google/wiki40b huggingface dataset:
Lauri Lehtimaja

Lauri Juhani Lehtimaja (s. 17. marraskuuta 1945 Salo) on suomalainen juristi, joka on ollut korkeimman oikeuden jäsen ja eduskunnan oikeusasiamies. 
Lehtimaja on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti. Lehtimaja on tullut tunnetuksi ihmisoikeusjuristina vuosia ennen kuin ihmisoikeudet otettiin Suomessa vakavasti. Ihmisoikeudet ovat Suomessa konkretisoituneet monessa Lehtimajan ratkaisussa eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa. Hän työskenteli siellä esittelijäneuvoksena Suomen liittyessä Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja sittemmin oikeusasiamiehenä 1995–2001. 
Oikeusasiamiehenä Lehtimaja kiinnitti huomiota siihen, ettei Suomessa syyttömänä syytetyllä ollut oikeutta saada korvausta puolustautumiskuluistaan. Pitkälti hänen ansiostaan korvausoikeus tuli lakiin vuonna 1998.
Korkeimman oikeuden jäsenenä Lehtimaja profiloitui usein eriäviä mielipiteitä jättäessään.
Hän oli ehdolla korkeimman oikeuden presidentiksi, mutta hävisi viran Leif Sevónille.
Artem Iossafov

Seuraura

Iossafov syntyi Venäjän Tverissä, tuolloisessa Neuvostoliiton Kalininissa. Hän muutti perheineen 3-vuotiaana Suomeen. Iossafovin kasvattajaseura on Etelä-Vantaan Urheilijat, mutta hän pelasi kuitenkin myöhemmät juniorivuotensa Jokereissa. Iossafov oli kaudella 2005–2006 joukkueen C-nuorten paras maalintekijä SM-karsinnoissa 11:llä osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi suomenmestaruuden.
Heinäkuussa 2011 Iossafov siirti try-out -sopimukselle Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jonne hän sai syyskuussa vuoden mittaisen sopimuksen kaudeksi 2011–2012. Iossafovin tulokaskausi Mestiksessä toi 45 runkosarjaottelussa tehot 13+12=25 sekä neljässä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Hän oli sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä Kiekko-Vantaan paras maalintekijä. Huhtikuussa 2012 Iossafov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2012–2013 Iossafov oli Kiekko-Vantaan paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 14+19=33. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Jere Karjalaisen kanssa. Kesäkuussa 2013 Iossafov jatkoi sopimustaan Kiekko-Vantaan kanssa taas vuodella. Hän nousi joukkueen kapteeniksi ja oli Kiekko-Vantaan paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 22+21=43, kuten myös kevään 2014 pudotuspeleissä tehoilla 4+4=8. Iossafov jakoi Mestiksen runkosarjan maalipörssin seitsemännen sijan Jokipoikien Mikael Ruohomaan kanssa. Lokakuussa hän siirtyi hetkeksi lainalle SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon paikkaamaan loukkaantumisia. Iossafov teki liigadebyyttinsä 25. lokakuuta 2013 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi joukkueessa neljä ottelua. Joulukuussa Iossafov siirtyi yhtä monen ottelun kattaneella lainasopimuksella Kalevan Palloon. Toukokuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kiekko-Vantaan kanssa.
Iossafov ehti pelata kaudella 2014–2015 kahdeksan ottelua tehopistein 5+9=14, joilla hän oli Mestiksen pistepörssissä kolmantena. Iossafov palkittiin sarjan syyskuun 2014 kuukauden pelaajana. Pian tämän jälkeen hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Espoo Bluesiin. Iossafov teki heti Blues-debyyttissään liigauransa avausmaalin 11. lokakuuta 2014 ylivoimalla vieraissa Turun Palloseuraa vastaan.
Kaudeksi 2015–2016 Iossafov siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Gentofte Starsiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli Starsin kolmanneksi paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan. Kaudeksi 2016–2017 Iossafov siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Podhale Nowy Targiin. Hän oli tehoilla 21+15=36 joukkueen toiseksi paras pistemies ja jakoi sisäisen maalipörssin toisen sijan Jarkko Hattusen kanssa. He jakoivat koko PHL:n maalipörssin kolmannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa.
Iossafov siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Asplöven HC:hen. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Ligan unkarilaisjoukkue Dunaújvárosi Acélbikákiin.

