google/wiki40b huggingface dataset:
Kaapo Wirtanen

Kaapo Viljo Josef Wirtanen (26. lokakuuta 1886 Tyrvää – 11. helmikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Kaapo Wirtasen vanhemmat olivat kauppias Josef Wirtanen ja Matilda Selvén. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1904–1907 ja osallistui taidenäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla vuodesta 1908 lähtien. Ulkomailla hänen töitään oli esillä Skandinavian maiden lisäksi Saksassa, Hollannissa, Belgiassa ja Italiassa. Kotimaassa Wirtasen maalauksia on useiden kaupunkien ja säätiöiden kokoelmissa sekä Ateneumissa.
Kaapo Wirtanen vietti 1920-luvulta lähtien kesiään Hyvinkään Kytäjällä. Aluksi hän asui kartanon mailta vuokraamassaan mökissä, kunnes hän rakennutti itselleen vuonna 1942 Hirvenkorva-nimisen huvilan. Talvet Wirtanen asui Helsingissä. Hyvinkään-Karkkilan junan matkustajat saattoivat usein kesäisin nähdä taiteilijan maalaustelineineen Kytäjärven rannalla. Kaapo Wirtanen kuului Kytäjän kartanon omistajan Väinö Vähäkallion lähimpiin ystäviin. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Wirtanen avioitui Vähäkallion sisaren Annin kanssa vuonna 1921.
Julkisissa tiloissa olevia Kaapo Wirtasen teoksia ovat mm. suuri seinämaalaus Valurit (vuodelta 1942) Karkkilassa, Lopen kirkon alttaritaulu (1929) ja Apostolit -maalaus Kytäjän kyläkirkossa (1938). Wirtanen teki myös runsaan määrän postikortteja, joiden aiheet hän otti pääasiassa maaseutuympäristöstä ja ihmisten arkisista askareista. Wirtasen postikortit ovat suosittu keräilykohde.
Kaapo Wirtanen maalasi lisäksi suuren määrän eri henkilöiden muotokuvia.
Kaapo Wirtanen on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Hammasahvenet

Taksonomia

Varhaisimmat hammasahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 33–35 sukua ja 112–115 lajia. Toisinaan hammasahvenet jaetaan 6 alaheimoon, jotka ovat Boopsinae, Denticinae, Diplodinae, Pagellinae, Pagrinae ja Sparinae, mutta ne eivät välttämättä ole monofyleettisiä. Yleensä heimo luetaan kuuluvaksi alalahkoon Percoidea, mutta eräät tutkijat luokittelevat hammasahvenet yhdessä pikarellien (Cheilodactylidae), putsarien (Lethrinidae) ja pentojen (Nemipteridae) kanssa alalahkoon Sparoidei.

Tyypillisiä piirteitä

Hammasahvenet ovat keskikokoisia tai suurehkoja kaloja ja ne kasvavat suurimmillaan 75–20 cm:n mittaisiksi. Ne ovat korkearuumiisia, litteähköjä ja suuripäisiä kaloja ja niiden otsaprofiili on jyrkkä. Selkäevä ja rintaevät ovat pitkät. Hampaat ovat kookkaat ja hyvin kehittyneet. Niitä on kahdenlaisia: kartiomaisia ja levymäisiä. Monet hammasahvenista ovat hermafrodiitteja ja niillä on sekä koiraan että naaraan sukupuolielimet. Osa lajeista vaihtaa sukupuoltaan kasvaessaan. Pohjaväriltään lajit ovat useimmiten harmaita, ruskeita tai punertavia ja ruumiissa on usein tummia tai värikkäitä laikkuja tai juovia.

