google/wiki40b huggingface dataset:
Guti

Seurajoukkueura

Guti on Real Madridin kasvatti. Hän debytoi seuran reservijoukkueessa Real Madrid B:ssä vuonna 1995 ja jo saman vuoden aikana edustusjoukkueessa. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa hän pelasi 2. joulukuuta 1995 Sevillaa vastaan. Gutin pelipaikka on yleensä keskikentän keskustassa, jossa hän toimii pelintekijänä, mutta kaudella 2000–2001 häntä peluutettiin myös hyökkääjänä. Tuolla kaudella hän teki 14 maalia Espanjan pääsarjassa. Guti jätti Real Madridin 15 seuran edustusjoukkueessa pelaamansa kauden jälkeen heinäkuussa 2010. Hän saavutti joukkueessa 15 eri mestaruutta ja pelasi kaikkiaan 542 ottelussa, joissa hän teki 77 maalia.
Guti jatkoi pelaajauraansa turkkilaisessa Beşiktaşissa, jota valmensi Real Madridin entinen valmentaja Bernd Schuster. Hän teki seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen heinäkuussa 2010. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa istanbulilaisseurassa 14. elokuuta 2010 Bucasporia vastaan. Kauden 2010–2011 päätteeksi Guti saavutti seuran kanssa Turkin cupin mestaruuden. Kilpailun loppuottelussa Beşiktaş voitti İstanbul BB:n rangaistuspotkuilla. Kaudella 2011–2012 hän ei kuitenkaan sopinut uuden valmentajan Carlos Carvalhalin suunnitelmiin, ja hän ja seura purkivat sopimuksensa marraskuussa 2011.

Maajoukkueura

Espanjan maajoukkueessa Guti debytoi 5. toukokuuta 1999 Kroatiaa vastaan. Hän ei ole pelannut arvokilpailuissa A-maajoukkuetasolla, mutta junioreissa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden sekä alle 18- että alle 21-vuotiaissa.

Yksityiselämä

Guti oli naimisissa espanjalaisen mallin ja televisiojuontajan Arancha de Beniton (s. 1969) kanssa vuosina 1999–2009. Heillä on kaksi lasta, Zaira (s. 2000) ja Aitor (s. 2002). Kaudesta 2007–2008 lähtien Guti on käyttänyt pelipaidassaan nimeä Guti. Haz, jonka loppuosa tulee hänen äidinpuoleisen sukunimensä Hernándezin ja hänen lastensa nimien alkukirjaimista.
Guti on tehnyt cameo-esiintymisen elokuvissa Torrente 3: El protector (2005) ja Goal II: Living the Dream (2007).
Harmaapäänappaaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan harmaapäänappaaja on noin 14 cm. Päästään laji on väriltään harmaa ja selästään ja siivistään vaalean oliivinvihreä. Harmaapäänappaajan vatsa on väriltään okrankeltainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Harmaapäänappaajaa tavataan Brasilian kaakkoisosista, Paraguayn itäosista ja Koillis-Argentiinasta. Linnun elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Harmaapäänappaajan elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Pesimäajan alussa koiraat kokoontuvat ryhmiksi, joissa ne esiintyvät naaraille. Koiraat houkuttelevat naaraita värisyttelemällä siipiään ja hyppimällä oksilta toisille.
Africanis

