google/wiki40b huggingface dataset:
Eino H. Ahti

Eino H. (Hannes Eino Gabriel) Ahti (ent. Andersson; 14. maaliskuuta 1894 Vaasa – 2. helmikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kuplettilaulaja ja sanoittaja. Hän käytti nimimerkkejä Hannes Ahti, Ahti H. Einola, Aukusti Salo, Saaren Pekka, Eino Taatto ja Gabriel Tossu.
Eino H. Ahdin tuotantoon kuului useita lyhyitä näytelmiä, lastenkirjoja ja yksi romaanikin. Ahti kirjoitti myös Kustannus Oy Ilmarisen julkaisemiin lukemistolehtiin. Hän esiintyi lisäksi kuplettilaulajana Gabriel Tossun nimellä ja hän sanoitti kupletteja ja iskelmiä (Yö Kaivopuistossa, Kulkurin masurkka, Kulkuripoika Helsingissä, Maantien varrella)  Ahti H. Einolan nimellä.
Ahti oli suutarin roolissa Nyrki Tapiovaaran 1938 ohjaamassa elokuvassa Varastettu kuolema. Teuvo Tulion vuonna 1944 ohjaama elokuva Sellaisena kuin sinä minut halusit perustui taas Ahti H. Einolan aiheeseen.
David Bentley

Maajoukkueura

Bentley oli Englannin entinen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni. Hän on pelannut myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. 24. maaliskuuta 2007 Bentleysta tuli ensimmäinen englantilainen, joka teki maalin uudella Wembley Stadiumilla, kun Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkue kohtasi stadionin ensimmäisessä pelissä Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen.
Englannin maajoukkueessa Bentley teki debyyttinsä 8. syyskuuta 2007 Israelia vastaan.
Bessie Jones

Mary Elizabeth "Bessie" Jones (8. helmikuuta 1902 Smithville, Georgia – 4. syyskuuta 1984 Brunswick, Georgia) oli yhdysvaltalainen Georgian Sea Islandsilta kotoisin ollut gospel-laulaja. Hän oli yksi Georgia Sea Island Singersin perustajajäsenistä.
Musiikkitieteilijä Alan Lomax tapasi Jonesin tutkimusmatkallaan etelään 1950-luvun puolivälissä. Jones esiintyi Lomaxin dokumenteilla ja Sea Islandsilla tehdyillä äänitteillä. Vuonna 1972 julkaistiin Jonesin yhdessä folkloristi Bess Lomax Hawesin kanssa kirjoittama kirja Step It Down: Games, Plays, Songs, and Stories from the Afro-American Heritage. Jones levytti kaksi sooloalbumia: So Glad I'm Here (1973) ja Step It Down (1975).
Moby on käyttänyt levyillään sampleja Bessie Jonesin lauluista.
Henk Elzerman

Hendrik "Henk" Elzerman (s. 18. syyskuuta 1958 Haag, Etelä-Hollanti), on alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1976. Siellä hän karsiutui alkuerissä 400 ja 1500 metrin vapaauinneissa. Lisäksi hän osallistui 4 × 200 metrin vapaauintiviestiin, jossa Alankomaat sijoittui kuudenneksi ajalla 7.42,56. Hänen siskonsa Josien, ja hänen veljensä Hans olivat myös uimareita, ja edustivat kummatkin Alankomaita vuoden 1972 kesäolympialaisissa.
Rutajärvi (Orivesi, pohjoisin)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvi on C-kirjaimen muotoinen eli samalla hyvin kapea. Siinä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rutajärvet ovat autioita, mutta niiden lähelle tulee metsäautotie kantatieltä 66.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueeseen (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 183,1 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi suo-ojaa, joista yksi yhdistää sen viereiseen Rutajärveen. Järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Järvien vedet virtaavat suoalueen läpi Siikanevan eteläpuolelle Rooppiojaan.
Louis Saint-Laurent

Louis Stephen Saint Laurent (1. helmikuuta 1882 Compton – 25. heinäkuuta 1973) oli kanadalainen lakimies ja Kanadan liberaalipuolueeseen kuulunut poliitikko: oikeusministeri ja oikeuskansleri vuosina 1941–1946, alahuoneen jäsen vuodesta 1942, ulkoministeri 1946–1948 sekä pääministeri 1948–1957.
Tikkurilan lukio

