Raúl

Tyyli

Raúlin pelipaikka on yleensä niin sanottu piilokärki eli hyökkääjä, joka pelaa hieman varsinaisen kärkimiehen alapuolella. Tältä paikalta hän kykenee rakentamaan syötöillään kärkiparilleen maalintekopaikkoja, mutta nousemaan myös itse ratkaisuihin. Hän on ajoittain pelannut myös laitalinkkinä ja hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Vuorollaan hänen kanssaan Real Madridin hyökkäyksessä pelasivat muun muassa Iván Zamorano, Davor Šuker, Predrag Mijatović, Fernando Morientes, Ronaldo, Ruud van Nistelrooy ja Gonzalo Higuaín.
Pelaajatyyppinä Raúlia on vaikea lokeroida. Hän on vasenjalkainen, ja tekee vain harvoin maaleja oikealla jalallaan tai päällään. Hän ei ole erityisen nopea, vahva, näyttävä harhauttelija tai kova taklaaja. Raúlin Real Madridin edustusjoukkueeseen nostaneen Jorge Valdanon mukaan Raúlin suurimpia vahvuuksia eivät olekaan hänen fyysiset ominaisuutensa, vaan hänen älykkyytensä, itseluottamuksensa ja täydellinen keskittymiskykynsä. Barcelonan ja Espanjan maajoukkueen monivuotinen keskikenttämies Josep Guardiola puolestaan on kuvaillut Raúlia pelaajaksi, joka on aina oikeassa paikassa ja osaa aina tehdä oikean ratkaisun. Useiden suurten maalintekijöiden tapaan hän saattaa vaipua näkymättömiin pitkäksi aikaa kesken pelin, mikä tekee hänestä vastustajille erittäin vaikean merkata, ja iskeä yllättäen ottelun voittomaalin. Tässä suhteessa häntä on verrattu muun muassa Gerd Mülleriin.
Raúl tunnetaan myös herrasmiespelaajana. Uransa aikana häntä ei ole koskaan ulosajettu eikä hän ole koskaan ollut pelikiellossa varoitustilin täyttymisen vuoksi. Kauden 2000–2001 Mestarien liigan jatkolohko-ottelussa Leeds Unitedia vastaan Raúl teki kädellään maalin, jonka erotuomari Ryszard Wójcik hyväksyi. Wójcikin mukaan Raúl myönsi tapahtuneen ottelun puoliajalla, mutta pelaaja itse sanoi myöhemmin, ettei ollut varma, mihin pallo osui. Euroopan jalkapalloliiton kurinpitovaliokunta tuomitsi hänelle sakkoja ja yhden ottelun pelikiellon, mutta tuomio kumottiin myöhemmin vetoomusvaliokunnassa.

Numero

Raúlin pelinumero on 7, jota hän käytti myös Real Madridin edustusjoukkuedebyytissään. Tuolloin aloituskokoonpanolle annettiin kuitenkin Espanjassa vielä numerot 1–11 pelaajista riippumatta. Kaudella 1995–1996, jolloin kiinteät pelaajakohtaiset numerot tulivat käyttöön, numero 7 oli argentiinalaisella Juan Esnáiderilla ja Raúlilla oli numero 17. Kaudesta 1996–1997 lähtien hän käytti vakituisesti numeroa 7. Espanjalaismediassa Raúliin viitataan usein lempinimellä el Siete (suom. seiska). Real Madridin puheenjohtaja Ramón Calderón ehdotti, että joukkue lopettaisi numeron käytön Raúlin päättäessä uransa, mikä toimisi samalla kunnianosoituksena edesmenneelle Juanitolle, mutta tämä ei nykysääntöjen mukaan ole mahdollista.
Espanjan maajoukkueessa Raúl käytti myös numeroa 10, huomattavimmin MM-kilpailuissa 1998 ja EM-kilpailuissa 2000.

Juniorivuodet

Raúl syntyi vaatimattomissa oloissa Colonia Marconin työläiskorttelissa Villaverden alueella Madridissa. Pelattuaan aikansa San Cristóbalin kaupunginosajoukkueissa hän siirtyi 13-vuotiaana Atlético de Madridiin, jonka kannattaja hänen isänsä Pedro oli. Hänen oli kuitenkin pian käännyttävä paikallisvastustaja Real Madridin puoleen puheenjohtaja Jesús Gilin laitettua Atléticon junioritoiminnan jäihin huonon taloudellisen tilanteen vuoksi. Ensimmäisen ottelunsa Real Madridissa Raúl pelasi 15-vuotiaana 20. syyskuuta 1992 Cadete A -joukkueessa, vastassa oli Alcalá.

