google/wiki40b huggingface dataset:
Kuumavesipuku

Kuumavesipuku (englanniksi hot water suit) on työsukelluksessa käytettävä erikoissukelluspuku.
Kylmyys on eräs sukeltajan pahimpia vihollisia; ongelmaa on ratkottu monin tavoin. Asia menee monimutkaisemmaksi, jos hengityskaasuna on voimakkaasti lämpöä johtava helium: tavallisessa kuivapuvussa sukeltajat kohmettuisivat nopeasti hengiltä. 
Yksi ratkaisu on käyttää puvun täytekaasuna tiheää ja siis lämpöä eristävää argonkaasua; ratkaisu on vain hankala kypäräpuvun kanssa, koska argon ei sovi hengitettäväksi. 
Siksi jo varsin varhain kehitettiin kuumavesipuku; se on kuivapuvun sovellus, johon on kaasuliittimen sijasta asennettu kuumavesiventtiili. Puvun sisäpinnalla on erityisen pehmusteen sisälle asennettu reiällinen putkisto, josta kuuma vesi leviää tasaisesti koko keholle. Käytetty vesi poistuu puvun ranteissa ja nilkoissa olevien poistoventtiilien kautta. Puku pitää sukeltajan tasalämpöisenä suurissakin syvyyksissä, joskin ulkopuolinen vuoto saattaa aiheuttaa ongelmia; varsinkin alkuaikana palovammat olivat tavallisia. 
Puku vaatii erillisen letkuyhteyden pintaan tai sukelluskelloon, mutta koska saturaatiosukellus tehdään liki poikkeuksetta umbilikaalia eli kaapeli-letku-yhdistelmää käyttäen, ei tämä ole ongelma.
Nykyään kuumavesipuku on lähes ainoa saturaatiosukelluksessa käytettävä pukutyyppi.  
Niin sanotut kovat puvut, tunnetuimpana JIM, eivät kuulu saturaatioon: ne ovat oikeastaan raajoilla varustettuja yhden miehen sukellusveneitä, joista muutamissa on jopa itsenäinen potkurein tai vesisuihkupropulsiolla toimiva liikutteluyksikkö. Näitä pukuja käytetään kuten tavallisia kypäräpukuja - tosin syvyyksissä joihin ei tavallisilla välineillä ole mitään asiaa. Hengityskaasuna käytetään saturaatiosta poiketen tavallista ilmaa.
The Wombats

The Wombats on brittiläinen indie rock -yhtye Liverpoolista, Englannista. Se on toiminut vuodesta 2003 lähtien, ja debyyttialbumi A Guide to Love, Loss & Desperation julkaistiin lokakuussa 2007.
Arpikudos

Arpikudos on kollageenipitoista sidekudosta, jota elimistö kehittää iholle esimerkiksi haavan parantuessa. Lähes kaikkiin haavoihin tulee niiden parantuessa jonkinlainen arpi. Joissakin tapauksessa arpikudosta muodostuu liikaa, mikä saattaa aiheuttaa kosmeettisia ongelmia. Arven liikakasvua kutsutaan keloidiksi.
Arpikudos ei ole samanlaista kuin kudos (esimerkiksi iho), jota se korvaa: siihen ei kasva hikirauhasia tai karvoja, se ei rusketu vaan palaa helposti auringossa, eikä se ole yhtä joustavaa kuin alkuperäinen iho.
Arpia voi myös teettää tatuointimenetelmillä.
Niels Juel

Niels Juel (1629–1697) oli tanskalainen amiraali, jota pidetään Tanskan tunnetuimpana merisankarina. Vuosina 1652–1656 hän palveli Hollannin laivastossa ja vuosina 1657–1660 taisteli Ruotsia vastaan. Vuonna 1676 hänet nimitettiin Tanskan laivaston ylipäälliköksi, ja saman vuoden toukokuussa hän valloitti Gotlannin. Juelin ansioista välittämättä kuningas sittemmin vaihtoi laivaston ylipäälliköksi Juelin tilalle hollantilaisen amiraalin Cornelis Trompin. Tromp Juelin avustamana 1. kesäkuuta 1676 voitti Öölannin edustalla L. Creutzin johtamat ruotsalaiset. Vuonna 1677 Juel Møenin edustalla voitti ruotsalaisen eskaaderin. 1. heinäkuuta 1677 hän voitti Køgen lahdessa Ruotsin laivaston, ja tästä hänelle myönnettiin yliamiraaliluutnantin arvo. Vuosina 1683–1696 hän oli Amiraliteetin presidentti.
Someron Linja

Someron Linja Oy oli vuodesta 1928 vuoteen 1992 toiminut somerolainen linja-autoyritys, jonka toiminta-alue ulottui laajalle Etelä-Suomeen.

