google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Del Naja

Musiikki

Del Najan musiikki on pääsääntöisesti hyvin elektronista, niin sanottua trip hopia. Hän myös laulaa rap-osuuksia. Hänen musiikillinen tyylinsä on aina yhdistetty "Bristolin saundiin", ja hän on työskennellyt muiden samasta ympäristöstä kotoisin olevien artistien kuten Trickyn ja Roni Sizen kanssa. Del Najan mukaan he kaikki kasvoivat punk- ja funk-musiikkia kuunnellen, ja samat asenteet siirtyivät myöhemmin heidän omaan musiikkiinsa. 
Del Naja on kirjoittanut aktiivisesti musiikkia Massive Attackille varsinkin yhtyeen Mezzanine-albumista lähtien. Kyseinen albumi muutti yhtyeen musiikkia kitaravoittoisemmaksi, enemmän Del Najan toivomaan suuntaan (hän itse myöntää, että hän sai tämän aikaan olemalla yhtyetovereidensa edessä tarpeeksi jääräpäinen ). Mezzaninella kuullaan Del Najan ääntä muutamalla kappaleella. Kappale "Inertia Creeps" on saanut vaikutteita Del Najan kokemuksista Istanbulissa.
Massive Attackin neljäs albumi, 100th Window, on käytännössä kokonaan Del Najan käsialaa. Se on saanut osakseen ristiriitaisia arvosteluja.

Kuvataiteet

Del Naja aloitti taiteilijanuransa graffitien parissa. Hänen erilaisia teoksiaan on ollut lehdissä ja äänitteiden kansissa, ja hän on julkaissut taiteestaan kirjan. Hänen sanotaan aikoinaan ottaneen osaa suurimpaan Isossa-Britanniassa koskaan olleeseen "graffitisotaan" wolverhamptonilaisen artistin Goldien kanssa.

Henkilö

Del Najalla on ollut useita riitoja Massive Attackin muiden jäsenten kanssa,
varsinkin Mezzaninen teon aikoihin. Tästä uutisoitiin tuolloin  brittiläisessä musiikkilehdistössä näkyvästi. 
Del Naja on poliittisesti aktiivinen ja on kritisoinut brittihallituksen toimia, vastustaen muun muassa vuoden 2003 Irakin sotaa. Vuonna 2005 hän järjesti Portishead-yhtyeen Adrian Utleyn ja Geoff Barrowin kanssa hyväntekeväisyyskonsertin Bristolissa vuoden 2004 tsunamin uhrien hyväksi.  
Del Naja pidätettiin vuonna 2003 epäiltynä lapsipornon hallussapidosta, mutta häntä vastaan ei lopulta nostettu yhtään syytettä.
Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä

Juoni

Pekka ja Pätkä perustavat kahden miehen orkesterin. Ennen lähtöään kiertueelle he opettelevat musiikkiliikkeen näyteikkunassa esillä olevan Hippaa ja Hoppaa -kappaleen nuotit ja harjoittelevat sitä kadulla. Kiertueella Turussa ja Tampereella harvalukuinen yleisö ei ole tyytyväinen esitykseen, vaan poistuu ärtyneenä salista. Kun Porissakin on läsnä vain yksi nukkuva katsoja, palaavat epäonnistuneet muusikot takaisin Helsinkiin. Kotona odottaakin kertausharjoituskutsu, ja kaksikko joutuu sammakkomieskurssille. Ollessaan harjoittelemassa uintitekniikkaa ulkosaaristossa, he löytävät luodolta merenneidon ja ottavat hänet mukaansa. Kaverukset jättävät Helmi-merenneidon odottelemaan kylpyammeeseen josta Justiina hänet löytää luullen sitä isoksi haueksi. Hän huutaa talonmies Pikkaraista apuun ja tämä kimpaantuneena tuleekin paikalle. Molemmat ovat näkemästään merenneidosta suunniltaan. Helmi päätyy lopulta Linnanmäen huvipuistoon vedenneidoksi (eräs silloinen vetonaula). Elokuvassa on myös nyrkkeilyottelu laivasto vastaan maavoimat.
Lopulta kaksikko kotiutetaan kiitoksin. Heidän lukiessaan sanomalehteä puistonpenkillä kaksi Suezille lähdössä olevaa YK-rauhanturvamiestä kolkkaa heidät tainnoksiin ja vaihtaa univormunsa heidän kanssaan. Pekka ja Pätkä toimitetaan taksilla Seutulan lentokentälle, josta lähtevä lentokone vie heidät Suezille suomalaiseen YK-rauhanturvakomppanian leiriin.
Valkjärvi (Hämeenlinna, Sappee)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,9 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kukkian alueeseen (35.781) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,2 metriä mpy.
Gagarin Cup

