google/wiki40b huggingface dataset:
Hoikkavilla

Ulkonäkö ja koko

Hoikkavilla on löyhästi mätästävä rönsyävä. Varsi 40–70 cm korkea, ohut ja vähälehtinen. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset, vartta lyhyemmät, ylin varsilehti on yleensä puolenvälin alapuolella, kukinnon tyvellä 1–2 tukilehteä. Ne ovat 1–1,5 mm leveitä, kourumaisia tai litteitä.
Kukinto on varren latvassa, yleensä 3-tähkäinen, tähkäperät jopa 3 cm pitkät ja karheita. Tähkät ovat pienehköjä ja kapeahkon kartiomaisia. Kaksineuvoiset, tuulipölytteiset kukat ovat tähkäsuomujen hangoissa, ne ovat 5 mm pitkiä, monisuonisia, ruskehtavia tai tummia eikä niissä ole kalvolaitaa. Heteitä on kolme, emissä kolme luottia. Kukassa on yli kymmenen karvoiksi pitenevää kehäsukasta, sukaset lopulta noin 2 cm pitkät ja valkoisia. Kukkii kesä-henäkuussa.
Hedelmä pähkylä joka on litteä ja kolmisärmäinen.

Levinneisyys

Hoikkavilla on yleinen Keski- ja Etelä-Lapissa sekä Itä-Suomessa, mutta etelässä se on harvinaistunut. Sitä tavataan myös Ruotsissa ja Keski-Euroopassa, sekä samoilla leveysasteilla Aasiassa ja paikoin Pohjois-Amerikassa.

Elinympäristö

Se kasvaa märissä ympäristöissä kuten rimpinevoilla, tulvaisilla avosoilla ja luhtarannoilla.
Ryynimakkara

Ryynimakkara on makkara, jossa on mukana ryynejä. Makkarassa on huomattavan alhainen rasvapitoisuus, yleisesti 10–15 prosentin luokkaa. Ryynimakkaroissa on käytetty ohrasuurimoita noin viidennes sen painosta, mikä alentaa lihan ja rasvan suhteellista määrää. Ryynimakkaroita on valmistettu perinteisesti myös kokonaan ilman lihaa.
Ryynimakkaran läheisiä sukulaisia ovat erilaiset verimakkarat, Kotivaran kärkkäri ja tamperelainen mustamakkara. Mainitsemisen arvoinen on hämäläinen perunamakkara, jossa käytetään perunoita ohrasuurimoiden tilalla.
Ulkomailla on olemassa myös joitakin ryynimakkaran tapaisia makkaroita, erityisesti Britteinsaarilla aamiaispöydässä tarjottava Black Pudding on tutun tuntuinen, vaikkakin ulkomuodoltaan erilainen, paksu ja lyhyt makkara. Myös skotlantilainen perinneherkku Haggis kuuluu samaan perheeseen, vaikkakin se suolen sijaan valmistetaankin lampaan mahalaukkuun.
Polist

Polist (ven. Поли́сть) on Lovatin sivujoki Novgorodin ja Pihkovan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 176 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 3 630 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 22 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Pihkovan alueen itäosassa sijaitsevasta Polistojärvestä. Se virtaa koko pituudellaan kohti koillista. Yläjuoksullaan Polist virtaa mutkitellen soiden keskellä.
Metsien ympäröimällä keskijuoksulla joen virtaus kiihtyy. Sen uoma on kivinen ja koskinen Belkan ja Snežan yhtymäkohtiin saakka. Huomattavin koski sijaitsee Braklovitsyn kylän lähellä.
Alajuoksulla Polistin virtaus hidastuu. Rannat ovat puuttomat ja joen leveys 30–40 metriä. Staraja Russan kaupungin alueella Polistiin yhtyy sen suurin sivujoki Porusja. Polist laskee Lovatiin Ilmajärven alangolla vähän ennen pääjoen suuta.
Joen varrella sijaitsevista asutuskeskuksista suurin on Staraja Russa.
Liisa Hyssälä

