google/wiki40b huggingface dataset:
Josh Morrissey

Seuraura

Morrissey aloitti jääkiekkoilun Springbankissa. Hän on sittemmin pelannut Albertan paikallisia juniorisarjoja Calgary Royalsin joukkueessa. Kaudella 2009–2010 Morrissey valittiin AMBHL:n parhaaksi puolustajaksi ja eteläisen konferenssin tähdistökentälliseen. Prince Albert Raiders varasi hänet kuudentena pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2010. Morrissey pelasi kauden 2010–2011 vielä pääasiassa Royalsissa AMHL-junioriliigaa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 17+22=39. Morrissey valittiin tähdistökentälliseen. Hän edusti kauden aikana myös Albertaa Kanadan talvikisoissa voittaen pronssia. WHL:ssä Morrissey pelasi kauden aikana viisi ottelua.
Varsinailla WHL:n tulokaskaudellaan 2011–2012 Morrissey teki 68 runkosarjaottelussa tehot 10+28=38, joilla hän oli Raidersin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies. Morrissey oli joukkueen tehokkain puolustaja myös kaudella 2012–2013 tehoilla 15+32=47. Hänet palkittiin kauden päätteeksi WHL:n (Daryl K. (Doc) Seaman Trophy) ja koko CHL:n skolastisimpana pelaajana. Morrissey pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Winnipeg Jets varasi Morrisseyn ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Saman vuoden lokakuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Morrissey nousi kaudella 2013–2014 Raidersin kapteeniksi ja oli tehoilla 28+45=73 joukkueen toiseksi paras pistemies Leon Draisaitlin jälkeen. Hän voitti koko WHL:n puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Seattle Thunderbirdsin Shea Theodore. Morrissey valittiin kauden päätteeksi liigan itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. WHL-kautensa päätyttyä huhtikuussa 2014 hän siirtyi AHL-joukkue St. John's IceCapsin vahvuuteen. Morrissey teki siellä loppukaudella kahdeksassa runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen ja 20 playoff-ottelussa tehot 2+7=9. IceCaps eteni Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Texas Stars otteluvoitoin 4–1.
Kauden 2014–2015 Morrissey aloitti taas Raidersissa. Hän oli 27 pelaamansa ottelun jälkeen joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+14=21, kunnes Morrissey ja Gage Quinney kaupattiin joulukuussa 2014 Kelowna Rocketsiin vaihdossa Austin Gloveriin, Jesse Leesiin sekä vuosien 2016 ja 2017 varausvuoroihin.

Muuta

Morrisseyn pikkuveli Jake pelaa Joshin joukkuetoverina maalivahtina Kelowna Rocketsissa.
Wäinö Wuolijoki

Ura

Wuolijoki pääsi ylioppilaaksi 1891, valmistui agronomiksi 1896, filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. Wuolijoen vanhemmat olivat rusthollari eli ratsutilallinen Johan Robert Wuolijoki ja Serafina Lagervik. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1911 Sylvia Adelaide Roschier. Wuolijoen veli oli lakimies ja poliitikko Sulo Wuolijoki, jonka puoliso oli kirjailija, poliitikko ja Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoki.
Ennen kansanedustajaksi tuloaan Wuolijoki toimi Hämeessä sijaitsevan Mustialan maanviljelysopiston opettajana 1904–1905. Ensimmäisen edustajakautensa aikana hän toimi Hankkijan maanviljelyskemistinä 1906–1908.
Helsingin maanviljelyslyseon matematiikan, fysiikan ja kemian opettajana Wuolijoki toimi 1908–1918 sekä OTK:n toisena johtajana 1922–1927. 
Puoluetaustaltaan Wuolijoki oli sosiaalidemokraatti ja hän toimi kansanedustajana.  Hänet valittiin eduskunnan jäseneksi Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1907–1909, Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1919–1921 ja uudelleen Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1922–1926. Hän toimi eduskunnan eduskunnan puhemiehenä vuosina 1921–1922 ja 1925, lisäksi hän oli eduskunnan ensimmäinen varapuhemies 1923 ja toinen varapuhemies 1924. Eduskunnan valiokunnista hän johti puhetta kulkulaitosvaliokunnassa 1922, maatalousvaliokunnassa 1919–1920, tarkastusvaliokunnassa 1907–1908 ja 1919 sekä valtionvarainvaliokunnassa 1909. Tämän lisäksi hän oli jäsenenä suuressa valiokunnassa ja ulkoasianvaliokunnassa sekä toimi eduskunnan pankkivaltuusmiehenä ja Suomen Pankin tilintarkastajana.
Wuolijoki oli senaatin talousosaston jäsen 23. maaliskuuta 1917 – 31. heinäkuuta 1917. Hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Väinö Tannerin vähemmistöhallituksessa 13. joulukuuta 1926 – 15. marraskuuta 1927.
Ministerikauden päätyttyä Väinö Tannerin hallituksessa Wuolijoki ryhtyi diplomaatin uralle. Hän toimi Suomen lähettiläänä Berliinissä ja Wienissä vuosina 1927–1933, Oslossa 1933–1940 ja Haagissa 1933–1938.
Wuolijoki toimi maanviljelijänä kotitilallaan Hauholla 1911–1947 ja lyhyemmän ajan Hyvinkäällä 1918–1922.

