 1956 Seychelleille. Kreikan pääministeri Konstantínos Karamanlísin johdolla énosis hylättiin, sillä Kyproksen itsenäisyyden toteuttaminen asetettiin sen edelle. Asiasta solmittiin vuonna 1959 Zürichin sopimus ja Lontoon sopimus Turkin, Kreikan ja Ison-Britannian sekä Kyproksen eri väestöryhmien kesken. Sopimusten mukaan saari itsenäistyisi eikä sitä jaettaisi kahtia. Parlamentin ja hallituksen jako oli tasan eri kansallisuuksien kesken. Britannia sai pitää kaksi sotilastukikohtaansa saarella. Makariosin palatessa Kyprokselle 1. maaliskuuta 1959 hänet otettiin Nikosiassa vastaan sankarina. Häntä oli vastaanottamassa arviolta 2/3 saaren kreikkalaisväestöstä. Joulukuussa 1960 hänet valittiin itsenäistyneen Kyproksen ensimmäiseksi presidentiksi ja 1964 maahan tuli YK:n rauhanturvajoukkoja.
Politiikassaan Makarios suuntautui Kansainyhteisöön ja Sitoutumattomien maiden liikkeeseen. Hänen osallistumisensa sitoutumattomien maiden kokoukseen Belgradissa syyskuussa 1961 hermostutti sekä Lontoon että Washingtonin. Yhdysvalloissa Makariosia alettiin epäillä kommunistien sympatoijaksi ja tietyissä piireissä häntä nimitettiin ”Välimeren Castroksi”. Yhdysvallat pelkäsi saaren jäävän Neuvostoliiton käsiin, jos britit vetäisivät joukkonsa kuten pääministeri Harold Wilson oli ehdottanut. Tämän vuoksi Yhdysvallat oli jo 1964 lähtien suunnitellut saaren jakoa ja pohjoisosan antamista Turkille.
Makarioksen presidenttikauden aikana väkivalta jatkui kreikkalaisten ja turkkilaisten välillä. Vuonna 1963 Makarios ehdotti perustuslainmuutosta, joka olisi poistanut Zürichin ja Lontoon sopimuksiin kirjatut etniset kiintiöt. Hänen mukaansa tämä olisi tuonut yhteisöt lähemmäs toisiaan ja tehostanut hallinnon toimintaa. Turkkilaiset pitivät tätä asemansa heikentämisyrityksenä ja sen seurauksena puhkesi taisteluja. Britannian joukot jakoivat pääkaupungin aselepolinjalla ja vuonna 1964 saarelle sijoitettiin YK:n rauhanturvaajia, ja sekä Kreikka että Turkki puuttuivat asiaan. Geórgios Grívas perusti 1971 äärioikeistolaisen EOKA-B:n, jonka tavoitteena oli murhata Makarios ja liittää saari Kreikkaan.
Vuonna 1974 Kreikan sotilasjuntta järjesti Kyproksella vallankaappauksen kreikkalaisten upseerien avulla. Makarios pakeni upseerien vallankaappausta Lontooseen. Viisi päivää myöhemmin Turkki miehitti saaren pohjoisosan. Makarios palasi Kyprokselle Kreikan sotilasjuntan kaaduttua joulukuussa 1974.
Monien Kyproksen tasavallan kaupunkien pääkatujen nimi on Leóforos Archiepiskópou Makaríou III (”Arkkipiispa Makarios III:n valtakatu”) maan ensimmäisen presidentin mukaan.
Juknaičiai

Juknaičiai on kylä Šilutėn kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 1106 asukasta.
Harmokulmumittari