Ulkonäkö

Africaniksen ulkonäössä on piirteitä niin vinttikoirasta kuin lyhytkarvaisesta keskikokoisesta portugalinpodengostakin. Sen kuuluu olla keskikokoinen, hoikkarakenteinen ja nopea mutta kuitenkin lihaksikas. Sen säkäkorkeus on 52–65 cm, ja se voi olla minkä värinen tahansa (näyttelyissä hylkääviksi virheiksi on kuitenkin määritelty merle, liila ja dalmatiapilkkuisuus). Selässä saattaa toisinaan kasvaa samanlainen harja kuin rhodesiankoiralla, thai ridgebackilla, phu quocinkoiralla ja hottentottikoiralla, mutta ridge-mutaatioon liittyvästä dermoid sinus -terveongelmasta johtuen tällaisia yksilöitä ei yleensä suosita jalostuksessa. Pää on pitkänomainen, kartionmuotoinen ja virtaviivainen. Kartionmuotoinen kuono on lähes yhtä pitkä kuin kallo-osa. Otsapenger on vähäinen. Silmät ovat soikeat ja niiden koko vaihtelee keskikokoisista suuriin. Ne voivat olla joko meripihkanväriset tai ruskeat. Korvat ovat v:n muotoiset ja ne voivat olla joko pystyt, puolipystyt tai riippuvat (toisinaan jopa keskenään eriasentoiset). Yleensä africanis on lyhyt- ja sileäkarvainen, mutta myös karkeakarvaisia yksilöitä esiintyy.

Luonne ja käyttäytyminen

Africanis soveltuu paitsi metsästykseen, myös karja-, vahti- ja seurakoiraksi. Se on vuosisatojen saatossa oppinut hakeutumaan ihmisten läheisyyteen saadakseen ravintoa ja lämpöä. Africaniksen kuuluisi olla myös älykäs. Koira on erinomainen juoksija, ja se tarvitsee hyvin paljon tilaa. Africanis on ystävällinen, mutta se vartioi reviiriään tarkkaan.

Alkuperä

Africanis on ikivanha rotu, kenties kaikkein vanhimpia. Niilin jokisuistoilta ja Afrikan muista osista on löydetty todisteita, joiden mukaan se olisi säilynyt melko samanlaisena jo tuhansia vuosia. Sen arvellaan syntyneen 4700-luvulla eaa. Etelä-Afrikassa paikallinen rotuyhdistys on ottanut tehtäväkseen rodun suojelemisen, mutta muualla maailmassa yhdistyksiä ei vielä ole.

Terveys

Africanis on säilynyt alkukantaisena ja melko terveenä luonnollisen jalostuksen ansiosta.

Hoito

Africaniksen turkki ei tarvitse erityisiä hoitotoimenpiteitä. Africanis tarvitsee hyvin paljon tilaa, sillä luonnollisessa elinympäristössään Afrikassa se juoksee ja metsästää hyvin paljon. Africanis on myös seurallinen koira. Se ei tarvitse erikoisruokia.
Agora (Kos)

Historia

Agoran ympäristö on ollut Kosin kaupungin keskus pitkään, ja sieltä on löydetty merkkejä asutuksesta mykeneläiseltä ja geometriselta kaudelta lähtien. Kaupungista tuli hallinnollinen keskus vuonna 366 eaa., minkä jälkeen alueelle rakennettiin paljon julkisia rakennuksia. Varsinaisen agoran arkeologisen alueen vanhimmat rakennukset on ajoitettu hellenistiselle ajalle 300–200-luvulle eaa. ja sen alue vastaa suurin piirtein myös keskiaikaisen Kosin kaupungin aluetta. Alue on tuhoutunut usein maanjäristyksissä antiikin aikana, ja siksi rakennusvaiheita on useita. Vuoden 142 jaa. maanjäristys tuhosi monia rakennuksia, joita ei enää rakennettu uudestaan. Vuoden 469 maanjäristys merkitsi loppua antiikin aikaiselle kaupungille ja siirtymistä kohti varhaiskristillistä ja bysanttilaista rakentamista. 400-luvulla agoralle rakennettiin mm. basilikakirkko.
Italialaisten suorittamat arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat vuoden 1933 suuren maanjäristyksen jälkeen, kun suuri osa kaupungista oli tuhoutunut. Kaivaukset kestivät vuodet 1935–1942. Niitä johti aluksi L. Laurenzi ja myöhemmin L. Morricone. Kreikkalaiset ovat jatkaneet kaivauksia toisen maailmansodan jälkeen. Kaivausten yhteydessä on tehty myös kunnostustöitä.