Kunnianosoitukset

Wäinö Wuolijoki sai vuonna 1942 tasavallan presidentin myöntämän arvonimen erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri.
Gustav Fridolin

Elämä ja ura

Fridolin syntyi Vittsjössä, Hässleholmin kunnassa, Skånen läänissä, Ruotsissa. Hän liittyi ympäristöpuolueeseen vuonna 1994, ja toimi toisena Vihreän Nuorison kahdesta puheenjohtajista vuosina 1999–2003.
Fridolinin nsimmäinen kausi valtiopäivillä oli vuosina 2002–2006, jolloin hän edusti Tukholman vaalipiiriä. Fridolin oli tuolloin vain 19-vuotias, ja siten nuorin kansanedustaja Ruotsin historiassa. Hän piti ennätystä hallussaan vuoteen 2010 asti, jolloin moderaattien Anton Abele rikkoi sen. Ensimmäisen kautensa aikana Fridolin oli perustuslakikomitean jäsen. Hän toimi myös ympäristöpuolueen hallituksen jäsenenä 2004–2006 ja oli yksi puolueen edustajista neuvotteluissa sosiaalidemokraattisen hallituksen ja vasemmistopuolueen kanssa.
Vuonna 2005 Fridolin ilmoitti, ettei hän olisi ehdolla vuoden 2006 valtiopäivävaaleissa. Vuosina 2006–2009 hän työskenteli reportterina tutkivassa televisio-ohjelmassa nimeltä Kalla fakta. Fridolin opiskeli Tukholman ja Linköpingin yliopistoissa, minkä jälkeen hän sai luvan opettaa kansankorkeakouluissa, mutta ei ole koskaan toiminut opettajana.
Fridolin oli ehdolla jälleen vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa ja edusti Skånen läänin pohjoista ja itäistä vaalipiiriä. Hän istuu EU-asioiden komiteassa ja on myös varajäsen ulkoasiainkomiteassa, sisäasiainkomiteassa sekä teollisuus- ja talouskomiteassa.
Fridolin on kirjoittanut kolme kirjaa, jotka kaikki käsittelevät politiikkaa. Ensimmäinen, nimeltään Från Vittsjö till världen – om global apartheid och alla vi som vill någon annanstans (suom. Vittsjösta maailmalle – globaali apartheid ja jokainen meistä, jotka haluavat jonnekin), julkaistiin vuonna 2006. Hänen toinen kirjansa, nimeltään Blåsta, julkaistiin vuonna 2009, ja hänen kolmas kirjansa, Maskiner och människor – en skrift om arbete och framtidstro (suom. Koneet ja miehet – kirjoituksia työstä ja uskosta tulevaisuuteen) vuonna 2011. Fridolin kirjoitti Koneet ja miehet yhdessä Ulf Bodach Söderströmin kanssa, ja siinä esitellään vihreän politiikan mahdollisuuksia.
Fridolinin poliittinen esikuva on sosiaali-liberaalinen pääministeri Karl Staaff, jota hän kehui lehtiartikkelissa vuonna 2011.
Vuonna 2014 Fridolinista tuli Löfvenin hallituksen opetusministeri.
Valkovuoto

