google/wiki40b huggingface dataset:
Swiftsure-luokka (taistelulaiva)

Taustaa

Chile ja Argentiina olivat vuoden 1901 lopulla sodanpartaalla, jolloin Chile huolestui laivastonsa kyvystä vastata Argentiinan laivaston Italiasta tilattujen panssariristeilijöiden ARA Rivadavian ja ARA Morenon aiheuttamaan uhkaan. Sir Edward Reed, joka oli Chilessä terveydellisistä syistä, tapasi Chilen laivaston edustajia. Tapaamisissa tuotiin esille mahdollisuus joko ostaa tai valmistaa kaksi nopeaa vahvasti aseistettua taistelulaivaa Britanniasta. Ostamisesta luovuttiin, jolloin Reediä pyydettiin suunnittelemaan ja tilaamaan kaksi alusta. Chile tilasi 26. helmikuuta 1902 Constituciónin Armstrong Whitworthin Elswickin telakalta ja Libertadin Vickersin Barrow-in-Furnessin telakalta.
Kriisi Argentiinan kanssa hiipui ja Argentiina suostui asettamaan panssariristeilijänsä myyntiin. Chilen taloudelliset mahdollisuudet tilaamiensa taistelulaivojen lunastamiseksi heikkenivät maan talousongelmien vuoksi ja Chile asetti alukset myyntiin alkuvuodesta 1903. Britannian hallituksen pelätessä,että Venäjä ostaa alukset se itse esitti alusten lunastamista. Britannian hallitus osti keskeneräiset alukset 3. joulukuuta 1903 Chileltä 2432000 punnalla. Alukset valmistuivat kesäkuussa 1904, jolloin ne liitettiin Britannian Kuninkaalliseen laivastoon nimillä HMS Switfsure ja HMS Triumph.

Aseistus

Alusten aseistus oli muita Kuninkaallisen laivaston taistelulaivoja keveämpi. Aluksilla oli 10 tuuman pääaseet eikä standardin mukaisia 12 tuumaisia. Apuaseina oli kymmenen 7,5 tuumasta tykkiä, vaikka normaalisti käytettiin 6 tuumaisia.

Suoja

Alusten suoja oli keveämpi kuin muilla tasitelulaivoilla, koska Chilen hallituksen vaatimuksena oli ollut pienehkö uppouma. Alusten kyljissä oli seitsemän tuuman panssarivyö ja tornien suojana oli 10 tuumaa terästä.

Voimalähde

Aluksiin asennettiin 12 kappaletta laajaputkisia hiiltä polttavia Yarrow-kattiloita, joihin kytkettiin kolme sylinteriset höyrykoneet kaksine akseleineen. Alusten hiilivarastot mahdollistivat 6250 merimailin toimintasäteen 10 solmun nopeudella.
Juha Leiviskä