Rakennukset ja löydökset

Agora oli rakennettu pohjoislaidaltaan kiinni 300-luvulla eaa. rakennettuun kaupunginmuuriin. Kolmelta muulta sivultaan se oli varustettu omalla muurillaan. Nykyisin agoran arkeologinen alue on jotakuinkin kolmion muotoinen ja sen sivut ovat noin 200–300 metriä pitkät. Kosin keskusta ympäröi aluetta joka puolelta.
Alueella on ollut lukuisia temppeleitä, kuten Afrodite Pandemoksen temppeli ja pieni Herakleen temppeli, kylpylä sekä muita julkisia ja yksityisiä rakennuksia. Suurin rakennuksista on ollut yli 300 metriä pitkä. Kaivaukset ovat paljastaneet myös jäänteitä 4–6 metriä leveistä kaduista. Samalla on käynyt ilmi, että kaupunki on noudattanut Hippodamokselle tyypillistä pohjakaavaa. Monissa rakennuksissa on ollut mosaiikkilattia, joista on säilynyt jäänteitä. Agoralta on löydetty myös mm. Hippokrateen patsas. Varhaiskristillisen basilikan rauniot ovat alueen koillisosassa.
Aimo Ruusunen

Aimo Ruusunen (s. 4. tammikuuta 1948 Tyrvää) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Tyrvään yhteislyseosta vuonna 1968 ylioppilaaksi kirjoittanut Ruusunen on opiskellut lehdistö- ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa sekä journalistiikkaa Jyväskylän yliopistossa. Vuonna 2008 hän väitteli tohtoriksi kansandemokraattisen lehdistön suhteesta Neuvostoliittoon vuosina 1964–1973. Ruusunen on toiminut pitkään myös journalismin opettajana. 
Tyrvään Sanomien avustajana aloittanut Ruusunen työskenteli Porissa ilmestyneen Satakunnan Työn toimittajana vuodesta 1974 lähtien ja oli vuosina 2004–2012 myös lehden päätoimittaja. Vuosina hän 1986–1988 työskenteli Kansan Uutisten kirjeenvaihtajana Moskovassa. Ruusunen on Neuvostoliiton ja Venäjän asiantuntija ja toimii myös Venäjän Aika -lehden avustajana. Lisäksi hän kirjoittaa blogia muun muassa Tyrvään Sanomiin.
Vuonna 2015 ilmestyi Ruususen ja Markku Salomaan toimittama venäläisen kenraalin Aleksandr Suvorovin sodankäynnin opas Voittamisen taito.
Prisma (taiteilijaryhmä)

Prisma on Helsingissä vuonna 1956 perustettu taiteilijaryhmä, jonka jäsenet olivat kiinnostuneita älyllisyydestä, kansainvälisestä modernismista, kirkkaista ja voimakkaista väreistä. Ryhmän muodostamiseen tärkeä syy oli myös järjstää kattavia yhteisnäyttelyitä kohtuullisin kustannuksin ja tavoittaa yleisön huomio yhteinäisenä rintamana. 
Yngve Bäck, Gösta Diehl, Ragnar Ekelund, Torger Enckell, Unto Pusa, Sigrid Schauman ja Sam Vanni olivat ryhmän jäseniä.
Yhteisnäyttelyitä ryhmä piti täysilukuisena 1956-59, 1961 ja 1963. Ryhmän aktiivisen toiminnan päätyttyä se esiintyi vielä 1970-luvulla.
Prisman jäsenet vaikuttivat uuteen taiteilijapolveen taideteoreettisilla julkaisuillaan sekä opetustoiminnalla.

