google/wiki40b huggingface dataset:
Vuorijärvi (Parkano)

Maantietoa

Järven pituus on 3,5 kilometriä, leveys 1,4 kilometriä ja sen pinta-ala on 240 hehtaaria. Se sijaitsee yli viisi kilometriä Parkanon kirkolta länteen. Siihen laskee pohjoisesta kuivatetun Keskisenjärven läpi Majajärven laskujoki. Se tuo järveen valuma-alueen yläpuolisten osien vedet. Koillisesta siihen laskee Kuuhimojärven laskuoja, joka tuo Vähä-Kuuhimon, Ristinevan, Kivilammen, Lettolamminkeitaan, Lettolammen ja yhden turvetuotantoalueen vedet. Etelästä laskee järveen Hanhijärven laskuoja, samoin kuin Lapinnevan, Sarkinkeitaan ja kahden muunkin turvetuotantoalueen vedet. Sen oma laskujoki on yli 8 kilometriä pitkä Vuorijoki, joka laskee Parkanon keskustassa sijaitsevaan Kirkkojärveen.
Rantaviivan pituus on 13 kilometriä. Itäranta on soituvaa ja matalaa ja länsiranta pääosin kovapohjaista metsämaata. Peltoja ulottuu rantaan saakka etelässä, länsirannan keskivaiheella Sarkissa ja pohjoisrannoilla. Järvellä on neljä saarta, jotka ovat nimetön saari, Korpisaari, Petäjäsaari ja Viitasaari. Huomattava kohde on 1,3 kilometriä pitkä Isosaari, joka on maatunut rantaan kiinni järvenlaskun yhteydessä. Niemellä on uimaranta. Itärannat ovat paikoin ruohoista suomaata.
Vain järven länsirannalla on loma-asuntoja. Järvellä on vain muutama maatila ja sen pohjoispäässä sijaitsee Vuorijärven vedenottamo, josta pumpataan pohjavettä noin 1 000 m³ vuorokaudessa. Järven pohjoispuolelta kulkee Parkanaon keskustasta lähtevä seututie 274. Siitä erkanee kylätiet, joita pitkin pääsee kiertämään järveä.

Historiaa

Jo vuonna 1869 haettiin lupaa suorittaa Vuorijärven kylällä Majajärven, Hanhijärven ja Vuorijärven välisten kanavien perkaus ja kunnostus. Hanke näiden järvien vedenpinnan säätelemiseksi on täytynyt siten alkaa aiemmin. Samaa tehtiin vielä 1926, jolloin kanavia anottiin kunnostettavaksi. Vuonna 1929 suoritettiin Majajärven ja Vuorjärven kylien vesijättömaiden jako.
Järvenlaskun vaikutuksia voi seurata vertailemalla vanhaa pitäjänkarttaa 1850-luvun jälkeen, jolloin vedenpinnan aleneminen ei vielä ollut suurta. Silloin Vuorijärvi oli lahes kaksinkertainen nykyiseen verrattuna. Isosaari oli tuolloin saari ja muut saaret olivat nykyistä pienempiä. Pohjoisessa neljäs saari ei tuolloin ollut vielä vedenpinnan yläpuolella, mutta pohjoisrannassa olleet kaksi muuta saarta ovat nykyään maatuneet rantaan kiinni. Merkittävä muutos oli "Keskinenvesi", joka oli Vuorijärven suuri lahti. Keskisenveden erotti pääaltaasta salmi, jossa sijaitsevaa maatilaakin kututtiin tämän takia Salmeksi. Majajärven lyhyt lasku-uoma laski suoraan Vuorijärveen tähän Keskisenveden lahteen. Vain Salmella oli rantapeltoja ja muilla oli rannoilta raivattu rantaniittyjä.
Vuoden 1959 vanhassa painetussa peruskartassa Isosaaren itärantaa seurasi polku, joka päättyi niemen kärjen tanssilavalle. Lavan toiminta on sittemmin loppunut ja niemen maat lohkottiin loma-asuntoja varten. Tuore muutos on myös Kuuhimojärven uoman levennys, jota ei vielä ole piirretty vuoden 1959 karttaan.
Ogaden