Elämä ja ura

Leiviskän vanhemmat olivat insinööri Toivo Ilmari Leiviskä sekä lehtori, filosofian maisteri Sonja Sylvia Jämsén-Astala.
Leiviskä valmistui ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1954, minkä jälkeen hän opiskeli arkkitehtuuria Teknillisessä korkeakoulussa valmistuen arkkitehdiksi vuonna 1963. Hänen tärkeimpiä opettajiaan olivat professorit Nils Erik Wickberg, Hilding Ekelund ja Olli Pöyry sekä assistenttina toiminut Aarno Ruusuvuori. Leiviskä toimi myös itse Teknillisen korkeakoulun rakennustaiteen historian ja tyyliopin assistenttina vuosina 1959–1971. Valmistumisen jälkeen Leiviskä työskenteli aluksi yhteistyössä Bertel Saarnion kanssa vuosina 1964–1968. Oman arkkitehtitoimiston hän perusti vuonna 1967. Vuodesta 1978 lähtien hänellä on ollut yhteinen arkkitehtitoimisto professori Vilhelm Helanderin kanssa.
Leiviskä on suunnitellut myös ulkomaille ja hänen töitään on ollut esillä lukuisissa kansainvälisissä näyttelyissä. Huomattavan osan Leiviskän tuotannosta käsittävät hienovaraisesti toteutetut kirkkojen ja seurakuntakeskusten suunnittelu- tai entistämiskohteet. Rakennusten sisätilojen suunnittelussa Leiviskän arkkitehtuurin keskeinen instrumentti on valo. Hän käyttää taidokkaasti hyväksi luonnonvaloa ottaen huomioon päivän kierron mukaiset vaihtelut, jotka rikastuttavat tilakokemusta. Tilasarjat kutoutuvat toimiviksi kokonaistaideteoksiksi, joissa materiaalien, värien ja valaistuksen yksityiskohdat tukevat pääteemaa.
Tiloja rajaavina elementteinä Leiviskä käyttää vaihtelevan korkuisia seinäpintoja ja ikkunoita. Valon arkkitehtuuria tukevat myös hänen itse suunnittelemansa valaisimet, jotka sekä jäsentävät tilaa että luovat pehmeän tehokkaasti keinovaloa sitä tarvittaessa. Monia Leiviskän valaisimia on myös yleisesti saatavilla Artekin valikoimissa, samaan tapaan kuin muun muassa Alvar Aallon valaisimia. Leiviskä on suunnitellut myös JCDecaux-konsernille HSL:n käyttämät joukkoliikenteen pysäkkikatokset.

»Minulle arkkitehtuuri ja musiikki ovat toisiaan lähinnä olevat taiteenlajit. Ne ovat sama asia eri kielillä sanottuna. Kummassakin pyritään luomaan ihmisen mittaista, ihmisen koettavissa olevaa tilaa ... tähän äärettömään, käsityskykymme ylittävään maailmankaikkeuteen. Kummassakin taiteenlajissa on aikaulottuvuus keskeinen ominaisuus. Arkkitehtuuri on, kun on kysymys tilaprosesseista ja tilojen järjestäytymisestä suhteessa toisiinsa, koettavissa parhaiten nimenomaan liikkumalla, elämällä tiloissa. Samoin musiikki on elämistä säveltilassa."»
Steve Robertson

Steve Robertson (s. 4. heinäkuuta 1964 Hackney) on entinen brittiläinen moottoriurheilija. Hänet tunnetaan yleisimmin Kimi Räikkösen pitkäaikaisena managerina. Hän toimii muun muassa myös Jenson Buttonin ja Felipe Nasrin managerina. Hänen isänsä David Robertson oli myös manageri.

Taustaa

Robertson kilpaili kolme vuotta Britannian F3-sarjassa parhaana tuloksenaan kolmas tila vuodelta 1990. Vuonna 1992 hän kilpaili International Formula 3000 sarjassa huonolla menestyksellä. Vuonna 1993 Robertson voitti Indy Lights Vuoden Tulokas palkinnon. Seuraavana vuonna hän voitti Indy Lights sarjan mestaruuden seitsemällä voitollaan. Robertson on David Empringhamin lisäksi ainoa Indy Lights sarjan mestari, joka ei kilpaillut Champ Car sarjassa. Vuonna 1996 Robertson kilpaili British Touring Car Championship sarjassa huonolla menestyksellä. Heti kauden avauskilpailussa hän pyörähti radalla ja kolaroi tiimikaverinsa Paul Radischin kanssa.
Lopetettuaan urheilu-uransa Robertson ryhtyi yhdessä isänsä Dave Robertsonin kanssa manageroimaan nuoria kuljettajalupauksia. Saatuaan Jenson Buttonin mukaan F1-sarjaan he ryhtyivät nuoren Kimi Räikkösen manageriksi. Heidän ansiostaan Räikkönen siirtyi suoraan Formula Renault sarjasta F1-sarjaan Sauberin kilpakuljettajaksi. Robertsonin managerointiuran huippuhetkiin kuuluu Räikkösen mestaruus vuodelta 2007.
Vuonna 2004 Robertson perusti yhdessä Räikkösen kanssa tallin F3-sarjaan nimellä Räikkönen-Robertson Racing. Tallin kuljettaja Mike Conway voitti kuljettajien mestaruuden vuonna 2006. Vuonna 2010 Robertson ja Räikkönen myivät tallin Anthony Hieattille, joka nimesi tallin Double R Racingiksi.
Virpi Niemelä

