google/wiki40b huggingface dataset:
Hepojärvi (Jämsä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Säkin Hiukkaanlahden ja Hepovuoren välissä avosuolla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sitä ympäröi peltoalue, jonka kaakkoisreunassa sijaitsee Hepovuori. Vuoren huippu kohoaa yli 65 metriä lammen vedenpinnan yläpuolelle. Sen lähiympäristössä sijaitsee viisi maatilaa, joille tulee tiet yhdystieltä 3280.

Luontoarvot

Lampea tai sen ympäröiviä alueita ei ole suojeltu, vaikka se mainitaankin Natura 2000- alueiden luettelossa (FI0329002). Se on päässyt sinne lammella elävien uhanalaisten eliöiden ja katoavien kosteikkojen vuoksi.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72) , jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi pelto-ojaa. Sen laskuoja laskee Maivian kautta Hiukkaanlahdelle, joka on Koljonselän Säkin lähes umpeen kasvamalla siitä kuroutunut lahdenpohjukka. Samaa laskuojaa käyttävät myös Iso-Heiniä ja Vähä-Heiniä.

Historiaa

Anders Colleenin vuonna 1752 piirtämässä Länelmäen pitjänkartassa on Hepojärvi piirretty pyöreäksi ja siihen on myös merkitty saari. Tuon kuvan perusteella järven suorannat voisivat olla vesijättömaata aikoinaan toimitetulle järvenlaskulle. Asian varmistamiseksi asiasta pitäisi olla suoria dokumentteja.
Vuosien 1965–1886 peruskartoissa lammen ympäristön peltomaat ja asutus ovat säilyneet muuttumattomina. Lammen kosteikko on myös ollut koskematon.
Stingray (torpedo)

Stingray on GEC-Marconi Limitedin alun perin valmistama akustisesti maaliin hakeutuva torpedo, jonka valmistus on siirtynyt BAE Systemsille. Britannian kuninkaallinen laivasto otti aseen käyttöön vuonna 1983.

Taustaa

1950-luvulla kuninkaallinen laivasto käytti ilmasta laukaistavia Mk.30 -torpedoita, jotka olivat passiivisia sukellusveneiden aiheuttaman äänen perusteella maaliinhakeutuvia. Ajankuluessa sukellusveneiden vaimentuessa torpedoista tuli tehottomia. Seuraajaksi suunniteltu kaikuluotaukseen perustuva Mk.31 -torpedo ei edennyt valmistukseen, vaan laivastolle hankittiin 1960-luvulla Yhdysvalloista Mk.44 -torpedoita. Mk.44 -torpedot korvattiin myöhemmin yhdysvaltalaisilla Mk.46 -torpedoilla.
Pyrkimys riippumattomaksi Yhdysvalloista hankituista aseista käynnisti vuonna 1964 brittiläisen torpedon suunnittelun. Sen vaatimukset määriteltiin NASR 7511:ssä (engl. Naval and Air Staff Requirement). Suunniteltu torpedo sai 1970-luvun lopulla nimen Stingray.

Suunnittelu ja valmistus

1950-luvulla Britannian kuninkaallinen laivasto oli varustettu Britanniassa suunnitelluilla ja valmistetuilla Mk.30 -tyypin lentokoneesta pudotettavalla torpedolla. Ne olivat passiivisesti maaliinhakeutuvia, jotka mittasivat sukellusveneiden aiheuttamia ääniä. Sukellusveneiden melutason laskiessa torpedot muuttuivat tehottomiksi. Brittiläisen kaikuluotaukseen perustuvan Mk.31 -torpedon tuotanto ei kyennyt saamaan hallituksen hyväksyntää. 1960-luvulla laivasto osti yhdysvaltalaisia Mk.44 -torpedoita täyttämään puutteen, mitkä myöhemmin korvattiin Mk.46 -torpedoilla.
Halu irrottautua riippuvuudesta Yhdysvaltain asehankintoihin johti vuonna 1964 alkaneeseen tutkimusohjelmaan, jonka tehtävänä oli kehittää brittiläinen torpedo. Sen vaatimukset määritettiin alun perin NASR 7511 (engl. Naval And Staff Requirement). Tämä johti 1970-luvun lopulla Stingray-torpedon syntyyn.
Keith Coogan

