google/wiki40b huggingface dataset:
Chalkída

Keskiaika

Varhaiskeskiajalla kaupunki tunnettiin salmen mukaan nimellä Euripos tai Egripo. Vuodesta 1209 lähtien kaupunkia ja koko Euboiaa hallitsi Venetsia. Venetsialaisvallan aikana kaupunkia kutsuttiin nimellä Negroponte (”Musta silta”), mikä oli mahdollisesti peräisin nimestä Egripo ja sanasta ponte, ”silta”. Kaupungissa käytiin Negroponten taistelu kesällä 1470 Osmanien valtakunnan ja Venetsian välillä. Siinä turkkilaiset valtasivat kaupungin.

Nykyinen kaupunki

Kaupungista tuli muun Euboian ohella osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1830. 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kaupunki on hyötynyt siitä, että se sijaitsee suhteellisen lähellä Ateenaa, ja se on kasvanut huomattavasti. Nykyisin kaupunki tunnetaan Khalkiin nykykreikkalaisessa nimimuodossa Chalkída. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Chalkídan arkeologinen museo, Pyhän Paraskevan (Agía Paraskeví) kirkko ja 1800-luvulla rakennetut uusklassiset talot sekä turkkilaisaikaiset Karámpampaksen (Karababan) linnoitus vuodelta 1684 ja Emir Zaden moskeija. Antiikin aikaisia raunioita kaupungissa ei ole.
Kaupungissa sijaitsee Chalkídan rautatieasema, josta on proastiakós-paikallisjunayhteys Ateenaan. Évripos-salmen ylittää kaupungin kohdalla nykyisin kaksi siltaa, joista vanha silta sijaitsee kaupungin keskustassa salmen kapeimmalla kohdalla ja uusi, vuonna 1993 valmistunut silta kaupungin eteläpuolella.
Nykyinen Chalkídan kunta muodostui, kun Chalkída, Anthidóna, Avlída, Lilántia ja Néa Artáki yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Pelon maantiede

Tarina

Oikeushammaslääkäri Oili Lyyra (Tanjalotta Räikkä) selvittää Helsingin rannasta löytyneen ruumiin henkilöllisyyttä. Tapausta tutkii myös hänen rakastettunsa, rikosetsivä Eero Harakka (Kari Sorvali). Oilille alkaa selvitä, että ruumis on osa laajempaa suunnitelmaa. Tarinaan ilmestyy autokoulunopettaja Auvinen (Pertti Sveholm), joka on opettanut naisille ”tervettä pelkoa” jo vuosien ajan.
Mariaanien taistelu

Maihinnousut

Mariaaneja miehitti kesäkuussa noin 32 000 sotilasta Japanin 31. armeijasta.
Yhdysvaltain joukot nousivat 16. kesäkuuta maihin Saipanilla kahden vuorokauden tulivalmistelun jälkeen. Sitkeät taistelut jatkuivat heinäkuun puoliväliin asti. Japanilaiset menettivät taistelussa 23 811 miestä ja 1780 jäi vangiksi. Amerikkalaisten tappiot olivat 3426 kaatunutta ja 13 099 haavoittunutta.
24. heinäkuuta amerikkalaiset nousivat maihin Tinianille, joka saatiin vallattua elokuun alkupuolella.
Guamille noustiin maihin 21. heinäkuuta ja taistelut saaren hallinnasta jatkuivat 10. elokuuta asti. Japanilaisten tappiot olivat yli 19 000 kaatunutta ja 1250 vankia.
Amerikkalaiset menettivät 1440 kaatuneina ja 5650 haavoittuneina.
Viimeinen keisarillisen Japanin armeijan sotilas Yokoi Shoichi Japanin 38. jalkaväkirykmentistä antautui vasta tammikuussa 1972. Hänen kiväärinsä oli edelleen toimintakuntoinen aseen puisen tukin lahoamisesta huolimatta.
Lamassu

Lamassu on Assyrian taiteessa esiintyvä sisäänkäyntien vartijahahmo. Lamassut ovat jopa viiden metrin korkuisia eläinhahmoja, jossa yhdistyy ihmisen, härän ja linnun aineksia.
Lamassut olivat hallitsijaa suojelevia henkiä ja taruolentoja. Yleisimmin lamassu oli viisijalkainen ja siivekäs härkä, jolla oli parrakas ihmispää. Lamassun kaltaisia hybridihahmoja on tehty muuallakin, mutta Assyriassa ne olivat erityisen vaikuttavia.
Nuori Morse