Gagarin Cup (ven. Кубок Гагарина, Kubok Gagarina) on palkintopokaali, joka annetaan KHL-jääkiekkoliigan voittaneelle joukkueelle. Palkinto jaettiin ensi kerran kauden 2008–2009 pudotuspelien päätteeksi. Palkinto on saanut nimensä venäläisen kosmonautin Juri Gagarinin mukaan. Gagarin oli ensimmäinen ihminen avaruudessa. Palkinnon nimeämiseen Gagarin Cupiksi on oletettavasti vaikuttanut se, että avauskauden viimeinen mahdollinen finaaliottelu olisi pelattu 12. huhtikuuta, joka on myös Gagarinin avaruuslennon vuosipäivä.
Igor Larionov esitteli Gagarin Cupin ensi kertaa julkisuudessa KHL:n ensimmäisen tähdistöottelun yhteydessä 10. tammikuuta 2009.

Nimeämishistoriaa

KHL:n komissaarin Aleksandr Medvedevin mukaan Cup nimettiin Gagarinin mukaan, koska venäläiset yhdistävät Gagarinin nimen erityiseen saavutukseen ja mies itse on kuvattu kansakunnan symbolina. Liigan perustajien mielestä Gagarinin läpimurto avaruuslentona toimii metaforana tavoitteelle, jossa KHL suorittaa läpimurron jääkiekossa.
Toinen vahva nimiehdokas palkinnolle oli neuvostoliittolaisen jääkiekkolegendan Anatoli Tarasovin nimi. Tarasovia pidetään neuvostoliittolaisen jääkiekon isänä, jonka saavutukset ovat poikkeukselliset ja kiistattomat. Myöhemmin päätettiin, että yksi KHL-liigan neljästä divisioonasta nimetään hänen mukaansa.
Strontiumperoksidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa strontiumperoksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden ja happojen kanssa muodostaen vetyperoksidia ja happea. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen oktahydraatti (SrO₂·8H₂O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Strontiumperoksidi on muiden peroksidien tavoin vahva hapetin.

Valmistus ja käyttö

Strontiumperoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla strontiumoksidia happi-ilmakehässä. Muita tapoja ovat strontiumoksidin ja vetyperoksidin välinen reaktio ja vetyperoksidin lisääminen strontiumsuolojen vesiliuoksiin, jolloin strontiumperoksidi saostuu. Strontiumperoksidia voidaan käyttää punaisen värin lähteenä pyrotekniikassa ja merkkiammuksissa. Sitä voidaan myös käyttää antiseptisenä aineena.
Mâtin

Ulkomuoto

Mâtin oli kookas ja lihaksikas. Sen pää oli suippo ja pitkä, korvat puolipystyt ja otsapenger tasainen.  Mahdolliset värit olivat ruskeavalkoinen, punainen, valkoinen ja fawn. Säkäkorkeus oli noin 61 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotua pidettiin voimakasluonteisena, mutta ei kuitenkaan merkittävän rohkeana.

