google/wiki40b huggingface dataset:
Zapadnikit

Zapadnikit (ven. Зáпадник, zapadnik) olivat 1800-luvun venäläisiä kirjailijoita ja ajattelijoita, jotka vastustivat venäläisen perinteellisen ortodoksisen kulttuurin romantisoivaa ihailua eli slavofiliaa. Zapadnikit eivät olleet yhtenäinen ryhmä.
He pitivät Venäjän kulttuuria takapajuisena ja kannattivat läntisten vaikutteiden tuomista maahan sen kehittämiseksi. 
Venäjän aatehistorialle on jatkuvasti ollut ominaista läntisten ja perinteisten venäläisten kulttuurielementtien taistelu. Zapadnikit muodostivat epäyhtenäisen ryhmän, joiden keskeinen idea oli tsaari Pietari Suuren aloittaman maan modernisoimisen vaaliminen. Heillä oli aluksi enemmän vaikutusvaltaa senaatissa, Pyhässä synodissa ja paikallishallintoa edustavissa semstvoissa kuin kilpailijoillaan slavofiileilla.
Zapadnikeilla oli myös halua kirkkojen yhdistämiseen tai ainakin ortodoksisuuden ja roomalaiskatolisuuden lähentämiseen, mikä oli slavofiileille kauhistus: heidän mielestään Länsi-Eurooppa saattoi pelastua vain idän avulla. Valtion suhteen zapadnikit halusivat alhaalta tapahtuvaa uudistamista esimerkiksi semstvojen avulla , kun slavofiilien mielestä uudistusten piti tulla ylhäältä annettuina. 
Zapadnikkeihin luetaan enemmän tai vähemmän sitoutuneina sellaisia nimiä kuin liberaalit filosofit Vladimir Solovjov ja Boris Tšitšerin, lehtimiehet Vissarion Belinski, Jevgeni Korf ja Pjotr Tšaadajev, sosialistit Nikolai Tšernyševski ja Pavel Annenkov sekä joukoittain taiteilijoita.

Zapadnikkien vaikutusvallan väheneminen

Slavofiilit pääsivät hallitsevaan asemaan Aleksanteri II:n aikana, jolloin Moskovskije vedomosti -lehti ja sen päätoimittaja Mihail Katkov käyttivät Puolan kapinaa 1863 hyväkseen slavofiilisten henkilöiden nimittämisessä ministeriöiden johtoon. Samalla heräsi heimoaate, jonka perusteella veljeskansat kuten bulgaarit ja serbit tuli vapauttaa Osmanien ikeestä, mikä johti sittemmin muun muassa Balkanin sotaan ja mahdollisesti osasyynä jopa tsaarinvallan kukistumiseen.
Ilmajousitus

Ilmajousitus on eräänlainen ajoneuvon jousitus joka toimii sähköisellä tai moottorikäyttöiselä ilmapumpulla tai kompressorilla. Tämä kompressori pumppaa ilmaa joustaviin palkeisiin, jotka on yleensä valmistettu kankaalla vahvistetusta kumista. Ilmanpaine täyttää palkeet, ja nostaa alustan akselilta. Raskaassa kalustossa yleisesti käytetään ilmajousitusta, jossa ilma tai muu kaasu on säilöttynä sylinteriin palkeeseen tai muuhun säiliöön.
Pentti Paavola (vuonna 1923 syntynyt pesäpalloilija)

Pentti Paavola (s. 3. helmikuuta 1923 Hamina) on entinen pesäpalloilija.
Pentti Paavola valittiin Suomen parhaaksi pesäpalloilijaksi vuonna 1948 sekä vuoden 1949 parhaaksi lukkariksi. Suomen mestaruuden hän saavutti Haminan Palloilijoiden joukkueessa vuosina 1943, 1947 ja 1948 sekä junioreissa vuonna 1939. Paavola oli vuosina 1946-1950 mukana Itä–Länsi-otteluissa ja valittiin vuoden 1947 ottelun parhaaksi pelaajaksi. Paavola pelasi myös vuosien 1946-1948 PPL–TUL-otteluissa. SAUL:n mestaruuden hän voitti 1946. Paavola on pelannut myös PPL–Lehdistö-otteluissa sekä näytöskiertueilla Ruotsissa.
Verkko