Koko ja ulkonäkö

Siipien pohjaväri on selvästi harmaa ja etusiivet ovat muodoltaan melko suipot. Sekä etu- että takasiipien yläpinta on tiheästi tummien suomujan pisteyttämä ja niissä on pienet, mutta selvät keskipilkut. Poikkiviirut ovat siiven kärkiosan vaaleaa aaltoviirua lukuun ottamatta harmaat ja sameat, eivätkä erotu aina kovin hyvin. Ulompi poikkiviiru voi kuitenkin olla selkeämpi ja sen kohdalla siipisuonten kohdalla on mustat pitkittäisviirut. Lisäksi siiven etuosassa viiru tekee voimakkaan mutkan sisäänpäin. Keskivarjo erottuu etusiivessä tummana juovana ja kulkee siiven poikki viistosti. Siipien ulkoreunassa, ripsien tyvellä on tumma viiru tai rivi erillisiä pisteitä. Keskiruumis on heti pään takaa tumma. Siipiväli 17–20 mm.
Melko samannäköinen on harmolehtimittari (Scopula incanata).

Levinneisyys ja lentoaika

Harmokulmumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja idässä Kaukasukselle. Suomessa sitä tavataan Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa sekä Lounais- ja Etelä-Suomessa. Yksittäishavaintoja on sisämaassa suunnilleen Pori-Tampere-linjalle saakka. Lento tapahtuu ilmeisesti useampana limittäisenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta lokakuulle saakka. Yksittäisten toukkien kehitysajat vaihtelevat paljon, mikä sumentaa eri sukupolvien rajoja. Lisäksi Saksassa lajilla on saatu kasvatuksessa viisi sukupolvea vuodessa.

Elinympäristö ja elintavat

Harmokulmumittaria tavataan metsänreunoilla ja pensaikoissa, mutta aivan selvästi yleisin se on erilaisissa kulttuuriympäristöissä ja etenkin asutuksen keskellä. On mahdollista, että esimerkiksi Suomessa lajia ei tavata "luonnonympäristöissä" lainkaan. Perhosia tavataan yleensä yksitellen. Ne lentävät illalla ja yöllä, usein rakennusten seinustoilla ja voivat tulla valolle. Päivisin perhosia voi löytää lepäämästä rakennusten seinillä tai ikkunoissa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen erilaisten kasvien kuihtuneita osia, kasviperäistä jätettä ja jopa jäkäliä.
Lionel George Curtis

Lionel George Curtis (1872–1955) oli brittiläinen virkamies, poliitikko ja kirjailija. Hän pyrki edistämään brittiläistä imperiumia ja vaikutti voimakkaasti Brittiläisen kansainyhteisön muodostumiseen.
Curtis opiskeli lakia Oxfordin yliopistossa. Hän osallistui Etelä-Afrikan sotaan (1899–1902) ja jäi sen jälkeen Etelä-Afrikkaan Alfred Milnerin avustajaksi.
Milner palkkasi monia muitakin nuoria Oxfordista valmistuneita, joita kutsuttiin Milnerin lastentarhaksi. Vuodesta 1909 hän järjesti sarjan ”Pyöreän pöydän kokouksia”, joihin osallistui heidän lisäkseen vieraita kuten Robert Cecil. Pyöreän Pöydän (Round Table) tavoitteena oli varmistaa brittiläisen imperiumin tulevaisuus luomalla entisten siirtomaiden kesken voimakas liittovaltiomainen kansainyhteisö. Ryhmä kokoontui toiseen maailmansotaan asti. Curtis oli toinen Pyöreän pöydän kahdesta palkatusta työntekijästä, ja hän matkusti Etelä-Afrikkaan, Uuteen-Seelantiin, Australiaan ja Kanadaan perustamaan paikallisosastot. Pyöreä pöytä julkaisi samannimistä kausijulkaisua, mutta Curtis julkaisi keskustelujen pohjalta vuonna 1916 omalla nimellään kaksi kirjaa, The Commonwealth of Nations, Part One ja The Problem of the Commonwealth.
Curtis valittiin Oxfordin yliopiston All Souls Collegen jäseneksi vuonna 1921. Hän oli yksi harvoista, jotka ystävystyivät siellä T. E. Lawrencen kanssa.
Toisen maailmansodan aikana Curtis pysyi Oxfordissa ja koordinoi Chatham Housessa ulkomaiden tutkimusta ja lehdistöpalvelua. Sodan jälkeen hänen johtopäätöksensä oli, että länsimaiden eli Yhdysvaltojen, Britannian ja Länsi-Euroopan maiden on perustettava liittovaltio.
Mark Evans

