google/wiki40b huggingface dataset:
Duguay-Trouin-luokka

Taustaa

Ensimmäinen ensimmäisen maailmansodan jälkeinen laivasto-ohjelma suunniteltiin kesäkuussa 1919 ja sen lähtökohtana oli mahdollinen Italian aiheuttama uhka. Suunnitelma ei kuitenkaan sisältänyt keveitä risteilijöitä. Kuitenkin Normandie-luokan taistelulaivojen tilauksen peruunnuttua niitä korvaamaan päätettiin hankkia kuusi 5000 tonnin risteilijää. Vuoden 1919 lopulla valmistui risteilijöiden suunnittelutyö, jonka mukaan niiden pääaseistukseksi tuli kahdeksan 138,6 millimetrin tykkiä kaksoistorneissa ja alusten huippunopeuden tuli olla 30 solmua. Voimanlähteenä oli kaksiakselinen öljyä polttava moottori ja lopullinen uppouma oli 5270 tonnia. Alusten suunniteltu suoja oli olematon.
Valtiovarainministeri hyväksyi esitetyn suunnitelman 1920, vaikka totesikin laivaston ajavan vain taloudellisia etuja eikä tarpeensa mukaisia. Esikuntaneuvosto veti esityksen takaisin helmikuussa 1920, mikä aloitti keskustelun suunnittelusta uudelleen. Alusten nopeus ja koko olivat pääosissa ja saman aikaisesti palvelukseen otetut sotakorvauksena saadut keskusvaltojen alukset antoivat kuvan moderneista risteilijöistä. Tutkimuksen tuloksena todettiin alkuperäisen suunnitelman (projekti 171) olevan käyttökelvoton ja ennen kaikkea sen aseistuksen. Päätettiin valita uusien alusten pääaseiksi uusi 155 millimetrin tykki, joka perustui maavoimien kenttätykkeihin.
Vuoden 1920 lopulla Ranska sai kopiot Yhdysvaltain Omaha-luokan piirustuksista, jonka jälkeen tehtiin neljä erilaista suunnitelmaa. Kaikki suunnitelmat perustuivat Yhdysvaltain suunnitelmista kopioidulle rungolle ja ne oli kaikki aseistettu kahdeksalla 155 millimetrin tykillä, neljällä 75 millimetrin ilmatorjuntatykillä sekä kahdellatoista torpedoputkella. Suunnitelmien erona olivat ainoastaan konehuoneet ja suoja. 7890 tonnin uppouman suunnitelma C, joka lupasi 34 solmun nopeuden ilman suojaa, valittiin huhtikuussa 1921. Valinnan jälkeen käynnistyi yksityiskohtainen suunnittelu.
Alus nimettiin 8000 tonnin risteilijäksi. Sen suoja oli lähes nolla, kun ainoana suojana oli 30 millimetrin panssarointi tykkitornien etukilvissä sekä muualla vain sirpalesuoja. Toisaalta voitaisiin siten nimetä alus suurennetuksi laivueenjohtajaksi. Aluksen sisäosat oli jaettu lukuisiin osastoihin, vaikka pituusakselin suuntainen jako konehuoneiden osalta olikin jätetty pois. Öljyn käyttö polttoaineena ja turbiinimoottori takasivat kulkemiseen tarvittavan voiman.
Henri Nestlé

Henri Nestlé, oikealta nimeltään Heinrich Nestlé (10. elokuuta 1814– 7. heinäkuuta 1890), oli saksalaissyntyinen sveitsiläinen liikemies ja farmaseutti, joka parhaiten tunnetaan monikansallisen Nestlé-yrityksen perustajana.
Henri Nestlé syntyi Johann Ulrich Matthias Nestlén  ja Anna-Maria Catharina Ehemannin  neljäntenätoista lapsena Frankfurtissa, Saksassa. Perinteiseen eurooppalaiseen tapaan Henri Nestlé peri isänsä liiketoiminnan. Johann Ulrich Nestlé toimi lasinpuhaltajana Töngesgassessa.
Nestlé kehitti yhden ensimmäisistä äidinmaidonvastikkeista vuonna 1867. Tavoitteena oli tehdä terveellistä ja edullista ravintoa vauvoille jotka eivät saa äidinmaitoa. Sen nimeksi tuli Farine Lactée Henri Nestlé. Vuonna 1905 se fuusioitui tiivistemaitoa tuottaneen yrityksen kanssa ja alkoi tuottaa myös suklaata.
Herbie Kastemaa