Kompleksisuuden hallinta

Oletetaan, että verkon yhdellä toimijalla on 5 prosentin todennäköisyys omistaa ongelman ratkaisussa tarvittava tieto (rinnakkaiset järjestelmät ja järjestelmän toimimistodennäköisyys). Jos hän toimii yksinään, hän saa tarvitsemansa tiedon siis 5 prosentin todennäköisyydellä. Kun hänellä on yhteydet useampaan verkon toimijaan todennäköisyys saada tarvittava tieto (todennäköisyys järjestelmän toimimiselle) kasvaa seuraavasti: toinen toimija: 9,8, kolme toimijaa: 14,3, neljä toimijaa 18,5 jne. Vasta neljäntoista toimijan yhteistoiminta nostaa todennäköisyyden yli 50 prosentin. Monimutkaisessa toiminnassa tarvitaan siis useiden toimijoiden tietoja, rinnakkaista toimintaa, jotta kokonaisuuteen tarvittava tieto saataisiin koottua. Verkko on siis keskeinen väline kokonaisvaltaisen tiedon luomiseen kompleksisista ilmiöistä.
Vastaavasti jos yksittäisellä toimijalla on 20 prosentin todennäköisyys omistaa ongelman ratkaisussa tarvittava tieto, toinen toimija lisää onnistumistodennäköisyyden 36, kolmas 48,8 ja neljäs 59 prosenttiin.
Monimutkaisuuden kasvaessa tarvitaan yhä enemmän toimijoita, jotta kokonaisuuden hallinnassa tarvittava tieto olisi mahdollista saada. Tällöin yhteinen tiedonsiirtoverkko ja yhteiset tietokannat nousevat myös tärkeiksi. Yhteistoiminta synnyttää myös kustannuksia, eli niin sanottuja transaktiokustannuksia. Jotta verkko tuottaisi etua jäsenilleen tulisi yhteistoiminnasta saatavan hyödyn olla suurempi, kuin transaktiokustannukset.
Verkon yhteyksien arvo verkon solmulle riippuu verkon mahdollistamien informaatio-vuorovaikutusten sisällöstä, laadusta ja ajantasaisuudesta, verkon mahdollistamasta lisäarvoa luovasta logiikasta ja käyttäjän lisäarvofunktiosta.
Axel ja Eigil Axgil

Axel (3. huhtikuuta 1915 – 29. lokakuuta 2011) ja Eigil Axgil (1922 – 22. syyskuuta 1995) olivat tanskalaisia homoseksuaalien oikeuksien puolestapuhujia. He muodostivat maailman ensimmäisen parisuhteensa rekisteröineen homoparin vuonna 1989, kun Tanskassa astui voimaan laki, jota he olivat itse olleet ajamassa. Pariskunta otti käyttöön yhteisen sukunimen Axgil, joka oli yhdistelmä sen osapuolten etunimistä.
Axel (alun perin Axel Lundahl-Madsen) ja Eigil (alun perin Eigil Eskildsen) perustivat Ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen innoittamina Forbundet af 1948:n eli F-48:n, Tanskan ensimmäisen seksuaalivähemmistöjen asiaa ajaneen järjestön, josta vuonna 1985 tuli Landsforeningen for Bøsser og Lesbiske, Forbundet af 1948. Pari perusti myös Vennen-lehden ("Ystävä").
Axel Lundahl-Madsen ja Eigil Eskildsen olivat olleet keskenään (epävirallisessa) parisuhteessa jo neljän vuosikymmenen ajan, kun Kööpenhaminan varapormestari Tom Ahlberg vihki heidät 1. lokakuuta 1989 kaupungintalolla yhdessä kymmenen muun tanskalaisen parin kanssa. Tapahtuma sai osakseen maailmanlaajuista julkisuutta tiedotusvälineissä.
Megalomania

