google/wiki40b huggingface dataset:
Arman ja viimeinen ristiretki

Ohjelman idea ja sisältö

Arman ja viimeinen ristiretki on dokumentaarinen realityohjelma, jossa Alizad yhdessä ohjaaja-kuvaaja Tuukka Tiensuun kanssa matkustaa kahdeksaan valtioon ympäri maailman, tutustumaan maiden kulttuuriin ja ihmisten elämäntapoihin. Alizad ja Tiensuu tekevät kymmenen päivän mittaisen matkan jokaiseen maahan, yrittäen päästä 10 päivän ajaksi osaksi jotain yhteisöä, ryhmää, heimoa tai ympäristöä. Kaikki yhteisöt ovat erilaisia, mutta niistä kaikki ovat täysin länsimaisen kulttuurin ja elämäntavan ulkopuolella. Sarjassa Alizad ja Tiensuu yrittävät nähdä mahdollisimman paljon heimon tai yhteisön kulttuurista ja jokapäiväisestä elämästä, ja näyttää saman myös katsojille. Jokaisessa jaksossa kuvausryhmän pitää ansaita yhteisön luottamus, jotta he pääsevät osaksi sitä.
Jimin mukaan ohjelman pääpiste on luottamuksessa ja ystävyydessä.
Imatran Voima

Imatran Voima Oy (lyhenne IVO) oli valtion omistama energiantuotantoyhtiö. Yhtiön toiminta alkoi Imatrankosken patoamisella ja päättyi yhdistymiseen Neste Oy:n kanssa Fortum Oyj:ksi vuonna 1998.
Imatran Voima oli pääasiassa sähkön- ja lämmöntuotantoa harjoittava yhtiö, joka oli perustettu vuonna 1932 hallinnoimaan ja käyttämään Imatrankosken vesivoimalaitosta. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja oli vesivoimalan suunnittelija ja rakentaja Hugo Malmi. Yhtiön omistukseen tuli myöhemmin joukko muita voimalaitoksia, joista suurimpia ovat Oulujoki Oy:n voimalaitokset, Inkoon ja Naantalin voimalaitos hiilivoimalaitokset ja Loviisan ydinvoimalaitos. Yhtiön omistukseen kuuluivat turvevoimalaitokset Rauhalahden voimalaitos Jyväskylässä ja Joensuun voimalaitos Joensuussa sekä nykyisin Kanteleen Voiman omistama Haapaveden voimalaitos Haapavedellä.
Macgregor Kilpatrick Trophy

Macgregor Kilpatrick Trophy on American Hockey Leaguessa vuosittain runkosarjan eniten pisteitä keränneelle joukkueelle annettava palkinto. Palkinto on nimetty AHL:n hallituksen entisen jäsenen Macgregor Kilpatrickin mukaan.
Palkintoa on myönnetty kaudesta 1997-1998 lähtien. Vuosina 1952-1961 ja 1976-1977 ensimmäiseksi sijoittuneelle annettiin F. G. "Teddy" Oke Trophy.

Voittajat

Calder Cupin voittaneet joukkueet tummennettu.
Arfakinliputtaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan arfakinliputtaja on noin 33 cm. Naaras on hieman koirasta kookkaampi. Koiras on täysin musta lukuun ottamatta vihreää niskalaikkua, kiiltävän vihreää rintaa ja valkoista otsaa. Arfakinliputtajalla on muiden liputtajien tavoin päässä kuusi pidentynyttä pyöreäpäistä sulkaa. Naaras on selästään ruskea ja päästään musta. Naaraan vatsa on pohjaväriltään valkoinen ja siinä on kapeita, mustia poikkijuovia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Arfakinliputtajaa tavataan Indonesiasta Vogelkopin niemimaan alueelta. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät 1 400 – 1 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin ravintoa ovat pääasiassa hedelmät, erityisesti viikunat.
Superpesiksen kuukauden pelaaja

Superpesiksen kuukauden pelaaja valittu kaudesta 2008 lähtien. Palkinto on jaettu Miesten ja Naisten Superpesiksen pelaajalle kuukausittain. Valinnan suorittaa Suomen Pesäpalloliitto.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittaneet Toni Kohonen ja Henri Puputti (kuusi kertaa) ja naisten palkinnon Emma Nieminen, Sirpa Pollari ja Paula Saloranta (neljä kertaa).
You Know You’re Right