Maajoukkueura

Iossafov on pelannut kolme poikien maaottelua.
Modi'in-Maccabim-Re'ut

Maantiede

Modi'in-Maccabim-Re'ut sijaitsee Tel Avivin ja Jerusalemin puolivälissä. Alue on Juudean tasangon ja Jerusalemin kukkuloiden rajaseutua.

Historia

Nimi Modi'in on johdettu historiallisen kaupungin nimestä. Modi'in tunnettiin esimerkiksi Mattatiaksen kotikaupunkina ja Makkabilaiskapinan syttymispaikkana, johon liittyen paikka esiintyy Vanhassa testamentissa. Tutkijat eivät kuitenkaan ole yksdimielisiä historiallisen Modi'inin sijaintipaikasta. Eri tutkijat ovat ehdottaneet kaupungin sijaintipaikaksi eri kohteita, mutta yksiselitteistä arkeologista todisteita kaupungin sijainnista ei ole löydetty.
Suunnitelmat nykyajan Modi'in kaupungin rakennuttamisesta saivat alkunsta 1980-luvulla. Kaupunkisuunnitelman laati arkkitehti Moshe Safdie ja sen hyväksyi 1990-luvun puolella tuolloin asuntoministerinä toiminut Ariel Sharon. Ennen kaupungin rakennuttamista alue oli Israelin asevoimien tulialue. Virallinen perustamistilaisuus pidettiin vuonna 1993 ja ensimmäiset asukkaat saapuivat vuonna 1996. Hallinnollisen aseman kaupunkina Modi'in sai vuonna 2001. Nykyinen Modi'in-Maccabim-Re'ut syntyi, kun Modi'inin kaupunki liitettiin yhteen viereisen Maccabim-Re'utin kanssa vuonna 2003. 
Euroopan unioni on luokitellut kaupungin yhdeksi Israelin siirtokunnista, koska Eu:n näkemyksen mukaan osa alueesta on rakennettu vuoden 1948 rajojen ei kenenkään maalle, jota Eu ei pidä osana Israelia.

Väestö

Modi'in-Maccabim-Re'utin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 91 328. Ennen kuntien liitosta Modi'inin asukasluku oli 34 700 ja Maccabim-Re'utin 10 700. Kaupunki on houkutellut uusia asukkaita etenkin Jerusalemin ja Tel Avivin alueelta.
Max Fleischer

Max Fleischer (19. heinäkuuta 1883 Krakova – 11. syyskuuta 1972) oli yhdysvaltanjuutalainen animaation uranuurtaja ja rotoskooppaus-animaatiotekniikan kehittäjä, jonka perhe oli alun perin kotoisin silloin Itävalta-Unkarin Krakovasta (nykyisin Puolaa). Fleischerin ollessa 4-vuotias perhe muutti Yhdysvaltoihin. Max Fleischer loi yhdessä veljensä Daven kanssa useita suosittuja animaatiohahmoja, kuten Betty Boop, Kippari-Kalle ja Koko. Hän teki myös 1940-luvulla sarjan maineikkaita Teräsmies-animaatioita.
Max Fleischer työskenteli aluksi pilapiirtäjänä, mutta siirtyi sitten animaation pariin. Fleischer teki 1920-luvulla useita lyhyitä elokuvia, joissa yhdistettiin piirrosanimaatiota ja elävänä kuvattua materiaalia. Elokuvien pääosassa oli mustepullosta esiintyöntyvä klovni Koko. Koko-elokuvien jälkeen Fleischer kehitti  Betty Boopin, suurisilmäisen ja kurvikkaan naishahmon, josta tuli erittäin suosittu. Fleischerin animaatiohahmoista kuuluisin on kuitenkin Kippari-Kalle, joka perustui Elzie Crisler Segarin sarjakuvaan. Kippari-Kalle-animaatiot olivat 1930-luvulla menestyneimpiä animaatioita Yhdysvalloissa, ja niiden suosio ylitti jopa Disneyn piirretyt lyhytelokuvat.
Max ja Dave Fleischer pyrkivät kilpailemaan Disneyn kanssa myös pitkien animaatioelokuvien puolella. Vuonna 1939 valmistui Fleischerin studion animaatioelokuva Gulliverin matkat, joka menestyi melko hyvin. Fleischerien seuraava pitkä animaatio Mr Bugs Goes to Town epäonnistui kuitenkin taloudellisesti, ja Fleischerit joutuivat unohtamaan pitkät animaatiot. Paramount Pictures osti vuonna 1941 pahasti velkaantuneen Fleischer Studios -yhtiön ja muutti nimeksi Famous Studios. Fleischerit jatkoivat uuden yhtiön johdossa runsaan vuoden verran ennen vetäytymistään alalta. Vuosina 1941–1943 he tuottivat animaatiosarjan Teräsmiehestä.
Indiana Jones and the Fate of Atlantis