Megalomania (megas kr. suuri + mania kr. hulluus) on historiallinen käsite, jota toisinaan käytetään merkityksessä suuruudenhulluus. Megalomaaniselle käytökselle on tunnusomaista pakkomielle tai päähänpinttymä, jonka kohteena on raha, valta, nerokkuus tai kaikkivaltius. Megalomania voi kuulua lievempänä versiona ihmisen perusluonteeseen, jolloin henkilö kokee ahneutta rahaa ja valtaa kohtaan, mutta muuttuessaan pakkomielteiseksi, se diagnosoidaan sairaudeksi. Megalomaniaa diagnosoitaessa sitä kutsutaan suuruusharhaksi, joka on yksi harhaluuloista.
Nissaba

Nissaba tai Nisaba on sumerilainen kirjoitustaidon ja viisauden jumalatar. Hän on ylijumala Anin tytär ja on mahdollisesti ollut alun perin kasvillisuuden jumalatar. Nissaba on myös Unugin kaupunginjumala. Hänen symbolinsa on piirtävä kynä.
Vapaa demokraattinen puolue

Vaalimenestys

FDP:n kannatus on valtakunnallisissa vaaleissa ollut 5,8 ja 12,8 prosentin välillä.  Se on osallistunut apupuolueena kolmea lukuun ottamatta kaikkiin sodan jälkeisiin hallituksiin joko kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien kanssa ja ollut vuoden 1949 jälkeen hallituksen ulkopuolella vain kahdeksan vuotta.
FDP sai 6,2 prosenttia äänistä ja 43 paikkaa liittopäiville vuonna 1998. Guido Westerwelle nousi vuonna puolueen johtoon 2001 ja puolue sai 2002 7,4 prosenttia äänistä ja 2005 9,8 %, 61 paikkaa.   Vuoden 2013 liittopäivävaaleissa puolueen kannatus kuitenkin laski 4,8 prosenttiin, eikä se viiden prosentin kannatusrajan vuoksi saanut edustusta liittopäiville.
Vuonna 2009 FDP sai kaikkien aikojen suurimman vaalivoittonsa (15 %) lupaamalla kevennetyn verojärjestelmän. Puoluejohtaja Guido Westerwelle ei saanut neuvoteltua verokevennyksiä hallitusohjelmaan, mistä alkoi puolueen kannatuksen lasku, joka johti FDP:n putoamiseen liittopäiviltä vuonna 2013 sekä sitä ennen useimmista osavaltioparlamenteista.
Poul Ruders

Poul Ruders (s. 27. maaliskuuta 1949, Ringsted) on tanskalainen säveltäjä.
Ruders aloitti pianon- ja urkujensoiton nuorella iällä ja pääsi myöhemmin opiskelemaan orkestraatiota Ib Nørholmin johdolla. Hän aloitti säveltämisen 1960-luvun puolivälissä.
Ruders on säveltänyt mm. kolme oopperaa, baletin Manhattan Abstraction, sinfonioita ja kamarimusiikkia. Hän on myös säveltänyt useita kappaleita yhdysvaltalaiselle kitaristi David Starobinille. Helsingin kaupunginorkesteri tilasi Rudersilta viisiminuuttisen teoksen Tundra juhlistamaan Jean Sibeliuksen 125-vuotisjuhlaa 1990.
Helsingin Sanomien Hannu-Ilari Lampila luonnehti Rudersia vuonna 1990 yhdeksi Pohjoismaiden jännittävimmistä säveltäjistä, jonka teoksissa on usein omaperäinen ritualistinen sävy. Ruders kiinnostui 1970-luvulla Arvo Pärtin tavoin keskiaikaisen musiikin minimalistisesta sävellystyylistä.
Tenalji

