google/wiki40b huggingface dataset:
Jaakko Laajava

Jaakko Tapani Laajava (s. 23. kesäkuuta 1947 Joensuu) on toiminut Suomen ulkoasiainministeriön ulko- ja turvallisuuspoliittisena alivaltiosihteerinä 1. huhtikuuta 2010 alkaen. Tätä ennen hän toimi vuodesta 2005 suurlähettiläänä Britanniassa. Laajavalla on takanaan pitkä ura ulkoasiainhallinnon palveluksessa.

Ura ulkoasiainhallinnossa

Vuosina 2001–2004 Laajava toimi ulkoasiainministeriön poliittisena alivaltiosihteerinä. Laajava on ollut suurlähettiläänä Yhdysvalloissa 1996–2001. Sinne hän siirtyi oltuaan ulkoasiainministeriön poliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä ja päällikkönä 1990–1996. Hän oli ministerineuvos ja suurlähettilään sijainen Suomen Yhdysvaltain suurlähetystössä 1986–1990. 
Ulkoasiainhallinnon palvelukseen hän tuli ensimmäisen kerran vuonna 1971. 1970-luvulla Laajava toimi avustajana, lähetystösihteerinä ja ulkoasiainsihteerinä mm. Sveitsissä, Puolassa, Jugoslaviassa ja Espanjassa. 
Vuonna 2011 Laajava valittiin Lähi-idän ydinaseettomasta vyöhykkeestä neuvottelevan konferenssin fasilitoijaksi.

Muu toiminta

Laajava kuului 1970-luvun alussa Suomen Ylioppilaskuntien Liiton edustajana DDR:n tunnustamiskomiteaan. Tällöin hän oli liberaalisen kansanpuolueen jäsen.
Laajavalta on kandidaatin tutkinto (B.A.) Tukholman yliopistosta vuodelta 1972 ja maisterin tutkinto (M.A.) Helsingin yliopistosta samalta vuodelta.
Dalvik-virtuaalikone

Dalvik on Android-käyttöjärjestelmän virtuaalikone (VM) ja se vastaa joidenkin Androidin järjestelmäkirjastojen, sekä kaikkien Google Play -sovelluskaupan sovellusten suorittamisesta. Ohjelmat on yleensä kirjoitettu Javalla ja käännetty tavukoodiksi. Ennen sovelluksen asennusta laitteeseen Java Virtual Machine -yhteensopivat .class-tiedostot muutetaan Dalvik-yhteensopivaan .dex (Dalvik Executable) -tiedostomuotoon. Dalvik Executable -formaatti on kompakti ja varta vasten muistin ja prosessorin suorituskyvyn suhteen rajoittuneille järjestelmille suunniteltu.
Dalvik on Apache 2.0 -lisenssin alainen avoimen lähdekoodin ohjelmisto. Alun perin ohjelmiston kirjoitti Dan Bornstein, joka nimesi sen Dalvik-kalastajakylän mukaan Eyjafjörðurissa, Islannissa, jossa hänen esi-isänsä asuivat.

Arkkitehtuuri

Javan virtuaalikone perustuu pinopohjaiseen arkkitehtuuriin, Dalvik sen sijaan perustuu rekisteripohjaiseen arkkitehtuuriin. Tämän ratkaisun suorituskyvylliset hyödyt ja haitat ovat kiistelyn kohteena. Oraclen vuonna 2010 ARM-alustalla tekemät standardit ei-graafiset suorituskykytestit Android 2.2:n ja Java SE embedded ohjelmistojen välillä osoittivat Androidin olevan 2-3 kertaa hitaampi sulautettuihin järjestelmiin tarkoitettuun Java SE versioon nähden.
Androidin versiosta 2.2 alkaen Dalvik on tukenut ajonaikaista kääntämistä (JIT).
Dalvik on suunniteltu sallimaan useiden virtuaalikoneiden samanaikaisen suorittamisen tehokkaasti.

