google/wiki40b huggingface dataset:
Sundanlivertäjä

Levinneisyys

Sundanlivertäjää tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aavikkonärhi

Levinneisyys

Aavikkonärheä tavataan Kiinassa, Mongoliassa ja Kazakstanissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei ole arvioitu, mutta lajin on raportoitu olevan esiintymisalueellaan harvinainen. Populaation arvellaan pienenevän pensaikkoalueiden ylilaidunnuksen takia.
Valko-Venäjän rupla

Historia

Valko-Venäjän neuvostotasavallalla oli muiden neuvostotasavaltojen tapaan käytössä Neuvostoliiton rupla. Itsenäistymisen jälkeen oma setelistö otettiin käyttöön toukokuussa 1992. Alkuvaiheessa setelistössä oli myös yhtä ruplaa pienempiä setelejä; rupla jakautui 100 Valko-Venäjän kopeekkaan. 
Inflaatio oli voimakasta, joten vuosien kuluessa setelistöön lisättiin uusia nimellisarvoltaan suuria seteleitä. Kehityksen viedessä superinflaatioon vuonna 1999, käyttöön otettiin jo yhden ja viiden miljoonan ruplan setelit. Vuonna 2000 tehtiin rahauudistus, minkä seurauksena vanha, itsenäisyyden alkuvuosien setelistö poistui käytöstä vuonna 2001.

Kolmas rupla 2016–

Heinäkuussa 2016 liikkeelle laskettiin uusi Valko-Venäjän rupla, vaihtokurssi vanhaan ruplaan on 1 uusi rupla = 10 000 vanhaa ruplaa. Molemmat ruplat olivat käytössä rinnakkain vuoden loppuun asti. Ensimmäistä kertaa Valko-Venäjä otti kolikot käyttöön arvoiltaan 1, 2, 5, 10, 20 ja 50 kopeekkaa sekä yhden ja kahden ruplan kolikot. Seteleitä on seitsemän 5, 10, 20, 50, 100, 200 ja 500 ruplaa. Seteleissä on vuosiluku 2009 vuoden 2016 sijaan, joka johtuu siitä, että alun perin uusi rupla piti laskea liikkeelle jo vuonna 2009. Kolikoiden tyyli muistuttaa etäisesti eurokolikoita.

Vuoden 2016 rahanuudistus

Heinäkuun 1. päivänä 2016 julkaistiin kolikot yhdestä kopeekasta kahteen ruplaan (1, 2, 5, 10, 20 ja 50 kopeekkaa sekä 1 ja 2 ruplaa) sekä setelit viidestä viiteensataan ruplaan (5, 10, 20, 50, 100, 200 ja 500 ruplaa).
Uusi, 2016 käyttöön otettava (”vuoden 2009 suunnitelman mukainen”) raha ja aiempi (”vuoden 2000 rahanuudistuksen mukainen”) setelistö, ovat käytössä maksuvälineinä Valko-Venäjällä samanaikaisesti 1. heinäkuuta vuoden loppuun asti tämän välisenä aikana edellä esitetty muuntosuhdetta (1:10 000, eli vanhasta rahasta ”otetaan neljä nollaa pois”) soveltaen. Vuosina 2017–2019 voi vuoden 2000 rahanuudistuksen mukaista rahaa vaihtaa ilman lisämaksua Valko-Venäjän pankeissa ja luottolaitoksissa rahanuudistuksen 2016 mukaiseksi rahaksi. Tämän jälkeen, vuosina 2020–2021 vanhantuneita 2000 rahanuudistuksen mukaisia setelitä voi vielä vaihtaa uudeksi rahaksi Valko-Venäjän kansallispankissa.
Jiri Kuronen