Tenalji (hautapihdit) on varustus, joka muodostaa kaksi kulmittain sijoitettua muuria. Useita peräkkäisiä varustuksia kutsutaan tenaljijärjestelmäksi. Bastionijärjestelmän mukaan rakennetun linnoituksen päähaudassa, vastapäätä kurtiinia, tenaljin tehtävänä on suojata kurtiinin keskustaan sijoitettua linnoituksen porttia, pienentää vihollisen sivustan- ja kaaritulen vaikutusta sekä tarjota omille hyökkäysjoukoille suojaa.
Ferdinand de Lasteyrie

Kreivi Ferdinand Charles Léon de Lasteyrie du Saillant (15. kesäkuuta 1810 Pariisi - 12. toukokuuta 1879 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, taidekirjailija, kriitikko ja arkeologi.
De Lasteyrie julkaisi lähinnä 1850-luvulla useita taidetta käsitteleviä kirjoja ja hänen kirjoitustyyliään on kiitetty rohkeaksi, omaperäiseksi ja näkemykselliseksi. Hän ei pelännyt tarttua kiistanalaisiin aiheisiin, kuten mm. tuona aikana käytyyn keskusteluun valokuvauksen taiteellisesta arvosta.
Napoleon III:n joulukuussa 1851 tekemän vallankaappauksen aikana de Lasteyrie asettui tukemaan entistä pääministeriä Odilon Barrotia, Napoleonin vastustajaa. Hän joutui mielipiteidensä vuoksi vankilaan ja palasi politiikkaan vasta 1857.
Bjärka-Säbyn linna

Bjärka-Säbyn linna (ruots. Bjärka-Säby slott) on linna Linköpingin kunnan eteläosassa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Linnan rakennutti alun perin Germund Ludvig Cederhielm vuosina 1791-1795, ja sen suunnittelusta vastasi tuolloin arkkitehti Fredrik Magnus Piper. Vuosina 1894-1898 linnan silloinen omistaja konsuli Oscar Ekman laittoi linnan ulkonäön kuitenkin uuteen uskoon. Muutostöistä vastasi arkkitehti Agi Lindegren.
Linköpingin helluntailainen Siionseurakunta sai linnan lahjoituksena vuonna 1980. Siellä elää ekumeeninen yhteisö, jota johtaa Peter Halldorf.
Raakkuunjärvi

Maantieto

Järven ojilla rajattu avosuon alue on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Idässä sitä rajoittaa moreenimäki, jossa seututiessä 2170 on Ulvilan ahteena tunnettu mäkiosuus. Mäki tunnetaan myös nimellä Keisarinranta. Entisillä vesijättömailla on nykyään peltoa. Järveen laskee pelto-ojien lisäksi metsien suo-oja. Järven kaakkoisosassa olevasta luusuasta lähtee Raakkuunoja, joka yhtyy 10 kilometrin jälkeen Eurajokeen Panelian alapuolella.

Kuivatus

Järvi on aluksi kuivatettu ilmeisesti heinäniittyiksi, mutta myöhemmin niityt on muokattu pelloiksi.

Luonto

Järvenlaskun jälkeen järvestä tuli kosteikko ja luhtamaa. Panelian Metsästysseura on kunnostanut järveä useana vuotena. Järveen on kaivettu lampareita ja niitä yhdistäviä kanavia noin 10 hehtaaria, jotta elinympäristö kiinnostaisi vesilintuja. Parempaan tulokseen päästään, jos järven vedenpintaa voisi nostaa.