Historiaa

Nykymuotoinen Tikkurilan lukio syntyi vuonna 2001, kun Tikkurilan alueen kaksi lukiota, Tikkurilan lukio (perustettu 1952) ja Simonkylän lukio (perustettu 1965), yhdistyivät. Uusi moderni lukiorakennus otettiin käyttöön lokakuussa 2002. Tikkurilan lukio sijaitsee samalla tontilla Jokiniemen koulun kanssa ja kuuluu ns. Jokiniemen koulukampukseen.
Koulurakennuksessa on avoin langaton verkko, kirjasto, liikuntasali, pieni kuntosali, tilavat luokat sekä lähes ammattiteatteritasoinen auditorio, jossa järjestetään myös useita koulun ulkopuolisia tilaisuuksia.

Painotukset, oppilaat

Tikkurilan lukio tarjoaa hyvin laajan kurssivalikoiman lisäksi viestinnän, elokuvan, musiikin, liikunnan ja matematiikan painotukset.  Tikkurilan lukiossa toimii myös kansainvälinen IB-linja, jolla opetus tapahtuu englanniksi.  
Vuoden 2016 yhteishaussa alin hyväksytty keskiarvo Tikkurilan lukion yleislinjalle oli 8,08 ja alin hyväksytty pistemäärä kansainväliselle IB-linjalle 13,75. Tikkurilan lukion 388 aloituspaikkaa tavoitteli hieman alle 460 ensisijaista hakijaa.
Tikkurilan lukiosta kirjoitti Yleisradion lukiovertailun mukaan esimerkiksi keväällä 2013 yhteensä 302 ylioppilaskokelasta ja keväällä 2015 yhteensä 292 kokelasta. Pakollisten lukuaineiden aineiden tulosten perusteella Tikkurilan lukio sijoittutui maan lukioiden parhaimpaan kolmannekseen. Vuoden 2015 syksyllä lukiosta valmistui 24 ylioppilasta ja kansainväliseltä IB-linjalta valmistui 28 IB-ylioppilasta. Keväällä 2016 ylioppilaaksi kirjoitti 298 keskiarvolla 4,47 (asteikolla I-L, eli keskiarvo 2016 oli C:n ja M:n välillä).

Vantaan aikuislukio

Tikkurilan lukion rakennusta käyttää myös noin 240 opiskelijan Vantaan aikuislukion Tikkurilan toimipiste.
Vuoden 2016 alusta Vantaan aikuislukio yhdistyi hallinnollisesti Tikkurilan lukioon. Vantaan aikuislukio on iltalukio, jolla on toimipiste Tikkurilan lisäksi Myyrmäen suuralueella Martinlaakson lukion yhteydessä. Opetus on jaettu viiteen 7–8 viikon mittaiseen jaksoon. Oppitunnit ovat näiden jaksojen aikana maanantaista torstaihin iltaisin kello 17–20.
Villaamil (1913)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1932.
HMS Delfinen (1934)

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 24. helmikuuta 1953. Se myytiin 1957 Malmöhön romutettavaksi.
Islamofobia

Taustaa

Uskonto kuuluu muun muassa Euroopan rasismin ja suvaitsemattomuuden vastaisen komitean rasismin standardien alaisuuteen. Viime vuosina on merkittävässä määrin eri Euroopan maissa rasististen tekojen taustalla ollut kyse uskontoon liittyvistä ennakkoluuloista. Erityisesti nämä teot ovat kohdistuneet muslimeja kohtaan.

Islamofobiaan yhdistettyjä tapauksia

Amanda Wisen ja Ghali Hassanin mukaan Cronulla Beachin mellakat vuonna 2005 olivat yksi seuraus Australian islamofobisesta ilmapiiristä.
Vuonna 2006 The Guardian raportoi Ceutassa Espanjassa tapahtuneesta muslimipyhäkön tuhopoltosta, joka kytkeytyi lehden mukaan vahvasti islamofobiaan.

