Hawkwind (albumi)

Taustaa, albumin nauhoitus ja materiaali

Yhtyeen perusti alkuvuodesta 1969 kitaristi-laulaja Dave Brock. Blues- ja katumuusikkona aiemmin toiminut Brock oli kiinnostunut mm. Pink Floydin tyylisen elektronisen ja psykedeelisen musiikin tuomista mahdollisuuksista. Muita mukaan tulleita muusikoita olivat basisti John A. Harrison, rumpali Terry Ollis, kitaristi Mick Slattery, ääniefektejä tuottanut Dik Mik sekä alkuvaiheessa roudarina toiminut saksofonisti Nik Turner. Yhtyeen jäsenet viettivät aikaa Lontoon Notting Hillin taiteilija- ja hippialueilla, jossa ns. "vapaa" elämäntyyli ja eri huumausaineiden käyttö oli yleistä. Yhtye toimi ensin Group X-nimisenä ja sittemmin nimi muuttui Hawkwind Zoon kautta Hawkwindiksi. Manageriksi tuli Clearwater-nimisen managerointi-firman perustajiin kuulunut Doug Smith ja levytyssopimuksen yhtye sai Liberty/UA:lta joka toimi yhteistyössä Clearwaterin kanssa. Ennen ensilevyn nauhoituksia kitaristi Slattery lähti yhtyeestä ja tilalle tuli Huw Lloyd Langton.  
Albumin tuottajaksi tuli Pretty Things -yhtyeen entinen kitaristi Dick Taylor, jonka Liberty/UA oli palkannut tuottajakseen. Hän oli myös soittanut kitaraa joissain yhtyeen konserteissa Slatteryn lähdettyä. Taylorin mukaan paras tulos saatiin, kun yhtyeen PA-kamat pystytettiin studioon ja yhtyeen annettiin soittaa livenä. Albumin nauhoitukset kestivät noin viikon ajan.
Suurin osa albumista perustuu "Sunshine Special"-nimiseen vapaamuotoiseen psykedeelis-vaikutteiseen instrumentaali-jamiin, joka leikattiin erinimisiksi kappaleiksi ("The Reason Is?", "Be Yourself", "Paranoia", "Seeing It as You Really Are"). Albumin aloittava, singlenäkin julkaistu "Hurry on Sundown" ja sen päättävä "Mirror of Illusion" poikkeavat kaavasta olemalla akustisia ja folk-vaikutteisia, pohjautuen tunnelmiltaan kitaristi-laulaja Dave Brockin katusoittaja-aikoihin. 
Elektronisista äänistä albumilla vastaa alkeellista audiogeneraattori-nimellä tunnettua äänenmuodostuslaitetta soittava Dik Mik ja Nik Turnerin saksofoni tuo omanlaisensa leiman kappaleisiin. Yhtyeen konserteissa edustamaa jammailua sisältävät pitkät "Be Yourself", jossa Turnerin saksofonin soitto tulee hyvin esille sekä nopeatempoinen "Seeing It as You Really Are", joka sisältää perinteisempää kitarasooloilua. "Hämärätunnelmaisempaa" puolta edustavat äänikollaasi "The Reason Is?" ja "aavemaisen" melodian omaava "Paranoia" (osat I ja II), josta tuli vakionumero yhtyeen keikkasettiin.

Kansitaide

Albumi julkaistiin alun perin avattavilla, eli ns. gatefold-kansilla. Sini-vihreä-oranssisävytteiset kannet suunnitteli Arthur Rhodes. Etukannen kuvassa on useampi vihreä, ihmiskädet omaava lohikäärme, joka nousee lehtikasasta. Lehden muodostavat myös yhtyeen nimen. Sisäkannessa on kuva yhtyeestä lavalla.
Alkuperäisessä painoksessa kaikki kappaleet on kreditoitu pelkäästään Dave Brockin nimiin, mutta uudemmat painokset kreditoivat kappaleet koko yhtyeelle.

Vastaanotto mediassa

Albumi sai hyvän vastaanoton underground-piireissä ja mm. brittiläinen Melody Maker-lehti kehui albumia "jännittäväksi ja mielenkiintoiseksi jota jokaisen elektronisesta musiikista kiinnostuneen yhtyeen tulisi kuunnella". Albumin julkaisun myötä yhtye sai enemmän näkyvyyttä ja keikat lisääntyivät. Albumi ei julkaisunsa aikoihin noussut listoille, mutta vuoden 1984 uusintapainos nousi Briteissä sijalle 75. 
Nykyajan kriitikoista mm. Allmusic-sivuston kriitikko kehuu albumia "hienoksi avaukseksi yhtyeen uralla" ja vertaa sitä varhaiseen Pink Floydiin. Hawkwind-aiheisen Starfarer-sivuston ylläpitäjä puolestaan kuvaa albumin sisältöä "alkukantaisien elektronisien äänien ja yhden riffin akustisten jamien yhdistelmäksi".
Myös yhtyeen jäsenet ovat olleet tyytyväisiä albumiin ja johtohahmo Dave Brock pitää albumia yhtenä suosikeistaan yhtyeen katalogissa. Albumi julkaistiin remasteroituna bonus-kappalein varustettuna 1990-luvun puolivälissä.

Singlejulkaisu

"Hurry On Sundown" / "Mirror of Illusion" (edit) (Liberty, LBF 15382, 7"-single)