Historia

"You Know You’re Right" -kappaleen kirjoitti vuonna 1993 Nirvanan keulahahmo Kurt Cobain. Yhtye esitti kappaleen ensimmäisen ja ainoan kerran livenä samana vuonna 23. lokakuuta Chicagossa, mutta myöhemmin Cobain kielsi koko kappaleen olemassaolon. Kappaleen esitti livenä Cobainin vaimon Courtney Loven yhtye Hole MTV Unplugged -keikalla vuonna 1995. Kappaleesta äänitettiin studioversio 30. tammikuuta 1994 Robert Lang -nimisellä studiolla Seattlessa, ja se on luultavasti Nirvanan viimeinen studiossa äänitetty kappale.
Kappale julkaistiin vuonna 2002 Nirvana-albumilla ja siitä tehtiin single ja musiikkivideo. Se oli Billboard Hot 100 -singlelistalla sijalla 45.
Kappaleen akustinen demoversio julkaistiin vuonna 2004 yhtyeen With the Lights Out -box-setillä ja vuonna 2005 Sliver: The Best of the Box -kokoelma-albumilla.
Joni Niiranen

Joni Niiranen on suomalainen salibandyn pelaaja. Niiranen on laitahyökkääjä ja hän pelaa Salibandyliigassa Loviisan Torin joukkueessa.
Salibandyliigassa Niiranen on Torin lisäksi edustanut myös Tapanilan Erää sekä Espoon Oilersia. Niiranen on myös pelannut yhden kauden Sveitsinliigassa UHC WaSan joukkueessa. Niiraselta löytyy yksi suomen mestaruus sekä kolme pronssia.
Suomen maajoukkueessa hän on pelannut 12 ottelua. Jonin pikkuveli Niklas Niiranen on myös salibandyn pelaaja.
Aino Autio

Aino Eliisa Autio (myöhemmin Isomäki, s. 4. tammikuuta 1932 Seinäjoki) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 80 metrin aitajuoksu.
Aino Autio karsiutui Helsingin 1952 olympialaisissa 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Autio osallistui myös pikaviestiin, jossa Suomen joukkue karsiutui alkuerissä. Autio edusti Suomea kolmessa maaottelussa 1951–1953.
Seuratasolla Autio edusti Seinäjoen Urheilijoita. Vuonna 1952 hän juoksi 200 metrin Suomen ennätykseksi ajan 26,6. Autio voitti 80 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden vuonna 1951 ja saavutti lisäksi hopeaa vuonna 1952 sekä aidoissa että 200 metrillä.
Anders Lindhielm

Anders Lindhielm (Lindhjelm) (14. syyskuuta 1634 Tukholma – 14. syyskuuta 1704 Viipuri) oli aatelinen hallintomies, joka toimi Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherrana.
Lindhielmin vanhemmat olivat kamarikollegion sihteeri Grels Kustaanpoika ja Ellika Appelbom. Hän käytti vuoteen 1660 saakka nimeä Lindeberg. Palveltuaan Ruotsin lähetystössä Alankomaissa sekä Pommerissa Lindhielmistä tuli kamarikollegion sihteeri 1663. Hänet aateloitiin 1666 nimellä Lindhielm, kamarineuvos hänestä tuli 1875 ja Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra 1869. Puhuttuaan vuoden 1680 valtiopäivillä reduktion puolesta hän joutui toimimaan sen puolesta eri maakunnissa. Ruotujakolaitoksen mukaisesti järjestetty ratsurykmentti saatiin Viipuriin Lindhielmin työn tuloksena 1692 ja ruotujako uusittua täydellisesti vuoteen 1697 mennessä. 1692 Lindhielm korotettiin vapaaherraksi, 1699 hän oli mukana Moskovan matkanneessa suuressa lähetyskunnassa.
Lindhielmin puoliso vuodesta 1667 oli Anna Engel Skyttehielm (k. 1726).
Watton-at-Stone

Watton-at-Stone on kylä Hertfordshiren kreivikunnassa Isossa-Britanniassa. Vuonna 2001 kylässä oli 2 272 asukasta.
Kekrola