Tausta

Prisma on nähty vastakohtana kansallista ekspressionismia edustaneelle 1940-luvulla toimineelle Lokakuun ryhmälle. 
Toisen maailmansodan jälkeistä Suomen taide-elämää leimasi jaukautuminen kansalliseksi miellettyyn ekspressionismiin ja kansainväliseen modernismiin. Prisman perustajat olivat jo varttuneita taiteilijoita, jotka edustivat modernismin vakiintuneita suuntauksia abstraktista konkretismista impressionisteilta perityvään kolorismiin. Prisma oli kansainvälisesti suuntautunut taiteilijaryhmä, joka järjesti näyttelyitä myös Tukholmassa ja Göteborgissa, Pariisissa, Fuldassa ja Berliinissä, Länsi-Saksassa.
Suruçin pommi-isku

Tapahtumat

Surmansa saaneet olivat turkkilaisia ja kurdiopiskelijoita, mutta joukossa oli myös anarkisteja sekä muita vasemmistoaktivisteja. He olivat kokoontuneet Suruçiin viedäkseen humanitaarista apua 10 kilometrin päässä rajan toisella puolella sijaitsevaan Kobanên kaupunkiin, jonka hallinnasta oli vuoden verran käyty rajuja taisteluita sitä puolustaneiden kurdijoukkojen ja Isis-järjestön välillä. Silminnäkijähavaintojen mukaan pommi räjähti keskellä väkijoukkoa, kun tapahtuman osallistujat olivat kokoontuneet kulttuurikeskuksen pihamaalle antamaan julkilausumaa tiedotusvälineille.
Pian Suruçissa tehdyn iskun jälkeen toinen itsemurhapommittaja räjäytti itsensä Rojavan kurdialueella Kobanén kaupungin tuntumassa sijaitsevalla rajanylityspisteellä surmaten kaksi kurditaistelijaa.

Tekijä

Turkkilaisten viranomaisten mukaan pommi-iskun toteuttaja oli kurditaustainen Seyh Abdurrahman Alagoz Adıyamanin maakunnasta. Alagoz oli yksi niistä sadoista turkkilaisista ja kurdeista, joita ISIS oli rekrytoinut Adıyamanin maakunnasta. Viranomaisten mukaan Alagozin henkilöllisyys varmistettiin DNA-testillä. Paikallisen Radikal-lehden haastatteleman tekijän äidin mukaan hänen poikansa oli opiskellut Adıyamanin yliopistossa ja lähtenyt ulkomaille kuusi kuukautta ennen iskuja yhdessä veljensä kanssa. Reutersin haastatteleman turkkilaisviranomaisen mukaan hän oli matkustanut Syyriaan Isis-järjestöön kytköksissä olevan toisen järjestön avulla.
Kurdipuolue HDP ilmoitti, että yksi pommi-iskun tekijöistä oli myös 20 vuotias nainen, joita poliisi oli vain muutama päivää ennen iskuja vapauttanut. Turkin poliisi oli sulkenut twitterin kokonaan sinä päivänä, kun nainen oli vapautettu.

Seuraukset

Suruçin pommi-iskussa kuoli yhteensä 32 henkilöä ja haavoittui yli 100. Iskun jälkeen useissa eri kaupungeissa pidätettiin useita Isis-järjestön rekrytoijiksi ja jihadisteiksi epäiltyjä henkilöitä. Tapahtumat aiheuttivat Istanbulissa laajoja mellakoita vielä samana iltana, kun mielenosoittajat ottivat yhteen poliisin kanssa, syyttäen maan presidenttiä ja hallitusta Isis-järjestön tukemisesta. Mielenosoituksia järjestettiin myös useissa muissa eri kaupungeissa. Mielenosoittajat syyttivät Turkin hallitsevaa Oikeus ja kehitys -puoluetta liian vähäisestä toiminnasta Isis-järjestöä vastaan.
Gyromagneettinen suhde

