google/wiki40b huggingface dataset:
Kalarin piiri

Kalarin piiri (ven. Каларский район, Kalarski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1938 perustetun piirin pinta-ala on 56 800 neliökilometriä. Asukkaita on 9 600 henkeä (vuonna 2009).
Kalarin piirin sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin pohjoisimmassa osassa. Pohjoisessa se rajoittuu Irkutskin alueeseen, koillisessa Sahan tasavaltaan, idässä Amurin alueeseen, kaakossa Taka-Baikalian Tungirin-Oljokman piiriin, koillisessa Tungokotšenin piiriin ja lännessä Burjatiaan. Nimensä piiri on saanut Vitimin sivujoesta Kalarista.
Piiriin kuuluu Novaja Tšaran kaupunkimainen taajama ja neljä maalaiskuntaa: Ikabja, Kuanda, Tšapo-Ologo ja Tšara. Hallinnollinen keskus on Tšaran kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 11.
Piirin kautta kulkee 1980-luvulla valmistunut Baikalin–Amurin rautatie. Piirikeskus sijaitsee 16 kilometriä Novaja Tšaran asemasta pohjoiseen. Matkaa aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan on suorinta tietä 690 kilometriä.
Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita on nykyään vain 5 % piirin väestöstä. Valtaosa asukkaista on venäläisiä.
Viime aikoihin saakka seudun pääelinkeinona oli poronhoito. Nykyään yhä suurempi merkitys on metsävarojen ja metalliesiintymien hyödyntämisellä.
Seudulla on lukuisia arkeologisia ja luonnonmuistomerkkejä. Novaja Tšarassa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtinä ilmestyvät Severnaja pravda (”Pohjoisen totuus”) ja Kalarskaja zvezda (”Kalarin tähti”).
Ari Huusela

Purjehdusura

Huusela on purjehtinut kilpaa 30 vuotta. Avomeripurjehduksen Suomen mestaruutta Huusela oli voittamassa vuonna 1997. Vuonna 1999 Huusela osallistui ensimmäistä kertaa Atlantin ylittävään Mini-Transat -kilpailuun 6,5-metrisellä Pomi-veneellä. Huusela oli paras pohjoismaalainen sijoituttuaan kolmanneksitoista. Syksyllä 2007 hän osallistui kisaan toistamiseen ja pääsi maaliin. Transat 6,50 purjehdittiin vuonna 2007 La Rochellesta Ranskasta Madeiran kautta Salvador da Bahiaan Brasiliaan. Vain kaksi suomalaista on onnistunut pääsemään mukaan 6,50-luokan Transat-kilpailuun Reima Alander vuonna 1997 ja Ari Huusela 1999 sekä 2007.
Vuonna 2014 Huusela pääsi ensimmäisenä pohjoismaalaisena maaliin Route du Rhum -yksinpurjehduskilpailussa Ranskan Saint Malosta Guadeloupeen. Huusela osallistui kilpailuun Rhum-luokassa Class40-tyypin  Neste Oil -veneellään. 
Huusela siirtyi 2017 yksinpurjehduksen Imoca-luokkaan. Vuonna 2018 hänestä tuli Pohjoismaiden ensimmäinen Imoca Globe Series -kilpailuun osallistunut ja maaliin päässyt kippari. Kisa oli Route du Rhum 2018. Keväällä 2019 Huusela pääsi maaliin Imoca Globe Seriesin Bermudes 100 Race -osakilpailussa (2000 NM).
Amo (albumi)

Tyyli, teema ja vaikutteet

Albumi on yhtyeen aikaisempaan tuotantoon verrattuna oudoin, ihmeellisin ja laajin musiikillisesti. Se käsittelee rakkautta sen hyvistä ja huonoista puolista ja se on saanut paljon vaikutteita laulaja Oliver Sykesin erosta. Albumin keskeisin sanoma kertoo että rakkaudesta kannattaa "taistella", sillä se on sen arvoista. Musiikillisesti albumissa laajasti vaikutteita eri genreistä kuten popista, hip-hopista, trapista ja elektronisesta tanssimusiikista.
Topias Laine