Keith Coogan (s. 13. tammikuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Kalifornian Palm Springsissä ja aloitti isoisänsä Jackie Cooganin tavoin uransa hyvin varhaisella iällä.
Coogan voitti vuonna 1983 Young Artist Awardin vierailevasta esiintymisestään televisiosarjassa Ritari Ässä (Knight Rider). Hän oli lisäksi useamman kerran epäonnistuneesti ehdolla. 
Coogan on esiintynyt myös elokuvissa, joiden joukossa ovat Ojasta allikkoon (Hiding Out, 1987) ja Ilta kaupungilla (Adventures in Babysitting, 1987).
E. M. Tarkkanen

Emil Mikael (Mikko, E.M.) Tarkkanen (3. maaliskuuta 1886 Laihia – 1. helmikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja maanviljelysneuvos. Hän oli myös pitkäaikainen Maalaisliiton kansanedustaja.
Tarkkasen vanhemmat olivat maanviljelijä Hermanni Tarkkanen ja Liisa Kestikievari. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Laihialla. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1936 ja maanviljelysneuvoksen arvon 1955.
Tarkkanen oli kansanedustajana 1922–1945 ja 1951–1954 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Vuoden 1945 eduskuntavaaleissa hän joutui kolmen muun maalaisliittolaisen poliitikon tavoin luopumaan ehdokkuudestaan. Syynä oli uutta ulkopoliittista suuntausta kannattaneiden piirien (ennen muuta Urho Kekkonen ja J. K. Paasikivi) sekä Liittoutuneiden valvontakomission halu puhdistaa eduskunta sota-ajan poliittisesta johdosta. Tarkkanen saattoi palata eduskuntaan vasta vuonna 1951.
Tarkkanen oli eduskunnan 1. varapuhemies 1940–1944 ja suuren valiokunnan puheenjohtaja 1951–1953. Tarkkanen oli myös Maalaisliiton eduskuntaryhmän ja valtiontilintarkastajien puheenjohtajana. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Laihian kunnanvaltuuston jäsenenä.
Tarkkanen kuului muun muassa MTK:n, Pellervo-seuran ja Valion johtokuntaan ja hän oli puheenjohtajana Valion hallintoneuvostossa, Tuottajain lihakeskuskunnan hallintoneuvostossa sekä hallituksessa ja Osuuskassojen keskus oy:n hallintoneuvostossa.
Mikko Tarkkanen oli naimisissa vuodesta 1919 Alli Ester Rinnan kanssa.
Tittamari Marttinen

Tittamari Marttinen (s. 2. lokakuuta 1968 Kajaani) on suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti lasten- ja nuortenkirjoistaan.

Elämä ja ura

Marttinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1987 ja filosofian kandidaatiksi (nyk. maisteri) vuonna 1991 Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hän on suorittanut jatko-opintoja Essexin yliopistossa vuosina 1996–1997 ja kulttuurituottajan opintoja Metropolia-ammattikorkeakoulussa (2010–). Vuodesta 1995 Marttinen on ollut vapaa kirjailija.
Marttinen tunnetaan erityisesti lasten- ja nuortenkirjoistaan. Hän kirjoittaa runoja, loruja ja tarinoita sekä lastenromaaneja, kuvakirjoja, tyttökirjoja, helppolukuisia kirjoja, sarjakirjoja ja nuortenromaaneja ja on lisäksi suomentanut useita kymmeniä ruotsalaisia, suomenruotsalaisia, englantilaisia ja ranskalaisia lastenkirjoja. Marttisen esikoisteos oli lastenrunokokoelma Kissa ja merimies, joka ilmestyi vuonna 1982 WSOY:n kustantamana. Hän on voittanut kaksi kertaa lasten Arvid Lydecken -kirjallisuuspalkinnon (vuonna 2000 teoksesta Elsan ja Eetun erikoistapaukset ja vuonna 2015 teoksesta Ikioma perheeni).
Marttinen on kuulunut Suomen Kirjailijaliiton johtokuntaan vuodesta 2005 (varapuheenjohtaja vuodesta 2007 ja Topelius-ryhmän puheenjohtaja vuodesta 2007) ja toiminut monissa kirjallisen alan luottamustehtävissä. Hän oli koululaisten kirjallisuuslehti Vinskin päätoimittaja vuosina 2003–2011 ja istui Lukukeskuksen hallituksessa vuosina 2011–2013. Hän on työskennellyt toimituspäällikkönä, lasten- ja nuortenkirjallisuuden asiantuntijatehtävissä, luennoitsijana, kouluttajana ja kulttuurituottajana. Vuosina 2014–2016 Marttinen työskenteli Taiteen edistämiskeskuksen nimeämänä lastenkulttuurin läänintaiteilijana Varsinais-Suomen alueella.
Marttinen meni naimisiin naisystävänsä Ulla Pakisjärven kanssa 1.3.2017, kun tasa-arvoinen avioliittolaki astui voimaan Suomessa.
Murskahumppa

