google/wiki40b huggingface dataset:
Eliel Ilmari Wuorinen

Eliel Ilmari Wuorinen (16. tammikuuta 1875 Ilmajoki – 27. toukokuuta 1961 Turku) oli suomalainen juristi, joka toimi sortokausien aikana Mikkelin lääninhallituksen lääninsihteerinä ja myöhemmin Mikkelin sekä Turun ja Porin läänien kuvernöörinä.

Ura

Wuorisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Juho Wuorinen ja Amanda Lovisa Leidenius. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta vuonna 1894 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa, josta valmistui molempain oikeuksien kandidaatiksi vuonna 1901. Wuorinen toimi tämän jälkeen Mikkelin läänin lääninsihteerinä ja vuosina 1910–1911 läänin kuvernöörinä. Turun ja Porin läänin kuvernöörinä hän oli vuodet 1911–1917. Suomen itsenäistymisen jälkeen Wuorinen työskenteli asianajajana Turussa vuoteen 1936 saakka.

Toiminta Mikkelissä

Vuoden 1905 suurlakon levottomuuksien aikana Mikkelissä lääninsihteerinä työskennellyt Wuorinen joutui muutaman muun virkamiehen ohella epäsuosioon paikallisten asukkaiden keskuudessa. Venäläismielisenä pidettyä Wuorista vaadittiin eroamaan 2. marraskuuta 1905 järjestetyssä kansankokouksessa, lisäksi mielenosoittajien vaatimuksiin kuului koko lääninhallituksen sulkeminen. Wuorinen vastasi vetoomuksiin komentamalla paikalle sotaväkeä, jota hän lähetti myös kaupungin poliisilaitoksen suojaksi poliisipäällikkö Johannes Stenbäckin pyynnöstä. Kaksi päivää myöhemmin Wuorinen pidätytti useita suurlakkoon osallistuneita virkamiehiä. Lisäksi kaupungissa olleet tarkka-ampujarykmentin joukot miehittivät hänen käskystään muun muassa Mikkelin rautatieaseman sekä puhelinkonttorin ja lennätintoimiston. Sotilaat hajoittivat myös lääninhallituksen portille saapuneen väkijoukon.
Marraskuun 5. päivänä 1905 Mikkelin kaupunginvaltuusto marssi Wuorisen puheille, vaatien laittomasti vangittujen virkamiesten vapauttamista sekä sotaväen vetämytymistä kasarmeihinsa. Lopulta Wuorinen suostui vapauttamaan pidätetyt sekä vetämään kaupungissa olleet sotajoukot pois. Tilanteen rauhoituttua Wuorisen toimista katkeroitunut kaupunginvaltuusto yritti hänen erottamistaan, mutta Wuorinen sai kuitenkin pitää virkansa. Vuonna 1910 hänet nimitettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi A. L. von Knorringin seuraajaksi. 36-vuotiaana tehtävässä aloittanut Wuorinen oli Suomen nuorin kuvernööri. Vuoden kuluttua hän siirtyi Turun ja Porin läänin kuvernööriksi.
Pullo

Pullo on yleensä lasista tai muovista valmistettu ahdassuinen, tavallisesti kaulallinen astia, jossa säilytetään juomaa tai muuta nestettä, esimerkiksi ruokaöljyä, sytytysnestettä, lääkettä, nestesaippuaa, sampoota tai mustetta.
Juomapullo suljetaan korkilla. Jos pullo on suljettu kierrekorkilla, sen voi avata käsin. Kruunukorkilliset pullot avataan apuna käyttäen apuna korkinavaajaa tai korkkiruuvia. Retkeilyyn ja urheiluun tarkoitetuissa juomapulloissa käytetään usein erityistä korkkimallia, joka perustuu hampailla avattavaan ja suljettavaan venttiiliin. Kierrekorkit voi kiertää takaisin paikoilleen.
Pullopostiksi sanotaan viestiä, joka pulloon pantuna lähetetään kulkemaan merelle tai järvelle.
Kleinin pullo on kappale, jolla on vain yksi pinta. Hieman vastaava on Möbiuksen nauha eli liuska, jolla on vain yksi puoli.