Ogaden, myös Ogadēn (somaliksi Ogaadeen, Ogaadeeniya), on historiallinen maakunta Etiopiassa. Alueen asukkaat ovat etnisesti pääasiassa somaleja, uskonnoltaan muslimeja. Jotkut klaanit käyttävät nimitystä "Somali Galbeed", joka tarkoittaa Länsi-Somalia. Nykyään alue kuuluu Somalin osavaltioon.
Alueen pinta-ala on noin 400 000 km², ja sen rajanaapureita ovat Djibouti, Kenia ja Somalia. Merkittävimpiä kaupunkeja ovat Degehabur (somaliksi Dhagaxbuur), Gode (Godey), Jijiga (Jigjiga), Kebri Dahar (Qabridahare),  Shilavo (Shilaabo) ja Werder (Wardheer). 
Alueen hallinnasta käytiin 1977–1978 Ogadenin sota Etiopian ja Somalian välillä. Alueella on ollut uudelleen pyrkimyksiä irtautua Etiopiasta 1980-luvun lopulta alkaen. Ogadenin konfliktissa sissitoimintaa johtaa Ogadenin kansallinen vapautusrintama (ONLF).
Vihersilta

Vihersilta on silta, johon on kylvetty tai istutettu kasvillisuutta ja jonka tarkoitus on auttaa eläimiä ylittämään tie. Vihersiltojen avulla yritetään säilyttää eläinten ekologiset käytävät, joita myöten eläimet pystyvät kulkemaan ja levittäytymään alueelta toiselle. Osassa Euroopan maista vihersiltoja on rakennettu 1980-luvun lopulta lähtien. Suomen ensimmäinen vihersilta valmistui valtatie I:n varralle Lohjan harjun kupeeseen vuonna 2002. Vihersiltoja on myös Ruotsissa ja Norjassa. Marraskuussa 2013 vihersiltoja oli Suomessa noin kymmenen.
Tuomas Lohtander

Tuomas Lohtander (s. 24. heinäkuuta 1983 Raahe) on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän pelasi rightiltä. Lohtander pelasi aiemmin maalivahtina, mutta siirtyi 2014 hyökkääjäksi.

Ura

Lohtanderin kasvattajaseura on Raahe-Kiekko, jossa hän pääsi torjumaan Suomi-sarjan peleissä jo teini-ikäisenä kaudella 2001–2002. Kaudeksi 2002–2003 Lohtander siirtyi HPK:n A-nuoriin. Hän pelasi siellä kevääseen 2004 asti ja pääsi neljässä liigapelissä HPK:n luukkuvahdiksi kaudella 2003–2004. Lohtander on pelannut Mestistä Hokissa (2004–2006), SaPKossa (2006–2008) ja KooKoossa (2008-2009). Kaudella 2010–2011 hän pelasi Ranskan pääsarjaa Morzine-Avoriazissa. Vuonna 2011 hän palasi kasvattajaseuraansa Raahe-Kiekkoon, jossa hän pelasi vuoteen 2018 asti.
Kaudella 2018–2019 Lohtander siirtyi valmentamaan Raahe-Kiekkoa.