Juoni

Indiana Jones and the Fate of Atlantis alkaa, kun Indiana Jones saa tietää natsien etsivän Atlantiksen tarunomaista kaupunkia. Platonin dialogien mukaan Atlantis oli teknologisesti aikaansa huimasti edellä ja vajosi mereen. Natsit haluavat tuon kadonneen teknologisen tietämyksen haltuunsa hinnalla millä hyvänsä. Indiana Jones lyöttäytyy yhteen vanhan tuttavansa Sophia Hapgoodin kanssa, joka esitelmöi työkseen Atlantiksen ihmeistä.
Seikkailu on mahdollista selvittää kolmella eri tavalla. Ensimmäisessä Indiana etsii Atlantista yhdessä Hapgoodin kanssa, toisessa yksin. Näissä seikkailu keskittyy ongelmien ratkomiseen päättelemällä. Kolmas mahdollisuus pelata on toimintapainotteisempi.
Kaikissa kolmessa vaihtoehdossa seikkaillaan samoilla paikoilla lähinnä Välimeren ympäristössä. Pelin viimeinen, merenalaiseen Atlantikseen sijoittuva osa on kaikilla vaihtoehdoilla samanlainen.
Avaimena Atlantiksen löytämiseen on Platonin kadonnut dialogi Hermokrates, jossa hän olisi käsitellyt Atlantista tarkemmin kuin säilyneissä dialogeissaan. Todellisuudessa dialogia tuskin on koskaan kirjoitettukaan.

Teknisiä tietoja

Pelissä on monista LucasArtsin seikkailupeleistä poiketen mahdollista kuolla. Kuollessa tulee esiin kuolinruutu, joka kertoo saavutetut pisteet. 
Peli julkaistiin alun perin 3½ tuuman levykkeillä, mutta vuonna 1993 julkaistiin kokonaan puhuttu versio CD:llä. Lisäksi pelistä tehtiin erillinen toimintapeli nimellä Indiana Jones and The Fate of Atlantis: The Action Game.
Pelin juonen pohjalta tehtiin myös sarjakuva, jonka julkaisi Dark Horse Comics vuonna 1991.

Jatko-osat

Pelille suunniteltiin jatko-osaa nimeltä Indiana Jones and the Iron Phoenix, mutta se päätettiin perua. Monet fanit ovat pitäneet pelistä niin paljon, että ovat päättäneet tehdä sille omia jatko-osia. Kenties tunnetuin näistä on vuodesta 1998 työn alla ollut Indiana Jones and the Fate of Atlantis 2. Toinen tunnettu peli on Indiana Jones and the Fountain of Youth, jossa Indiana Jones etsii nuoruuden lähdettä.
Valistus (kirjankustantamo)

Oy Valistus oli suomalainen koulukirjojen ja muiden oppimateriaalien kustannusyhtiö. Se perustettiin vuonna 1901 ja sulautettiin 1979 Amer-yhtymään, joka omisti myös kustantaja Weilin+Göösin.