Tapauksia Suomessa

Poliisiammattikorkeakoulun raportin mukaan vuonna 2007 poliisin tietoon tuli Suomessa 14 rikosepäilyä, joiden motiivina voitiin perustellusti pitää islamofobiaa. Näissä tapauksissa epäilty oli sanonut uhrille ennen pahoinpitelyä vihaavansa muslimeja tai muslimeja ja islamia oltiin solvattu yleisesti. Seitsemässä tapauksessa oli kyseessä pahoinpitely, yhdessä lievä pahoinpitely, kolmessa tapuksessa oli kyse kunnianloukkauksesta, yhdessä uskonrauhan rikkominen ja yhdessä tapauksessa rikosnimikkeenä oli vaaran aiheuttaminen. Viimeksi mainitussa tapauksessa epäilty oli heittänyt avoimesta ikkunasta ilotulitteen islamilaisen seurakunnan rukous- ja opetustiloihin. Yhdessä epäilyssä kiihottamisesta kansanryhmää vastaan oli epäilty ripustanut lyhtypylväisiin islamia herjaavia julisteita.

Käsitteen arvostelua

Brittiläinen kirjailija ja tutkija Kenan Malik on arvostellut islamofobian käsitettä kutsumalla sitä pelkäksi taruksi. Malik väittää islamofobia-käsitteen hämärtävän ja sekoittavan muslimivihan ja muslimien syrjinnän eron sekä islamin arvostelun. Malikin mukaan käsitettä käytetään myös hiljentämään islamin arvostelijat, mukaan lukien muslimit jotka haluavat uudistaa sitä.
Islamilaisen vallankumouksen jälkeen maapaossa elävä Iranin kommunistisen työväenpuolueen johtaja ja ihmisoikeusaktivisti Maryam Namazie on sanonut puheessaan sananvapauden puolesta, että ”islamofobia ei ole rasismia, koska uskontojen, aatteiden ja uskomusten sekä uskomuksista seuraavien käytäntöjen arvostelu ei ole rasismia. Myöskään uskomuksia kohtaan tunnetulla pelolla ja vihalla ei ole mitään tekemistä oikeisiin eläviin ihmisiin kohdistuvan rasismin kanssa.”
Esseistin ja uskontokriitikon Christopher Hitchensin mukaan syytöksessä ”muslimeihin kohdistuvasta rasismista” näkyy ”vapaavalintaisen uskonnollisen uskon ja ei-vapaavalintaisen etnisyyden tahallinen ja typerä sekoittaminen”.
Metzin epitomi

Teoksen synty

Teos on ehkä kirjoitettu Julianuksen vuonna 363 jaa. tapahtuneen Persian sotaretken innoittamana. Epitomin kirjoittaja on käyttänyt pitkälti samoja lähteitä kun Diodoros Sisilialainen, Junianus Justinus ja Quintus Curtius Rufus. Nämä niin sanottuun Aleksanteri "vulgataan" kuuluvat lähteet perustuvat pitkälti Kleitarkhoksen kadonneeseen Aleksanteri-elämäkertaan. Kleitarkhoksen perustuvan sisällön lisäksi epitomi sisältää muun muassa kolme pidempää pseudohistoriallista lisäystä: kirjeen intialaiselta kuningas Porokselta; kirjeen intialaisilta filosofeilta sekä Aleksanterin ja gymnosofistien keskustelun. Näiden kappaleiden on väitetty perustuvan aikaisempaan kokoelmaan, joka koostui kuvitteellisista Aleksanterin kirjeistä. Poroksen ja filosofien kirjeet on myös yhdistetty juutalaiseen Aleksanteri-traditioon.

Käsikirjoitushistoria

Metzin epitomi oli osa 900-luvulta peräisin olevaa niin sanottua Codex Metz 500 pergamentille kirjoitettua käsikirjoitusta, joka oli peräisin Metzin lähellä olevasta St. Arnulphus -luostarista. Käsikirjoitusta säilytettiin Metzin kaupunginkirjastossa vuoteen 1944 asti, jolloin se tuhoutui toisen maailmansodan aikana tulipalossa. P.H. Thomas julkaisi epitomin nykyisen version vuonna 1960. Se perustuu kahteen aikaisempaan julkaisuun ja Ranskan kansalliskirjastossa olleeseen kopioon alkuperäisestä tekstistä.
Käsikirjoitus sisälsi myös niin sanotun Liber de Morte -teoksen, joka tunnetaan myös nimellä "Aleksanteri Suuren viimeiset päivät ja testamentti".
Stubai

Stubai on jäätikkö Itävallan Tirolissa.