Historiaa

Aiemmin nesteitä säilytettiin saviruukuissa, lasi oli ylellisyyttä. Varattomat tekivät keramiikkapulloja. Niitä tehtiin pitkään vain yhtä mallia: bellarminepulloa. Lasinpuhaltajat tekivät ohutseinäisiä pulloja jotka särkyivät helposti. Pikkuhiljaa tekniikka kehittyi, ja pullot osattiin valmistaa aiempaa laadukkaammin. Englannissa 1600-luvulla kysyntää oli niin paljon, että huolestuttiin metsänhakkuista, jotka vaaransivat metsät lasinpolttouunien takia.

Pullojen kierrätys

Kaupoissa myytäville virvoitus-, alkoholi- ja muita juomia sisältäville pulloille on monissa maissa asetettu pantti, jonka saa takaisin, kun pullo palautetaan myymälään tai muuhun palautuspisteeseen. Uudelleentäytettävät pantilliset lasipullot toimitetaan juomateollisuudelle. Siellä huonokuntoiset pullot poistetaan, hyvät pullot pestään ja huuhdellaan, ja otetaan uudelleen käyttöön (n. 33 kertaa). Kierrätysmuovipulloista (PET-pullo) värittömät kierrätetään useimmiten uusiksi juomapulloiksi. Värillistä materiaalia hyödynnetään muun muassa pakkausmateriaalien, reppujen ja nykyään jopa kännyköiden valmistuksessa.
Materiaaliltaan kierrätykseen soveltuvat muovipullot ovat panttimerkittyjä. Suomessa juomapullojen ja -tölkkien kierrätysjärjestelmästä vastaa PALPA, Suomen Palautuspakkaus Oy.
Lasisten viinipullojen kierrätyksestä Suomessa vastaa A-pullo.
Kaikki lasista ja muovista valmistetut pullot voi kierrättää Suomessa. Pantilliset pullot voi palauttaa kauppoihin ja pantittomat lasin ja muovin keräyspisteisiin. Lähimmät pisteet löytyvät Jätelaitosyhdistyksen verkkosivuilta.

Pullon valmistus

Pullon valmistuksella on pitkä historia. Lasista valmistetut pullot ovat olleet vuosisatoja yleisiä. Niitä ovat ensimmäisinä valmistaneet foinikialaiset ensimmäisellä vuosisadalla. Pullojen valmistus muuttui teolliseksi roomalaisaikana. Aikaisemmin lasitehtaiden pääartikkeli oli pullo. 
Suomessa lasisten juomapullojen palautusjärjestelmä sai alkunsa 1950-luvulla olympialaisten ja Coca Colan rantautumisen aikaan. 1980-luvulla tuli markkinoille uudelleentäytettävä muovipullo. Vuonna 1996 juomatölkit tulivat pantillisiksi, ja 2008 myös kevyet kierrätysmuovipullot, joiden materiaali kierrätetään uusiokäyttöön.
Mustakiuru

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 18–20,5 cm. Juhlapukuinen koiras on helppo tunnistaa kokomustasta höyhenpuvusta ja tukevasta kellertävästä nokasta. Naaras ja nuori lintu ovat harmaita, siivet tummemman harmaat. Laulu muistuttaa kiurun laulua, ollen kuitenkin vivahteikkaampaa.
Sekä vanhoilla että nuorilla mustakiuruilla on täydellinen sulkasato loppukesällä ja alkusyksyllä.

Esiintyminen

Mustakiuru elää Kaakkois-Venäjällä ja Kazakstanissa. Kaakkois-Venäjän pesimäpopulaation koko on 4 000–7 000 paria. Sen kanta on elinvoimainen. Se on osittaismuuttaja, jonka pohjoiset populaatiot muuttavat hieman etelämmäksi tai lännemmäksi. Vanhat koiraat kuitenkin pysyvät enimmäkseen reviireillään läpi vuoden.
Mustakiuru on tavattu Suomessa toistaiseksi kahdesti: 24.3.1989 Joensuussa ja 8.4.1989 Korppoossa.

Elinympäristö

Arot ynnä muut kuivat ruohostoiset avomaat vesistöjen läheisyydessä.

Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään suojassa. Munia on tavallisesti 4 tai 5. Muna painaa 4,34 g. Haudonta-aika on 15–16 päivää ja vain naaras hautoo.