Historiaa

Kansanopettajain Osakeyhtiö Valistus (vuodesta 1919 Oy Valistus) syntyi 1900-luvun vaihteen sortokauden ja kansansivistämisaatteen pyörteissä kustantamaan Opettaja-lehden edeltäjää Opettajain Lehteä. Lehti sai kuitenkin julkaisuluvan vasta joulukuussa 1905, jolloin ilmestyi näytenumero. Viikoittainen ilmestyminen tuosta ajankohdasta lähtien tekee Opettaja-lehdestä Suomen vanhimman viikkolehden. Oy Valistus lahjoitti lehden kustannusoikeudet opettajien liitolle 1937.
Osakeyhtiömuodosta huolimatta Valistuksen taustalla oli osuustoiminta-aate, jota opettajat ympäri Suomea tuolloin innokkaasti kannattivat. Valistus keskittyi lehden ohella lasten ja nuorten oppikirjoihin ja muihin opetusvälineisiin sekä koulutarvikkeiden välittämiseen.
Valistuksen liiketoiminta kasvoi 1930-luvun mittaan ja vielä nopeammin sotien jälkeen. 15 miljoonasta markasta vuonna 1941 liikevaihto kasvoi 240 miljoonaan vuonna 1950. Koulukirjojen julkaisijana Oy Valistus oli pitkään maan suurimpia. Vuonna 1906 ilmestyneestä Valistuksen Lukukirjasta tuli käytetyin suomalaiskoulujen lukukirja. Oppikirjojen lisäksi Oy Valistus julkaisi ohjekirjoja, nuoriso- ja lasten kirjallisuutta, sivistysalan muistojulkaisuja ja matrikkeleita.
Valistuksen tytäryhtiö oli pulpetteja ja muita luokkahuoneen kalusteita valmistanut Koulukalusto Oy Salossa. Se ajautui 1980-luvun lopulla Sponsor-yhtiön käsiin ja myytiin Iskulle 1990.
Konala

Nimen etymologia

Saulo Kepsu on esittänyt, että Helsinki on saanut ensimmäiset asuttajansa Hämeestä. Yhtenä esimerkkinä hän esittelee Konala-nimen juontuvan nimestä Konhola, jolloin alueen asutus olisi alun perin peräisin Akaan pitäjän Konhon kylästä. Samansuuntaisen tulkinnan teki alun perin professori Heikki Ojansuun, jonka mukaan nimen kantamuoto olisi juuri Konhola, jossa konho merkitsisi samaa kuin konhopää 'suuripäinen'. Ruotsalaisia tuli alueelle muun Uudenmaan kolonisaation myötä keskiajalla.
Konalan nimi esiintyy vanhoissa asiakirjoissa mm. muodoissa Konalby (1540), Konnalby (1546), Konal (1547), Kånale (1556), Kona (1563), Kånala by (1564) ja Konalaby (1565). Suomalainen vastine Konala tuli viralliseen käyttöön vuonna 1949 ja kaupunginosan nimeksi vuonna 1959.

Historia

Konala liitettiin osana Pitäjänmäkeä Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Pitäjänmäki kuului sitä ennen Helsingin maalaiskuntaan (nyk. Vantaa).
Nykyinen Konalan kaupunginosa käsittää pohjoisosan Helsingin pitäjään kuuluneesta Kånalan kylästä. Kylä oli isonjaon päättyessä vuonna 1776 jaettu kolmeen maakirjataloon, joista alettiin lohkoa asuntotontteja esikaupunkiasutusta varten rantaradan valmistuttua 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Pitäjänmäen asemanseutu muodostettiin vuonna 1908 taajaväkiseksi yhdyskunnaksi, johon kuuluivat Kånalan ja Talin kylät. Alueen asutus säilyi luonteeltaan maaseutumaisena vuoden 1946 liitokseen saakka ja varsinaista kaupunkiasutusta sinne alkoi muodostua vasta vuonna 1949, jolloin se sai asemakaavan kadunnimineen. 
Omaksi kaupunginosakseen (32.) Konala erotettiin vuonna 1959. Alueen talonpoikaistalot ovat säilyneet kadunnimissä Kolsarintie (Kolsar), Kyttäläntie (Skyttas), Ruosilantie (Rosas) ja Vähäntuvantie (Lillstuga). Vanhoja paikannimiä sisältyy myös kadunnimiin Sotilaspellontie (Soldatåker), Ristipellontie (Korsåker) ja Vuorikummuntie (Bergkulla). Vanha Hämeenkyläntie on Konalasta Hämeenkylään aikoinaan johtanut tie. Muutoin Konalan katujen nimet on mukailtu maatalouteen liittyvistä aiheista (mm. Kylväjäntie, Kyntäjäntie ja Tähkätie).