Heikki Johannes Antero ”Herbie” Kastemaa (s. 13. tammikuuta 1940 Mikkeli – 9. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen mainosgraafikko, joka tunnettiin erityisesti rock-henkisistä ja surrealistisista mainos- ja julistekuvistaan.
Kastemaa valmistui Ateneumin graafiselta linjalta. Hänet tunnettiin julistetaiteilijana, mutta hän teki myös kuvataidetta, kolmiulotteisia töitä ja toimi art directorina mainostoimistoissa. Hän on suunnitellut kirjan kansia ja muun muassa Shellin mainontaa.
Kastemaa toimi ennen oman mainostoimistonsa perustamista muun muassa SEKin ja Lintaksen palveluksessa.
Kastemaa on suunnitellut musiikkitapahtumien, kuten Turku Jazzin ja Ruisrockin julisteita. Kastemaa suunnitteli myös Ylen logon (Herbie Kastemaan renkaat), joka oli käytössä vuosina 1990–1999. Ehkä eniten palkintoja Kastemaa sai vaateliike Mic Macille tekemästään mainonnasta.
Kastemaa kuului 6G-graafikkoryhmään, joka pyrkii tuomaan esiin suomalaista julistetaidetta ja graafista suunnittelua.
Vuonna 2012 Hannu Konttinen koosti Kastemaan töistä kirjan Herbie Kastemaa, alitajunnan kalastaja.
Tros

Tros (m.kreik. Τρώς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dardanian kuningas ja Erikhthonioksen ja Astyokhen poika. Puolisonsa Kallirhoen kanssa hänellä oli pojat Ilos, Assarakos ja Ganymedes, sekä tytär Kleopatra.
Zeuksen siepattua Trosin pojan Ganymedeen, isä suri poikansa menetystä syvästi. Myötätunnosta tämän surua kohtaan Zeus lähetti Hermeen tuomaan tälle kaksi hevosta, jota olivat niin nopeita, että pystyivät juoksemaan veden päällä. Hermes myös lohdutti isää kertomalla tämän pojan olevan nyt kuolematon ja jumalten juomanlaskija.
Dardanialaisia alettiin kutsua troijalaisiksi ja maata Troaaksi Trosin mukaan.
Parumala Thirumeni

Pyhä Geevarghese Mar Gregorios eli Parumala Thirumeni (15. kesäkuuta 1848 – 2. marraskuuta 1902) oli intialainen uskonnollinen johtaja ja myöhemmin sekä Malankaran jakobiittisen syyrialais-ortodoksisen kirkon että Malankaran ortodoksisen syyrialaisen kirkon pyhimys. Hänet tunnetaan yleisesti nimellä Parumala Thirumeni (Parumalan piispa).

Nuoruus

Geevarghese syntyi Chathuruthyn perheeseen Mulanthuruthyssa, Keralassa. Hänen vanhemmillaan, Kochu Mathailla ja Mariamilla, oli yhteensä kolme poikaa ja kaksi tytärtä. Viidennen lapsen, Ipeoran, synnyttyä Mariam kuoli. Geevarghese opiskeli Malpan Geevarghesen alaisuudessa ja vihittiin diakoniksi 14. syyskuuta 1859 kymmenvuotiaana.