Jiri Kuronen (s. 1974) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hän on opiskellut musiikkikasvatusta Sibelius-Akatemiassa pääinstrumenttinaan piano. Hän on opettanut musiikkia muun muassa Teatterikorkeakoulussa ja Sibelius-Akatemiassa. 
Kuronen on työskennellyt musiikkiteatterin parissa mm. Teatteri Vantaassa (ent. Teatteri Kehä III), Kansallisteatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Svenska Teaternissa, sekä monissa erilaisissa ravintolateatteriprojekteissa ja lauluilloissa.
Kuronen perusti vuonna 2004 Kiima-levyt-levy-yhtiön yhdessä serkkunsa Olavi Uusivirran kanssa. Yhtiön ensimmäinen julkaisu oli Jiri Kuronen & Lähiö -kokoonpanon albumi Lauluja. Kokoonpanossa ovat mukana muun muassa näyttelijä-laulajat Maria Ylipää ja Petja Lähde sekä tuottaja Janne Halonen.
Jiri Kuronen soitti koskettimia Olavi Uusivirran yhtyeessä vuoteen 2014 asti ja on osallistunut Uusivirran albumien sovittamiseen ja tuotantoon. Kuronen toimii myös kosketinsoittajana ja haitaristina Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeessä. Jiri Kuronen on myös isännöinyt Poppia kyydissä -ohjelmaa TV1:llä yhdessä Aki Sirkesalon kanssa.
Lisäksi Jiri on vieraillut muutamien artistien kuten Mimmit-yhtyeen levyillä.
Aune Suomalainen

Aune Suomalainen oli suomalainen kääntäjä. Hän käytti myös salanmeä Elina Kangas.
José Daniel Valencia

Seurajoukkueura

Valencia aloitti uransa Jujuyn paikallisessa joukkueessa, mutta siirtyi pian Talleres de Córdoban joukkueeseen, jossa hän pelasi suurimman osan urastaan. Tuossa seurassa hän oli kakkos- ja kolmossijoilla kerran sekä neljä kertaa välierähäviäjinä. Vuonna 1986 hänet lainattiin ecuadorilaiseen LDU Portoviejoon, mutta hän oli siellä vain vuoden ennen siirtymistään takaisin Córdobaan. Kahden vuoden päästä Valencia vaihtoi joukkueekseen kolmannessa divisioonassa pelanneen Guaraní Antonio Francon. Hän viipyi siellä kuitenkin vain vuoden verran, kunnes palasi takaisin pääsarjaan. Tällä kertaa hän pelasi Rosario Centralin riveissä. Rosariossa Valencia ei saanut peliaikaa, joten hän siirtyi Boliviaan, jossa hän pelasi kahdessa seurassa: Club Jorge Wilstermannissa ja Club San Joséssa. San Joséssa hän oli jälleen toisella sijalla kaksi kertaa, vuosina 1991 ja 1992. Samassa seurassa hän pääsi pelaamaan myös Copa Libertadoresissa, mutta menestys oli heikkoa, kun San José oli alkulohkonsa viimeinen sekä vuonna 1992 että 1993. Valencia lopetti seurajoukkueuransa 37-vuotiaana vuonna 1993.

Maajoukkueura

Valencia pelasi maajoukkueessa 41 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän pelasi neljässä eri arvoturnauksessa. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta Argentiinan joukkueessa vuonna 1978 pelaten MM-lopputurnauksessa neljässä ottelussa. Tämän lisäksi hän on pelannut Copa Américassa vuosina 1975 ja 1979 sekä MM-kisoissa 1982.
South Beach -dieetti

South Beach -dieetti on yhdysvaltalaisen kardiologi Arthur Agatstonin kehittämä ruokavalio. Siinä suositaan proteiineja, hitaita hiilihydraatteja ja tyydyttymättömiä rasvoja, ja rajoitetaan nopeita hiilihydraatteja ja tyydyttyneitä rasvoja. Kokonaiskalorimäärä pidetään etenkin aloitusvaiheessa pienenä.