Ravinto

Syö siemeniä ja lisääntymisaikana myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia eläimiä.
Salon seurakunta

Historia

Salon seurakunta perustettiin vuoden 2009 alussa Salon seudun kuntaliitoksen takia, sillä nykyisen kirkkolain mukaan seurakuntajaon tulee noudattaa kuntajakoa siten, että kukin kunta on kokonaisuudessaan saman seurakunnan tai saman seurakuntayhtymän alueella. Vanhat seurakunnat Halikko, Kiikala, Kisko, Kuusjoki, Muurla, Perniö, Pertteli, Salo-Uskela, Suomusjärvi ja Särkisalo perustivat uuden kaupungin alueen kattavan Salon seurakunnan. Uusi seurakunta kattoi koko Perniön rovastikunnan, minkä vuoksi rovastikunta lakkautettiin ja Salon seurakunta liittyi Paimion rovastikuntaan.
Graavilohi

Graavilohi on pohjoismainen ruokalaji, joka valmistetaan kypsentämällä lohi kuumentamatta. Sana graavi tulee ruotsin kielen sanasta grav, joka tarkoittaa hautaa.
Graavilohi valmistetaan laittamalla lohifileiden väliin karkeaa suolaa ja hiukan sokeria sekä usein myös muita mausteita, kuten valkopippuria, roseepippuria, viherpippuria, katajanmarjaa, tilliä tai konjakkia.  Fileet kääritään pareittain nahkapuoli ulospäin ja säilytetään kylmässä 1–4 päivää. Suola pehmittää kalan lihan proteiineja ja estää kalan pilaantumisen. Graavaus on keksitty suurten kalasaaliiden säilyttämiseksi ilman kylmätiloja, mutta nykyisin graavilohta valmistetaan ja syödään sen maun takia.
Keskiajalla kalastajat valmistivat graavilohta suolaamalla ja kevyesti fermentoimalla hautaamalla kalan rantahiekkaan hieman korkean vuoroveden rajan yläpuolelle.
Japanilaisilla on vastaavanlaisia kalankäsittelytapoja mutta erilaiset mausteet.
Bobby Sherman

Esiintymisura

Shermanista tuli alun perin kuuluisa ABC:lla vuodesta 1964 vuoteen 1966 pyörineen Shinding!-sarjan ansiosta. Muutamien vuosien ajan hän yritti äänittää singlejä ja tehdä läpimurron musiikkialalla, mutta hänellä ei ollut kovin paljon onnea ennen, kuin hän sai roolin televisiosarjasta Here Come the Brides Bridget Hanleyn, Robert Brownin, David Soulin ja Joan Blondellin kanssa. Hän esiintyi myös Frankie Catalinana The Monkees -sarjan yhdessä jaksossa.
Vuonna 1969 Shermanin ensimmäisestä kultasinglestä, Little Womanista, tuli suosittu ja se pääsi Billboard Hot 100 -listan kolmanneksi. Se myös oli yhdeksän viikkoa Top 20:n joukossa. Se myi yli miljoona kopiota, ja se palkittiin lokakuussa 1969 kultalevyllä. Shermanin muita hittejä olivat Julie (Do Ya Love Me) (USA #5, Kanada #3, Australia #3), Easy Come, Easy Go (USA #9, Kanada #6), Jennifer (USA #60, Kanada #32), La, La, La (USA #9, Kanada #7) ja The Drum (USA #29, Kanada #32).
Vuonna 1971 esiinnyttyään The Partridge Familyssa Shermanille annettiin hänen oma show’nsa ABC:lla, Getting Together.

Esiintymisen takana

Vierailtuaan Emergency!-sarjan joissain jaksoissa Sherman löysi uuden kutsumuksen, ja hän päätti keskittyä enemmän yksityiselämäänsä jättäen lopulta julkisuuden. Hän alkoikin taistella lain puolesta, ja sai yhteiskunnan hyväksi tekemiensä urotekojen ansiosta joitakin palkintoja.

Yksityiselämä

Sherman oli naimisissa Patti Carnelin kanssa vuodesta 1971 vuoteen 1979. Parilla on kaksi lasta, Christopher ja Tyler, jotka syntyivät 80-luvun alussa. Pojat ovat molemmat naimisissa, ja kummallakin on lapsia.