Mark Whitmore Evans (s. 2. maaliskuuta 1956 Melbourne, Australia) on australialainen muusikko. Hän oli australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n basisti vuosina 1975–77 ja oli mukana albumeilla T.N.T., High Voltage, Dirty Deeds Done Dirt Cheap ja Let There Be Rock. Hänet näkee myös yhtyeen videoissa It's a Long Way to the Top (If You Wanna Rock 'n' Roll) ja Jailbreak. Hänen ensimmäinen esiintymisensä bändin kanssa oli Australialaisessa TV-ohjelmassa "Countdown" jossa he esittivät kappaleen Baby, Please Don't Go (taltiointi löytyy Family Jewels DVD:ltä). Let There Be Rockin äänitysten jälkeen Evans joutui erimielisyyksiin Angus Youngin kanssa ja joutui eroamaan yhtyeestä. Hänet korvattiin Cliff Williamsilla.
Muita Evansin yhtyeitä ovat olleet Contraband, Finch, Men With Sticks ja The Party Boys. Nykyisin hän soittaa bassoa Rose Tattoossa.
Ala-Utoksen voimalaitos

Rakentaminen ja käyttöönotto

Utasen voimalaitoksen rakentamisen yhteydessä rakennettiin alakanavan sivuun pieni voimalaitos. Utajärveen laski pohjoispuolelta Utosjoki, jonka tuomat vedet oli tarkoitus purkaa järvestä alakanavaan sivupenkeren läpi rakennetun ylisyöksyaukon kautta. Kun Utajärven vedenpinta oli 5–6 metriä ylempänä, syntyi ajatus tämän putouksen hyväksikäytöstä. Ylisyöksyaukon tilalle rakennettiin segmentillä suljettava tulva-aukko, tämän sivuun vaatimaton koneasemarakennus ja toiseen sivuun uittokouru Utosjoen uiton johtamiseksi alakanavaan. Syksyllä 1957 koneisto oli valmiiksi asennettu ja energiatuotanto alkoi 0,5 megawatin teholla.
Täysi tuntiraha

Kirjan tapahtumat

Kirja sijoittuu 1930-luvun alkupuoliskon Taivalkoskelle. Kallen isä Herkko on edelleen mielisairaalassa, josta kotiuduttuaan on hetken aikaa kotonaan, mutta sairauden jatkuessa joutuu ensin Pelsonsuon pakkotyölaitokselle ja viimeisenä Pessiövaaran vaivaistaloon. Kirjan lopussa Herkko paranee sairaudestaan.
Herkon sairauden johdosta perhe on taloudellisessa ahdingossa. Perhe pysyy ruuissa vain kunnan jauholappujen ja kerjäämisen varassa. Kalle joutuu perheen elättäjäksi. Tytöt alkavat kiinnostua Kallesta ja Kalle menettää poikuutensa nimeltämainitsemattoman niittyväen naisen kanssa. Kalle suorittaa rippikoulun ja kokee pohjakosketuksen Hankinnan talvisavotassa useiden vastuksien uuvuttamana, ja karkaa kotiin. Kalle kehittyy savottatöissä ja kirjan lopussa pääsee lopulta "täyden tuntirahan" mieheksi. Kallen eno Matti Neulikko heikkenee savottatöissä sydänsairauden vuoksi ja kuolee lopulta sairaalassa.