Valkovuoto (lat. fluor albus) on emättimen valkeanvärinen hapan erite, joka ylläpitää emättimen limakalvojen joustavuutta ja luontaista kemiallista tasapainoa. Sitä voi erittyä myös emättimen limakalvon ollessa tulehtunut. Valkovuodon erittyminen alkaa murrosiässä, ja se on yleensä ensimmäinen murrosiän alkamisen ilmoittava merkki yhdessä rintojen kasvun alkamisen kanssa. Estrogeenit eli naishormonit säätelevät valkovuodon erittymistä. Pienissä määrin valkovuoto on harmiton, mutta jos sitä erittyy runsaasti, se on paakkuista, pahanhajuista tai värillistä, on sen aiheuttajana hiivasieni, bakteeri tai virus. Tällaisessa tapauksessa on hakeuduttava lääkäriin.
Kalevala Koru

Historia

Kalevalan satavuotisjuhlat vuonna 1935 innostivat kirjailija Elsa Heporaudan pohtimaan miten suomalaisen kulttuurin arvo parhaiten tunnistettaisiin. Hän alkoi suunnitella kalevalaisille naisille omistetun patsaan pystyttämistä.
Heporaudan aloitteesta perustettiin Muistomerkkitoimikunta, jonka tavoitteena oli pystyttää patsas Kalevalan aineiston runonlaulajanaisten muistoksi. Muistomerkin aiheeksi valittiin Louhi. Kansalaiskeräys ei tuottanut toivottua tulosta, joten patsashanketta vetävä naistoimikunta päätti perustaa varojen keruuta varten yrityksen, joka myi arkeologisten löytöjen pohjalta tehtyjä muinaiskoruja. Sodan syttymisen vuoksi keräysvarat päätettiin sijoittaa hädänalaisten auttamiseen, ja patsas toteutettiin paljon alkuperäistä ajatusta pienempänä. Vuonna 1941 Muistomerkkiyhdistyksen nimi vaihdettiin Kalevalaiset Naiset ry:ksi ja Kalevala Korusta perustettiin osakeyhtiö. Kuvanveistäjä Eemil Halosen vuonna 1940 tekemä pronssinen patsas nuoresta Louhesta sijaitsee on nykyään Kalevalaisten Naisten Liiton toimistossa Helsingissä.

Tuotanto

Kalevala Korun tuotteet on aina valmistettu Suomessa. Tänä päivänä korujen valmistus on keskitetty omalle tehtaalle Helsingin Konalaan, jossa valmistuvat sekä Kalevala Korun että Lapponia Jewelryn tuotteet. Korujen valmistuksessa käytetään kierrätettyä kultaa ja hopeaa. 
Kalevala Korun liikevaihto on noin 14,5 miljoonaan euroa, ja työntekijöitä sillä on noin 100 henkilöä.

Kalevala Korun Kulttuurisäätiö

Kalevala Koru jakaa yhteistyössä Kalevalaisten Naisten Liiton kanssa vuosittain apurahoja suomalaisen kulttuurin edistämiseen oman kulttuurisäätiönsä kautta. Apuraha voidaan myöntää yksityisten henkilöiden ja yhteisöjen kansanperinteeseen liittyvään tutkimus- ja julkaisutoimintaan, esittävään taiteeseen ja kädentaitoihin.

Toimitusjohtajia

Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja 1941–1950 oli Aino-Mari Mecklin. Toimitusjohtajana työskenteli vuosina 1988–2007 oli Marja Usvasalo. Vuonna 1996 Suomen liike- ja virkanaisten liitto valitsi hänet Vuoden naiseksi. Vuoteen 2011 asti toimitusjohtajana oli Laura Lares, ja 2012–2019 Riitta Huuhtanen. Nykyinen toimitusjohtaja on Kirsi Paakkari.
Korpi-imarre

Ulkonäkö ja koko

Korpi-imarteen maavarsi on vaakasuora, pitkä ja nysty- tai karvasuomuinen. Lehdet kasvavat yksittäin. Lehden ruoti on 10–50 cm pitkä, eli 1–2 kertaa lehden lavan pituinen. Lehden kolmiomaisen puikea lapa on viisto tai melkein vaakasuora, tyvestä parilehdykkäinen mutta muuten pariosainen. Lehdykät ovat tasasoukkia, pariliuskaisia, ehyt- tai hammaslaitaisia ja alta karvaisia. Alin lehdykkäpari on tavallisesti hieman erillään ylemmistä, lehdykät ovat kääntyneet "viiksimäisesti" taaksepäin. Lehtilavan alla olevat itiöpesäkeryhmät ovat katesuomuttomia. Suomessa korpi-imarteen itiöt kypsyvät heinä-elokuussa.