Virpi Niemelä (26. joulukuuta 1936 Helsinki – 18. joulukuuta 2006) oli suomalaissyntyinen, Argentiinassa uransa luonut tähtitieteilijä. Hän oli La Platan yliopiston tähtitieteen professori ja sai eläkkeelle jäätyään vuonna 2005 myös Argentiinassa arvostetun emeritusprofessorin arvon.
Niemelä kutsuttiin vuonna 2006 brittiläisen Royal Astronomical Societyn (RAS) kunniajäseneksi, ja samana vuonna asteroidi 5289 Niemela (1990 KG₂) nimettiin hänen mukaansa.
Whiplash (videopeli)

Tavoitteet

Pelin päämäärä on paeta laboratoriosta, jossa ihmiset tekevät eläimillä testejä, mutta pelissä on myös kaksi muutakin tavoitetta:
1) Vapauttaa muut eläimet käyttämällä päähahmojen ketjua hyväkseen. Vapautetu eläimet saattavat auttaa Spanxia ja Redmondia hyökkäämällä ihmisten kimppuun.
2) Vahingoittaa ja tuhota laittetia mahdollisimman paljon, jotta yhtiöltä loppuisi rahat ja eläinkokeet lopetettaisiin.

Pelattavuus

Vaikka Redmond ja Spanx ovat ketjutettu toisiinsa kiinni, pelatavuus on samanlaista kuin muissakin tasohyppelypeleissä. Pelaaja ohjaa vain Spanxiä ja Redmond toimii aseena tai työkaluna. Spanxillä on tyypilliset tasohyppelykyvyt, kun taas Redmond on testien seurauksena rikkoutumaton ja hänellä voi piestä vartijoita, tunkea koneeseen, sekä käyttää koukkuna. Redmondin voi sytyttää tuleen, jäädyttää tai hänestä voi tulla radioaktiivinen. Yksi ainutlaatuinen asia pelissä on, että läpi kenttien hyvin monet laitteet ja esineet voivat rikkoa, ja siitä saa rahaa. Rahalla voi avata erikoisuuksia. Pieksemällä ihmisiä läpi kenttien, he pudottavat ruokaa, mikä nostaa Spanxin terveyttä tai Redmondin raivoa.
Billy Sharp

William Louis "Billy" Sharp (s. 5. helmikuuta 1986 Sheffield) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Englannin valioliigassa pelaavan Sheffield Unitedin kapteeni. Hän aloitti liigauransa Sheffield Unitedissa kaudella 2004–2005 ja on lisäksi edustanut Rushden & Diamondsia, Scunthorpe Unitedia, Doncaster Roversia, Southamptonia, Nottingham Forestia, Readingia ja Leeds Unitedia.
Sharp on pelannut suurimman osan urastaan Englannin mestaruussarjassa, jossa hänellä on takana 322 ottelua ja 114 tehtyä maalia. Valioliigassa hän pelasi kaksi ottelua kaudella 2012–2013 Southamptonin joukkueessa. Kaudella 2019–2020 hän pelaa Valioliigassa Sheffield Unitedin joukkueessa ja teki maalin kauden ensimmäisessä ottelussaan.
Tommi Mäentausta

Tommi Mäentausta (s. 7. elokuuta 1990 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Kouvolan Pallonlyöjiä. Hänen kasvattajaseuransa on Hyvinkään Tahko.
Superpesiksen runkosarjassa Mäentausta on pelannut 91 ottelua, joissa on lyönyt kaksi ja tuonut 110 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 323. Superpesiksen pudotuspeleissä Mäentausta on pelannut 16 ottelua, joissa on tuonut 17 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pudotuspeleissä kaikkiaan 55.
Suurarkkipiispa

Suurarkkipiispa (lat. archiepiscopus maior) on idän kristittyjen parissa autokefaalisen tai autonomisen kirkon pää, joka ei historiallisista tai ekumeenisista syistä halua käyttää patriarkan arvonimeä.