Perusta

Miamilainen Agatston kehitti ruokavalionsa verisuoni- ja sydäntaudeista kärsiville asiakkailleen. Agatston kertoo turhautuneensa nykysuositusten mukaisen ruokavalion suositteluun asiakkailleen, koska se ei tuottanut haluttua tulosta asiakkaiden terveyden edistämiseksi. Dieetti opettaa syömään oikeanlaisia hiilihydraatteja ja rasvoja: nopeasti imeytyvät hiilihydraatit korvataan hitaasti imeytyvillä, ja tyydyttyneet rasvahapot tyydyttymättömillä. Agatstonin mukaan suurin osa ihmisten liikakiloista johtuu leivonnaisista, naposteltavista ja muista pitkälle jalostetuista tuotteista saatavista hiilihydraateista.
South Beach ei ole Atkinsin dieetin kaltainen matalahiilihydraattinen, tai perinteinen vähärasvainen dieetti. Agatstonin mukaan ihmisen nauttiessa hiilihydraatteja, haima alkaa vapauttaa insuliinia. Insuliinin erittyessä ihminen ei voi käyttää polttoaineena rasvaa. Koska insuliini myös muuttaa kehoon tullutta ylimääräistä sokeria rasvaksi, painon pudotus ei voi käynnistyä ennen kuin elimistön insuliinitaso on tarpeeksi matala, jotta elimistö voi polttaa rasvaa. South Beach -dieetti perustuukin elintarvikkeiden glykemiakuormaan.

Vaiheet

Ensimmäisen kahden viikon aikana pyritään välttämään kaikenlaisia hiilihydraatteja. Jakson tavoitteena on tyhjentää elimistön hiilihydraattivarastot, jotka myös varastoivat paljon nestettä. Näiden kahden viikon aikana ruokavalion avulla voi pudottaa henkilöstä riippuen 3–8 kg painosta. Sallittuja ruokia ensimmäisessä vaiheessa ovat muun muassa kananmunat, vähärasvaiset lihat, kala ja äyriäiset, kaalit, fetajuusto, pähkinät ja öljyistä rypsi- ja oliiviöljy.
Dieetin tavoite on opettaa ihmisiä syömään mahdollisimman normaalisti, joten toisessa vaiheessa hiilihydraatteja, kuten täysjyväviljoja, hedelmiä ja marjoja ryhdytään palauttamaan ruokavalioon. Dieetin toinen osa kestää laihduttajasta riippuen siihen asti, kunnes saavutetaan haluttu tavoite. Painon pudotusvauhti putoaa tässä vaiheessa n. 0,5–1 kilogrammaan viikossa.
Kolmas vaihe on ylläpitovaihe. Kahden ensimmäisen vaiheen seurauksena dieetin pitäisi muuttua elämäntavaksi, jonka avulla painonhallinta onnistuu jatkossakin. Jos paino lähtee nousuun, laihduttajan on hyvä palata 1–2 viikoksi ensimmäiseen vaiheeseen.
Charles Napier (näyttelijä)

Charles Napier (12. huhtikuuta 1936 – 5. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuva- (muun muassa Rambo – taistelija 2 1985, Miami Blues 1990, Uhrilampaat 1991) ja televisiorooleissa. 
Napierin muistettavimpia roolejaan on punaniskaisen texasilaisen kantrilaulajan rooli elokuvassa Blues Brothers.
Kentuckystä kotoisin oleva Napier aloitti elokuvauransa 1960-luvun lopussa.
Alfakanava

Alfakanava tai läpinäkyvyyskanava on tiettyjen kuvatiedostomuotojen sisältämä kanava, jolla  voidaan  digitaalisessa kuvankäsittelyssä luoda läpinäkyvyyttä kuviin ja näin mahdollistaa pehmeitä reunoja tai esimerkiksi vaikutelma lasista tai muusta läpinäkyvästä materiaalista, joka muuttaa alla olevaa kuvaa hieman omansa väriseksi.
Verho