Kekrola oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Kylän keskustasta oli matkaa rajalle nelisen kilometriä, Kivennavan kirkonkylään Seppälän kylän ja Ronnunkylän kautta 12 kilometriä.
Kekrolassa oli talvisodan syttyessä 63 tilaa. Kekrolan tilat olivat pieniä, vain kolmasosa tiloista oli elinkelpoisia ilman muualta hankittuja sivuansioita. Monet pikkutilalliset olivat käsityöammatin harjoittajia. Ennen Suomen itsenäistymistä kekrolalaiset elivät kaupankäynnillä Pietariin. Sinne ja pietarilaisille Kivennavalla ja Terijoella asuville huvila-asukkaille maa- ja karjataloustuotteita sekä kaikkea muuta, marjoja, sieniä, metsälintuja, saunavastoja. Kekrolan kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902 vuokrahuoneistossa ja omassa koulurakennuksessa v.1906. Kekrolassa kävivät koulua Seppälän kylän ja Ronnunkylän lapset kunnes Seppälän koulu valmistui vuonna 1925. 
Nykyisin Kekrolan kylän paikkeilla on muutama talo peltojen ja metsän keskellä tien A120 varrella.
Pinhel

Pinhel on kunta Guardan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 484,5 km² ja väkiluku noin 10 400.
Pinhelin nykyinen pormestari on sosiaalidemokraatti António Ruas. Kunnan juhlapäivä on 25. elokuuta.
Soutu

Soutu on ikivanha veneen kuljetustapa pitkin vesistöjä. Vesistöjen välisillä taipaleilla ja koskipaikoissa soutamisen sijaan on käytetty veneen työntöä ja hinaamista. Soutuvene on usein muita kulkuvälineitä käytännöllisempi vesistöisellä alueella liikkumiseen. On ollut pitkiä kirkkoveneitä, joita soutamaan on tarvittu useita airoparillisia väkeä. Vielä enemmän soutajia on käytetty antiikin kaleerilaivoissa, joita käytettiin sota-aluksinakin. Tuulivoima on ollut iät ja ajat soutajien apuna. Varsinaisen uhan soutuperinteelle vesiliikenteessä on aiheuttanut ensin suurilla merillä höyrykone ja sittemmin pienveneilyssäkin polttomoottori.

Kilpasoutu

Urheilussa soutu jaetaan tavallisesti ns. olympialuokkien soutuun, sisäsoutuun ja puuvenesoutuun.

Puuvenesoutu

Puuvenesoutua on Suomessa harjoitettu iät ja ajat myös kilpailumielessä, mutta lajia alettiin toden teolla kilpailumielessä laajamittaisesti harjoittaa Sulkavalla 1970-luvulla. Vuosittainen Sulkavan soudut onkin maailman suurin yksittäinen soututapahtuma. Puuvenesoudussa kilpailumatkat vaihtelevat kahden ja 58 kilometrin välillä. SM-kisat järjestetään kahden, kymmenen, 30:n ja 58:n kilometrin matkoilla. Soutuluokat ovat yksinsoutu, vuorosoutu, jossa toinen soutaa ja toinen meloo, sekä parisotu, jossa kaksi soutaa yhtä aikaa. Veneet ovat vanerisia, enintään 6,5 metriä pitkiä. Liikkuva penkki on sallittu.

Kirkkovenesoutu

Kirkkoveneet ovat 12-metrisiä, vanerisia, kilpailukäyttön tarkoitettuja veneitä. Venekunnassa on 14 soutajaa ja perämies. Veneissä on liikkuvat penkit. Kirkkoveneitä käytetään myös retkisoutuun. Tällöin veneissä on useimmiten kiinteät, perinteisen malliset penkit.