Ortodoksinen kirkko

Kreikan ortodoksisessa kirkossa Ateenan arkkipiispa käyttää suurarkkipiispan arvonimeä kunnioituksesta Konstantinopolin patriarkkaa kohtaan.
Pentti Avotie

Pentti Juhani Avotie (syntyjään Avonius, 8. elokuuta 1924 Pälkjärvi – 21. syyskuuta 2004 Tampere) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Saarioinen Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1969–1989 ja Artekno Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1969–1978. Koulutukseltaan hän oli koneteknikko.
Pentti Avotien veli Reino A. Avonius ja setä, Askon perustaja Aukusti Asko-Avonius ostivat vuonna 1941 Sahalahdessa sijaitsevan Saarioisten kartanon. Nuorempi veli Pentti suoritti asepalveluksensa ilmavoimien mekaanikkona ja suoritti jatkosodan jälkeen Tampereen teknillisessä koulussa loppuun koneteknikon opintonsa. Muutama vuosi valmistumisen jälkeen meni Ruotsissa Scania-Vabiksen ja Ab Tobaksmonopolin palveluksessa, kunnes Avotie palasi Oy Panama Tobacco Co:n palvelukseen vuonna 1951. Kyseinen yritys oli Saarioisten omistama tupakkatehdas. Seuraavana vuonna Avotiestä tuli Saarioisten tuotantopäällikkö, vuonna 1955 myyntipäällikkö, vuonna 1958 markkinointipäällikkö ja Reino Avoniuksen kuoltua vuonna 1969 toimitusjohtaja. Avotie jatkoi toimitusjohtajana aina vuoteen 1989, jolloin Saarioisissa työskenteli lähes 2 000 ihmistä. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana hän toimi aina vuoteen 2000, hallituksen jäsenenä sen jälkeenkin. Avotie oli myös konsernin omistajayhtiön Artekno Oy:n hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana.
Avotie kuului useiden yritysten hallintoneuvostoihin. Näitä olivat muun muassa Asko-Upo Oy, Hämeen Sähkö Oy, Keskinäinen yhtiö Teollisuusvakuutus, Eläke-Varma ja Investa Oy. Asko Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajana hän oli vuosina 1981–1986. Sahalahden kunnanvaltuustossa Kokoomuksen valtuutettuna Avotie oli vuosina 1973–1984. Teollisuusneuvoksen arvon hän sai vuonna 1973, vuorineuvoksen arvon vuonna 1994 ja tekniikan kunniatohtorin arvon vuonna 1997 (Tampere).
László Cseh