Talviurheilukeskus

Stubain jäätiköllä pääsee laskettelemaan ympäri vuoden. Hissillä pääsee 3 212 metrin korkeuteen. Alimmat hissiasemat ovat 1 750 metrin korkeudella. Koko Stubaitalin laakson alueella on hoidettuja rinteitä 147 kilometriä.
Hannu Kamppuri

Hannu Kamppuri (s. 1. heinäkuuta 1957 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti.
Kamppuri oli Suomen parhaita maalivahteja 1980-luvulla, mistä kertoo neljä valintaa SM-liigan parhaaksi maalivahdiksi. Kamppuri pelasi Suomessa kuudessa eri joukkueessa pääsarjaa: HJK:ssa, Jokereissa, Tapparassa, Saimaan Pallossa, Kärpissä ja KooKoossa. Hänen uransa alkoi HJK:ssa vuonna 1973. Seuraavat viisi kautta Kamppuri pelasi Jokereissa. Viimeisen Jokerit-kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan Edmonton Oilersiin WHA-liigaan. Seuraavana kautena Kamppuri torjui kiekkoja niin ikään Pohjois-Amerikassa, tosin farmisarjoissa.
Ensimmäisen Pohjois-Amerikan kiertueensa jälkeen Kamppuri palasi Suomeen 1980, Tampereen Tapparan joukkueeseen. Hän torjui neljä kautta Tapparassa ja johdatti joukkueen kahteen mestaruuteen. Tapparasta Kamppuri palasi taalakaukaloihin, NHL:n New Jersey Devils -joukkueeseen, jossa hän pelasi 13 ottelua ja lisäksi muutamia AHL- ja IHL-farmisarjoissa. Vuonna 1985 Kamppuri siirtyi SaiPaan, josta seuraavana vuonna Kärppiin. Uransa Kamppuri lopetti KooKoossa 1990. Yhteensä hän pelasi SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa 504 ottelua, joista kentällä 463, ja pudotuspeleissä 45 ottelua ja kaikki kentällä.
Kamppuri torjui maajoukkueessa 106 ottelussa. Hän edusti Suomea viisissä MM-kisoissa.
Kamppuri toimii vakuutus- ja rahoitusalalla, Finlandia Group -nimisessä yhtiössä.
Heikinkylä

Heikinkylä (ruots. Hindersby) on kylä Lapinjärven kunnassa. Kylä rajoittuu etelässä Lapinkylään, lännessä Pekinkylään, pohjoisessa sekä Kirkonkylään että Lindkoskeen ja idässä Ruotsinpyhtääseen. Heikinkylän nimi juontuu keskiajalla yleiseen Henrik-nimeen. Heikinkylän asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 257.
Kylässä tunnetun perimätiedon mukaan kylän alueelle ensimmäisenä asettui 1700 luvulla, Hindrik - ja hänen mukaansa koko kylä nimetty olisi. Hindriksby sai sittemmin nykyisen muotonsa "Hindersby" josta sen suomenkielinen nimi on käännetty Heikinkyläksi.
Rautatalo

Rautatalo on rakennus Helsingin Kluuvin kaupunginosassa Gasellin korttelissa osoitteessa Keskuskatu 3. Rautatalon suunnitteli suomalainen arkkitehti Alvar Aalto ja se valmistui vuonna 1955. Rakennus sijaitsee Domus Litoniin ja Kinopalatsin liiketalon välissä. Rautatalo tehtiin rautakauppa-alan keskusjärjestöjen rakennukseksi, mistä juontuu sen nimi.
Kutsukilpailun Rautatalosta järjesti Hakasalmen Oy vuonna 1951. Aalto voitti kilpailun ehdotuksellaan, jossa uusi rakennus liitettiin taitavasti jo olemassa olevaan ympäristöön. Rakennuksen tärkein tila on Marmorihalli, katutasoa ylempänä oleva kolmen kerroksen korkuinen kattovalaistu atrium, jota kiertävät toimistokerroksien parvet. Salin lattia on marmoria ja parvien kaiteet päällystetty travertiinilla. Salissa toimi rakennuksen valmistumisesta lähtien kahvila. Siitä ja sen miljööstä tuli suihkulähteineen ja viherkasveineen suosittu keidas keskelle kaupunkia, mutta kahvilatoiminta lakkasi 1980-luvun puolivälissä. 
Rautatalon Keskuskadun puoleinen julkisivu on kuparia, pronssia ja lasia. Se on yksi ensimmäisistä verhojulkisivuista Helsingissä. Pohjoispäädyn julkisivu on vuorostaan punatiiltä. Rautataloon asennettiin Suomen ensimmäiset "ajattelevat" hissit. Eräs lehti kirjoitti niistä seuraavasti:
»Hissi 'panee muistiin' myös matkan aikana tehdyt hälytykset ja pysähtyy matkallaan automaattisesti sen kerroksen kohdalle jolla nappia on viimeksi painettu huolimatta siitä, että hississä saattaa olla jo henkilö, joka on painanut hissin liikkeelle. Rautatalossa työskentelevät lausuivat tosin, että hissien salaisuudet selviävät nopeasti maallikoillekin, kun niitä päivittäin joutuu käyttämään.»
Miliza Korjus