Ura

Malpan sairastui vakavasti isorokkoon. Ainoastaan Geevarghese jäi hoitamaan häntä kun muut oli lähetetty kotiin. Kahdeksan päivän kuluttua Malpan kuoli ja Geevarghese sairastui. Tänä aikana hän näki näyn, jossa Neitsyt Maria ilmestyi hänelle ja kehotti häntä omistamaan loppuelämänsä Herralle. Pian tämän jälkeen Geevarghese parani. 1865, 18-vuotiaana, Geevarghese vihittiin papiksi. Joseph Mar Dionysios liitti hänet munkkijärjestöön vuonna 1872. Antiokian patriarkka Ignatius Pathros IV vihki hänet piispaksi 10. joulukuuta 1876, jolloin hänestä tuli Mar Gregorios. Ikänsä vuoksi häntä kutsuttiin nimellä 'Kochu Thirumeni' (Nuori Piispa). Mar Gregorios toimi Ignatius Pathros IV:n sihteerinä ja tulkkina ja oli vuonna 1876 todistamassa historiallista Mulanthyrithyn synodin päätöslauselmaa, joka solmittiin Intian syyrialais-ortodoksisen kirkon ja Antiokian ja koko Idän Pyhän Istuimen välillä. Mar Gregorios nimitettiin piispaksi Niranamiin, Keralaan, ja hän perusti luostarin Keralan Parumalaan.

Pyhimysmäinen elämäntapa

Parumalan seminaarissa hän johti askeettista elämää. Hän heräsi aamulla kello neljä ja rukoili viiteen asti. Sitten hän opetti diakoneja kello seitsemään asti, jonka jälkeen hän rukoili ja nautti kevyen aamiaisen. Yhdeksästä yhteentoista hän opetti jälleen diakoneja. 11:stä keskipäivään hän hoiti hallinnollisia asioita, minkä jälkeen hän rukoili ja söi lounaan. Sitten hän lepäsi 13.30 asti, minkä jälkeen hän opetti kello kuuteentoista asti pitäen välissä lyhyen rukoushetken. Kello kuudestatoista 17.30 asti hän hoiti hallinnollisia tehtäviä. Illan rukousten ja illallisen jälkeen hän opetti diakoneille Raamattua. Kompletorion jälkeen kello 21 hän antoi diakonien mennä nukkumaan, mutta saattoi itse vielä rukoilla keskiyöhön asti.

Kuolema

Mar Gregorios sairastui palatessaan Veeyapuramin kirkosta vihittyään avioparin. Jo sairautensa alussa hän tajusi elävänsä viimeisiä elinpäiviään. Vaikka hän heikkeni päivä päivältä, hänen kasvonsa kirkastuivat myös päivä päivältä. Keskiyöllä, 2. marraskuuta 1902 hän kuoli valmistautuneena kohtaamaan Taivaallisen isänsä.
Persson Motorsport

Persson Motorsport on autourheilutalli, jonka perusti ruotsalainen rata-autoilija Ingmar Persson vuonna 1993. Talliin kuuluu 21 jäsentä ja Persson itse toimii tallipäällikkönä. Talli on toiminut Saksan DTM:ssä ja FIA:n GT-autojen mestaruussarjassa. Vuodesta 2000 Perssonin talli on toiminut yhtäjaksoisesti DTM:ssä ja kuljettajina ovat olleet mm. Jean Alesi, Paul di Resta, Christijan Albers ja Bruno Spengler.

DTM-kausi 2006

Persson on tunnettu nuorten, lupaavien kuljettajien ajattamisesta, mutta vuonna 2006 Persson teki poikkeuksen. Hän hankki tallinsa ykköskuljettajaksi ranskalaisen F1-veteraanin Jean Alesin. Alesin ja hänen edellisen DTM-tallinsa päällikön välit olivat tulehtuneet ja Alesi päätti vaihtaa Perssonin talliin, vaikka joutuikin ajamaan vuoden 2005 autolla. Tallin myönteinen ja ammattitaitoinen ilmapiiri kuitenkin saivat Alesin tekemään sopimuksen Perssonin kanssa. Kauden neljässä ensimmäisessä kisassa Alesi ajoi pisteille jättäen taakseen monta vuoden 2006 autoa, mm. kolmasti Mika Häkkisen. Kauden 2006 Nürburgringin sadekisassa Alesi loisti vanhalla autollaan nousten 14. sijalta neljänneksi ja ollen kolmanneksi nopein Mercedes-kuljettaja ja nopein vuoden 2005 autoista. Kauden 2006 loppupisteissä Persson Motorsport oli viides.