Alkuperä

1800-luvulla jotkut kirjailijat pitivät rotua lurcherin vastineena. Sitä käytettiin suden ja villisian metsästykseen.
Alexandre do Nascimento

Alexandre do Nascimento (s. 1. maaliskuuta 1925 Malanje) on angolalainen roomalaiskatolilainen kirkonmies. 
Nascimento aloitti opintonsa kotimaassaan ja lähti vuonna 1948 Roomaan, jossa hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1952. Hän palasi pappisvihkimyksen saatuaan Angolaan ja oli siellä, kunnes lähti vuonna 1961 Lissaboniin. Hän palasi kotimaahansa toistamiseen vuonna 1971.
Nascimento tuli nimitetyksi Malanjen piispaksi ja toimi virassa vuoteen 1977. Hän oli vuodesta 1977 Lubangon ja vuosina 1986–2001 Luandan arkkipiispa. Nascimentosta tuli kardinaali 2. helmikuuta 1983. Hän oli kuitenkin jo täyttänyt 80 vuotta eikä siten voinut osallistua uuden paavin valintaan Johannes Paavali II:n kuoltua keväällä 2005.
Yrjö Helariutta

Ura

Yrjö Helariutta kirjoitti ylioppilaaksi Länsi-Porin lukiosta vuonna 1984. Filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1990 (pääaineenaan genetiikka) ja tohtoriksi vuonna 1995.  Genetiikan alaan kuuluvan väitöskirjan aiheena oli “Developmental expression and molecular evolution of the flavonoid biosynthetic genes in Gerbera hybrida”. Dosentin arvo 2001 (Helsingin yliopisto). Apulaisprofessorin asemassa vuosina 2003-2009 (Umeå Plant Science Center, Ruotsi). Nimitys professoriksi vuonna 2004 Turun yliopistoon ja vuonna 2005 Helsingin yliopistoon.
Helariutan työryhmän tutkimustyö paneutuu erityisesti sytokiniinin rooliin puunmuodostuksen säätelijänä sekä miten sytokoniini ja muut kasvunsäätelijät liikkuvat solusta toiseen osana säätelyprosessia. Mallikasveina ovat lituruoho, koivu ja poppeli. Professori Helariutta on toiminut akatemiaprofessorina kaudella 1.1.2013–31.12.2017. Loppuvuonna 2014 Helariutta kutsuttiin professoriksi Cambridgen yliopistoon jatkamaan tutkimustyötään ryhmänsä kanssa. Osa Helariutan työryhmästä jatkaa tutkimusta Biotekniikan instituutissa Helsingissä.
LG KS360

Tekniikka

Puhelimessa on sivusta liukuva qwerty-näppäimistö, jolla on nopea 
lähettää tekstiviestejä. 
Puhelimessa on kahden megapikselin kamera ilman automaattitarkennusta.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2016 – naisten joukkuekilpailu

Tulokset

Lähteet:
Michael Lerner

Michael Lerner (s. 22. kesäkuuta 1941 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdokkaana miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi Coenin veljesten elokuvasta Barton Fink (1991).
Michael Lerner syntyi romanianjuutalaisille vanhemmille ja varttui Bensonhurstin ja Red Hookin alueilla Brooklynissa. Hän opiskeli draamaa Lontoossa ja on myöhemmin tehnyt teatterirooleja sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Barton Finkin lisäksi Lernerin muita elokuvarooleja on ollut elokuvissa Lainsuojattoman blues (1977), Luokkakokous (1982), Harlemin yöt (1989), Häkkilintu (2001) ja The Bannen Way (2010).
Armenianjättiputki

Ulkonäkö ja koko

Armenianjättiputki on monokarppinen eli kerran kukkiva monivuotinen ruoho, se kuolee kukittuaan. Se on yleensä yksivartinen ja varsi saattaa olla jopa 5 metriä korkea. Sen lehdet ovat muuntelevia, ja niiden muoto voi vaihdella typäköistä ja leveänpuoleisista lehtiliuskoista kapeisiin ja teräväkärkisiin. Lehtilapa voi olla jopa 1 metrin levyinen. Kukan teriö säteittäinen, valkoinen. Terä- ja verholehtiä yleesnsä viisi. Heteitä on viisi. Emiö yhdislehtinen, kaksivartaloinen, kaksiluottinen. Kukinto on kerrannaissarja jossa on pienempiä sarjoja 50–120. Pääsarjan suojuslehdet varisevat aikaisin. Kukkii elo-syyskuussa. Sen hedelmä on 9–11 mm pitkä kaksi lohkoinen matalaharjuinen lohkohedelmä. Se voi tuottaa jopa 50 000 siementä.
Muutoin se muistuttaa ulkoasultaan suuresti yleisintä kaukasianjättiputkea ja sitä harvinaisempaa persianjättiputkea. Meillä luonnossa kasvaa myös alkuperäisiä isoja sarjakukkaiskasveja muutta niiden koko on selvästi jättiputkia pienempi.