Historiaa

Talvella 2008 Murskahumppa teki EP:n. Rumban Vuoden tulokas-yleisöäänestyksessä Murskahumppa oli 15.sijalla. 
Levyiltä löytyy myös poliittisesti kantaa ottavia kappaleita. Murskahumppa-show’ssa oli mukana  muun muassa Mollimullit-kuoro ja videoinstallaatio. Mollimullit -kuoronjohtajana toimii Matti Hyvönen.
Debyyttialbumi Murskapunkkia ilmestyi toukokuussa 2009.  Jouluna 2009 albumin video Murskapunkkia tuli Voice -kanavan Garage Countdown koko syksyn jatkuneen yleisöäänestyksen voittajaksi. Jouluksi 2009 oli myös ilmestynyt sinkku Joulu on taas on taas, jonka sanoitti Sir Jyce Laine. Video oli kuvattu Lahdessa keikalla. 
Murskahumpan riveistä Jaska Kinnunen sai hopeaa keväällä 2010 Kuorosodassa Marco Hietalan johtamassa Kuopion joukkueessa.
Toinen albumi No Problemo valmistui maaliskuuksi 2011.
Western Sydney University

Bankstown

Yliopiston Banks­townin kampus  on suhteellisen uusi. Se sijaitsee Milperrassa noin viiden kilometrin päässä Banks­townin keskustasta. Kampus on erikoistunut yhteiskunta­tieteisiin ja humanistisiin aloihin, joten useimpien siellä olevien pääaineita ovat psykologia, sosiologia ja kielet. Kampuksella toimii myös poliisiopisto.

Blacktown

Vuonna 2009 yliopisto avasi uudelleen vanhan Blacktownin kampuksen.  Liike­talous­tieteeseen erikoistunut Nirimban kampus on rakennettu entisen meri­voimien lento­tukikohdan pohjalle. Se sijaitsee Quakers Hillissä, noin 10 minuutin ajomatkan päässä Black­townista. Nirimbassa sijaitsee myös yliopiston omistama UWSCollege.

Campbelltown

Campbelltownin kampus sijaitsee maaseutu­maisella Mac­arthurin alueella lounais-Sydneyssä. Siellä opinto­aloja ovat lääketiede, terveys- ja hoitotiede, luonnon­tieteet, oikeustiede ja liiketoiminta.
Kampuksella toimii myös yliopiston pyörivä observatorio.

Hawkesbury

Hawkesburyn eli Richmondin kampuksella luoteis-Sydneyssä opiskellaan ympäristö­alaa, maatalous- ja metsätieteitä, puutarhan­hoitoa, oikeus­lääketiedettä ja hoitotyötä.

Parramatta

Parramattan kampus Rydalmeressä on entinen orpojen tyttöjen koulu, joka on perustettu vuonna 1813. Koulurakennus on yksi Australian vanhimpia.  Parramattassa opiskellaan muun muassa luonnon­tieteitä, oikeus­tiedettä ja kauppa­tieteitä.

Penrith

Penrithin kampukset tarkoittavat kolmea toimi­paikkaa kahdessa Sydneyn lähiössä, Kingswoodissa ja Werringtonissa. Niissä opiskellaan muun muassa viestintää ja graafista suunnittelua, ja yliopiston tilojen yhteydessä on Australian Broadcasting Corporation -yleisradio­yhtiön radio- ja televisio­toimintaa.
Masters of the Universe (vuoden 1987 elokuva)

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen moitti juonta olemattomaksi sekä maskeja ja tehosteita korkeintaan välttäviksi, mutta kehui Lundgrenin roolisuoritusta. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Văn Miếu