Muuta

Lohtander sai kiekkomedia Jatkoaika.comin toimittajien ensimmäistä kertaa jakaman Joukkueelleen arvokkain pelaaja -arvonimen kaudella 2007–2008. Tuomaksen isoveli Teemu Lohtander pelasi Superpesistä Pattijoen Urheilijoissa ja Oulun Lipossa ja pikkuveli Taneli Lohtander pelaa Suomi-sarjaa Raahe-Kiekon hyökkääjänä.
Luokka (matematiikka)

Matematiikassa ja erityisesti joukko-opissa luokka tarkoittaa joukkojen kokoelmaa, joka voidaan määritellä sen jäsenille yhteisillä ominaisuuksilla. Jotkut luokat ovat joukkoja (kuten kaikkien parillisten kokonaislukujen joukko), toiset taas eivät (kaikkien ordinaalilukujen luokka tai kaikkien joukkojen luokka). Luokka, joka ei ole joukko, on aito luokka.
Joskus sanaa luokka luokka käytetään joukon synonyyminä, esimerkiksi ekvivalenssiluokka.
Isoposliinikukka

Ulkonäkö ja koko

Isoposliinikukka on köynnötävä tai pensasmainen. Tummanvihreät, kiiltävät lehdet ovat vastakkaisia, vahamaisia, nahkeita ja ehytlaitaisia. Lehtilapa 5-8 cm, keskisuoni on selvä. Kukka on sarjamainen 10-20 kukan kukinto. Hohtavan vahamaiset kukkien terälehdet ovat valkoisia tai vaaleanpunertavia, viisiteräisiä. Kukan keskuksen lisäteriökiehkura on punertava. Lämpimällä säällä kukat erittävät mesipisaroita.

Levinneisyys

Kasvia esiintyy luonnonvaraisena Kiinassa, Itä-Aasiassa ja Australiassa jossa se kasvaa epifyyttinä.
Mikonkatu (Helsinki)

Mikonkatu (ruots. Mikaelsgatan) Helsingissä on etelä-pohjoissuuntainen Esplanadin puistosta Kaisaniemen puistoon johtava katu, joka on valtaosaltaan rakennettu kävelykaduksi vuonna 1992.
Mikonkatu on nimetty vuonna 1820 Venäjän keisarin Aleksanteri I:n veljen, suuriruhtinas Mikaelin (1798–1849) mukaan. Nykyisen pituutensa ja muotonsa katu sai vuonna 1830. Kadun virallisena suomenkielisenä nimenä oli vuosina 1909–1928 Mikaelinkatu.
Mikonkadulle on asennettu raitiotiekiskot, jotka kulkevat Rautatientorin itäistä laitaa pitkin Kaivokadulle. Tätä Vilhonkadun-Mikonkadun reittiä raitiovaunut kulkivat molempiin suuntiin vuoteen 1950 saakka, jolloin Kaivokadulta reitti Kaisaniemen suuntaan avattiin Kaisaniemenkatua pitkin. Kaisaniemestä Kaivokadulle raitiovaunut kulkivat Vilhonkatua ja Mikonkatua pitkin vuoteen 1994 saakka, jolloin Kaisaniemenkadun raitiotie kaksisuuntaistettiin. Vilhonkadun-Mikonkadun reittiä käytetään yhä raitiovaunujen tilausajokäytössä.
Mikonkadulle välille Aleksanterinkatu–Kaivokatu valmistui alkuvuodesta 2009 kaksiraiteinen, osin limittäin kulkeva raitiotie. Helsingin keskustan huoltotunneli tulee valmistuessaan poistamaan huoltoajon Mikonkadulta.
Suunnitteilla on kattaa Mikonkadun Aleksanterinkadun ja Pohjoisesplanadin välinen osuus.

Rakennuksia etelästä pohjoiseen

Vakuutusyhtiö Pohjolan toimitalo (Mikonkatu 3, Aleksanterinkadun kulmassa; valmistui 1901, arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren ja Saarinen). Talon ulkoseinät ovat näyte kansallisromantiikan kiviarkkitehtuurista. Suomen kansanrunoudesta sekä eläin- ja kasvimaailmasta kertoo kuvanveistäjä Hilda Flodinin vuolukiviornamentiikka.
Lundqvistin liiketalo (Mikonkatu 5, Aleksanterinkadun kulmassa; valmistui 1900, arkkitehti Selim A. Lindqvist). Talossa on pitkään toiminut katuosoitteesta Aleksanterinkatu 13 liikenimensä muokannut Aleksi 13.
Aikatalo (Mikonkatu 8, Ateneuminkujan kulmassa; arkkitehti Eliel Muoniovaaran käsialaa vuodelta 1961). Jalankulkuyhteys sisäpihan läpi Keskuskadulle.
Rautatientori sijaitsee Mikonkadun länsipuolella Kaivokadun ja Vilhonkadun välissä.
Karl Helfferich