Levinneisyys ja elintavat

Hammasahvenia tavataan lämpimistä ja lauhkeista vesistä Atlantilta, Välimereltä, Intian valtamereltä ja Tyyneltämereltä. Ne elävät yleensä matalassa vedessä lähellä rannikkoa ja pienet lajit elävät pienissä parvissa, suuremmat yleensä yksinään syvemmissä vesissä. Toisinaan niitä tavataan myös murtovesistä. Hammasahvenien ravintoa ovat kovakuoriset selkärangattomat eläimet. Monet heimon lajeista ovat kaupallisesti tärkeitä ruokakaloja ja niitä myös viljellään. Erityisesti Japanissa punahammasahven on yleinen ruokakala.
Vaeltajat

Vaeltajat eli peredvižnikit (ven. передви́жники) tai kiertävät maalarit olivat Venäjän maalaustaidetta uudistanut realistinen koulukunta 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Liikkeen perustajajäsenet katkaisivat välinsä Venäjän taideakatemiaan ja perustivat akateemisista rajoitteista vapaan koulukunnan. Suuntauksen teoksissa on mukana vahva sosiaalinen ja poliittinen ulottuvuus ja heidän tärkein metodinsa oli kriittinen realismi.
Peredvižnikit eivät saaneet teoksiaan näytteille vakiintuneisiin gallerioihin, tämän vuoksi he lähtivät kansan pariin ja järjestivät maaseudulla kiertäviä näyttelyitä vuosina 1870-1923.
Vaeltajat halusivat tehdä taidetta kansalle eivätkä vain taidetta taiteen vuoksi, he halusivat luoda todenmukaisia kuvia. Isänmaan kasvot ja kauneus nähtiin vaatimattomissakin aiheissa, henkisen elämän ja luonnon välinen yhteys tuotiin esiin maisemamaalauksissa. Henkilökuvien elävä, psykologinen realismi teki vaikutuksen ja kansa otti heidän taiteensa omakseen.
Venäläinen liikemies, taidekerääjä Pavel Tretjakov tuki Vaeltajat-ryhmän taiteilijoita ja osti erityisen paljon juuri heidän teoksiaan. Tretjakov lahjoitti vuonna 1892 kokoelmansa Moskovan kaupungille ja kokoelmasta muodostettiin Tretjakovin galleria. Galleriarakennuksen vanhan päärakennuksen (rak. 1902-04) on suunnitellut Vaeltajat-ryhmän jäsen, taidemaalari Viktor Vasnetsov. Peredvižnikien liike hajosi vuonna 1923.
Bromi

Fysikaaliset ominaisuudet

Bromi on tiheää, tummanpunaista nestettä huoneenlämmössä.

Kemialliset ominaisuudet

Bromi liukenee hyvin veteen. Se muodostaa veden kanssa hydraattikiteen likimain stoikiometrialla Br₂·7,9H₂O.

Isotoopit

Luonnon bromi on seos kahdesta isotoopista: ⁷⁹Br ja ⁸¹Br. Näistä hieman yleisempi on ⁷⁹Br 50,54 % osuudelle ja ⁸¹Br isotooppia on luonnon bromissa 49,46 %. 
Bromille tunnetaan ainakin 23 keinotekoista radioisotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 67–98. Niistä pitkäikäisin on vuonna 1948 löydetty ⁷⁷Br, jonka puoliintumisaika on 57,04 tuntia. Pysyvää isotooppia ⁷⁹Br keveämmät bromin isotoopit hajoavat yleensä β⁺-hajoamisella seleenin isotoopeiksi. Isotooppia ⁸¹Br raskaammat useimmiten muuttuvat β⁻-hajoamisella kryptonin isotoopeiksi. Vuonna 1937 löydetty ⁸⁰Br voi hajota näillä molemmilla tavoilla (β⁻ 91,7%, β⁺ 8,3%). Alkuaineella on lisäksi ainakin 16 ydinisomeeria.

Esiintyminen ja eristys

Bromi esiintyy luonnoissa alkali- ja maa-alkalimetallien kanssa suoloina ja yhdessä kloorin kanssa. Bromia voidaan eristää muun muassa merivedestä.