Historia

Raakkuunjärven vedenpintaa on laskettu 1818.
Järvi oli merkitty nimellä "Lylyjärvi" Euran pitäjän karttaan vuodelta 1849 ja "Raakkuträsk" Kalmbergin kartastoon vuodelta 1856. Kalmbergin kartassa Raakkuunojaan oli rakennettu mylly Peltomaan torpan kohdalle, ja ojan pää hävisi suohon ennen Saramaan torppaa eli nykyistä Saarenmaata.
Aloisius Joseph Muench

Aloisius tai Aloysius Joseph Muench (18. helmikuuta 1889 – 15. helmikuuta 1962) oli yhdysvaltalainen katolisen kirkon pappi. Hän syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa, ja sai pappisvihkimyksensä 8. kesäkuuta 1913. Hän toimi Fargon piispana Pohjois-Dakotassa vuosina 1935–1959.
Muenchista tehtiin kardinaali(pappi) vuonna 1959. Hän toimi myös nuntiuksena Saksaan.
Elisa Juholin

Elisa Juholin (ent. Ikävalko, s. 3. huhtikuuta 1950 Tampere) on suomalainen valtiotieteiden tohtori, tietokirjailija, Helsingin yliopiston viestinnän dosentti ja Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulun viestinnän johtamisen dosentti.
Juholinin erikoisalueita ovat strateginen viestintä ja viestinnän strategiat, työyhteisöviestintä ja johtamisviestintä, organisaatioiden ja median väliset suhteet ja vastuullinen viestintä sekä viestinnän arviointi ja mittaaminen. Hän on toiminut pitkään luennoijana, kouluttajana ja konsulttina ja julkaissut paljon yhteisöviestintään liittyvää ammattikirjallisuutta.
Juholin opiskeli Tampereen yliopistossa ensin dramaturgiaa ja sitten tiedotusoppia ja valmistui 1976. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1996. Vuosina 2001–2004 hän toimi Jyväskylän yliopiston yhteisöviestinnän professorina.
Juholin on johtanut Haaga-Helia ammattikorkeakoulun Työyhteisöviestintä 2010 -hanketta ja sen myötä syntyneiden Biblo-verkkopalvelun ja ComBaro-mittariston kehittämistä. Juholin oli Viestinnän eettisen neuvottelukunnan (VEN) puheenjohtaja 2015-2017. Hän toimi tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan jäsenenä 2003–2006. Hän on ollut myös muun muassa Kunnallisalan kehittämissäätiön tieteellisen neuvottelukunnan jäsen. Juholin on Viestinnän ammattilaiset ProComin kunniajäsen. Hän on saanut ProComin viestinnän elämäntyöpalkinnon vuonna 2016 ja JAT ry:n viestinnän kunniamerkin vuonna 2017 sekä tasavallan presidentin myöntämän Suomen Leijonan 1. luokan ritarimerkin (2018).
Poko Rekords

Ensimmäiset julkaisut

Ensimmäinen Poko Rekords -single oli Microvox-studioilla lokakuussa 1977 äänitetty Teddy & The Tigersin "Dancing Shoes" (B-puolella "Balls" ja "Rock around with Ollie Vee"). Se ilmestyi joulukuussa 1977 ja nousi myyntilistoilla sijalle 16. Alkuvuodesta 1978 äänitettiin Pokon seuraavat singlet: Eppu Normaalin "Poliisi pamputtaa taas" / "Elviksen kuolema", Triesin "Thunderball" / "I Want Her", Kolla kestää -yhtyeen "Musti Sotakoira" / "Tähtien rauha", Jam Rock Bandin "Come on baby rock" / "Devil" ja Popedan "Hei mies" / "Mönkiäislaulu". Uuden yhtiön ensimmäiset albumijulkaisut olivat toukokuussa 1978 ilmestyneet Teddy & The Tigersin Boppin' ja Eppu Normaalin Aknepop. Vaikka levy-yhtiön ensimmäinen albumikoodi olikin varattu Teddy & The Tigersille, julkaistiin Eppu Normaalin levy viikkoa tätä aiemmin. Epe Heleniuksen mukaan tämä johtui siitä, että Eppu Normaalin albumin myyntiodotusten katsottiin olevan vaatimattomammat ja sen ei haluttu jäävän toisen uutuusjulkaisun varjoon. Teddy & The Tigersin albumi menestyikin ilmestyessään selvästi paremmin. Vuosien myötä voimasuhteet kuitenkin muuttuivat ja tasaisen myynnin tuloksena Eppu Normaalin esikoisalbumille myönnettiin vuonna 1994 kultalevy myynnin ylitettyä 25 000 myydyn levyn rajan. Poko Rekordsin ensimmäinen julkaisu ulkomailla oli Rattus yhtyeen "Rajoitettu ydinsota" -EP, joka julkaistiin Brasiliassa 1983 Punk Rock Discos -levymerkin kautta.
Viirulakkiorneero