Levinneisyys

Korpi-imarre kasvaa koko Euroopassa Pyreneiltä itään mantereen eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Levinnäisyysalue jatkuu laikuttaisena läpi Venäjän havumetsävyöhykkeen Siperiaan, Kiinaan ja Japaniin asti. Pohjois-Amerikan mantereella lajia tavataan Alaskassa, sekä Yhdysvaltain ja Kanadan itä- ja länsiosissa. Suomessa korpi-imarre on yleinen koko maassa. Runsaslukuisin laji on Keski- ja Itä-Suomessa.

Elinympäristö

Korpi-imarre kasvaa rehevissä, kosteissa paikoissa kuten puronvarsikorvissa, ruoho- ja lehtokorvissa, lehtomaisissa metsissä sekä myös märillä ja varjoisilla kallioseinämillä.
Helmiherttuakala

Koko ja ulkonäkö

Helmiherttuakala kasvaa 12 cm pitkäksi. Sen vartalo on etuosastaan helmenharmaa, pyrstöä kohti väri tummenee ja itse pyrstö on lähes musta. Kylkievän edessä on ohut oranssi viiva.

Alkuperä

Helmiherttuakala on kotoisin Tyynenmeren länsiosista.

Käyttäytyminen ja ravinto

Helmiherttuakala saattaa olla aggressiivinen sukulaisiaan ja muita suunnilleen saman kokoisia kaloja kohtaan. Sitä pidetään riutta-akvaarioissa, missä se tarvitsee riittävästi suojaisia koloja. Se saattaa näykkiä koralleja ja jättiläissimpukoita. Ravinnokseen se syö levää ja sen joukossa elävää eläinplanktonia.
Qiu Jin

Elämäkerta

Qiu Jin syntyi Fujianissa, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Guijin. Qiu oli vanhin oppineistoon ja virkamiehistöön kuuluneista vanhempiensa neljästä lapsesta. Hän sai kaksi lasta järjestetystä avioliitostaan Wang Tingjunin kanssa, mutta avioliitto oli onneton ja vuonna 1904 hän lähti tuolloin epätavalliseen tapaan opiskelemaan Japaniin jättäen perheensä Kiinaan. Japanissa hän omaksui suuren osan vallankumouksellisista ajatuksistaan Fukuda Hidekolta ja Shimoda Utakolta, joista jälkimmäinen kehitti opettajien opetussuunnitelman Jissenin naisten yliopistolle Tokiossa, jossa Qiu opiskeli. Valmistuttuaan opettajaksi Qiu palasi Kiinaan ja työskenteli useissa lyhyissä työsuhteissa useassa eri koulussa. Yksi niistä oli Datongin koulu Shaoxingissa, jota vallankumoukselliset käyttivät keskuksenaan. Opettajan työn ohella Qiu kirjoitti ja julkaisi lehtiä. Tokiossa hän oli julkaissut Baihua bao -lehteä ja vuodesta 1907 Zhongguo nübao -lehteä. Molemmista ilmestyi vain muutama numero, mutta ne olivat omalla vallankumouksellisen feminismin alallaan merkittäviä.
Qiu osallistui myös Qing-dynastian vastaiseen vallankumoukselliseen toimintaan. Hän oli mukana myös serkkunsa Xu Xilinin suunnittelemassa vallankaappaushankkeessa. Suunnitellun kapinan alettua Qiu pidätettiin, ja hänet mestattiin Shaoxingissa 15. heinäkuuta 1907. Oikeudenkäynnin asiakirjat ovat harvoja ja epätäydellisiä, eikä Qiun rikoksesta ole täyttä selvyyttä. Hänen toimintaansa pidettiin kuitenkin asiakirjoissa maanpetoksena. Neljä vuotta Qiun kuoleman jälkeen Qing-dynastia romahti ja maasta tuli tasavalta. Mestauksen takia Qiusta tuli joka tapauksessa sankarillisuuden, isänmaallisuuden ja feminismin symboli, jota käyttivät useat eri poliittiset tahot 1900-luvun aikana.
Jermaine Jackson