Topias Yki Eerik Laine (s. 12. heinäkuuta 2001) on suomalainen keihäänheittäjä. Topias edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Hänen ennätyksensä 800 g keihäällä on Helsingissä 12. elokuuta 2019 heitetty 76,98 metriä.
Vuonna 2017 Laine voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla kultaa keihäänheitossa ja pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 2018 hän voitti kultaa nuorten kesäolympialaisissa. Hän sijoittui alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 kolmanneksi ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 kuudenneksi.
Keihäänheitossa Lainetta valmentaa isänsä Yki Laine.
Alice Herz-Sommer

Alice Herz-Sommer (myös Alice Sommer-Herz tai Alice Sommer; 26. marraskuuta 1903 Praha, Itävalta-Unkari – 23. helmikuuta 2014 Lontoo, Britannia) oli tšekkiläinen pianisti, musiikinopettaja ja Theresienstadtin keskitysleiriltä pelastunut. Hän oli viimeisinä elinvuosinaan vanhin tunnettu selviytyjä holokaustista. Yli satavuotiaana hän kirjoitti holokaustikokemuksistaan kirjan Ein Garten Eden inmitten der Hölle, joka nousi myyntimenestykseksi.
Herz-Sommer syntyi Prahassa, Itävalta-Unkarissa, Marianan kaksossiskona. Hän meni naimisiin muusikko Leopold Sommerin kanssa vuonna 1931 ja sai Raphael-pojan (1937–2001). Useimmat hänen sukulaisensa ja ystävänsä (muun muassa Max Brod ja Felix Weltsch) pakenivat Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen Palestiinaan, mutta hän itse pysyi Prahassa. Vuonna 1942 hänen sairas äitinsä Sophie surmattiin. Vuotta myöhemmin hän joutui miehensä ja poikansa kanssa Theresienstadtiin, jossa Herz-Sommer soitti konserteissa. Hänen miehensä lähetettiin myöhemmin Auschwitziin, ja vaikka hän selvisi sieltä, hän kuoli Dachaun keskitysleirillä vuonna 1944. Kun Theresienstadt vapautettiin vuonna 1945, Herz-Sommer palasi Prahaan.
Vuonna 1949 Herz-Sommer muutti sukunsa luo Israeliin. Hän asui siellä ja toimi musiikinopettajana Jerusalemissa, kunnes muutti sellistipoikansa kanssa Lontooseen vuonna 1986.
Vuonna 2010 BBC Four näytti ohjelman Herz-Sommerin elämää kunnioittaakseen. Herz-Sommer nimesi optimisminsa pitkäikäisyytensä salaisuudeksi.
Mertajärvi (Pälkäne)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,3 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä mpy.
Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa

Elokuvan vaikutuksia

Saturday Night Fever levitti diskon musiikkina valtavirraksi ja ilmiönä maailmanlaajuiseksi tehden diskosta monen kaupungin illanviettopaikan.
Elokuva on antanut vaikutteita ja ideoita musiikkivideoihin kuten Madonnan ”Hung Up” ja N-Trancen ”Stayin’ Alive”, joka myös kappaleena pohjautuu elokuvan samannimiseen tunnuskappaleeseen, jonka esitti Bee Gees. Tom Novyn ”Your Body” -videoon on mukailtu elokuvan kohtauksia, lavastuksia ja koreografioita. Myöhempiä elokuvia Fame (1980) ja Flashdance (1983) on usein verrattu Lauantai-illan huumaan.
Musiikkiaiheisen Glee-nuortensarjan kolmannen tuotantokauden jakso ”Saturday Night Glee-ver” vuodelta 2012 on omistettu Saturday Night Feverin musiikille.

Juoni

Tony Manero (Travolta) on kouluttamaton teini Brooklynin kaduilta. Hänen viikkojensa kohokohta on lauantai-ilta, jolloin nuoriso kokoontuu paikalliseen diskoon, jossa Tony on tanssilattian kiistaton kuningas. Diskossa Tony tapaa tytön nimeltä Stephanie (Gorney), ja he sopivat osallistuvansa parina tanssikilpailuun. Stephanie ei kuitenkaan lankea Tonyn iskuyrityksiin, vaan hänellä on mielessään suuremmat tavoitteet: Stephanie nimittäin aikoo muuttaa Brooklynistä joen toiselle puolen Manhattanille. Vähitellen myös Tonyn silmät avautuvat huomaamaan, että elämässä voisi olla jotain muutakin kuin vain lauantai-illan huumaa diskon parketilla, joten hän ja Stephanie päättävät auttaa toisiaan tavoitteessa aloittaa elämä Manhattanilla puhtaalta pöydältä.