Opinnot

Liisa Hyssälä kävi lukion kotipaikkakunnallaan Iissä. Opinnot hän on kertonut rahoittaneensa poimimalla puolukoita, koska hänen vanhempiensa Sylvi ja Martti Liimatan koti oli vaatimaton "neljä lasta, neljä lehmää ja neljä hehtaaria" -tyyppinen tila. Lukion jälkeen opinnot jatkuivat Turun yliopistossa, josta hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi (pääaineena sosiaalipolitiikka) vuonna 1974. Hän jatkoi tämän jälkeen opintojaan Turun yliopistossa ja suoritti hammaslääketieteen lisensiaatin tutkinnon vuonna 1978, koska ei kokenut naispuolisilla valtiotieteilijöillä olevan töitä. Hammashuollon erikoishammaslääkäri hänestä tuli vuonna 1986. Kansanterveystieteen alaan kuuluva väitöskirja tarkastettiin 24. huhtikuuta 1992 Turun yliopistossa aiheena nuorperheen isien terveyskäyttäytyminen.

Ura

Hyssälä nimitettiin keväällä 2010 Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi. Nimitys astui voimaan lokakuussa. Hyssälä valittiin tehtävään poikkeuksellisesti ilman psykologisia sovelutuvuustestejä, vaikka Kelan henkilöstösuunnittelupäällikön mukaan ulkopuolisten testausyhtiöiden tekemät psykologiset testit ovat Kelan rekrytointioppaan mukainen käytäntö.
Emma Samms

Ura

Samms opiskeli alun alkaen balettia Royal Ballet Schoolissa Lontoossa, mutta joutui keskeyttämään opinnot 15-vuotiaana loukkaantumisen vuoksi. Hän kokeili jonkin aikaa mallin töitä, kunnes sai ensimmäisen roolinsa elokuvasta Prinssi Hassanin seikkailut (1979). Samms muutti Los Angelesiin ja alkoi näytellä vuonna 1983 saippuasarjassa General Hospital. Myöhemmin 1980-luvulla hän siirtyi Dynastiaan ja sen sisarsarjaan Colbyt, joissa hän esitti Fallon Carrington Colbya. Hahmoa oli aiemmin näytellyt Pamela Sue Martin.
Samms on ollut mukana myös televisiosarjoissa Dynastia – viimeinen luku, Huippumallit, Holby Cityn sairaala, Tohtorit ja Casualty. Vuonna 2014 hän osallistui BBC One -kanavan tositelevisio-ohjelmaan Tumble.

Hyväntekeväisyystyö

Samms ja hänen serkkunsa Peter Samuelson perustivat vuonna 1986 Starlight Children’s Foundation -järjestön, joka auttaa sairaita lapsia ja näiden perheitä. Sammsin oma pikkuveli Jamie kuoli 9-vuotiaana aplastiseen anemiaan.
Vuonna 2016 Samms palkittiin hyväntekeväisyystyöstään arvonimellä brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen (MBE).

Yksityiselämä

Sammsilla on ollut kolme aviopuolisoa: Bansi Nagji, Tim Dillon ja John Holloway. Hollowayn kanssa hänellä on kaksi lasta.
Tambovin alue

Maantiede

Tambovin alue rajoittuu pohjoisessa Rjazanin alueeseen, idässä Penzan ja Saratovin alueisiin, etelässä Voronežin alueeseen ja lännessä Lipetskin alueeseen. Tambovin alue kuuluu Okan-Donin tasankoon.

Hallinto

Tambovin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Tambov. Alue on jaettu hallinnollisesti 23 piiriin ja 8 kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa ovat aluehallinnon päämies ja alueduuma.

Talous

Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, kemian-, kevyt- ja elintarviketeollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta, auringonkukkia, vihanneksia ja karjataloustuotteita. Siellä on myös teollista soitinrakennusta.
Tambovista on rautatieyhteys Moskovaan, Saratoviin ja Lipetskin.
Jarkko Toivonen

Jarkko Toivonen (s. 6. maaliskuuta 1963) on entinen suomalainen pikajuoksija.
Toivonen voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden Hämeenlinnassa 1988 omalla ennätysajallaan 10,64. Edellisenä vuonna hän oli ollut kuudes. 200 metrillä Toivonen oli vuonna 1988 kahdeksas omalla ennätysajallaan 21,79. Seuratasolla Toivonen edusti Kuopion NMKY:n urheilijoita, ja häntä valmensi Hannu Puroila.
Black Night