Levinneisyys

Armenianjättiputken levinneisyys Suomessa tunnetaan huonosti, mutta sitä arvellaan kuitenkin olevan melko paljon enemmän kuin tiedetään. Venäjällä ja Virossa se on laajasti levinnyt.

Elinympäristö

Armenianjättiputki viihtyy aurikoisilla alueilla ja sen torjuntakeinoksi onkin kaavailtu joskus metsittämistä.

Käyttö

Armenianjättiputkea kehitettiin Euroopassa ja Neuvostoliitossa toisen maailmansodan jälkeen karjalle rehukasvisviksi. Se sopi huonosti rehukasviksi koska kasveja syöneiden eläinten maitoon ja lihaan tuli sivumakua. Vuonna 1957 sitä löydettiin ensimmäisen kerran Virosta, jossa sitä kasvaa nykyisin yleisesti maaseudun karjatilojen läheisyydessä.

Muuta

Tämä laji on säädetty haitalliseksi vieraslajiksi koko EU:n tasolla, minkä johdosta lajin maahantuonti, kasvatus, myynti ja muu hallussapito sekä ympäristöön päästäminen on kielletty.
Claude Champagne

Claude (s. Joseph Arthur Adonaï) Champagne (27. toukokuuta 1891 Montreal – 21. joulukuuta 1965 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen varhaisia opettajiaan olivat Orpha-F. Deveaux, Romain-Octave Pelletier ja Albert Chamberland. Hän sai diplominsa Dominion College of Musicista ja Montrealin kansalliskonservatoriosta. Myöhemmin hän lähti Pariisiin, jossa hänen opettajiensa joukossa oli Charles Koechlin.
Champagnen teoksissa on ranskalaisia vaikutteita. Hänen sävellyksiinsä lukeutuvat Hercule et Omphale täydelle orkesterille ja Berceuse pienelle orkesterille.
Cervantes-luokka

Taustaa

Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtajien piirustusten pohjalta Espanja valmisti kaikkiaan 18 alusta laivastolleen. Kaksi Argentiinan laivastolle hankittua olivat ensimmäisiä tilattuja aluksia. Cervantes saavutti koeajoissa 29,76 solmun nopeuden ilman varusteita.

Muutostyöt

Alusten keskilaivaan asennettu tykki korvattiin toisen maailmansodan päätyttyä kahdella kaksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Samoin aluksen kolmentuuman ilmatorjuntatykki korvattiin kaksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Luokan alukset luokiteltiin 1950-luvulla torpedoveneiksi (esp. torpederos) ja ne olivat palveluksessa 1960-luvun alkuun.
Jean Sibelius -kapellimestarikilpailu

Kansainvälinen Jean Sibelius -kapellimestarikilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995 Sibeliuksen satakolmekymmentävuotisjuhlavuoden kunniaksi ja Sibelius-Seura järjestää sen viiden vuoden välein Helsingissä. Kilpailu on avoin kaikkien kansallisuuksien kapellimestareille, jotka kilpailuvuonna täyttävät korkeintaan 35 vuotta. Vuodeksi 2010 suunniteltua kilpailua ei pidetty. Kilpailu tuo voittajille maineen ja rahapalkinnon lisäksi konsertointimahdollisuuksia.
Kilpailua edeltää videonauhakarsinta, johon esimerkiksi vuonna 2005 tuli 198 hakemusta. Itse kilpailut ovat nelivaiheiset ja niihin kutsutaan noin 20 osanottajaa. Tuomariston puheenjohtajana kaikissa kilpailuissa on toiminut Esa-Pekka Salonen.
Toistaiseksi viimeisessä, 11.–15. syyskuuta 2005 Helsingin Finlandia-talossa järjestetyssä kilpailussa nostatti kohua tuomariston päätös jättää varsinaiset palkinnot kokonaan jakamatta. Sytykkeenä oli Helsingin Sanomissa kilpailujen aikana julkaistu säveltäjä Jouni Kaipaisen mielipidekirjoitus, jossa hän kyseenalaisti ylipäätään musiikkikilpailujen ja erityisesti Sibelius-kapellimestarikilpailun merkityksen ja piti niitä "nurinkurisena" ilmiönä. Ratkaisua pidettiin yleisesti loukkauksena paitsi osallistujia, myös kilpailulle kaiken tukensa antaneita Radion sinfoniaorkesteria ja Helsingin kaupunginorkesteria kohtaan. Hannu-Ilari Lampilan mukaan kilpailusta jäi huijauksen jälkimaku, ja Esa-Pekka Salosen katsottiin saaneen tapauksen vuoksi imagoonsa kolhun. Jan Söderblom pääsi finaaliin ensimmäisenä suomalaisena kilpailun historiassa.