Jermaine LaJaune Jackson (s. 11. joulukuuta 1954) on yhdysvaltalainen laulaja ja basisti. Hän syntyi Katherine ja Joseph Jacksonin tunnettuun perheeseen; sisarusten joukossa ovat Michael ja Janet Jackson.
Jackson kuului The Jackson 5 -kokoonpanoon. Hän valmistui Birmingham High Schoolista vuonna 1973. Hän on aikuisiällään kääntynyt islamiin.
Jackson saavutti myöhemmin menestystä soolourallaan ja sai jopa Grammy-ehdokkuuden. Vuonna 2007 hän osallistui brittiläiseen Celebrity Big Brotheriin.
Pehr Gullstén

Pehr Gullstén eli Pekka Kukkonen (25. maaliskuuta 1770 Ahmas, Utajärvi – 1. syyskuuta 1825 Rovaniemi) oli suomalainen runonlaulaja ja lukkari.
Kukkolan lukkarisukuun kuuluneen Pekka Kukkosen vanhemmat olivat Jaakko Holappa, myöhemmin Kukkonen ja Reeta Räisänen. Kukkonen oppi jo lapsuudessaan runoja ja loitsuja äidiltään sekä muilta Ahmaksen kylän runonlaulajilta. Äidin kuoltua 1786 Kukkonen muutti kahden veljensä ja isänsä kanssa Ouluun. Oulussa hän muutti sukunimekseen Gullstén, opiskeli lukkariksi ja hän toimi Rovaniemen lukkarina 1800–1825. Gullstén harjoitti lukkarin toimen ohella myös välskärin, rokottajan ja lukkarikoulun opettajan tointa.
Gullstén kiersi piirilääkäri Zacharias Topelius vanhemman kanssa rokotusmatkoilla Kemin seudulla vuonna 1804. Hän sai Topeliukselta opetusta välskärin taidoissa ja kansanrunojen keräilyä harrastanut Topelius puolestaan merkitsi muistiin Gullsténin laulaman runon Ilman Immen kosinnasta. Gullstén sai mainetta runojen osaajana ja vuonna 1819 Turun akatemiassa suomen kieltä tutkinut Reinhold von Becker (1788–1858) matkusti Rovaniemelle ja keräsi Gullsténilta talteen Väinämöis-aiheisia runoja sekä loitsuja. Tämä kokoelma julkaistiin Turun Wiikko-Sanomissa ja Gullsténilta kerättyjä runoja oli mukana myös Kalevalassa.
Pehr Gullsténin poika Jaakko Gullstén (1813–1868) ja pojanpoika Pekka Gullstén (1839–1916) jatkoivat samassa ammatissa lukkareina. Paasilinnan veljekset Erno, Reino, Arto ja Mauri Paasilinna kuuluvat myös Gullsténin jälkeläisiin sillä heidän isänsä konstaapeli Väinö Gullsténin (1902–1950, vuodesta 1934 Paasilinna) isä Juho Gullstèn oli Pehr Gullsténin pojanpojanpoika.
Vuonna 1970 paljastettiin Rovaniemen Lappia-talossa Pehr Gullsténin muistolaatta.
Arttu Korkeasalo

Arttu Kasperi Korkeasalo (s. 4. helmikuuta 2000 Ylöjärvi) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Lielahden Kipinää ja hänen valmentajanaan toimii Kari Korkeasalo.
Korkeasalo on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön pronssia vuonna 2017. Hänen ennätyksiään 7,26 kilon kuulalla ovat ulkoa 17,31 metriä (2018) ja hallista 17,99 metriä (2018). Korkeasalo on työntänyt SE-tuloksia niin 15-, 17- kuin 19-vuotiaidenkin tilastoihin.
Kauko (yritys)

Historiaa

Kaukon tausta on vuonna 1947 perustetussa Kaukomarkkinat-yhtiössä. Yhtiö perustettin aikaan, jolloin sodasta toipuvan Suomen tavarapula aiheutti tarpeen monenlaiseen tuontitoimintaan. Perustajia olivat pääkonsuli Aarne Koskelo ja kauppaneuvos Seppo Virkkunen. Kaukomarkkinoiden edustajat alkoivat matkustaa ympäri maailmaa solmimassa kauppasuhteita. Toimipisteitä perustettiin muun muassa Indonesiaan 1952, ja se oli 1970-luvun puoliväliin asti ainoa maassa toimiva suomalaisyritys. Samana vuonna Kaukomarkkinat meni ensimmäisenä suomalaisyrityksenä myös Kiinaan, ja vuonna 1956 yritys aloitti ensimmäisenä tuonnin Japanista Suomeen.