Asetelma

Sarjan tapahtumat alkavat vuodesta 1965. Endeavour Morse on lopettanut kolme vuotta kestäneet opintonsa Lonsdale Collegessa Oxfordissa vailla tutkintoa. Yliopiston jälkeen hän palvelee vähän aikaa armeijassa ennen ryhtymistään poliisiksi.
Sarjan tapahtumapaikkana on Oxford ja rikoskonstaapeli Morsea esittää Shaun Evans. Muissa päärooleissa nähdään Roger Allam rikoskomisario Fred Thursdayna ja Anton Lesser ylikomisario Bright'na.

Tuotanto

Sarjan käsikirjoittaja on Russell Lewis. Musiikin sarjaan on säveltänyt Barrington Pheloung. Sarjaa on tehty kuusi tuotantokautta, ja ITV on tilannut sarjaan seitsemännen ja kahdeksannen tuotantokauden.
Sarjassa esiintynyttä toimittaja Dorothea Frazia esittänyt Abigail Thaw on alkuperäistä ylikomisario Morsea esittäneen John Thawin tytär.
Viikset

Viikset ovat ylähuulen päälle, yleensä vain miehillä kasvava karvoitus. Viiksiin voi liittyä tai olla liittymättä parta eli karvoitus kasvojen alaosassa riippuen siitä, ajellaanko parta. Joskus myös naisilla kasvaa ohutta karvoitusta ylähuulessa, mutta kosmeettisista syistä tämä ajetaan usein pois. Useissa kulttuureissa viiksiä on pidetty tärkeänä maskuliinisuuden ja miehuuden elementtinä (esim. preussilaiset sotilasviikset, Jon Lord tai Charles Bronson).
Etiopianhansu

Koko ja ulkonäkö

Etiopianhansu kasvaa 60–75 cm pitkäksi. Sen ruskeankirjava höyhenpeite maastoutuu linnun maassa ollessa hyvin, mutta lennossa näkyvät taivaansiniset siipiläikät.

Levinneisyys

Etiopianhansua tavataan Etiopian ylänköalueella, jonka korkeus vaihtelee 1500 ja 4500 m välillä. Se elää ruohoniityillä ja laitumilla, yleensä jokien tai suoalueiden lähellä.

Lisääntyminen

Etiopianhansun lisääntymisaika vaihtelee usein riippuen korkeudesta, jolla yksilöt elävät. Pesintäaika ajoittuu kesäkuun ja syyskuun välille, jolloin naaras munii 2–4 munaa ja hautoo niitä 28 vuorokauden ajan.

Ravinto

Etiopianhansu käyttää ravinnokseen pääasiassa selkärangattomia eliöitä, nuijapäitä ja pieniä kaloja.
Ja alla oli tulinen järvi

Juoni

Jussi Raala (Joel Rinne) menettää tulevan perintönsä isänsä myytyä ryypiskellessään omaisuutensa paikallisella patruunalle (Hugo Hytönen). Raala juo itsekin ja tekee lapsen torpantytön kanssa. Katkeroituneena hän lähtee 25 vuodeksi Amerikkaan ja rikastuttuaan palaa kostamaan.

Tuotanto

Helmikuussa 1937 ensi-iltaan tulleen elokuvan ulkokuvaukset tehtiin edellisenä kesänä Vääksyn kartanon alueella. Kuvaajaksi oli suunniteltu Erik Blombergia, mutta tehtävä tuli kuitenkin ruotsalaiselle Albert Rudlingille. Arkkitehti Aarne Ervi teki tähän elokuvaan ainoan lavastustyönsä. Elokuva myytiin Ruotsiin ja suomalaisalueille Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.

Vastaanotto

Elokuvan katsojamenestys oli Suomessa vuoden toiseksi heikoin.
Aikalaisarvioissa elokuvaa pidettiin taiteellisesti kunnianhimoisena, mutta syyt siihen ettei tavoite toteutunut, nähtiin toisissa arvioissa käsikirjoituksessa, toisissa taas ohjauksessa. Hugo Hytönen patruunana sai yleisesti kiitosta.
Kriitikko Henri Waltter Rehnströmin mukaan Rinne, Hytönen ja Angerkoski vetävät roolinsa herkullisesti yli.
Lihaniemi

Lihaniemi on niemi ja entinen kylä Viipurinlahden itärannalla Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Lihaniemi sijaitsi Uuraansalmen ja Rauhalahden välissä. Lihaniemen kylä käsitti vain noin puolet niemestä, sillä niemen tyviosa kuului Samolan kylään. Rauhalahden toisella puolella oli Alasommeen kylä ja Uuraansalmessa Lihaniemen kylä rajoittui Viipurin kuuluneeseen Uuraan satama-alueeseen. Viipurinlahden toisella puolella naapurikyliä olivat Porkansaari ja Piispansaari. Nykyisin Lihaniemen alueella on vähäistä asutusta, mutta sillä ei ole asutusnimeä.