Karl Theodor Helfferich (22. kesäkuuta 1872 Neustadt, Rheinland-Pfalz, Saksan keisarikunta – 23. huhtikuuta 1924 Bellinzona, Sveitsi) oli saksalainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimi eri tehtävissä Saksan keisarikunnan hallituksessa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Karl Helfferichin isä oli tehtailija. Hän opiskeli oikeustiedettä ja valtiotieteitä Berliinin, Münchenin ja Strasbourgin yliopistoissa. Hän oli vuodesta 1899 Berliinin yliopistossa kansantaloustieteen yksityisdosenttina ja työskenteli vuosina 1901–1906 taloudellisena asiantuntijana Saksan ulkoministeriön siirtomaaosastolla. Hellferich julkaisi vuonna 1903 vaikutusvaltaiseksi muodostuneen pääteoksensa Das Geld (”Raha”), jossa hän puolusti valuuttojen sitomista kultakantaan niiden vakauttamiseksi. Hän oli 1906–1908 Bagdadin rautatietä rakennuttaneen Anatolian rautatieyhtiön johtajana ja 1908–1915 Deutsche Bankin johtokunnan jäsenenä.
Helfferich kutsuttiin tammikuussa 1915 Saksan valtiovarainministeriksi. Hän pyrki rahoittamaan Saksan sotamenot lainoilla verotuksen kiristämisen sijaan, mikä kuitenkin kiihdytti inflaatiota. Toukokuussa 1916 Helfferich siirtyi sisäministeriksi ja tuli samalla Theobald von Bethmann Hollwegin hallituksen varakansleriksi. Hän vastusti rajoittamattoman sukellusvenesodan aloittamista. Helfferich jatkoi sisäministerinä vielä Georg Michaelisin hallituksessa, mutta joutui eroamaan opposition painostuksesta marraskuussa 1917. Helfferich nimitettiin heinäkuussa 1918 Saksan Moskovan-lähettilääksi salamurhatun Wilhelm von Mirbachin tilalle. Hän suositteli elokuun alussa Saksan hallitukselle Venäjän horjuvan bolševikkivallan kukistamista, mutta ulkoministeri Paul von Hintze onnistui torjumaan ajatuksen, jolloin Helfferich erosi lähettilään tehtävistä.
Weimarin tasavallan alkuaikoina Helfferich oli yksi tasavaltaa vastustaneen jyrkän konservatiivisen oikeiston näkyvimmistä hahmoista. Hän kuului vuodesta 1920 Saksalaiskansallisen kansanpuolueen (DNVP) johtoon ja oli sen valtiopäiväedustajana. Helfferich johti muun muassa vihamielistä parjauskampanjaa keskustalaista valtiovarainministeriä Matthias Erzbergeriä vastaan. Vuoden 1923 Saksan hyperinflaation aikana Helfferich ehdotti uuden valuutan käyttöönottoa. Hänet julistettiin samana vuonna käyttöön otetun Rentenmarkin ja myöhemmän Reichsmarkin ”isäksi”, vaikka varsinkaan jälkimmäinen ei vastannut hänen ideoitaan. Hän kuoli seuraavana vuonna junaonnettomuudessa Sveitsissä.
Kovu