Sovitukset

Elokuvasta on muokattu musikaaliversio, joka esitettiin myös Suomessa Marco Bjurströmin ohjauksena Linnanmäen Peacock-teatterissa sekä kiertueella 2004.
HMS Vanguard (1909)

Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä HMS Vanguard siirrettiin 1. Taistelulaivaviirikköön Suureen laivastoon (Grand Fleet). Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916, minkä jälkeen se siirrettiin 4. Taistelulaivaviirikköön. Alus ei kärsinyt vaurioita taistelussa.
HMS Vanguardissa tapahtui räjähdys juuri ennen puoltayötä 9. heinäkuuta 1917 Scapa Flow'n laivastotukikohdassa. Alus upposi välittömästi ja vei mukanaan oletettavasti 843 miestä ainoastaan kahden pelastuessa. Onnettomuuspaikka on nykyisin suojeltu muistomerkki.
Harmaamanikki

Levinneisyys

Harmaamanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jadrolinija

Laivasto

Yhtiöllä on neljä suurta autolauttaa: Liburnia, Marko Polo, Dubrovnik ja Zadar. Näillä on yhteys myös Italiassa oleviin Anconan ja Barin kaupunkeihin.  Lisäksi Jadrolinijalla on 33 pienempää autolauttaa, kolme klassista matkustaja-alusta, yksi vesibussi ja kahdeksan katamaraania.
Isolepakko

Ulkonäkö ja koko

Isolepakon väri on lämpimän ruskea. Se pään ja vartalon yhteispituus on 62-80 mm, siipien kärkiväli 32-40 cm ja paino 19-40 grammaa.

Levinneisyys

Isolepakoita elää Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Sen levinnäisyyden pohjoisraja on 60° pohjoista leveyttä.  Isolepakko muuttaa talveksi lämpimämpään ilmastoon. Suomessa isolepakoita tavataan maan lounaisosassa lähes vuosittain muuttoaikana.

Elintavat

Isolepakot elävät alavilla mailla ja ylätasongoilla, lehti- ja sekametsissä, puistoissa ja puiden reunustamilla kaduilla. Ne elävät puiden onkaloissa ja talvehtivat niissä. Kesäisin lepakkonaaraat muodostavat 20–60 yksilön yhteisöjä ja koiraat viettävät yksinäistä elämää. Isolepakot aloittavat saalistuksen auringonlaskun jälkeen. Ensin ne saalistavat korkealla lentäen ristiin rastiin ja laskeutuvat lähemmäksi maan pintaa vasta yön tullen. Talvisin koiraat ja naaraat talvehtivat yhdessä suurina laumoina, useita satoja, jopa tuhat yksilöä yhdessä. Isolepakot saavat 2 poikasta kerran vuodessa ja voivat elää korkeintaan 8 vuotta.
Meta4