Levinneisyys

Viirulakkiorneeroa tavataan Kolumbiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hinterrhein

Sijainti

Hinterrhein saa alkunsa Adulan Alpeilta Rheinwaldhornin itäpuolelta noin 2 900 metrin korkeudessa. Joen merkittävimmät sivujoet ovat Albula ja Averser Rhein (retoromaaniksi Ragn da Ferrera).  
Joki virtaa Graubündenin kantonin alueella. Valuma-alue kattaa myös pienen alueen Italiaa. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Thusis ja Cazis.

Virtaama

Hinterrheinin virtaama vaihtelee vuosien 1974–2010 tietojen perusteella vuosittain melkoisesti: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Fürstenaussa on ollut 39 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1975 (61 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2006 (23 m³/s).
Joen luonnollinen virtaama sen laskiessa Reiniin on noin 60 m³/s. Mitattu ja luonnollinen virtaama poikkeavat toisistaan, sillä osa Vorderrheinin sivujokien vesistä siirretään tunneleissa Hinterrheinin vesistöön sähköntuotannon tarpeisiin.

Vesivoima

Hinterrheinin pääuomassa on kahdeksan vesivoimalaa. Lisäksi sivujoissa on yhteensä 12 voimalaitosta. Suurin osa Hinterrheinin vesivoiman tuotannosta tapahtuu Kraftwerke Hinterrhein -yhtiön kolmen vesivoimalaitoksen (Ferrera 180 MW, Bärenburg 220 MW, Sils 247 MW) ja kahden tekojärven (Lago di Lei, Sufnersee) muodostamassa järjestelmässä.
Oroottihappo

Biokemia

Eliöissä oroottihapon biosynteesi tapahtuu seuraavasti. Karbamoyylifosfaatti reagoi aspartaamihapon kanssa muodostaen karbamoyyliaspartaamihappoa aspartaattikarbamoyylitransferaasin katalysoimana. Tämä muunnetaan dihydro-orotaasientsyymin avulla pyrimidiinirakenteen sisältäväksi dihydro-oroottihapoksi, josta muodostuu oroottihappoa. Oroottihappomolekyyliin liitetään riboosisokeri, jolloin muodostuu orotidiinimonofosfaattia, josta eliöt voivat tuottaa muut pyrimidiiniemäkset.
Oroottihapon kohonnut pitoisuus virtsassa on usein merkki erään ureakierron vaihetta katalysoivan entsyymin ornitiinitranskarbamylaasin puutostilasta.
ERP (fysiologia)

ERP (event-related brain potential) eli tapahtumasidonnainen herätepotentiaali syntyy aivoissa kun ulkoinen heräte aiheuttaa aivosähköisen muutoksen. Herätepotentiaalia voidaan kuvata myös kognitiivisena potentiaalina. Heräte voidaan saada antaa mille tahansa ihmisen aistille esimerkiksi näkö- tai kuuloherätteenä. Henkilö ei välttämättä tiedosta aivoissa tapahtunutta aistimusta.
Herätepotentiaali on käytetty puheen ja kielellisen kehityksen sekä oppimisen tutkimuksissa. Näiden tutkimusten kautta on saatu selvitettyä esimerkiksi mahdollisia paljastavia tekijöitä lukivaikeuksille lapsilla tulevaisuudessa.
Valkomarliini