Käyttö

Bromia käytetään pääsiassa väriaine-, lääke- ja valokuvausteollisuudessa. Bromideilla ja eräillä muilla bromiyhdisteillä on rauhoittava ja narkoottinen vaikutus. Näistä esimerkkejä bromatsepaami, bromisovaali, fenatsepaami, halotaani ja brallobarbitaali. 
Merkittävä bromin käyttökohde ovat palonestoaineet, joita käytetään televisioissa, tietokoneissa, jopa vaatteissa. Bromia on löydetty äidinmaidostakin, eikä sen vaikutusta elimistöön tunneta vielä. Aiemmin bromia käytettiin dibromietaanin valmistukseen. Dibromietaani oli bensiinin lisäaine, joka bensiinin palaessa reagoi toisen lisäaineen, tetraetyylilyijyn kanssa siten, että lyijy haihtui bromidina pakokaasuissa. Lyijytön polttoaine on vähentänyt bromin käyttöä merkittävästi.
Bromiyhdisteet tuhoavat Maan otsonikerrosta, ja siksi bromin käyttöä pyritäänkin sopimuksin vähentämään. Hyönteismyrkkynä lämpimissä maissa käytetty metyylibromidi tuhoaa sekin ilmakehää. Sitä käytetään desinfiointiaineena ja myös muihin tarkoituksiin, joihin ei vielä ole keksitty korvaavaa ainetta.

Väriaineena

Raamatussa Hesekielin kirjassa mainitaan Kyproksen purppura. Sitä saatiin Välimeressä elävästä Murex brandaris -purppurakotilosta. Kotilo sisältää runsaasti bromia.
Purppura on ollut aikoinaan hyvin arvokas väriaine, ja sillä värjättyjä kankaita käyttivät vain hallitsijat, kuten Rooman keisarit ja senaattorit, ja edelleen katolisen kirkon kardinaalien asut ovat purppuranpunaisia, tosin värjätty synteettisellä väriaineella. Synteettisen vastineen sille keksi William Perkin 1856.
Vapaana alkuaineena bromin eristi ensimmäisenä Antoine-Jérôme Balard vuonna 1826.
Bella coolat

Bella coolat, oma nimitys nukhalk, ovat salishien kielikuntaan kuuluva intiaanikansa Pohjois-Amerikassa Brittiläisessä Kolumbiassa. Heitä oli alkujaan viisi heimoa: bella coola, kimsquit ja jo hävinneet heimot nukhalk, taliomk ja noothlakamish. Heimot olivat itsenäisiä mutta tunsivat yhteishenkeä ja pitivät itseään vieraskielisiä naapurikansoja yläarvoisempina. 
Bella coolat olivat vähällä kuolla sukupuuttoon 1800-luvulla kulkutautien vuoksi, mutta 1900-luvulla heidän määränsä on jälleen kasvanut ja lähes puolet puhuu vielä kansansa kieltä. Alkuaan heitä on ollut kaiketi 5000 henkeä, mistä se laski vuoden 1902 310:een ja kohosi vuoteen 1980 mennessä 760:een.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – miesten keihäänheitto

Karsinnat

Molemmissa karsintaryhmissä oli 19 heittäjää. Jatkoon pääsi tuloksen perusteella. Loppukilpailupaikan raja oli 82,50 metriä. Loppukilpailuun pääsi kuitenkin tuloksella 79,70. Karsinnassa kullakin oli kolme heittoa. 
Etenkin suomalaisia keihäsmiehiä hämmästytti hiilikuitukeihäiden puuttuminen kokonaan karsinnoista. Niin Tero Pitkämäki kuin Tero Järvenpää olivat heittäneet puuttuvilla hiilikuitumalleilla koko kauden. Valmentaja Hannu Kankaan mukaan hiilikuitukeihäillä heitettiin vielä lämmittelyssä, mutta kilpailupaikalta niitä ei löytynyt. Suomi teki asiasta virallisen valituksen kisaisännille.
Thalassa (mytologia)

