google/wiki40b huggingface dataset:
Dilophosaurus

Ulkonäkö

Dilophosaurus oli sukulaistensa tavoin kevytrakenteinen. Se kasvoi noin kuusimetriseksi ja painoi 300–500 kilogrammaa. Kaula oli pitkä ja kapea. Se oli luultasti nopea peto joka juoksi kiinni saaliinsa. Hampaat olivat pitkät, piikkimäiset ja terävät, mutta niin ohuet, etteivät ne soveltuneet saaliin tappamiseen. Dilophosaurus luultavasti tappoi saaliinsa kynnellisillä eturaajoillaan leukojen sijasta tai söi raatoja. Ruokavalioon kuului muun muassa Heterodontosaurus, Scutellosaurus sekä Anchisaurus ja muut prosauropodit. Toisen teorian mukaan Dilophosaurus käytti kalaa ravintonaan. Dilophosauruksen ja spinosaurien kallojen yhtäläisyydet tukevat tätä ajatusta.
Dilophosauruksen tunnetuin piirre olivat sen pääkallossa sijainneet parilliset, puoliympyrän muotoiset luiset harjanteet. Nämä ohuet heltat ylsivät silmien taakse asti. Niiden käyttöä ei tunneta, mutta koska ne olivat niin ohuet, se ei käyttänyt niitä aseena. Niissä oli matalia onteloita ja reikiä, jotka toimivat mahdollisesti ilmapusseina. Ne ovat voineet toimia erottaakseen lajit ja yksilöt toisistaan, tai kumppanin houkutteluun. Joillakin yksilöillä (ehkä naarailla) oli pienenpi heltta.
Toisin kuin useissa elokuvissa, tv-sarjoissa ja peleissä kuvataan, ei dilophosauruksela ole ollut samankaltaista kaulusta kuin kaulusliskolla.

Löytö ja lajit

Vuonna 1942 Samuel Paul Wellesin tutkijaryhmä löysi najavointiaanien johtamana ensimmäiset Dilophosauruksen jäänteet Arizonasta. Löytö nimettiin Megalosaurus wetherilliksi. Myöhemmin se siirrettiin omaan sukuunsa Dilophosaurus.
Myöhemmin on myös kuvattu kaksi muuta lajia, D. breedorum ja D. sinensis. Aasialaisella D. sinensiksellä oli suuremmat aukot kallossa sekä huomattavasti tukevammat hampaat, ja se saattaa olla Sinosauruksen synonyymi.
D. breedorumin luokittelu omana lajina on kiistelty, sillä se eroaa vain vähän D. wetherillista.
Vallåkrasta Ruotsin Skånesta löydettiin vuonna 1970 jalanjälkiä joiden oletetaan kuuluneen Dilophosaurukselle. Jalanjälkien koko vaihteli, suurimmat jäljet olivat lähemmäs 30
senttimetriä pitkiä. Löytö osoittaa Dilophosauruksen eläneen laumoissa.

Dilophosaurus populaarikulttuurissa

Dilophosaurus esiintyy Jurassic Park -elokuvassa ja Dinosauruspuisto-kirjassa. Molemmissa Dilophosaurus pystyy sylkemään myrkkyä suustaan. Mitään todisteita dinosauruksen myrkyllisyydestä ei kuitenkaan ole. Elokuvassa Dilophosaurusta on myös pienennetty, tai se on poikanen, jotta se ei veisi mielenkiintoa elokuvan suurimmalta dinosaurukselta, Tyrannosaurus rexiltä. Elokuvassa Dilophosauruksen kaulan ympärillä on myös suuri värisevä kaulus, kuten nykyajan kaulusliskoilla. Se esiintyi myös Discoveryn sarjassa Dinosaurusten aika. Yhdysvaltalaisessa Dinosaurs-sarjassa Earl Sinclairin vaimo "Fran" on Dilophosaurus.
Bruce Johnstone

Bruce Johnstone (oik. William Bruce Gordon Johnstone, s. 30. tammikuuta 1937) on entinen eteläafrikkalainen BRM-tallin F1-kuljettaja. Hän osallistui ainoastaan yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1960 ja sijoittui yhdeksänneksi.
Vlissingen

Maantiede

Vlissingen sijaitsee entisellä Walcherenin saarella, joka on nykyään alavaa niemimaata ja Scheldejoen varrella. Schelden kautta on kulku strategisesti tärkeään Antwerpenin satamaan Belgiaan, joten Vlissingeniin on kohdistunut huomattava sotilaallinen mielenkiinto eri ajanjaksoina.

