google/wiki40b huggingface dataset:
Progress (Novgorodin alue)

Maantiede ja asutus

Progressin kunnan pinta-ala on 183 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen, idässä Perjodkin, etelässä Borovitšin ja lännessä Sušanin sekä Volokin kuntiin. Maantieteellisesti alue sijaitsee Valdain ylängön itäreunalla. Seudulla virtaavat Mstan sivujoet Jurinka, Kamenka, Velgija, Belorutška, Udinka, Rudnik ja Pelenovka.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Razdoljen taajama sekä 27 kylää: Aljošino, Babino, Baševo, Bereznik, Bolšije Lesa, Budrino, Bykovo, Derevtsovo, Gorka, Grebloš, Holm, Jurino, Kamennik, Ljulja, Lytkino, Malyje Lesa, Moštšenik, Nenaježnik, Priozerje, Prudištši, Prudnik, Šestnikovo, Spasskoje, Sušilovo, Tini, Zasorodje ja Žavoronkovo. Väestöstä 69,3 % asuu Progressin taajamassa, joka on Borovitšin piirin toiseksi suurin asutuskeskus. Yli sadan hengen asutuksia ovat Tini, Aljošino ja Razdolje. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia

Progressin taajama on syntynyt 1930-luvun alussa samannimisen sovhoosin ympärille. Aluksi se tuotti etupäässä sianlihaa ja myöhemmin maitoa. 1980-luvulta lähtien taajamaan rakennettiin kerros- ja omakotitaloja, ja vuosisadan lopussa se kasvoi kiinni Borovitšin kaupunkiin.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan kautta kulkevat Borovitšin, Ljubytinon ja Spasskaja Polistin sekä Borovitšin, Pestovon ja Ustjužnan väliset maantiet. Kylistä on linja-autoyhteydet Progressiin, Borovitšiin, lähistön muihin piirikeskuksiin sekä Novgorodiin.
Tärkeimmät elinkeinot ovat puunjalostus- ja huonekaluteollisuus (26,3 %), palvelut (21,8 %), rakentaminen (12,1 %) ja maatalous (9 %). Kunnassa toimii Progressin maatalousyritys, kolme yksityistilaa, sahalaitoksia sekä ikkunoita, ovia ja huonekaluja tuottavia yrityksiä.
Palveluihin kuuluu lastentarha, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja postia, lääkärin vastaanotto ja kaksi lääkintäasemaa. Lapset käyvät koulua Borovitšissa tai naapurikunnissa. Vähittäiskauppaa harjoittaa harjoittaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.

Nähtävyydet

Seudulla on muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Nähtävyyksiin kuuluvat Spasskojen ja Greblošin kartanoalueet.
Yläniemimaa

Yläniemimaa (engl. Upper Peninsula) on yksi kahdesta suuresta niemimaasta, jotka mudostavat Michiganin osavaltion. Niemimaa rajoittuu pohjoisessa Yläjärveen, idässä St. Maryyn, kaakossa Michiganjärveen ja Huronjärveen, sekä lounaassa Wisconsiniin. 
29 prosenttia Michiganin pinta-alasta koostuu niemimaasta, mutta vain noin 3 prosenttia Michiganin asukkaista asuu siellä. 
Yläniemimaan kaupunkeihin kuuluu Marquette, Sault Ste. Marie, Escanaba, Menominee, Houghton ja Iron Mountain.
Niemimaalla sijaitsevat Yhdysvaltain ainoat piirikunnat, joissa suhteellinen enemmistö väestöstä ovat amerikansuomalaisia.
Peter Tordenskjold

Nuoruus

Peter Tordenskiold syntyi Trondheimissa vuonna 1690 ja hänen isänsä oli raatimies Jan Wessel. Lapsena häntä kuvailtiin vaikeaksi ja hän joutui usein vaikeuksiin. Tarinan mukaan vuonna 1704 Trondheimin satamassa vieraili kuningas Fredrik IV:tä kuljettanut laiva ja sen lähtiessä kohti Tanskaa Tordenskiold nousi sen kyytiin. Vuonna 1706 hän pyrki kadetiksi laivastoon, mutta hänen hakemuksensa hylättiin. Sen sijaan hän löysi töitä Christianus Quintus -nimiseltä kauppalaivalta, joka matkasi esimerkiksi Guineaan ja Länsi-Intiaan vuosina 1706-1708. Palatessaan Tanskaan hän teki uuden hakemuksen kadetiksi ja lähti vielä kerran töihin Fridericus Quartus -nimiselle laivalle. Palatessaan tältä reissulta vuonna 1710 hän sai tiedon siitä, että hänen hakemuksensa oli hyväksytty.