Gyromagneettinen suhde on hiukkasen tai systeemin suure, joka kertoo magneettisen momentin ja pyörimismäärän suhteen. Gyromagneettista suhdetta merkitään usein gamma-symbolilla  ja sen SI-yksikkö on radiaani jaettuna sekunnin ja teslan tulolla  tai yhtäpitävästi coulombi jaettuna kilogrammalla . Alkeishiukkasilla pyörimismäärää kuvaa niiden sisäinen pyörimismäärä spin.
Louis Couturat

Louis Couturat (17. tammikuuta 1868 – 3. elokuuta 1914) oli ranskalainen loogikko, matemaatikko, filosofi ja kielitieteilijä. Hän oli merkittävin ranskalainen symbolisen logiikan kehittäjä, ja toimi Charles Peircen, Giuseppe Peanon, ja erityisesti Alfred North Whiteheadin ja Bertrand Russellin (Principia Mathematica) jalanjäljissä.
Russellin ja Whiteheadin tavoin Couturat näki symbolisen logiikan työkaluna, joka saattoi edistää sekä matematiikkaa että filosofiaa. Tässä hänen näkemyksensä poikkesivat Henri Poincarén näkemyksistä. Couturatin voi katsoa yhtyneen Russellin ja Whiteheadin logisismiin, kun taas Poincaré tuki L. E. J. Brouwerin intuitionismia.
Uhart-Cize

Uhart-Cize on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 599 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Uhart-Cizen pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Vähäjärvi (Pirkkala)

Maantietoa

Järven pituus on 700 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Järvi sijaitsee 400 metriä etelään Pyhäjärvestä. Sen laskujoki Pyhäjoki lähtee järven pohjoispäästä länsirannasta ja kulkee yli 3 kilometriä länteen, jossa sen luontainen uoma on muutettu valtatielle 3 sopivaan kaivantoon. Pyhäjoki laskee Pyhäjärven Soukonlahteen. Järveen laskee kaksi lyhyttä ojaa sen lounaisrantaan. Toinen tuo puolen kilometrin päässä sijaistevan lammikon ylivirtausvedet ja toinen pitempi oja tuo Vähä Naistenjärven ja toisen nimettömän lammen vedet kaakon suunnalta. Järvi on matala ja sen ulappaa täplittävät kesäisin kasvustot. Keskellä järveä on suihkulähde. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Järveä kiertää ympäri polku ja sen rannat tai rantojen läheiset alueet ovat täyteen rakennettuja. Talot ovat yleensä asuntoja, mutta länsirannalla sijaitsee puistossa Pirkkalan keskuskenttä (urheilukenttä) ja sen takana koulukeskus, jossa toimivat Naistenmatkan koulu, Pirkkalan yläaste ja Pirkkalan yhteislukio. Itärannalla sijaitsee puistossa Kurikanvainion uimaranta.

Vedenlaatu

Vähäjärvi oli 1970-luvun lopulla hyvin rehevöitynyt ja se oli silloin kasvamassa umpeen. Vuonna 1982 sen rannat pengerrettiin ja sen vedenpintaa nostettiin metrillä. Vuonna 2000 järvestä poistettiin liikkeelle lähtenyt 0,7 hehtaarin saarimainen turvelautta, jonka jälkeen järvessä ei ole esiintynyt sinilevää.

Historiaa

Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa järven ympäröivää peltomaisemaa kutsuttiin "Naistenmatkaksi" ja järven pohjoispään risteysaluetta "Suupaksi". Järven rantoja reunustivat kaakkoisrantaa lukuun ottamatta peltomaat. Järven länsirannat olivat matalina ruovittuneita. Aluetta rakennettiin vuoden 1961 peruskartan mukaan ahkerasti ja ensimmäiset rantatalot ovat tuolta ajalta. Itäpuolella kulkevan tien taakse ilmaantui vuoden 1975 kartan mukaan koulu. Se, ja kiivas rakentaminen, on sen jälkeen muuttanut ympäristön pysyvästi kaupunkimaiseksi.
Vähäjärven nimellä tunnetaan myös yksi Pirkkalan kunnanosista ja entisestä kylästä. Se rajoittui Naistenmatkaan, Kurikkaan, Takamaahan, Linnakallioon ja Linnakorpeen.
Doug Aldrich