Dalvik Androidin ulkopuolella

Vuonna 2011 ohjelmistotalo Myriad Group tiedotti "Alien Dalvik" projektista, ohjelmistokäännöksestä muille käyttöjärjestelmille.
Viriatus

Viriatus tai Viriathus (n. 180-139 eaa.) oli alkujaan lusitanialainen paimen, joka vuonna 147 eaa. nousi kapinaan Roomaa vastaan Lusitaniassa, Hispaniassa (nykyinen Espanja). Hän keräsi aluksi pienen sotajoukon ympärilleen ja kukisti useita roomalaisarmeijoita ja käytti tehokkaasti sissisodankäyntiä roomalaisia vastaan. Vähitellen hän sai lisää kannattajia puolellensa ja hänen armeijansa kasvoi.
Viriatus saavutti huomattavaa menestystä ja lopulta hän onnistui solmimaan suotuisat rauhanehdot roomalaisten kanssa. Quintus Servilius Caepio, joka oli roomalaisten joukkojen komentaja, lahjoi kuitenkin kolme Viriatuksen luottomiestä murhaamaan hänet hänen ollessa nukkumassa teltassaan.
Viriatuksen elämästä tiedetään vähän, mutta häntä pidetään Portugalissa yhä sankarina.
Käkisalmen läänin rykmentti

Tehtävät

Rykmentin perustamisen syynä oli vakinaisen sotilaallisen rajavartioinnin aikaan saaminen Karjalankannakselle. Tähän tehtävään kuului sotilaallisen rajanvartioinnin lisäksi tulli- ja poliisitehtävät raja-alueella.

Lakkauttaminen

Tasavallan Presidentti hyväksyi esityksen rykmentin hajottamisesta 15. maaliskuuta 1921 ja rykmentti lopetti toimintansa 19. huhtikuuta. Sotaministeriön käskyn mukaisesti rykmentin esikunta hajotettiin, I Pataljoonasta muodostettiin I Polkupyöräpataljoona ja II Pataljoonasta II Polkupyöräpataljoona. Rykmentin III Pataljoona siirrettiin Savon Jääkärirykmenttiin.
Ivory Tower

Musiikkivideo

Video on kuvattu hyödyntäen green screeniä, eli video on kuvattu vihreää taustakangasta vasten ja tietokoneella tehtävässä jälkituotannossa tausta on muokattu pääosin valkoiseksi. Taustalla näkyy myös otteita kappaleen sanoituksista. Videolla nähdään Annan lisäksi myös taustatanssijoita.
Musiikkivideon on ohjannut Jaakko Manninen, joka on ohjannut myös Abreun edellisen ”End of Love” -singlen musiikkivideon.
Dizzee Rascal

Biografia

Mills syntyi Itä-Lontoossa Bowin -kaupunginosassa. Hänen isänsä kuoli hänen ollessa nuori ja hänen ghanalaistaustainen äiti kasvatti hänet. Hänen äitinä oli kaksissa töissä ja he kävivät kirkossa sunnuntaisin. Mills oli neljässä eri "secondary schoolissa". Mills sai eräältä opettajaltaan lisänimen: "Rascal". Mills oli tuohon aikaan pahantekijä. Hän mm. tappeli opettajien kanssa ja varasteli autoja. Viidennessä koulussa Poplarin -kaupunginosassa sijaitsevassa Langdon Park secondary school hän kiinnostui musiikista. Hänen musiikinopettajansa herra Smith opetti häntä tekemään musiikkia tietokoneella. Millsin äiti oli myös iloinen poikansa puolesta ja osti tälle omat musiikki- ja nauhoituslaitteet.