Văn Miếu eli Kirjallisuuden temppeli sijaitsee Hanoin keskustassa Vietnamissa.
Văn Miếu perustettiin 1070 Kungfutsen alttariksi ja vuonna 1076 samassa ympäristössä perustettiin Quốc Tử Giám eli Keisarillinen Yliopisto kasvattamaan prinssejä tulevaan tehtäväänsä. Oppia tulivat saamaan myös aristokraattien perilliset, joista kasvatettiin kansakunnalle oppineita mandariineja.
Vuonna 1484 keisari Lê Thánh Tôngin määräyksestä alettiin kunnioittaa yliopistosta valmistuneita tohtoreita kaivertamalla heidän nimensä kivitauluihin. 703 vuoden aikana valmistui vuosittain 3–61 tohtoria, yhteensä 2 313 kappaletta, joista 1 306 nimet ovat vieläkin luettavissa 82 kilpikonnan selässä. Viimeinen tutkinto tehtiin 1779.
Van Mieun arkkitehtuuri on rakennettu suunnikkaan muotoiseksi Kiinassa sijaitevan Kungfutsen temppelin mallin mukaan. Temppeli muodostuu viidestä pihasta, jotka on erotettu toisistaan tiilimuurein. Vain osa arkkitehtuurista on peräisin Lý-dynastian ajalta, sillä temppelin rakentamista jatkettiin aina 1800-luvun alkuun asti, jolloin nykyinen viisipihainen muoto valmistui.
Kukkaismyyjä

Kukkaismyyjä on taiteilija Elga Sesemannin öljyvärein pahville maalaama työ vuodelta 1946. Se on kooltaan 53×42,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1994.
Sesemann kuvasi usein katunäkymiä ja interiöörejä, joiden autiutta yksinäinen ihmishahmo korostaa. Hän kuului sodanjälkeisen Suomen naistaiteilijoihin aikana, jolloin oli etsittävä uusia todellisuuden hahmottamisen tapoja. Tuolloin alkoivat Suomessa taas naistaiteilijat päästä esiin useamman vuosikymmenen kestäneen vaikeamman vaiheen jälkeen.
Sesemannin värimaailma on vaaleasävyinen, aistillinenkin. Kukkaismyyjän hän maalasi käyttäen leveää sivellintä ja palettiveitsitekniikalla levitettävää pastamaista värimassaa. Maalaukseen kukkakoju tuo inhimillisen, arkisesta toimeliaisuudesta kertovan ulottuvuuden.
Honeywell

Honeywell Oy

Honeywellin liiketoiminta Suomessa kattaa sekä teollisuusautomaation että rakennusautomaation ja rakennuksien huoltopalvelut. Paikallisten toimintojen lisäksi Honeywellilla on Kuopiossa sellu-, paperi- ja graafisen tuotannon automaation kehityskeskus, jonka naapurissa toimivan sensoritekniikan yhteiskäyttölaboratorion Honeywell jakaa Kuopion yliopiston, Savonia-ammattikorkeakoulun sekä VTT:n kanssa.
Honeywell Oy:n kotipaikassa Kuopiossa työskentelee noin 300 työntekijää. Keväällä 2007 valmistuneeseen uuteen toimitaloon (Honeywell House / Innoteknia) keskitetyt toiminnot sijaitsivat aikaisemmin Varkaudessa. Kuopiossa harjoitettiin ennestään tutkimusta ja tuotekehitystä korkeakoulujen rajapinnassa. Konsernin teollisuusautomaatioryhmän johtaja Jack Bolickin mukaan Kuopion yliopiston erityisesti bioteknologia-alan osaaminen oli tärkeä tekijä toimipisteen sijoituspäätöksessä. Konsernin uusien kasvualojen bioenergian ja bioteknologian myötä Suomen yksiköllä on kasvumahdollisuuksia ja se on Honeywellille myös ponnahduslauta Venäjälle.
Vuonna 2013 Honeywell Oy:n liikevaihto oli 46 miljoonaa euroa ja henkilökunnan lukumäärä 260.
Nanna Bryndís Hilmarsdóttir

Nanna Bryndís Hilmarsdóttir (s. 6. toukokuuta 1989) on islantilainen muusikko. Hän on toiminut laulaja-kitaristina yhtyeessä Of Monsters and Men vuodesta 2010, jolloin yhtye perustettiin.
Sinappikaali

Käyttö

Sinappikaalia käytetään raakana salaatteihin ja voileipiin. Kypsennettynä sitä käytetään pastakastikkeisiin ja muihin lämpimiin ruokiin. Sinappikaalia voidaan lisätä pizzan päälle kypsentämisen loppuvaiheessa tai heti sen jälkeen. Sitä käytetään usein myös ruoka-annosten koristelussa.
Maultaan sinappikaali on voimakas, joskus jopa pistävän sinappimainen. Se sisältää runsaasti C-vitamiinia ja rautaa.
Shamsi Vuai Nahodha