Meta4 on vuonna 2001 perustettu jousikvartetti. Alun perin Mäntän musiikkijuhlien festivaaliyhtyeeksi perustetun kvartetin toiminta vakiintui vuonna 2003. Kvartetin alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Antti Tikkanen ja Minna Pensola, viulu, Eriikka Nylund, alttoviulu sekä Tomas Djupsjöbacka, sello. Vuodesta 2006 kvartetin alttoviulistina on soittanut Atte Kilpeläinen.
Kvartetin kansainvälinen ura käynnistyi Moskovassa vuonna 2004 järjestetyn Dmitri Šostakovitš -kilpailun voitolla sekä erikoispalkinnolla kilpailun parhaasta Šostakovitš-tulkinnasta. Vuonna 2007 Meta4 voitti Wienissä Joseph Haydn -kilpailun  ja sai myöhemmin samana vuonna opetus- ja kulttuuriministeriöltä Suomi-palkinnon  tunnustuksena kansainvälisestä menestyksestään. Meta4 toimi myös BBC:n New Generation Artistina vuosina 2008–2010  ja vuonna 2013 se sai Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon.  Meta4 konsertoi aktiivisesti Suomessa sekä eri puolilla maailmaa. Kotimaassa kvartetti on toiminut Oulunsalo Soi -musiikkijuhlien taiteellisena johtajana 2008–2011 ja vuodesta 2008 se on ollut Kuhmon Kamarimusiikki -festivaalin residenssikvartetti.
Meta4 on opiskellut Eurooppalaisessa Kamarimusiikkiakatemiassa (ECMA)  ja sen merkittävimpiä opettajia ovat olleet Hatto Beyerle ja Johannes Meissl. Kvartetilta on ilmestynyt kolme albumia Hänssler Classicille: niistä ensimmäinen, vuonna 2009 julkaistu Haydnin Jousikvartetot op. 55, 1-3, palkittiin Echo Klassik -palkinnolla vuonna 2010  ja toinen, keväällä 2012 julkaistu Šostakovitšin Jousikvartetot 3, 4 ja 7 voitti YLE:n Vuoden levy 2012 -palkinnon  sekä Vuoden klassinen Emma -palkinnon. Lisäksi kvartetilta on ilmestynyt levyllinen Kaija Saariahon kamarimusiikkia (Ondine, 2013) sekä LP-levyllä Sibeliuksen jousikvartetto ‘Voces Intimae’ (Berliner Meister Schallplatten, 2013). Kvartetin uusin albumi, Bartókin Jousikvartetot 1 & 5 (Hänssler Classic), julkaistiin lokakuussa 2014.
Luoviminen

Luoviminen eli kryssäys on purjehtimista purjealuksella hankatuuleen vastatuuleen pyrittäessä. Purjehtiminen suoraan vastatuuleen ei ole mahdollista, joten alusta on ajettava 30-60 asteen kulmassa sivuvastaiseen (1) ja käännyttävä toiselle halssille (2)(3)(4), ja jatkettava taas sivuvastaiseen (5).
Nousukulma (kryssikulma, optimi vastatuuleen etenemiskulma) riippuu purjealuksen tyypistä. Sivuvastaiseen kuljettaessa purjealus kallistuu voimakkaasti ja pyrkii sortamaan sivulle. Tätä estää purjeveneessä köli, jonka syvyys ja muoto vaikuttavat nousukulmaan voimakkaasti. Aluksen nopeutta vastatuuleen kutsutaan nimellä VMG, nykyaikaiset venemittaristot osaavat laskea sen tuulimittarin ja nopeusmittarin tiedoista.
Avomerellä teoriassa yksi käännös riittäisi. Väylän leveys ja muut esteet sekä tuulen suunnan vaihtelu aiheuttavat sen, että käännöksiä tehdään useita kumpaankin suuntaan.
Myös aurinkopurjeella voi luovia.
Einar Olofsson

Bror Einar Olofsson (20. maaliskuuta 1886 Helsinki – 8. kesäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen venesuunnittelija. 
Olofsson työskenteli Kone ja Silta Oy:ssa piirtäjänä opiskeltuaan sitä ennen Turun teollisuuskoulussa. Olofsson oli  Helsingfors Segelsällskapetin epävirallinen pääsuunnittelija 1910- ja 1920-luvuilla suunnitellen saaristoristeilijöitä, erityisesti 22m2-luokan veneitä jotka menestyivät ja vahvistivat HSS:n asemaa maan johtavana pienten köliveneiden kilpapurjehdusseurana. Olofsson herätti huomiota venesuunnittelijana voitettuaan NJK:n konstruktiokilpailun vuonna 1914 kutosella Puck. 
Olssonin tunnetuin vene oli Yngve Paciuksen voittoisa 30m2-saaristoristeilijä Svanevit. Myöhemmin Olofsson piirsi ennen kaikkea kansainvälisen säännön veneitä kuten kutoset Ellinor ja Arneta sekä useita 5m-luokan veneitä. Olofsson oli itse innokas kilpapurjehtija ja niitti palkintoja suunnittelemillaan veneillä. Olofsson oli 1930-luvulla HSS:n junioritoiminnan käynnistämisen aloitteentekijä.
Claude Sautet