DTM-kausi 2007

Kaudella 2007 Gary Paffett otti Jean Alesin paikan, kun Alesi vaihtoi toiseen kilpa-autosarjaan. Tallissa jatkaa Margaritis ja uutena mukaan tuli Paul di Resta. Paffett ja Margaritis ajavat vuoden 2006 autoilla, di Resta vuoden 2005 versiolla.
Kauden toisessa kisassa Persson Motorsport teki jättiyllätyksen, kun Gary Paffett voitti kisan ja Paul di Resta oli toinen. Margaritis varmisti kaikkien tallin kuljettajien pääsyn pisteille ollen kahdeksas. Tallin kuljettajat toivat pisteitä tasaisesti läpi kauden ja talli oli loppupisteissä neljäs.
Kaudella 2009 talli oli loppupisteissä viides.
Fjodor Sergejev

Fjodor Andrejevitš Sergejev, puoluenimeltään Artjom (ven. Фёдор Андре́евич Серге́ев, Артём; 19. maaliskuuta (J: 7. maaliskuuta) 1883 Kurskin läänin Fatežin kihlakunnan Glebovon kylä – 24. heinäkuuta 1921) oli venäläinen bolševikkijohtaja.
Artjom syntyi talonpojan perheeseen. Hän opiskeli Moskovan teknisessä korkeakoulussa ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1901. Vuonna 1905 hän johti Harkovan bolševikkijärjestöä sekä siellä joulukuussa tehtyä kapinayritystä. Pidätyksen ja paon jälkeen Artjom johti Permin puoluekomiteaa vuonna 1906 ja osallistui bolševikkien puoluekokoukseen vuonna 1907. Samana vuonna hänet karkotettiin Siperiaan. Vuonna 1910 Artjom pakeni Australiaan, jossa hän jatkoi poliittista toimintaa. Venäjälle hän palasi vuonna 1917.
Vuonna 1917 Artjom toimi bolševikkipuolueen Donetskin aluekomitean byroon sihteerinä, osallistui kuudenteen puoluekokoukseen ja valittiin puolueen keskuskomitean jäseneksi. Lokakuussa hän osallistui vallankumoustapahtumiin Harkovassa ja Donbassissa. Marraskuussa hänet valittiin Harkovan neuvoston ja läänin vallankumouskomitean puheenjohtajaksi sekä joulukuussa Ukrainan toimeenpanevan keskuskomitean jäseneksi. Vuonna 1918 Artjom oli Donetskin ja Krivoi Rogin neuvostotasavallan kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja ja Ukrainan kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen. Tammikuusta 1919 lähtien hän toimi Ukrainan väliaikaisen hallituksen varapuheenjohtajana ja johti Denikinin armeijan vastaista taistelua Donbassissa. Vuonna 1920 hän oli Donetskin läänin toimeenpanevan komitean puheenjohtaja.
Artjom valittiin NKP(b):n keskuskomitean ehdokasjäseneksi vuonna 1919 ja sen varsinaiseksi jäseneksi vuonna 1920. Vuosina 1920–1921 hän työskenteli Moskovan puoluekomitean sihteerinä ja vuorityöläisten liiton keskuskomitean puheenjohtajana. Hän oli myös Venäjän toimeenpanevan keskuskomitean jäsen.
Artjom kuoli uutta pikajunamallia (aerovagon) kokeiltaessa tapahtuneessa onnettomuudessa. Hänet on haudattu Moskovan Punaiselle torille. Neuvostoaikana hänen mukaansa nimettiin kaupunkeja, katuja ja muita kohteita.
Mikko Levola