Asutus ja elinkeinot

Lihaniemen kylässä oli 287 asukasta vuonna 1937. Maatalous oli kylän tärkein elinkeino, jonka lisäksi harjoitettiin myös kalastusta. Vuonna 1937 kylässä oli 123 ha peltoa, neljä ha niittyä ja 345 ha metsää. Kylässä toimi Matti Hottisen Perillisten kauppa ja Samolan Osuuskaupan sittemmin Osuusliike Torkkelin myymälä. Kylässä toimi nuoriseura.

Kansakoulu

Lihaniemen kansakoulu valmistui vuonna 1933. Lihaniemen kylän lisäksi koulupiiriin kuului muutamia Alasommeen kylän taloja. Vuonna 1939 Lihaniemen kansakoulussa oli 3 opettajaa ja 37 oppilasta.

Historia

Suomen sisällissodan aikana Lihaniemen koillisimman kärjen edustalla sijaitsevassa Venäjänsaaressa majaili muutaman päivän ajan Viipurista paenneita suojeluskuntalaisia eli ns. Venäjänsaaren retkikunta. Talvisodan taistelut ulottuivat Lihaniemeen aivan sodan loppuvaiheessa. Asukkaat oli evakuoitu jo aiemmin muualle Suomeen. Moskovan rauhassa Viipurin maalaiskunta Lihaniemi mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Wilhelm Rosenlew

Fredrik Wilhelm Rosenlew (22. joulukuuta 1831 Pori – 29. huhtikuuta 1892 matkalla Hämeessä) oli suomalainen teollisuusmies ja kauppaneuvos. Hänet tunnetaan teollisuusyritys W. Rosenlew & Co. perustajana. 
Wilhelm Rosenlew syntyi aateliseen Rosenlewin sukuun. Hänen isänsä oli porilainen kauppias Carl Fredrik Rosenlew (1797–1852). Teollisuusyrityksen W. Rosenlew & Co. hän perusti yhdessä J. G. Holmbergin kanssa vuonna 1853. Myöhemmin Rosenlewin veli Carl Rosenlew (1833–1899) tuli mukaan yritykseen ja Holmberg jättäytyi sen ulkopuolelle. Rosenlew kasvoi nopeasti yhdeksi Suomen merkittävimmistä teollisuusyrityksistä etenkin sahateollisuuden siivittämänä. Teollisuusuransa ohella Rosenlew toimi Suomen Yhdyspankin Porin-konttorin johtajana vuodesta 1866 vuoteen 1874. Suomen Pankin tilintarkastajana hän työskenteli vuosina 1885–1891. Vuonna 1891 hänet nimitettiin pankkivaltuusmieheksi.
Liike-elämän lisäksi Wilhelm Rosenlew kunnostautui Porin kunnallispolitiikassa. Hän istui Porin kaupunginvaltuustossa 17 vuotta toimien joitakin jaksoja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Rosenlew oli vaikuttamassa siihen, että Poriin perustettiin ruotsinkielinen yhteiskoulu Björneborgs svenska samskola. Hän myös tuki ruotsinkielisiä sanomalehtiä, kuten Björneborgs Tidningiä, joka oli jonkin aikaa Rosenlew-yrityksen omistuksessa.
HMS Richmond (F239)

Palvelus

Vuonna 2003 alus saapui hieman ennen Irakin sodan alkua Armilla partioon Persianlahdelle, mistä se vapautti saapuessaan HMS Cardiffin palaamaan kotimaahan. Sotatoimien alettua alus tuki tulellaan merijalkaväen maihinnousua Al Fawin niemimaalle yhdessä HMS Chathamin, HMS Marlboroughin ja HMAS Anzacin kanssa. Alus viipyi alueella elokuun loppuun.
Harmaahuppuattila

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan harmaahuppuattila on noin 21 cm. Selästään ja siivistään laji on väritykseltään oranssinruskea. Pää on väriltään harmaa ja nokka vaaleanpunainen. Alalajilla A. r. hellmayri on valkoista väriä ainoastaan leuassa, kun taas nimialalajilla myös kurkku on valkoinen ja harmaaviiruinen. Vatsa harmaahuppuattilalla on väriltään kellertävän ruskea.