Historiaa

Someron Linjan esiaste oli vuoden 1922 paikkeilla perustettu Someron Auto Oy, jonka osakkaita olivat räätäli Otto Laukkarinen, kunnankirjuri Kaarlo Sorsavirta, sähköteknikko Vilho Seppälä ja Kaarlo Rantanen. Rahoittajaksi tuli myöhemmin kauppias Lauri Suutela, joka veljiensä Augustin ja Mikon kanssa otti yhtiön haltuunsa ja muodosti siitä Someron Linja Oy:n. Turun Liikenne Oy osti Suuteloilta 1936 yrityksen, ja laittoi koko yrityksensä uudeksi nimeksi Someron Linjan. Yhtiön pitkäaikainen johtaja oli Werner Arvela.
Vuonna 1939 kymmenvuotias Someron Linja oli Linja-autoliiton jäsenyrityksistä automäärällä mitattuna toiseksi suurin 71 autolla. Vuoteen 1959 mennessä se oli viidenneksi suurin 66 autollaan. Vuonna 1971 sijoitus oli yhdeksäs 96 autolla.
Vuonna 1965 Arne Sacklenista tuli yksi Someron Linjan osakkaista, kun hänen lakkauttamansa Matkustajain Auton linjasto siirtyi Someron Linjalle. Vuodesta 1976 Someron Linjan tytäryhtiö Auto-Arvela hoiti pääkaupunkiseudun liikennettä.
Vuonna 1992 Someron Linja myytiin Hannu Tehirannalle, joka silloin jo omisti Vanhankylän Linjan. Tehiranta myi kuitenkin Someron Linjan kaukobussitoiminnot Pohjolan Liikenteelle, ja liitti Auto-Arvelan ja Vanhankylän Linjan toiminnot toisiinsa. Ruotsin valtionrautateiden bussiyhtiö Swebus laajentui Suomeen vuonna 1994 ostamalla Tehirannan yrityksen, joka silloin käytti nimeä TransBus. Swebus myytiin 1997 skotlantilaiselle Stagecoachille, joka luopui pohjoismaisista liiketoiminnoistaan 2000 ja syntyi Concordia Bus -konserni. Joulukuussa 2009 sen nimeksi tuli Nobina Finland Oy.
Osaluku

Osaluku eli tilan osaluku (ruots. lägenhetens andelstal) oli Suomessa maarekisteriin merkityn tilan osuussuhde siihen tilaan tai niihin tiloihin, joista se on muodostettu.
Osaluku on eri käsite kuin osakkuusluku tai osuusluku, jolla tarkoitetaan kiinteistön osuutta yhteisiin alueisiin.

Osaluvun määritelmiä

Vuoden 1952 jakoasetuksen 146 §:n mukaan maarekisteriin oli merkittävä ”tilan osuus koko talosta”, ja tämä sama säännös on kirjoitettu vuoden 1977 muutoksessa muotoon ”tilan osaluku”.
Vuodelta 1938 olevassa lakiasiain käsikirjassa selitetään, että halkominen tarkoittaa maatilan jakamista määrättyjen osalukujen eli murto-osien perusteella useampiin sekä yksityisoikeudellisesti että kameraalisesti itsenäisiin tiloihin, jolla kullakin on oma rekisterinumero (maarekisterissä), oma manttaali, mikäli sellainen oli emätilalla, ja oma vero.
Nykysuomen sanakirjassa osaluku on ”luku, joka ilmaisee tilan suhdetta alkuperäiseen kantatilaan, maakirjataloon”.
Vesikansan seurakuntakoti