Ura ja saavutukset

Cseh voitti Ateenan olympialaisissa 2004 pronssia 400 metrin sekauinnissa Yhdysvaltain Michael Phelpsin viedessä kultaa. Pekingissä 2008 Cseh voitti hopeaa 200 ja 400 metrin sekauinnissa sekä 200 metrin perhosuinnissa. Kaikissa näissä lajeissa hän joutui antautumaan Michael Phelpsille. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Cseh voitti pronssia 200 metrin sekauinnissa, häviten jälleen kerran vain Phelpsille ja Ryan Lochtelle. Rio de Janeirossa 2016 hän sai Joseph Schoolingin jälkeen hopeaa 100 metrin perhosuinnissa.
Cseh voitti 400 metrin sekauinnin maailmanmestaruuden Montréalissa 2005 ajalla 4.09,63. Hän voitti 200 metrin perhosuinnin maailmanmestaruuden Kazanissa 2015 ajalla 1.53,48. Hän on saavuttanut pitkien ratojen MM-kilpailuissa lisäksi kuusi hopea- ja viisi pronssimitalia. Lyhyiden ratojen MM-kilpailuista hän on saanut kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Pitkien ratojen EM-kilpailuissa hän on voittanut viisi kertaa 200 ja 400 metrin sekauinnin, kaksi kertaa 200 metrin perhosuinnin sekä kerran 100 metrin selkäuinnin ja 100 metrin perhosuinnin Euroopan-mestaruuden. Lyhyiden ratojen Euroopan-mestaruuksia hänellä on yhdeksäntoista.
Csehin nimissä ovat olleet aiemmin lyhyen radan maailmanennätykset sekä 200 metrin (1.52,99 Debrecenissä 13. joulukuuta 2007) että 400 metrin (3.57,27 Istanbulissa 11. joulukuuta 2009) sekauinneissa. Hän pitää hallussaan pitkän radan Euroopan-ennätyksiä 200 ja 400 metrin sekauinneissa sekä 200 metrin perhosuinnissa. Aiemmin hänen nimissään on ollut myös 400 metrin vapaauinnin Euroopan-ennätys.
Csehin valmentajina toimivat György Turi ja Zoltán Nemes. Hän edustaa Köbányan uintiseuraa.
Williamsin oireyhtymä

Williamsin oireyhtymä eli Williams-Beurenin oireyhtymä (WS) on harvinainen geneettinen häiriö, joka johtuu 7. kromosomissa sijaitsevan elastiinigeenin (ELN) virheestä. Oireyhtymän kuvasi uusiseelantilainen kardiologian tohtori J. C. P. Williams vuonna 1961. Sen esiintyvyys väestössä on noin 1:10 000. Esiintyvyys sukupuolten välillä jakautuu tasaisesti. Sydänviat, purentaviat, diabetes ja muut elimistön häiriöt ovat siinä hyvin yleisiä. Älykkyysosamäärä on keskimäärin noin 60. Sydänongelmien syynä uskotaan suurimmaksi osin olevan elastiini-proteiinikompleksia koodaavan geenin puute. Tällä geenivirheellä saattaa myös olla vaikutusta kognitiivisiin toimintoihin.
Williamsin oireyhtymästä kärsivillä on tunnusomaisesti ”tonttumaisia” kasvonpiirteitä; pieni pystynenä ja leuka, pitkä ylähuuli / leveä suu sekä turvotusta silmien ympärillä. Sinisissä tai vihreissä silmissä on usein tähtimäinen kuvio iiriksen ympärillä. Tähän pohjautuen professori Howard Lenhoff onkin väittänyt, että he olisivat olleet esimerkkeinä peikko- ja keijukaistarinoille.
Oireyhtymää sairastavat ovat usein erittäin ulospäinsuuntautuneita, puheliaita ja sosiaalisia. Monilla heistä on musiikillisia taipumuksia. Absoluuttinen sävelkorva on yleinen (jopa 30 %). Muusikoillakin absoluuttinen sävelkorva on harvinaisempaa. Myös yliherkkä kuulo on tyypillistä. Tämä vaiva vähenee yleensä iän myötä.
Italian asevoimat

Italian asevoimat (ital. Forze Amate dello Stato) koostuvat maavoimista, ilmavoimista, merivoimista ja puolisotilaallisista santarmijoukoista. Ylipäällikkö on Italian presidentti. Vuodesta 2004 lähtien maassa ei ole ollut asevelvollisuutta.
Ympäristöfilosofia

Ympäristöfilosofia on filosofian ala, jonka tutkimuskohteita ovat erilaiset luontoon ja ympäristönsuojeluun liittyvät eettiset, esteettiset ja yhteiskuntafilosofiset kysymykset.
Tony Salmelainen

