google/wiki40b huggingface dataset:
Jennette McCurdy

Jennette Faye McCurdy (s. 26. kesäkuuta 1992 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, laulaja ja kolumnisti. Hänen tunnetuin roolinsa on Sam Puckett vuosina 2007–2012 tehdyssä Nickelodeonin televisiosarjassa iCarly sekä sen spin-off -sarjassa Sam & Cat. 
McCurdy teki ensimmäisen roolinsa elokuvassa Shadow Fury vuonna 2001. Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa Murha Hollywoodissa (2003). Myöhemmin hän on näytellyt lähinnä Disney Channelin ja Nickelodeonin televisioelokuvissa kuten Tiger Cruise (2004) ja The Last Day of Summer (2007).
McCurdy on lisäksi vieraillut useissa muissa tv-sarjoissa, joita ovat mm. CSI, Veljemme on nero, Kova laki, Zoey 101, Will & Grace ja The Birthday Boys. Lisäksi McCurdy on tehnyt useita äänirooleja, mm. The Cleveland Show'ssa ja Madagascarin pingviineissä. 
Vuonna 2011 McCurdy on kirjoittanut artikkeleita Wall Street Journal-lehteen. Hänestä on sittemmin tullut Seventeen -lehden kolumnisti. Lisäksi hän on kirjoittanut The Huffington Postiin. McCurdylla on kolme isoveljeä, Marcus, Scott ja Dustin. Hän varttui Garden Grovessa, Kaliforniassa. McCurdyn äiti Debra kuoli syyskuussa 2013 taisteltuaan 17 vuotta syöpää vastaan.
Mikko Lankinen

Mikko Lankinen on suomalainen kitaristi. Hän soittaa J. Karjalaisen bändissä sähkökitaraa, ja on soittanut myös J. Karjalaisen aikaisemmissa bändeissä, kuten Mustissa Laseissa, ja J. Karjalainen Yhtyeineen -bändissä. Hän on soittanut myös yhtyeissä: Bablers, the Potatoes, Laika & The Cosmonauts ja Papu ja Pojat  ja pari kappaletta myös Jorma Kääriäiselle.
TGK

TGK (ven. ТГК, Территориальная генерирующая компания, Territorialnaja generirujuštšaja kompanija) on lyhenne, joka tarkoittaa RAO UES:sta yhtiöitettyjä ja yksityistettyjä, Venäjän federaatiossa sijaitsevia sähkövesivoima-, hiilivoima-, maakaasuvoima- sekä yhdistelmävoimalaitoksia, jotka tuottavat myös lämpöä. Venäjän sähköenergiauudistus aiheutti prosessin, jossa RAO UES:n omistamat voimalaitokset jaettiin neljäksitoista alueelliseksi tuotantoyhtiöksi. Näihin liitettiin alueellisia sähköntuotantoyhtiöitä ja jotka aluekoossaan myytiin huutokaupoin RAO UES:n omistajuudesta muille yhtiöille, myös ulkomaalaisille, kuten ranskalaisille, saksalaisille ja suomalaisille.
Huutokauppojen perusteella yhtiöt siirtyvät erilaisten omistajayhteisöjen omistukseen, eikä niitä ei voida enää pitää RAO UES-yhtymän tytär- tai osakkuusyhtiöinä. Kuitenkin valtiollinen energiapolitiikka vaikuttaa markkianehtoistamisenkin jälkeen joissain yrityksissä siten, että huomattavana omistajana voi toimia esimerkiksi Gazprom tai sitä lähellä oleva taho.
Edvard Huttunen