Vesikansan seurakuntakoti on valmistunut vuonna 1980. Rakennuksen on suunnitellut lahtelainen arkkitehtitoimisto Salmenkivi ja vihkinyt Tampereen hiippakunnan piispa Erkki Kansanaho. Hollolan seurakunnan omistama rakennus sijaitsee Hollolan Vesikansan alueella, osoitteessa Paimelantie 51. Vesikansan seurakuntakoti palvelee Vesijärven itäpuolella sijaitsevaa seurakunnan osaa. Joka pyhä kirkkosalissa pidettävän jumalanpalveluksen lisäksi seurakuntakoti kokoaa lasten, varhaisnuorten ja eläkeikäisten kerhoja ja on muun seurakuntatoiminnan keskus Vesikansassa.
Vesikansan seurakuntakodin kirkkosaliin mahtuu noin 100 henkeä. Rakennuksen alttariseinä muodostuu ikkunoista, joista avautuu näkymä sekä luontoon että suureen piharistiin. Kaikki rakennuksen harjat osoittavat ristin keskelle. Kirkkosalin suuren Pieta-taulun (ristiltäotto) on maalannut Suomen taiteen kultakauden kuvataiteilija Väinö Hämäläinen (1876–1940). Hänellä oli taiteilija-ateljee Vesijärven rannalla Oinassaaressa.Kirkkosalissa on induktiosilmukka, joka välittää äänentoiston kuulolaitteisiin.
Päärakennuksen pinta-ala on 660 kerrosneliömetriä ja tilavuus 2 275 rakennuskuutiometriä.
Centipede (videopeli)

Pelaaminen

Pelaaja ohjaa asetta, joka liikkuu vain osalla ruudun aluetta. Pelin tavoitteena ampua tuhatjalkaisia, jotka ryömivät kohti ruudun alalaitaa. Pelissä käytetään trackball-laitetta ohjaamiseen.
Sari Moisanen

Sari Moisanen (s. 4. tammikuuta 1980) on suomalainen poliitikko. Hän on Kemin kaupunginvaltuutettu ja kaupunginhallituksen puheenjohtaja. Hän toimii Vasemmistoliiton toisena varapuheenjohtajana. Moisanen on koulutukseltaan insinööri.
Moisanen oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, jolloin hän sai 4 578 ääntä ja jäi varakansanedustajaksi. Hän on ehdolla eduskuntavaaleissa 2015.
Etelä-Sudanin lippu

Etelä-Sudanin lippu on Etelä-Sudanin kansallistunnus. Sen värien sanotaan kuvaavan Etelä-Sudanin ihmisiä (musta), rauhaa (valkoinen), vapauden puolesta vuodatettua verta (punainen), maata (vihreä) ja Niilin vettä (sininen). Kultainen tähti, Betlehemin tähti, kuvaa maan yhtenäisyyttä.
Lippu on maan vapautusliikkeen (Sudan People's Liberation Army, SPLA) entinen tunnus.
Julia Bond

Elämäkerta

Bond on kotoisin Kaliforniasta ja aloitti siellä aikuisviihdeuransa vuonna 2005 täyttäessään 18. Hänet on alalla nimetty "Box Cover Queen:iksi" hänen esiinnyttyään lukuisten DVD-julkaisujen kansissa kesän 2005 aikana.
Andrew Neiderman

Andrew Neiderman (s. 1940) on yhdysvaltalainen romaanikirjailija. Hänestä tuli V. C. Andrewsin haamukirjailija tämän kuoleman jälkeen 1986.  
Neiderman tunnetaan romaanistaan Paholaisen asianajaja (The Devil's Advocate, 1997), josta tehtiin elokuvaversio.
Folegandros (kaupunki)

Maantiede

Folegandroksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi samannimisen saaren pohjoisrannikolla sen nykyisen pääkylän Folégandroksen kylän eli Chóran paikalla. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kylän koillispuolella oleva nykyisin nimellä Palaiókastro (”Vanha linna”) tunnettu huippu, jossa nykyisin on Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (Koímisi tis Theotókou, Panagía) omistettu kirkko.
Folegandroksen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Folegandroksen saari, joka sijaitsee antiikin nimistöllä Meloksen ja Sikinoksen saarten välissä, eikä sillä ollut muita poliksia. Stefanos Byzantionlainen luki saaren Sporadeihin, mutta nykyisin se luetaan Kykladeihin.