Ura

Opittuaan ammatti DJ:ksi Mills nauhoitti ensimmäisen "I Luv U" -nimisen singlensä. Voitettuaan "best newcomer MC" -palkinnon hän uudelleen nauhoitti kyseisen singlensä ja julkaisi sen julkisesti. Nyt Mills on julkaissut neljä studioalbumia: Boy in da Corner, Showtime, Maths + English ja Tongue N' Cheek
Juhani Holopainen

Juhani Holopainen (s. 15. lokakuuta 1956 Vehmersalmi) on yleisurheilun SM-mitalisti. Hän kilpaili sekä keskipitkillä että pitkillä juoksumatkoilla. Holopaisen aktiiviura kesti 1973–1987. SM-pronssia Holopainen saavutti vuonna 1984 sekä 5 000 että 10 000 metrin juoksussa Kajaanissa. Vuotta myöhemmin hän saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrin viestissä.
Juhani Holopainen on saavuttanut SM-mitalin myös salibandyssä. Hän toimi FC Vaajakosken B-poikien päävalmentajana kaudella 2007–2008, kun joukkue voitti Suomen mestaruuden. Kausilla 2009–2011 Holopainen valmensin FCV:n miesten joukkuetta ensin salibandyn II-divisioonassa ja sitten I-divisioonassa. Salibandyn huippuvalmentajatutkinnon Holopainen suoritti vuonna 2009.
Ammatiltaan Holopainen on Toivakan sivistysjohtaja ja koulukeskuksen rehtori.
Katri Komi

Katri Helena Komi (s. 11. toukokuuta 1968 Joroinen) oli Suomen Keskustan kansanedustaja 1999–2015. Hän jättäytyi pois eduskunnasta neljän vaalikauden jälkeen.
Komi asuu Joroisissa. Hän on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja agronomi. Myös hänen isänsä, maanviljelijä Armas Komi, on toiminut kansanedustajana. Komi on toiminut maatalousyrittäjänä 1987–2000 ja freelance -toimittajana 1991–2000. 
Eduskunnassa Komi oli jäsen ulkoasiainvaliokunnassa (2004–2015), jossa käsitellään Suomen ulkosuhteisiin liittyviä asioita. Hän toimi myös valtiovarainvaliokunnan työ- ja elinkeinojaostossa (2007–2011) sekä asunto- ja ympäristöjaostossa (2007–2011). Maa- ja metsätalousvaliokunnassa hän oli jäsen 1999–2007 ja varajäsen 2007–2015. Lisäksi hän oli muun muassa Yleisradio Oy:n hallintoneuvoston jäsen (2011–2015).
Komi toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) Suomen ryhmän johtokunnan puheenjohtajana kahdeksan vuotta ja varapuheenjohtajana neljä vuotta. Hän on myös toiminut Karjalan Liiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana sekä Maa- ja kotitalousnaisten Keskuksen hallituksen jäsenenä (vpj. kolme vuotta). Komi harrastaa ratsastusta ja muuta liikuntaa, kirjoittamista ja lukemista, matkustamista sekä mökkeilyä. Hän on julkaissut runokokoelman Sisua, särmää ja sydäntä (2006).
Komi äänesti ydinvoimalupien myöntämistä vastaan vuonna 2010.
Avro Canada CF-103

Avro Canada CF-103 oli suunniteltu torjuntahävittäjä, jota Avro Canada kehitti 1950-luvun alkuvuosina. Se oli jatkokehitetty versio CF-100 Canuck -hävittäjästä, jonka se olisi mahdollisesti myös korvannut. CF-103:n suorituskyky olisi ollut kuitenkin vain vähän CF-100:taa parempi, joten kone jäi malliasteelle.
Kari Toivonen