Vuoden 2005 Kansainvälisen Sibelius-kapellimestarikilpailun tulokset

I palkinto 15 000 €, ei jaettu
II palkinto 12 000 €, ei jaettu
III palkinto 10 000 €, ei jaettu

Muut palkinnot

Kannustuspalkinto 7 500 € Andreas Tselikas, Kreikka
Finaaliin osallistumispalkinto 1 500 € Jan Söderblom, Suomi
Finaaliin osallistumispalkinto 1 500 € Shuntaro Sato, Japani
Yleisradion erikoispalkinto Uljas Pulkkiksen tilausteoksen Trial parhaalle esittäjälle 1 000 € Jani Telaranta, Suomi

Vuoden 2000 Kansainvälisen Sibelius-kapellimestarikilpailun tulokset

I palkinto 15 000 dollaria Olari Elts, Viro
II palkinto 12 000 dollaria Yasuo Shinozaki, Japani
III palkinto 10 000 dollaria Stefan Solyom, Ruotsi

Vuoden 1995 Kansainvälisen Sibelius-kapellimestarikilpailun tulokset

I palkinto 15 000 dollaria, ei jaettu
II palkinto 12 000 dollaria Hirofumi Kurita, Japani
III palkinto (ex aequo) 7 500 dollaria Jurjen Hempel, Alankomaat, 7 500 dollaria Dorian Wilson, Yhdysvallat
Erikoispalkinto lupaavalle lahjakkuudelle 10 000 dollaria Michael Christie, Yhdysvallat
Un giorno di regno

Un giorno di regno, ossia il finto Stanislao (suom. Päivä kuninkaana) on italialaisen oopperasäveltäjä Giuseppe Verdin kaksinäytöksinen ooppera, jonka italiankielisen libreton kirjoitti Felice Romani. Libretto perustuu ranskalaisen Alexandre Vincent Pineu-Duvalin näytelmään ”Les Faux Dtanislas”. Ooppera sai ensi-iltansa Milanon Teatro alla Scalassa 5. syyskuuta 1840.
Un giorno di regno on Verdin ensimmäinen yritys koomiseksi oopperaksi. Teos oli kuitenkin lähes täydellinen epäonnistuminen, ja siihen liittyi myös säveltäjän henkilökohtaisia ongelmia, sillä hänen puolisonsa Margherita Barezzi kuoli sävellystyön aikana. Verdi ei palannut koomisten oopperoiden säveltämiseen ennen kuin vasta uransa lopulla oopperassa Falstaff.