Mikko Antero Levola (s. 7. maaliskuuta 1959 Koski Tl) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli korkeushyppy, uran loppupuolella myös kolmiloikka. Levola edusti Kosken Kaikua ja Kuortaneen Kuntoa. Häntä valmensivat Taisto Lehti, Matti Mettala, Ossi Aura, ja uran loppuvaiheissa hän itse.
Levola edusti Suomea Rooman MM-kilpailuissa 1987 sijoittuen korkeushypyn karsinnassa 27:nneksi tuloksella 215 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 1984 hän oli samalla tuloksella kahdestoista. Levola hyppäsi korkeusennätyksensä 226 cm Salossa kesäkuussa 1984. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on Kuortaneella juhannuksena 1990 hypätty 16,17 m. 
Levola työskentelee tällä hetkellä Pajulahden urheiluopiston valmennuskeskuksen johtajana.
Käpylä-Seura

Käpylä-Seura on Helsingin vanhin kaupunginosayhdistys, perustettu 1940. Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Yrjö Kouti  
Seura on Helsingin kaupunginosayhdistykset ry:n helka jäsen. 
Seuran tarkoituksena on kotisivujen mukaan kotiseudun kaikinpuolinen kehittäminen, elinympäristön laadun parantaminen ja ihmisten viihtyvyyden lisääminen, kotiseututietouden lisääminen, kotiseutuhengen ylläpitäminen ja omatoimisuuden voimistaminen sekä kotiseudun kulttuurien vaaliminen ja edistäminen. Se toimii myös yhdyssiteenä käpyläläisten asukkaiden ja alueen eri seurojen välillä. 
Seura-laatii muiden kaupunginosayhdistysten tavoin lausuntoja ja osallistaa asukkaita.
Seura julkaisee Käpylä-lehteä. Seura on julkaissut 200-sivuisen Käpylän historiikin Käpylä, puutarhakaupunginosa : 50 vuotta : (1920-1970).
Seuralla oli ajatuksia Vuoritalon kunnostamiseksi, mutta voimat loppuivat kesken.
Kun Helsingin kaupunki suunnitteli Käpylän kirjaston lakkauttamista, Käpylä-Seura ja sen lehti Käpylä-lehti toimivat aktiivisesti säilyttämisen puolesta, ja kirjasto saatiin säilymään.
Läntinen hautausmaa

Läntinen hautausmaa on Lahden kolmas hautausmaa Vanhan hautausmaan ja Uuden hautausmaan eli Mustakallion hautausmaan jälkeen. Se perustettiin vuonna 1921 ja sen pinta-ala on 11,7 hehtaaria, josta 7,7 hehtaaria on käytössä. Hautausmaa sijaitsee Kärpäsessä Kärpäsenmäellä.
Lance Henriksen

Varhaiselämä

Henriksen syntyi köyhään perheeseen Manhattanilla. Hänen isänsä oli norjalainen merimies, joka vietti suurimman osansa elämästään merillä. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kahden vanha. Henriksenin nuoruus oli vaikea, hän jätti koulunsa kesken ja lähti kotoaan 12-vuotiaana. Hän opetteli lukemaan vasta 30-vuotiaana opiskelemalla elokuvakäsikirjoituksia. Hän valmistui The Actors Studiosta 1970-luvulla.