Historia

Vlissingen sai kaupunginoikeudet vuonna 1315, mutta jo noin vuonna 620 paikalla on ollut kalastajakylä.
Vlissingenissä oli 1700-luvulla Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian keskus, ja kuninkaallisten merivoimien aluksista suurin osa on rakennettu Vlissingenisä Schelden telakalla. Vlissingenin satamassa vierailee jopa 50 000 alusta vuodessa. Kaupungista on rautatieyhteys pohjoissuuntaan Middelburgiin, joka on maakunnan hallinnollinen keskus. Historiansa ja nähtävyyksiensä vuoksi kaupungissa on myös paljon matkailua.
Socotá

Socotá on Kolumbian kunta, joka sijaitsee Boyacán departementissa. Se sijaitsee Andien itäpuolella. Tunjaan on matkaa 134 kilometriä. Lähellä sijaitsevia kuntia ovat Jericó, Sativanorte, Pisba, Mongua, Chita, Támara, Sativasur, Tasco, Socha ja Gameza. Socotá perustettiin 19.1.1602. Socotán nimi viittaa muiscojen kieleen ja se tarkoittaa ”auringon ja kyntämisen maata”. Socotásta tuli kunta vuonna 1822. Vuonna 2009 muisteltiin venezuelalaisen vapaustaistelijan Simón Bolívarin käyntiä Socotássa. Socotán asukasluku on 10 039 asukasta. Enemmistö asukkaista on alle 40-vuotiaita. Enemmistö asukkaista on miehiä.

Talous

Kaivosteollisuus on yksi Socotán pääelinkeinoista. Alueella on paljon hiiliteollisuutta. Muita elinkeinoja ovat esimerkiksi maatalous. Socotássa viljellään muun muassa vehnää, ohraa, perunaa, hernepapuja ja erilaisia vihanneksia. Myös karjaa kasvatetaan.

Ilmasto

Socotá kuuluu lämpimään ja lauhkeaan vyöhykkeeseen. Keskilämpötila on 16,4 astetta. Vuosittainen sademäärä on keskimäärin 1 116 millimetriä.

Nähtävyydet

Pisban kansallispuisto sijaitsee Socotássa. Socotán keskustassa sijaitsee Jorge Eliécer Gaitánin puisto.
Millonarios FC

Millonarios Fútbol Club on jalkapalloseura Bogotasta Kolumbiasta. Seura perustettiin nimellä Club Deportivo Los Millonarios vuonna 1946, ja se on 14 liiga- ja neljällä cup-mestaruudellaan Kolumbian menestynein seura.
Kesäillan valssi

Kesäillan valssi on Oskar Merikannon sävellyksestä Kesäilta - I sommarkväll, op. 1 käytetty lempinimi. Merikanto muokkasi Kesäillan valssin vuosina 1884-1885 Helsingissä säveltämästään Grande Valsesta, OM044, todennäköisesti kustantajan toivomuksesta. Uudessa muodossa valssi ilmestyi vuonna 1895 nimellä I sommarkväll. Suomenkielinen nimi ja opusnumero ilmestyivät vasta myöhemmin.
Kesäillan valssin ensimmäisen levytyksen teki Aleksei Apostolin johtama Helsingin Torvisoittokunta vuonna 1904 ja ensimmäisen lauletun levytyksen tamperelainen Nekalan tyttökuoro vuonna 1950. Laulun sanat kirjoitti kuoron johtaja, opettaja Antti Jussila. Kauko Käyhkö levytti valssiin itse tekemänsä sanoituksen vuonna 1966. Kesäillan valssin ovat harmonikalla levyttäneet mm. Veikko Ahvenainen, Taito Vainio ja Esko Könönen.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1984–1985

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi suoraan seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Sijalle 16 sijoittunut joukkue pelasi 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan kaksiosaisen nousukarsinnan, jonka voittaja sai paikan 1. Bundesliigassa.

Joukkuemuutokset kaudesta 1983–1984

Kickers Offenbach ja 1. FC Nürnberg putosivat 2. Bundesliigaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Karlsruher SC ja FC Schalke 04. Karsinnoissa Eintracht Frankfurt voitti MSV Duisburgin ja siten säilytti paikkansa Bundesliigassa.