Liikennemelu

Helsingin kaupungin meluselvityksen mukaan valtaosa Konalaa on yli 55 dB:n melualueella. Konalassa tieliikenteen melua aiheuttavat Kehä I ja Vihdintie.
Puumalan vaakuna

Puumalan vaakuna on Puumalan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa paikkakunnan historiaan: Turun rauhassa vuonna 1743 Puumalasta tuli rajapitäjä, mutta kapea Puumalansalmi on strategisen sijaintinsa vuoksi ollut usean taistelun tapahtumapaikka jo 1500-luvulta lähtien.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kilvessä kolme kilventyvestä kohoavaa hopeista sudenhammasta, joissa mustat, punaliekkiset kranaatit.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Puumalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. syyskuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. huhtikuuta 1963.
Pierre Amine Gemayel

Pierre Amine Gemayel (arab. بيار أمين الجميل‎) (tunnetaan yleisesti myös nimillä Pierre Gemayel Jr, Pierre Amine ja Pierre Gemayel) (24. syyskuuta 1972 – 21. marraskuuta 2006) oli libanonilainen poliitikko. Gemayel murhattiin hänen toimiessaan maansa teollisuusministerinä. Hän oli tunnettu Syyrian tukeman libanonilaisen Hizbollah-järjestön vastustajana. Gemayel oli maan entisen presidentin Amin Gemayelin kristitty poika.
Aprilia Pegaso

Aprilia Pegaso 650 on nk. all-round-moottoripyörä, mikä soveltuu asfaltin lisäksi myös sorateille. Varhaisimmissa Pegaso-malleissa käytettiin kestävää itävaltalaista Rotaxin moottoria. Rotaxia on käytetty muun muassa BMW F650 -malleissa.
Vuorimajava

Levinneisyys

Vuorimajavaa tavataan Kalifornian, Oregonin ja Washingtonin osavaltioissa Yhdysvaltain länsirannikolla sekä Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Laji on levinneisyysalueellaan yleinen, ja kannanarvio vaihtelee kymmenestätuhannesta jopa yli miljoonaan yksilöön.

Elinympäristö

Vuorimajavat elävät kosteissa metsissä ja suosivat umpeenkasvaneita tiheikköjä.

Ravinto

Vuorimajava käyttää ravinnokseen erilaisia kasveja.
Tidning för Musik

Tidning för Musik oli Helsingissä vuosina 1910–1916 ilmestynyt ruotsinkielinen musiikkilehti.
Musiikkitiedon popularisoimista varten perustettu Tidning för Musik pyrki käsittelemään aihettaan pieteetillä sekä välttämään henkilökohtaista mielivaltaa ja hyökkäilevää asennetta. Lehti nähtiin kokoavana toimijana muiden pienten keskusten – seurojen, yhdistysten, koulujen ja orkesterien rinnalla. Toimittajina työskentelivät Gösta Wahlström (1910–1912) sekä Otto Andersson ja Olof Wallin (1912–1916). Lehti lakkasi ensimmäisen maailmansodan aiheuttamiin taloudellisiin vaikeuksiin.
Kwan

Historia

Yhtye perustettiin vuonna 2000 ja sen ensimmäinen single ”Padam” julkaistiin vielä saman vuoden marraskuussa. Esikoisalbumi Dynasty julkaistiin huhtikuussa 2001 ja se myi platinaa. Kolmantena singlenä julkaistu ”Late” nousi singlelistan kärkeen.
Vuonna 2002 julkaistulla toisella studioalbumilla, The Die Is Cast, Kwanin musiikki alkoi saamaan entistä enemmän pop-vaikutteita. Albumi nousi suureen suosioon myyden yli 60 000 kappaletta ja näin ollen se myi tuplaplatinaa. Tällä albumilla myös radiot kiinnostuivat Kwanin musiikista ja kaikki neljä albumilta julkaistua singleä nousivat radiolistan kymmenen soitetuimman kappaleen joukkoon.
Kolmannen albumin kohdalla Kwanin musiikissa tapahtui radikaalein muutos. Marraskuussa 2004 julkaistu Love Beyond This World sisälsi tummanpukeista poppia, josta riimit puuttuivat lähes kokonaan. Albumi myi kultaa ja albumin kaksi ensimmäistä singleä ”Unconditional Love” sekä ”Decadence Of The Heart” nousivat molemmat parhaimmillaan radiolistan kärkeen.
Noin vuoden pituisen levytystauon jälkeen Kwan julkaisi keväällä 2006 neljännen albuminsa Little Notes. Levyn ensimmäinen single ”Diamonds” julkaistiin maaliskuussa 2006. Levyltä julkaistiin myös radiohitti ”Tainted Love”, joka Suomen lisäksi nousi hitiksi myös Kreikassa.
Kwan osallistui vuoden 2009 Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan. He pääsivät finaaliin asti kappaleellaan ”10.000 Light Years”, mutta eivät pärjänneet superfinaaliin asti, jonka Waldo's People lopulta voitti. Euroviisujen jälkeen yhtye oli aikeissa julkaista keväällä 2009 viidennen studioalbuminsa, mutta sitä ei toistaiseksi ole julkaistu. Euroviisukarsintojen jälkeen yhtye vetäytyi pois julkisuudesta, eikä sen tilasta ollut tietoa.
Elokuussa 2014 tiedotettiin Kwanin olevan mukana Yle TV2:lla syyskuussa alkavassa We Want More -sarjassa, jonka myötä yhtye palaa studioon äänittämään muutamia uusia kappaleita.
Z19 Hermann Künne