Real Madrid

Kauden 1994–1995 Raúl aloitti Real Madridin C-joukkueessa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä, jossa hän teki pelaamassaan seitsemässä ottelussa 16 maalia. Hän pelasi myös yhden ottelun B-joukkueessa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Real Madridin edustusjoukkueen silloisen päävalmentajan Jorge Valdanon Raúl vakuutti harjoitusottelussa Karlsruhea vastaan. Ensiesiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 29. lokakuuta 1994 vierasottelussa Real Zaragozaa vastaan, johon Valdano yllättäen nosti hänet loukkaantuneen Rafael Martín Vázquezin tilalle. Tämän myötä Raúlista tuli 17 vuoden ja 4 kuukauden ikäisenä nuorin joukkueessa esiintynyt pelaaja. Real Madrid hävisi ottelun, mutta Raúl pelasi riittävän hyvin saadakseen paikan kokoonpanossa myös Santiago Bernabéulla viikkoa myöhemmin pelatussa paikallisottelussa entistä seuraansa Atléticoa vastaan, missä hän hankki ottelun avausmaaliin johtaneen rangaistuspotkun, alusti toisen ja teki itse yhden Michael Laudrupin syötöstä. Ensimmäisellä Primera División -kaudellaan hän esiintyi 28 ottelussa, joista 19:ssä hän oli avauskokoonpanossa, ja teki yhdeksän maalia. Kauden päätteeksi hän pääsi juhlimaan ensimmäistä liigamestaruuttaan, joka päätti samalla Barcelonan Dream Teamin neljä kautta kestäneen mestaruusputken. Kävi myös viimeistään selväksi, että Emilio Butragueñon aika seurassa oli auttamattomasti ohi. Raúl nousi pian kannattajien uudeksi suosikiksi ja madridismon symboliksi.
Raúl on voittanut Primera Divisiónin mestaruuden myös vuosina 1997, 2001, 2003, 2007 ja 2008. 11. tammikuuta 2009 hän sai täyteen 500 pelattua ottelua sarjassa ja 200 maalin rajapyykin hän saavutti 8. maaliskuuta 2008. Hän voitti sarjan maalikuninkuuden (Pichichi) 25 maalilla kaudella 1998–1999 ja toistamiseen 24 maalilla kaudella 2000–2001. Nämä maalit toivat hänelle myös kolmannen sijan Kultainen kenkä -kilpailussa. Kaikki viralliset kilpailut mukaan lukien Raúl on Real Madridin historian eniten otteluita pelannut ja eniten maaleja tehnyt pelaaja ohitettuaan Manolo Sanchísin (708) otteluennätyksen 30. syyskuuta 2009 ja Alfredo Di Stéfanon (307) maaliennätyksen 15. helmikuuta 2009.
Eurocupeissa Raúl debytoi Mestarien liigan ottelussa Ajaxia vastaan kaudella 1995–1996. Raúl joukkueineen on voittanut kilpailun vuosina 1998, 2000 ja 2002, joista kahtena jälkimmäisenä hän teki maalin loppuottelussa. Hän on kilpailun kaksinkertainen maalikuningas kausilta 1999–2000 ja 2000–2001 ja sen historian, edeltäjä Euroopan cup mukaan lukien, eniten maaleja tehnyt pelaaja (61 maalia 116 ottelussa ennen kautta 2008–2009). Arvostetuimpia henkilökohtaisia palkintoja Raúl ei ole voittanut, mutta vuonna 2001 hän sijoittui Michael Owenin jälkeen toiseksi Kultainen pallo -äänestyksessä ja Luís Figon ja David Beckhamin jälkeen kolmanneksi Fifan vuoden pelaaja -äänestyksessä. Hänelle myönnettiin kuninkaallisen ritarikunnan kultainen ansiomerkki urheilusaavutuksistaan (Medalla de Oro de la Real Orden del Mérito Deportivo) vuonna 2006.
Real Madridin kapteenina Raúl on toiminut vuodesta 2003 lähtien Fernando Hierron lähdettyä joukkueesta, mutta samoihin aikoihin hänen peliesityksensä alkoivat heiketä ja Real Madrid rämpi sekä Espanjan että Euroopan kentillä. Heikoimpana kautenaan 2005–2006, joka oli myös polvivamman vuoksi rikkonainen, hän teki Espanjan liigassa vain viisi maalia. Asemaansa avauskokoonpanon pelaajana Raúl ei kuitenkaan menettänyt, mikä sai kritisoijat epäilemään, että jopa silloinen puheenjohtaja Florentino Pérez ”pelkäsi” häntä. Sittemmin Raúlin ura kääntyi jälleen nousujohteiseksi, ja hän muodosti tehokkaan kärkikaksikon kaudella 2006–2007 joukkueeseen liittyneen alankomaalaisen Ruud van Nistelrooyn kanssa. Samalla Real Madrid palasi mestaruuskantaan ja voitti Primera Divisiónin kahdesti peräkkäin kausilla 2006–2007 ja 2007–2008. Kaudella 2007–2008 Raúl oli 18 maalillaan joukkueensa paras maalintekijä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla. Maalimäärä oli hänen suurin sitten kauden 2000–2001. Urheilulehti Marcan lukijat ja asiantuntijaraati valitsivat hänet kauden parhaaksi pelaajaksi ja kauden alla lanseeratun Di Stéfano -palkinnon ensimmäiseksi voittajaksi. Raúlin kolmas hattutemppu Espanjan liigassa syntyi 26. huhtikuuta 2009 Sevillan vieraana Ramón Sánchez Pizjuánilla. Aikaisemmat kaksi hattutemppua syntyivät kausilla 1998–1999 ja 2003–2004 Real Valladolidia vastaan.
Kaudella 2009–2010 Gonzalo Higuaínin jatkuva kehitys sekä Cristiano Ronaldon, Karim Benzeman ja Kakán hankinnat Real Madridin hyökkäykseen pudottivat Raúlin vaihtopelaajan rooliin ensimmäistä kertaa urallaan. Hänen sopimuksensa seuran kanssa ulottui kauden 2010–2011 loppuun ja sopimusta oli mahdollista jatkaa aina vuodella, jos hän pelaisi kulloinkin viimeisellä sopimuskaudella yli 30 ottelussa. Raúl päätti kuitenkin jättää seuran heinäkuussa 2010 ja lähteä uransa viimeisiksi pelivuosiksi hakemaan vastuuta muualta.