Kovu on fiktiivinen leijona Walt Disneyn elokuvasarjassa Leijonakuningas. Kovu esiintyy Leijonakuninkaan jatko-osassa Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys ja Leijonakuningas-trilogian spin-off-sarjassa, Leijonakaartissa. Kovu on Ziran poika, jonka Scar valitsi ennen kuolemaansa seuraajakseen. Kovulla on vanhempi veli Nuka ja sisko Vitani, joka on vain hiukan Kovua vanhempi. Swahilin kielellä Kovu (kuten myös englannin kielessä Scar) tarkoittaa arpea. Kovun isästä ei anneta tietoa Leijonakuninkaan jatko-osassa.
Elokuvassa Leijonakuningas 2 Kovu rakastuu Simban tyttäreen Kiaraan. Aluksi Simba ei voi hyväksyä Kovua laumaansa, mutta lopuksi hän suostuu. Kovu kuuluu Ziran ilkeään suunnitelmaan, jonka avulla hän saisi Simban Kiaran kautta avautumaan Kovulle. Sitten, kun Kovu ja Simba olisivat kahdestaan
niin ulkolaiset kävisivät Simban kimppuun. Mutta, kun Kovu tutustuu paremmin Kiaraan ja Simbaan sekä muihinkin Jylhäkallion leijoniin saaden vielä kuulla minkälainen Scar oli, hän siirtyy Simban puolelle.
Kovun "valittuna" olemiseen liittyy ongelma, sillä elokuvassa Scarin mainitaan valinneen Kovun omakätisesti. Zira: "Scar itse valitsi hänet..."
Jos Kovu olisi syntynyt jo Scarin elinaikana, olisi tämä paljon Kiaraa vanhempi. Todennäköisempää onkin, että Scar ennen kuolemaansa kertoi Ziralle haluavansa tämän seuraavasta pennusta kuninkaan, eli näin "valitsi" Kovun.
Elokuvassa korostetaan paljon sitä, ettei Kovu ole Scarin poika; Nuka: "Kovu, Kovu, Kovu... Scar ei ollut edes hänen isänsä, otti vain laumaan." ja
Kovu: "Hän ei ollut isäni, mutta hän on osa minua..."
Kovu on vihreine silmineen sekä tummine turkkeineen ja harjoineen kuitenkin kuin ilmetty Scar. Alun perin hänen pitikin olla Scarin poika, mutta käsikirjoittajat huomasivat, että silloin tämä olisi sukua Kiaralle ollen tämän isän serkku. Tämän vuoksi tarinaa muutettiin siten, että Scarin isyyttä kiistetään jatkuvasti. Kovun ulkonäköä ei kuitenkaan muutettu.
Oikeasti leijonalaumassa Kiaraa ja Kovua läheisemmätkin sukulaiset lisääntyvät keskenään.
Julio Borges

Julio Andrés Borges Junyent (s. 22. lokakuuta 1969) on venezuelalainen poliitikko. Hän valmistui Andrés Bellon katolisesta yliopistosta vuonna 1992. Myöhempiä opintoja hän suoritti Boston Collegessa ja Oxfordin yliopistossa. Hän johtaa Primero Justicia -puoluetta ja oli alun perin ehdokkaana vuoden 2006 presidentinvaaleissa. Hän on myös istunut kansalliskokouksen (esp. Asamblea Nacional) jäsenenä.
Avoin pelimaailma