Sisäsoutu

Sisäsoutu on soutu-urheilun lajeista uusin. Sisäsoutukilpailuissa käytetään Concept 2 -soutulaitetta, joka näyttää soutajan soututehon vauhtina 500 metriä kohden, kalorien kulutuksena tai watteina. Sisäsoutu on tavallinen harjoitusmuoto, mutta myös kilpailutoimintaa on. Lajin normaali kilpailumatka on olympialuokkien veneiden mukaisesti 2 000 metriä, myös muilla matkoilla on kilpailuja. MM-kilpailut järjestetään vuosittain Bostonissa.
Leena Hämet-Ahti

Raija-Leena (Leena) Hämet-Ahti (o.s. Hämet, s. 3. tammikuuta 1931 Kuusamo) on suomalainen kasvitieteilijä ja Helsingin yliopiston apulaisprofessori emerita.  Hän on ollut mukana tekemässä tärkeitä Suomen flooran perusteoksia Retkeilykasviota (1984, 1998) ja Suomen puu- ja pensaskasviota (1992). Hämet-Ahti on toiminut myös Helsingin yliopiston kasvitieteellisen puutarhan esimiehenä. Hämet-Ahti väitteli tohtoriksi 1963 tunturikoivukasvillisuudesta.
Hämet-Ahti sai Suomen Kulttuurirahaston palkinnon vuonna 1990  ja Suomen Biologian Seura Vanamon hopeisen Kairamo-mitalin 2007 "tunnustuksena monipuolisista ansioistaan kasvitieteessä, yliopisto-opetuksessa, tieteen popularisoinnissa ja suomalaisen kulttuuriperinnön vaalimisessa". Hänen kirjoistaan Maarianheinä, mesimarja ja timotei palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla 1987 ja Suomen puu- ja pensaskasvio valittiin vuoden tiedekirjaksi 1989. 
Hämet-Ahti on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1991. Hänen puolisonsa on kasvitieteilijä Teuvo Ahti.
Fiskarsinjoki

Reitti

Fiskarsinjoki kulkee puistomaisessa kulttuurimaisemassa. Melko tasaisesti virtaavan joen varrella on jokunen kivinen, koskimainen osuus. Vesi on melko kirkasta. Fiskarsinjoki on verraten tasalevyinen, joskin siinä on muutama kapeikko; keskileveys on kahdeksan metriä. Joen hyönteisfauna on runsaanlainen, sillä veden happamuus on parhaimmillaan 7,3. Fiskarsinjoen meritaimenkanta on rauhoitettu.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Häävieras

Juoni

12-vuotias poikamainen Frankie-tyttö elää suljetussa perhepiirissä ja jumaloi isoveljeään, joka on menossa naimisiin. Tyttö karkaa kotoa, koska olisi halunnut veljensä mukaan häämatkalle. Murrosiän traumoja tuottaa myös nuoren serkkupojan äkillinen kuolema. Apua tuo ymmärtäväinen musta palvelijanainen Berenice.
Willy Ronis

Willy Ronis (14. elokuuta 1910 Pariisi, Ranska – 12. syyskuuta 2009) oli ranskalainen valokuvaaja, joka keskittyi tuotannossaan elämään sotien jälkeisessä Pariisissa ja Provencessa. 
Ronisin isä oli Odessasta pakolaisena Ranskaan muuttanut ukrainanjuutalainen ja äiti Liettuasta pakolaisena tullut pianonsoitonopettaja. Hänen alkuperäinen intohimonsa oli musiikki, mutta palattuaan asepalvelusta vuonna 1932 hän joutui sysäämään opintonsa syrjään isän sairastuttua syöpään. Hän otti vastuulleen perheen muotokuvaamon, mutta valokuvaamo meni nurin, ja hän ryhtyi freelance-kuvaajaksi. 1950-luvulta lähtien hän kuului alan johtaviin nimiin. 
Ronis oli ensimmäinen Lifelle työskennellyt ranskalainen valokuvaaja. Hänen töitään oli näytillä Museum of Modern Artissa jo vuonna 1953, ja hän kuului Edward Steichenin kuuluisaan The Family of Man -näyttelyyn. Hänelle myönnettiin vuonna 1957 Venetsian biennaalin kultamitali. 
Ronis sai vuoden 1981 valokuvakokoelmallaan Le fil du hasard Nadar-palkinnon. Hänen tunnetun valokuvansa Nu provençal (1949) kohteena oli hänen oma vaimonsa, Anne Marie; hän valokuvasi Anne Marien vielä tämän myöhemmällä iällä tämän kärsiessä jo Alzheimerin taudista. Anne Marie kuoli vuonna 1991.
Ronis joutui lopettamaan valokuvauksen 2000-luvun alussa. Hän joutui turvautumaan kävelykeppiin eikä kyennyt enää kameran sujuvaan käsittelyyn.
Cosmic Space Jorma