Viittaukset populaarikulttuurissa

Shermaniin viitataan Simpsoneiden jaksossa Isoveli, kun Marge Simpson muistelee, kuinka oli joskus ihastunut Shermaniin. Jaksossa Puunhalaaja Homer Simpson vertaa Jessen uhkaavaa hyvännäköisyyttä Shermaniin.
Sherman mainitaan myös Nanny-sarjan jaksossa My Fair Nanny. Kertoessaan Maggielle, kuinka tulla suositummaksi lukiossa, Fran käskee tytön puhua kolmesta aiheesta: pojista, vaatteista ja Bobby Shermanista. Kun Maggie kysyy, kuka Sherman on, Fran käskee hänen käyttää sittenkin Mark Wahlbergiä, vaikkei 'hän olekaan puoliksikaan niin lahjakas kuin Bobby'.
Vuoden 1999 elokuvassa Dick teineille suunnattu lehti järjestää kilpailun, jossa palkintona on treffit Shermanin kanssa. Lisäksi fraasista Peace, Love, and Bobby Sherman (rauhaa, rakkautta ja Bobby Sherman) tuli suosittu sanonta 1960- ja 70-luvuilla.
Adlerhoff

Adlerhoff oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 918. Suku on lähtöisin Holsteinin Husumista, mistä Hummert Adolph Hanssen (k. 1684)muutti Tukholman porvariksi ja kauppiaaksi sekä myöhemmin ruukinpatruunaksi. Hän lainasi kuningas Kaarle X Kustaalle suuria summia ja tästä syystä hänet aateloitiin 1677 nimellä Adlerhoff.
Salou Djibo

Elämänvaiheita

Salou Djibo syntyi Namaron kylässä, lähellä Nigerjokea. Etniseltä taustaltaan hän on djerma. Hän on naimisissa ja hänellä on viisi lasta. Upseerinopintoja Salou on suorittanut Norsunluurannikolla ja täydentänyt opintojaan Marokossa ja Kiinassa. Kotimaassaan hän on toiminut sotilaskouluttajana Agadezissa ja komentanut varuskuntaa pääkaupungissa Niameyssa. 
Kansainvälistä uraa Salou Djibo on tehnyt rauhanturvatehtävissä Norsunluurannikolla vuonna 2004 ja Kongon demokraattisessa tasavallassa vuonna 2006. 
Presidentti Mamadou Tandja pyrki vuonna 2009 jatkamaan virkakauttaan. Hänen ilmoituksensa aiheutti Nigerissä poliittisen kriisin. Maan oppositio tyrmistyi ilmoituksesta ja maan perustuslakituomioistuin piti pyrkimyksiä laittomina. Presidentti Tandja yritti järjestää asiasta kansanäänestyksen, mutta perustuslakituomioistuin piti sitäkin laittomana. Sen jälkeen presidentti Tandja hajotti perustuslakituomioistuimen ja ilmoitti hallitsevansa maata hätätila-asetusten turvin.
Syntyneessä sisäpoliittisessa kriisissä vuonna 2010 Salou Djibon johtama sotilasjuntta kaappasi vallan, otti nimekseen "Demokratian palauttamisen ylimmän neuvoston" ja nimitti Djibon johtajakseen. Juntan puhemiehenä toimi Djibrilla Hamidou Hima, joka oli tärkeässä asemassa maan edellisessä sotilasvallankaappauksessa 1999. Dijbo käytti valtaa aluksi Himan taustalla.  Hänen tavoitteenaan oli tehdä Nigeristä ”hyvän hallinnon ja demokratian mallimaa”. Hän lupasi järjestää vaalit, ja että kukaan juntan jäsenistä ei asettuisi niissä eddolle. Hän nimitti pääministeriksi Mahamadou Dandan, joka oli siviili ja toiminut Daouda Malam Wankén hallinnossa. Lupauksensa mukaisesti Djibo luopui vallasta vaalien jälkeen vuonna 2011.
Brad Silberling

Bradley Mitchell ”Brad” Silberling (s. 8. syyskuuta 1963 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja.
Silberling on naimisissa näyttelijä Amy Brennemanin kanssa. Heillä on kaksi lasta, Charlotte Tucker (s. maaliskuussa 2001) ja Bodhi Russell (s. kesäkuussa 2005).
Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto

Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto (holl. Koninklijke Nederlandse Voetbalbond, KNVB) on Alankomaiden jalkapalloa hallitseva liitto. Se vastaa maan korkeimpien kansallisten sarjojen kuten Eredivisien ja cup-kilpailujen järjestämisestä sekä miesten ja naisten maajoukkueiden toiminnasta.
Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto on perustettu vuonna 1889. Se oli yksi kansainvälisen kattojärjestön Fifan perustajajäsenistä vuonna 1904. Euroopan kattojärjestö Uefaan se on kuulunut vuodesta 1954 eli tämän perustamisesta alkaen.
Liiton puheenjohtajana toimii Michael van Praag.
Abdoul-Gafar Mamah

Seurajoukkueura

Mamah aloitti jalkapalloilun kotimaassaan Gomido FC:ssä vuonna 2000. Sittemmin hän siirtyi vuonna 2003 Gaboniin, jossa Mamah vietti kolme kautta FC 105 Librevillessä.
Vuonna 2005 Mamah siirtyi Moldovaan Sheriff Tiraspoliin. Hän vietti seurassa yhteensä viisi kautta, kunnes siirtyi Venäjälle Alania Vladikavkazin riveihin vuonna 2010. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden, jonka jälkeen Mamah lainattiin takaisin Moldovaan Dacia Chișinăun riveihin.

Maajoukkueura

Mamah on pelannut Togon maajoukkueessa vuodesta 2000 alkaen. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2002 Afrikan kisoissa, jossa Togo jäi alkulohkoon. Mamah pelasi myös vuoden 2006 Afrikan kisoissa, jossa Togon kohtalo oli jälleen jääminen alkulohkoon. Hänen oli määrä pelata myös vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta Togo vetäytyi turnauksesta ennen turnausta sattuneessa ampumaväijytyksessä, jossa joukkueen apuvalmentaja, tiedottaja ja linja-auton kuljettaja kuolivat sekä yhdeksän muuta joukkueeseen kuulunutta henkilöä loukkaantui.
Argoksen teatteri

Historia

Teatteri rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin 320–300 eaa. Se korvasi varhaisemman, arkaaisella kaudella 400-luvun eaa. alussa rakennetun teatterin, joka sijaitsi noin 100 metriä etelämpänä. Vanha teatteri oli ilmeisesti tarkoitettu Nemeasta Argokseen siirrettyjen Nemean kisojen musiikki- ja teatterikilpailuille. Uusi teatteri oli todennäköisesti samassa käytössä sen jälkeen, kun kisat siirrettiin Argokseen pysyvästi. Teatterilla järjestettiin myös poliittisia kokouksia, kuten Akhaian liiton kokouksia 100-luvulla eaa.
Teatteri uusittiin roomalaisella kaudella noin 120 jaa. keisari Hadrianuksen aikana. Tämän jälkeen siellä järjestettiin roomalaisia tapahtumia, kuten Sebasteia-juhlia, Trajanuksen ja Antinooksen kisoja, eläinten metsästysnäytäntöjä ja gladiaattoriesityksiä. Tämä vaati rakenteellisia muutoksia, kuten näyttämöalueen aitaamista. Samoihin aikoihin läheinen arkaainen teatteri muutettiin odeioniksi.
Argoksen teatterin käyttö lakkasi 300-luvun jaa. lopulla. Teatteri ja varsinkin sen katsomo oli näkyvissä läpi vuosisatojen. 15. heinäkuuta 1829 teatterissa kokoontui itsenäistyneen Kreikan neljäs kansalliskokous, jonka oli kutsutunut koolle Ioánnis Kapodístrias. Teatterin arkeologiset kaivaukset suoritti École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu vuosina 1890, 1930, 1954–1956, 1981–1982 ja 1986–1987. Tämän jälkeen teatteri on kunnostettu. Nykyisin sillä järjestetään silloin tällöin erilaisia kulttuuritapahtumia.