Avoin pelimaailma on videopeleissä käytettävä virtuaalimaailma jota pelaaja voi vapaasti tutkia. Pelisuunnittelun lähtökohtana on epälineaarinen pelaaminen ja laajat pelialueet joissa on monta eri keinoa saavuttaa asetetut tavoitteet. Joissakin peleissä avoimen pelimaailman mallina on käytetty oikean maailman paikkaa kuten New Yorkia. Monet avoimen pelimaailman pelit sisältävät silti rajoituksia jossain kohdin pelimaailmaa, yleensä joko pelimoottorin ja -suunnittelun rajallisuuden takia tai juonellisista syistä. Olennaista avoimelle pelimaailmalle on, että pelaaja voi pelimaailman sääntöjen rajoituksien mukaan päättää milloin tekee asioita liikkuessaan vapaasti maailmassa.
Varhaisimmat avoimen pelimaailman pelit olivat tekstiseikkailuja kuten Colossal Cave Adventure. Muita varhaisia pelejä ovat Ultima-sarja sekä Elite.
Tunnettuja avoimen pelimaailman pelejä ovat muun muassa Metroid (1986), The Legend of Zelda (1986), The Elder Scrolls -pelisarja (1994–), Grand Theft Auto -pelisarja (1997–), Driver-pelisarja (1999–), The Godfather -pelit (2006 ja 2009), Assassin’s Creed -pelisarja (2007–), Batman: Arkham pelisarja (2009–), Far Cry -pelisarja (2004–), ARMA 2 (2009), Minecraft (2009), Just Cause -pelisarja (2010–) ja Dead Island -pelit (2011 ja 2016). ARMA 2:ssa pelimaailma jatkuu satunnaisesti generoituna äärettömyyteen varsinaisen pelialueen ulkopuolella. Minecraftissä taas jokainen maailma on täysin erilainen ja maailma voi olla yhteensä yhdeksän tuhannen maapallon kokoinen, ennen kuin järjestelmärajoitukset tulevat vastaan.
Niilo Hämäläinen

Niilo Eemil Hämäläinen (7. heinäkuuta 1922 Viitasaari – 21. lokakuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi SAK:n puheenjohtajana vuosina 1966–1974.
Hämäläinen aloitti työuransa metsätyömiehenä. Sodan jälkeen hän oli ensin SDP:n kenttätehtävissä 1947–1948 ja palkattiin sitten Suomen Maaseututyöväen Liiton toimitsijaksi 1949. Tästä alkoi Hämäläisen ura ay-liikkeessä.
Vuosina 1954–1959 Hämäläinen toimi Liiketyöntekijäin Liiton Keski-Suomen piiriasiamiehenä, ja elokuussa 1959 hänestä tuli Suomen Maaseututyöväen Liiton puheenjohtaja. Hämäläinen kohosi myös SAK:n johtoelimiin, kun hänet valittiin vuonna 1961 SAK:n työvaliokuntaan.
Vuonna 1966 Niilo Hämäläisestä tuli SAK:n puheenjohtaja. Hän alkoi heti työskennellä SAK:laisen ammattiyhdistysliikkeen eheyttämisen puolesta ja tämä toteutuikin kesäkuussa 1969. 1960-luvun lopulla Hämäläisellä oli myös keskeinen asema tulopolitiikan rakentajana ja hän oli tekemässä useita tärkeitä tulopoliittisia sopimuksia STK:n puheenjohtajan Päiviö Hetemäen kanssa.
Niilo Hämäläisen puheenjohtajakausi SAK:ssa päättyi 1974. Tämän jälkeen hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton toimitusjohtajana vuosina 1975–1985 ja SDP:n kansanedustajana 1979–1983. Eläkkeelle hän jäi maaliskuussa 1986. 
Niilo Hämäläisen muistomerkki on Viitasaarella Porthanin puistossa. Veikko Hirvimäen suunnittelema Avainkysymys julkistettiin 17. kesäkuuta 2008. Teos koostuu kivisestä kiekosta, kivipaadesta sekä sinisestä sekä punaisesta valosta.
Onni Vuorisalo

Onni Vilhelm Vuorisalo (4. huhtikuuta 1885 Äänekoski – 16. helmikuuta 1919) oli suomalainen jääkäriluutnantti ja Viron armeijan kapteeni. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanianpäällikkönä. Suomen sisällissodan jälkeen hän osallistui heimosotiin Aunuksessa ja Viron vapaussodassa, missä hänen kohtalonsa sinetöitiin tapaturmaiseen haavoittumiseen, mikä johti lopulta hänen menehtymiseen.