Cosmic Space Jorma oli vuosituhannen vaihteessa toiminut, kokeellista rock-musiikkia esittänyt suomalainen yhtye. Cosmic Space Jorman musiikissa oli vaikutteita progressiivisesta rockista, metallista, funkista ja psykedeliasta. Megamania julkaisi yhtyeeltä vuonna 2000 albumin Di Hirba!, joka kuitenkin sai kielteisen vastaanoton.
Ala-Vehkajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 76 hehtaaria, se on 3,4 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 9,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,8 metriä mpy.
M/S Strada Corsa

1978–2002

Alus laskettiin 20. maaliskuuta 1978 vesille, ja 31. heinäkuuta se luovutettiin Stena Container Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Merzario Espania -nimisenä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Elokuussa laiva aikarahdattiin eli vuokrattiin italialaisen Merzario Lines -varustamon liikenteeseen. Samalla alus myös sai nimen Merzario Hispania. Tammikuussa 1980 laiva aikarahdattiin Townsend Thoresen European Ferriesin Felixstowen ja Europoortin väliseen liikenteeseen. Rahtaaja antoi laivalle nimen Nordic Ferry. Nordic Ferry oli kunnostettavana Hapag Lloyd Werftin telakalla Bremerhavenissa Saksassa 16. joulukuuta 1980 ja 7. helmikuuta 1981 välisen ajan. Alus sai muun muassa ylimääräisen sääkannen ja lisää matkustajapaikkoja. Huhtikuussa 1982, Falklandin sodan aikana, Britannian puolustusvoimat tilasi Nordic Ferryn kuljettamaan tavaraa Falklandinsaarille. Alus palasi jälleen Felixstowen ja Europoortin välille 25. elokuuta 1982. Joulukuussa 1984 Nordic Ferry myytiin Monarch Steamshipille. Kotipaikkana säilyi Lontoo. Maaliskuussa 1986 laiva meni Wilton Feyenoord B.V:n telakalle Alankomaihin, jossa siitä tehtiin matkustaja-autolautta. Kesäkuussa laiva aloitti liikennöinnin Felixstowen ja Zeebruggen välillä. Nordic Ferry törmäsi 4. helmikuuta 1987 yhteen San Salvador -nimisen rahtilaivan kanssa Harwichin lähistöllä. Laiva rekisteröitiin 31. joulukuuta 1987 P&O European Ferriesin omistukseen kotipaikkanaan Felixstowe. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui kuitenkin vasta vuonna 1989. Maaliskuussa 1991 Natwest Finance osti laivan ja vuokrasi sen P&O European Ferriesin liikenteeseen.
Helmikuussa 1992 alus nimen Pride of Flanders. Laiva asetettiin 22. lokakuuta 1995 Felixstowen ja Zeebruggen väliseen matkustajaliikenteeseen. Jo seuraavana päivänä reitti muuttui, kun Europoort korvasi Zeebruggen reitillä. Marraskuussa 1995 Pride of Flanders meni Harland and Wolffin telakalle Belfastiin, jossa siitä tehtiin jälleen rahtilaiva. Telakalta päästyään alus jatkoi vanhalla reitillään.

2002–

Heinäkuussa 2002 ruotsalainen Stena Line -varustamo osti aluksen ja rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan alusrekisteriin Flanders-nimisenä. Alus aloitti 15. syyskuuta Harwichin ja Europoortin välisessä liikenteessä. Myöhemmin syyskuussa Scandlines vuokrasi Flandersin muutamaksi viikoksi Travemünden ja Trelleborgin välille. Marraskuussa 2002 laiva sai nimen Stena Transporter. Vuoden 2003 alussa Stena Transporter oli muutaman viikon Killingholmen ja Hoek van Hollandin välisessä liikenteessä. Huhtikuusta heinäkuuhun alus kulki Irlannin Dublinin ja Britannian Holyheadin välillä. Heinäkuussa alus siirtyi jälleen Harwichin ja Rotterdamin välille.
Alus liikennöi 23. syyskuuta ja 6. lokakuuta 2007 välisen ajan Dublinin ja Holyheadin välillä, jonka jälkeen palasi takaisin aiemmalle reitilleen. Alus poistettiin 1. maaliskuuta 2009 liikenteestä. Kesäkuussa 2009 italialainen Stradevlue Of Italy osti aluksen ja nimesi sen Strada Corsaksi.
Ruokopuolinen (Asikkala, Urajärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93,1 metriä mpy.
The Legend of Zelda: Spirit Tracks