Kari Toivonen (28. heinäkuuta 1942 Helsinki – 28. syyskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja uutisankkuri. Hän työskenteli Yleisradiossa vuosina 1966–2005.
Jatkosodan aikana syntynyt Toivonen oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hänen isänsä työskenteli varastomiehenä ja äitinsä kukkakauppiaana. Toivonen varttui Helsingin Töölössä. Vuonna 1951 hän pääsi näyttelemään sivuosaan Kipparikvartetti-elokuvaan kujeilevan poikajoukon jäsentä.  
Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Kari Toivonen siirtyi Helsingin yliopistoon opiskelemaan valtiotieteitä. Hän rahoitti opintojaan työskentelemällä Helsingin poliisilaitoksella ajokorttirekisterin hoitajana.
Kari Toivonen päätyi vuonna 1966 töihin Yleisradioon lapsuudenystävänsä kautta. Televisiossa tekstittäjänä toiminut ystävä oli saanut opiskelupaikan Yhdysvalloista, ja uutisten päällikkö oli kysynyt häneltä, tunsiko hän ketään, joka pystyisi jatkossa työskentelemään tehtävässä. Ystävä oli tämän jälkeen kysynyt Toivoselta, pystyisikö juuri hän tulla tekstittäjäksi Yleisradioon. Toivonen sai paikan vaikkei osannut edes kirjoittaa kirjoituskoneella.
Uudessa työpaikassaan Toivonen alkoi laatia yhdessä Arvi Lindin kanssa tekstejä aikansa tunnetuille uutisankkureille Heikki Kahilalle ja Kauko Saarentaukselle. Sittemmin sekä Lind että Toivonen alkoivat myös lukea televisiouutisia ja näkyä muutenkin ruudussa. Ensimmäisiä kertoja, jolloin Toivosta nähtiin televisiossa, oli vuonna 1967, kun hän haastatteli juuri valmistuneen Helsingin Kaupunginteatterin hallituksen jäsentä Onni Turtiaista.
Sekä Kari Toivosesta että Arvi Lindistä tuli ajan mittaan uutisankkureita, joiden ura kesti vuosikymmeniä. Kari Toivonen luki viimeiset uutisensa Yle TV1:n klo 20.30 alkaneessa pääuutislähetyksessä 24. toukokuuta 2005. Samana päivänä koko televisiotoiminta Suomessa täytti 50 vuotta. 
Toivonen luki uransa varrella uutisia monista merkittävistä tapahtumista, kuten ensimmäisestä kuulennosta 1969, Tšernobylin ydinonnettomuudesta 1986, presidentti Urho Kekkosen kuolemasta 1986, Neuvostoliiton hajoamisesta 1991, autolautta Estonian uppoamisesta 1994, Lahden MM-hiihtojen dopingskandaalista 2001 ja syyskuun 11. päivän iskuista 2001. Viimeiseksi suureksi uutiseksi hänen osaltaan jäi Kaakkois-Aasian hyökyaaltokatastrofi 2004.
Toivonen oli avioliitossa Yleisradiossa ohjaajana työskennelleen Marjo Nurun kanssa vuodesta 1970 alkaen. Heille ei syntynyt lapsia.
Toivonen kuoli kotonaan Helsingissä pitkäaikaiseen sairauteen 28.9.2019.
Vincent Hognon