Kauden yhteenveto

Mestaruuden voitti Bayern München. Mestaruus oli Bayernille jo seitsemäs Bundesliigan historiassa. Suorat putoajat Karlsruher SC ja Eintracht Braunschweig jäivät selvästi muista, jääden seitsemän ja yhdeksän pisteen päähän karsintapaikasta. Karsijan paikalle sijoittui Arminia Bielefeld, joka hävisi kaksiosaisen karsinnan 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta 1. FC Saarbrückenia vastaan yhteismaalein 3–1.
Maalipörssin voitti Kölnin Klaus Allofs 26 maalillaan.
Suomalaisista Bundesliigassa esiintyi ainoastaan karsintojen kautta pudonneen Arminia Bielefeldin keskikenttäpelaaja Pasi Rautiainen.
Alkejevon piiri

Alkejevon eli Əlkin piiri (ven. Альке́евский райо́н, Alkejevski raion, tataariksi Әлки районы, Əlki rayonı) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan eteläosassa Uljanovskin alueen rajalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1 727 neliökilometriä ja asukkaita on 20 800 henkeä (vuonna 2009).
Piiriin kuuluu 21 maalaiskuntaa: Appakovo, Bazarnyje Mataki, Boriskino, Juhmatši, Kargopol, Koški, Nižneje Alkejevo, Nižneje Katšejevo, Novyje Urgagary (keskuspaikka Urgagary), Salmany, Šibaši, Starohuradinskoje (keskuspaikka (Huzangajevo), Staroje Alparovo, Staroje Kamkino, Staryje Mataki, Staryje Salmany, Staryje Tšelny, Tjažberdino, Tšuvašski Brod, Tšuvašskoje Burnajevo ja Verhneje Koltšurino. Hallinnollinen keskus on Bazarnyje Matakin kylä.
Asukkaista 63,7 % on tataareja, 19,2 % tšuvasseja ja 16,4 % venäläisiä.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Teollisuutta edustavat tiilitehdas, rehutehdas, meijeri ja leipomo.
Nähtävyyksiä ovat Bazarnyje Matakin kotiseutumuseo ja tšuvassirunoilija Peder Huzangain museo Huzangajevon kylässä.
Paikallislehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen Əlki həbərləre – Alkejevskije vesti.
Suzanne Romaine

Suzanne Romaine (s. 1951) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä, jonka tutkimusalaa ovat kielihistoria ja sosiolingvistiikka. Hän oli vuosina 1984–2014 Oxfordin yliopiston englannin kielen Merton-professuurin haltija.

Tausta ja ura

Romaine on suorittanut A.B.-tutkinnon arvosanoin magna cum laude saksan kielessä ja lingvistiikassa 1973 Bryn Mawr Collegessa. Sen jälkeen hän suoritti 1975 M.A.-tutkinnon s fonetiikassa ja lingvistiikassa Skotlannissa Edinburghin yliopistossa ja Ph.D lingvistiikassa Birminghamin yliopistossa 1981.
Romaine on ollut vuodesta 1984 Oxfordin yliopiston Merton-professuurin haltija. Hän sai vuonna 1998 kunniatohtorin arvon Norjasta Tromssan yliopistosta in ja 1999 Ruotsista Uppsalan yliopistosta. Hänet kutsuttiin vuonna 2010 Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi.

Tutkimus

Romainen tutkimus on kohdistunut pääasiassa kielihistoriaan ja sosiolingvistiikkaan ja erityisesti monikielisyyden, kielellisen moninaisuuden, kielenmuuttamisen, kielen omaksumisen ja kielikontaktin ongelmiin. Muita hänen kiinnostuksensa kohteita ovat korpuslingvistiikka, kieli ja sukupuoli, lukuja kirjoitustaito, kaksikielinen ja kielikylpyopetus. Hän on tehnyt kenttätyötä Skotlannissa työväenluokasta peräisin olevien koululaisten kielestä, Englannissa asuvien punjabin puhujien kaksikielisyyden ja kielen kadottamisen malleista, Papua-Uusi-Guineassa maaseudun ja kaupungin koululaisten kielestä ja myös Hawaijilla.
Romainen monografia Socio-historical Linguistics; Its Status and Methodology (1982), korreloi ulkoisten tekijöiden aiheuttamien lingvististen muunnelmien kanssa joita on löydetty historiallisesta datasta, ja sitä pidetään sosiolingvistiikan alatieteenalan alkuna tai perustana.
Lyhyt elokuva rakkaudesta