Verho on kangasta, jota ripustetaan yleensä ikkunan eteen estämään tai himmentämään valoa. Verhoja voidaan käyttää myös muihin tarkoituksiin, kuten suihkuverhona, näkösuojana, tilan jakamiseen, tai pelkästään esteettisistä syistä. Verho vaimentaa myös kaikua huoneistossa.
Ennen nykyaikaisen lämmitystekniikan ja moninkertaisten ikkunoiden käyttöönottoa verhoja käytettiin myös sisätilojen pitämiseksi lämpiminä. Kun itämaista ja Italiasta levisi muualle maailmaan taidokkaasti valmistettuja kankaita, verhoja alettiin käyttää myös koristeina.
Päiväverho tai valoverho on ohutta, vaaleaa valoa läpäisevää kangasta. Sitä käytetään useimmiten alimman kerroksen kadunvarsi-ikkunoissa, jolloin päivänvalo pääsee sisään, mutta ulkoa ei silti näe ikkunan läpi sisään. Kappa on kapea verho, joka peittää verhotangon ja ikkunan yläreunan. Salusiini (tai puoliverho) on ikkunanpuitteisiin kiinnitetyn tangon tai langan varaan ripustettu verho, joka peittää vain ikkunan alaosan. Rullaverho on kiinnitetty ikkunan yläpuolelle rullalle ja vedetään narulla alas auki. Sälekaihdin on ikkunaan yleensä kiinteästi asennettava verho, joka on valmistettu langoilla toisiinsa yhdistetyistä puu- tai metallisäleistä. Paneeliverho on suora ja sileä kangas, joka kiinnitetään ikkunanpuiteeseen tai kiskoon. Esirippu on verho, joka teatterissa peittää näyttämön ennen esityksen alkua.
Verhot ripustetaan esimerkiksi pujottamalla verhotanko verhoon ommeltuun pujotuskujaan, tai käyttämällä verhorenkaita, lenkkejä, nauhoja tai purjerenkaita. Verhot voi myös ripustaa vaijeriin, joka on pingotettu kattoon tai seinästä seinään. Verhotangon päissä on usein koristeelliset nupit, jotka estävät verhoa liukumasta tangoilta. Verhon keskiosan kohdalla pystysuunnassa voi olla verhonauha, josta verho vedetään sivulle ja kiinnitetään seinään asennettuun verhopidikkeeseen.
Obersturmführer

Obersturmführer (lyh. Ostuf, suom. ”rynnäkön päällikkö” oli natsi-Saksan SS-joukoissa ja Sturmabteilungissa (SA) käytetty sotilasarvo. Se vastaa Suomen puolustusvoimien arvoa yliluutnantti. Arvon vastaavuus Wehrmachtissa oli Oberleutnant.
Obersturmführer tarkoittaa suoraan käännettynä rynnäkön päällikköä. Arvoa käytti ensimmäisenä SA seurauksena sen laajentumisesta vuonna 1932. Se otettiin pian käyttöön myös SS:ssa. 
Sotilaallisissa Waffen-SS-joukoissa Obersturmführer oli yleensä joukkueenjohtaja. Kolmannen valtakunnan pääturvallisuusviraston RSHA:n Obersturmführer toimi apulaiskomppanianpäällikkönä. Yleensä SS:n riveissä arvon kantaja saattoi toimia esikunta-adjutanttina, Gestapon upseerina ja keskitysleirin valvojana.
Kei-auto

Kei-auto on japanilainen pienten ajoneuvojen luokka. Ne ovat erittäin suosittuja Japanissa. Suosio johtuu kei-autojen verotuseduista. Tämä on aiheuttanut myös huolta ja kummastelua Japanin ulkopuolella. Kei-autot suunnitellaan hyvin tarkasti japanilaisia säädöksiä ja markkinoita silmällä pitäen.
Klaus Mäkelä