Thalassa (muinaiskreikaksi Θάλασσα, "meri") oli kreikkalaisessa mytologiassa meren jumalatar ja yksi alkuperäisistä elementtien jumaluuksista, protogenos.
Hän oli Aitherin ja Hemeran tytär ja naispuolinen vastine Pontokselle. Häneen viitataan kalojen tai jopa kaiken meren elävän äitinä. Välillä hänet mainitaan myös Afroditen äitinä, joka sai tämän liitosta Uranoksen kanssa.
Thalassa esiintyy ajoittain antiikin kirjoituksissa myös Välimeren henkilöitymänä.
Gene Fullmer

Ura

Fullmer syntyi mormoniperheeseen Utahiin. Hän ryhtyi nyrkkeilyammattilaiseksi vuonna 1951, vain kuukautta ennen 20-vuotissyntymäpäiväänsä. Kuudestatoista ensimmäisestä ammattilaisottelustaan hän voitti neljätoista tyrmäyksellä. Ammattilaisuran alkupään otteluihin mahtui myös mm. pistevoitto tulevasta keskisarjan maailmanmestarista Paul Penderistä. Vuonna 1956 Fullmer voitti Rocky Castellanin, Gil Turnerin (jolle tosin edellisessä ottelussa oli kärsinyt ammattilaisuransa ensimmäisen tappion) ja Ralph "Tiger" Jonesista ja pääsi seuraavan vuoden tammikuussa iskemään mestaruudesta. 
2. tammikuuta 1957 New Yorkin Madison Square Gardenissa käydyssä keskisarjan maailmanmestaruusottelussa Fullmer kohtasi silloisen hallitsevan mestarin Sugar Ray Robinsonin. Ottelu kesti täydet 15 erää ja voitto meni kaikin tuomariäänin väsymättömästi iskujaan jaelleelle Fullmerille. Uusintakohtaamisessa Robinsonin kanssa saman vuoden toukokuussa Fullmer menetti mestaruutensa Robinsonin tyrmättyä hänet vasemmalla koukulla viidennessä erässä. Kaksi vuotta myöhemmin 28. elokuuta 1959 Fullmer otti nimiinsä avoimena olleen NBA:n keskisarjan mestaruuden voitolla Carmen Basilioa vastaan 14. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Samaan aikaan Robinson menetti mestaruutensa Paul Penderille, joka kuitenkin ehti lopettaa ennen kuin ehti kohdata Fullmeria mestaruusottelussa.
Fullmer puolusti NBA-titteliään Spider Webbiä, Joey Giardelloa (ratkaisematon) ja Basiliota vastaan, sekä kahdesti Robinsonia vastaan ensimmäisen kohtaamisen päätyttyä ratkaisemattomaan ja toisessa kaikin tuomariäänin saavutetulla voitolla, sekä Benny Paretia vastaan. Hänen valtakautensa päättyi 23. lokakuuta 1962 15-eräisen ottelun päätteeksi kärsittyyn tappioon Dick Tigerille  WBA-liiton maailmanmestaruusottelussa. Fullmerin ja Tigerin uusintakohtaaminen seuraavana vuonna päättyi ratkaisemattomaan, ja kolmannen ja Fullmerin uran viimeiseksi jääneen ottelun, jossa panoksena oli myös WBC-mestaruus, hän hävisi seitsemännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä valmentaja Merv Jensenin pyydettyä tuomaria lopettamaan kamppailun.
Myös Gene Fullmerin veljet Don Fullmer ja Jay Fullmer olivat nyrkkeilijöitä.
Fullmer valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.
Erkki Palolampi