Tarina

Ooppera kertoo maanpaossa elävän Puolan kuninkaan Stanisław Leszczyńskin (Stanislaus I 1677–1766) kohtalosta. Kun hänet oli karkotettu Puolasta ja hän oli menettänyt kruununsa Saksin Fredrik Augustille, hän palasi Puolaan ranskalaisten tukemana. Stanislaus kuitenkin menetti kruununsa uudestaan kolmen vuoden kuluttua hävittyään Saksin joukoille. Hän pakeni Ranskaan.
Johan Carl Emil af Frosterus

Johan Carl Emil af Frosterus (9. huhtikuuta 1830 – 31. tammikuuta 1900) oli senaattorina oikeusosastossa vuosina 1882–1890, ja sen jälkeen Vaasan hovioikeuden presidentti 1890–1900.
Hänen isänsä oli Robert Frosterus, jonka lapset aateloitiin isänsä ansioista vuonna 1875.
Samppanjaa ja syrjähyppyjä

Juoni

Lontoossa asuva amerikkalainen, vakuutusalalla työskentelevä Steve Blackburn (Segal) on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Muotisuunnittelija Vickie Allessio (Jackson) on hiljattain eronnut kahden lapsen äiti. Steve ja Vickie törmäävät yhä useammin toisiinsa hoitaessaan arkisia asioitaan Lontoossa. Steve on vaimolleen uskoton tämän ollessa matkoilla, kuten juuri nyt kun vaimo on käymässä vanhempiensa luona Yhdysvalloissa. Vickie on valmis pieneen seikkailuun Steven kanssa, kunhan se hoidetaan tyylillä eikä missään halvoissa motelleissa. Steve houkuttelee Vickien mukaan työmatkalleen Malagaan ja sen jälkeen yhteiselle lomaviikolle Marbellaan. Asiat eivät kuitenkaan järjesty aivan yksinkertaisesti.

Vastaanotto

Glenda Jackson sai roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon, ja elokuva tuotti viisi muutakin Oscar-ehdokkuutta. Jackson ja Segal saivat molemmat rooleistaan Golden Globe -palkinnon.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti Samppanjaa ja syrjähyppyjä tuoreeltaan hyväntuulisesti ja joustavasti ohjatuksi moderniksi komediaksi, joka tarjoaa hyviä Lontoo- ja Espanja-näkymiä ja Glenda Jacksonin mainiota näyttelijäntyötä.
Nuori Aleksis -palkinto

Nuori Aleksis -palkinto on Äidinkielen opettajain liiton (ÄOL) vuosittain jakama kirjallisuuspalkinto, jonka arvo on 1 500 euroa. Se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Palkintoa ei myönnetty vuosina 2004 ja 2011.

Historia ja toiminta

Keväisin Äidinkielen opettajain liitto kokoaa toisen asteen oppilaitosten opiskelijoista ”valtakunnallisen lukijaverkon”, joka tutustuu kevään ja kesän aikana edellisen vuoden aikana ilmestyneisiin kotimaisiin kaunokirjallisiin teoksiin. Lukijaverkko toimii eräänlaisena esiraatina, jossa kukin sen jäsen lukee kirjalistalta niin monta kirjaa kuin haluaa ja lähettää kesän lopuksi ÄOL:lle luettelon lukemistaan kirjoista ja niistä valitsemansa neljän kärjen perusteluineen. Viidestä kahdeksaan suosituinta kirjaa pääsee loppuraadin arvioitaviksi, joka puolestaan koostuu ahkerimmista raatilaisista. Raati valitsee voittajan, joka julkistetaan myöhemmin syksyllä.
Song Hyeong-cheol

Seuraura

Hyeong-cheol pelasi juniorina Suomessa. Hän pelasi kaudella 2009–2010 Kisa-Eaglesin C-nuorissa ja kaudeksi 2010–2011 Hyeong-cheol siirtyi Tapparaan. Hän pelasi sekä seuran B-, B2- että C-nuorissa. Hyeong-cheol voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Gyeong Seong High Schoolin joukkueeseen. Tämän jälkeen Hyeong-cheol pelasi vuoteen 2017 asti Yonsei Universityn yliopistojoukkueessa.
Marraskuussa 2017 Hyeong-cheol siirtyi loppukaudeksi 2017–2018 Aasian liigan Anyang Hallaan. Hän teki ensimmäisen ammattilaiskautensa aikana viidessä runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden maalin. Hyeong-cheol voitti kauden päätteeksi ALIH:n mestaruuden.