Juoni

Varsovalainen nuorukainen Tomek seuraa kaukoputkella pakkomielteisesti ihastuksensa, kauniin Magdan elämää vastapäisessä talossa. Magda kohtaa Tomekin ja nöyryyttää häntä.
HMS Rattlesnake (J297)

Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1959 Grangemouthissa
LNER Class V2

Rakenne

V2-veturit olivat Britannian ainoita laajasti käytettyjä 2-6-2 -pyörästöjärjestyksellä varustettuja tenderivetureita. Vetureissa olevan pyörästön etuna oli se, että veturin ison tulipesän sijoittaminen oli entistä helpompaa, kun veturin takimmaiset vetopyörät eivät olleet tiellä. Lisäksi veturin etuakseli lisäsi veturin vakautta suurissa nopeuksissa. V2-sarja jalostettiin Gresleyn A1- ja A3-sarjoista pienentämällä vetopyörien kokoa 1,8 metriin ja lyhentämällä veturin höyrykattilaa. Veturissa oli Gresleylle tyypillisesti kolme sylinteriä.
Vuosien 1936 ja 1944 välillä rakennettiin 184 veturia rakennettiin 14 sarjassa Doncasterin ja Darlingtonin veturitalleilla. Myös neljä muuta veturia oli tilattu, mutta Gresleyn seuraaja Edward Thompson suunnitteli ne uudelleen omaa A2-sarjaansa varten. V2-sarjan veturit olivat monikäyttöisiä vetureita, jotka pystyivät vetämään kiitotavarajunia ja pikajunia. Niiden melko raskas 22 tonnin akselipaino rajoitti liikennöintiä noin 40 % LNER:n rataverkosta. Gresley huomasi tämän ongelman ja suunnitteli V4-sarjan kevyempiä rataosuuksia varten.

Työskentely

Ensimmäinen valmistunut V2-veturi oli Doncasterissa kesäkuussa 1936 rakennettu 4771 Green Arrow, joka oli nimetty senpikatavarajunan, jonka vetämiseen kyseinen veturisarja oli tarkoitettu, mukaan. Onnistuneiden testiajojen jälkeen sekä Doncasterin ja Darlingtonin veturitalleille annettiin lupa rakentaa loput veturit. Viimeinen veturi numeroltaan 3695 valmistui Darlingtonin veturitallilta heinäkuussa 1944.
Veturit pystyivät toimimaan varavetureina myös isommille matkustajavetureille, joiden keskinopeuden ne melkein saavuttivat. Eräs vetureista saavutti Yorkshire Pullman -junassa keskinopeuden 93 mailia tunnissa (150 km/h), ja toinen veturi saavutti huippunopeuden 163 km/h testiajossa.
Veturit palvelivat luotettavasti myös British Railwaysin alaisuudessa ja työskentelivät lähinnä itäisellä pääradalla, Waverleyn radalla Carlislen ja Edinburghin välillä ja Lontoon Marylebonen ja Sheffeldin välillä. Sarjan viimeiset veturit työskentelivät Edinburghin ja Aberdeenin välillä. Koko sarja vedettiin liikenteestä vuosina 1962-1966, kun dieselveturit korvasivat ne.

Numerointi

Rakentamisen jälkeen veturit saivat numerot 3641-3695 ja 4771-4899. Vuoden 1946 numerointiuudistuksen jälkeen veturit numeroitiin väliltä 800 ja 983. Britannian rautateiden kansallistamisen jälkeen British Railways lisäsi vetureiden numeroihin 60000, joten esimerkiksi veturista 801 tuli 60801.
Hirveetä herätä Renossa

Juoni

Hirveetä herätä Renossa kertoo kahdesta maalaisavioparista, Doddeista (Natasha Richardson ja Billy Bob Thornton) ja Kirkendalleista (Charlize Theron ja Patrick Swayze), jotka lähtevät unelmiensa lomamatkalle Renoon, Nevadaan katsomaan monsteriautoesitystä, mutta matkalla he joutuvatkin vastaamaan vaiettuihin kysymyksiin.