Ura

Henriksen alkoi näytellä Off Broadwayn teattereissa ja hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli filmissä It Ain't Easy vuonna 1972. Hänellä oli sivurooleja merkittävissä elokuvissa kuten Sidney Lumetin Hikinen iltapäivä (1975), Steven Spielbergin Kolmannen asteen yhteys (1977) ja Don Taylorin Kirous (1978). Elokuvassa Valiojoukko (1983) hän näytteli astronautti Walter Schirraa. 
Kun James Cameron käsikirjoitti elokuvaansa Terminator – tuhoaja (1984), hän oli alun perin ajatellut Henriksenia nimirooliin. Lopulta kuuluisa rooli meni kuitenkin Arnold Schwarzeneggerille. Henriksen kylläkin näytteli elokuvassa, mutta vain etsivä Hal Vukovichin sivuroolissa. Lance Henriksen tunnetaan ehkä parhaiten androidi Bishopin roolista elokuvissa Aliens – paluu (1986) ja Alien³ (1992). Tähän hahmoon perustuvaa Charles Bishop Weylandin roolia Henriksen näytteli elokuvassa Alien vs. Predator (2004).
Vuosina 1996–1999 Henriksen esitti pääosaa Salaisten kansioiden luojan Chris Carterin tuottamassa televisiosarjassa Millennium. Hänen esittämällään entisellä FBI-etsivällä Frank Blackillä oli kyky nähdä tappajien mieleen. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 67 jaksoa ja toi Henriksenille kolme peräkkäistä parhaan televisiosarjanäyttelijän Golden Globe -ehdokkuutta. Kuten Millenniumissa ja Terminator – tuhoajassa, Victor Salva käsikirjoitti kauhuelokuva Jeepers Creepersin (2001) pääroolin Henriksenille, mutta hän ei kuitenkaan lopulta näytellyt siinä. Henriksenin viimeisimmät televisioroolit ovat minisarjassa Into the West (2005) ja brasilialaisessa saippuasarjassa Caminhos do Coração (2007).
Viime vuosina Henriksen on tehnyt useita ääninäyttelijän rooleja piirroselokuviin ja tietokonepeleihin. Disneyn Tarzanissa (1999) hän esittää Kerchakin roolin. Superman: Brainiac Attacksissa (2006) hänellä on androidi Brainiacin rooli. Videopeli Red Faction II:ssa hän on Molovin hahmon ääni, Mass Effect -roolipelissä amiraali Hackettin ääni ja Call of Duty: Modern Warfare 2 -pelissä hän on kenraali Shepherdin ääninäyttelijä. Henriksenin ääni oli käytössä myös PlayStation 3:n internetmainoksissa. Hän ääninäytteli myös animaatiosarjassa Transformers: Animated Lockdownin roolia.
Singapura

Historia

Singapura on kotoisin Singaporesta. Nimi Singapura on malaijin kielen sana, joka tarkoittaa Singaporea. Laji tuotiin Yhdysvaltoihin 1970-luvulla, ja sitä aletiin heti jalostaa. Nykyään rotu on levinnyt ympäri maailman, ja se on hyväksytty useimmissa kissayhdistyksissä.

Ulkonäkö

Singapura on pieni, lyhytkarvainen, huomattavan suurikorvainen ja suurisilmäinen. Silmät ovat ruskeat, vihreät tai keltaiset, mutta pentujen silmien väri voi muuttua niiden aikuistuessa. Singapura kehittyy hitaasti, ja kasvaa täyteen kokoonsa vasta 15 - 24 kuukauden iässä. naaras painaa noin 2,5 - 3 kg ja kolli noin 3 - 4 kg.

Luonne

Singapura on sosiaalinen, utelias ja leikkisä kissa, joka haluaa auttaa omistajaansa kaikessa. Se on hyvin älykäs ja pyrkii vuorovaikutukseen ihmisen kanssa - ja pysyy sellaisena myös vanhetessaan.

Kasvatus

Singapuran kasvattaminen on vaikeaa pienen geenivarannon takia.
Jaakko Mäntyjärvi

Jaakko Mäntyjärvi (s. 27. toukokuuta 1963 Turku) on suomalainen kääntäjä ja säveltäjä.
Mäntyjärvi on pääammatiltaan suomen ja englannin kääntäjä. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä ja englannin kieltä sekä Sibelius-Akatemiassa musiikin teoriaa. Mäntyjärvi on tehnyt itsensä tunnetuksi erityisesti kuorosäveltäjänä, ja hänen teoksiaan on julkaistu satakunta. Hän on myös opettanut Sibelius-Akatemiassa kuoromusiikin historiaa.
Courtney Stodden