Kappaleen synty

Kun In Rock oli saatu valmiiksi, EMI pyysi yhtyeeltä singleä promotoidakseen levyä. Vietettyään kuusi tuntia ilman inspiraatiota, yhtye meni läheiseen pubiin ja joi itsensä humalaan. Blackmore alkoi soittaa riffiä, joka oli hyvin samanlainen kuin kitaristi James Burtonin riffi Ricky Nelsonin vuoden 1962 rocklevytyksessä vanhasta George Gershwinin standardissa ”Summertime”. Ian Gillan ja Roger Glover tulivat sanoitusten kanssa: ”Lainasimme nimen vanhan Arthur Alexanderin biisin sanoituksista. Varastimme tempon Canned Heatilta.”

Liveversiot

”Black Night” mursi tiensä settilistaan heti julkaisunsa jälkeen. Kun Gillan ja Glover lähtivät 1973, kappaletta ei soitettu aikoihin kokonaan. Blackmore tosin soitti pätkiä kappaleesta soolonumeroidensa aikana. Vasta, kun Purplen Mark II- kokoonpano teki paluun 1984, kappale palasi setteihin. Monet näistä liveperformansseista ovat päässeet Purplen livealbumeille.
Kyproksen tasavallan lippu

Kyproksen tasavallan lippu on Kyproksen tasavallan symboli vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin 16. elokuuta 1960.

Sisältö

Lipussa on koko Kyproksen saaren kartta sekä sen alla kaksi oliivipuun oksaa, jotka ovat rauhan symboleja, valkoisella pohjalla, joka on toinen rauhan symboli. Kypros on Kosovon ohella ainoa maa, joka esittää koko maa-alueensa lipussaan. Lipun kartta on väriltään kuparin keltainen, joka puolestaan symboloi maan laajoja kupariesiintymiä.
Kyproksen lipun valitsi maan tasavallan presidentti Makarios III vuonna 1960 turkkilais-kyproslaisen opettajan, Ismet Guneyn, esityksestä. Hänen ajatteluunsa oli vaikuttanut Kyproksen varapresidentti Fazil Küçük.
Sinistä ja punaista, jotka ovat Kreikan ja Turkin lippujen värit, vältettiin tarkoituksella tavoitteena muodostaa neutraalin värinen lippu. Nykyisin lippu on kuitenkin lähinnä käytössä Kyproksen kreikkalaisten alueella.
Arvi Järventaus

Heikki Arvi Järventaus (vuoteen 1908 Ockenström; 17. joulukuuta 1883 Oulu – 5. kesäkuuta 1939 Hartola) oli suomalainen kirjailija ja pappi.

Henkilöhistoria

Järventauksen vanhemmat olivat seppä Heikki Ockenström ja Kaisa Kreeta Hämet ja puoliso vuodesta 1908 Jenny Katarina Wisuri. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1904 ja vihittiin papiksi 1908. Samana vuonna hän aloitti vt. kirkkoherrana Tervolassa ja solmi siellä avioliiton. 1909 Järventaus toimi kirkkoherran apulaisena Ylitorniolla ja 1910–1916 kappalaisena Enontekiöllä. Lisäksi hän suoritti vuonna 1914 opintoja Hallen yliopistossa Saksassa. Loppuvuonna 1916 hän toimi v.t. vankilasaarnaajana Oulun lääninvankilassa ja joutui viemään aktivisti Taavetti Lukkariselle tiedon tämän teloittamisesta. Suomen sisällissodassa Järventaus toimi länsiarmeijan esikunnassa pappina ja kenttäpappina.
1918–1923 Järventaus toimi Sodankylän kirkkoherrana ja samalla myös vt. lääninrovastina Lapin rovastikunnassa vuosina 1919–1923. Vuodesta 1923 hän toimi kappalaisena Tuusulassa kuolemaansa saakka, mutta oli myös Keravan yhteiskoulun uskonnonopettaja 1923-1925.
Järventaus oli poliittisesti aktiivinen ja varsinkin suojeluskuntatoiminta oli lähellä hänen sydäntään. Hän toimi muun muassa Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin valistusohjaana kirjoittaen lukuisia artikkeleita piirin julkaisemaan Sarkatakki-lehteen.