Alvar Erkki (Erik) Bruno Palolampi (sukunimi vuoteen 1927 Sundström; 1. kesäkuuta 1908 Tampere – 11. marraskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen sotakirjailija ja urheiluvaikuttaja. Hänen tunnetuin teoksensa on talvisodan Kollaan taisteluista kertova Kollaa kestää. Tämä kirja on käännetty monelle kielelle ja siitä on otettu useita painoksia. Palolampi toimi Kollaan rintamalla valistusupseerina. 
Erkki Palolampi kävi viisi luokkaa Tampereen lyseota ja toimi sitten Tampereella konttoristina ja vuosina 1938–1940 Aamulehden toimittajana. Talvisodan jälkeen Palolampi oli Suomen Osuuskuntien Keskuskunnan (SOK) sosiaalijohtaja 1941–1971. 
Erkki Palolampea pidetään Suomen urheiluelämän keskeisenä kehittäjänä Lauri Pihkalan ohella. Hän toimi myös monien urheilujärjestöjen johtotehtävissä. Palolampi oli muun muassa Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana vuodet 1959–1967 ja Suomen Valtakunnan Urheiluliiton varapuheenjohtajana 1960–1967.
Yhdessä Pihkalan kanssa Palolampi ideoi Pirkan Hiihdon, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1955.
Maria Saksi-Coburg-Gotha

Maria Saksi-Coburg-Gotha (alun perin Marie Alexandra Victoria, kutsumanimenä myös Romanian Maria ja Edinburghin Maria, 29. lokakuuta 1875 Kent – 18. heinäkuuta 1938 Sinaia, Romania) oli Romanian viimeinen kuningatar ja kuningas Ferdinand I:n puoliso.
Marie Alexandra Victoria syntyi Britannian kuningasperheeseen ja hänen arvonimensä oli Edinburghin prinsessa. Hänen isänsä oli Edinburghin herttua (vuodesta 1893 Saksi-Coburg-Gothan herttua) Alfred ja äitinsä Venäjän suurruhtinatar Maria Aleksandrovna Romanova.
Maria avioitui Romanian saksalaissyntyisen kruununprinssi Ferdinandin kanssa vuonna 1893, vaikka osa Marian omaisista vieroksui tulevaa kaukaista hallituspaikkaa, jossa seuraelämä olisi vähäistä. Avioliitosta syntyi kuusi lasta.
Ferdinand nousi Romanian valtaistuimelle vuonna 1914 ja Maria otti tarmokkaasti osaa hallitusasioihin. Hallituskauden alku tuli olemaan ensimmäisen maailmansodan sävyttämää, mutta liittyminen sotaan ympärysvaltojen puolelle elokuussa 1916 toi Romanialle sodan loppuvaiheessa suuret lisäalueet. Ferdinand kuoli 61-vuotiaana vuonna 1927 ja Marian vaikutusmahdollisuudet pienenivät lähes olemattomiin. Seuraavat Romanian kuninkaat eivät kuitenkaan avioituneet, joten Maria jäi maan viimeiseksi kuningattareksi.
Todd Lowe

Ura

Todd Lowe opiskeli teatteria UT Austin -yliopistossa. Ennen läpimurtoaan näyttelijänä hän työskenteli sijaisopettajana.
Lowe tunnetaan parhaiten Zach Van Gerbigin roolista televisiosarjassa Gilmoren tytöt. Hän on vieraillut sarjoissa NCIS Rikostutkijat ja CSI: Miami. Lowe esittää Irak-vetenaari Terry Bellefleuria sarjassa True Blood. Hänellä on ollut rooleja mm. elokuvissa Natural Selection ja Siellä missä sydän on. Hän on esiintynyt myös teatterissa. 
Lowe soittaa ja laulaa yhtyeessä Pilbilly Knights. Yhtye julkaisi albumin California Night Club vuonna 2007.
Suomi-komitea

Suomi-Komitea jota kutsuttiin myöhemmin myös Vasemistoryhmien Suomen komiteaksi toimi Ruotsissa. Komitea perusttettiin vuonna 1918 ja perustajiksi on mainittu K.H. Wiik, Herman Hurmevaara, Arthur Usenius ja Edvard Gylling.
Mamadou El Béchir Gologo