Tuontia, vientiä ja valmistusta

Kaukomarkkinoista tuli 1970-luvun alussa maahantuoja Matsushitan tuotemerkeille Technics, National ja Panasonic sekä Citizen-kelloille ja Adidas-urheiluvälineille. Vuonna 1971 Kaukomarkkinoihin yhdistettiin turkulainen tekstiiliyritys Barker-Littoinen, joka myytiin 1978 osaksi vastaperustettua valtionyhtiö Valvillaa. Vuonna 1984 Kaukomarkkinat osti metalliteollisuuden vientiosuuskunta Metexin. Tuolloin Kaukomarkkinat-yhtymän palveluksessa oli 775 henkilöä, joista 118 työskenteli Suomen ulkopuolella.

Keskon omistukseen

Vuonna 1988 Kaukomarkkinat siirtyi Sponsor Oy:n omistukseen ja 1990-luvun puolivälissä aluksi osittain, sitten kokonaan Keskon omistukseen. Keskon-vuosina Kaukomarkkinat-konserniin kuuluivat ainakin muoviraaka-aineita ja teollisuuskemikaaleja tuova Telko Oy, leipomoalan LT-Tukku ja LT-Kone, ravintola-alan Kauko-Gourmet ja Kauko-Wine, vaatetuoja Leitok Oy, ammattielektoniikkayritys Intotel Oy, lasialan laitetoimittaja Glastech Oy, Adidas-maahantuoja Virsu Oy, esitystekniikkaa myyvä Xenex Oy, linssihiomo Kauko-Silhu, silmälasiketju Tähti Optikot sekä useita Kauko- ja Metex-alkuisia yrityksiä eri puolilla maailmaa. Valokuvausalalla Kaukomarkkinoiden tuotteisiin kuuluivat Yashica-, Contax- ja Panasonic-kamerat, Hama-tarvikkeet, Tamron-objektiivit, Metz-salamalaitteet, Velbon-jalustat ja KIS-minilaboratoriot.

Kuluttajatuotteista ammattituotteisiin

Vuonna 2005 Kesko alkoi selkiyttää Kaukomarkkinat-konsernia. Verkkoliiketoiminnan aiheuttaman kuluttajatuotetukkukaupan kiristyvän kilpailun myötä Kaukomarkkinat alkoi keskittyä ammattielektroniikkaan, kuten radiopuhelimiin, turvatekniikkaan, tv-tuotantokalustoon ja plasmanäyttöihin. Kaukomarkkinat ja Telko Oy sulautuivat yhtiöksi Kauko-Telko, markkinointinimeltään Telko Group. Panasonicin kuluttajatuotteiden edustus loppui 2006, mutta ammattituotteet säilyivät yrityksen valikoimissa. Kaukomarkkinat luopui myös kello- ja silmälasikaupasta sekä Pioneer- ja Yamaha-viihde-elektroniikan edustuksesta.

Keskolta Aspolle

Vuonna 2008 Kesko myi Kauko-Telkon Aspolle, ja Kaukomarkkinat-nimi otettiin uudelleen käyttöön vuoden 2009 alussa. Tuohon aikaan Kaukomarkkinat Oy erikoistui energia- ja prosessiteollisuuden laitteiden ja ammattielektroniikan toimittajaksi. Vuonna 2015 yhtiö uudisti strategiaansa liikkuvan tietotyön asiantuntijaksi ja ICT-ratkaisuiden toimittajaksi liikkuvaan tietotyöhön. Osana strategista muutosta yritys päivitti vuonna 2016 ilmettään, pääviestejään ja yritysnimen Kauko Oy:ksi.
Dorchester (Boston)

Dorchester, ”Dot”, on kaupunginosa eteläisessä Bostonissa, Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Dorchester on isoin ja väestöltään monikulttuurisimpiin kuuluva kaupunginosa Bostonissa. Alueella sijaitsee Massachusettsin yliopiston kampus. 
Boston Planning and Development Agencyn mukaan vuonna 2010 Dorchesterissa oli  91 982 asukasta, mutta eri aluerajausta käyttävä paikallislehti Dorchester Reporter arvoi luvun olevan todellisuudessa yli 134 000.