Rakennus

Teatteri on kaiverrettu kallioon Argoksen akropoliin eli linnavuoren Larissan (nyk. Lárisa) kaakkoisrinteeseen. Heti teatterin itäpuolella sijaitsee antiikin Argoksen agoran arkeologinen alue. Teatterin lähellä oli varhaisempia pyhäkköjä, jotka oli omistettu Dioskuureille ja Zeus Eubuleukselle.
Teatteri oli normaali puolikaarenmuotoinen kreikkalainen teatterirakennus, jonka keskellä oli lähes pyöreä orkhestra. Orkhestran halkaisija oli noin 26 metriä. Sen alla oli maanalainen käytävä näyttelijöiden liikkumista ja näytelmissä tarvittujen ktoonisten jumalhahmojen ilmestymistä varten. Teatterin katsomon leveys oli noin 52 metriä ja pituus (tai etäisyys orkhestrasta takariviin) noin 96 metriä. Katsomoon mahtui noin 16 000–20 000 katsojaa, mikä tekee siitä yhden antiikin Kreikan suurimmista teattereista Megalopoliin teatterin ohella. Kaksi poikkikäytävää (diazoma) jakoi katsomon pystysuunnassa kolmeen osaan. Kolmet pystysuuntaiset portaat puolestaan jakoivat sen leveyssuunnassa neljään sektoriin Argoksen neljän heimon mukaan. Roomalaisella kaudella katsomoon lisättiin kunniapaikkoja arvovieraille.
Orkhestran takana oli skene- eli näyttämörakennus, jossa oli joonialaisella pylväiköllä koristettu proskenion ja doorilaista tyyliä edustanut portiikki. Roomalaisella kaudella rakennelmaa laajennettiin, ja proskenionista tehtiin korinttilaisen tyylin mukainen ja se koristeltiin mosaiikeilla ja lukuisilla syvennyksiin sijoitetuilla kuvapatsailla.
Silakkamarkkinat

Silakkamarkkinat on Helsingissä yleensä lokakuun alussa järjestetty tapahtuma, jonka aikana Helsingin Eteläsatamaan saapuu runsaasti saaristolaisia myymään suoraan veneistään tuoretta kalaa ja muita saaristolaistuotteita. Tapahtuman järjestää nykyään Helsingin Tukkutori. Erilaisia silakkamarkkinoita järjestetään muuallakin Suomessa, esimerkiksi Turussa ja Raumalla.

Historia

Silakkamarkkinat on järjestetty Helsingissä joka vuosi vuodesta 1743 lähtien, alun perin mikkelinpäivän markkinoiden yhteydessä. Silloin Helsinki sai kuninkaallisella päätöksellä oikeuden järjestää vuosittain kahdet vapaa­markkinat, Paavalin päivänä 25. tammikuuta ja mikkelinpäivänä 29. syyskuuta. Mikkelinpäivän markkinat siirrettiin vuonna 1819 lokakuun alkuun. Vuonna 1820 niiden yhteydessä pidettyjen silakkamarkkinoiden paikaksi vakiintui Eteläsatama.
Vuonna 1891 kuvernööri päätti kaupungin­valtuuston esityksestä, että Helsingin vuotuiset markkinat lakkautettiin muilta osin paitsi suolatun kalan kaupan osalta. Näin ollen aikaisemmista markkinoista jäivät Helsingissä jäljelle ainoastaan silakka­markkinat.
Toisen maailman­sodan jälkeen silakka­markkinat menettivät pitkälti aikaisemman merkityksensä, koska kalaa tuotiin kaupunkiin ympäri vuoden. Monelta muulta paikka­kunnalla silakkamarkkinoita lakattiinkin järjestämästä, mutta Helsingissä ne säilyivät. Vuodesta 1976 lähtien Esplanadin kauppiaat herättivät hiipumassa olleen perinteen eloon. Sen jälkeen tapahtumasta on tullut hyvin suosittu.
Hämähäkkirapu

Ulkonäkö

Täysikasvuisen hämähäkkiravun ruumis on enintään 20 cm pitkä, väriltään punainen, punaruskea tai kellertävä ja yleensä levien peitossa. Pyöreähköä, voimakkaasti kuperaa selkäkilpeä eli carapaxia reunustavat suuret piikit. Sakset ovat suurin piirtein samankokoiset, ja päässä on tanakka, lyhyt otsapiikki, joka haarautuu kahteen osaan. Keskiruumiin viisi raajaparia ovat vankat ja piikikkäät, ja myös takaruumiissa on paljon pieniä, teräviä piikkejä.

