Olive Schreiner

Olive Emilie Albertina Schreiner (24. maaliskuuta 1855 Wittebergen, Etelä-Afrikka – 10. joulukuuta 1920) oli eteläafrikkalainen kirjailija, feministi ja sosialisti. Hän vastusti kolonialismia ja puolusti naisten oikeuksia.

Nuoruus

Olive Schreiner oli Gottlob ja Rebekka Schreinerin yhdeksäs lapsi. Hänen saksalainen isänsä ja englantilainen äitinsä olivat molemmat lähetyssaarnaajia Etelä-Afrikassa. Perheessä vallitsi tiukka kalvinistinen kuri. Perheen talous oli kuitenkin hyvin epävakaa, mikä johtikin lopulta Oliven joutumiseen eroon perheestään 12-vuotiaana.
Opiskeltuaan kolme vuotta Schreinerista tuli kotiopettaja, jona hän toimi seuraavat 11 vuotta. Jo varhain lapsena hän oli kapinoinut perheensä uskonnollista ilmapiiriä vastaan. Ollessaan kotiopettajana hän paneutui jälleen aiheeseen, luki merkittävää kirjallisuutta, kirjoitti novelleja ja kehitti omia ideoitaan, jotka myöhemmin leimasivat hänet viktoriaaniseksi vallankumoukselliseksi.
Vuonna 1881 Schreiner matkusti kotiopettajana ansaitsemillaan rahoilla Britanniaan toiveenaan päästä opiskelemaan lääketiedettä. Työskennellessään Edinburghin kuninkaallisessa sairaalassa hän kuuli naisten lääketieteellisestä koulusta Lontoossa, jonne hän pian muuttikin opiskelemaan. Lopulta hän joutui hylkäämään lääketieteen opinnot oman heikon terveytensä vuoksi.

Kirjailija ja radikaali

Opiskelun sijaan Schreiner päätyi kirjoittamaan romaanin The Story of an African Farm, joka julkaistiin vuonna 1883 salanimellä Ralph Iron. Se saavutti heti suosiota, ja sitä pidetään yhtenä ensimmäisistä feministisistä romaaneista. Hän sai teoksellaan hyväksyntää vallankumouksellisten parissa, ja ryhtyi paneutumaan yhä enemmän sosialismin oppeihin, käyden mm. erilaisissa kokouksissa, jota kautta ystävystyi johtavien radikaalien kuten Havelock Ellisin, Edward Carpenterin, Karl Marxin tyttären Eleanor Marxin ja Bruce Glacierin kanssa.

Aktivismi Etelä-Afrikassa

Vuonna 1889 Schreiner palasi Etelä-Afrikkaan ja tapasi kolme vuotta myöhemmin miehensä, Samuel Cronwrightin, jonka kanssa avioitui vuonna 1894. Ennen buurisotien puhkeamista vuonna 1899 hän menetti ensimmäisen lapsensa, mikä vaikutti hänen myöhempään tuotantoonsa. Hän julkaisi runsaasti fiktiivisiä kirjoituksia ja poliittisia esseitä ja Schreinerin rooli kehittyi poliittiseksi johtjaksi. Hän kirjoitti vastustuksestaan Cecil Rhodesin Afrikassa harjoittamaa kolonialistista toimintaa ja Englannin buurisotiin puuttumista kohtaan. Vuonna 1890 oli tavannut Cecil Rhodesin ja julkaisi myöhemmin 1897 kirjan Trooper Peter Halket of Mashonaland, joka kritisoi tämän toimia. 1900-luvulla hän kirjoitti poleemisia tekstejä, osallistui naisasialiikkeisiin ja oli pasifistisella kannalla ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen suhteen.
Schreinerin elämä ja kirjoitukset paljastivat kolonialismin jäljet Etelä-Afrikassa ja yhden naisen taistelun imperialismia ja naisten sortoa vastaan. Kaikesta huolimatta hänen teoksensa pursuavat rasistisia viitteitä afrikkalaisia kohtaan. Hänen ensimmäisessä kirjassaan hahmot kuvaavat palvelijoitaan usein ’neekereiksi’ ja ’eläimiksi’. Vaikka Schreiner puolusti naisten oikeuksia, hän näki afrikkalaiset sivistymättömänä rotuna kuten aikalaisensa Euroopassa. Sukupuolten välisestä tasa-arvosta tulisi sivistyneen ja kehittyneen Euroopan ylivertaisuuden indikaattori. Naisten oikeuksien parantaminen merkitsi näiden oikeuksien kieltämistä afrikkalaisilta. Jalot aatteet tasa-arvosta yhdistyivät puhtaasti rasistiseen ajatteluun, mikä oli ajalle tyypillistä.
Hänen viimeinen teoksensa Women and Labour julkaistiin 1911. Schreiner itse ei ollut tyytyväinen kirjaansa, mutta siitä tuli pian tärkeä feministinen julistus, jolla oli vaikutusta moniin nuoriin naisiin. Hän uskoi maailmanlaajuiseen naisasialiikkeeseen ja työskenteli naisten äänioikeuden eteen. Schreinerin näkemykset vaikuttivat suomalaiseen kirjailijaan ja sosialistiin Aino Malmbergiin, jonka novelleissa on yhtäläisyyksiä tämän teoksiin.

Viimeiset vuodet

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Schreiner matkusti takaisin Britanniaan. Siellä hän työskenteli rauhanliikkeessä ja monissa pasifistisissa järjestöissä. Elokuussa 1921 hän palasi takaisin Etelä-Afrikkaan ja kuoli neljä kuukautta myöhemmin sydänhalvaukseen. Hänet haudattiin ilman uskonnollisia seremonioita tyttärensä viereen Buffels Kopiin. Osa Schreinerin teoksista julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.