Ura

Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi 1957 Helsingin Normaalilyseosta ja suoritti valtiotieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1963. Hän toimi dosenttina vuodesta 1972 ja valmistui valtiotieteen tohtoriksi 1975  Helsingin yliopistosta. Jo 1960-luvun alkupuolella on toimi Jyväskylän yliopiston assistenttina. 
Mäkelä oli päätoimittajana useissa yhteiskuntapolitiikan ja sosiologian lehdissä. Niitä olivat Alkoholipolitiikka 1972–1974, Oikeus 1975–1976, Sosiologia 1982–1984, Acta Sociologica 1998–2000.
Mäkelä oli 1970-luvulla Juha Partasen ja Kettil Bruunin kanssa nostamassa suomalaista alkoholitutkimusta maailmankartalle. He loivat alalle uuden lähestymistavan tarkastellessaan alkoholikysymystä osana yhteiskunnan kokonaisuutta, eikä pelkkänä yksilön riskikäyttäytymisenä. Hän johti vuosikymmenten ajan 1972–2000 Alkoholipoliittista tutkimuslaitosta ja sen jälkeen Alkoholitutkimussäätiötä, oli asiantuntijana ja neuvonantajana Suomen alkoholipoliittisissa linjauksissa. Hän oli sukupuolten tasa-arvoa edistävän Yhdistys 9:n ja syrjäytyneitä puolustavan Marraskuun liikkeen perustajajäsen. Mäkelä oli 1970-luvulta alkaen komiteajäsenenä luomassa Suomen lainsäädännön pohjaa rikos- ja perheoikeuden sekä valtiosäännön osalta.

Tieteellisiä luottamustehtäviä

Kriminologisen tutkimuslaitoksen hallituksen puheenjohtaja 1972–1974; Oikeus- ja yhteiskuntatieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja 1977–1979; Kettil Bruun Society for Social and Epidemiological Studies on Alcohol, puheenjohtaja 1989–1991.
Jäsenyyksiä komiteoissa: naisen asemaa tutkiva komitea 1966–1970, aborttilakikomitea 1967–1968, kriminaalihuoltokomitea 1970–1972, avioliittolakikomitea 1970–1976, valtiosääntökomitea ja II valtiosääntökomitea 1971–1975, rikosoikeuskomitea 1972–1977, alkoholikomitea 1976–1978, vuoden 1987 alkoholilakikomitea 1987–1989.

Kunnianosoitukset

Jellinek Memorial Award 1984; professorin arvo 2000.
Mike Crapo

Michael Dean ”Mike” Crapo (s. 20. toukokuuta 1951 Idaho Falls, Idaho) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja lakimies.
Crapo syntyi Idaho Fallsissa. Hän opiskeli alemman korkeakoulututkinnon Brigham Youngin yliopistossa ja Juris Doctor -tutkinnon Harvardin yliopiston oikeustieteellisestä vuonna 1977. Crapo on edustanut Idahoa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1993–1999 ja senaatissa vuodesta 1999, jossa hänen nykyiten kautensa päättyy vuonna 2023. Crapo on saanut Boy Scouts of American Distinguished Eagle Scout Awardin ja toipunut eturauhassyövästä.
Crapo on mormoni. Hän meni kesäkuussa 1974 naimisiin Susan Diane Hasletonin kanssa, ja parilla on lapset Michelle, Brian, Stephanie, Lara ja Paul.
Ext2

Ominaisuudet

Edeltäjästään extfs-tiedostojärjestelmästä (joka korvasi alkuperäisen Minix-tiedostojärjestelmän) poiketen ext2 suunniteltiin alusta alkaen laajennettavaksi, ja niin esimerkiksi ext3-tiedostojärjestelmää voi käyttää myös ext2:na. Tiedostojärjestelmä sisältää tiedot käytetyistä laajennoksista ja siitä, onko jokin niistä epäyhteensopiva vanhojen järjestelyjen kanssa. ext-tiedostojärjestelmään verrattuna ext2 oli nopeampi, sisälsi aikaleimaamisen ja tuki 4 terabitin tiedostoja.
Tiedostojärjestelmän alussa on "superblock", jossa kerrotaan tiedostojärjestelmän ominaisuuksista ja sen muiden osien sijainnista. Superblokin jälkeen on varaustaulukkoja ja i-nodeja ja niiden jälkeen näihin liittyvät varsinaiset datablokit. Datablokkien jälkeen on superblokin varakopio ja seuraava erä varaustaulukkoja ja i-nodeja. Kiintolevyjen kasvaessa osa superblokkikopioista on jätetty pois.