Ura

Hognon pelasi urallaan topparina. Hän edusti valtaosan urastaan kahta ranskalaisseuraa, AS Nancya ja AS Saint-Étienneä. Kasvattajaseuransa Nancyn edustusjoukkueessa Hognon debytoi kaudella 1993/94. Hän vakiinnutti pelipaikkansa kaudella 1995/96 päävalmentaja László Bölönin alaisuudessa. Hognon edusti Nancya kaikkiaan yhdeksän kautta niin liigassa kuin Ligue 2:ssakin. Kauden 2001/02 jälkeen Hognon siirtyi AS Saint-Étienneen. Hognon nousi uuden seuransa kanssa liigaan kaudeksi 2004/05. Saint-Étiennestä hän siirtyi uransa kahdeksi viimeiseksi kaudeksi OGC Niceen. Ammattilaisuransa hän lopetti kauden 2008/09 päätteeksi.
Pelaajauransa jälkeen Hognon palasi kasvattajaseuraansa AS Nancyyn, jossa toimi juniorivalmentajana vuosina 2010–2013. Tammikuussa 2013 hän nousi Patrick Gabrielin apuvalmentajaksi Nancyn edustusjoukkueen valmennustiimiin. Elokuussa 2017 Hognon nousi päävalmentajaksi, kun Pablo Correa jätti tehtävänsä. Hognonin alaisuudessa Nancyn tulokset jäivät heikoiksi ja joukkue vajosi Ligue 2:n putoamiskamppailuun. Seura erotti lopulta Hognonin tammikuussa 2018.
Elokuussa 2018 Hognonin valmennusura jatkui FC Metzissa, kun hänet palkattiin Frédéric Antonettin apuvalmentajaksi. Hognon oli pelaajaurallaan pelannut Antonettin alaisuudessa Saint-Étiennessä ja Nicessä. Kausi 2018/19 päättyi Metzin osalta Ligue 2:n mestaruuteen ja nousuun pääsarjaan. Antonettin siirryttyä kauden jälkeen sivuun päävalmentajan paikalta, nousi Hognon Metzin päävalmentajaksi kesällä 2019.
Ydinkranaatti

Ydinkranaatti on eräs tykistöase, kranaatti joka käyttää ydinräjähteeseen perustuvaa latausta. Ase on niin kutsuttu ydinfissioon pohjautuva ammustyyppi. Se ammutaan raskaalla maavoimien tykillä. Kranaatin kantama on vaihdellut, arviolta välillä 10-40 kilometriä.
Ensimmäinen tämän tyyppiseen aseeseen liittyvä ydinkoe tehtiin Yhdysvalloissa 25. toukokuuta 1953. Operaatio Upshot-Knotholessa ammuttiin Grable-nimisessä testissä U-235 -ydinkranaatti Atomic Annie -nimisestä järeästä tykistä. Testi toteutettiin Nevadan koealueella ja sen arvioitu voimakkuus oli ollut 15 kilotonnia. Kranaatti ammuttiin 280 mm (11 tuuman) tykistä ja se lensi noin 10 km ennen räjähtämistään.

Ainakin kaliipereja 155 mm ja 203 mm (8 tuumaa) on käytetty Yhdysvaltain tykistössä myöhempänä. Kylmän sodan päättymisen myötä, tämä asetyyppi on kuitenkin poistettu vuoteen 1992 mennessä Yhdysvaltain asevoimien kalustovalikoimasta. Tämän ydinaseen käyttö oli sikäli ongelmallista, että sen aiheuttama ydinlaskeuma saattoi aiheuttaa suoranaista vaaraa omille joukoille, kuten esimerkiksi epäedullisten tuulten vallitessa.
Löyttyjärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,8 metriä mpy.
Ketjuvälitys

Ketjuvälitys on tapa siirtää voimaa kahden akselin välillä ketjupyörien ja ketjujen avulla.

Ketjupyörät

Ketjupyörän muoto riippuu käytettävän ketjun tyypistä. Keskeinen tekijä ketjupyörän valinnassa on myös sen hammasluku.

Ketjut

Rullaketju on ehkäpä tunnetuin ketjuvälityksessä käytettävä ketjutyyppi. Se on huomattavan yleinen polku- ja moottoripyörissä. Ketjun valintaan vaikuttavat tarvittava vetolujuus ja välityksen ketjunopeus.

Välityssuhde

Ketjuvälityksen välityssuhde voidaan laskea jakamalla käytettävän ketjupyörän hammasluku käyttävän ketjupyörän hammasluvulla.

Monikulmiovaikutus

Ketjupyörät ovat geometrisesti monikulmioita. Tämän vuoksi ketjuvälityksen pyöriessä ketjun nopeus vaihtelee, mikä johtaa värähtelyjen syntymiseen. Värähtelytaajuus riippuu ketjupyörän hammasluvusta ja pyörimisnopeudesta. Värähtely tulee sitä voimakkaammin esille mitä pienempi ketjupyörä on kyseessä.