Schalke

Myöhemmin heinäkuussa 2010 Raúl teki kaksivuotisen sopimuksen Bundesliigassa pelaavan gelsenkircheniläisen Schalken kanssa. Hän teki ensiesiintymisensä Bundesliigassa 21. elokuuta 2010 ottelussa Hamburgia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki hieman reilu kuukausi myöhemmin 25. syyskuuta 2010 ottelussa Mönchengladbachia vastaan. Hiljaisen alun jälkeen hän aloitti maalitehtailunsa tekemällä 5. marraskuuta 2010 kaksi maalia St. Paulin verkkoon ja kahta viikkoa myöhemmin 20. marraskuuta 2010 syntyi ensimmäinen hattutemppu uudessa joukkueessaan ottelussa Werder Bremeniä vastaan. 18. joulukuuta 2010 hän teki kauden toisen hattutemppunsa ottelussa Kölniä vastaan.

Maajoukkue

Raúl edusti Espanjaa juniorina alle 18-, 20- ja 21-vuotiaiden joukkueissa. Hän otti osaa vuoden 1995 nuorten MM-kilpailuihin, jossa Espanja hävisi pronssiottelussa Portugalille. Vuotta myöhemmin Raúl joukkueineen ylsi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuiden loppuotteluun. Varsinaisen peliajan jälkeen ottelu oli tasan 1–1 hänen ja Italian Francesco Totti tehtyä maalin mieheen. Ratkaisua jouduttiin lopulta hakemaan rangaistuspotkukilpailulla, jossa Raúl ja joukkuetoverinsa Iván de la Peña epäonnistuivat, ja Italia vei mestaruuden. Samana vuonna hän osallistui vielä Espanjan olympiajoukkueen kanssa Atlantan kesäolympialaisiin, jossa joukkue putosi puolivälierissä.
Ensiesiintymisensä Espanjan A-maajoukkueessa Raúl teki MM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan 9. lokakuuta 1996 valmentaja Javier Clementen alaisuudessa. Sittemmin hän edusti Espanjaa 1998, 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa sekä 2000 ja 2004 EM-kilpailuissa. Raúl on Espanjan maajoukkueen eniten otteluita pelannut kenttäpelaaja ja johti vuodesta 2003 alkaen maajoukkueen maalitilastoa, kunnes David Villa ohitti hänet maaliskuussa 2011. Ottelutilastossa hänen edellään ovat vain maalivahdit Andoni Zubizarreta ja Iker Casillas. Fernando Hierron päätettyä maajoukkueuransa vuonna 2002 toimi Raúl myös joukkueen kapteenina.
Pelaamissaan arvokilpailuissa Raúl epäonnistui usein muun joukkueen mukana ja Espanjan tie katkesi viimeistään puolivälierissä. Hänet muistetaan erityisesti yli maalin laukomastaan rangaistuspotkusta vuoden 2000 EM-kilpailuiden puolivälierissä Ranskaa vastaan, mikä maaliin mennessään olisi tasoittanut ottelun. Hän kuuluu kuitenkin niiden harvalukuisten pelaajien joukkoon, jotka ovat onnistuneet maalinteossa kolmessa eri MM-lopputurnauksessa. 11 MM-ottelussa hän teki yhteensä viisi maalia, ja EM-kilpailuissa vastaavat luvut ovat seitsemän ja yksi. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa Raúl teki kolme maalia neljässä ottelussa ennen nivusvammaa, joka piti hänet sivussa Etelä-Koreaa vastaan pelatusta puolivälieräottelusta.