Tuotanto

Hirveetä herätä Renossa kuvattiin Kalifornian, Arizonan, Nevadan ja Texasin osavaltioissa Yhdysvalloissa. Kaliforniassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat muun muassa Los Angelesin, Santa Claritan ja Fullertonin kaupungit. Arizonassa elokuvaa kuvattiin Grand Canyonin kansallispuistossa, Nevadassa Renon kaupungissa ja Texasissa Amarillon ja Canyonin kaupungeissa.

Julkaisu ja vastaanotto

Hirveetä herätä Renossa sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. lokakuuta 2002. Elokuvan teatterilevittäjänä Yhdysvalloissa oli tuotantoyhtiönäkin toiminut Miramax. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa avausviikonloppunaan 108 930 dollaria 197 elokuvateatterissa ja neliviikkoisen teatterikierroksensa aikana yhteensä 267 109 dollaria ja ulkomailla 107 203 dollaria. Maailmanlaajuisesti Hirveetä herätä Renossa tuotti yhteensä 374 312 dollarin lipputulot.
Hirveetä herätä Renossa on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 13% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 38 arviointiin. 6 038 käyttäjästä 30% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,8/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 10 arvostelun perusteella elokuva on saanut 28 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 11 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 8,4/10. Internet Movie Databasen 4 926 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,5/10.
Miramax Home Entertainment julkaisi elokuvan DVD:lle 8. huhtikuuta 2003. Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle 11. kesäkuuta 2003.
Tero Koponen

Ura

Koponen on SaPKon oma kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1996–1997, kun SaPKo pelasi I-divisioonassa. Koponen siirtyi kaudeksi 1999–2000 TuToon. Hän voitti siellä Mestiksen hopeaa keväällä 2001. Koponen palasi kahden vuoden tauon jälkeen SaPKoon kaudeksi 2001–2002 pelaamaan Suomi-sarjaa. Kaudeksi 2002–2003 hän palasi taas Mestikseen ja siirtyi Mikkelin Jukureihin. Koponen voitti siellä Mestiksen mestaruuden keväällä 2003 ja hopeaa 2004. Kaudella 2003–2004 hän ei kerännyt ainuttakaan jäähyminuuttia runkosarjassa eikä pudotuspeleissäkään.
Kolmen Jukureissa vietetyn kauden jälkeen Koponen siirtyi kaudeksi 2005–2006 SM-liigaan ja JYPiin 1+1-vuotisella sopimuksella. Hän teki kauden aikana kohtuullisen hyvät tehot 8+12=20 ja pääsi pelaamaan välillä ykkössentterinäkin. Koposen laidoilla pelasi lähinnä Carlo Grünn ja Ossi Louhivaara. Hän käytti sopimuksensa option huhtikuussa 2006 ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Kaudella 2006–2007 Koposen peliaika kuitenkin väheni ja hän siirtyi 15 pelaamansa ottelun jälkeen Rauman Lukkoon, josta JYP sai vaihtokaupassa Tommi Hannuksen. Maaliskuussa 2007 Koponen teki vuoden jatkosopimuksen Lukon kanssa ja vuotta myöhemmin taas uudelleen helmikuussa 2008.
Toukokuussa 2009 Koponen teki 1+1-vuotisen sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen IF Björklövenin kanssa. Hän oli kaudella 2009–2010 joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 12+14=26. Björklöven kuitenkin putosi sarjatasoa alemmas I-divisioonaan keväällä 2010. Koponen palasi saman vuoden elokuussa takaisin kasvattajaseuraansa SaPKoon. Kaudella 2010–2011 hän pelasi kuitenkin vain 23 runkosarjaottelua tehoin 5+12=17 nivusvamman takia. Kevään 2011 pudotuspeleissä Koponen oli tehoilla 2+3=5 SaPKon sisäisen syöttöpörssin voittaja Kalle Konstin kanssa sekä joukkueen toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä.
Raffii Suomi-flättii

Taustaa

Albumin avausraita "Northside nagetti" julkaistiin musiikkivideon kera YouTubessa joulukuussa 2009 nimellä "SMC Hoodrats". Albumiversiolla kappale sai uuden nimen lisäksi uuden biitin, joka mukailee musiikkivideoversion eli Mobb Deepin "Shook Ones Pt. II" -kappaleen biittiä. Kappaleella "Yks risti kaks" vierailee rap-artisti Raimo, joka ei ollut mukana kappaleen musiikkivideoversiolla. Albumin vinyyliversiolla on mukana "Totuus löytyy paskasta" -niminen bonusraita, jolla vierailevat hardcore-yhtye Ratface, hardcore-yhtye Boltin laulaja Tane sekä rap-artisti Notkea Rotta.

