Mormonin kirja

Painaminen ja julkaiseminen

Saatuaan Mormonin kirjan käännöstyön valmiiksi Smith sai Mormonin kirjan tekijänoikeuden haltuunsa 11. kesäkuuta 1829. Samaan aikaan hän neuvotteli Egbert B. Grandinin, palmyralaisen kirjakauppiaan ja paikallisen sanomalehden Wayne Sentinelin kustantajan, kanssa kirjan painamisesta. Grandin ei aluksi ollut halukas yhteistyöhön, sillä hän tiesi, että monet Palmyran asukkaista tulevat boikotoimaan kirjaa. Martin Harris lupautui kiinnittämään maatilansa vakuudeksi, että Mormonin kirjan julkaisemiseen vaadittava 3000 dollarin summa maksettaisiin takaisin Grandinille.
Vuoden 1829 elokuun puolivälin tienoilla painaja oli valmis aloittamaan latomisen kirjaa varten. Painaminen tapahtui varotoimien varassa. Latominen tapahtui niin, että alkuperäistä käsikirjoitusta ei ollut toimistossa. Sen sijaan Oliver Cowdery kopioi alkuperäiskäsikirjoituksen ja vei kopion painettavaksi niin, että alkuperäinen käsikirjoitus oli turvassa. Käydessään toimistossa Oliverilla tuli olla koko ajan vartija vierellään, suojelemassa käsikirjoitusta. Vartijan tuli myös suojella öin ja päivin käsikirjoitusta. Hetkittäin kuitenkin myös alkuperäistä käsikirjoitusta käytettiin latomisen yhteydessä. John H. Gilbert, joka latoi ensimmäisen painoksen kertoi, että painaminen “alkoi elokuussa 1829 ja valmistui maaliskuussa 1830.” Koko tätä aikaa ei kuitenkaan voitu tehokkaasti käyttää painamiseen, joten todellinen painamisaika oli todennäköisesti noin kolme kuukautta.

Katsaus tarinaan

Mormonin kirjan tapahtumat alkavat vuoden 600 eaa. paikkeilla Jerusalemin  kaupungissa. Babylonialaiset olivat tähän aikaan piirittäneet Jerusalemin kaupungin ja pakkosiirtolaisuus oli piakkoin edessä. Juutalaiset profeetat aloittivat tähän aikaan työnsä saattaa kansa näkemään oma hengellisesti rappiollinen tilansa. Jeremia varoitti sekä saarnasi kansalle ja hänen elämäänsä sekä saarnojaan on kirjattu monessa Vanhan Testamentin kirjassa. Mormonin kirjan mukaan Lehi oli yksi näistä profeetoista, vaikkei häntä koskaan mainita Raamatussa. Juutalaiset eivät kuunnelleet hänen varoituksiaan ja messiaanista sanomaansa. Kirja kertoo hänen saaneen Jumalalta käskyn ottaa perheensä ja lähteä erämaahan, niin että Jumala voi johdattaa perhekunnan uuteen perintömaahan, luvattuun maahan. Erämaassa ollessaan Lehi lähettää neljä poikaansa takaisin Jerusalemiin hakemaan ”pronssiset levyt”, jotka sisälsivät profeettojen kirjoituksia samalla tapaa kuin Vanhassa Testamentissa. Lehin pojat tekevät vielä yhden matkan Jerusalemiin, tällä kertaa hakemaan toisen perhekunnan, jolla on naimaikäisiä tyttäriä. Tämän jälkeen alkaa kahdeksan vuoden erämaavaellus läpi Arabian niemimaan. Saavuttuaan merenrannalle Lehin vanhurskas poika Nefi saa käskyn rakentaa laivan ja retkikunta alkaa tehdä valmisteluja pitkää merimatkaa varten. Käyttäen Jumalalta saamaansa kompassin tapaista laitetta, jota kutsutaan kirjassa Liahonaksi, retkikunta vihdoin saavuttaa vastoinkäymisten kautta "luvatun maan" eli Amerikan mantereen.
Lehin kuoltua syttyy kiista johtajuudesta hänen poikiensa kesken. Nefi ottaa joukon vanhurskaita retkikuntalaisia ja he matkustavat pois Laamanin ja Lemuelin (Lehin jumalattomien poikien) luota luoden yhteisön, joka on kuuliainen Jumalan käskyille ja on menestyksellinen. Tämä vanhurskas yhteisö kutsuu itseään nefiläisiksi. Lehin toisten poikien Laamanin ja Lemuelin yhteisöä aletaan nimittää lamanilaisiksi. Jälkimmäisiä kohtaa kirous ja heidän ihonsa muuttuu tummaksi. 
Kirjassa on toistuvia ajanjaksoja, joissa nefiläiset menestyvät ja vaurastuvat. Nämä ajanjaksot taas johtavat usein hengelliseen rappioon, jonka seurauksena lisääntyvät sodat lamanilaisten kanssa sekä profeettojen kutsu kansalle nousemaan hengellisesti rappeutuneesta tilastaan. Kansan jouduttua nöyrtymään sotien ja parannuksen kautta alkaa uusi menestyksen kausi. Tämä on kaava, jota Mormonin kirjan tuhatvuotinen historia noudattaa pääpiirteittäin.
Nefiläisten historian edetessä kohti loppuaan lisääntyvät kertomukset sisäisistä erimielisyyksistä, hallituksen korruptiosta sekä suurista rosvojoukkoarmeijoista. Nerokas johtajuus, kutsut parannukseen ja sankaritarinat luovat hetkiä, jolloin edessä oleva väistämätön tuho hidastuu.
Ensimmäinen suuri tuho tapahtuu Mormonin kirjan mukaan vuoden 34 jaa. paikkeilla. Suuret luonnonmullistukset, maanjäristykset ja pyörretuulet tuhoavat suurimman osan jumalattomista ja jäljelle jääneet vaikeroivat kohtaloaan. Surun keskellä ihmiset saavat kuitenkin kokea ylösnousseen Jeesuksen Kristuksen ilmestyksen. Jeesuksen ilmestyksen sanotaan olevan Mormonin kirjan kohokohta. Jeesus muun muassa opettaa ihmisille vuorisaarnan seuraten ajoittain tarkasti samoja sanoja kuin Raamatussa Matteuksen evankeliumissa oleva versio vuorisaarnasta. Hänen kerrotaan valitsevan opetuslapsia, asettavan ehtoollisen, parantavan sairaita, opettavan ja rukoilevan sekä siunaavan pieniä lapsia.
Nefiläisillä seuraa 200 vuoden utopinen rauhan aika, jonka jälkeen he palaavat vanhoihin synteihinsä. Erimielisyydet, korruptio ja sota seuraavat, mutta tällä kertaa tuhoisasti. Sodat ovat alkusoittoa vanhurskaan kansanosan täydelliselle tuholle. Viimeinen suuri taistelu käydään kukkulalla nimeltä Kumora. Mormon, viimeinen suuri nefiläisten komentaja, selviytyy nähdäkseen kansansa tuhoutumisen. Mormon saa tehtäväkseen koota kansansa kirjoitukset ja toimittaa niistä kokonaisuus kultalevyihin, jotka kätketään maahan, Jumalan suojeltavaksi. Hänen poikansa Moroni jatkaa isänsä työn loppuun nefiläisten aikakirjojen kokoajana. MAP-kirkon opin mukaan sama Moroni ilmestyy Joseph Smithille ilmoittaen hänelle maahan kätketyistä kultalevyistä.