Miliza Elizabeth Korjus [militsa] (18. elokuuta 1909 Varsova, Puolan kuningaskunta, Venäjä – 26. elokuuta 1980 Culver City, Yhdysvallat) oli isänsä puolelta vironruotsalainen ja äitinsä puolelta liettualais-puolalainen koloratuurisopraano ja näyttelijä.
Korjus opiskeli Kiovan konservatoriossa, aloitti laulajan uransa Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja siirtyi sieltä Baltian maihin ja Saksaan. Hänet kiinnitettiin Berliinin valtionoopperaan 1933, jossa hän sai lempinimen "Berliinin satakieli". Hänen tunnetuin kappaleensa on 1935 levytetty Warum?, jonka sävelsi saksalainen Theo Mackeben, Johann Wolfgang von Goethen erään runon katkelmaan. Korjus sai filmisopimuksen Hollywoodiin 1930-luvun lopussa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Unohtumaton valssi (The Great Waltz) 1938, josta hänellä oli parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuus. Muista elokuvista mainittakoon espanjankielinen Caballería del Imperio Meksikossa, jossa Korjus asui 1940-luvun alkupuolella, jonka jälkeen Yhdysvalloissa. Hän oli kahdesti naimisissa.
Hänen tyttärensä Melissa F(oelsch) Wells toimi diplomaattina mm. Yhdysvaltain Viron-suurlähettiläänä 1998-2001.
Pekka Niittyvirta

Pekka Niittyvirta (s. 1974 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija.
Niittyvirta on ollut Fotofinlandia-finalisti vuosina 2004, 2006, 2014 ja 2016. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 2003–2007 ja Kent Institute of Art and Design -koulussa Rochesterissa Englannissa 1998–2001.
Niittyvirta tunnetaan Greetings from Helsinki postikorttiprojektista, jossa jaettiin vuonna 2006 toisenlaisia turistikortteja ilmaiseksi kaupoissa ja kahviloissa. Niittyvirta sanoi kyllästyneensä, kun matkoilla postikorteista löytyi vain kliseisiä nähtävyyksiä todellisuuden sijaan. Tilanne näytti olevan sama myös Helsingissä kotiin palattua, joten hän alkoi kuvata Helsinkiä sellaisena kuin se näyttäytyy ihmisille päivittäin. Näissä Dogma-periaatteella kuvatuissa postikorteissa sataa räntää, kadut ovat remontissa ja penkeillä lojuu sammuneita. Tilanteet eivät ole lavastettuja, vaan keskustassa tavalliseen kulkureittien varrelta kuvattuja. Lähiöt eivät ole mukana. Korttien tekstit ovat totuttuja tyyliin "Greetings from Helsinki" tai "Helsinki by night". Nettisivuilla oli nähtävänä 150 postikorttia, painettuja oli 20.
Jussi Kosonen

Jussi Ilmari Kosonen (s. 1981) on jyväskyläläinen pasunisti, joka toimii soittaja-aliupseerina ja äänenjohtajana Ilmavoimien soittokunnassa Tikkakoskella. Palvelusarvoltaan Kosonen on ylikersantti.
Kosonen on esiintynyt myös muun muassa Lappeenranta Big Bandin, Boston Promenaden ja Jyväskylä Big Bandin riveissä. Kosonen toimii myös Suomen big band -yhdistyksen hallituksen jäsenenä.
Kososen säveltämä kappale Gran Turismo valittiin Esko Linnavalli -kilpailussa yleisön suosikiksi 2009. Kosonen tuli kolmanneksi SBBY:n fanfaarisävellyskilpailussa 2018.
Jussi Kosonen on Lauri Kososen poika ja Tatu Kososen veli.
Loimalahti