Doug Aldrich (s. 19. helmikuuta 1964) on yhdysvaltalainen hard rock -kitaristi. Hän on soittanut Whitesnake -yhtyeessä vuodesta 2003 asti. Hänen aiempiin yhtyeisiinsä kuuluvat muun muassa Dio, Lion, Hurricane, Burning Rain ja Bad Moon Rising. Aldrich on julkaissut myös useita sooloalbumeja. Hän asuu Los Angelesissä. Doug Aldrich on tullut tunnetuksi virtuoosimaisesta soittotaidostaan.
Tornionlaakso

Tornionlaaksolla (joskus myös Tornionjokilaakso) on maantieteellinen alue Pohjois-Suomessa ja Pohjois-Ruotsissa. Nimityksellä tarkoitetaan Tornion- ja Muonionjoen varressa Suomen ja Ruotsin rajalla molemmin puolin jokia sijaitsevia kuntia. Alue muodostaa yhtenäisen murrealueen, ja on historiallisesti kuulunut samaan Ruotsin Länsipohjan maakuntaan vuoteen 1809 asti, jolloin alue jaettiin Ruotsin ja Keisarillisen Venäjän kesken vetämällä näiden valtakuntien raja aluetta halkoviin Tornion- ja Muonionjokiin. Suomen itsenäistyttyä joki on muodostanut Suomen ja Ruotsin välisen valtakunnanrajan.
Torniolaakso on myös yksi Suomen seutukunnista, joka käsittää vain Pellon ja Ylitornion kunnat.
Tornionlaaksosta tai Tornionjokilaaksosta puhutaan usein omana maakuntanaan, vaikka alue kuuluukin Suomen puolella Lapin maakuntaan. Tällä halutaan korostaa rajan ylittävän kulttuuriin yhtenäisyyttä, missä suurin tekijä on yhteinen kieli; suomi ja meänkieli. Kulttuurillista yhtenäisyyttä selittää se, että vuoteen 1809 eli Haminan rauhaan asti alueen läpi ei kulkenut valtakunnanrajaa. Nykyisen rajan eri puolet kuuluivat samaan maakuntaan, kun taas muu osa nykyistä Suomen Lapin maakuntaa kuuluivat Pohjanmaan ja Lapin maakuntiin. Tornionlaaksossa onkin pitkään mielletty rajantakainen seutu läheisemmäksi kuin muu maakunta - Suomessa Suomen Lappi ja Ruotsissa muu osa Norrbottenia. Jokivarresta löytyy nykyäänkin samannimisiä kyliä eri puolilla rajaa, kuten Suomen Juoksenki sekä Ruotsin Juoksengi tai Suomen Jarhoinen ja Ruotsin Jarhois. Myös sukulaisuussuhteet ylittävät valtakunnanrajan ja nykyäänkin rajan ylittävät avioliitot (poikkinainti) ovat melko tavallisia. 1900-luvulla suomenkielinen rajaseutu koettiin Ruotsissa pitkään eräällä tapaa ongelmalliseksi alueeksi. Ruotsin Tornionlaaksoa pyrittiin ruotsalaistamaan etenkin vuosisadan jälkipuoliskolla, minkä vuoksi alue ei ole enää täysin yksikielisesti suomen- tai meänkielinen, vaan etenkin nuoremmat sukupolvet ovat jo osin etusijalla ruotsinkielisiä. 
Historiallisesti Tornionlaakso on osa Peräpohjolaa. Tornio on alueen kaupallinen ja historiallinen keskus, jonka menetettyään Ruotsi perusti omalle puolelle rajaa Haaparannan kaupungin, jotka yhdessä muodostavat kaksoiskaupungin. Väestö vähenee pohjoista kohti ja Ruotsin puoleinen osa on Suomea harvemmin asutettu. Muita merkittäviä keskuksia ovat Kiiruna, Ylitornio ja Matarenki sekä Pello, jotka tosin kaikki ovat kärsineet voimakkaasta väestön vähenemisestä. Huomattava on myös Ylläksen matkailukeskus Äkäslompolon ja Ylläsjärven kylissä Kolarin kunnassa.
Tornionlaakson tärkeimmät elinkeinot ovat maa- ja metsätalous, kaivosteollisuus (Kiiruna sekä vireillä olevat hankkeet Pajalassa ja Kolarissa) sekä matkailu etenkin Kolarin ja Muonion kunnissa. Koko alue kuuluu poronhoitoalueeseen. 
Alueen edunvalvojana toimii Tornionlaakson Neuvosto.
C. T. Ward