Ketjujen voitelu

Ketjuja voivat olla jatkuvassa öljykylvyssä, niitä voidaan voidella voitelulaitteen avulla tai niitden voitelu voidaan tehdä käsityönä määräajoin.

Hammaslukujen ja ketjun pituuden sovittaminen

Ketjuvälityksessä pitäisi pyrkiä siiheen että ketjun pituus ja minkään ketjupyörän hammasluku eivät olisi jaollisia keskenään. Tähän tulisi pyrkiä, jotta välityksen pyöriessä tietyt ketjulenkit eivät vastaisi toistuvasti ainoastaan samaan hampaaseen mikä johtaisi ketjun ja ketjupyörien epätasaiseen kulumiseen.
Maria Gripe

Maria Gripe (o.s. Walter, 25. heinäkuuta 1923 – 5. huhtikuuta 2007) oli ruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija. 
Gripe syntyi Vaxholmissa Tukholman läänissä, mutta muutti 6-vuotiaana perheensä mukana Örebrohon. Myöhemmin hän muutti Tukholmaan, missä hän suoritti ylioppilastutkintonsa (studentexamen) ja kävi yliopistoa. Vuonna 1946 hän meni naimisiin Harald Gripen kanssa, joka sittemmin kuvitti useimmat Maria Gripen kirjat. Harald Gripe menehtyi vuonna 1992. Heillä oli yksi lapsi, vuonna 1947 syntynyt Camilla, joka on äitinsä tavoin kirjoittanut useita lastenkirjoja. 
Gripen ensimmäinen kirja Pienten eläinten kaupunki (I vår lilla stad) julkaistiin vuonna 1954. Läpimurtonsa hän teki 1960-luvun alussa vuonna 1961 julkaistun kirjan Josefin myötä. Myös kirjat Josefinin ystävä (Hugo och Josefin) ja Hugo ja Josefin (Hugo) sisältävän kirjasarjan pohjalta on tehty myös elokuva, vuonna 1967 ilmestynyt Hugo ja Josefin (Hugo och Josefin). Kolmesta muustakin Gripen kirjasta on tehty elokuvaversio, Anders Grönros ohjasi 1990-luvulla elokuvat kirjoista Lasinpuhaltajan lapset (Glasblåsarns barn) ja Vieras aikojen takaa (Agnes Cecilia – en sällsam historia), Kay Pollakin elokuva Elvis! Elvis! ilmestyi vuonna 1976. Hugo ja Josefin -sarjan lisäksi muita tunnetuimpia Gripen kirjasarjoja ovat 1970-luvulla julkaistu viisiosainen Elvis-sarja, jonka päähenkilö on jo kirjassa Julian talo (Julias hus och nattpappan) sivuhenkilönä esitelty Elvis Karlsson, sekä 1980-luvulla ilmestynyt, yliluonnollisia elementtejä sisältävä neliosainen Varjo-sarja (Skugg-serie), jonka pohjalta tehtiin vuonna 1989 Ruotsin televisiossa esitetty minisarja Flickan med stenbänken.
Yhteensä Gripe kirjoitti urallaan 38 kirjaa, joista viimeinen on vuonna 1997 julkaistu Annas blomma. Hänen kirjojaan on käännetty noin kolmellekymmenelle kielelle. Gripe voitti kirjoillaan useita palkintoja, muun muassa Astrid Lindgren -palkinnon vuonna 1972 ja H. C. Andersen -mitalin vuonna 1974. Gripe menehtyi huhtikuussa 2007 pitkäaikaiseen sairauteen.