Historia

Folegandroksen saari sai kreikkalaisessa mytologiassa nimensä samannimisestä kuningas Minoksen pojasta. Tämä kertoo sen esihistoriallisista yhteyksistä Kreetan minolaiseen kulttuuriin. Perinteessä saaren alkuperäisiä asukkaita ennen minolaisten tuloa olivat kaarialaiset.
Antiikin aikana Folegandros oli doorilaisten asuttama. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Folegandrios (Φολεγάνδριος) ja Folegandrīnos (Φολεγανδρῖνος). 
Folegandroksen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 417–415 eaa. Folegandroksessa tiedetään olleen bule eli neuvosto ja demos eli kansankokous. Roomalaisella kaudella saari toimi monien muiden Egeanmeren saarten tavoin karkotuspaikkana.

Rakennukset ja löydökset

Folegandroksen kaupungista on säilynyt vain vähäisiä antiikin aikaisia ja varhaisbysanttilaisia jäänteitä nykyisen kylän ympäristössä. Niitä on näkyvissä jonkin verran erityisesti akropoliilla. Saarella oli Apollonin ja Artemiin kultit ja näin oletettavasti näille omistetut pyhäköt. Artemiin pyhäköksi arveltuja raunioita on löydetty.
Laiton taistelija

Laiton taistelija on sotatoimiin osallistuva henkilö, joka ei täytä laillisen taistelijan määritelmää. Määritelmään kuuluu asepuku tai näkyvä tunnus ja avoin aseen kantaminen joukossa, jolla on vastuullinen johtaja. Geneven sopimus ei määrittele laitonta taistelijaa, eikä laitonta taistelijaa ole myöskään määritelty missään muussa kansainvälisessä sopimuksessa. Laiton taistelija loukkaa kansainvälistä humanitaarista oikeutta, joka velvoittaa sotilaat erottautumaan siivileistä. Geneven sopimusten mukaan sotavankeja on vain kansainvälisissä konflikteissa, joissa molemmat sodan osapuolet ovat valtiollinen armeija. Tämän vuoksi laittomat taistelijat eivät voi saada sotavangin asemaa. Laittomasti sotatoimiin osallistuvat henkilöt voidaan pidättää ja asettaa syytteeseen kansallisen lain määräysten mukaisesti. ICRC:n lainopillinen neuvonantaja Knut Dörman on katsonut, että vaikka laittomat taistelijat eivät saa sotavangin asemaa, suojaa Geneven neljäs sopimus ainakin tietyissä tilanteissa myös laittomia taistelijoita ja sen nojalla laittomia taistelijoita tulee ainakin kohdella vankeudessa inhimillisesti.
Yhdysvallat määritteli joukon Afganistanissa vuonna 2002 taistelleita talibaneja laittomiksi taistelijoiksi. Tämä mahdollisti Yhdysvaltain mukaan Geneven sopimuksen jättämisen soveltamatta heidän osaltaan.
10NES

10NES oli aitouden varmistamiseen käytettävä koodi, jota käytettiin Nintendo Entertainment System -konsolilla. Systeemi koostui kahdesta osasta: mikrosirusta NES:ssä joka tarkisti pelimoduulin aitouden sekä mikrosirusta pelimoduulissa, joka antoi laitteelle 10NES-koodin. Jos moduuli ei todistanut aitouttaan, laite ei käynnistynyt. 10NES oli patentoitu ja vain Nintendo pystyi valmistamaan aitoja hyväksyttäviä moduuleja.
Lukuisat yritykset löysivät tapoja ohittaa mikrosirun. Useimmat lisensoimattomat yritykset loivat sähköpiirejä, jotka käyttivät jännitepiikkiä poistakseen NES:n varmistusmikrosirun pois käytöstä. Tengen (Atarin NES-pelejä tehnyt sivuyhtiö) otti erilaisen suunnan ja valmisti "Rabbit"-mikrosirun, joka jäljensi 10NES:n toiminnon. Nintendo haastoi Tengenin oikeuteen tästä, mutta käsittely päättyi tuloksettomana osapuolten päästyä sovintoon. Muutama lisensoimaton peli pääsi Euroopan ja Australian markkinoille. Pelit toimivat käyttäen hyväksi jonkun lisensoidun moduulin 10NES-mikrosirua.
Konsolin pystyi modaamaan (eli poistamaan aluelukituksen sekä lisensoimattomien moduulien eston käytöstä) katkaisemalla mikropiiristä kuvassa ympyröidyn jalan poikki.
Deus ex machina