Johan Edvard Huttunen (30. heinäkuuta 1889 Viipurin maalaiskunta – 2. toukokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja.
Huttunen työskenteli kivityömiehenä ja kivenhakkaajana Viipurissa ja Helsingissä vuoteen 1920 saakka. Suomen sisällissodan jälkeen hän oli poliittisista syistä vangittuna 1918–1920. Vapauduttuaan Huttunen toimi Suomen Ammattijärjestön järjestäjänä 1920–1922 ja puheenjohtajana 1923–1925. Hän oli Oulussa ilmestyneen Pohjolan Työmiehen vastaava toimittaja 1926–1928 ja Suomen Sosialidemokraatin toimittaja 1928–1930. Huttunen toimi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton (SAK) ensimmäisenä puheenjohtajana 1930–1937 ja Kansaneläkelaitoksen johtajana 1937–1943.
Huttunen valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi vuoden 1924 vaaleissa Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaaliliitosta. Vuonna 1926 hän siirtyi SDP:n eduskuntaryhmään ja toimi sen kansanedustajana 1926–1933 sekä 1937–1938. Huttunen oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja presidentin valitsijamies vuoden 1931 presidentinvaaleissa.
Huttunen kuului SDP:n puoluetoimikuntaan. Toukokuun 1936 puoluekokouksessa Huttunen valittiin SDP:n varapuheenjohtajaksi. Hän voitti äänestyksessä Väinö Salovaaran. Huttunen oli myös Osuusliike Elannon hallintoneuvoston ja edustajiston jäsen.
Huttusen vanhemmat olivat kivenhakkaaja Mikko Huttunen ja Lydia Kukkonen. Huttunen oli naimisissa Elli Maria Roihan kanssa vuodesta 1912 alkaen.
Noyers (Yonne)

Noyers [nwa.jɛʁ] tai Noyers-sur-Serein on kunta itäisessä Ranskassa Burgundi-Franche-Comtén hallintoalueella Yonnen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 629. Se kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Noyers kuuluu departementissaan Chablis’n kantoniin Avallonin arrondissementissa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä departementin pääkaupungista Auxerresta itäkaakkoon.
RN Scirocco (1934)

Palvelus

Alus haaksirikkoutui 23. maaliskuuta 1942.
Pystykeiholehti

Ulkonäkö ja koko

Pystykeiholehden lehdet ovat nuolen muotoiset, 20–25 cm leveät. Halkaisijaltaan parisenttisten kukkien terälehdet ovat valkeat, heteet ja emit tummanpunaiset. Hedelmä on hiukan hernettä isompi vihreä pallo.  Kukat ja useimmat lehdet nousevat veden pinnan yläpuolelle, mutta kasvilla voi olla myös kapeita uposlehtiä.

Levinneisyys

Pystykeiholehti kasvaa Keski- ja Itä-Euroopassa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa.

Elinympäristö

Pystykeiholehti kasvaa 10–50 cm syvässä vedessä savisilla, pehmeillä järvien, jokien ja murtovesilahtien rannoilla.

Käyttö

Pystykeiholehden turpeaa maavartta käytetään Kiinassa vihanneksena.
Miri Regev

Miri Regev (s. 26. toukokuuta 1965) on Israelin kulttuuriministeri. Hän on entinen prikaatikenraali ja työskennellyt Israelin armeijassa viestintäjohtajana.
Regev on ottanut voimakkaasti kantaa taideteoksiin, joiden hän katsoo loukkaavan kansallisia symboleja tai esittävät maata arvostelevia boikottipyrkimyksiä. Vuonna 2015 hän esitti, että sellaisilta kulttuurilaitoksilta poistetaan valtion tuki. Vuonna 2018 hän vaati poistettavaksi Haifan taidemuseon Sacred Goods -näyttelystä Jani Leinosen teoksen McJesus, joka hyödyntää McDonald'sin symboleja. Myös Leinonen halua sen poistettavaksi, mutta siksi että hän boikotoi Israelia.
Ernst Günther Schenck