Perhetausta ja opinnot

Hänen vanhempansa olivat konttoristi Karl Johan Nyberg ja Hilda Kautto. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1907 Elisa Helena Juseliuksen kanssa. Vuorisalo kävi neljä luokkaa Jyväskylän yhteiskoulua.

Jääkärikausi

Vuorisalo työskenteli leipurina Helsingissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 28. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kävi pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).

Suomen sisällissota

Vuorisalo saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi Hämeen ryhmän V Mäntän pataljoonan 6. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Mäntän-Kuoreveden rintamalohkolla sekä Riihimäellä, Lylyssä, Juupajoella, Hirsilässä, Aitolahdessa, Takahuhdissa, Uudessakylässä, Tampereella ja Lempäälässä. Tampereen valtauksen jälkeen hänet komennettiin adjutantiksi Vaasan rykmentin II pataljoonaan ja otti sen mukana osaa Viipurin valtaukseen.
Art Blakey

Lainauksia

”When people come in to relax and enjoy themselves after a hard day's work, 
it's my job to make them happy-to wash away the dust of everyday life.”
”That's what Jazz music is all about. We started the Messengers because somebody had to mind the store for jazz. No America--no Jazz. It is the only culture that America has brought forth.”
Xuchang

Historia

Xuchang sijaitsi Xia-dynastian (2000–1500 -luku eaa.) ydinalueella, ja keskeisellä paikalla myös muinaisen Läntisen Zhou-dynastian Xu-kuningaskunnan (11. vuosisata–771 eaa.) ja Wei-kuningaskunnassa Kolmen kuningaskunnan aikakaudella (220–280 jaa.). Nimen Xuchang sille antoi keisari Wei Wen (Cao Pi) Wei-kuningaskunnan aikana vuonna 221 jaa. Tätä ennen paikkakunta tunnettiin nimellä Xu siellä muinaisista ajoista asuneen Xuyou-heimon mukaan.
Le Soir

Google-kiista

Lehti saavutti jonkin verran huomiota Internetissä haastettuaan onnistuneesti Googlen tekijänoikeusrikkomuksen takia. Tapaus perustui siihen, että Google saattoi osia lehden verkkosivustosta saataville hakupalvelunsa sekä Google Newsin kautta ja teki näin senkin jälkeen, kun artikkelit oli poistettu lehden sivuilta. Belgialaisen tuomarin päätöksen mukaan käytäntö ei ollut sopusoinnussa Belgian asetusten kanssa ja Google määrättiin syyskuussa 2006 poistamaan sivuiltaan kaikki tekijänoikeusrikkomukset päivittäisten miljoonan euron sakkojen uhalla. Google toimi päätöksen mukaisesti ja poisti hakemistostaan kaikki linkit belgialaiseen sanomalehteen.
Toukokuussa 2007 Le Soiria edustava Copiepresse antoi Googlelle luvan sisällyttää pääpalveluunsa hakutuloksia lehden sivuille sillä ehdolla, että niiden joukossa ei ole linkkejä Googlen välimuistiin arkistoituun sisältöön.
Lieselotte Kattwinkel

Lieselotte Kattwinkell (27. maaliskuuta 1915 Solvytšegodsk, Venäjä – 1993) oli saksalainen kirjailija, kääntäjä ja valokuvaaja. Hän oli naimisissa toimittaja ja kirjailija Vitalis Pantenburgin kanssa.
Kattwinkel teki talvella 1938 pororetken Pallastunturilta Karigasniemen Pyhäjärven, Inarin, Ivalon ja Suonikylän kautta Petsamon Liinahamariin. Hänen retkestä kirjoittamansa kirja Lapin hullu julkaistiin suomennettuna 1943. Kattwinkelin aviomies Vitalis Pantenburg matkasi samaan aikaan Pallakselta Pohjois-Norjan kautta Petsamoon. Hänen tiedetään toimineen myös Saksan tiedustelijana. 
Kirja Lapin hullu on käännetty myös norjaksi.
Sodan jälkeen Kattwinkel teki yhdessä miehensä kanssa puoli vuotta kestäneen tutkimusmatkan Kanadaan 1949–1950. Retken aikana Pantenburgit matkasivat 30 000 kilometrin matkan autolla. Pantenburgit asuivat 1950-luvulla Rodenkirchenissä ja 1970-luvulla Hahnwaldissa, 1970-luvun lopulla he muuttivat asumaan Saksasta Baleaareille.
Aimo Jokinen