Levinneisyys ja elinympäristö

Harmaahuppuattila on endeeminen Brasilian lintu. Lintua tavataan Atlantin rannikon sademetsistä ja metsien reunamailta Bahian osavaltiosta etelään Rio Grande do Sulin osavaltioon. Laji liikkuu yleensä pareittain latvuskerrosten alaosissa. Harmaahuppuattilan elinympäristöt ovat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
John Jacob Astor

John Jacob Astor, Sr. (saksalaisittain ”Johann Jakob”; 17. heinäkuuta 1763 Walldorf, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 29. maaliskuuta 1848 New York, New York, Yhdysvallat) oli amerikansaksalainen turkiskauppias ja sijoittaja. Häntä pidetään yhtenä Yhdysvaltojen ensimmäisistä multimiljonääreistä, ja hän oli kuolemaansa saakka maansa rikkain; hänen omaisuutensa oli ennen hänen kuolemaansa noin 20 miljoonaa dollaria, mikä on nykyrahassa 110,1 miljardia dollaria.
Hr. Ms. Bloys van Treslong (F824)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2003 ja se myytiin Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Nikoforos Fokas.
Millhouse – valkoinen komedia

Arvioita

Helsingin Sanomien TV-liitteen Kyösti Niemelän mukaan dokumentti ”kertoo suorasukaisesti roistopresidentti Richard Nixonin roistomaisuudesta.” Hän arvioi Michael Mooren pitäneen työtä esikuvana valmistellessaan omaa Fahrenheit 9/11 -elokuvaansa. Mooren teoksen tavoin Millhouse sisältää Niemelän mielestä ”mahtavaa arkistomateriaalia”.
Heikki Koskinen (kansanedustaja)

Heikki Sakari Koskinen (s. 20. toukokuuta 1936 Viipuri) on suomalainen diplomi-insinööri, maanmittari ja poliitikko. Koskinen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1964, toimi maanmittausauskultoijana vuosina 1964–1966, toimitusinsinöörinä vuosina 1966–1967, kaavoitusinsinöörinä vuosina 1968–1970, osastopäällikkönä 1971–1976, suunittelupäällikkönä vuosina 1976–1992 ja kehitysjohtajana vuodesta 1992. Kansanedustajana hän oli vuosina 1995 – 1999 edustaen Vaasan läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Pekka Saarnio

Pekka Olavi Saarnio (s. 15. toukokuuta 1945 Helsinki) on vasemmistoliittolainen poliitikko ja toimittaja. Saarnio on pitkäaikainen Helsingin kaupunginvaltuutettu ja entinen kansanedustaja.
Saarnio nousi ensi kerran kaupunginvaltuustoon vuonna 1968 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton listoilta. Saarnio vaikutti tuohon aikaan varsinkin Suomen Demokraattisessa Nuorisoliitossa, joka oli SKDL:n nuorisojärjestö. Saarnio työskenteli 1960-luvulla SDNL:n Terä-lehden toimittajana, päätoimittajana ja tiedotussihteerinä sekä 1970-luvulla koko liiton puheenjohtajana ja pääsihteerinä.
Saarnio kuului 1980-luvun alussa Helsingin kaupunginhallitukseen. Hän sai vuonna 1984 11 kuukauden ehdollisen vankeustuomion Naurissaaren lahjusjupakassa otettuaan vastaan 30 000 markan lahjukset kahdelta yritykseltä. Hänet erotettiin kaupunginvaltuustosta tuomion johdosta. Tunnustettuaan lahjusten ottamisen Saarnio sai lempinimen Reilu-Pekka.
Vaaleissa 1988 hänet valittiin jälleen kaupunginvaltuustoon yhden kauden mittaisen tauon jälkeen. Saarnio toimi kansanedustajana vuosina 1996–1999 noustuaan varasijalta Outi Ojalan tilalle. Vuosituhannen vaihteessa Saarnio oli Yleisen Lehtimiesliiton puheenjohtaja. Saarnion pitkä ura kaupunginvaltuutettuna loppui vuonna 2017 kun hän ei enää asettunut ehdolle.
Cipocereus