Ernst Günther Schenck (3. lokakuuta 1904 Marburg – 21. joulukuuta 1998 Aachen) oli saksalainen lääkäri, joka toisen maailmansodan viimeisinä päivinä työskenteli Berliinissä ja kirjoitti kokemuksistaan useita kirjoja. Vuonna 1944 hänet ylennettiin Obersturmbannführeriksi (everstiluutnantti) ja seuraavana vuonna Standartenführeriksi (eversti).
Isänsä ammattia seurannut Schenck valmistui lääkäriksi vuonna 1930 ja toimi tämän jälkeen apulaislääkärina Ludolf-Krehl-klinikalla Heidelbergissa. Vuosina 1931–1934 hän toimi Kaiser-Wilfelm-Institutin lääketieteellisen tutkimuksen yliassistenttina. Kansallissosialistien valtaannousun (Machtergreifung) myötä hän liittyi SA-joukkoihin vuonna 1933. Vuonna 1934 hänestä tuli ylilääkäri. Kansallissosialistisen puolueen jäsenyyden hän otti vuonna 1937 liittyen samalla useisiin eri puolueen järjestöihin, kuten NS-Ärztebund, NS-Dozentenbund, Deutsche Arbeitsfrontt, NS-Volkswohlfahrt ja Reichsluftschutzbund. Vuonna 1940 Schenk liittyi Waffen-SS:ään. Sodan aikana hän työskenteli muun muassa Dachaun keskitysleirin suurella yrttitarhalla, jonka yli 200 000 lääkekasvista valmistettiin esimerkiksi vitamiinituotteita Waffen-SS:lle. Vuonna 1943 hän kehitti proteiinimakkaran SS:n eturintaman joukkoja varten. Tuotteen testeissä Mauthausenin keskitysleirillä kuoli 370 aliravittua vankia nälkäturvotukseen.
Sodan loppupuolella Schenck työskenteli vapaaehtoisena Berliinissä valtakunnankansliassa Führerbunkerin läheisyyteen tehdyssä tilapäissairaalassa. Vaikka hän ei ollut saanut kirurgin koulutusta hän oli mukana monissa suurissa leikkauksissa yhtenä avustajistaan Hitlerin henkilökohtainen lääkäri tohtori Werner Haase. Haase, jolla oli enemmän kirurgikokemusta, oli tuberkuloosin heikentämä.
Länsi-Saksa ei sallinut Schenckin harjoittaa ammattiaan, joten sotavankeudesta palaamisen jälkeen Schenck toimi lääketeollisuuden palveluksesa.
Alan Shepard

Sotilasura laivastossa

Alan Shepard valmistui upseeriksi Yhdysvaltain laivastoakatemiasta heinäkuussa 1944. Tämän jälkeen hän palveli Fletcher-luokan hävittäjä USS Cogswellilla, osallistuen toisen maailmansodan Tyynenmeren taisteluihin. Sodan päätyttyä Shepard sai laivaston lentäjäkoulutuksen Corpus Christissä Teksasissa ja Pensacolassa Floridassa. Laivaston lentäjän siivet hän sai vuonna 1947 ja palveli eri lentotukialuksilla merivoimien 42. hävittäjälentolaivueessa (VF-42).
Vuonna 1950 Alan Shepard siirtyi laivaston koelentokouluun, joka sijaitsi laivaston Patuxent Riverin lentotukikohdassa Marylandissa. Koelentäjänä hän osallistui muun muassa F2H-3 Banshee -hävittäjän testaamiseen ja ilmatankkausmenetelmien kehittämiseen. 
Koelentokoulun jälkeen Shepard palveli operaatioupseerina laivaston 193. hävittäjälentolaivueessa, joka oli Banshee-kalustolla varustettu yöhävittäjäyksikkö. Yksikkö oli sijoitettuna Essex-luokan lentotukialus USS Oriskanylle. Tämän jälkeen Shepard palasi jälleen Patuxent Riveriin, jossa hän osallistui F3H Demon-, F8U Crusader-, F4D Skyray-, F11F Tiger- ja F5D Skylancer -hävittäjien testaamiseen. Viimeiset viisi kuukautta Patuxent Riverissä Shepard toimi koelentäjien kouluttajana.
Seuraavaksi Shepard siirtyi laivaston sotakorkeakouluun (Naval War College), josta hän valmistui 1957. Tämän jälkeen hän palveli Atlantin-laivaston komentajan esikunnassa ennen siirtymistään NASAan 1959. 
Shepard saavutti yli 8 000 lentotuntia, joista 3 700 suihkukoneilla.
Mohenjo-Daro

Mohenjo-Daro (urduksi ‏Kuolleiden kumpu‎) oli muinainen kaupunki ja nykyinen arkeologinen kohde Indusjoen laaksossa nykyisessä Pakistanissa. Se sijaitsee 400 kilometriä Karachista Sindhin provinssissa. Se on todennäköisesti ollut yhdessä Harappan kanssa harappalaisten valtakunnan pääkaupunki. Kaupunki on sekä Intian seudun vanhimpia ja melko hyvin säilynyt.