Mamadou El Béchir Gologo (1924 Koulikoro – 21. maaliskuuta 2009 Bamako) oli malilainen lääkäri, kirjailija ja poliitikko.
Gologo kävi koulunsa Bamakossa ja jatkoi opintojaan William Ponty -koulussa Senegalissa. Hän palveli armeijassa ja valmistui lääkäriksi Dakarissa.
Palvellessaan Office du Nigerin lääkärinä Gologo osallistui Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueen ammattiyhdistystoiminnan järjestämiseen. Vuonna 1957 hänet nimitettiin Ranskan Sudanin terveysminsteriön kabinettipäälliköksi. Seuraavana vuonna Gologosta tuli tiedotuslaitoksen apulaisjohtaja ja vuonna 1959 komissaari. Malin itsenäistyttyä vuonna 1960 hänet nimitettiin tiedotuslaitoksen valtiosihteeriksi, sanomalehti L’Essorin johtajaksi ja Malin journalistiliiton puheenjohtajaksi.
Gologon ensimmäinen runokokoelma Mon coeur est un volcan ilmestyi Moskovassa vuonna 1961. Sitä seurasi romaani Le rescapé de l’Ethylos (1963) ja Kiinan-matkasta kertova La Chine: un peuple géant au grand destin, joka julkaistiin ranskaksi ja englanniksi Pekingissä vuonna 1965.
Vuonna 1964 Gologosta tuli tiedotus- ja matkailuministeri ja Malin tietotoimiston johtaja. Hän oli yksi Modibo Keïtan hallituksen radikaaleista marksilaisista, joka kannatti Malissa vuonna 1966 alkanutta ”aktiivista vallankumousta”.
Moussa Traorén marraskuussa 1968 johtaman vallankaappauksen jälkeen Gologo pidätettiin ja lähetettiin vankilaan Kidaliin. Hänet vapautettiin vuonna 1971 ja nimitettiin pian sen jälkeen kansanterveyslaitoksen Bamakon aluepäälliköksi. Vuonna 1977 Gologosta tuli Kansallisen sosiaaliturvainstituutin ja sen terveyskeskuksen johtaja. Vuonna 1979 häntä syytettiin yhdessä muiden US-RDA:n veteraanien kanssa Traorén vastaisen vallankaappausyrityksen suunnittelusta. Hänet tuomittiin neljän vuoden vankeuteen, josta hän vapautui vuonna 1982.
Vankilasta pääsyn jälkeen Gologo menetti lääkärinlupansa ja hän keskittyi eläkkeensä turvin perhe-elämään ja kirjallisiin harrastuksiinsa. 1980-luvulla kirjoitettu toinen romaani Moudaïna ilmestyi vuonna 1995. Traorén syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1991 Gologo valittiin uudelleen perustetun US–RDA:n pääsihteeriksi, vuonna 1996 varapuheenjohtajaksi ja vuonna 1997 kunniapuheenjohtajaksi. Gologon ansiot yhtenä itsenäisen Malin luojista tunnustettiin virallisesti 2000-luvun alussa.
Rauhansopimus

Rauhansopimus on kahden tai useamman osapuolen, yleensä valtion tai liittoutuman välinen sopimus, jolla lopetetaan osapuolten välinen sotatila. Se on erotettava aselevosta, joka on sopimus vihollisuuksien lopettamisesta, antautumisesta, jossa toinen osapuoli luopuu sotatoimista, ja tulitauosta, jossa osapuolet väliaikaisesti tai pysyvästi lopettavat taistelut.