Kirjallinen tuotanto

Järventaus oli Suomen itsenäisyyden alkuajan huomattavimpia kertomakirjailijoita, mitä osoittaa myös, että hänelle myönnettiin Valtion kirjallisuuspalkinto vuosina 1919, 1920, 1928, 1930 ja 1932. Suurin osa hänen kirjallisesta tuotannostaan liittyy Lappiin. Lisäksi hänet muistetaan historiallisista romaaneistaan, erityisesti Suomen sodasta kertovasta neliosaisesta romaanista Rummut. Viimeisten teostensa aiheet Järventaus sai Unkarista, jonne hän teki useita matkoja 1930-luvulla. Järventaus sai unkarilaisen Debrecenin yliopiston kunniatohtorin arvon 1938. Hänen tuotantoaan on käännetty unkarin lisäksi ainakin ruotsiksi, viroksi ja saksaksi.
Loving Vincent

Loving Vincent on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen animaatioelokuva taiteilija Vincent van Goghista. Se on elokuvahistorian ensimmäinen täysin käsinmaalattu pitkä elokuva. Se kertoo van Goghin elämästä ja mysteeriksi jääneestä kuolemasta. Loving Vincentissä nähdään kaikkiaan 66 960 käsin maalattua öljyväriteosta. Maalausurakkaa varten elokuvaan etsittiin kuvataiteilijoita kaikkialta maailmasta mittavilla koemaalauksilla. 150 mukaan valitun piti osata maalata van Goghin tekniikkaa jäljitellen ja heidät opetettiin filmin animaattoreiksi.
Elokuvan ovat ohjanneet Hugh Welchman ja Dorota Kobiela. Loving Vincentin käsikirjoitus perustuu van Goghin kymmeniin maalauksiin ja yli 800 kirjeeseen. Kobiela teki ensin seitsemän minuutin mittaisen lyhytelokuvan maalaamalla ruutuja itse, yksi kerrallaan. Kobielan tavattua nykyisen aviomiehensä Welchmanin syntyi pariskunnalle vielä suurisuuntaisempi idea pitkän, maalauksista animoidun elokuvan tekemisestä.
Eeva Hakulinen

Eeva Maria Hakulinen (o.s. Palonen, s. 29. tammikuuta 1974 Vammala) on suomalainen näyttelijä. Erityisesti hänet muistetaan televisiosarjoista Kun taivas repeää ja Taivas sinivalkoinen, joissa hän esitti lääkintälotta Aino Mäkelää.
Hakulinen työskenteli Porin teatterissa vuosina 2002–2009 sekä Jyväskylän kaupunginteatteriissa 2009–2011. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Pyynikin kesäteatterissa. Vuodesta 2011 lähtien Hakulinen on kiinnitettynä Tampereen teatteriin. Hän on naimisissa näyttelijä Matti Hakulisen kanssa, ja heillä on tytär Helmi.
Eeva Hakulinen esiintyy laulajana vuonna 2013 julkaistulla kitaristi Seppo Tynin albumilla, joka sisältää Tynin säveltämiä Saima Harmajan runoja.
Nils Hedengren

Nils Hedengren (16. lokakuuta 1913 Helsinki – 16. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvun lastenohjelman Sirkus Papukaijan taikatemppuja tekevänä fakiiri Kronblomina. Murtaen suomea puhuva fakiiri Kronblom esiintyi lastenohjelmissa vielä myöhemminkin. Fakiiri Kronblomin tunnettu lausahdus oli ”Suolaa, suolaa, enemmän suolaa” – hän levytti vuonna 1965 myös samannimisen singlen yhdessä Juha ”Watt” Vainion kanssa. Rooli oli enemmän ilveilijän kuin vakavasti otettavan taikurin.
Pirkka-Pekka Petelius parodioi fakiiri Kronblomia sketsisarjassa Velipuolikuu.
Esiintyminen oli Nils Hedengrenille vain harrastus. Päätoiminen työ hänellä oli Svenska Byggmästare- och Ingenjörsförbundet YH i Finlandin liittosihteerinä 1957–1977.
Katuhaukka