Valmistus

Alus tilattiin 6. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä. Sen köli laskettiin 5. lokakuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1937. Alus valmistui 12. tammikuuta 1939.

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Murtolampi (Ähtäri, Eläinpuisto)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 181,2 metriä mpy.
Jim Murphy

James ”Jim” Murphy (s. 23. elokuuta 1967 Glasgow, Skotlanti, Iso-Britannia) on brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko ja parlamentin jäsen. Britannian pääministeri Gordon Brown nimitti hänet Skotlannin asioista vastaavaksi ministeriksi 3. lokakuuta 2008.

Nuoruus

Murphyn ollessa teini-ikäinen hänen perheensä muutti Kapkaupunkiin Etelä-Afrikkaan Skotlannin vaikean taloustilanteen johdosta. Takaisin Skotlantiin hän palasi vasta 18-vuotiaana. Murphy toimi opiskelijavuosinaan tarjoilijana rahoittaakseen opiskelunsa glasgowilaisessa Strathclyden yliopistossa, jossa hänet valittiin myös skotlantilaisen opiskelijaliiton (National Union of Students Scotland) puheenjohtajaksi.

Poliittinen ura

Murphy toimi Skotlannin kansallisen opiskelijaliiton puheenjohtajana vuosina 1992–1994. Vuonna 1994 hänet valittiin National Union of Students of the United Kingdom -opiskelijaliiton puheenjohtajaksi. Murphy toimi virassa vuoteen 1996 saakka. 
Murphy valittiin parlamentin jäseneksi ensimmäisen kerran vuonna 1997 Eastwoodin vaalipiiristä.
Vuodesta 2000 vuoteen 2001 Murphy oli jäsenenä parlamentin alahuoneen tarkastusvaliokunnassa, jonka tärkeimpänä tehtävänä on valtion taloudenhoidon valvonta. Maaliskuussa 2001 Murphy nimitettiin nuoremmaksi ministeriksi Helen Liddelin alaisuuteen, joka toimi silloin Skotlannin asioista vastaavana ministerinä. Vuosien 2001 ja 2005 parlamenttivaaleissa Murhpy uusi paikkansa parlamentissa. Vuoden 2005 vaalien jälkeen Murphy toimi hallituksen kabinettiministerinä, jonka vastuualueeseen kuului esimerkiksi julkisten palveluiden uudistaminen.
Kesäkuussa 2007 Murphy nimitettiin Britannian eurooppaministeriksi. Lokakuussa 2008 pääministeri Gordon Brown nimitti Murphyn Skotlannin asioiden ministeriksi ministerikierrätyksen yhteydessä.