Vanhalla ajalla

Mahdollisesti vanhin tunnettu rauhansopimus solmittiin heettiläisten valtakunnan ja Hayasa-Azzin välillä noin vuonna 1350. Paljon tunnetumpi on kuitenkin myöhempi, heettiläisten ja Egyptin välinen rauhansopimus, jonka heettiläisten kuningas Hatusiliš III]] ja Egyptin farao Ramses II solmivat Kadeshin taistelun jälkeen noin vuonna 1274 eaa. Sopimuksesta ovat säilyneet sekä egyptinkielinen, hieroglyfeillä kirjoitettu, että heetinkielinen, nuolenpäillä kirjoitettu teksti. 
Sopimusta on pidetty niin kansainvälisten suhteiden kehityksen kannalta niin merkittävänä, että sen jäljennös on ripustettu Yhdistyneiden kansakuntien päämajan seinälle.
Rooman ja Karthagon välisistä puunilaissodista kaksi ensimmäistä päättyivät rauhansopimuksiin, kolmas sen sijaan Karthagon perusteelliseen hävitykseen.

Toisen maailmansodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen ei Saksan kanssa tehty rauhansopimusta, sillä sota päättyi Saksan ehdottomaan antautumiseen, minkä jälkeen maa oli jaettuna miehitysvyöhykkeisiin, joista myöhemmin muodostettiin Saksan liittotasavalta ja Saksan demokraattinen tasavalta. Kun Saksa paljon myöhemmin, vuonna 1990 yhdistyi, entiset voittajavaltiot ja yhdistynyt Saksa tekivät sopimuksen Saksaa koskevasta lopullissta järjestelystä.
Muiden eurooppalaisten akselivaltojen, Italian, Unkarin, Romanian, Bulgarian ja Suomen kanssa liittoutuneet tekivät vuonna 1947 Pariisin rauhansopimukset. Sitä ennen Suomi oli jo allekirjoittanut vuonna 1940 Moskovan rauhansopimuksen, joka lopetti talvisodan sekä vuonna 1944 Moskovan välirauhan, joka lopetti jatkosodan.
Japanin kanssa Yhdysvallat teki vuonna 1951 San Franciscon sopimuksen
Koronos (Apollonin poika)

Koronos (muinaiskreikaksi Κορωνός, lat. Coronus) oli kreikkalaisessa mytologiassa Apollonin ja Khrysorrhoen poika sekä Sikyonin kuninkaan Orthopoliin setä. Hänen poikansa Koraks ja Lamedon hallitsivat molemmat vuorollaan kaupunkia, jonka lisäksi muutamat lähteet osoittavat myös Koronoksen Sikyonin kuninkaaksi.
Montepulciano (rypäle)

Montepulciano on viinin valmistukseen käytettävä tumma rypälelajike. Se on italialainen alkuperäislajike, jota viljellään nykyisin myös muualla Euroopassa, Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Aasiassa. Rypäleestä on useita muunnoksia, joilla on useita eri nimiä.

Montepulciano Italiassa

Montepulciano on Italian kolmanneksi viljellyin rypälelajike. Sitä viljellään yhteensä 348 neliökilometrin alueella Keski- ja Etelä-Italiassa, erityisesti Abruzzon ja Apulian alueilla.
Rypälettä käytetään kymmenissä italialaisissa laatuviineissä, lähinnä punaviineissä mutta myös kuohuviineissä, useimmiten sekoitettuna muihin rypäleisiin. Valtaosin tai pelkästään Montepulcianoa sisältäviä laatuluokiteltuja punaviinejä ovat muun muassa Montepulciano d’Abruzzo ja Colline Teramane Montepulciano d’Abruzzo .
Vétroz

Sijainti

Vétroz sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista viitisen kilometriä länteen. Vétroz muodostaa yhtenäisen taajama-alueen lähinaapuriensa, Contheyn ja Ardonin kanssa. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Vétrozin pohjoisimmat osat ovat Les Diablerets -vuorella yli kahden kilometrin korkeudessa.

Talous

Vétroz on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 1,7 neliökilometriä.