Carl Theodor Ward (13. elokuuta 1867 Västermo, Ruotsi – 10. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kauppapuutarhuri ja kukkakauppias. Wardilla oli suuri pääasiassa kukkia tuottanut Carlsro-niminen kauppapuutarha Helsingin lähellä Haagassa.
Ward kävi Tukholmassa kaksivuotisen Rosendahlin puutarhakoulukurssin ja opiskeli sitten puutarha-alaa Saksassa. Hän muutti Suomeen 1896 ja toimi sitten vuoteen 1907 saakka Suomen Puutarhayhdistyksen Helsingissä sijainneen puutarhakoulun johtajana. Kun koulun toiminta loppui, Ward ryhtyi kauppapuutarhuriksi ja osti vuonna 1907 M. G. Steniuksen maayhtiöltä 1,72 hehtaarin kokoisen maa-alueen Haagasta Turuntien varrelta. Hän perusti sinne Carlsron puutarhan ja rakensi puutarhaan aluksi kolme 40 metrin pituista kasvihuonetta, joissa kasvatettiin kurkkua ja kukkia. Puutarhaa laajennettiin sitten uusilla kasvihuoneilla niin, että lopulta kasvihuoneita oli 30, ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala oli 7 300 neliömetriä. Ward harjoitti myös avomaaviljelystä Helsingin kaupungilta vuokraamallaan 4 hehtaarin maa-alueella.
Wardin puutarha oli vuonna 1932 Suomen suurin kukkapuutarha, ja hänellä oli myös kaksi omaa kukkakauppaa Helsingin keskustassa. Ward toimitti kukkia myös muualle Suomeen. Hän viljeli eniten ruusuja ja amerikkalaista neilikkaa ja toi myös ensimmäisenä Suomessa myyntiin joulutähden. Wardilla oli palveluksessaan 8 puutarhuria, ja hänen puutarhassaan annettiin myös puutarha-alan koulutusta. Wardin puutarha muutettiin 1938 osakeyhtiöksi, ja tässä yhteydessä perustettiin myös Flora-kukkakauppa Esplanadin varteen. 
Wardin kuoltua Haagassa sijainneet kasvihuoneet olivat hänen lastensa hoidossa, kunnes ne myytiin 1958.
Carl Theodor Ward oli naimisissa vuodesta 1893 Josefina Jacobssonin kanssa. Heillä oli kuusi lasta, joista Harald Teodor Emanuel (Manne) Ward (1902–1965) oli myös kauppapuutarhuri. Manne Wardilla oli vuodesta 1931 alkaen suuri kauppapuutarha Helsingin Tapanilassa Yrttimaantien varrella. Hän alkoi myydä viljelysmaitaan omakotitalotonteiksi vuodesta 1955 alkaen.
Carl Theodor Wardin nuorempi veli Dan Ward (11. elokuuta 1883 – 27. toukokuuta 1977) oli myös kauppapuutarhuri ja kukkakauppias. Hän tuli Suomeen 1898 opiskelemaan veljensä johtamassa puutarhakoulussa ja jatkoi alan opintoja Venäjällä ja Ruotsissa perehtyen muun muassa kukkasidontaan. Dan Ward perusti 1909 oman kukkakaupan Helsinkiin, ja hänellä oli myös oma kauppapuutarha useita vuosia. Dan Wardin aloitteesta perustettiin Suomen Kukkainvälitysyhdistys (Interflora), ja Ward toimi pitkään yhdistyksen puheenjohtajana. Dan Ward toimi kukkakauppiaana vuoteen 1973, jolloin hän luopui liikkeistään.
Hollannin Grand Prix 1973