Sotilasura

Tällä välin Tanska-Norja oli liittynyt suureen Pohjan sotaan Ruotsia vastaan. Tordenskjold oli jo vuonna 1711 varakomentajana fregatti Postillionilla yleten samana vuonna aliluutnantiksi. Toukokuussa 1712 hän sai komentoonsa 20-tykkisen fregatin nimeltä Løvendals Galej ja yleni samana vuonna kapteeniluutnantiksi. Heinäkuussa 1714 Peter komensi laivaansa ruotsalaista fregattia vastaan. Taistelu loppui kun hänen laivastaan loppuivat ruuti ja ammukset ja lisäksi sää teki ruotsalaislaivan valtauksesta mahdottoman. Laivat päätyivät lopulta tästä sovittuaan lopettamaan taistelun ja purjehtimaan omiin suuntiinsa. Peter joutui toiminnastaan sotaoikeuteen, jossa hänet todettiin kuitenkin syyttömäksi. Tuomion sijaan hänet ylennettiin sittemmin kapteeniksi. Vuonna 1715 Peter voitti pienen ruotsalaisen laivasto-osaston Kattegatilla ja valtasi Hvita Örn -nimisen ruotsalaisaluksen. Palkinnoksi saavutuksesta alus annettiin Peterin komennettavaksi nimellä Hvide Ørn (suom. valkoinen kotka). 8. elokuuta hän taisteli ruotsalaista linjalaivaa ja fregattia vastaan lähellä Rügenin saarta. Hänen onnistui ajaa ruotsalaisalukset tiehensä huolimatta alivoimastaan. 24. helmikuuta 1716 Peter aateloitiin ja hän sai nimen Tordenskiold. Heinäkuussa 1716 ruotsin kuningas Kaarle XII johti armeijansa Norjaan. Tähän liittyen ruotsalaiset olivat lähettäneet joukoille tarvikkeita meriteitse. Tordenskjold yllätti ruotsalaiset huoltoalukset Dynekilenin vuonolla ja tuhosi 25 ruotsalaisalusta. Joulukuussa 1718 hän kuulu huhun Kaarle XII:n kuolemasta ja sen vahvistettuaan hän kiirehti Tanskaan kertomaan uutisesta Fredrik IV:lle. Kiitoksena hänet ylennettiin vara-amiraaliksi. Heinäkuussa 1719 Tordenskiold hyökkäsi Marstrandiin ankkuroitunutta ruotsalaista laivasto-osastoa vastaan vallaten samalla Carlstenin linnan.

Kuolema kaksintaistelussa

Suuren Pohjan sodan päättyessä heinäkuussa 1720 Tordenskjold matkusti Saksaan. Hannoverissa hän tapasi Axel Jacob Staël von Holsteinin. Tapaaminen kärjistyi tappeluksi uhkapelihuijaussyytösten takia, mikä taas johti kaksintaisteluhaasteeseen. Taistelu käytiin 12. marraskuuta miekoin. Miekkailussa kokemattomampi Tordenskjold sai nopeasti surmansa. Hänet haudattiin Holmenin kirkkoon Kööpenhaminaan.
Wienin kansainvälinen lentoasema

Historia

Lentoasema rakennettiin alkujaan sotilaskentäksi vuonna 1938. Yhdistynyt kuningaskunta otti sen käyttöönsä vuonna 1945. Aluksi kentällä oli vain yksi kiitotie, joka pidennettiin vuonna 1959 3 000 metriin. Uuden matkustajaterminaalin rakentaminen aloitettiin vuonna 1960.
Lentoaseman erikoisuus oli Harrods, mutta se suljettiin vuonna 2003.
Siemen