Historiaa

Dorchester sai alkunsa varhaisten Englannista saapuneiden uudisasukkaiden kylänä jo vuonna 1630. Bostoniin Dorchester liitettiin vuonna 1870.
1800-luvun lopulla Bostoniin alkoi saapua irlantilaisia ja juutalaisia siirtolaisia Euroopasta, ja Dorchesterin alueesta tuli pääsääntöisesti heidän yhteisöjensä asuttamaa monien vuosikymmenien ajaksi. Pitkästä historiastaan huolimatta alueen asukasluku oli vähäinen 1920-luvulle asti. 
1950-luvulla Dorchesteriin alkoi muuttamaan myös muun muassa vähävaraisia afroamerikkalaisia, aasialaisia ja karibialaisia. Väestön muuttuessa varakkaammat asukkaat alkoivat muuttaa pois työväenluokkaisten jäädessä, ja rikollisuus ja jengitoiminta lisääntyi alueella. Juutalaisyhteisö oli melkein kokonaan muuttanut alueelta 1980-luvulle mennessä muun muassa kasvaneen antisemitismin vuoksi. Dorchester on pitkään ollut huonomaineinen alue, joskin rikollisuus kaupunginosan joillakin alueilla on vähentynyt 2010-luvulla muun Bostonin tavoin.
Girolamo Prigione

Girolamo Prigione (12. lokakuuta 1921 Castellazzo Bormida – 27. toukokuuta 2016 Alessandria) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Alessandria (della Paglian) hiippakuntaan 18. toukokuuta 1944. Hänet nimitettiin Lauriacumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi El Salvadoriin ja Guatemalaan 27. elokuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amleto Giovanni Cicognani, jota avustivat Giovanni Benelli ja Giuseppe Almici.
2. lokakuuta 1973 Prigione sai nimitykset apostoliseksi delegaatiksi Ghanaan ja Nigeriaan. 28. huhtikuuta 1976 hänet nimitettiin apostoliseksi pro-nuntiukseksi Nigeriaan, 7. helmikuuta 1978 apostoliseksi delegaatiksi Meksikoon ja 12. lokakuuta 1992 apostoliseksi nuntiukseksi samaan maahan. Hän jäi eläkkeelle  2. huhtikuuta 1997.
Jim Barry

Jim Barry (s. 7. maaliskuuta 1870 Chicago, Illinois, Yhdysvallat - 4. huhtikuuta 1943 Chicago) oli amerikkalainen kärpässäsrjan ammattinyrkkelijä.
Jim Barry on siitä erikoinen nyrkkeilijä, ettei hänelle kirjattu yhtään tappiota ammattilaisena, mutta hän sai pysyvän aivovaurion vuonna 6. joulukuuta 1897 otellessaan Walter Crootia vastaan Lontoossa. Tämän jälkeen hän ei nyrkkeillyt. Kaiken kaikkiaan hänelle kirjattiin 70 voittoa ja 9 tasapeliä 81 ammattilaisottelusta.
Vuonna 2000 Barry valittiin International Boxing Hall of Fameen.
FARC (puolue)

FARC eli Yleinen vallankumouksellinen vaihtoehtoisvoima (esp. Fuerzas Alternativas Revolucionarias del Común) on kolumbialaisen sissiliikkeen FARCin syksyllä 2017 perustama puolue. Puolue käyttää samaa lyhennettä FARC.
Kolumbian senaatti hyväksyi 2017 sen, että FARC saa vuoteen 2016 asti automaattisesti kymmenen paikkaa kongressiin. Viisi paikkaa on senaatissa ja viisi edustajainhuoneessa. 
Puolueen tulevaisuus on vaakalaudalla sen jälkeen kun vuonna 2018 Kolumbian presidentiksi valittiin Farcia voimakkaasti arvostellut Iván Duque.