Ura

Salmelainen aloitti jääkiekkouransa Calle Branderin luistelukoulussa, mutta pelasi juniorina pitkään Espoon Palloseurassa. Hän pelasi juniorina myös Kiekko-Espoon joukkueessa. HIFK:hon Salmelainen tuli B-juniorina, ja teki SM-liigadebyyttinsä vuonna 1999. Hän teki ensimmäisen maalinsa ensimmäisellä laukauksellaan, mutta loukkaantui samassa ottelussa.
Salmelainen pelasi alkukaudella 2000–2001 HIFK:ssa kaikkiaan 19 liigapeliä, mutta siirtyi joulukuussa 2000 Ilvekseen merkittävämpien tehtävien toivossa. Puolentoista Ilves-kauden jälkeen Salmelainen lähti Pohjois-Amerikkaan, jossa hän oli kolme vuotta Edmonton Oilersin organisaatiossa pelaten 13 NHL-peliä.
NHL:n käynnistyessä työsulun aiheuttaman välivuoden jälkeen kaudella 2005–2006, Salmelainen siirtyi takaisin HIFK:hon. Hän pelasi hienon kauden ja teki muun muassa yhdessä pelissä, 18. lokakuuta Pelicansia vastaan, viisi maalia ja sai lisäksi yhden syöttöpisteen. NHL:ssä Edmonton Oilers kauppasi Salmelaisen pelaajaoikeudet kauden aikana Chicago Blackhawksille, josta Edmonton sai puolustaja Jaroslav Spacekin.
2. maaliskuuta 2006 pelatussa SM-liigaottelussa HPK:ta vastaan Salmelainen pahastui saamastaan kahden minuutin rangaistuksesta ja sai käytöksensä vuoksi rangaistuksen. Kentältä poistuessaan hän heitti roskakoria, joka osui vahingossa HIFK:n linja-autonkuljettajaan, jolloin kuljettajalta murtui nenä ja katkesi kaksi hammasta. Hämeenlinnan poliisi aloitti tapauksesta esitutkinnan.
Kauden 2005–2006 lopussa Salmelainen voitti SM-liigan maali- ja pistepörssin tehoin 27+28=55. Hänelle tarjottiin kauden päätteeksi maajoukkuepaikkaa, mutta hän vaati lupausta paikasta MM-kisoissa ja kun päävalmentaja Erkka Westerlund kieltäytyi, Salmelainen jäi pois maajoukkueesta.
Kaudeksi 2006–2007 Salmelainen siirtyi NHL:ään Chicago Blackhawksiin kahden vuoden sopimuksella. Hän ehti pelata sopimuksestaan vain ensimmäisen kauden Chicagossa, kun kesäkuussa 2007 hänen pelaajaoikeutensa kaupattiin yhdessä puolustaja Jassen Cullimoren kanssa Montreal Canadiensiin, Chicagon saadessa vaihdossa venäläishyökkääjä Sergei Samsonovin.
Kesäkuussa 2008 Salmelainen teki kahden vuoden sopimuksen sveitsiläisen HC Servette Genèven kanssa. Hän pelasi Sveitsissä kauden 2012–2013 loppuun ja siirtyi sen jälkeen HIFK:hon.

Muuta

Tonyn isä Tommi Salmelainen oli ensimmäinen NHL:ään varattu eurooppalaispelaaja (St. Louis Blues 1969) ja kaksinkertainen Suomen mestari HIFK:n joukkueessa. Tonyn nuorempi veli Tobias Salmelainen pelasi myös ammatikseen jääkiekkoa.
Salmelainen sai huhtikuussa 2008 syytteen sotilaskarkuruudesta, koska jätti saapumatta palveluspaikkaansa Kaartin jääkärirykmenttiin eikä lykkäysanomusta ollut toimitettu ajoissa puolustusvoimille. 19. toukokuuta pidetyssä oikeuskäsittelyssä Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Salmelaisen 45 vuorokaudeksi ehdolliseen vankeuteen.
Hu Jintao