Koko ja ulkonäkö

Valkomarliini voi kasvaa jopa 3 m pitkäksi ja noin 80 kg:n painoiseksi. Naaras kasvaa koirasta suuremmaksi. Se on hyvin nopea kala. Valkomarliini vartalo on keskiviivan yläpuolelta tummansininen ja sen alta valkoinen. Sinisessä osassa on vaaleita viivoja. Kalan selkäevä on tummansininen, ja sen kärki on lievästi pyöristynyt. Se on edestä korkea, mutta selkälinja madaltuu voimakkaasti ja on lopun mittansa matala. Vatsaevät ovat viiksimäiset. Rintaevät ovat pitkät, siipimäiset, pituudeltaan noin puolet pään pituudesta.

Levinneisyys

Valkomarliinia tavtaan Atlantin subtrooppisilla ja trooppisilla vesillä. Levinneisyysalue ulottuu lännessä Newfoundlandista Buenos Airesiin ja idässä Biskajanlahdelta Hyväntoivonniemelle. Lajia tavataan myös Välimeren länsiosissa. Valkomarliini liikkuu pienissä parvissa.

Kalastus

Valkomarliini on urheilukalastajien ihailema – ja pelkäämä – kala. Se voi syöttiin iskiessään tempaista vavan mennessään varomattoman kalastajan käsistä. Muuten valkomarliinia saadaan pääasiassa sivusaaliina pitkälläsiimalla kalastuksessa.
Valkomarliinin liha on hyvälaatuista, joustavaa ja helposti muotoutuvaa, ja sitä verrataan usein vasikanlihaan. Kalan arvokkain osa on selkärankaa myötäilevät pitkittäislihakset. Ne leikataan myyntiä varten suuriksi kolmiomaisiksi viipaleiksi tai lohkoiksi. Valkomarliinin lihaa myydään enimmäkseen joko tuoreena tai pakastettuna.
Viviane Reding

Viviane Reding (s. 27. huhtikuuta 1951, Esch-sur-Alzette) on luxemburgilainen konservatiivipoliitikko, joka on ollut jäsenenä kolmessa Euroopan komissiossa.
Reding valmistui humanististen tieteiden tohtoriksi Pariisin yliopistosta ja oli toimittajana luxemburgilaisessa Luxemburger Wort lehdessä 1978–1999. Vuosina 1986–1998 hän oli Luxemburgin toimittajien yhdistyksen presidenttinä.
Reding istui Luxemburgin parlamentissa vuosina 1979–1989. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1989–1999 ja toimi komissaarina Prodin komissiossa vuosina 1999–2004 vastuualueenaan koulutus, kulttuuri, nuoriso, viestimet ja urheilu.
Barroson I komissiossa (2004–2009) hän toimi tietoyhteiskunnasta ja viestimistä vastaavana komissaarina. Toimikaudellaan hän tuli tunnetuksi erityisesti GSM-puhelinten verkkovierailumaksujen (roaming) hintakaton ajamisesta.
Barroson II komissiossa (vuodesta 2009) Reding on oikeus-, perusoikeuksien ja kansalaisuusasioiden komissaari. Komissaarikaudellaan hän on kritisoinut erittäin voimakkaasti katolisen kirkon seksuaaliopetusta. Keväällä 2013 Seta myönsi Redingille Kunniarotta-antipalkinnon "homo- ja transpolitiikan väheksymisestä". Myös Euroopan parlamentti on toivonut Redingiltä seksuaalista tasa-arvoa edistävää politiikkaa jo vuodesta 2011.
Setun

