13. divisioona (talvisota)

Varustaminen

Liikekannallepanossa 13. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta kaluston niukkuudesta johtuen määrävahvuuksia ei saavutettu.

Keskittäminen

13. divisioonan osalta keskittämiskuljetukset tulevalle toimialueelleen (Laatokan–Syskyjärven väliselle alueelle) alkoivat 17. lokakuuta 1939 ja olivat pääosin suoritettu 23. lokakuuta mennessä. 13. divisioona otti vastuun Laatokan Karjalan eteläisten osien puolustamisesta alueelle jo keskitetyn 12. divisioonan joukoilta. Divisioonan kuljetuksiin käytettiin yhteensä 44 junaa.
13. divisioona liitettiin Suomen IV armeijakuntaan.

Divisioonan tehtävä ja ryhmitys sodan alkaessa

13. divisioonan tehtävänä pysäyttää Puna-armeijan eteneminen viimeistään nk. Jänisjoki-linjalla, joka sijaitsi Laatokan ja Jänisjärven välillä ennen Sortavalaa.
Divisioonan vastuualue oli rajalla noin 45 kilometrin levyinen. Laatokan rannan kulkiessa kaakko-lounaissuunnassa vastuualue kapeni nopeasti länteen vetäydyttäessä.
Divisioonan rykmentit oli sodan alkaessa ryhmitetty siten, että JR 37 oli pääosiltaan Uuksunjoen alajuoksulla Laatokan rantatien alueelle sijoitettuna noin 40 kilometriä valtakunnan rajasta. Rykmentin yksi pataljoona oli Salmin kirkonkylän alueella noin 20 kilometriä lähempänä valtakunnan rajaa. JR 38 oli reservinä vieläkin kauempana rajasta. Rykmentti oli sijoitettuna Laatokan ja Syskyjärven väliselle alueelle 30 - 60 kilometrin päähän valtakunnan rajasta. Rykmentin toimintasuunniksi oli mahdollista määrätä sekä JR 37:n suunta (Laatokan rantatie, matkaa rajalle n. 60 kilometriä) että JR 39:n suunta (Käsnäselän-Lemetin tie, matkaa rajalle n. 30 km). Divisioonan kevyt osasto (KevOs 13) oli sijoitettu Uusikylän ja Salmin väliselle alueelle.
Divisioonan puolustuslohkolle oli ryhmitettynä myös IV armeijakunnan alaisista joukoista mm. ErP 8 ja ErP 9 aivan rajan läheisyyteen yhdessä rajavartioston joukkojen kanssa. Mainituista pataljoonista jälkimmäinen siirtyi pian sodan alkamisen jälkeen Ryhmä Talvelan käyttöön.
Divisioonan vastuualue rajoittui etelässä Laatokkaan, jonka saariston puolustuksesta vastasi Laatokan Meripuolustuksen esikunta. Tulevien puolustustaisteluiden kannalta merkittävimpänä yksikkönä Laatokan Meripuolustuksen esikunnalla oli Lunkulansaareen sijoitettuna Erillinen polkupyöräkomppania 4.

Rauha 13. maaliskuuta 1940

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
13. divisioona vetäytyi koko muun IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta miehien nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.

Tappiot

Talvisodan aikana 13. divisioonan joukot kuuluivat kolmen eniten tappiota kärsineen divisioonan joukkoon noin 1 170 kaatuneellaan, noin 160 kadonneellaan ja noin 3 160 haavoittuneellaan (kokonaistappiot siis hieman vajaa 4 490 miestä). Divisioonan korkeahkot tappioluvut johtuivat osaltaan Laatokan Karjalassa käytyjen sotatoimien ajoittaisesta hyökkäyksellisestä luonteesta.