Loimalahti on Hämeenlinnan 26. kaupunginosa, ja se sijaitsee noin viisi kilometriä keskustan länsipuolella, Alajärven rannalla. Kaupunginosa on ollut asutuksen laajenemisaluetta ja sinne on 1990-luvulta alkaen rakennettu  ja rakennetaan useita uusia pientaloalueita. Näin Loimalahdesta on myös muodostunut kaupungin merkittävä läntinen asuinalue. Loimalahdessa sijaitsevat Loimalahden leirikeskus ja suosittu Tervaniemen uimaranta. Tervaniemi muodostaa osan osan Hämeen virkistysalueyhdistyksen ylläpitämää Tervaniemen ja Soininsaaren ulkoilualuetta. Alueella on lisäksi runsaasti yleisiä ulkoilureittejä sekä talvisin hiihtolatuja. Loimalahden osa-alueita ovat Hirsimäki, Sampo, Kuusisto sekä varsinainen Loimalahti. Kaupunginosaa rajaavat Hattelmala, Luolaja, Voutila, Vuorentaka, Majalahti, Munakas sekä vuonna 2009 Hämeenlinnaan liitetty Rengon entinen kunta.
William John Macquorn Rankine

William John Macquorn Rankine (5. heinäkuuta 1820 Edinburgh, Skotlanti – 24. joulukuuta 1872 Glasgow, Skotlanti) oli skotlantilainen insinööri ja fyysikko. Hänen mukaansa on nimetty nykyisin jo pois käytöstä jäänyt termodynaaminen lämpötila-asteikko, Rankine-asteikko. ORC-prosessi (Organic Rankine Cycle) on nimetty myös henkilön mukaan.
Alexandra Luke

Alexandra Luke (14. toukokuuta 1901 Montreal, Quebec – 1. kesäkuuta 1967 Oshawa, Ontario) oli kanadalainen taidemaalari. Hän maalasi aluksi maisemia Group of Sevenin tyyliin, mutta löysi 1930-luvun alkupuolella abstraktin taiteen ja kuului Ontariossa toimineeseen Painters Eleven -ryhmään yhtenä sen kahdesta naispuolisesta perustajajäsenestä.
Luke sai sairaanhoitajan koulutuksen Yhdysvalloissa, mutta ei harjoittanut saamaansa ammattia. Pian palattuaan kotimaahansa hän meni naimisiin Marcus Everett Smithin kanssa; Smith kuitenkin kuoli yllättäen neljä kuukautta häiden jälkeen vuonna 1925. Parille syntyi poika vuonna 1926. Vuonna 1929 Luke solmi uuden avioliiton Clarence Ewart McLaughlinin kanssa. Pari sai tyttären vuonna 1930. 
Maalaamisen Luke aloitti vasta vuonna 1928, ja 1940-luvulle saakka hän oli täysin itseoppinut. Luken opettajiin lukeutui sittemmin Jock Macdonald, jonka kanssa Lukelle kehittyi vahva suhde. Vuonna 1947 Luke pääsi Hans Hofmann School of Artiin (Massachusetts), jossa hän opiskeli vuoteen 1952 saakka lukuun ottamatta vuotta 1950. Vuosien 1952–66 välisenä aikana Luken töitä nähtiin 80:ssä näyttelyssä, joissa hän oli edustettuna sekä ryhmän jäsenenä että toisen taidemaalarin kanssa ja yksinkin. Ennen kuolemaansa Luke ehti lahjoittaa 81 maalauksen Alexandra Luke -kokoelman McLaughlin-gallerialle. Kokoelmaan kuuluu Luken omien teosten lisäksi muiden Painters Elevenin jäsenten ja myös Group of Seven -vaikuttajien maalauksia.
Dragsfjärd