Elämäkerta

Hu on ammatiltaan hydrauliikkainsinööri. Hän on valmistunut Kiinan maineikkaasta Tsinghuan yliopistosta. Hu'n virallisen elämäkerran mukaan hänellä on valokuvamuisti. Merkittävää Hu'n urassa on hänen nopea nousunsa valtaan. Hänen tunnusmerkkejään ovat maltilliset mielipiteet, varovainen asenne sekä pyrkimys pidättäytyä loukkaamasta tai vieraannuttamasta vanhempia tukijoitaan. Vastoin kuin "Shanghain nurkkakunnan" jäsenet, Hu on toiminut suuremman osan urastaan Kiinan köyhemmillä läntisillä alueilla kuin taloudellisesti nopeammin kehittyneillä rannikkoseuduilla. Osin tämän vuoksi länsimaiset analyytikot eivät tienneet hänestä juuri mitään ennen hänen valtaannousuaan.
Hän on ensimmäinen vallankumouksen jälkeen kommunistiseen puolueeseen liittynyt puoluejohtaja. Tiibetin autonomisen alueen puoluesihteerinä hän oli vastuussa vuoden 1989 alun poliittisessa iskussa, joka johti muutamien tiibetiläisten aktivistien kuolemaan. Hän toimi myös kulttuuritoiminnan liberalisoinnin edistämisen puolesta. Virkaan astuessaan Hu oli kommunistipuolueen seitsemänhenkisen politbyroovaliokunnan nuorin jäsen.
16. Kommunistisen puolueen keskuskomitean neljännessä täysistunnossa Jiang Zemin erosi Keskussotilaskomission puheenjohtajan paikaltaan, samalla vieden loppuun vallan siirtämisen nuoremmalle sukupolvelle.
Vierailullaan tammikuussa 2011 Yhdysvalloissa presidentti Obaman kutsusta Hu on Ylen uutisten mukaan sanonut, että Kiinalla on tekemistä ihmisoikeusten suhteen, mutta kansalliset erovaisuudet on otettava huomioon ihmisoikeuskysymyksissä.

Yksityiselämä

Hun puoliso on Liu Yongqing, jonka hän tapasi Tsinghuan yliopistossa. Heillä on poika, Hu Haifeng sekä tytär, Hu Haiqing. Hu on myös ensimmäinen Kiinan kansantasavallan presidentti, joka ei käytä huomattavaa aksenttia mandariinikiinan kielessään.
Tikkurilan Soittokunta

Tikkurilan Soittokunta (tunnetaan myös nimellä TixiBand) on vantaalainen puhallinorkesteri. Orkesteri on vanhin Vantaalla edelleen toimiva orkesteri. Tominta alkoi vuonna 1945 ja rekisteröitiin yhdistyksenä kahta vuotta myöhemmin nimella Tikkurilan Musiikkiyhdistys ry. Nimeksi muutettiin Tikkurilan Soittokunta ry vuonna 1972. Viime vuosina tapahtuneiden ohjelmistolinjausten myötä orkesteri käyttää nimeä TixiBand®.
Vuonna 2016 kapellimestarina on aloittanut Panu Matilainen.

Toiminta

Orkesteri järjestää vuosittain kaksi omaa konserttia. Pääkonsertti järjestetään keväisin itäisellä Vantaalla, Tikkurilassa, ja rakentuu erityisen teeman ja siihen sopivan solistin ympärille. Konserttissa on vierailevina solisteina olleet mm. Erkki Liikanen, Martti Suosalo, Mikael Konttinen ja Kari Fall. Joulukonsertti järjestetään Malmilla, Malmitalossa. Omien konserttien lisäksi orkesteri soittaa useissa tilaustapahtumissa. Näistä on jo vuosittaiseksi perinteeksi muodostunut Laurin Elojuhlat Helsingin pitäjän kirkolla, missä soittokertoja on kertynyt jo 20 (2012). TixiBand on myös toiminut Tikkurilan lukion vanhojen tanssien orkesterina nykyisen koulun perustamisesta lähtien (2001). Konserttitanssiaiset järjestetään Tikkurilan jäähallissa ja on Suomen suurin yksittäisen koulun järjestämä tämänkaltainen tapahtuma.
Äänekosken Huima (koripallo)