Yksityiselämä

Murphyllä on Claire-niminen vaimo, joka on ammatiltaan opettaja. Parilla on kolme lasta, kaksi poikaa ja yksi tytär.
Murphy on Celtic FC -jalkapalloseuran kannattaja.
Bakkanaalit

Bakkanaalit (lat. Bacchanalia) olivat roomalaisten pitämiä, viininjumala Bacchukselle omistettuja villejä juhlia. Niiden vietto tuli Roomaan eteläisestä Italiasta etruskien kautta. Alkuperäiset bakkanaalit pidettiin salassa ja niihin osallistui vain naisia. Kolmipäiväiset juhlat pidettiin vuosittain maaliskuun puolivälissä Similan laaksossa lähellä Aventinus-kukkulaa. Myöhemmin riitistä pääsivät osalliseksi myös miehet ja sitä vietettiin useammin, lopulta viisi kertaa kuukaudessa. Liviuksen mukaan juhlinnan yleistyminen tapahtui Paculla Annian ollessa Bacchus-kultin johdossa.
Myöhemmin sanalla bakkanaalit on kuvattu mitä tahansa ylenpalttisia juominkeja, etenkin opiskelijajärjestöissä.
Aragoniitti

Käyttö

Aragoniittia käytetään myös öljyvärimaalauksessa vaalentamassa muita väriaineita ja antamassa niille kiiltoa. Valkoisena väriaineena aragoniittia ei voi käyttää. Roomalaisessa maalaustaiteessa kalkkia (sekä aragoniittia että dolomiittikalkkia) käytettiin yleisesti muun muassa taustamaalauksessa sekä muihin väriaineisiin sekoitettuna. Jan van Eyck käytti aragoniittia voimistamaan matarapunaisen värin hehkua.
Heidi Kollanen

Seurajoukkueura

Kollanen debytoi Tampereen Ilveksen edustusjoukkueessa kaudella 2012 seuran pelatessa Naisten Liigaa. Kollanen teki kauden aikana kahdeksassa ottelussa yhden maalin. Ennen kautta 2012 Kollanen kärsi pahasta polven rustovammasta ollen sivussa seitsemän kuukautta.
Kaudeksi 2013 Ilves putosi Naisten Ykköseen. Kollanen pelasi kauden aikana yhdeksässä ottelussa onnistuen maalinteossa kymmenen kertaa. Seuraava kausi Ykkösessä oli Kollaselle entistä parempi. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua tehden niissä 47 maalia. Kollasen yhden ottelun maalikeskiarvo oli siis näin ollen 2,24. Ilves palasi kauden jälkeen takaisin Naisten Liigaan.
Kaudella 2014 Kollanen teki eniten maaleja koko Liigassa. Kausi oli hieno myös seurajoukkueelle, sillä Ilves päätti kauden hopeamitaliin.
Kollanen pelasi puolitoista vuotta Yhdysvalloissa Florida State Universityn joukkueessa. Keväällä 2018 hän siirtyi vantaalaisseura PK-35:een. Seura voitti Suomen-mestaruuden ja Kollanen oli seuran paras sekä koko liigan toiseksi paras maalintekijä.

Maajoukkueura

Kollanen pelasi Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua tehden kaksi maalia vuosina 2012-2013. Vuodesta 2014 hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa maaleja on syntynyt yhdeksässä ottelussa 12 kappaletta.
Belarmino Correa Yepes

Belarmino Correa Yepes (s. 14. heinäkuuta 1930) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Misioneros Javerianos de Yarumalin papiksi 15. elokuuta 1957 ja nimitettiin Mitún prefektiksi 30. lokakuuta 1967.
Correa Yepes sai 19. tammikuuta 1989 nimityksen San José del Guaviaren apostoliseksi vikaariksi ja Horrea Coelian titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Acerbi, jota avustivat Jesús Emilio Jaramillo Monsalve ja Heriberto Correa Yepes.
Correa Yepes nimitettiin 29. lokakuuta 1999 San José del Guaviaren piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. tammikuuta 2006.
NRP Almirante Magalhães Correia (F474)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1989.
Nokilintuhaukka

Ulkonäkö

Nokilintuhaukan pituus on 27–34 senttimetriä. Se on väriltään harmaavalkoinen. Aikuinen on päältä tummanharmaa ja sillä on ruskea niskakaulus ja vaaleanharmaa alapuoli. Nuorella linnulla on tumma kruunu, se on päältä punaruskea, ja siinä on mustia täpliä, alapuoli on vaaleanruskea selvin tummin juovin. Silmät ovat punaiset, jalat vaaleankeltaiset. Liuskelintuhaukasta se eroaa ruskean kauluksen ja lyhyen pyrstön ansiosta. Naamiokanahaukka taas on alapuolelta vahvemmin punaruskea, mutta sen poikaset erottaa vain siitä, että ne ovat isompia ja niillä on pitempi pyrstö.