Varmuuskopiointi

Mikäli tiedostojärjestelmä vaurioituu, sen perustiedot ovat vielä luettavissa superblokkien varakopioissa ja siten tiedostojärjestelmän eri osat ovat löydettävissä. Kopiot ovat yleensä samoissa paikoissa ja tunnistettavissa myös maagisista numeroista.
inode-blokin rikkoontuessa sen osoittamat tiedostot eivät ole enää automaattisesti korjattavissa, mutta koska saman tiedoston datablokit pyritään pitämään yhdessä, tiedosto saattaa löytyä ehjänä yhdessä tai muutamassa osassa, kunhan nämä osat ovat tunnistettavissa (tekstitiedoston osalta helppoa käsin, joidenkin rakenteellisten tiedostojen osalta mahdollista automaattisesti). inoden rikkoontumisesta on oireena merkilliset tiedosto-oikeudet.
Hakemiston rikkoontuessa tiedoston nimeä ei löydy. Tiedostojärjestelmän korjausohjelma fsck siirtää löytyneen rikkoontuneen tiedoston lost+found-kansioon ja nimeää sen siellä inode-numeron mukaan.
Vahingossa poistetun tiedoston palauttaminen onnistuu automaattisesti niin kauan, kun sen inodea ja datablokkeja ei ole otettu uusiokäyttöön. Yleensä inodeen merkitään tiedoston poistamisen aika ("dtime"), mutta muuten inode jää ennalleen (ext3 yleensä tyhjentää inoden kokonaan).
Thomas Piketty

Thomas Piketty (s. 7. toukokuuta 1971 Clichy, Ranska) on ranskalainen ekonomisti, joka on École d’Économie de Paris'n ja École des Hautes Études en Sciences Sociales’n professori. Pikettyn vuonna 2013 ilmestynyttä teosta Pääoma 2000-luvulla on pidetty tärkeimpänä taloustieteellisenä teoksena vuosiin, ehkä vuosikymmeniin ja se on herättänyt runsaasti keskustelua.

Ura

Piketty palkittiin Yrjö Jahnssonin säätiön taloustieteen palkinnolla vuonna 2013.
Piketty kieltäytyi joulukuussa 2014 hänelle tarjotusta Ranskan Kunnialegioonan kunniamerkistä ja sanoi syyksi sen, ettei ole hallituksen asia päättää, kuka on ”kunnianarvoisa”.
Perintöveron suuruudeksi Piketty ja Emmanuel Saez ovat suosittaneet 50–60 prosentin, suurimpien osalta 80 prosentin veroa. Veroparatiiseja vastaan pitäisi toimia, jotta ansiotuloveroja voisi laskea, sillä monikansalliset yritykset eivät välttämättä nykyisin maksa veroa ollenkaan.
Íngrid Betancourt

Íngrid Betancourt Pulecio (s. 25. joulukuuta 1961 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialais-ranskalainen poliitikko, jonka FARC kidnappasi 23. helmikuuta 2002. Hänet saatiin vapautettua neljäntoista muun panttivangin kanssa 2. heinäkuuta 2008. Betancourt'n tapaus herätti laajaa julkisuutta kansainvälisesti, hänen kaksoiskansalaisuutensa takia erityisesti Ranskassa. 
Betancourt syntyi Bogotássa entisen Miss Kolumbian ja poliitikko Yolanda Pulecion tyttärenä.
Betancourt tuli valituksi Kolumbian edustajainhuoneeseen vuonna 1994 sekä senaattiin 1998, ja hän oli presidenttiehdokkaana vuonna 2002. Hän edusti poliittisella urallaan vihreää Partido Verde Oxigeno -puoluetta.
Betancourt'lla on edellisestä avioliitostaan Fabrice Delloyen kanssa kaksi lasta: Mélanie (s. 1985) ja Lorenzo (s. 1988). Erottuaan hän meni vuonna 1997 uusiin naimisiin Juan Carlos Lecompten kanssa.
Kaappauksen jälkeen eräs samaan aikaan vangittu kertoi Betancourtille olleen kaappausaikanaan suhteen samaan aikanaan vankina olleen senaattori Luis Eladio Pérezin kanssa.
Betancourtille myönnettiin vuoden 2008 Asturian ruhtinaan palkinto.
Erik Rosenlew