Katuhaukka (Street Hawk) on yhdysvaltalainen ABC:n tuottama televisiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1983–1984. Ritari Ässän suosion vanavedessä luodun sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 4. tammikuuta 1985 ja päättyi 16. toukokuuta 1985. Sarja kertoi Jessie Mach (Rex Smith) nimisestä poliisista, joka taisteli salaisen henkilöllisyyden turvin rikollisia vastaan erikoisvarustellulla moottoripyörällä. Jessien tukena oli Katuhaukka -projektin pääsuunnittelija, FBI:n agentti Norman Tuttle (Joe Regalbuto), joka opasti Los Angelesin kaduilla ajelevaa Jessietä komentokeskuksesta käsin. Komentokeskuksessa oli yhteys kaikkiin mahdollisiin poliisin tietopankkeihin ja hätäkanaviin, joiden ansiosta miehet pysyivät aina ajan tasalla, missäpäin rikos oli tapahtumassa.
Katuhaukka-moottoripyörässä oli useita erikoistoimintoja. Pilottijaksosta lähtien pyörän vakiovarusteena oli kyky pysähtyä täydestä vauhdista lähes silmänräpäyksessä, hyppytoiminto, joka nosti moottoripyörää paineilmalla useita metrejä ylöspäin, ja jonka ansiosta korkeidenkin esteiden yli pääsi vauhdissa, sekä komentokeskuksesta käsin aktivoitava tietokoneohjattu hyper-ajo, jolla saavutettiin 300 mailin (480 km/h) tuntinopeus. Moottoripyörässä oli myös tehtäviä helpottavia laitteita, esimerkiksi infrapunakamera ja kyky muuntautua nopeasti kaupunki- ja maastoajoon. Aseistuksena pyörässä oli aluksi vain pieni lasertykki, mutta sarjan edetessä Norman Tuttle asensi pyörään lisää aseita. Seuraksi tulivat lämpöhakuohjukset sekä pienoiskonekivääri.
Lahden Sampo

Lahden Sampo oli lahtelainen urheiluseura, jolla oli toimintaa muun muassa koripallossa sekä jalkapallossa.

Koripallo

Seura voitti koripallossa ensimmäisen SM-mitalinsa vuonna 1966, jolloin se saavutti naisten SM-sarjan mestaruuden. Vuosina 1969, 1970, 1977, 1982, 1985, 1987 ja 1988 seura voitti myös naisten koripallon SM-kultaa. Kaiken kaikkiaan seuran naisten joukkue pelasi pääsarjassa 36 kautta. 1990-luvun alussa seuran juniorijoukkueet siirtyivät vastaperustetun SB-Girlsin alaisuuteen. Aluksi ainoastaan A-juniorit pelasivat Lahden Sammon alaisuudessa, mutta lopulta myös heidän joukkueensa siirrettiin SB-Girlsin alaisuuteen. Kesällä 1995 Lahden Sammon naisten paikka I-divisioonassa luovutettiin SB-Girlsille.

Jalkapallo

Jalkapallossa seuran edustusjoukkue pelasi kausina 1979 ja 1982 kolmannella sarjatasolla. Naisten joukkue nousi pääsarjaan kaudeksi 1977, muttei päässyt enää kaudeksi 1981 mukaan. Yhden välikauden jälkeen seura pääsi mukaan, muttei kauden 1982 jälkeen pelannut enää pääsarjassa.
Saint-Étienne (Sens)

Saint-Étienne eli Sensin katedraali on Sensin kaupungissa Yonnessa Ranskassa sijaitseva roomalaiskatolinen katedraali. Sitä pidetään usein ensimmäisenä goottilaisen tyylin katedraalina. Rakentamisen aloitusvuoden (1135) suhteen tämä pitääkin paikkansa, samoin sen pyhityksen suhteen (1163). 1490 - 1515 rakennetun poikkilaivan suhteen se on yksi parhaimmista liekkigotiikan edustajista Ranskassa.
Dreamconsole

PDC Pocket Dream Console on taskukokoinen pieni käsikonsoli.
Taskukokoisessa pelikonsolissa on 60 erilaista peliä esim. älypelejä, toimintapelejä, urheilupelejä ja muistipelejä. Jos 2,5 tuuman värillinen nestekidenäyttö ei riitä, pelikonsolin voi yhdistää televisioon ja seurata peliä isommalta ruudulta. Pienikokoinen Dreamconsole on paristokäyttöinen ja sitä onkin helppo kuljettaa mukana esimerkiksi matkustettaessa.
Dreamconsolen värivaihtoehtoja on neljä: musta, sininen, violetti sekä vaaleanpunainen.
Arvi Liimatainen