Formaatit

Albumi julkaistiin kolmessa eri formaatissa: CD+DVD, LP ja kasetti. Albumin CD-versiolla mukana olevalla DVD:llä on mukana SMC Lähiörottien kolme musiikkivideota "SMC HOODRATS/Northside nagetti", "Lähiörotat skujaa" ja "Yks risti kaks" sekä "Yks risti kaks" -kappaleen Oikeussali extra. DVD:llä on myös Lähiörottien live-esiintyminen Virgin Oilissa vappuna 2010, rullalautailuvideoita sekä graffitin maalausta. CD-versio sisältää myös rap-artisti Jani Ryin tekemän sarjakuvan ja toiselta puolelta löytyy juliste. Albumin LP versiota painettiin yhteensä 500 kappaletta, joista 200 on väriltään oransseja, 150 sinisiä ja 150 valkoisia. Jokaisella vinyylivärillä on lisäksi erilaiset kannet. Albumi julkaistiin myös c-kasettina, jota painettiin yhteensä 100 kappaletta. LP- ja kasettiformaatit sisältävät lisäksi "Totuus löytyy paskasta" -nimisen bonuskappaleen, jota ei CD-versiolla ole.
Rekottilan kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Kallio pistää esille saarekkeena peltoaukealla, mistä Sauvonjoki saa alkuuna Vainionojana. Paikka sijaitsee 700 metriä Turku-Helsinki moottoritiestä pohjoiseen ja Turku-Helsinki rautatiestä 300 metriä etelään. Paimio on kalliomaalaukselle erikoinen paikkakunta, sillä rannikon tuntumasta ei tunneta kovinkaan monta maalausta.

Maalaus

Punaväriä on kolmessa kohtaa noin 1,5 metriä maan pinnasta mitattuna ja keskimmäisessä on havaittavissa yksi kuvio. Se muistuttaa rengasta ja sijoittuu kallion pinnalle juuri kaarevan halkeaman yläpuolelle.
Metyylijasmonaatti

Ominaisuudet, biologinen rooli ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyylijasmonaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä. Sillä on miellyttävä kukkaismainen tuoksu. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Metyylijasmonaatti on optisesti aktiivinen yhdiste.
Ensimmäisen kerran metyylijasmonaattia eristettiin aitojasmiinin (Jasminum grandiflorum) kukista 1960-luvulla. Tämän jälkeen sitä on eristetty monista muistakin kasveista. Kasvit muodostavat yhdistettä lähtien linoleenihaposta. Linoleenihaposta muodostuu syklisoitumisien ja hapettumisien seurauksena jasmonihappoa, jolle siirretään metyyliryhmä S-adenosyylimetioniinilta ja tuotteena muodostuu metyylijasmonaattia. Metyylijasmonaatti kiihdyttää kasvin hedelmien kypsymistä ja lehtien putoamista syksyllä. Sitä erittyy myös silloin kuin kasvi vahingoittuu, esimerkiksi kasvinsyöjien syödessä lehtiä. Metyylijasmonaatti laukaisee kasvinsyöjiä vastaan suunnattuja puolustusmekanismeja, esimerkiksi eräiden proteinaasien tuotantoa. Metyylijasmonaatti toimii myös viestimolekyylinä kasvien välillä. Yhden kasvin vapauttaessa suuria määriä metyylijasmonaattia sitä haihtuu ympäristöön ja muutkin lähistöllä olevat kasvit alkavat tuottaa kasvinsyöjiltä suojaavia yhdisteitä.
Metyylijasmonaattia käytetään ainesosana hajusteissa tuomaan niihin jasmiinin tuoksua. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Megan Anderson