Shamsi Vuai Nahodha (s. 1961) on Tansaniaan kuuluvan Sansibarin pääministeri vuodesta 2000. Hän edustaa Tansanian hallitsevaa puoluetta Chama Cha Mapinduzia. Nahodhaa pidettiin vähäisen kokemuksensa takia yllättävänä valintana pääministeriksi, kun Sansibarin presidentti Amani Abeid Karume kutsui hänet virkaan. Nahodha oli juuri tullut valituksi ensimmäiselle kaudelle edustajainhuoneeseen, ja sitä ennen hän oli keskitason viestintävirkailija.
Andrus Kallastu

Andrus Kallastu (s. 17. huhtikuuta 1967 Pärnu) on virolainen kapellimestari ja säveltäjä. Hänen musiikkinsa on tehty rajatilanteihin, siinä on ekspressionistista voimaa, huoliteltua modernismia, sarjallisia ja äänikenttätekniikoita, hälyn estetiikkaa, multimediahahmotelmia, vokaali- ja instrumentaalisia ensemblejä, sekä näyttämölle tehtyjä toitä.

Elämä ja musiikki

Andrus Kallastu opiskeli vuosina 1985–1990 Tallinnan Konservatoriossa pianoa, orkesterinjohtamista ja säveltämistä, sekä vuodesta 1991 alkaen Sibelius-Akatemiassa Helsingissä, josta valmistui vuonna 1999. Sittemmin hän on toiminut freelance-säveltäjänä ja kapellimestarina Virossa.
Vuodesta 1993, Andrus Kallastu on toiminut Pärnun oopperan taiteellisena johtajana. Vuodesta 2003 hän on ollut johtajana Pärnun nykymusiikin päivillä (viroksi Pärnu Nüüdismuusika Päevad).

Yksityiselämä

Andrus Kallastu on naimisissa virolaisen sopraanon Kai Kallastun (s. 1970) kanssa. Avioparilla neljä lasta.
Tuuli Vuorma

Tuuli Vuorma (s. 1988) on suomalainen, aiemmin Tampereella asunut, nykyään Nokialla asuva kirjailija, joka kirjoittaa Roistoakatemia-fantasiakirjasarjaa. Sen ensimmäinen osa, Caapparin kääty, ilmestyi keväällä 2017, ja se on ehdolla vuoden 2018 Topelius-palkinnon saajaksi. Tuuli Vuorma on koulutukseltaan tradenomi ja kirjoittaa varsinaisen työnsä ohessa.
Pentti Karvonen (eversti)

Pentti Vilho Karvonen (s. 11. syyskuuta 1931 Kajaani) on suomalainen eversti, joka toimi Jääkäriprikaatin komentajana.
Karvonen syntyi Ville ja Olga Karvosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1957 on Anja Isoviita.
Karvonen tuli ylioppilaaksi Kajaanin yhteiskoulusta 1952 ja suoritti Kadettikoulun 1956 ja Sotakorkeakoulun 1969. Hän toimi Pohjan prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä vuodesta 1956, Kadettikoulussa opettajana ja komppanian varapäällikkönä vuodesta 1959 sekä Uudenmaan jääkäripataljoonassa koulutusupseerina vuodesta 1966. Pääesikunnassa Karvonen työskenteli useaan otteeseen, ensin toimistopäällikkönä koulutusosastolla vuodesta 1969, sitten järjestelyosastolla vuodesta 1974 ja vielä komento-osaston päällikkönä vuodesta 1980. Uudenmaan jääkäripataljoonaa hän komensi vuodesta 1979 ja Jääkäriprikaatia vuodesta 1984. Karvonen erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1989.
Karvonen ylennettiin vänrikiksi 1953, luutnantiksi 1957, yliluutnantiksi 1960, kapteeniksi 1963, majuriksi 1969, everstiluutnantiksi 1974 ja everstiksi 1980.
Saint Helenan lentoasema