Vanha sivilisaatiokeskus

Kaupungin ala oli huipussaan jopa yli 300 hehtaaria. Kaupungissa lienee asunut noin 35 000−40 000 asukasta. Kaupungin kukoistusaikaa kesti noin 800 vuotta kolmannella ja toisella vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua. Sen talot on rakennettu lähes kokonaan poltetusta tiilestä vuosina 2500–2100 ennen ajanlaskun alkua. Alun perin se oli muodoltaan suorakulmainen ja siellä oli ruutukaava. 
Kaupungissa oli noin 10400 taloa. Talojen ala oli yleensä 50-150 neliömetriä.
Kaksitoista 9–14 metrin levyistä pääkatua jakoi kaupungin kahteentoista kortteliin, joista 11 oli asuntokortteleita ja viimeisessä, muista erillään olevassa korttelissa oli linnakkeen muodostava tekokumpu, jossa oli useita rakennuksia. Linnoituksen ala on 12 ha. Mohenjo-Daro oli ensimmäinen merkki kaupungistumisesta Etelä-Aasiassa, ja moni itämaisista sivilisaatioista otti mallia sen kaupunkisuunnittelusta.

Kaupungin tuho

Induksen tasangoilla on ollut paljon tulvia, ja osa Mohenjo-Darosta on pohjaveden pinnan alapuolella. Vuoden 1900 eaa. tienoilla kaupunki alkoi rappeutua. Syyksi on väitetty ainakin ulkoista hyökkäystä, ilmaston kuivumista, tektoniikasta johtuvaa joenuoman muutosta, jatkuvia tulvia, kulkutauteja ja kapinoita. Joidenkin mielestä metsien puuvarat oli jo käytetty kaupunkien korjaamiseen ja tiilien polttamiseen, mutta toisaalta lähialueen galleriametsistä vain pieni osa riittää tiilien polttoon. Kaupunki hylättiin lopullisesti viimeistään 1 300 vuotta ennen ajanlaskun alkua.

"Hautaamattomat ruumiit"

Kaupungista löydettiin 1900-luvun arkeologisissa kaivauksissa taloista ja kaduilta noin 40 ruumista, jotka vaikuttivat kuolleen yksittäisen äkkinäisen tapahtuman seurauksena. Arkeologi Mortimer Wheeler väitti aikoinaan löytöä todisteeksi arjalaisten hyökkäyksestä. Näennäistieeteelliset spekulaatiot puhuvat jopa muinaisesta atomisodasta. Toisten mukaan tulva on laukaissut kulkutaudin tai uhrit ovat kuolleet nälkään. Uudempien tutkimusten mukaan ruumiit olivat haudattuja ja peräisin useilta eri aikakausilta.

Kaivaukset

Vain yksi kolmasosa kaupungista on kaivettu esille sen vuonna 1922 tapahtuneen löytämisen jälkeen.
ROPS (Roll Over Protection System)