Levinneisyys

Hämähäkkirapuja esiintyy Atlantin valtameren itärannikolla ja Välimerellä. Levinneisyysalue ulottuu etelässä Namibiaan ja pohjoisessa Skotlannin länsirannikolle.

Elintavat

Hämähäkkiravut elävät suojattomilla merenrannoilla hiekansekaisessa tai kallioisessa merenpohjassa. Lisäksi niitä tavataan syvissä vuorovesilammikoissa ja matalissa rantavesissä 50 metrin syvyyteen saakka.

Kalastus ja käyttö

Hämähäkkirapuja kalastetaan ihmisravinnoksi keskimäärin 5 000–7 000 tonnia vuodessa pääasiassa Ranskassa.
VEGF-D

VEGF-D (engl. vascular endothelial growth factor-D) eli verisuonen endoteelin kasvutekijä-D on imusuoniston ja verisuonten kasvua säätelevä kasvutekijä, joka sitoutuu VEGFR-2 ja VEGFR-3 reseptoreihin.
Valokuvafilmiruutukoko

Valokuvafilmiruutukoko on mitta, joka määrittää valokuvafilmille valottuvan alueen mitat. Yleisin ruutukoko on ollut 24 mm x 36 mm filmikameroissa, joka on leveydeltään 35 mm ja tyyppimerkinnältään 135. Samaa kokoa on käytetty myös elokuvakameroissa. Siksi sitä kutsutaankin kinofilmiksi.

120

1888 Kodak kehitti rullafilmin. Kuva-alat ovat 4,5 cm x 6 cm = 27 cm², 6 cm x 6 cm = 36 cm², 7 cm x 6 cm = 42 cm² sekä 9 cm x 6 cm = 54 cm².

135

1892 alkoi kinofilmin kehitys. Se sai lopullisen muotonsa 1894-1895 ja se on vieläkin laajahkossa käytössä mekaanisissa kameroissa. Kuva-ala on 24 mm x 36 mm = 8,64 cm²

126

126-koko on muovikasettiin sisällytetyn filmin tyyppi. Se esiteltiin 1963 Kodak Instamatic -kameroihin. Filmin kuva-ala on tosiasiassa 28 mm x 28 mm, mutta sitä oli reunoista varjostettu tai muutoin pienennetty siten, että tehokas valottuva kuva-ala oli yleensä 26,5 mm x 26,5 mm = 7,0225 cm²

110

110-koko on periaatteessa samankaltainen muovikasettiin pakattu filmi kuin 126. Se esiteltiin 1972 Pocket Instamatic -kameroihin. Kuva-ala oli 13 mm x 17 mm = 2,21 cm².

4/3

4/3-kooksi kutsutaan 2002 digitaalisille kameroille esiteltyä CCD- tai CMOS-valotuskennon kuva-alaa käyttävää digitaalisen kameran ratkaisua, jota käyttää muun muassa Olympus. Sen kuva-ala on 18 mm x 15,5 mm = 2,79 cm². Kyseiselle koolle ei valmisteta valokuvafilmiä analogiseen kameraan, minkä vuoksi se ei ole filmikoko, mutta valotuskennon koolla on merkitystä kuvan kykyyn erotella kohteen yksityiskohtia, minkä vuoksi vertaaminen filmeihin on tarkoituksen mukaista. 4/3-koon tarkoituksena on tehdä kameroista pienikokoisempia pienen kennon avulla sekä suuntautua verkkojulkaisemiseen. Pienikokoista valotuskennoa pidetään jossain määrin haasteena tapauksissa, jossa kuvausolosuhteet ovat vähävaloiset ja halutaan käyttää suurta valotusherkkyyttä, esimerkiksi ISO 800 - ISO 3200. Tällaisissa tapauksissa pienikennoinen kamera tuottaa suurempikennoisia herkemmin kohinaa kuvaan.
Toinen kehityssuunta digitaalisissa kameroissa on kuvan painaminen lehtikuvaksi, minkä vuoksi tekniset perusteet tulevat kinofilmikameroista. Kinofilmiä vastaavan digitaalisten kameroiden teknistä parhaimmistoa edustavat ne, digitaaliset kamerat, joiden CCD- tai CMOS-valotuskenno on kinofilmikoon 24 mm x 36 mm -kokoinen.