Hollannin Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 1973 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden neljäs. Roger Williamson törmäsi radan reunaan ja pyörähti radan varteen jääden ylösalaisin. Auto syttyi tuleen, eikä Williamsonia voitu pelastaa, sillä ratavirkailijoilla ei ollut tulenkestäviä vaatteita. David Purley tuli auttamaan Williamsonia, mutta ei saanut yksin autoa käännettyä. Omituista oli, että kilpailua ei keskeytetty onnettomuuden takia. Williamsonia ei saatu autosta pois, minkä takia hän menehtyi autoonsa.
Paul Martin (jääkiekkoilija)

Seurajoukkueissa

Martin pelasi kaudet 1998–2000 Elk River high schoolin joukkueessa. Vuonna 1999 Martin valittiin Minnesotan high schoolien vuoden pelaajaksi. Hänet varattiin high school -joukkueestaan, kun New Jersey Devils otti hänet numerolla 62 toisella varauskierroksella varaustilaisuudessa vuonna 2000. Martin siirtyi varauksensa jälkeen WCHA-sarjaan Minnesotan yliopiston joukkueeseen, jossa pelasi 2000–2003.
Martinin NHL-ura alkoi kaudella 2003–04 New Jerseyssä. Ensimmäisenä vuotena New Jerseyssä Martin teki 70 ottelussa tehopisteet 6+18=24 ja pudotuspeleissä viidessä ottelussa 1+1=2. Työsulkukaudella Martin pelasi 11 ottelua Fribourg-Gottéronin joukkueessa Sveitsin NLA:ssa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi takaisin Devilsiin.
New Jerseyssä Martin pelasi lopulta 400 runkosarjaottelua. Kausi 2009–2010 meni häneltä pilalle käsivamman takia. Hän pystyi pelaamaan kauden aikana vain 22 ottelua. Kauden jälkeen Martin allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.

Maajoukkueessa

Martin edusti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoja maailmancupissa 2004. Seuraavan kerran hän oli Yhdysvaltain mukana maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Torinon olympialaisiinkin hänet oli nimetty, mutta niissä hän ei pelannut otteluakaan. Toiset maailmanmestaruuskilpailut Martin pelasi vuonna 2008. Martin valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen myös Vancouverin olympialaisiin 2010. Hän ei kuitenkaan pystynyt osallistumaan turnaukseen käsivamman takia, ja Ryan Whitney otti hänen paikkansa joukkueesta.
Kyminlinnan lampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 97 aaria, se on 100 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Kotkan Hovinsaaressa olevassa Kyminlinnassa sen lounaispään kulmauksen painanteessa. Lammen rannan ympäristö on suota. Sen rantaviivan pituus on 380 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on noin 10 metriä mpy. Linnapihalle on kaivettu oja, jonka toinen pää on johdettu lammelle. Hovinsaarta kiertää kaksi Kymijoen suualueen haaraa, jonne vedet lopulta joutuvat.

Historiaa

Vuosien 1967, 1980 ja myös 1988 peruskartoissa oli lampi piirretty huomattavasti nykyistä suurempana. Lampi lieneen kasvamassa umpeen.