Maantiede

Dragsfjärd sijaitsee Kemiön saaren lounaisosassa. Dragsfjärdin maa-ala on hyvin rikkonainen. Pinta-alasta vain 8 % oli maata. Suurin osa maa-alasta sijaitsee Kemiön saarella, jonka lisäksi kunnalla oli myös laaja saaristo. Hiittisten saaristo on ollut osa Dragsfjärdia vuodesta 1969 lähtien.
Dragsfjärdin itäosa on tasaista ja laajasti viljeltyä, mitä rikkoo useat kalliomäet. Entisen kunnan länsiosaa kutsuttiin nimellä Ölmos. Ölmos on yhteydessä muuhun saareen kahden kapean kannaksen kautta. Merenlahdet Norrfjärden, Röviken ja niiden väliin jäävä järvi Dragsfjärden erottavat Ölmosin Kemiöstä.
Merkittäviä vesistöjä ovat Dragsfjärdin keskellä sijaitseva Dragsfjärden, sekä Björkboda träsk, Hammarsboda träsk, Stora masugnträsket ja Storträsket. Ainoa joki on Norrfjärdeniin laskeva Sunnanåjoki.
Dragsfjärdissä on kolme taajamaa. Kunnan entinen keskus Taalintehdas, kirkonkylä Kärra ja Björkboda.

Kylät

Dragsfjärd on jaettu 26:een maarekisterikylään:
Björkboda, Genböle, Hammarsboda, Hertsböle, Kärra, Kråkvik, Labbnäs, Lillfinnhova, Långnäs, Nordanå, Purunpää, Rosendal, Rövik, Skinnarvik, Smedskulla, Storfinnhova, Stusnäs, Sunnanå, Söderby, Söderlångvik, Söglö, Taalintehdas (Dalsbruk), Tynglax, Ytterkulla, Ytterömos, Överölmos
Hiittinen on jaettu 14:ta maarekisterikylään:
Bergö, Biskopsö, Bolax, Böle, Hiittinen (Hitis), Holma, Högsåra, Kasnäs, Kaxskäla, Rosala, Stubbnäs, Tunhamn, Vänö, Vänoxa

Ruokakulttuuri

Dragsfjärdin pitäjäruoaksi äänestettiin 1980-luvulla keitetty hauki kananmunakastikkeella.
Fjodor Apraksin

Fjodor Matvejevitš  Apraksin (1661 – 10. marraskuuta 1728) oli venäläinen kreivi ja sotapäällikkö, joka loi Venäjän keisarikunnan laivaston.
Apraksin astui tsaari Fjodor III:n palvelukseen jo kymmenenvuotiaana ja kohosi yliamiraaliksi Pietari Suuren aikana. Vuonna 1700 hän oli Azovin kuvernööri ja amiraliteetin johtaja. Apraksin nimitettiin vuonna 1708 Inkerinmaalla ja Suomessa operoineen armeijan komentajaksi. Hän soti menestyksekkäästi Ruotsia vastaan voittaen ruotsalaisen ylipäällikkö Georg Lybeckerin johtamat joukot Inkerinmaalla vuonna 1708 ja vallaten piirityksen jälkeen Viipurin vuonna 1710. Apraksin toimi Venäjän Suomeen hyökänneen armeijan ylipäällikkönä vuonna 1713, valtasi Helsingin ja voitti ruotsalaiset muun muassa Kostianvirran taistelussa. Venäjän valloitettua Suomen Apraksin toimi vuodesta 1717 lähtien nimellisesti Suomen siviilihallinnon korkeimpana päällikkönä.
Vuosina 1712–1723 Apraksin oli Karjalan, Inkerinmaan ja Viron kuvernööri. Hän loi Venäjän laivaston ja komensi sitä Hangon edustalla käydyssä voitokkaassa Riilahden (ven. Gangut) meritaistelussa heinäkuussa 1714. 
Vuonna 1718 Apraksin nimitettiin amiraliteettikollegion johtajaksi. Vuonna 1720 perustettiin valtaneuvosto, johon Apraksin nimitettiin. Hän oli Venäjän edustajana Uudenkaupungin rauhanneuvotteluissa. Hän oli vuosina 1722–1723 käydyssä Venäjän–Persian sodassa Kaspianmerellä toimineen laivaston päällikkö. Apraksin toimi Itämeren laivaston päällikkönä vuosina 1723–1726.