Siemen on suvullisesti lisääntyvän siemenkasvin lisääntymiselin. Siemen muodostuu varsinaisesta alkiosta, ravintovarastosta ja näitä suojaavasta kuoresta. Alkiossa on valmiina uuden kasvin juurten, verson ja ensimmäisten lehtien aiheet. Ravintovarastona on proteiinia sekä rasvaa tai tärkkelystä. Kuori suojaa siementä, kun se kulkeutuu uudelle kasvupaikalle ja odottaa sopivaa itämisaikaa, esimerkiksi seuraavaa kevättä tai sadekauden alkamista.
Viljakasvien siemeniä kutsutaan jyväksi. Niissä on suurin osa tärkkelystä, joka on tarkoitettu tulevan oraan vararavinnoksi. Alkio täyttää vain muutaman prosentin jyvästä.
Siemen syntyy, kun paljassiemenisen tai koppisiemenisen kasvin hedelmöittynyt sukusolu kypsyy emokasvinsa yhteydessä. Siemenen syntymistä edeltää kukinta ja pölytys.
Koska useimmat kasvit eivät liiku paikaltaan, siementen kulkeutuminen on niille paras tapa levittäytyä uusille elinalueille. Siemeniin on kehittynyt useita erilaisia rakenteita leviämisen vauhdittamiseksi: joissakin on karvoja ja ulokkeita, jotta ne leviäisivät tuulen mukana (voikukka, vaahtera), jotkin varisevat lumihangelle ja kelluvat sulamisvesien pinnalla (kuusi) ja jotkin houkuttelevat eläimiä keräämään ja kätkemään niitä (pähkinät).
Ihminen käyttää monien kasvilajien siemeniä hyväkseen. Palkokasvien, kuten papujen, siemenissä on paljon proteiinia, ja niitä käytetään ravinnoksi. Öljykasvien, kuten rypsin, siemenistä saadaan öljyä, ja ne sisältävät paljon tyydyttämättömiä rasvoja ja kuitua, mutta Evira kehottaa rajoittamaan öljykasvien siementen syöntiä raskasmetallipitoisuuksien takia, lähinnä nikkelin ja kadmiumin. Pellavansiemenöljyä käytetään myös maaleissa. Puuvillan siemenen kuoressa kasvavaa kuitua käytetään tekstiilien valmistamiseen.
Siementen koko vaihtelee suuresti. Seychellienpalmun (Lodoicea maldivica) yhden siemenen sisältävä hedelmä painaa jopa 20 kg, kun taas orkideoiden siemeniä voi mahtua yhteen grammaan noin miljoona.
Kummitusjuna

Kummitusjuna on huvipuistolaite, jonka tarkoituksena on viihdyttää huvipuistokävijöitä pelottelemalla heitä erilaisilla keinoilla. Näitä ovat mm. valo- ja äänitehosteet, tekosavu ja erilaiset nuket ja hahmot, kuten mm. luurangot, kummitukset, zombit ja muut kauhuhahmot. Kummitusjunissa matkustetaan yleensä pimeässä tai hämärässä, mikä lisää pelottelukeinojen vaikutusta. 
Useimmat kummitusjunat soveltuvat sekä lapsille että aikuisille, mutta myös pelkästään aikuisille suunnattuja laitteita on olemassa. Aivan pienimmille lapsille kummitusjunat eivät yleensä ole suositeltavia. Kummitusjunissa ajetaan yksittäisillä vaunuilla. Vaunut liikkuvat usein hitaammin kuin normaaleissa vuoristoradoissa.

Suomen kummitusjunat

Suomessa kummitusjunia ovat muun muassa Kyöpelinvuoren hotelli Linnanmäellä , Dark Ride  Suomen Tivolissa, Kummitusjuna Tykkimäellä, Devil's Mine Hotel PowerParkissa ja Fresh blood bank Tivoli Sariolassa. 
Linnanmäen kummitusjuna uusittiin kokonaan vuodeksi 2013. Nokkakiven huvipuistoon lisättiin uusi kummitusjuna kesäksi 2013.
TeraCopy

Menestyminen

Vuonna 2007 Softpedian Ionut Ilascu mainitsi erikseen ohjelman hyvän virheidenkorjauksen. Windows XP koneella kovalevyn eheytys suurentaa eroa vielä paremmin TeraCopyn puolelle siirtonopeuksia mitattaessa.
Vuonna 2009 Lifehackerin Jason Fitzpatrick kertoi ettei ohjelma loista ominaisuuksillaan, mutta tekee työn paremmin kuin muut kilpailijat. Lifehacker-sivuston käyttäjät äänestivät TeraCopyn parhaaksi tiedostojen siirto-ohjelmaksi Windows-alustalle.
Vuonna 2010 CNET ylisti TeraCopya hyvänä ilmaisohjelmana, ja suositteli sitä kaikille Windows-koneille.
Area