Pelaaminen

Linkiä ohjataan Phantom Hourglassin tapaan kosketuskynällä. Link voi ohjata höyryjunaa, johon saa myöhemmin kanuunan. Tower of spirits -tornissa Link saa ohjattavakseen Kummitussotilaan (Phantom), jonka avulla voi ratkaista arvoituksia. Kummitussotilasta ohjataan piirtämällä reitti kosketusnäytölle.

Tarina

Tarun mukaan kolme henkeä olivat kansojen apuna, kunnes pahuuden kuningas Malladus tuli tuhoamaan kaiken. Hyvä ja paha taistelivat, ja kun kuningas Malladus oli voittamassa, henget lukitsivat hänet maan sisälle. Link kuuntelee tarinaa mieheltä, jolloin junakuljettaja nimeltään Alfonzo saapuu sisään ja muistuttaa tapaamisesta prinsessa Zeldan kanssa Hyrulen linnassa.
Alan Dale

Alan Hugh Dale (s. 6. toukokuuta 1947 Dunedin Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Charles Widmorena televisiosarjassa Lost ja Caleb Nicholin roolista televisiosarjassa O.C. Hänen ensimmäisiä kansainvälisiä televisioroolejaan oli vuonna 1985 alkanut kahdeksanvuotinen rooli Jim Robinsonina australialaisessa saippuasarjassa Neighbours.
Televisioroolien lisäksi Dale on myös esiintynyt muun muassa elokuvissa Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta, Star Trek: Nemesis ja The Girl with the Dragon Tattoo.
Dale oli naimisissa Claire Dalen kanssa vuosina 1968–1979. Nykyään hän on naimisissa entisen Miss Australian Tracey Pearsonin kanssa ja heillä on neljä lasta.
Thomas Hill Green

Thomas Hill Green (7. huhtikuuta 1836 – 26. maaliskuuta 1882) oli englantilainen filosofi, poliittinen radikaali ja raittiusmies. Green kuuluu brittiläisiin idealisteihin. Muiden brittiläisten idealistien tavoin hän sai huomattavasti vaikutteita G. W. F. Hegelin metafyysisestä historisismistä.
Magnus Brostrup Landstad

Magnus Brostrup Landstad (7. lokakuuta 1802 Måsøy – 8. lokakuuta 1880 Kristiania) oli norjalainen pappi, virsirunoilija ja kansanperinteen kerääjä.
Landstad suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1827 ja toimi pappina useassa eri paikossa, kuten Seljord, Fredrikshald ja Sandar. Landstad tunnetaan erityisesti virsirunoilijana ja kansanperinteen kerääjänä. 
Hän oli perehtynyt hyvin norjalai­siin kansanlauluihin ja kokosi kansaperinnettä. Hänen kokoamaansa kansaperinnettä, muistiinpanoja, kertomuksia ja kansanlauluja on noin 30.000 käsinkirjoitettua sivua.
Reformaatiosta saakka virallisena kielenä ja myös jumalanpalveluskielenä oli Tanska. Landstad halu­si palauttaa norjan myös kirkon kieleksi. Erityisesti hän oli kiinnostunut reformaationajan virsistä ja halusi kohottaa norjan kielen takaisin eläväksi jumalanpalveluskieleksi tanskan asemasta.  
Häntä pyydettiin 1852 laatimaan virsikirja Norjan kirkkoa varten ja se valmistui 1868 sekä uudistettuna 1924. Se oli ensimminen norjalainen virsikirja, ja  oli käytössä vuoteen 1926.Kirja tunnetaan nimellä Landstadin virsikirja.  Landstad kirjoitti itse 65 virttä. Norjan kirkon virsikirjassa  on 14 hänen kirjoittamaansa ja 30 hänen kääntämäänsä tai muokkaamansa virttä.
Ernst Lohrmann