Courtney Alexis Stodden (s. 29. elokuuta 1994 Tacoma, Washington) on yhdysvaltalainen malli ja televisiopersoona. Vuonna 2011 16-vuotias Stodden aiheutti maailmanlaajuisen kohun mentyään naimisiin itseään 34 vuotta vanhemman näyttelijä Doug Hutchisonin kanssa.
Courtney Stodden syntyi Tacomassa, Washingtonissa Alex John Stoddenille ja Krista Kay Keller Stoddenille. Hän on nuorin kolmesta tyttärestä. Stodden on kuvaillut lapsuuttaan ”kauniiksi ja hauskaksi” ja sanonut olleensa ”erittäin pilalle hemmoteltu, hyvällä tavalla”. Hän on myös vegetaristi.
Stodden jätti omien sanojensa mukaan high schoolin kesken, koska häntä kiusattiin ulkonäkönsä takia. Hän suoritti opintonsa loppuun kotiopetuksessa ja aloitti sen jälkeen työt viihdealalla. Stodden osallistui Miss Teen Washington USA -kauneuskilpailuun ja teki ohessa mallintöitä. Stoddenin manageri on hänen äitinsä Krista Stodden.
Courtney Stodden ja Doug Hutchison puhuivat avioliitostaan avoimesti tositelevisiosarjassa Couples Therapy. Heitä haastateltiin myös useilla Yhdysvaltain uutiskanavilla. Stodden on esiintynyt Britannian Julkkis Big Brother-ohjelmassa sekä 50 Centin musiikkivideolla ”Don’t Worry About It”.

Avioliitto Doug Hutchisonin kanssa

Courtney Stodden tapasi Hutchisonin alun perin Internetissä hakiessaan elokuvakerhoon, jossa Hutchison toimi opettajana. Stoddenin tädin ystävä työskenteli Hollywoodissa, ja Stodden sai kontaktin Hutchisoniin hänen kauttaan. Hutchison ei tiennyt Stoddenin oikeaa ikää, ja he rakastuivat toisiinsa aloittaessaan nettisuhteen, joka kesti 4–6 kuukautta. Stoddenin äiti oli tietoinen tyttärensä suhteesta ja ikäerosta mieheen. Kun Hutchisonille selvisi Stoddenin oikea ikä, hän kertoi tämän äidille lopettavansa suhteen, jos Stoddenin vanhemmat paheksuvat sitä. He kuitenkin antoivat kristinuskoon kasvatetun tyttärensä tehdä oman päätöksensä.
Stodden meni naimisiin Doug Hutchisonin kanssa 20. toukokuuta 2011 Las Vegasissa. Hän oli Hutchisonin kolmas vaimo. Hutchison sai paljon negatiivista julkisuutta vihkiäisten jälkeen ja Stodden jotakuinkin pysyvän ”teinivaimon” tittelin. Marraskuussa 2013 parin ilmoitettiin eroavan kahden ja puolen vuoden avioliiton jälkeen, ja eropaperit allekirjoitettiin kuukauden sisällä. He kuitenkin jatkoivat asumista samassa asunnossa. Elokuussa 2014 Stodden ja Hutchison kihlautuivat uudelleen, oltuaan erossa vajaan vuoden.
Patrick Bruel

Patrick Bruel, alkujaan Patrick Maurice Benquigui (s. 14. toukokuuta 1959, Tlemcen, Ranskan Algeria) on ranskalainen laulaja, näyttelijä ja ammattimainen pokerin pelaaja.

Tausta

Bruelin perhetausta on juutalainen. Vuonna 1960 hänen opettajina toimineet vanhempansa erosivat. Siitä alkaen hän oli äitinsä kasvatettavana. Myöhemmässä vaiheessa äiti avioitui uudelleen ja hän synnytti kaksi velipuolta Patrickille.
Vuonna 1962 Algerian itsenäistyttyä perhe kuului ryhmään "Pieds-Noirs" (Algerian ranskalaiset). Heillä oli Ranskan kansalaisuus ja he muuttivat vastahakoisti pois Algeriasta.
Nuorukaisena Bruel suunnitteli jalkapalloilijan uraa. Hän päätti kuitenkin ryhtyä muusikoksi, kun oli kuullut Michel Sardoun esiintymisen vuonna 1975. Samoihin aikoihin hän kävi koulua tunnetussa Lycée Henri-IV:ssa ja vaikka oli oppilaana hermoja rasittava, niin hän suoritti ylioppilastutkinnon arvosanalla "Bien".
Vuonna 2003 hänen sukunimensä Bruel virallistettiin. Samana vuonna hänen kumppaninsa Amanda Maruani synnytti Bruelin ensimmäisen lapsen, joka sai nimekseen Oscar. Vuotta myöhemmin hänet vihittiin Amandan kanssa ja seuraavana vuonna syntyi toinen poika Léon.