Historia

Huima nousi koripallossa miesten mestaruussarjaan vuonna 1975 (SM-sarjan 1975-76 taulukko) ja pelasi siellä vuoteen 1978. Uudelleen SM-sarjassa se pelasi vuosina 1981–1982, 1986–1987 ja 1996–2005.
Koripallon naisjoukkue on noussut sittemmin seuran menestyksekkäimmäksi joukkueeksi. Naisjoukkue pelasi ensimmäisen kerran SM-sarjassa kaudella 1996–1997. Eräs seuran historian merkittävimmistä pelaajista on yhdysvaltalainen Kenya Robinson.
Toukokuussa 2016 ulos valtakunnallisista sarjoista pudottautunut Huima aloitti virallisesti seuran kehitysprojektin, jonka tarkoitus oli muodostaa Huiman koripallosta pääsarjatasokelpoinen vuoteen 2020 mennessä. Päävalmentajana toimi Juha Sten.
Aimé Anthuenis

Ura

Anthuenis aloitti pelaajauransa KSC Lokerenissa debytoiden edustusjoukkueessa vuonna 1961. Hän luuti Lokerenin takalinjoilla 13 vuoden ajan kunnes siirtyi FC Eekloon ja myöhemmin KV Ertveldeen, jonka pelaajavalmentajana hän lopetti aktiiviuransa vuonna 1980. Tämän jälkeen hän palasi KSC Lokerenin organisaatioon juniorivalmentajaksi, kunnes nousi 1985 edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän valmensi Lokerenia kaksi kautta siirtyen 1987/88 Royal Charleroin peräsimeen. Pesti jäi kuitenkin yhteen kauteen ja 1988 Anthuenis palasi Lokerenin päävalmentajaksi. Viiden Lokeren-kauden jälkeen Anthuenis toimi 1993–1994 Germinal Ekerenin ja 1995–1996 KSW Waregemin päävalmentajana, kunnes siirtyi lokakuussa 1996 KRC Genkin peräsimeen. Genkissä hän voitti uransa ensimmäisen pokaalin johdattaen seuran Belgian mestariksi 1998/99. Hänet valittiin myös Belgian liigan vuoden valmentajaksi.
Mestaruuskauden jälkeen Anthuenis siirtyi suurseura RSC Anderlechtin päävalmentajaksi ja johdatti brysseliläiset kahteen Belgian mestaruuteen. Anthuenis'n johdolla seura pelasi hyvin myös Mestarien liigassa voittaen Manchester Unitedin, Real Madridin, SS Lazion, PSV Eindhovenin ja FK Dynamo Kiovan.
Menestyksekkään RSC-pestinsä jälkeen hän siirtyi kesällä 2002 Belgian maajoukkueen peräsimeen. Hän ei kuitenkaan onnistunut luotsaamaan Punaisia paholaisia arvokisoihin ja sai lähteä MM2006-karsintojen jälkeen. Tammikuussa 2006 hän jatkoi uraansa jälleen KSC Lokerenissa, mutta erosi jo helmikuussa terveyssyiden vuoksi.
Anthuenis palasi vielä valmennustehtäviin marraskuussa 2008 siirryttyään KFC Germinal Beerschotin päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut syyskuussa 2009 kehnosti alkaneen liigakauden vuoksi.
Helmikuussa 2010 Anthuenis siirtyi Belgian ykkösdivisioonassa pelaavan Liersen päävalmentajaksi. Veteraanivalmentaja nosti Liersen kauden päätteeksi pääsarjaan, mutta sai potkut jo syyskuussa 2010 kehnosti alkaneen kauden vuoksi.