Claude Sautet (23. helmikuuta 1924 – 22. heinäkuuta 2000 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Kriitikko Helena Yläsen mukaan "hän teki parhaat elokuvansa ihmisistä, joissa ei ollut muuta ainutlaatuista kuin se kliseiden läpi porautuva tarkkuus, jolla heitä kuvattiin".
Uransa alkuaikoina Sautet toimi käsikirjoittajana monissa tusinatuotannoissa. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli vuonna 1959 valmistunut Rikolliset. Kymmenen vuotta myöhemmin valmistui elokuva Sellaista on elämä. Se aloitti yhdentoista elokuvan sarjan, jonka elokuvissa Helena Yläsen sanoin "tavalliset ranskalaiset miehet ja naiset elävät keskenään ja synnyttävät toisissaan irrationaalisia, tuskallisia ja kipeitä reaktioita". Kulloiseenkin nykyhetkeen sijoittuvissa elokuvissa kerrottiin usein keski-ikäisistä miehistä, joita näyttelivät muun muassa Ranskan tähtinäyttelijöihin kuuluvat Yves Montand ja Michel Piccoli. Sautet'n elokuvissa nähtiin myös muun muassa Romy Schneider sekä myöhemmin Sandrine Bonnaire, Daniel Auteuil, Michel Serrault ja Emmanuelle Béart. Sautet'n 1970-luvun elokuvista Ylänen pitää hienoimpana vuonna 1974 valmistunutta Ystäväpiiriä. Sautet'n viimeinen elokuva oli vuonna 1995 valmistunut Nelly ja herra Arnaud, josta tuli Ranskassa suuri yleisön suosikki ja joka keräsi myös runsaasti palkintoja.
Maksasyöpää sairastanut Sautet kuoli 76-vuotiaana heinäkuussa 2000.
Hartvig Nissenin koulu

Hartvig Nissens skole, epävirallisesti Nissen, ennen vuotta 1963 tunnettu Nissenin tyttökouluna, on lukio Oslon kaupunginosa Frognerissa.
Koulu oli ensimmäinen tyttökoulu Norjassa ja sen perusti Hartvig Nissen vuonna 1849. Koulun katsotaan olevan yksi Oslon parhaista lukioista, ja vuonna 1919 koulussa perustettiin Norjan ensimmäinen oppilaskunta. 
Norjan prinsessat Ragnhild ja Astrid ovat käyneet Hartvig Nissenin koulun. Norjalainen draamasarja SKAM on pääosin kuvattu siellä.
Meteoroidi