Kuunnelma

Gripen vuonna 1978 julkaistuun kirjaan Pörriäinen lentää hämärissä perustuen on tehty myös radiokuunnelma. Suomeksi se esitettiin Ylellä sarjana, jonka nimi oli Sittiäinen lentää hämärässä. Sarjan käsikirjoitti itse Maria Gripe yhdessä Kay Pollakin kanssa. Jännittävä nuortenkuunnelma pitää sisällään yliluonnollisia elementtejä. Pääosassa on Annika ja Jonas Berglund ja heidän ystävänsä David. Harmiton kesätyö johtaakin yhdessä tehtäviin salapoliisitutkimuksiin. Ylen tallennepalvelu on julkaissut kuunnelman C-kaseteilla ainakin vuonna 1980 ja 1986.
Topi Lehtonen

Pelaajaura

Lehtonen on Rauman Lukon kasvatti. Hän voitti kauden 1999–2000 päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Samalla kaudella seuran SM-liigajoukkueen päävalmentaja Vasili Tihonov antoi Lehtoselle vastuuta harjoitusotteluissa ja nosti hänet loukkaantumisten myötä joukkueen mukaan. Lehtonen sai Lukossa heti ison roolin lähinnä Erik Hämäläisen puolustajaparina. Hänen tulokaskautensa toi 30 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2000–2001 Lehtonen pelasi runkosarjan kaikki 56 ottelua ja teki niissä tehot 1+4=5. Hän ehti pelata kauden aikana kuitenkin myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Uudenkaupungin Jää-Kotkissa. 
Kaudeksi 2001–2002 Lukon päävalmentaja Ismo Lehkonen nimesi Lehtosen joukkueensa varakapteeniksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut vastuustaan huolimatta vastaamaan häneen kohdistuneisiin odotuksiin. Kaudella 2002–2003 Lehtonen sai pelata jälleen Erik Hämäläisen puolustajaparina, mutta hän jäi lopulta Lukon seitsemänneksi puolustajaksi. Lehtonen ei kuulunut lopulta enää päävalmentaja Lehkosen suunnitelmiin kaudella 2003–2004 ja Lukko lainasi hänet syyskuussa 2003 Norjan Eliteserienin Stavanger Oilersiin. Marraskuussa Lehtonen kuitenkin palasi Lukkoon pian sen jälkeen, kun Lehkosen joukkueen päävalmentajana korvasi Jukka Rautakorpi. Hän vakiinnutti paikkansa Lukon puolustuksessa.
Lehtonen siirtyi kaudeksi 2004–2005 vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin. Kaudeksi 2005–2006 hän palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Lukkoon. Kaudeksi 2006–2007 Lehtonen siirtyi Tanskan AL-Bank Ligaeniin ja Herlev Hornetsin riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+11=18, mutta Lehtonen siirtyi loppukaudella kuitenkin Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla maan I-divisioonassa pelanneeseen Örebro HK:hon. Kahdeksi seuraavaksi kaudeksi hän palasi taas Herleviin, joista kesken jälkimmäisen kauden 2008–2009, joulukuussa 2008 Lehtonen siirtyi Italian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie A2:n HC Eppan Piratesiin.
Kaudeksi 2009–2010 Lehtonen palasi vuoden mittaisella sopimuksella norjalaisjoukkue Stavanger Oilersiin, jossa hän voitti kauden päätteeksi Norjan-mestaruuden. Kaudeksi 2010–2011 Lehtonen oli siirtymässä Unkarin ja Romanian yhteisen MOL Ligan romanialaisjoukkue HSC Csíkszeredaan. Jo ennen kauden alkua Miercurea Ciucin kaupungin pormestari kuitenkin kutsui hänet luokseen ja kertoi joukkueen pääsponsorin vaatineen Lehtosen palkan puolittamista. Vaikka Csíkszeredan seurajohto olisi halunnut hänen jatkavan, Lehtonen päätti jättää joukkueen ennen kaupungin päätöksen täytäntöönpanoa. Hän siirtyi pian lähtönsä jälkeen Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Nationalligan EHC Bregenzerwaldiin, jonka tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies Lehtonen oli tehoilla 2+14=16. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2011.