Ulkonäkö ja koko

Suvun lajit ovat pensasmaisesti kasvavia pylväsmäisiä kaktuksia, joista jotkin ovat runsashaaraisia. Kookkaimmat lajit kasvavat kolmen ja puolen metrin korkuisiksi. Varret ovat hieman puutuneita, liereitä ja 2-5 cm läpimitaltaan; pitkittäissärmiä niissä on 4-21. Piikkirykelmiä sisältävät areolit ovat valkoisia tai ruskeita; kukat kehittyvät toisinaan niistä villaisimpiin. Piikit ovat tyypiltään vaihtelevia, ja niitä on kussakin areolissa muutama tai paljon, joskus tosin voivat puuttuakin. Kukat avautuvat yöllä, toisinaan jäävät auenneiksi seuraavaksi päiväksikin. Muodoltaan ne ovat putkimaisia, väriltään valkoisia. Terälehdet ovat lyhyet. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, avautumaton, sininen ja vahapeitteinen. Hedelmässä on jäljellä kuihtuneita kukan osia.

Levinneisyys

Suku kasvaa Brasilian Minas Geraisissa.
Comiket

Historia

Comiket-tapahtuman aloittivat Yoshihiro Yonezawa, Teruo Harada ja Jun Aniwa ystävineen yliopistovuosinaan vuonna 1975. He toivoivat voivansa syventyä mangaan sen kaupallisen potentiaalin ollessa tuolloin vähäistä. Tapahtuman luomiseen johti osaltaan myös mangaan keskittyneen COM-aikakauslehden (jap. コム Komu) lopettaminen vuonna 1972.

Aika ja paikka

Tapahtuma pidetään kahdesti vuodessa, elokuussa ja joulukuussa. Kesän tapahtumaan viitataan yleensä nimellä NatsuComi (jap. 夏コミ Natsukomi) ja talven tapahtumaan nimellä FuyuComi (jap. 冬コミ Fuyukomi). NatsuComi on kolmipäiväinen, ja järjestetään yleensä elokuun 15. päivän läheisenä viikonloppuna. FuyuComi on 2-3 päivän mittainen, ja kestää yleensä joulukuun 28:sta 31:een päivään. Tämänhetkinen tapahtumapaikka on Tokyo Big Sight -tapahtumakeskus Odaibassa, Kōtōn alueella Tokiossa. Tapahtuma keskittyy aikavälille 10:00-16:00, ja tuotteita on saatavilla kello 17:00 asti. Tapahtuman viimeisenä päivänä pöydät sulkevat tuntia aikaisemmin, eli noin kello 16:00. Comiketin suuren suosion vuoksi järjestäjät kehottavat ensikertalaisia saapumaan iltapäivällä välttääkseen jonottamisen. Kymmeneltä saapuvat joutuvat jonottamaan sisäänpääsyä noin tunnin. Aamun ensimmäisillä junilla saapuneet saavat varautua odottamaan ovella noin viisi tuntia päästäkseen ensimmäisten joukossa kymmeneltä sisään.

Tapahtuman koko

Vuonna 2001 tapahtumassa oli noin 35 000 myyjää, "circleä" (jap. サークル sākuru) (engl. circle). Arviolta 510 000 kävijää osallistui tapahtumaan kolmen päivän aikana, määrän ollessa noususuhteessa. Kävijöiden suuren määrän vuoksi puhelinyhtiöt pystyttävät alueelle väliaikaisia lisäantenneja pystyäkseen välittämään kaikki puhelut. Myös alueen hotellit, junat ja bussilinjat tekevät erityisjärjestelyjä selvitäkseen suuresta kävijämäärästä. Järjestyksessään 76. vuonna 2009 järjestetty kesä-Comiket keräsi arviolta 560 000 kävijää. Myös vuoden 2010 Comiketiin osallistui noin 560 000 kävijää, mikä viittaisi kävijämäärän vähittäiseen tasoittumiseen.