Rakennusprojekti

Saarella ei aiemmin ole ollut lentoasemaa lainkaan, vaan sinne on voinut matkustaa vain laivalla. Lentoaseman rakentamisen aloittaminen siirtyi useita kertoja, mutta rakentaminen aloitettiin vuonna 2012. Säännöllinen laivayhteys saarelle aiotaan lopettaa, kun/jos lentoasema avataan liikenteelle. Lentoaseman rakennuskustannukset olivat 200 miljoonaa Englannin puntaa. Sen rakensi eteläafrikkalainen Basil Read -yhtiö ja rahoitti Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Rakentamisen vaikeutta kuvaa se, että kiitotien kohdalla oleva sata metriä syvä rotko piti täyttää maa-aineksella.
Lentokentän tuuliolosuhteet ovat ilmenneet odotettua haastavammiksi, minkä takia kentälle on vaikeaa laskeutua. Säännöllisen lentoliikenteen alkaminen saarelle onkin siirtynyt.
Miika Huhtanen

Ura

Huhtanen on Saimaan Pallon kasvatti. Hän toimi kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten kapteenina. Huhtanen pelasi osan kaudestaan myös SaiPan B-nuorissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi I-divisioonan hopeaa. A-juniorivuosinaan Huhtanen on kärsinyt myös paljon loukkaantumisista. Hän solmi kolmivuotisen sopimuksen SaiPan SM-liigajoukkueen kanssa kesäkuussa 2011. Ensimmäisellä sopimuskaudellaan 2011–2012 Huhtanen pelasi loukkaantumisten vuoksi vain kolme ottelua lainalla A-nuorten II-divisioonaa PEPO Hockeyssa.
Huhtanen teki SM-liigadebyyttinsä kolmannella sopimuskaudellaan 2013–2014 ja pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 6. helmikuuta 2014 Jokereita vastaan. Hän pelasi debyytissään nelosketjun keskushyökkääjänä. Huhtanen pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Toukokuussa 2014 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa.
Kaudella 2014–2015 Huhtanen pelasi SaiPassa kolme ottelua. Hän pelasi lisäksi miesten pelejä lainalla myös Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä ja Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterässä. Siirtotakarajalla helmikuussa 2015 Huhtanen kiinnitettiin loppukaudeksi KeuPan vahvuuteen. Kauden 2015–2016 alussa SaiPa lainasi Huhtasen joulutaukoon asti kestäneellä sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon. Tämän jälkeen hän pelasi SaiPassa kaksi ottelua, jonka jälkeen seura lainasi hänet vuoden 2016 vaihteessa ensin neljän ottelun mittaisella ja sen jälkeen loppukauden kattavalla sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Kokkolan Hermeksen riveihin. SaiPa ei käyttänyt kauden jälkeen Huhtasen sopimuksessa ollutta optiota.
Huhtanen teki kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisen sopimuksen Hermeksen kanssa. Hän jäi joukkueessa lopulta kuitenkin pieneen rooliin. Huhtanen kuului miesten joukkueessa pelaamisen ohella myös Hermeksen A-nuorten valmennustiimiin, kunnes hänen sopimuksensa purettiin tammikuussa 2017, jolloin Huhtanen siirtyi loppukaudeksi Rovaniemen Kiekkoon. Hänet hankittiin paikkaamaan Itävaltaan palanneen Marco Zorecin jättämää aukkoa.
Shanghain elokuvajuhlat

Palkittuja suomalaisia

Suomalaisista Shanghain elokuvajuhlilla on palkittu vuonna 2004 Esa Illi parhaan käsikirjoittajan palkinnolla elokuvasta Broidit. Myös elokuvan kuvaajat palkittiin. Vuonna 2015 Krista Kosonen sai parhaan naisnäyttelijän palkinnon pääroolistaan elokuvassa Kätilö. Vuonna 2016 Antti J. Jokiselle annettiin parhaan ohjaajan palkinto elokuvasta Pahan kukat.
Bretagne-luokka

Suunnittelu ja valmistus

Luokka oli osa vuoden 1912 laivasto-ohjelmaa ja se oli samalla Ranskan laivaston ensimmäinen taistelulaivaluokka johon asennettiin pääaseiksi 340 millimetrin (13,5 tuuman) tykit. Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokan alusten piti olla noin 23500-tonnisia ja niiden aseistuksena piti olla kuusi kaksiputkista tykkitornia, mikä oli seurausta edeltäneestä Courbet-luokasta.
Tykkien koon kasvattaminen kasvatti uppoumaa ja ampumatarvikkeiden vaatimaa tilaa, mikä olisi samalla edellyttänyt aluksen koon kasvattamista. Telakoiden rajallinen kapasiteetti edellytti kuitenkin aluksille tietyn maksimikoon ja siten Conseil Supérieur de la Marine muutti suunnitelmaa poistamalla yhden suunnitelluista torneista ja siirsi toisen jäljelle jääneistä kyljelle asetetuista torneista keskilaivaan Q-torniksi. Tämän lisäksi jouduttiin vielä raskaampien aseiden uppouman lisäystä kompensoimaan keventämällä panssarointia.
T. J. Korpela