Valmentajaura

Kaudeksi 2013–2014 Lehtonen nimettiin Turun Palloseuran B-nuorten kakkosjoukkueen apuvalmentajaksi B-nuorten Suomi-sarjaan, jonka joukkue voitti. Kaudeksi 2015–2016 joukkueen nimeksi vaihtui TPS Akatemia, joka myös selvitti tiensä sarjatasoa ylemmäs B-nuorten Mestikseen. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin karsiutumiseen jatkopeleistä.
Rämekulmumittari

Koko ja ulkonäkö

Rämekulmumittari poikkeaa ulkonäöltään huomattavasti lähimmistä sukulaisistaan ja on varsin helposti tunnistettava perhonen. Siipien pohjaväri on kirkkaankeltainen, mutta siivet ovat laajalti purppuranpunainen kehnäisyyden peittämät ja keltaista väriä näkyy siiven reunan ja siipiripsien lisäksi vain sumeareunaisina laikkuina, joita on etusiivessä yleensä kaksi tai kolme ja takasiivissä yksi. Etusiiven etureunassa on violettia sävyä ja ulompi poikkiviiru erottuu niin ikään violetinsävyisenä juovana. Siipiväli 16–17 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyysalue ulottuu Espanjasta ja Irlannista Skandinavian keskiosiin, Kaukasukselle ja edelleen Siperian poikki Japaniin saakka. Suomessa rämekulmumittari on harvinainen ja sen levinneisyys keskittyy rannikolle. Sisämaahavaintoja on vain vähän. Lajia tavataan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa ja etelärannikolla sekä Pohjois-Pohjanmaalla. Perhoset lentävät kesäkuun puolivälistä elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Nimensä mukaisesti rämekulmumittarin elinympäristöä ovat pohjoisilla elinalueilla yksinomaan suot, etenkin avoimet rämeet. Etelämpänä Euroopassa sitä voi löytää myös kosteilta niityiltä ja jopa kuivemmilta paikoilta. Perhoset lentävät matalalla lähellä maanpintaa pääasiassa iltahämärässä, mutta lähtevät häirittyinä helposti lentoon päivälläkin. Joskus lentoa tapahtuu myös pilvisinä päivinä tai lämpiminä öinä. Perhoset tulevat valolle. Toukka talvehtii.

Ravintokasvi

Toukka syö monia eri kasvilajeja.
Gunib

Gunib (ven. Гуни́б, avaariksi Гъуниб) on kylä, maalaiskunta ja Gunibin piirin hallinnollinen keskus Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Gunibin ylätasangolla tasavallan keskiosan vuoristoseudulla. Kylän ohi virtaa Karakoisujoki. Korkeus merenpinnasta on 1 600 metriä. Asukkaita on 2 400 henkeä (vuonna 2007). Valtaosa asukkaista on avaareja.
1800-luvulle saakka Gunib oli luonnollisen linnoituksen suojaama pieni vuoristolaiskylä. Nykyään se tunnetaan paikkana, jossa Kaukasian sota päättyi imaami Šamilin antautumiseen 25. elokuuta 1859. Vuonna 1862 venäläiset alkoivat rakentaa linnoitusta, josta tuli Gunibin piirikunnan hallinnollinen keskus. Venäläinen kirjailija Olga Forš syntyi linnoituksen komendantin Dmitri Komarovin perheeseen vuonna 1873.
Gunibin ylätasanko on kuuluisa luonnonkauneudestaan ja erinomaisesta ilmastostaan (310 aurinkoista päivää vuodessa). Nähtävyyksiä ovat venäläisen linnoituksen rauniot ja Šamilin antautumispaikalle pystytetty huvimaja muistolaattoineen. Kylässä sijaitsee Verhni Gunibin luonnonpuisto, Venäjän tiedeakatemian Dagestanin tiedekeskuksen kasvitieteellinen puutarha, lasten parantola ja lomahotelli.
Vähä Pikijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,3 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Valkjärven valuma-alueeseen (14.124) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 76,9 metriä mpy.