Palvelut

Area oli liikematkustukseen erikoistunut matkatoimisto ja osa GlobalStar-matkatoimistoverkostoa. Sillä oli liikematkakeskukset Helsingissä, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa ja Oulussa, vapaa-ajan matkatoimisto Tampereella, puhelinpalvelukeskus Helsingissä sekä area.fi-verkkokauppa. Asiakaspalvelu toimi ympäri vuorokauden.

Hallinto ja tunnusluvut

Arean toimitusjohtaja oli Taru Keronen. Yrityksessä oli noin 130 työntekijää. Vuoden 2011 kokonaismyynti oli 127 miljoonaa euroa. Area oli Suomen ensimmäinen matkatoimisto, jonka koko toiminta oli laatusertifioitu ISO 9001:2000 -laatujärjestelmästandardin mukaisesti.
Jo Jo White

Elämä ja ura

White pelasi vuodet 1965–1969 Kansasin yliopiston joukkueessa ja voitti Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa olympiakultaa Méxicossa 1968 sekä Pan-Amerikan kisojen kultamitalin Winnipegissä 1967. Boston Celtics varasi Whiten NBA:han yhdeksännellä vuorolla vuoden 1969 varaustilaisuudessa. White edusti Celticsiä menestyksekkäästi vuodet 1969–1979, minä aikana hän voitti NBA:n mestaruuden vuosina 1974 ja 1976. Jälkimmäisenä mestaruusvuonnaan White valittiin NBA:n finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi vuosina 1971–1977. Vuonna 1970 White valittiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen ja vuosina 1975 ja 1977 NBA:n kakkostähdistöjoukkueeseen. Celticsin jälkeen White pelasi NBA:ssa vielä kaudet Golden State Warriorsissa ja Kansas City Kingsissä.
Boston Celtics on jäädyttänyt Whiten pelipaidan tämän 10-numerolla. Basketball Hall of Fameen hänet nimettiin vuonna 2015. White kuoli syöpää sairastettuaan Bostonissa 71-vuotiaana 16. tammikuuta 2018.
Bergvallin karsintajärjestelmä

Bergvallin järjestelmä on kilpailumuoto, joka perustuu pudotuspelijärjestelmään. Sen kehitteli ruotsalainen Erik Bergvall pääasiassa vuoden 1912 ja 1920 olympialaisisten joukkueurheilussa käytettäväksi.

Erot pudotuspelijärjestelmään

Bergvallin järjestelmä lähtee siitä, että pudotuspeleillä voidaan määrittää vain kilpailun voittaja. Muiden sijojen määrittämiseksi tarvitaan lisäkamppailuja. Bergvallin järjestelmässä kaikki voittajalle hävinneet ottelevat uudestaan toisesta sijasta. Kolmannesta sijasta ottelevat jälleen keskenään toiseksi sijoittuneelle hävinneet.
Bergvallin järjestelmän etuna voidaan pitää sitä, että siinä saadaan kärkipään järjestys selville kohtalaisen vähillä ottelumäärillä verrattuna esimerkiksi kaksinkertaiseen cup-kilpailuun tai sarjajärjestelmään. Haittana voidaan pitää sitä, että joukkueen/kilpailijan on varauduttava tappion jälkeen uuteen mahdollisuuteen, johon pääseminen ei suinkaan ole varmaa.

Käytännössä

Ensimmäisen kerran Bergvallin järjestelmää käytettiin Tukholman olympiakisojen vesipalloturnauksessa 1912.
Järjestelmää käytettiin myös jääkiekkoilun olympiaturnauksessa 1920. Järjestelmää kritisoitiin varsinkin Bergvallin kotimaassa Ruotsissa, koska Ruotsin joukkue joutui pelaamaan kuusi peliä (voitti kolme), ja pronssia voittaneen Tšekkoslovakian joukkueen tarvitsi pelata vain kolme (voitti yhden). Erik Bergvall, järjestelmän luoja totesi, että sitä oli käytetty väärin, ja että turnauksen kaikkien ensimmäisellä kierroksella hävinneiden joukkueiden olisi tullut pelata hopeasta. Kritiikin takia Bergvallin järjestelmää ei käytetty uudelleen jääkiekossa.
Järjestelmää käytettiin kuitenkin kesäolympialaisissa 1920 mm. jalkapallo- ja vesipalloturnauksissa. Nykyisin Bergvallin järjestelmän jalostettu muoto on käytössä mm. judo-turnauksissa ja painissa, joissa loppuotteluun selviytyneille lohkovoittajille hävinneillä on vielä mahdollisuus edetä pronssiotteluun.
Maaria Eira