DSSP

DSSP (Dialog System for Structured Programming)  on ohjelmointikieli, joka suunniteltiin Setunille. Sen suunnittelivat Moskovan tietojenkäsittelytieteen osaston oppilaat, jotka olivat  Nikolay Brusentsov laboratoriossa 1980. 32-bittinen versio kehitettiin vuonna 1989.
DSSP on samankaltainen Forth  ohjelmointikielen kanssa; molemmat ovat esimerkkejä pinokeskeisistä ohjelmointikielistä. Se voi vaikuttaa muunnelmalta Forth:ista, mutta sen juuret vievät trinäärilogiikalla toimiviin tietokoneisiin kuten Setuniin.
DSSP:n takana on ideologia vähentää semanttisia aukkoja käyttöliittymän ja tietokonejärjestelmän välillä. Yksi periaate oli, että pitäisi olla yksi kieli, jolla ohjataan ja käytetään tietokonetta. Toinen periaate oli ”yksi sana tekstiä – yksi sana konekoodia”. DSSP:n rakenne pysyy hyvin lähellä todellista konekoodia. Se käyttää käänteistä puolalaista notaatioita pinomaista matemaattista kaavojen laskutapaa.
Ensimmäinen englanninkielinen dokumentti, joka käsittelee tätä hämäräperäistä ohjelmointikieltä erottelee DSSP:tä Fourth ohjelmointikielestä seuraavalla tavalla: ”DSS:ptä ei keksitty se löydettiin. Tämän takia DSSP:stä ei ole versioita vain laajennuksia. Fourth on käytännön luoma. DSSP on teorian luoma. Mutta ne ovat samankaltaisia ja sillä tosiasialla on suuri merkitys.”
Julia Louis-Dreyfus

Lapsuus ja nuoruus

Louis-Dreyfus syntyi New Yorkissa 13. tammikuuta 1961. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan yksivuotias. Louis-Dreyfusin äiti Judith oli kirjailija ja isä Gérard oli ranskanjuutalainen miljonääriliikemies. Hänen isoisänsä oli ranskanjuutalainen, tarkemmin alsacenjuutalainen miljonääriliikemies.

Ura

Näyttelemisen hän aloitti vuonna 1982 Saturday Night Livessä. Hän jatkoi siellä kolmen vuoden ajan, kunnes hän sai muutaman pienen elokuvaroolin ja teki pieniä rooleja televisiosarjoissa.
Vuodesta 1989 vuoteen 1998 Louis-Dreyfus näytteli Elaine Benesia NBC:n televisiosarjassa Seinfeld. Hän näytteli sarjassa kaikki yhdeksän tuotantokautta ja kolmea jaksoa lukuun ottamatta hän esiintyi kaikissa jaksoissa. Yksi jaksoista, jossa hän ei esiintynyt oli sarjan pilottijakso. Vasta ensimmäisen jakson jälkeen NBC:n tuottajat vaativat sarjan luojia Jerry Seinfeldiä ja Larry Davidia lisäämään sarjaan naishahmon. Roolistaan Elaine Benesinä hänet palkittiin Primetime Emmyllä, Golden Globella ja viidellä SAG-palkinnolla.
Louis-Dreyfus näytteli vuosina 2006–2010 omassa televisiosarjassaan Edessä uusi elämä, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Primetime Emmyllä vuonna 2006.
Vuodesta 2012 Louis-Dreyfus on näytellyt HBO:n televisiosarjassa Rouva varapresidentti. Roolistaan Yhdysvaltain varapresidentti Selina Meyerina Louis-Dreyfus on saanut kuusi peräkkäistä parhaan naispääosan Primetime Emmyä. Sarjan tuottajana hänet on palkittu Emmyllä kolmesti.

Yksityiselämä

Louis-Dreyfus on ollut naimisissa Brad Hallin kanssa vuodesta 1987 lähtien ja heillä on kaksi lasta, Henry (s. 1992) ja Charles (s. 1997).
Syyskuussa 2017 Louis-Dreyfus kertoi Twitterissä sairastuneensa rintasyöpään.