Erik Rosenlew (6. heinäkuuta 1877 Pori – 7. lokakuuta 1952 Pori) oli suomalainen vuorineuvos ja W. Rosenlew & Co Ab:n johtaja. 
Rosenlewin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Wilhelm Rosenlew ja Emma Karolina Björkman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 (Nya svenska lärovärket i Helsingfors) ja opiskeli Helsingin yliopistossa kemiaa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1902 ja filosofian maisteriksi 1907. Hän opiskeli myös Zürichissä 1902–1903.
Erik Rosenlew toimi Helsingin yliopiston kemiallisen laboratorion ylimääräisenä assistenttina 1904–1906 ja vt. laboraattorina 1906–1908. Hän oli W. Rosenlew & Co Ab:n johtajana vuodesta 1910 alkaen, yhtiön johtokunnan jäsenenä vuodesta 1907 ja johtokunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1916. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1929.
Rosenlew oli naimisissa vuodesta 1902 Karin Matilda von Frenckellin kanssa.
Ndaut

Ndaut ovat eteläafrikkalainen etninen ryhmä. He elävät pääosin Sambesi-joen valuma-alueella Mosambikin keskiosassa ja Zimbabwen itäosassa. Heidän kielensä ndau kuuluu šonan kielen murteisiin, ja siten nigeriläis-kongolaisiin kieliin. Ndaun kielen puhujia on vuonna 2000 arvioitu olevan Mosambikissa noin 1,9 miljoonaa, koko maailmassa 2,7 miljoonaa. Etninen ndau-identiteetti on kuitenkin monimutkainen kulttuurillinen asia. Ndau-kulttuuri on säilynyt hyvin nykyaikaan asti, ja heillä on perinteitä sateentekiemisestä ja kansanparannuksesta. Varsinkin maaseudun ndau-kulttiuuri poikkeaa kaupunkien shona-kulttuurista. Jotkut lähiseudun kansat pitävät ndauta noitina.
Diabeettinen nefropatia

Diabeettinen nefropatia on diabeteksen komplikaationa aiheutuva munuaistauti.
Munuaissairaus on diabeetikoilla varsin yleinen lisätauti. Tyypin 1 diabeteksesta kärsivistä potilaista noin 33 % saa nefropatian 15-20 vuoden sisällä.  Munuaisissa on jo ehtinyt tapahtua haitallisia muutoksia 20 prosentilla henkilöistä, joilla juuri todetaan tyypin 2 aikuisiän diabetes.
Diabeettisen munuaistaudin merkki on lisääntyvä albumiinin erittyminen virtsan mukana. Pahetessaan sairaus aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa. Sairastumisen riskiä kasvattaa pitkäaikainen huono sokeritasapaino. Sairauteen liittyy retinopatia, silmän verkkokalvon häiriö.
Diabeettista nefropatiaa voidaan ennaltaehkäistä muutamilla tavoilla. Diabeetikon tulee noudattaa hyvää sokeritasapainoa ja pitää verenpaine normaalina. Jos potilaalle on jo kehittynyt munuaistautia, sen eteneminen on varhaisessa vaiheessa mahdollista pysäyttää tai sitä voidaan hidastaa merkittävästi. Joissakin tapauksissa saatetaan joutua turvautumaan dialyysihoitoon tai munuaisensiirtoon.
Lezgin kieli

