Steve Thomas (jääkiekkoilija)

NHL-varaamattomana Toronto Maple Leafsiin

Thomas syntyi Englannissa, mutta kasvoi Ontarion Markhamissa. Hän kävi lukion Markham District High Schoolissa ja pelasi ohella myös jääkiekkoa OJHL-joukkue Markham Waxersissa. Thomas pelasi jo kaudella 1980–1981 yhden ottelun OHL-joukkue Toronto Marlborosissa, mutta varsinaisen tulokaskautensa hän pelasi kuitenkin kaudella 1982–1983. Viimeisellä OHL-kaudellaan 1983–1984 Thomas oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Peter Zezelin jälkeen tehoilla 51+54=105. Hän sijoittui koko liigan maalipörssissä kymmenenneksi.
Thomasia ei koskaan varattu NHL:ään, vaan hän teki junioriuransa jälkeen vapaana agenttina sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa toukokuussa 1984. Hän pelasi kauden 1984–1985 suurimmaksi osaksi seuran farmijoukkue St. Catharine Saintsissa, AHL:ssä. Thomas voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehtyään 64 runkosarjaottelussa tehot 42+48=90. Hän jakoi koko liigan maalipörssin toisen sijan Binghamton Whalersin Mike Siltalan kanssa ja sijoittui pistepörssissä neljänneksi. Thomas palkittiin kauden päätteeksi AHL:n parhaana tulokkaana Dudley "Red" Garrett Memorial Awardilla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Maple Leafsin NHL-joukkueessa hän pelasi kauden aikana 18 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2.
Kaudesta 1985–1986 Thomas pelasi vielä osan farmissa. Hän pelasi Maple Leafsissa varsinaisen tulokaskautensa NHL:ssä tehden 65 runkosarjaottelussa hienot tulokastehot 20+37=57 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 6+8=14. Thomas oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 1986–1987 hän teki 78 runkosarjaottelussa tehot 35+27=62, joilla Thomas oli Maple Leafsin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi kolmen muun pelaajan ohella seitsemällä osumallaan NHL:n voittomaalipörssin voiton.

Blackhawks, Islanders ja Devils

Syyskuussa 1987 Maple Leafs kauppasi Thomasin, Rick Vaiven ja Bob McGillin Chicago Blackhawksiin vaihdossa Ed Olczykiin ja Al Secordiin. Hän kärsi siellä kaksi kautta kuitenkin loukkaantumisista, joiden takia Thomas pelasi niiden aikana yhteensä vain 75 runkosarjaottelua. Kolmannella ja ensimmäisenä terveenä viettämällään Blackhawks-kaudellaan 1989–1990 hän oli joukkueen paras maalintekijä 40 osumallaan.
Kesken viidennen Blackhawks-kautensa 1991–1992, lokakuussa 1991 Thomas kaupattiin Adam Creightonin kanssa New York Islandersiin vaihdossa Brent Sutteriin ja Brad Laueriin. Seuraavalla kaudella 1992–1993 hän nousi Islandersin varakapteeniksi ja teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 37+50=87. Thomas oli joukkueen toiseksi paras pistemies Pierre Turgeonin jälkeen. Kevään 1993 pudotuspeleissä hän nousi Islandersissa tutkaparinsa Ray Ferraron kanssa joukkueen sankariksi johdattaessaan Islandersin johtotähti Turgeonin loukkaantumista huolimatta konferenssifinaaleihin saakka. Kaudella 1993–1994 Thomas oli tehoilla 42+33=75 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Turgeonin jälkeen. Työsulun takia lyhennetyllä kaudella 1994–1995 hän oli 11 osumallaan Islandersin kolmanneksi paras maalintekijä.
Kauden 1995–1996 kynnyksellä, lokakuussa 1995 Islanders kauppasi Thomasin New Jersey Devilsiin, joka kauppasi vaihdossa Claude Lemieux'n. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 26+35=61. Kahdella seuraavalla kaudella Thomasin rooli muuttui hieman puolustavammaksi ja hän teki runkosarjassa yhteensä enää 58 tehopistettä.

Paluu aiempiin seuroihin

Heinäkuussa 1998 Thomas teki vapaana agenttina sopimuksen ensimmäisen NHL-seuransa Toronto Maple Leafsin kanssa. Hän nousi kaudella 1998–1999 joukkueen kapteenistoon ja oli Maple Leafsin toiseksi paras pistemies Mats Sundinin jälkeen tehoilla 28+45=73, kuten myös seuraavalla kaudella 1999–2000. Kevään 2000 pudotuspeleissä Thomas oli joukkueen paras maalintekijä kuudella osumallaan. Kaudella 2000–2001 loukkaantumiset lyhensivät hänen runkosarjaansa 57 ottelun mittaiseksi. Hän teki niissä vain kahdeksan maalia, mutta kevään 2001 pudotuspelien 11 ottelussa Thomas onnistui tekemään taas kuusi osumaa jakaen Maple Leafsin sisäisen maalipörssin voiton Sundinin kanssa.
Kaudeksi 2001–2002 Thomas palasi vapaana agenttina vuoden mittaisella sopimuksella Chicago Blackhawksiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja ehti pelata vain 34 runkosarjaottelua, kunnes Thomasin kausi päättyi nilkkamurtumaan. Heinäkuussa 2002 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa. Kesken kauden 2002–2003, siirtotakarajalla maaliskuussa 2003 Thomas kaupattiin Mighty Ducks of Anaheimiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon kesälle 2003. Hän eteni joukkueen kanssa aina Stanley Cup -finaaleihin saakka, mutta New Jersey Devils vei ne kuitenkin seitsemännessä ottelussa voittaen Mighty Ducksin ottelussa 3-0.

Pelaajauran loppuvaiheet

Thomas oli pelaamatta koko alkukauden 2003–2004, kunnes hän siirtyi marraskuussa 2003 loppukauden kattaneella ja miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella loukkaantumisista kärsineeseen Detroit Red Wingsiin. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 jälkeen Thomas haki syksyllä 2005 try-outin kautta pelipaikkaa Toronto Maple Leafsista, mutta ei jatkanut enää harjoitusleirin jälkeen joukkueen vahvuudessa.

Pelaajauran jälkeen

Thomas toimi pelaajauransa jälkeen OJHL-joukkue St. Michael's Buzzersin apuvalmentajana ja mentorina. Syyskuussa 2010 NHL-joukkue Tampa Bay Lightning pestasi hänet nuorten pelaajien konsultiksi. Kaudella 2011–2012 Thomas nousi seuran pelaajakoordinaattoriksi ja kaudesta 2012–2013 hän on toiminut Lightningin ja AHL-joukkue Syracuse Crunchin kehitysvalmentajana.

Muuta

Thomasilla on tytär Lauren sekä poika Christian, joka pelaa NHL-joukkue Montréal Canadiensin organisaatiossa. Steve ja Christian Thomas ovat OHL:n kaikkien aikojen ensimmäinen isä ja poika, jotka ovat tehneet yhden kauden aikana 50 maalia.