Meteoroidi on asteroidin kaltainen Aurinkokunnan pienkappale; asteroideja pienempiä kappaleita kutsutaan meteoroideiksi, kun niiden läpimitta on alle 10–200 metriä (tietolähteestä riippuen). Meteoroidien lukumäärä kasvaa nopeasti koon pienentyessä. Millimetrin sadasosaa pienemmät hiukkaset ovat mikrometeoroideja.  
Maahan osuvan meteoriperäisen massan kokonaismäärä on satakunta tonnia vuorokaudessa, törmäysnopeuden vaihdellessa 10–70 km/s. Jos meteoroidin läpimitta ylittää kymmenesosamillimetrin, se näkyy meteorina eli tähdenlentona. Maanpinnalle pudonnutta meteoroidia kutsutaan meteoriitiksi. Suurin osa meteorimassasta, eli mikrometeoridit jarruuntuvat yläilmakehässä ja leijailevat pitkän ajan kuluessa alas maanpinnalle.
Planeettainvälisessä avaruudessa liikkuu Aurinkoa kiertävillä radoilla lukemattomia kappaleita, jotka ovat planeettoja pienempiä jäänteitä aurinkokunnan synnyttäneestä kertymäkiekosta. Suurin osa näistä kappaleista kiertää aurinkoa radalla, jonka ratataso poikkeaa korkeintaan 30 astetta planeettojen ratatasosta. Suurimpia kappaleista ovat asteroidit ja pyrstötähdet eli komeetat; pienempiä kappaleita sanotaan meteoroideiksi ja kaikkein pienimpiä hiukkasia planeettainväliseksi pölyksi. 
Tällainen jaottelu on hieman keinotekoinen, sillä pienkappaleet muodostavat pikemminkin jatkumon, jossa ei ole selviä rajoja eri luokkien välillä, mutta massa/lukumääräjakaumassa on havaittavissa maksimit mikrometeoroidien, meteoriparvien kirkkaampien meteoreiden ja metri-kokoisten meteoroidien kohdalla. Tämän lisäksi kaukaa aurinkokunnan ulkopuolelta muutamista lähitähtien keräytymäkiekoista saapuu tähtienvälistä pölyainesta.
Mikrometeoroideja havaitaan mm. tekokuihin ja luotaimiin asennetuilla pölyilmaisimilla. Ne ovat osoittaneet hiukkasten määrän jyrkästi lisääntyvän massan pienentyessä.
Jo pelkästään Maan vetovoiman vaikutuksesta avaruudesta Maata kohti putoava meteoroidi saavuttaa lopulta nopeuden 11 km/s. Meteoroidilla on lisäksi alun alkuaankin omalla Aurinkoa kiertävällä radallaan oma nopeutensa Maan suhteen. Maa kiertää Auringon ympäri nopeudella 30 km/s. Jos meteoroidi kiertää Aurinkoa soikealla radalla vastakkaiseen suuntaan kuin Maa, se voi lähestyä Maata jopa yli 70 km/s.
Meteoroidin suuren nopeuden vuoksi se jarruuntuu jo aivan ilmakehän yläosissa. Noin 100 kilometrin korkeudella meteoroidiin pinta kuumenee ja ilmiö nimeltä ablaatio alkaa kuluttaa sen massaa. Ablaation vaikutuksesta syntyy meteoroidin lähelle sen välittömästi sen taakse jäävä lyhytkestoinen kirkas vana, jonka näemme meteorina eli tähdenlentona.
Mikrometeoroidit ovat liian pieniä aiheuttaakseen havaittavaa valoilmiötä. Vapautuva liike-energia kuitenkin ionisoi ilmakehän atomeja. Tämä ionisoitunut vana antaa selvän tutkakaiun, joten hiukkasia voidaan välillisesti havaita myös tutkan avulla.
Putoava meteoroidi jarruuntuu voimakkaasti lentonsa loppuosassa ilmakehän paksummissa osissa noin 90 kilometrin – suurimmat vain noin 30 kilometrin – korkeudella. Jos kappale selviytyy maanpinnalle saakka, sen loppunopeus on enää muutama sata kilometriä tunnissa. Jäljelle jäänyttä kappaletta kutsutaan meteoriitiksi.
Malediivien maantiede

Fyysinen maantiede

Malediivit sijaitsee Intian valtameressä, Intian niemimaan lounaispuolella. Malediivien länsipuolella on Arabianmeri ja itäpuolella Lakkadiivienmeri. Malediivit koostuu noin 1200 korallisaaresta, jotka ryhmittyvät 27 atollin muodostamaan kahteen ketjuun. Atollisaaret sijaitsevat merenalaisen 960 kilometriä pitkän pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen huipulla, joka kohoaa jyrkästi Intian valtamerestä. Useimmat atollit koostuvat suuresta rengasmaisesta koralliriutasta, johon kuuluu lukuisia pieniä saaria. Saarten pinta-ala on keskimäärin vain 1-2 neliökilometriä ja niiden keskimääräinen korkeus on 1-1,5 metriä merenpinnasta. Korkeimman saaren korkein kohta on kolme metriä merenpinnasta. Suurimmat atollit ovat pohjois-etelä suunnassa noin 50 kilometriä pitkiä ja itä-länsi suunnassa noin 30 kilometriä leveitä, mutta yksittäiset saaret eivät ole kahdeksaa kilometriä pitempiä. Malediiveilla ei ole kukkuloita eikä jokia. 
Jokaisella atollilla on noin 5-10 asuttua saarta. Asumattomia saaria atolleilla on 20-60. Useimmat atollit koostuvat yhdestä suuresta saaresta, jota ympäröi jyrkkä koralliranta.

Kulttuurimaantiede

Hallinnollisesti Malediivit on jaettu yhdeksääntoista hallinnolliseen alueeseen. Maan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Malé.