Sovitukset

Mikko Niskasen elokuva Nuoruuteni savotat (1988)
Velasco (1923)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 9. huhtikuuta 1957.
Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi

Sayyid Hasan ar-Rida al-Mahdi as-Sanusi (1928–1992) oli Libyan kruununprinssi vuosina 1956–1969 ja epävirallinen kuningas vuonna 1969. Hänen setänsä Idris I julisti hänet vuonna 1956 kruununperilliseksi.
Elokuussa 1969 Idris I allekirjoitti Libyan senaatin puhemiehen painostuksesta sopimuksen, että luopuisi kruunusta Hasan al-Ridan hyväksi 2. syyskuuta. Hasan al-Rida oli jo itse asiassa valtionhoitaja mutta hän johti maata setänsä Idrisin nimissä. 1. syyskuuta Idris oli Turkissa saamassa hoitoa kun ryhmä libyalaisia upseereita eversti Muammar Gaddafin johdolla aloitti kapinan ja kaappasi vallan ja ilmoittivat että monarkia oli lakkautettu.
Sayyid Hasan al-Rida eli vuodesta 1969 kotiarestissa. Hänen palatsinsa poltettiin 1984 ja perhe joutui muuttamaan. Vuonna 1988 Gaddafi antoi hänelle luvan matkustaa Lontooseen, jossa hän kuoli vuonna 1992.
Sayyid Hasan al-Rida on haudattu Medinaan Saudi-Arabiaan. Samalla paikalla lepää myös kuningas Idris I (kuoli 1983). Sayyid Hasan al-Ridan nimitti seuraajakseen poikansa Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin (syntynyt 1962).
Hanafuda

Hanafuda (花札) tarkoittaa japanilaista korttipakkaa, joka on kehittynyt portugalilaisista pelikorteista. Kortit tunnetaan Koreassa nimellä hwatu, ja Havaijilla se joskus lausutaan hanafura. Hanafuda -korteilla pelataan useita eri korttipelejä, joista tunnetuimmat ovat japanilainen Koi Koi ja korealainen Go stop. Hanafuda tarkoittaa Kukkakortteja, ja korteilla pelattavista peleistä käytetään yleisnimeä Hanafuda- eli kukkakortti-pelit.

Historia

Vaikka Japanissa pelattiin useita hienostuneita korttipelejä jo aikaisilla ajanjaksoilla, ei niitä silti pelattu uhkapeleinä taikka köyhien keskuudessa. Kaikki kuitenkin muuttui vuonna 1549, kun Francis Xavier rantautui Japaniin tuoden mukanaan portugalilaisen korttipakan. Länsimaiset korttipelit kuitenkin kiellettiin samassa yhteydessä, kun Japani sulki yhteytensä länsimaailmaan vuonna 1633.
Koska kielletyt kortit olivat olleet suosittuja, tuntematon pelaaja kehitti korttipelin "Unsun Karuta". Nämä kortit oli koristeltu kiinalaisella taiteella, kuvaten kiinalaisia sotilaita, aseita, haarniskoita sekä lohikäärmeitä. Pakka koostui 75 kortista, mutta peli ei ollut korkean oppimiskynnyksensä takia yhtä suosittu kuin länsimaiset korttipelit.
Vuosina 1765-1788 korttipeli nimeltä Mekuri Karuta otti Unsun Karutan paikan. Pakassa oli 48 korttia, jotka jakaantuivat neljään 12 kortin settiin. Pelistä tuli laajalti suosittu, ja se oli yksi yleisimmistä uhkapelimuodoista tällä ajanjaksolla. Peli kiellettiin suosionsa takia vuonna 1791.
Seuraavina vuosikymmeninä kehitettiin lukuisia muita korttipelejä, jotka kuitenkin melkeinpä heti kiellettiin uhkapelikäyttönsä takia. Hallitus kuitenkin tajusi, että maassa tulisi aina olemaan jokin kansan pelaama uhkapeli, ja ryhtyi höllentämään tiukkaa uhkapelilakiaan.
Tämän tuloksena syntyivät lopulta Hanafuda-pelit, jotka yhdistelivät perinteisiä japanilaisia elementtejä länsimaiseen korttipeliin. Korttipelit eivät kuitenkaan enää olleet niin suosittuja kuin hallituksen kieltokauden aikana.
Vuonna 1889 Fusajiro Yamauchi perusti yrityksen Nintendo Koppai valmistaakseen käsintehtyjä Hanafuda-kortteja. Vaikka yritykseltä kesti jonkin aikaa päästä vauhtiin, pian hanafuda-kortteja alettiin käyttää peliluolissa, ja korttipeleistä tuli jälleen suosituja Japanissa. Nintendo Koppaista tuli myöhemmin tunnettu videopelivalmistaja Nintendo.
Nykyään Hanafuda-pelejä pelataan erityisesti Havaijilla sekä Koreassa. Ne ovat kahden tai kolmen hengen pelejä, tosin Havaijilla tunnetaan myös useamman pelaajan versio nimeltä Sakura.
Ed Atkins