Deus ex machina (lat. Jumala koneesta) tarkoittaa kuvitteellisessa teoksessa yhtäkkistä ja epäuskottavaa juonenkäännettä, jossa jokin tarinan ongelma ratkaistaan ulkopuolisella ja irrallisella tekijällä tai selityksellä. Se voi myös muissa yhteyksissä viitata ongelman tai mysteerin epätyydyttävään ratkaisuun, joka perustuu selittämättömään ulkopuoliseen tekijään.
Termi on latinaa ja se on käännös alkuperäisestä kreikankielisestä ilmaisusta ἀπὸ μηχανῆς θεός (apo mēkhanēs theos). Termin käyttö alkoi antiikin Kreikan teatterista, missä lavasteista laskettiin nostureiden (mēkhanē) avulla näyttämölle jumalia, jotka ratkaisivat tilanteita ja kuljettivat juonta eteenpäin. 
Aristoteles arvosteli tapaa teoksessaan Runousoppi. Nykyisin Deus ex machina -käänne romaanissa, näytelmässä tai elokuvassa tuntuu usein epäuskottavalta ja epätyydyttävältä, koska sillä ei ole mitään yhteyttä teoksessa aiemmin kehiteltyyn juoneen. Niiden käyttöä pidetään usein jopa huonon kirjoittajan merkkinä, ellei kyseessä ole parodia.
Claude Anet

Claude Anet (oik. Jean Schopfer, 1868 Morges – 1931 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli myös merkittävä tennispelaaja. Häneltä on suomennettu romaani Kadonnut kansa (La fin d'un monde, 1925).
Schopfer voitti amatöörien Ranskan avointen kaksinpelikilpailun vuonna 1892.
Iso mies ja keijukainen

Tuotanto

Levyn tuotti kaksikko M. A. Numminen ja Pekka Jalkanen. Kotisivujen diskografiansa yhteydessä Numminen kuvailee levyn aloittaneen uuden tyylin lastenmusiikissa - Nummisen loruillessa Jalkanen otti vaikutteita vakavasta musiikista ja levyllä on kuultavissa monia eri musiikkityylejä kuten tangoa, valssia ja rockia. Kaikki levyn kappaleet ovat Nummisen, Jalkasen tai Rauli Somerjoen säveltämiä. Sanoituksissa on erikoisesti käytetty pikkulasten itse kirjoittamia runoja sekä myös Kirsi Kunnaksen runoutta.
Numminen, Jalkanen sekä työryhmään kuulunut Tytti Paavolainen saivat Suomen arvostelijain liiton Kritiikin kannukset -palkinnon vuonna 1971.
Levyn kappaleita esittämässä oli M. A. Nummisen ja Pekka Jalkasen lisäksi muun muassa Rauli Somerjoki, Feija Åkerlund ja Taisto Lundberg. Taustaorkestereina olivat Viisi vierasta miestä ja Joonaksen ystävät.
Albumi julkaistiin vuonna 1992 CD-versiona, tällöin mukaan liitettiin kymmenen kappaletta levyiltä Oskari Olematon - Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I ja Niemisen pojat ja naapurin äijä - Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II.
2007 albumista julkaistiin uudelleenmasterointi CD:llä, jonka kappalelistaus on sama alkuperäisen LP-julkaisun kanssa. Vuoden 1992 ja 2007 julkaisut ovat molemmat samalla julkaisunumerolla LRCD27.
Totuustaulu

Totuustaulu on propositiologiikassa käytettävä taulukko, jossa on lueteltu tutkittava lause ja sen alikaavat. Totuustaulun avulla voidaan selvittää, mikä tutkittavan lauseen totuusarvo on tietyillä atomilauseiden totuusarvoilla. Totuustaulun yläriville tulee omiksi sarakkeikseen jokainen tutkittavassa lauseessa esiintyvä alikaava ja tutkittava lause. Atomilauseiden alapuolelle listataan kaikki mahdolliset totuusarvojen yhdistelmät (totta ja epätotta), joista sitten lasketaan varsinaisten tutkittavien lauseiden totuusarvot. Jokaisella propositiosymbolilla on taulukossa kaksi eri totuusarvoa, "totta" ja "epätotta", joita yhdistämällä saadaan laskettua totuustaulun kaikkien rivien lukumäärä. Se on 2^n, missä n=propositiosymboleiden lukumäärä.
Totuustaulun käytöstä on havaittu ensimmäisiä viitteitä jo antiikin ajoilta. Sen käyttö yleistyi 1800-luvulla, mutta tunnetuksi se tuli vasta 1920-luvulla. Silloin sitä käyttivät Emil Post ja Ludwig Wittgenstein. Vaikka monet henkilöt olivat todistetusti käyttäneet totuustauluja aiemmin, niin kunnia sen keksimisestä yhdistetään Wittgensteiniin. Hän käytti totuustauluja muun muassa pääteoksessaan Tractatus logico-philosophicus (1922).