Tapahtuman ongelmia

Tapahtuman jatkuva kasvu on aiheuttanut myös ongelmia. Ostaakseen määrältään rajoitettuja teoksia lempiartisteiltaan, tuhannet ihmiset kokoontuivat jonottamaan jopa päiviksi ennen tapahtuman alkamista, aiheuttaen turvallisuuteen liittyviä ongelmia. Tämän vuoksi jonottaminen on nykyään kielletty ennen Comiketin varsinaista alkamispäivää.
Takainen Kaitajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 33 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Mellajoen latvaosan valuma-alueeseen (67.995) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 157 metriä mpy.
Käpylän pelastusasema

Käpylän pelastusasema (ruots. Kottby räddningsstation) on Helsingin pelastuslaitoksen neljäs pelastusasema. Asema rakennettiin vuonna 1931, ja se on peruskorjattu vuonna 2005. Aseman osoite on Kullervonkatu 7.
Aurangzeb

Aurangzeb (pers. ‏ورنگ‌زیب‎), tunnettiin myös nimellä Alamgir I (pers. عالمگیر) (s. 6. marraskuuta 1618 – k. 3. maaliskuuta 1707 oli Suurmogulien valtakunnan kuudes hallitsija. Hän oli vallassa vuodesta 1658 kuolemaansa saakka.
Aurangzeb tunnettiin hurskaudestaan ja kiihkostaan. Islamilainen šaria-laki oli hänen valtakuntansa pohjalla. Aurangzeb määräsi šaria-lain ympäri valtakuntaa hyläten edeltäjiensä uskonnollisen suvaitsevuuden.
Aurangzeb hallitsi Hindustania 48 vuotta ja hän laajensi mogulivaltakunnan suurimmilleen. Valtakunta käsitti koko lähes koko Intian niemimaan. Vain eteläisin kärki ei kuulunut Aurangzebin valtakuntaan. Aurangzebin jatkuvat sodat muodosti valtakunnasta liian laajan ja iso osa kansasta ei ollut tyytyväinen hänen hallintoonsa.
Aurangzeb on edelleen ristiriitainen hahmo Intian historiassa. Hänen uskontopolitiikkansa saattaa olla edelleen pohjalla uskonnollisten ja poliittisten ryhmien välisille konflikteille Intiassa ja Pakistanissa. Aurangzebia pidetään viimeisenä voimakkaana mogulihallitsijana. Hänen seuraajillaan ei ollut samanlaista mahtia. Mogulivaltakunnan syrjäyttikin 1700-luvulla hindulainen marattien valtakunta.
Särkijärvi (Kuhmoinen, Karklampi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,3 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,9 metriä mpy.
Nikolai Rajevski

Nikolai Nikolajevitš Rajevski (ven. Николай Николаевич Раевский; 25. syyskuuta (J: 14. syyskuuta) 1771 Pietarissa – 28. syyskuuta (J: 16. syyskuuta) 1829 Boltyškan kylässä Žerkassyn alueella) oli venäläinen 5. divisioonan komentaja Nikolai Tutškovin jälkeen Suomen sodassa. Hän kunnostautui myöhemmin myös Venäjän ensimmäisessä suuressa isänmaallisessa sodassa 1812 Ranskaa vastaan käydyissä taisteluissa.
Rigsarkivet

Rigsarkivet on Tanskassa Kööpenhaminassa sijaitseva arkisto, joka kerää dokumentteja Tanskan viranomaisilta arkistoitavaksi. Siellä säilytetään asiakirjoja mm. maan ministeriöistä, johtokunnista sekä Tanskan puolustusvoimilta. Myös yksityishenkilöiltä ja järjeslöiltä on arikistopapereita tallessa. Arkisto perustettiin vuonna 1889, kun Gehejmearkivet ja Kongerigets arkiv yhdistettiin. Rigsarkivet on osa Statens Arkiveria. Rigsarkivet sijaitsee Slotsholmenilla kaupungin keskustassa; varasto sijaitsee Glostrupissa.
Maailman ääriin

Juoni

Suuren pankkiryöstössä varastetun rahasumman kanssa tekemisiin joutuvan ranskalaisen Clairen (Solveig Dommartin) matkaan tarttuu yhdysvaltalainen peukalokyytiläinen (William Hurt), joka vie osan rahoista mukanaan. Niinpä Claire ja saksalainen yksityisetsivä (Rüdiger Vogler) sekä Clairen entinen poikaystävä (Sam Neill) lähtevät jäljittämään tätä. He saavat selville, että peukalokyytiläinen on sokean äidin (Jeanne Moreau) ja Max von Sydowin esittämän tiedemiehen poika, joka kerää varoja sellaisen laitteen kehittämistä varten, jonka avulla hänen äitinsä kykenisi näkemään perheenjäsenensä heistä tehdyissä kuvatallenteissa.
Nurmeksen museo

Nurmeksen museo on Nurmeksessa sijaitseva, vuonna 1948 perustettu museo. Siihen kuuluvat Kötsin museo ja Ikolan ulkoilmamuseo.