Arvi Liimatainen (31. elokuuta 1949 Jyväskylä – 19. toukokuuta 2018 Vancouver) oli kanadansuomalainen, myös Amerikassa työskennellyt tv- ja elokuva-tuottaja. Hän on tuottanut mm. elokuvan Bye Bye Blues vuonna 1989.
Oskar Pihl

Oskar Woldemar Pihl (11. helmikuuta 1890 Moskova – 22. elokuuta 1959 Helsinki) oli jalokiviseppämestari ja kunniamerkkien suunnittelija.

Elämä

Oskar Pihl oli kultaseppäsukua sekä äitinsä että isänsä puolelta. Hänen vanhempansa olivat kultaseppämestari Knut Oskar Pihl ja kultaseppämestari August Holmströmin tytär Fanny Florentina Holmström. Hänen sisarensa Alma Pihl oli yksi Fabergén tunnetuimmista korusuunnittelijoista.

Ura

Oskar Pihl aloitti uransa piirtäjänä enonsa, kultaseppämestari Albert Holmströmin (1876—1925) liikkeessä Pietarissa. Holmström oli Fabergén jalokiviseppämestari, jonka työhuone valmisti suurimman osan yrityksen jalokivikoruista. Pihl sai kultasepän koulutuksen Holmströmin työhuoneella. 
Työskennellessään Holmströmin työpajassa Pihl suunnitteli Fabergélle useita pieniä esineitä, kuten emaloituja solmioneuloja. Hänen leimansa Fabergélle tekemissään esineissä oli ”OP”. 
Venäjän vallankumouksen jälkeen Oskar Pihl muutti Suomeen. Hän opiskeli vuosina 1922-1925 Taideteollisuuskeskuskoulussa Helsingissä ja tuli kultaseppä Alexander Tillanderin yrityksen palvelukseen 1925. Pihl toimi Tillanderilla kultaseppänä ja suunnittelijana ja sittemmin yrityksen taiteellisena johtajana aina kuolemaansa 1959 saakka.
Hänen tunnetuimmat suunnittelutyönsä ovat  Suomen Leijonan Ritarikunnan kunniamerkit sekä Suomen Olympialainen ansioristi ja -mitali. Lisäksi hän piirsi Mannerheim-ristin Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemien Vapaudenristien pohjalta.
Pihl on saanut Suomen Leijonan I luokan ritarimerkin ja Suomen Valkoisen Ruusun Ritarimerkin.
Bono

Muu työ musiikin parissa

U2:n ulkopuolella Bono on työskennellyt musiikillisten projektien parissa Frank Sinatran, Johnny Cashin, Willie Nelsonin, Luciano Pavarottin, Sinéad O’Connorin, Green Dayn, Tom Pettyn, Roy Orbisonin, Bob Dylanin, Tina Turnerin, B.B. Kingin ja Zuccheron kanssa. 
Bono on levyttänyt musiikkia Ray Charlesin, Quincy Jonesin, Kirk Franklinin, Bruce Springsteenin, Tony Bennettin, Clannadin, The Corrsin, Wyclef Jeanin, Kylie Minoguen, Carl Perkinsin, Jay-Z:n ja Rihannan kanssa. Lisäksi hän on levyttänyt julkaisemattoman dueton Jennifer Lopezin kanssa. Robbie Robertsonin vuoden 1987 samannimisellä albumilla Bono soittaa bassoa ja laulaa. Michael Hutchencen vuoden 1999 albumilla Michael Hutchence Bono viimeisteli Hutchencen kanssa levyttämänsä dueton ”Slide Away”.

Hyväntekeväisyys

Vuonna 2002 Bono perusti yhdessä Bobby Shriverin ja Jubilee 2000-liikkeen aktivistien kanssa DATA-järjestön Afrikan ongelmia helpottamaan. Vuonna 2004 hän oli mukana perustamassa ONE-järjestöä, joka tekee muun muassa AIDSin, köyhyyden ja ilmastonmuutoksen vastaista työtä.