Yleisimmin käytetyt konnektiivit

Yleisimmin käytetyt konnektiivit ovat negaatio(ei), konjunktio(ja), disjunktio(tai), implikaatio(jos,... niin) ja ekvivalenssi(jos ja vain jos). Näistä negaatiota sovelletaan yhteen lauseeseen ja muita konnektiiveja taas yhdistämään kahta lausetta.
Ben Chaplin

Ben Chaplin (syntymänimeltään Benedict John Greenwood, 31. heinäkuuta 1970 Lontoo) on englantilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. 
Chaplin valmistui Guildhall School of Music and Drama -koulusta. Hän tuli laajempaan tietoisuuteen Matthew Malonen roolissa BBC:n televisiosarjan Kaksi miestä ja blondi ensimmäiseltä tuotantokaudelta. Jätettyään sarjan hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Veteen piirretty viiva, Birthday Girl: unohtumaton yllätys, Numeromurha ja Cinderella – Tuhkimon tarina  sekä televisiosarjoissa Mad Dogs ja Maailma vailla loppua.
Hangon rautatieasema

Historia

Asema avattiin 8.10.1873 Hyvinkäältä Hankoon rakennetun yksityis­radan pääteasemaksi, mutta se siirtyi valtion omistukseen kaksi vuotta myöhemmin. Rata vaikutti merkittävästi paikkakunnan kehittymiseen; Hangon kaupunki perustettiin vuonna 1874 aseman ja sataman ympärille. Alkuaikoina Hangon radalla kulki yksi juna vuorokaudessa kumpaankin suuntaan. Tarvittaessa voitiin kuitenkin ajaa ylimääräinenkin junavuoro; yksi ensimmäisistä ajettiin Hangossa vuonna 1874 pidettyihin purjehduskilpailuihin. Näistä kilpailuista kehittyi jokavuotinen Hangon Regatta.
1900-luvun alkuvuosina aseman kautta kulki suurin osa laivalla Englantiin ja Amerikkaan lähteneistä siirtolaisista, enimmillään vuosina 1906 ja 1907 noin 30 000 matkustajaa kumpanakin. Näistä noin puolet oli venäläisiä, muun muassa Venäjän juutalaisia. Siirtolaisvirrat vähenivät 1920-luvulla Yhdysvaltain alettua rajoittaa maahanmuuttoa niin voimakkaasti, että Hangosta lähtijöitä oli enää muutama sata vuodessa.
Asema koki strategisen sijaintinsa vuoksi vahinkoja ensimmäisessä maailmansodassa, jonka seurauksena muun muassa konepaja siirrettiin myöhemmin Karjaalle. Enimmät tuhot tulivat kuitenkin toisen maailmansodan aikana: vanha puinen asemarakennus sekä makasiini tuhoutuivat jatkosodan aikana vuokra-alueen takaisinvaltauksen yhteydessä. Sodan jälkeen asema sekä ratapiha siirrettiin pohjoisemmaksi, ja Jarl Ungernin suunnittelema funktionalistinen asemarakennus valmistui vuonna 1952. Hangon asemaa voidaan pitää Suomen nuorimpana funktionalistisen tyylisuunnan asemarakennuksena.