Toivo Jalmari Korpela (9. lokakuuta 1888 Jalasjärvi – 15. helmikuuta 1960 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Moby Dick (terminaali)

Väylä

Pohjaa ruoppautettiin 28 merihehtaarin alueelta yli kuusi miljoonaa kuutiometriä. Pohja oli kovaa savea ja moreenia. Väylää ruopattiin siten, että väyläsyvyys saatiin hyväksytetyksi 4,9 metriin vuonna 2001.
Laajennukset 2004 edellyttivät 200 metriä uutta laituria ja kuusi hehtaaria kenttiä. Väylää pyrittiin syventämään lähemmäs kymmentä metriä. Arvioiden mukaan tarvittava lisäruoppaus olisi käsittänyt 750 000 kuutiometriä maata, mutta tarpeeksi osoittautuikin 1 000 000 kuutiometriä. Väyläsyvyys saatiin hyväksytyksi ruoppaamisen jälkeen 8,9 metriin.
Lisälaajennukset käsittäisivät uuden laiturin ja seitsemän hehtaaria lisää tausta-alueita.

Suomalaisia reaktioita

Ulkoasiainministeri Ilkka Kanerva otti kantaa asiaan 16. toukokuuta 2007 pitäen sitä ennen kuulumattomana. Hänen mukaansa WTO:hon ja OECD:hen pyrittäessä pitäisi ymmärtää niiden edellyttämät investointisuojat. Asiasta pitäisi kyetä keskustelemaan jo ennen seuraavia virallisia tapaamisia.

Palautus

Vuonna 2008, kun Rostroi oli rakentanut osaansa Pietarin padosta, haltuun otettua aluetta ryhdyttiin palauttamaan.
Parhaan maskeeraussuunnittelun Jussi

Parhaan maskeeraussuunnittelun Jussi (aiemmin parhaan maskeerauksen Jussi) on yksi Jussi-palkinnon palkintosarjoista. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992, minkä jälkeen se oli useita vuosia tauolla ja palautettiin palkintosarjaksi jälleen vuonna 2013.
Al Unser

Alfred Unser (s. 29. toukokuuta 1939 Albuquerque, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen kilpa-ajaja.
Hän voitti urallaan neljä kertaa Indianapolis 500 -kilpailun. Uransa hän ajoi pääasiassa CART-sarjassa, jonka mestaruuden voitti kausina 1983 ja 1985.
Unser aloitti uransa 1957 sprintti- ja kartingautoilla ja lopetti sen 52-vuotiaana 1992. Pitkän uransa aikana hän ajoi mm. Daytona 500- ja NASCAR-sarjoissa.
Visaginasin ydinvoimala

Visaginasin ydinvoimala on  Ignalinan voimalan sulkemisen jälkeen laadittu suunnitelma ydinvoimalan rakentamiseksi Liettuaan. Liettuan tavoitteena oli rakentaa uusi ydinvoimala vuoteen 2018 mennessä.
Uusi ydinvoimala on suunniteltu sijoitettavan aivan Ignalinan vanhan voimalan viereen, sen itäpuolelle. Näin voidaan hyödyntää esimerkiksi jo rakennettua sähkönsiirtoverkkoa ja muita olemassa olevia perusrakenteita. Hankkeen huhtikuussa 2009 hyväksytty ympäristövaikutusten arvioinnin on tehnyt osaksi suomalainen Pöyry-konserni.
Kesällä 2012 Liettuan parlamentti hyväksyi alustavasti uudemman suunnitelman 1 350 megawatin ydinvoimalasta. Voimalan reaktori halutaan tilata japanilaiselta Hitachilta, joka tulisi 20 prosentin osuudella myös sijoittajaosakkaaksi tähän noin viisi miljardia euroa maksavaan uuteen ydinvoimalaan. Liettuan valtiolle tulisi 38 prosentin osuus, Viro on kiinnostunut 22 prosentin osuudesta ja Latvia saattaa osallistua 20 prosentin osuudella.