Yksityiselämä

Bono on ollut vuodesta 1982 lähtien naimisissa Alison Hewsonin (o.s. Stewart) kanssa. Pariskunnalla on avioliitostaan neljä lasta: tyttäret Jordan (s. 10. toukokuuta 1989) ja Memphis Eve (7. heinäkuuta 1991) sekä pojat Elijah Bob Patricius Guggi Q (17. elokuuta 1999) ja John Abraham (20. toukokuuta 2001).
Bono on jo pitkään sairastanut silmänpainetauti glaukoomaa, minkä vuoksi häntä eijuuri nähdä julkisuudessa ilman tavaramerkiksi muodostuneita aurinkolasejaan.

Kunniamaininnat

Bono oli ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi vuonna 2003.
Time-lehti nimesi Bonon vuonna 2005 Vuoden henkilöksi Bill ja Melinda Gatesin kanssa. Hän sai samana vuonna portugalilaisen Ordem da Liberdade -ritarikunnan kunniamerkin. Vuonna 2007 hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan ritarikomentajan arvon.
Mikael Aalto

Pelaajaura

Sipoolaisen Hukkabasketin kasvatti Aalto pelasi nuoruudessaan alueellisia nuortensarjoja ja kuntosarjoja, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 II-divisioonassa pelanneeseen Keravan Kori-80:een. Aalto teki epävirallisen tilastoinnin mukaan Keravalla keskimäärin 13,4 pistettä ja otti 8,4 levypalloa ottelua kohden ja kirjautti myös 20/20-tilastorivejä, ja hänen potentiaalinsa jopa pääsarjatasolle huomattiin. Jo marraskuussa Joensuun Katajan päävalmentajana toiminut Pekka Salminen kutsui Aallon harjoittelemaan Katajan edustusjoukkueen kanssa, mutta kotkalaisjuurinen Aalto ei siirtynyt pelaamaan seuraan. Porvoossa opiskelleena hän otti keväällä 2015 yhteyttä pääsarjajoukkue KTP-Basketiin, jonka kanssa hän teki pelaajasopimuksen kesäkuussa 2015. Nuorten sarjat mukaan lukien Aalto pelasi ensimmäisen kerran valtakunnallisissa sarjoissa näin ollen vasta 21-vuotiaana tehtyään ensiesiintymisensä KTP:n edustusjoukkueessa BC Nokiaa vastaan 4. lokakuuta 2015 kirjautettuaan ottelussa kaksi pistettä ja neljä levypalloa. Kaksinumeroisille pistelukemille Korisliigassa Aalto ylsi ensimmäisen kerran 13. marraskuuta Tampereen Pyrintöä vastaan. Aalto pelasi myös seuran kakkosjoukkueessa I-divisioona B:ssä, missä hän teki syyskauden parhaan pistelukemansa (28) marraskuussa Raholan Pyrkivää vastaan. Edustusjoukkueessa hän osallistui myös FIBA Europe Cupiin.
Helmikuussa 2017 Aalto teki jatkosopimuksen KTP:n kanssa.
Kesäkuussa 2018 Aalto siirtyi M1DA:ssa pelanneeseen Kristika Turkuun kaksivuotisella sopimuksella.
Einar Bergsten

Einar Efraim Bergsten (1886 Sala – 1970 Danderyd) oli ruotsalainen kuvataiteilija ja piirtäjä.
Hänen vanhenpansa olivat Johan Bergsten ja Anna Karlin. Bergsten opiskeli Teknillisessä koulussa, Tukholman taideakatemiassa ja Pariisissa. Hän maalasi maisemia ja muotokuvia öljyväreillä. Bergsten myös kuvitti ja teki mainospiirroksia muun muassa Yhdysvalloissa. Julkisesti hänen taidettaan on nähtävillä Tukholman kansallismuseossa.
Unto Liettyä

Unto Liettyä (1922–1990) oli suomalainen Ruovedellä asunut taidemaalari. Liettyä teki maisemamaalauksia Ruoveden seudun luonnosta (Tarjannevesi, Helvetinjärvi, Kovero, Väärinmaja, Pouru).
Liettyä oli 1950-luvulla opettamassa vuonna 1952 perustetun Mäntän Taidekerhon jäseniä.