Asema nykyään

Hangon asemalta on arkisin seitsemän, viikonloppuisin kuusi taajamajunavuoroa Karjaalle, minkä lisäksi välillä kulkee linja-autoja. Lipunmyynti asemalla lakkautettiin vuonna 2008, mutta siellä on kuitenkin lippuautomaatti. Matala asemalaituri korvattiin uudella, 150 metriä pitkällä korkealla laiturilla vuonna 2013.
Aleksandr Gomelski

Seurajoukkueet

Gomelski aloitti koripallon valmentamisen vuonna 1945 Leningradissa, jossa hän oli paikallisen koulujoukkueen valmentaja. Hän opiskeli myös maan urheiluvalmentajien koulussa. Gomelski toimi asemassa vuoteen 1949 asti, jonka jälkeen hän siirtyi SKA Leningradin päävalmentajaksi. Hän valmensi joukkuetta vuoteen 1953 asti.
Vuonna 1953 Gomelski siirtyi valmentamaan riikalaista ASK Rīgaa. Hän voitti joukkueen valmentajana ensimmäisen Neuvostoliiton-mestaruutensa vuonna 1955. Lisäksi Gomelski valmensi joukkueen mestaruuteen myös vuosina 1957 sekä 1958. Joukkue oli mukana myös vastaperustetussa Euroopan cupissa vuonna 1958. Tällöin joukkue eteni loppuotteluihin Akademik Sofiaa vastaan ja voitti sarjan mestaruuden otteluvoitoin 2–0. Myös kausina 1958–1959 sekä 1959–1960 ASK Rīga voitti kauden mestaruuden. Joukkue onkin Euroopan cupin historian ainoa joukkue Jugoplastika Splitin lisäksi, joka on voittanut sarjan mestaruuden kolmasti perättäin. Rīga eteni Euroopan cupin lopputteluihin myös kaduella 1960–1961, mutta tällöin TsSKA Moskova voitti loppuottelusarjan.

Maajoukkue

Gomelski valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta useassa pätkässä. Hänet myös erotettiin lukuisia kertoja maajoukkueen päävalmentajan paikalta, mikäli maa ei ollut menestynyt tarpeeksi hyvin. Toisaalta Gomelski kutsuttiin nopeasti takaisin valmentajaksi. Taustalla ajateltiin olevan Gomelskin liiketoiminta, jota valtio ei hyväksynyt. Muun muassa vuonna 1993 Gomelski paljasti haastattelussa, että hänet oli vapautettu valmentajapestistä poliittisten syiden takia.
Ensimmäisen kerran Gomelski oli maajoukkueen valmennuksessa vuonna 1958 ja jatkoi tehtävissä vuoteen 1960 asti. Tänä aikana maa voitti yhden Euroopan-mestaruuden. Gomelski siirtyi myöhemmin maajoukkueen päävalmentajaksi ja johdatti Neuvostoliiton Euroopan-mestariksi vuonna 1961.

Valmennustyyli

Aleksandr Gomelskin oma poika kuvailee isänsä olleen psykologinen valmentaja, joka oli hyvin taktinen. Hänen mukaansa Gomelski kohteli pelaajia kuin omia lapsiaan ja pelaajat kutsuivat häntä "papaksi". Toisaalta hänet tunnettiin myös määrätietoisena valmentajana, joka oli tiukka tavoitteiden saavuttamisesta. Gomelski oli ensimmäisiä eurooppalaisia valmentajia, joka toi peliin elementtejä yhdysvaltalaisesta koripallosta.

Yksityiselämä

Gomelski syntyi juutalaiseen perheeseen ja hänen isänsä oli töissä armeijassa. Myöhemmin aikuiselämässään Aleksandr Gomelskin sai neljä poikaa. Hän julkaisi elämänsä aikana kymmenen koripalloa käsittelevää kirjaa. Myös Gomelskin veli, Jevgeni Gomelski, oli koripallovalmentaja.
Lauri Näre

Lauri Alexander Näre (ent. Nyman; 31. heinäkuuta 1877 Pertteli – 23. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen sotilaskapellimestari, musiikkieverstiluutnantti (1942). Hän oli Viipurin Lauluveikkojen johtaja 1922–1927 ja Puolustusvoimien ylikapellimestari 1927–1944.
Näre aloitti sotilassoittajan uransa autonomian ajan asevelvollisessa sotaväessä, jossa hän palveli aliupseerina. Vuodesta 1899 hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa. Suomen sotaväen ja sen soittokuntien lakkauttamisen jälkeen hän oli Aleksei Apostolin perustaman Helsingin torvisoittokunnan apulaisjohtajana 1902–1918. Suomen itsenäistyttyä Näre toimi vuosina 1918–1927 Karjalan Kaartin Rykmentin soittokunnan kapellimestarina, kunnes siirtyi vuonna 1927 Apostolin tilalle puolustusvoimien ylikapellimestariksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1944.