Historiaa

Museo perustettiin 6. helmikuuta 1948 Nurmeksen kauppalan saatua haltuunsa merkittävän kulttuurihistoriallisen esinekokoelman. Samana vuonna perustettiin museolautakunta ja nimitettiin kokoelmista vastaava museonhoitaja.
Museo toimi aluksi vaihtelevissa tiloissa kuten asuinrakennuksissa, kansakoulun ullakolla ja virastotalon kellarissa. Ensimmäiset suunnitelmat museorakennukseksi tehtiin 1950-luvulla, mutta hanke lykkääntyi ja museon nykyiset toimitilat valmistuivat kokonaisuudessaan vasta 1990-luvun alussa.

Kötsin museo

Kätsin museo sijaitsee Nurmes-talossa ja on auki ympäri vuoden. Museon perusnäyttely esittelee Nurmeksen historiaa, kuten esihistoriaa, metsästystä, kalastusta ja 1900-luvun alkupuolen asuinoloja Nurmeksen kauppalassa. Perusnäyttelyyn valmistui vuonna 2004 uusi, Nurmeksen vaiheita esittelevä osio.
Vaihtuvien näyttelyiden tilassa esitellään kiertonäyttelyitä sekä omia vaihtuvia näyttelyitä.

Ikolan museo

Ikolan ulkoilmamuseo sijaitsee Ikolassa, Porokylässä ja on auki kesäisin. Ikolan vanhassa navettarakennuksessa oleva näyttely esittelee muun muassa Kuokkastenkoskella sijainneen rautaruukin historiaa, palotoimen kehitystä, Nurmeksen meijeritoimintaa sekä maanviljelyn kehitystä valokuvin ja esinein.
Museon alueelle on siirretty vanha maatalon päärakennus, Rantolan talo ja 1700-luvulta peräisin olevat pari- ja luhtiaitta Vinkerannan Kortelasta. Päärakennus on sisustettu 1900-luvun alun mukaisesti. Alueella on myös Rautavaaralta siirretty savupirtti, joka oli asumiskäytössä vuoteen 1956 saakka. Savupirtti siirrettiin Nurmekseen vuonna 1957. Museon alueelle on siirretty myös latorakennus, joka sisältää suurten maatalouskoneiden näyttelyn.
Ikolan museoalueella sijaitsevat myös Nurmeksen museon toimisto-, konservointi- ja säilytystilat.

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu noin 20 000 esinettä ja 80 000 valokuvaa, joista noin 15 000 on nähtävissä myös verkossa Kantapuu- ja Finna-palveluissa. Kokoelman perustana toimii talonomistaja Väinö Hämäläisen (1883–1947) Nurmeksen kauppalalle lahjoittama kokoelma, jonka Hämäläinen keräsi 1920–30-luvuilla Nurmeksesta ja sen lähikunnista sekä muualta Itä-Suomesta.
Museon toinen merkittävä kokoelma on Nurmes-Seuran 1960–70-luvuilla keräämä maatalous- ja arkielämään liittyvä esinekokoelma. Seura ylläpiti maatalousmuseota vanhassa viljasiilossa vuoteen 1984 saakka, jolloin esineistö lahjoitettiin museolle.
Kokoelmiin kuuluu myös Nurmeksen osuusmeijerin vanhaa esineistöä, Nurmeksen maatalousoppilaitoksen lahjoittamia maatalouslaitteita ja -koneita sekä Ikolan museossa esillä oleva palokunnan esineistö. Lisäksi kokoelmissa ovat edustettuna Nurmeksen koulut. Museo on tallentanut myös romanikulttuuriin liittyvää aineistoa.
Audeka

Audeka, myös Audeca tai Andeca (k. 585), oli sveebien viimeinen kuningas Pyreneiden niemimaalla. Audeka syrjäytti edeltäjänsä Eboricin vuonna 584 ja meni naimisiin aiemman kuninkaan Miron lesken Sisegutian kanssa. Visigootit kuitenkin hyökkäsivät sveebien kuningaskuntaan vuonna 585 ja kukistivat Audekan. Sveebien kuningaskunta liitettiin visigoottien valtakuntaan.