Luonto

Malediivien trooppinen kasvillisuus koostuu leipäpuiden ja kookospalmujen muodostamista metsiköistä, joissa puiden latvat kohoavat tiheän pensaikon yläpuolelle. Korkeimmaksi kasvava puu saarilla on banianiviikuna. Asumattomien ja asuttujen saarien kasvillisuus on erilainen. Asumattomilla saarilla kasvaa pääasiassa heinäkasveja, kuten bambua ja tiheästi kasvavia pensaita ja muutamia kookospalmuja. Asutuilla saarilla on pieniä viljelyksiä. Maaperä on hiekkainen ja erittäin emäksinen. Typen, raudan ja potaskan puute rajoittaa voimakkaasti maatalouskäyttöä. Maa-alasta 10 prosenttia, eli noin 2600 hehtaaria on viljelykäytössä. Saarilla viljellään taaroa, banaania, kookospähkinää muita hedelmiä. Ainoastaan Fuvahmulahin rehevä saari tuottaa ananasta ja appelsiineja, osittain siksi että saaren maasto on korkeammalla kuin useimmilla muilla saarilla, jolloin pohjavesi ei ole yhtä altis meriveden tunkeutumiselle.
Makea vesi on kerrostunut ylemmälle tasolle kuin merivesi, joka läpäisee saaren kalkkikiveä ja korallihiekkaa. Pohjavesikerrokset kutistuvat nopeasti Malella ja saarilla joissa on paljon ulkomaisia turisteja. Suolaveden tunkeutuminen pohjaveteen muun muassa mangopuut kuolevat Malella. Useimmat atollien asukkaat saavat juomavetensä pohja- tai sadevedestä.
Malediiveja ympäröivä meri on biologisesti monimuotoinen, ja alue tarjoaa elinympäristön useille kalalajeille, ravuille ja muille merieläimille. Maaeläimistä saarilla tapaa lepakkoja, rottia ja liskoja. Malediivien biologinen monimuotoisuus on vakavasti uhattuna väestönkasvun takia, mikä on johtanut muun muassa luonnollisten elinympäristöjen tuhoutumiseen ja luonnonvarojen liikakäyttöön.
Hirvenjuoksu

Hirvenjuoksu on urheilumuoto, joka koostuu kolmesta osalajista; juoksu, etäisyyden arviointi ja ammunta.

Kilpailun kulku

Hirvenjuoksuissa juostava juoksumatka vaihtelee 4–7 kilometrin välillä. Alkuvaiheessa taipaletta on arviointipiste, jossa arvioidaan kuinka kaukana hirvenpäät ovat. Matka vaihtelee 50–200 metrin välillä. Kun noin kolme neljäsosaa matkasta on juostu, on ammunnan vuoro. Siellä ammutaan sadan metrin päähän kymmenen laukausta metsästyskiväärillä. Sen jälkeen juostaan vielä lyhyt matka.
Tom McGillis

Tom McGillis on kanadalainen vastaava tuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnettaan Jennifer Pertschin kanssa yhteisluomista animaatiosarjoista 6teen, Total Drama Island ja Total Drama Action. Hän on myös kanadalaisen tuotantoyhtiön Fresh TV:n puheenjohtaja.
Paula Noronen

Paula Karoliina Noronen (s. 1974) on suomalainen radiojuontaja, televisioesiintyjä, käsikirjoittaja ja kirjailija. Noronen tuli tunnetuksi lukuisista Radiomafiassa esiintyneistä hahmoistaan. Näitä olivat muun muassa Mirva, Tarja Kulho ja Sirkka-Liisa. Radiomafian lopettamisen jälkeen Noronen on esiintynyt televisiossa. Hän juonsi vuonna 2004 Subtv:n Suoraa huutoa! -ohjelmaa. Hän on esittänyt itse luomaansa Sartsaa Yleisradion TV2:n Sartsa ja Timppa -sketseissä, sekä esiintynyt Subtv:n sketsiohjelmassa Pimeä puoli. 
Noronen on taiteen kandidaatti ja opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa tv- ja elokuvakäsikirjoituslinjalla.
Noronen on kirjoittanut myös teoksen Kyllä Sartsa osaa! ja Supermarsu-lastenkirjasarjaa. Lisäksi hänellä on muusikko Heidi Nuutilaisen kanssa komediashow Pirjo ja kaveri.
Noronen on kotoisin Järvenpäästä ja asuu nykyisin Helsingissä. Ennen Radiomafiaa hän työskenteli Radio Iistsaidissa ja Radio Rexissä. Noronen on opiskellut Laajasalon opiston radiolinjalla.
Rongonjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,3 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Salojärven valuma-alueeseen (35.337) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,9 metriä mpy.