Levinneisyys ja puhujamäärä

Lezgiä puhutaan Dagestanin tasavallan kaakkoisosassa Suleiman Stalskin, Kurahin, Magaramkentin, Ahtyn, Dokuzparan sekä osittain Hivin, Rutulin, Derbentin, Kiziljurtin ja Hasavjurtin piireissä. Pohjois-Azerbaidžanissa lezgin puhujat asuvat Qusarin, Quban, Xaçmazin, İsmayıllın, Qəbələn ja Oğuzin piireissä. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan lezgin puhujia oli Neuvostoliitossa 434 200 henkeä, joista 204 400 asui Dagestanissa ja 156 100 Azerbaidžanissa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan lezgiä puhui Venäjällä 397 300 henkeä, joista 345 900 Dagestanissa. (lukuihin sisältyvät myös lezgiä toisena tai vieraana kielenä puhuvat).
Vuonna 1989 Venäjän lezgeistä 93,9 % puhui lezgiä äidinkielenään ja 0,7 % toisena kielenä. Vuonna 2002 lezgiä osasi 92,9 % koko Venäjän ja 99,1 % Dagestanin lezgeistä.
Venäjällä kansallisuudeltaan lezgeistä 90,3 % osaa venäjää (73,2 % vuonna 1989). Suuri osa lezgeistä puhuu myös azeria. Vuonna 2002 azeria osasi 5,1 % Venäjän lezgeistä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 402 200 lezgin puhujaa.

Historia ja murteet

Lezgin kieli kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään, jossa se muodostaa tabasaranin ja agulin kanssa itäisen alaryhmän. Kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen. Dagestanissa puhutaan Kjurin ja Samurin päämurteita, jotka jakautuvat useisiin alamurteisiin. Azeri on vaikuttanut huomattavasti Azerbaidžanissa puhuttuihin Quban murteisiin.

Kirjakieli

Lezgin kirjakieli sai alkunsa 1700-luvulla, jolloin arabialaista aakkostoa käyttäen kirjoitettiin muistiin ensimmäiset lezginkieliset runot. Kirjallisuuden kielenä käytettiin myös turkkia (azeria), persiaa ja arabiaa. 1800-luvun loppupuolella kielitieteilijä Pjotr Uslar laati kyrilliseen kirjaimistoon perustuneen kirjoitusjärjestelmän, joka ei kuitenkaan saanut laajempaa käyttöä. Dagestanin kieliin mukautettua arabialaista aakkostoa lezgit käyttivät vuoteen 1928 saakka, jolloin siirryttiin latinalaiseen kirjaimistoon. Vuonna 1938 otettiin käyttöön kyrillinen kirjaimisto, jossa venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään Dagestanin muiden kielten tapaan erilaisten kirjainyhdistelmien ja merkin Ӏ avulla. Kirjakielen normit perustuvat Kjurin päämurteen Gjunein murteeseen.
Kirjakieltä käytetään etupäässä Dagestanissa. Koulujen alaluokilla lezgi toimii opetuskielenä ja ylemmillä luokilla sitä opiskellaan aineena. Kielellä julkaistaan oppikirjoja, kauno- ja lastenkirjallisuutta. Mahatškalassa ilmestyy sanomalehti Lezgi gazet ja maaseudulla 8 paikallislehteä. Lisäksi julkaistaan naistenlehteä Dagustandin dišegli, kirjallisuuslehteä Samur, lastenlehteä Kard, islamilaista lehteä Assalam ym. Kieltä käytetään myös radiossa ja televisiossa. Derbentissä toimii lezginkielinen ammattiteatteri. Azerbaidžanissa lezgiä opetetaan muutamissa Qusarin piirin kouluissa.

Nykytilanne

Lezgin asema kieliyhteisön keskinäisen kanssakäymisen välineenä on vahva ja kirjakielen käyttöala melko laaja. Kieltä pidetään varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole uhanalainen.