Maaria Eira (oik. Saskia Marjatta D’Onofrio, o.s. Suomalainen; 23. lokakuuta 1924 Helsinki – 19. kesäkuuta 1999 Rooma, Italia) oli suomalainen oopperalaulaja ja elokuvanäyttelijä, joka Suomessa tunnettiin ennen kaikkea musiikkielokuvien tähtenä. Hänen äänialansa oli sopraano. Eiran ääni oli poikkeuksellisen laaja-alainen, se taipui sekä lyyrisiin että dramaattisiin tulkintoihin. Hän esiintyi nuorempana myös koloratuurilaulajana. Eira oli mukana neljässä suomalaisessa elokuvassa 1940- ja 50-luvuilla. Toisen maailmansodan aikana hän teki kiertueita rintamalla ja esiintyi muun muassa Aunuksen radiolähetyksissä.
Maaria Eiran isä oli musiikkikirjailija ja viulisti Yrjö Suomalainen ja äiti tanssitaiteilija Estelle Wikström. Hänen vanhempi veljensä oli pilapiirtäjä Kari Suomalainen ja isoisänsä kuuluisa kuvanveistäjä Emil Wikström.
Dionysios I

Dionysios I eli Dionysios vanhempi (m.kreik. Διονύσιος, n. 432–367 eaa.) oli Sisilian Syrakusan tyranni. Hän valloitti useita kaupunkeja Sisiliassa ja eteläisessä Italiassa, vastusti Karthagon vaikutusta Sisiliassa ja teki Syrakusasta Suur-Kreikan vahvimman siirtokunnan. Aikalaiset pitivät häntä pahimman luokan despoottina — hän oli julma, epäluuloinen ja kostonhimoinen. Häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Dionysios nuorempi.
Työntövoima

Työntövoima on kappaleen liikettä muuttava tai ylläpitävä voima.

Työntövoiman tuottaminen

Avaruudessa (tyhjiö) työntövoimaa voidaan tuottaa toistaiseksi vain kemiallisilla rakettimoottoreilla ja ionimoottoreilla.
Ilmakehässä lentokone tuottaa työntövoimansa joko rakettimoottorilla, suihkumoottorilla tai jonkin moottorin (mäntämoottori, kaasuturbiini, sähkömoottori) pyörittämällä potkurilla.
Laivojen ja sukellusveneiden työntövoiman tuotanto perustuu joko purjeisiin tai potkureihin, siipirattaisiin tai vesisuihkuihin, aikoinaan airoihinkin.
Työntovoimaa tuottavia menetelmiä kutsutaan tekniikassa propulsiojärjestelmiksi.
Bligh Reef

Bligh Reef on riutta Alaskassa Prince Williamin lahdessa. Säiliöalus Exxon Valdez törmäsi 1989 riuttaan ja aiheutti katastrofaalisen öljyonnettomuuden. Tämän jälkeen riutalle määrättiin asennettavaksi loisto. Se ei kuitenkaan estänyt onnettomuuksia kokonaan, sillä vuonna 2010 proomu ajoi riutalle ja vuosi mereen muutama tuhat gallonaa öljyä. Bligh Reefille on törmännyt myös muun muassa Alaska Steamship Companyn matkustaja-alus Olympia, joka ajoi riutalle joulukuussa 1910. Kaikki 123 matkustajaa ja miehistönjäsenet pelastettiin alukselta.
Pentti Karvonen (juoksija)