Ernst Bernhard Lohrmann (30. kesäkuuta 1803 Westfalen – 17. kesäkuuta 1870 Tukholma) oli saksalaissyntyinen  suomalainen kirkkoihin ja julkisiin rakennuksiin erikoistunut arkkitehti. 
Lohrmannin vanhempien nimet eivät ole tiedossa, hänen vaimonsa oli Julie Stagge. Lohrmann opiskeli ensin Göttingenissä vuodesta 1821 alkaen ja suoritti sitten Berliinissä maanmittausalan tutkinnon vuonna 1827. Valmistuttuaan hän toimi Preussissa maa- ja vesirakennusten tarkastajana, kunnes siirtyi Suomeen 1841. Hän toimi C. L. Engelin jälkeen Suomen intendentinkonttorin päällikkönä ja myöhemmin yleisten rakennusten ylihallituksen ylitirehtöörinä, mistä tehtävästä hän erosi 1867. Lohrmannin toimintaa on arvostettu sen vuoksi, että hän uudisti, laajensi ja kehitti intendentinkonttoria. Hän loi muun muassa lääninarkkitehtijärjestelmän ja uudisti intendentinkonttorin organisaation ja ohjesäännön.
Arkkitehtina Lohrmann vaikutti Suomessa uusgotiikan vakiinnuttajana. Hänen aikanaan tapahtui Suomen rakennustaiteessa huomattava tyylillinen muutos, kun siirryttiin uusklassismista kertaustyyleihin. Lohrmannin toiminta Suomessa oli tuloksellista rakennushallinnollisella alalla. Lääninarkkitehtien virat toivat Suomeen ruotsalaisia arkkitehteja ja toisaalta suomalaisten arkkitehtien kouluttautumisesta pidettiin tarkkaa huolta. Arkkitehtina Lohrmannia ei ole pidetty Engelin veroisena, mutta hänen rakennuksillaan koetaan olevan ansiokasta rauhallisuutta ja pidättyvyyttä.
William Stephens

William Dennison Stephens (26. joulukuuta 1859 – 24. huhtikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen lakimies ja republikaanipoliitikko. Hän toimi Los Angelesin pormestarina 1909 ja Kalifornian osavaltion kuvernöörinä vuosina 1917–1923. Jälkimmäisessä virassa häntä seurasi Friend Richardson.
Rakkauden liekistö

Taustaa

Vuk oli äänittänyt Maj Karman kappaleita ystävänsä Häiriö Piirisen kanssa, ja kappaleet kantautuivat myös yhtyeen levy-yhtiön Johanna Kustannuksen kuultaviksi, joka halusi tehdä materiaalista oikean julkaisun.
Albumin kansitaiteen on toteuttanut Herra Ylppö.

Vastaanotto

Desibelin Jani Ekblom antoi albumille neljä tähteä viidestä, kehuen yhtyeen tehneen kappaleista alkuperäisiä mielenkiintoisemmat versiot, ja niiden olevan paljon riisutumpia ja sisältörikkaampia.
Rannikkomoottorivene

Rannikkomoottoriveneet (engl. Coastal Motor Boat, CMB) olivat brittiläistä valmistetta olevia moottoritorpedoveneitä. Nimitys oli tarkoitettu peitenimeksi koska asetyyppinä vene oli uusi: siihen asti kaikki torpedoveneet olivat huomattavasti suurempia aluksia, vastaten kooltaan lähinnä pienehköä korvettia. 
CMB-veneet osallistuivat varsinkin saksalaisten sukellusveneiden torjuntaan, sillä "harmaiden susien" esi-isät tekivät vaarallisuutensa tietäväksi jo ensimmäisen maailmansodan aikana.
Veneet olivat matalan syväyksen omaavia, suhteellisen raskaasti aseistettuja ja aikakaudellaan erittäin nopeita. Niiden aseistuksena oli useimmiten neljä Lewis-konekivääriä ja yksi torpedoputki. Venettä liikutti Hampdenissa valmistettu Thornycroft V12-bensiinimoottori, jossa oli yksi potkuri. Moottorin teho oli 275 hevosvoimaa, mikä riitti lähes 25 solmun vauhtiin.
Sodan jälkeen brittien torpedoveneet toimivat myös Itämerellä, missä ne taistelivat bolsevikkeja vastaan.
Jerzy Stuhr

Jerzy Stuhr (s. 18. huhtikuuta 1947) on puolalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten elokuvista Kolme väriä: Valkoinen ja Kymmenen käskyä.