ROPS (Roll Over Protection System) on Volvon kehittämä henkilöautojen ympäriajosuojausjärjestelmä. Järjestelmät eroavat toisistaan suuresti riippuen siitä, onko kyseessä avoauto vai katumaasturi. Ensimmäistä kertaa ROPS esiteltiin Volvo C70:ssä vuonna 1998 ja Volvo XC90:ssä vuonna 2002. Järjestelmä on myös käytössä XC60-katumaasturissa, joka esiteltiin 2008. 
Volvo C70 -avoautossa järjestelmä koostuu kahdesta pyroteknisesti nousevasta metalliturvakaaresta, jotka on sijoitettu takaistuinten pääntukien taakse. Ne aktivoi gyroskooppinen anturi. Kun kallistuskulma on yli 38 astetta, järjestelmä nostaa kaaret automaattisesti, jotta selviytymistila auton sisällä säilyisi.
Vuonna 2005 esitellyssä toisen sukupolven C70:ssä on kovakatto, joten kaaret laukeavat takalasin läpi, jos katto on ylhäällä. Tämän vuoksi niissä on pienet metalliset piikit, jotka rikkovat lasin ja varmistavat oikean suojaavan toiminnan.
Vuonna 2002 esitellyssä katumaasturi XC90:ssä järjestelmä on erilainen. Autossa on erityisen luja booriteräksinen turvakehikko, joka auttaa säilyttämään selviytymistilan auton sisällä. Sivuturvatyynyt laukaisee gyroskooppinen anturi, kun ympäriajo on väistämätön. Tyynyt pysyvät täyttyneinä, jotta ne suojaisivat auton matkustajia parhaalla mahdollisella tavalla.
Henry Clay

Henry Clay, Sr. (12. huhtikuuta 1777 – 29. kesäkuuta 1852) oli amerikkalainen valtiomies, joka toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä vuosina 1825–1829. Hän oli mukana ”suuressa triumviraatissa” Daniel Websterin ja John C. Calhounin kanssa. Vuonna 1957 John F. Kennedyn johtama Senaatin valiokunta nimesi hänet yhdeksi suurimmista senaattoreista Yhdysvaltain historiassa.
Vuonna 1812 Clay valittiin Kentuckyn osavaltiosta Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ja välittömästi kauden alettua edustajainhuoneen puhemieheksi -ainoan kerran historiassa. Hän oli presidenttiehdokas vuonna 1824 ja tuli neljänneksi. Yksikään ehdokkaista ei kuitenkaan saanut ääntenenemmistöä, joten edustajainhuone valitsi voittajan. Clay käytti vaikutusvaltaansa tukeakseen John Quincy Adamsia, joka voitettuaan nimitti Clayn ulkoministeriksi.
Clay istui Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1806–1807, vaikka olikin tuolloin perustuslain mukaan liian nuori senaattoriksi, 1831–1842 ja vuodesta 1849 kuolemaansa asti. Hän oli ehdolla presidentiksi viisi kertaa, mutta ei tullut valituksi.
Naukjärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Pannijoen valuma-alueeseen (14.253) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,8 metriä mpy.
Anna Lindholm

Anna Lindholm (s. 1992) on suomalainen käsipalloilija. Hän edustaa helsinkiläisseura Dickeniä, jonka pelaajana hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2018. Hän on pelannut Suomen maajoukkueessa 33 ottelua ja tehnyt niissä 53 maalia.
Lewis Nkosi

Lewis Nkosi (5. joulukuuta 1936, Durban, Natal – 5. syyskuuta 2010 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen kirjailija, journalisti ja kirjallisuuskriitikko.  Häneltä on suomennettu mustan miehen ja valkoisen naisen romanssista kertova esikoisromaani Linnun kiima (Mating Birds, suom. Raija Mattila, Tammi 1986).
Lewis Nkosi syntyi Natalin siirtomaassa Etelä-Afrikassa 1936, jäi orvoksi 12-vuotiaana äitinsä kuoltua ja sai teknillisen koulutuksen Durbanissa. Hän kirjoitti Drum-kirjallisuuslehteen yhteiskunnallisia tekstejä, jotka joutuivat apartheid-hallinnon tiukan sensuurin alaisiksi. Vuonna 1961 hän sai stipendin opiskelemaan Yhdysvaltoihin Harvardin yliopistoon, ja Etelä-Afrikan viranomaiset antoivat hänelle poistumisluvan maasta mutta ottivat samalla pois kansalaisuuden ja mahdollisuuden palata.
Nkosi opetti kirjallisuutta korkeakouluissa Wyomingissa, Bostonin Brandeis-yliopistossa, Varsovassa ja Sambiassa ja kirjoitti samaan aikaan rotuerottelupolitiikkaa vastustavia tekstejä. Hän asettui välillä Lontooseen opettamaan afrikkalaista kirjallisuutta, josta hän myös julkaisi monia artikkeleita näytelmien ja elokuvakäsikirjoitusten lisäksi. Vuoden 1994 apartheidin kukistumisen ja Nelson Mandelan vapauttamisen jälkeen Nkosi palasi asumaan osan vuotta Etelä-Afrikassa, mutta säilytti myös asuntonsa Sveitsin Baselissa.
Nkosi kuoli Johannesburgissa 73-vuotiaana 2010.
Lakmustesti