Muusikko

Aluksi Bruel saavutti menestystä näyttelijänä ja vuonna 1979 osallistui näytelmään Le Coup de sirocco. Hän jatkoikin tämän jälkeen esiintymisiään elokuvissa, televisiossa ja myös teatterissa. Hänen ensimmäinen singlensä Vide (Tyhjä) levytettiin vuonna 1982, mutta siitä ei tullut kummoistakaan menestystä. Kuitenkin hän oli päättänyt jatkaa laulajan uraa ja seuraava levytys Marre de cette nana-là (Kyllästynyt tuohon misuun) oli hänen ensimmäinen hittinsä.
Vuoteen 2004 mennessä Patrick Bruelillä on takanaan 40 erilaista elokuva- ja televisiotuotantoa. Hän on tehnyt viisi studioalbumia ja useita livealbumeita. Hänen vuonna 2002 ilmestynyttä yhteislevytystään Entre Deux on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta.

Peluri

Musiikin, television ja elokuvien lisäksi Bruel on tullut tunnetuksi ammattimaisena pokerin pelaajana. Vuonna 1998 hän voitti WSOP-rannekkeen ja vuodesta 2007 alkaen hän on ansainnut yli 750 000 dollaria live-turnauksissa.
John Bigham

John Charles Bigham, 1. Merseyn varakreivi (3. elokuuta 1840 – 3. syyskuuta 1929) oli brittiläinen juristi ja poliitikko. Toimittuaan aluksi menestyvänä lakimiehenä, ja sittemmin vähemmän menestyvänä poliitikkona, hänet nimitettiin tuomariksi, erikoisalanaan markkinaoikeus.
Eläkkeelle jäämisen jälkeen Mersey toimi edelleen aktiivisena julkisissa asioissa, ja hänet muistetaan parhaiten Board of Traden virallisista tutkimuksista höyrylaivojen, erityisesti RMS Titanicin, RMS Lusitanian, ja RMS Empress of Irelandin, onnettomuuksien syiden selvittämiseen.

Titanic -tutkinta

Vuonna 1912 Mersey sai suurimman kunniansa, kun Herbert Henry Asquithin hallituksen lordikansleri lordi Loreburn nimitti hänet RMS Titanicin uppoamisen syitä selvittävän komission johtoon. Hänen toimintaansa tehtävässä kritisoitiin sanomalla, että hän oli puolueellinen Board of Tradea ja suuria laiva-yhtiöitä kohtaan ja vähemmän kiinnostunut selvittämään turman syitä.
Seuraavana vuonna Mersey toimi SOLAS-sopimuksen luoneen kansainvälisen kokouksen puheenjohtajana. Vuosina 1914-1915 hän toimi vielä kolmen laivan – RMS Empress of Irelandin, Falaban ja RMS Lusitanian – onnettomuustutkintalautakuntien puheenjohtajana. Viimeksi mainitussa tapauksessa Mersey on niiden joukossa, joita salaliittoteoreetikot pitävät osallisena salailuun turman oikeasta syystä. Merseyn elämäkerran kirjoittajan Hugh Mooneyn mukaan nämä epäillyt ovat vain otaksumia, mutta että "tutkinnan tulos (joka asetti turman syyn täysin Saksalle) oli epäilemättä poliittisesti motivoitunut. Mersey kohotettiin Ison-Britannian aateliskalenterissa paronista varakreiviksi vuonna 1916.