Espanjassa herätti suurta kohua maajoukkueen päävalmentajan Luis Aragonésin päätös pudottaa Raúl joukkueesta kesken vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsintojen, varsinkin ottaen huomioon hänen parantuneet peliesityksensä seurajoukkueessaan. Myös itse Itävallassa ja Sveitsissä pelatusta lopputurnauksesta Raúl jäi pois, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten hänen maajoukkue-ensiesiintymisensä, kun hän ei ottanut osaa arvokilpailuihin. Espanja voitti turnauksessa Euroopan-mestaruuden ilman Raúlia. Toistaiseksi viimeisen kerran hän pelasi maajoukkueessa tappiollisessa EM-karsintaottelussa Pohjois-Irlantia vastaan 6. syyskuuta 2006. Maajoukkueen kapteenina on sittemmin toiminut seurajoukkuetoveri Iker Casillas.
Sekä Aragonés että hänen vuonna 2008 nimitetty seuraajansa, vuosina 1999–2003 Real Madridia valmentanut Vicente del Bosque ovat toistuvasti sanoneet Raúlin paluun maajoukkueeseen olevan mahdollista, mutta ovat luottaneet hänen sijaansa nuorempiin David Villaan, Fernando Torresiin, Dani Güizaan ja Fernando Llorenteen. Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto on vuodesta 2006 lähtien suunnitellut jonkinlaista kunnianosoitusta Raúlille tämän ylitettyä 100 maaottelun rajapyykin, ja liiton urheilutoimenjohtajaksi pelaajauransa jälkeen siirtynyt Fernando Hierro ehdotti helmikuussa 2009, että tällaisena voisi toimia liiton 100-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä järjestetty maaottelu. Raúl kieltäytyi tästä perustellen olevansa aktiivipelaaja eikä halua palata vain yhden ottelun ajaksi.

Yksityiselämä

Raúl on Pedro Gonzálezin ja María Luisa Blancon kolmas lapsi. Hän on naimisissa mallina tunnetuksi tulleen María del Carmen ”Mamen” Redondo Sanzin kanssa. Pari vihittiin 1. heinäkuuta 1999, ja heillä on viisi lasta: Jorge (2000), Hugo (2002), kaksoset Héctor ja Mateo (2005) sekä María (2009). Esikoispoika Jorge on nimetty Raúlin Real Madridin edustusjoukkueeseen nostaneen valmentajan Jorge Valdanon mukaan. Raúlin tunnusomainen tapa juhlia maalia on suudella oikean kätensä nimetöntä, jossa Espanjassa kannetaan vihkisormusta, vaimonsa kunniaksi.
Vapaa-ajallaan Raúl lukee, etenkin Arturo Pérez-Reverten kirjallisuutta, kuuntelee espanjalaista musiikkia ja seuraa härkätaistelua. Hän harjoittaa myös hyväntekeväisyyttä, ja on toiminut muun muassa YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön hyvän tahdon lähettiläänä.
Raúl on esiintynyt itsenään elokuvissa Real Madrid – intohimo (2005), Goal! (2005), Goal II: Living the Dream (2007) ja Carlitos y el campo de los sueños (2008). Jälkimmäisessä hän toimii Espanjan juniorimaajoukkueen valmentajana. Hän on esiintynyt myös muun muassa Pepsin mainoksissa.