Lakmustesti on kemiallinen testi, jolla tutkitaan happamuutta. Jos lakmuspaperi muuttuu punaiseksi, se osoittaa, että pH on alhainen eli kyse on happamasta aineesta. Sininen väri taas kertoo korkeasta pH:sta eli emäksisyydestä. Lakmus toimii siis pH-indikaattorina.
Hôpital René-Huguenin

Hôpital René Huguenin (ransk. Hôpital René-Huguenin) on sairaala Ranskan Saint-Cloudissa. Osa Institut Curie ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta.
Se on rakennettu vuonna 2010.
Spartak (makeistehdas)

Yksityistäminen perutaan ja yhtiö kansallistetaan uudelleen

Spartakin samoin kuin Valko-Venäjän toiseksi suurimman makeis- ja suklaatehtaan Kommunarkan yksityistäminen oli pitkällä vuonna 2012. Yhtiön aiempi ja nykyinen henkilöstö oli päässyt osakkeenomistajaksi jo vuosia aiemmin. Hankittujen osakkeiden myyntirajoitusten takaraja oli tullut täyteen. Monet myivät osakkeitaan uusille omistajille, erityisesti yhdelle maasta aiemmin Yhdysvaltoihin muuttaneelle suursijoittajalle. Valko-Venäjän viranomaiset kuitenkin keskeyttivät yksityistämishankkeen niin yhtiön toimivan johdon, työntekijät kuin ulkomaalaiset sijoittajat yllättäneesti syksyllä 2012. Vuonna 1994 tehty makeistehtaan yksityistäminen oli uuden pikatulkinnan mukaan tehty laittomasti. Osakeyhtiömuotoisten Spartakin ja Kommunarkan osake-enemmistö siirrettiin valtiolle, eli yhtiöt kansallistettiin uudelleen: Valtio otti haltuunsa 60 % osuuden Spartakin ja 57 % Kommunarkan osakkeista. Valtiojohdon kehotuksesta yhtiöiden johtokunnat vapautettiin tehtävistään yhtiökokousta kuulematta. Näin mitätöitiin yhtiön osakkeenomistajien päätösvalta ja sivuutettiin Valko-Venäjän osakeyhtiöitä koskeva yrityslainsäätö, jonka mukaan tällaiset muutokset on mahdollista tehdä ainoastaan yhtiökokousten kautta. Tämän tapahtumasarjan on arveltu vieneen lukuisten sijoittajien investointihalukkuutta valkovenäläisyhtiöihin.
Jakob Lybeck