Ed Atkins (s. 1982) on brittiläinen taiteilija. Hän käyttää töissään monipuolisesti tekniikan suomia mahdollisuuksia: teräväpiirtotelevisioita, surround-ääniä ja digitaalista editointia.
Atkins on opiskellut kuvataidetta Lontoossa. Hän suoritti kandidaattitutkinnon Central Saint Martinsin taidekoulussa ja jatkoi maisteriksi Slade School of Fine Artissa.
Taiteilijan työnsä ohella Atkins luennoi Goldsmiths’ Collegessa Lontoossa.
Atkins on yksi Helsingin Ars 17 -näyttelyn keskeisistä taiteilijoista. Hänen teoksensa täyttävät lähes kokonaisen kerroksen Kiasmassa.
Malawinluhtapiispa

Levinneisyys

Malawinluhtapiispaa tavataan Malawissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dartmoor

Dartmoor on nummialue Devonissa, Englannin lounaiskärjessä. Alue on noin 37 km pitkä pohjois-.eteläsuunnassa ja 32 km itä-länsisuunnassa.  Kansallispuistona suojellun alueen pinta-ala on 945 km². Dartmoorille ovat ominaisia nummimaisemasta pilkistävät pienet graniittikukkulat. Tyypillistä kasvillisuutta ovat kanervanummet. 
Korkein kohta High Willhays on 623 metriä merenpinnan yläpuolella.
Osia Dartmoorista on käytetty armeijan ampumaharjoitusalueena 200 vuotta. Muu osa on suosittu matkailukohde. Dartmoorissa on paljon historiallisia ja esihistoriallisia kohteita.
Dartmooriin on perinteisesti liitetty erilaisia myyttejä ja kummitustarinoita, ja sitä ovat hyödyntäneet monet kirjailijat kuten Sir Arthur Conan Doyle ja Agatha Christie. Christie hankki sieltä perheelleen loma-asunnon.
Gotlannin lääni

Vaakuna

Gotlannin lääni käyttää samaa vaakunaa kuin Gotlannin maakuntakin.

Maakäräjät

Ruotsissa maakäräjät vastaavat pääasiassa yhteiskunnan julkisesti rahoitetusta terveydenhuollosta. Lisäksi maakäräjät huolehtii yleisesti liikenteestä, vastaa tietyistä aluekehittämiseen liittyvistä tehtävistä ja tuottaa kulttuuritoimintaa. Maakäräjät perustettiin Ruotsiin vuonna 1863. Tuolloin perustettiin myös Gotlannin läänin maakäräjät. Ne lakkautettiin vuoden 1971 kuntauudistuksen yhteydessä, minkä jälkeen Gotlannin kunta on huolehtinut maakäräjien tehtävistä. Maakäräjävaltuustoa ei ole, vaan päättävänä toimielimenä on Gotlannin kunnanvaltuusto.

Väestö maakunnittain

Gotlannin läänissä oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 57 308 asukasta. Kaikki asuivat Gotlannin maakunnassa, sillä Gotlannin lääni ja Gotlannin maakunta vastaavat toisiaan.