Pentti Kalevi Karvonen (s. 15. elokuuta 1931 Koivisto) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa oli 3 000 metrin estejuoksu, jolla hän juoksi kahdesti virallisen maailmanennätyksen.
Kuusiston Kilpaa, Kaarinan Uraa, Lopen Laakaa ja Porvoon Urheilijoita urallaan edustanut Karvonen nousi juoksijana huipulle vuonna 1954, jolloin hän paransi 3 000 metrin estejuoksun ennätystään yli puoli minuuttia. Kesäkuussa hän juoksi Varsovassa ajan 8.56,6 alittaen kaikkien aikojen toisena suomalaisena yhdeksän minuutin rajan, ja heinäkuun Jugoslavia-maaottelussa Helsingissä hän saavutti ajan 8.48,6. Dortmundissa käydyssä Saksan ja Suomen välisessä maaottelussa hän juoksi maailman kaikkien aikojen parhaan ajan 8.41,4, mutta tulosta ei hyväksytty ennätykseksi, koska vesihaudassa oli liian vähän vettä ja sen reunassa oli alastuloa helpottava turvematto. Kalevan kisoissa Karvonen saavutti Olavi Rinteenpään takana hopeaa ajalla 8.54,4 ja sijoittui Bernin EM-kilpailuissa neljänneksi ajalla 8.55,2. Maastojuoksussa hän saavutti pitkällä matkalla SM-hopeaa ja joukkuemestaruuden.
Vuonna 1955 Karvonen juoksi kaksi estejuoksun virallista maailmanennätystä. Helsingissä 1. heinäkuuta hän teki tuloksen 8.47,8 ja paransi kaksi viikkoa myöhemmin Oslossa aikaan 8.45,4. Oslossakin vesihaudassa oli alun perin liian vähän vettä, mutta asia korjattiin nopeasti ennen kuin juoksijat saapuivat toista kertaa kohdalle ja Karvosen ennätys hyväksyttiin. Kumpikaan hänen tuloksistaan ei kuitenkaan ollut Suomen ennätys, sillä Olavi Rinteenpää oli juossut paremmin vuonna 1953 ennen kuin maailmanennätyksiä alettiin virallisesti noteerata. Karvonen voitti vuonna 1955 Suomen mestaruuden estejuoksussa ja maastojuoksun pitkällä matkalla (maastossa myös joukkuehopeaa).
Vuonna 1956 Karvonen sairasteli ja joutui mahahaavaleikkaukseen. Hän palasi juoksijana Suomen huipulle vasta vuonna 1960, jolloin hän voitti esteissä toisen Suomen mestaruutensa. Rooman olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 9.04,8. Vuoden 1961 Kalevan kisoissa hän saavutti vielä esteissä pronssia. Maastojuoksussa hän voitti joukkuekultaa vuonna 1960 ja sijoittui henkilökohtaisella pitkällä matkalla viidenneksi vuonna 1960, kuudenneksi vuonna 1961 ja neljänneksi vuonna 1962.
Karvonen edusti Suomea vuosina 1954–1955 ja 1959–1962 yhteensä 16 maaottelussa, joista yksi lasketaan B-maaotteluksi. Hän toimi Suomen Urheiluliiton lajivalmentajana vuosina 1964–1965 ja 1967–1975. Myöhemmin hän on toiminut SUL:n johtotehtävissä: hallituksen jäsenenä 1970–1983 ja 1988–1995 (varapuheenjohtajana 1981–1983 ja 1989–1995), liittovaltuuston jäsenenä 1985–1987 ja 1996–1998 (varapuheenjohtajana 1987) sekä Uudenmaan piirin puheenjohtajana 1970–1988. Hän on toiminut 2000-luvulla Suomen Kyykkäliiton puheenjohtajana.
Pentti Karvosen veli Reino Karvonen saavutti SM-pronssia este- ja maastojuoksussa ja hänen poikansa Teuvo Karvonen juoksi 1970-luvun lopulla esteissä ennätyksekseen ajan 8.51,87.
J. P. Walker

J. P. Walker (s. 16. lokakuuta 1976) on yhdysvaltalainen lumilautailija. Hän lumilautailee Stepchildille. Hän on yksi maailman idolisoiduimmista lumilautailijoista. Vuonna 2000 Snowboarder-lehti valitsi hänet maailman kymmenen parhaan lumilautailijan joukkoon. Walker on yksi ns. Jibbailun oleellisimmista suunnannäyttäjistä.
Ainasjärvi

Maantietoa

Järven pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaaton rinteessä olevassa painaumassa. Siihen ei laske ojia, mutta sen laskuoja lähtee eteläpäästä ja juoksee kaakkoon päin yli 600 metriä laskien Siisjärveen. Ojan varrella sijaitsee pelto, jonka kuivatusvedet kerääntyvät ojaan. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä. Ranta on soistunutta metsää. Suon reunaan jyrkkään rinteeseen on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne johtaa metsätie Nurmista.

Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Oinasjärvi” . Järvellä oleva vapaa-ajan asunto ei näy vuoden 1991 peruskartassa, joten se on uusi.
Siikakankaan lentokenttä

Siikakankaan lentokenttä oli Pirkanmaalla Ruoveden Siikakankaalla sijainnut lentokenttä. Kangasmaastoon kantatie 66:n länsipuolelle raivattua kenttää, jossa ei ollut lentokenttärakennuksia, käytettiin 1930-luvulla varalaskupaikkana. Kenttäalueen käyttö alkoi vuonna 1935. 1940-luvun alussa kenttäalueelle rakennettiin kolme 21×37 metrin kokoista kylmää lentokonehallia sekä asuinparakkeja. Kentän laskualue oli ympyrän muotoinen, ja sen halkaisija oli tasan 1 000 metriä.
Toisen maailmansodan aikana kenttä oli Suomen ilmavoimien käytössä. Ilmavoimien yksiköistä kenttää käyttivät välirauhan aikana Lentolaivue 32 ja jatkosodan alussa lentolaivueet 42 ja 44. Myöhemmin jatkosodan aikana Ilmasotakoulu käytti kenttää koulutuskenttänä. Sotien jälkeen kenttä palveli siviilikäytössä, 1950-luvun alkupuolella kentällä järjestettiin muun muassa useita purjelentoleirejä. 
Kentästä kaavailtiin 1950-luvun lopulla ilmavoimien suihkuhävittäjien tukikohtaa, suunnitelmissa esitettiin muun muassa Hämeen ja Satakunnan lennostojen osien sijoittamista kentälle. Nämä toteutumattomat suunnitelmat kuitenkin johtivat siihen, että Siikakangas oli yksi Yhdysvaltain/NATO:n suunnittelemista ydiniskukohteista Suomessa 1950-luvulla, koska kentän epäiltiin päätyvän Neuvostoliiton ilmavoimien käyttöön.
Alueelle paljastettiin 23. toukokuuta 2014 lentokenttätoiminnan ja Ilmailuvarikko 2:n (osa myöhempää Lentovarikkoa) sijoituspaikan muistoksi muistomerkki.

Nykykäyttö

Nykyisin kenttäalue on puolustusvoimien käytössä varastoalueena. Alueella on vuodesta 2014 ollut myös Sotamuseon varasto.
Järvikäinen (Ylitornio)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Lylyjoen valuma-alueeseen (67.996) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 156 metriä mpy.
Pioneer 6, 7, 8 ja 9

Pioneer 6, 7, 8 ja 9 olivat avaruusluotaimia Yhdysvaltojen Pioneer-ohjelmassa. Ne olivat Auringon ympäri kiertäviä pyörimällä stabiloituja satelliitteja, joiden energialähteenä olivat aurinkopaneelit ja akut ja tavoitteena planeettojen välisessä avaruudessa tapahtuvien ilmiöiden jatkuva havainnointi. Ne suunniteltiin mittaamaan aurinkotuulta, auringon magneettikenttää ja kosmista säteilyä. Rakenteeltaan ne olivat keskenään samanlaisia ja painoivat kukin 64 kg.
Sekundäärinen alkoholi

Sekundäärinen alkoholi on alkoholi, jossa hydroksyyliryhmä(OH-) on kiinnittynyt hiileen, josta lähtee sidokset kahteen muuhun hiileen. Yksinkertaistettuna voidaan sanoa, että hydroksyyliryhmän tulee olla keskellä hiiliketjua.
Sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Esimerkiksi 2-propanoli hapettuu sopivissa olosuhteissa propanoniksi eli asetoniksi.
Kalle Röntynen

Kalle Herman Röntynen (17. marraskuuta 1936 Kiuruvesi – 3. maaliskuuta 2001) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. Röntynen toimi kansanedustajana kaksi kautta vuosina 1987 – 1995 edustaen Kuopion läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Röntynen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1988. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1994.