Maajoukkueura

Hyeong-cheol edusti Etelä-Koreaa MM-kilpailuissa vuonna 2018, jotka olivat joukkueen kaikkien aikojen ensimmäiset pääsarjatasolla. Etelä-Korean turnaus päättyi kuitenkin putoamiseen IA-divisioonaan. 
Hyeong-cheol pelasi myös alle 20-vuotiaiden IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2013 sekä IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Hyeong-cheol toimi Etelä-Korean kapteenina ja johdatti joukkueen hopeaan. Hän jakoi neljällä osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Lee Chong-hyunin ja Cho Seong-sikin kanssa. Hyeong-cheol valittiin Etelä-Korean turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Hyeong-cheol pelasi myös talviuniversiadeissa vuonna 2017.
Sonka

Sonka on kylä Rovaniemen kunnassa. Sonka sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Rovaniemen keskustasta Pellon suuntaan kantatie 83:n varrella.
Maisemallisesti kylässä on rantoja ja jääkauden jälkeisiä kivirakkoja, joista tunnetuin on Möötikkärakka, entinen Juhannuskallio.
Väestörekisterin mukaan vuonna 2011 Songan asukasluku oli 246. Kylän asukasluku on hieman noussut kylään muuttaneiden lapsiperheiden myötä. Nykyisin asukkaista kouluikäisiä on noin 10%, työikäisiä noin 50% ja eläkeläisiä noin 40%. Vapaa-ajan asutusta on alueella runsaasti, joten asukasmäärä kaksinkertaistuu kesäkuukausina.
Työpaikkoja tarjoavat Palosalmen Metsätyömieskoti, Lomakoti Seitaranta ja osa-aikaisesti kylän yrittäjät. Pääosin työikäinen väestö käy työssä Rovaniemellä ja muulla lähiseudulla. Lähin koulu on Sinetässä, kuten myös kauppa sekä posti. Songassa toimii myös kyläyhdistys.

Vapaa-ajanviettomahdollisuudet

Kylässä on valaistu pururata, jonne tehdään talvisin hiihtolatu. Kylätalon vierestä löytyy urheilukenttä, joka talvisin palvelee jääpelejä harrastavia. Songan luonto tarjoaa mahdollisuudet retkeilyyn, marjastukseen ja kalastukseen järvi- ja vaaramaisemissa. Sonkajärven Oitolan rannasta löytyy kunnallinen veneenlaskupaikka, kota ja laavu tulisijoineen. Sonkaan on hyvät yhteydet virallisia moottorikelkkareittejä pitkin.
Agapenor

Agapenor (muinaiskreikaksi Ἀγαπήνωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa arkadialaisten kuningas. Hän oli Ankaioksen poika ja Lykurgoksen pojanpoika. Yhtenä Helenan kosijoista myös hän valan velvoittamana osallistui Troijan sotaan. Hän sai Agamemnonilta käyttöönsä kuusikymmentä alusta, joilla hän johti arkadialaiset joukkonsa Troijaan. Hänet mainitaan yhdeksi Troijan hevoseen piiloutuneista miehistä.
Palatessaan Troijasta hän haaksirikkoutui myrskyssä Kyproksen rannikolle. Täällä hän perusti Pafoksen kaupungin ja sinne kuuluisan Afroditen temppelin.
Agapenor esiintyy kertomuksessa Harmonian kaulanauhasta, jossa Arsinoen nuhdeltua veljiään Alkmaionin murhasta nämä sulkivat hänet arkkuun ja antoivat Agapenorille orjaksi syyttäen sisartaan teosta. Myöhemmin Alkmaionin pojat surmasivat isänsä murhaajat Agapenorin talossa.
16. jääkäripataljoona

16. jääkäripataljoona oli valkoisten itäarmeijan 3. jääkäriprikaatin 6. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa.
Komentaja: jääkärikapteeni Arno Emil Jaatinen

Pataljoonassa palvelleita Saksan jääkäreitä

Adjutanttina jääkärivänrikki Julius Einari Kärnä (17. maaliskuuta 1918 alkaen), adjutanttina jääkärivänrikki Bror Albert Sjöberg, lääkintäaliupseerina jääkärivaravääpeli Vilho Villiam Tallberg, jääkärivaravääpeli Johan Albin Pekkarinen (17. huhtikuuta alkaen).