Ura

Anderson aloitti uransa vapaaotteluammattilaisena vuonna 2013. Hänellä ei ollut aiempaa kamppailulajitaustaa. Anderson otteli viisi ensimmäistä otteluaan pienissä tapahtumissa kotimaassaan Australiassa. Ensimmäisen ottelunsa hän hävisi tuomariston enemmistöpäätöksellä, mutta seuraavat neljä hän voitti, kaksi tuomariston päätöksillä, yhden takakuristuksella ja yhden käsilukolla. 
Vuonna 2015 Anderson teki sopimuksen yhdysvaltalaisen naisten vapaaotteluorganisaation Invicta Fighting Championshipsin kanssa ja muutti Missouriin harjoitellakseen lajia James Krausen valmennuksessa Glory MMA & Fitness -salilla. Hän kohtasi ensimmäisessä Invicta-ottelussaan syyskuussa 2015 Cindy Dandois’n ja hävisi triangelikuristuksella. Tuon tappion jälkeen Andersonin ura lähti nousuun peräkkäisten tyrmäysvoittojen myötä. Hän voitti tammikuussa 2016 Amber Leibrockin, toukokuussa 2016 Amanda Bellin ja heinäkuussa 2016 Peggy Morganin.
Tammikuussa 2017 Anderson pääsi ottelemaan Invictan väliaikaisesta höyhensarjan mestaruudesta Charmaine Tweetiä vastaan. Hän voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Maaliskuussa 2017 Andersonin mestaruus muutettiin kiistattomaksi, kun edeltävä mestari Cris Cyborg siirtyi pysyvästi UFC:hen. Anderson ei ehtinyt puolustaa mestaruutta kertaakaan, sillä myös hän siirtyi UFC:hen. Hänen julkistettiin kesäkuussa 2017 kohtaavan juuri Cyborgin ottelussa UFC:n naisten höyhensarjan mestaruudesta heinäkuun lopun UFC 214 -tapahtumassa. Viikko julkistuksen jälkeen Anderson kuitenkin vetäytyi ottelusta, tarkentamattomiin henkilökohtaisiin syihin vedoten, ja hänen tilalleen nostettiin silloinen Invictan kääpiösarjan mestari Tonya Evinger.
Ghawar

Ghawar on suuri öljykenttä Saudi-Arabiassa. Se sijaitsee noin 100 kilometriä lounaaseen Dhahranin kaupungista. Ghawar on jaettu kuuteen tuotantoalueeseen, joiden nimet ovat (pohjoisesta etelään) Fazran, Ain Dar, Shedgum, Uthmaniyah, Haradh ja Hawiyah. Ghawarin alueen mitat ovat 280 kertaa 30 kilometriä, mikä tekee siitä kooltaan maailman suurimman öljykentän.

Historia

Ghawar löydettiin 1948, ja tuotanto alkoi 1951. 
Vuonna 1981 Ghawar tuotti öljyä keskimäärin 5,7 miljoonaa barrelia päivässä, mikä on maailmanennätys, mutta tämän jälkeen tuotantoa rajoitettiin joksikin aikaa. Vuosien 1948 ja 2000 välillä noin 60–65 % kaikesta Saudi-Arabiassa tuotetusta öljystä tuli Ghawarista. Ghawar tuottaa noin 4,5 miljoonaa barrelia öljyä päivässä, joka on noin 5 prosenttia maailmanlaajuisesta maaöljytuotannosta. Vuonna 2019 on raportoitu, että Ghawar ehtyy nopeammin kuin osattu kuvitella. Ghawar pystyy tuottamaan enää vain 3,8 miljoonaa barrelia öljyä päivässä, kun aikaisemmin tuotanto on ollut yli viisi miljoonaa barrelia päivässä.

Omistus

Ghawar on täysin Saudi Aramcon omistuksessa.
Linhai

Linhai on kiinalainen mönkijä- ja moottoripyörämerkki, jota valmistaa Jiangsu Linhai Power Machinery Corporation. Yritys on perustettu vuonna 1956 valmistamaan pienmoottoreita. Yritys on historiansa aikana tehnyt yhteistyötä mm. japanilaisen Yamaha Corporationin kanssa. Linhai työllistää tänä päivänä yli 2000 työntekijää, joista yli 400 työskentelee tuotekehityksessä ja erilaisissa erikoistehtävissä.
Marco Sturm

Maajoukkueura

Sturm on pelannut kahdet olympialaiset ja neljät MM-kilpailut (yhdet 1. divisioonassa). Sturm pelasi myös kaudet alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut ja kahdet alle 18-vuotiaiden EM-kilpailut. Vuonna 1996 hän voitti EM-kilpailujen pistepörssin ja valittiin tähdistökentälliseen.