Jakob Juhonpoika (Jacobus Johannis) Lybeck (1655 Kruunupyy – 1693) oli suomalainen kappalainen. Pasuunaa soittanut Lybeck lienee varhaisin nimeltä tunnettu keskipohjalainen muusikko. 
Lybeckin vanhemmat olivat Kruunupyyn Bråttön kylässä asunut talollinen, nimismies ja kirkonisäntä Johan Mattsinpoika Lybäck ja Margareta Erikintytär. Hän tuli ylioppilaaksi Turun akatemiaan 1673 ja hänet vihittiin papiksi 1675. Lybeck toimi opiskeluaikanaan myös puunleikkaajana ja kirkollisena soittimena käytetyn pasuunan soiton opettajana. Lybeckin puuleikkauksia käytettiin koristeiden painattamiseen akatemian julkaisuihin.
Pappisvihkimyksen jälkeen Lybeck oli pataljoonan saarnaajana Pohjanmaan rykmentissä. Hän jäi 1675 vangiksi Tanskaa vastaan käydyssä sodassa ja oli vangittuna Kööpenhaminassa vuoteen 1676 saakka. Vapauduttuaan hän palasi rykmenttiinsä, joka oli silloin sijoitettuna Riikaan. Lybeckistä tuli 1682 Oulun triviaalikoulun apologisti (kirjoitus- ja laskentoluokan opettaja) ja 1685 Pohjanmaan Pyhäjärven kappalainen. Pyhäjärvellä Lybeck riitaantui kirkonisäntänä aiemmin toimineen talollinen Matti Matinpoika Niemen kanssa, joka oli erotettu tehtävästä väärinkäytöksien takia. Riita johti lopulta siihen, että 16. helmikuuta 1690 muutamat Niemen johtamat pyhäjärveläiset jumalanpalveluksen jälkeen kävivät käsiksi Lybeckiin ja heittivät hänet kirkkomaan aidan yli. Erottamisen merkiksi häneltä revittiin myös papinkaapu ja liperit. Vaatekappaleet ja ehtoolliskalkki vietiin kirkkoon, jonka avaimen Niemi otti haltuunsa. 
Kihlakunnanoikeus tuomitsi Niemen ja muut papin aidan yli heittämiseen osallistuneet kuolemaan mutta Turun hovioikeus lievensi 1692 tuomioita ja ankarimman rangaistuksen sai Matti Niemi, joka karkoitettiin Inkerinmaalle, Pähkinälinnan linnoitukseen. Lybeck sai lupauksen paremmasta virasta mutta kuoli jo 1693 ennen kuin lupaus ehdittiin toteuttaa.
Jakob Lybeck oli naimisissa vuodesta 1677 Susanna Eriksdotter Ångermanin (k. 1733) kanssa.
Finnish Gold

Finnish Gold (FIG) on suomalainen demoskeneryhmä, joka vaikutti lähinnä Commodore 64:n parissa 1980-luvulla. Sen nimissä julkaistiin myös ensimmäinen suomalainen Amiga-intro. Ryhmän jäseniä ovat olleet muun muassa koodaaja Juha "FCS" Granberg, musiikkia tehnyt Sami "Rock" Seppä sekä swapperit "Gallstone" ja "Spemu". Finnish Gold ei ole enää pitkään aikaan tuottanut uutta materiaalia, mutta sen vanhoja jäseniä näkee silloin tällöin alan tapahtumissa, esimerkiksi Boozemblyssä.
Finnish Gold aktivoitui jälleen uudestaan vuonna 2015, kun Sami "Rock" Seppä alkoi luoda  uutta musiikkia Commodore 64 :llä. Hän osallistui Classic SID Composer Remix Challenge 2015 kilpailuun ( The Commodore 64 Scene Database sivusto ) kappaleella Biggles Remix ja voitti kilpailun.
Paahtaminen

Paahtaminen on ruoan kypsentämistä lämmönlähteen hehkussa niin, että sen pinta tulee ruskeaksi. Paahtamisen voi tehdä esimerkiksi avotulella, vartaassa, grillissä, tai paistinpannussa ilman rasvaa. Tyypillisiä paahdettavia ruokia ovat esimerkiksi leipä, liha, jauheliha ja sokeri. Kahvipavut kypsennetään ja kuivatetaan paahtamalla.
Gennadi Nižegorodov

Gennadi Aleksejevitš Nižegorodov (s. 6. heinäkuuta 1977) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa kotimaansa pääsarjassa Šinnik Jaroslavlin joukkueessa. Aikaisemmin hän on pelannut juniorina Ukrainassa SDJuSŠOR Tšernomoretšissa ja DJuSŠ SKAssa ennen varsinaista läpimurtoaan SKA Odessassa, Astrahanin Dynamossa, Nižni Novgorodin Lokomotivissa, vuosina 2003—2004 Moskovan Lokomotivissa ja vuonna 2005 Tšetšenian tasavallan Terekissä. Hän on pelannut lukuisia otteluita myös Venäjän maajoukkueessa. Nižegorodov on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 77 kilogrammaa.