Liikenne

Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Vétrozin kautta. Sionista Martignyyn liikennöivät postiautot kulkevat Vétrozin kautta.
Kelttikalat

Taksonomia ja anatomia

Varhaisimmat kelttikaloihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Lahkon ja heimon taksonominen asema on pitkään ollut epäselvä. Aikaisemmin keltit luokiteltiin usein kuuluvaksi ahvenkaloihin. Nykyään lahkon läheisimmiksi sukulaisiksi katsotaan hopeakylkikalat. Lahkoon kuuluu 17–20 sukua ja noin 72 lajia. Kooltaan kelttikalalajit ovat keskikokoisia tai suuria kaloja. Suurimmat lajit voivat saavuttaa 90–160 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat voimakas sukkulamainen ruumis, kaksi pienikokoista selkäevää, korkealla ruumiissa sijaitsevat rintaevät, pieni suu, pienet siivilähampaat ja kookkaat suomut. Suomut peittävät koko kalaan ruumiin lukuun ottamatta eviä. Kelttikalalajeilla ei ole kylkiviivaa. Kelttikaloilla on poikkeuksellisen pitkä suolisto. Väriltään lahkon lajit ovat tyypillisesti harmaita, sinisiä, ruskeita tai vihertäviä tummin poikkijuovin. Evät ovat väriltään harmahtavia tai kellertäviä.

Levinneisyys ja elintavat

Kelttikaloja tavataan lämpimistä ja lauhkeista vesistä rannikoiden läheisyydestä. Liza abu -laji elää vain makeissa vesissä. Suomen vesialueilta tavattuja kelttikalalajeja ovat ohuthuulikeltti (Liza ramada) ja paksuhuulikeltti (Crenimugil labrosus). Kelttikalat liikkuvat matalissa, tyypillisesti alle 20 metrin syvyisissä, vesissä parvina. Niiden ravintoa ovat levät, pienet selkärangattomat eläimet ja kuollut orgaaninen aines. Kelttikalat ovat useilla alueilla runsaasti kalastettuja ja kaupallisestikin merkittäviä ruokakaloja.
Diskreetti tasainen jakauma

Yleiset jakaumat

Periaatteessa satunnaismuuttuja voisi tuottaa arvoja, jotka eivät sijaitse lukusuoralla tasaisin välein, vaan sijoittuen sille mielivaltaisesti . Arvojen todennäköisyydet olisivat kuitenkin symmetrisesti yhtä suuret. Jos satunnaisilmiön alkeistapaukset eivät ole lukuja, rittää todeta jakauman todennäköisyyksien symmetrisyys. Mikään ei estä numeroimasta epäsäännöllisesti sijaitsevat lukuarvot uudelleen, jolloin edellisistä merkinnöistä on apua.

Esimerkki: Kolikonheitto

Kolikonheitolla mielletään olevan tasainen diskreetti jakauma, sillä kahden tuloksen, kruunan ja klaavan, todennäköisyydet ovat samat (ainakin likimain). Jos tulokset, kruuna ja klaava, muutetaan vastaavasti lukuarvoiksi 0 ja 1, saadaan satunnaismuuttuja. Näiden arvojen todennäköisyydet ovat siis kumpikin  ja jakaumaa merkitään .

Esimerkki: Nopanheitto

Nopanheitossa kukin arpakuution tahko esiintyy yhtä yleisesti. Jos  on satunnaismuuttuja, jonka lukuarvoja ovat silmäluvut, on sen perusjoukko  ja sen suuruus kuusi. Kukin arvo esiintyy siten todennäköisyydellä . Sen sijaan kahden nopan heitossa silmälukujen summa ei enää ole tasainen, sillä summat kuten summa 7 esiintyy todennäköisyydellä  ja summa 2 todennäköisyydellä . Jakaumaa merkitään esimerkiksi .

Ominaisuuksia

Alla olevat ominaisuudet esitetään satunnaismuuttujan jakaumalle , jonka perusjoukon  suuruus on n.