Aimo Allan Jokinen (s. 2. huhtikuuta 1931 Eräjärvi) on suomalainen kilpauransa päättänyt ratapyöräilijä.
Tampereen Yritystä ja Tampereen Kilpa-Veljiä edustanut Jokinen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä hän karsiutui Suomen joukkueessa joukkuetakaa-ajossa alkukilpailussa. Vuoden 1953 MM-kilpailuissa hän oli 17:s. SM-kilpailuista Jokinen saavutti vuonna 1952 hopeaa eräajossa ja takaa-ajossa ja aika-ajossa pronssia vuosina 1952 ja 1953. Vuonna 1952 hän osallistui myös maaotteluihin Yhdysvaltoja ja Japania vastaan.
Rauman Lukon SM-liigakausi 2014–2015

Edellinen kausi ja ennusteet

Edellinen kausi oli päättynyt Lukon osalta pudotuspeleissä pronssiottelun voittoon Saimaan Pallosta. Runkosarjassa Lukko oli kolmas, saaden 101 pistettä. Kyseessä oli toinen kerta kun Lukko sai yli 100 pistettä SM-liigan runkosarjassa.
Jääkiekkolehden toimittamassa ”Toimittajien liigaveikkauksessa” kiekkotoimittajat ennustivat liigakauden mestaria, runkosarjan sijoituksia ja pelaajakohtaisten tilastojen voittajia. Lukon mestaruutta ennakoivat MTV Sportin, Nelonen Median ja Yle Puheen toimittajat. Paras runkosarjasijoitus oli toinen sija, johon Lukon ennakoi pystyvän yhdeksän eri toimittajaa. Kuusi toimittajaa arvioi Ryan Zapolskin liigan parhaaksi maalivahdiksi ja kolme toimittajaa Janne Niskalan parhaaksi puolustajaksi.
Jääkiekkolehti listasi ennen kauden alkua liigan 50 paras pelaajaa. Lukon parhaaksi arvioitiin hyökkääjä Ville Vahalahti, joka oli listalla sijalla seitsemän. Muita Lukon pelaajia listalla olivat puolustaja Niskala (10.), maalivahti Zapolski (21.), hyökkääjä Aaron Gagnon (26.) ja puolustaja Ilkka Mikkola (28.).

Pelaajavaihdokset

Lukko menitti maalintekovoimastaan viime kauteen verrattuna 35,5 pronsettia eli lähteneet pelaajat tekivät yhteensä 54 maalia. Viime kauteen verrattuna ainoastaan Vaasan Sport ja Tappara menettivät vähemmän maalitekovoimaansa. Oulun Kärpät menetti tismalleen myös 35,5 prosenttia. Lähteneistä pelaajista eniten maaleja oli tehnyt Lauri Tukonen.
Ennen kauden alkua Lukosta lähti 14 pelaajaa, joista yksi oli maalivahti, neljä puolustajia ja yhdeksän hyökkääjiä. Muihin liigaseuroihin siirtyi yhteensä kahdeksan pelaajaa ja Jarkko Kauvosaari lopetti uransa. Lukkoon siirtyi ennen kauden alkua maalivahti, kolme puolustajaa ja kuusi hyökkääjää. Saapuneista pelaajista viisi tuli muista SM-liigaseuroista.