google/wiki40b huggingface dataset:
Lauri Sinikari

Ura

Tukimiehenä pelannut Sinikari edusti urallaan Helsingin Jyryä ja Töölön Vesaa sekä vuosina 1929–1941 Helsingin Palloseuraa. Hän voitti HPS:ssa Suomen mestaruuden 1929, 1932, 1934 ja 1935. Kaikkiaan Sinikari pelasi 11 kauden aikana 112 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Vuonna 1927 hän voitti TUL:n jalkapallomestaruuden Jyryn riveissä.
Sinikari pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1930–1935 yhteensä viisi maaottelua. Hän oli mukana myös Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueessa vuoden 1925 työläisolympialaisissa sekä 1928 Moskovan Spartakiadeissa.
New Yorkin osavaltionyliopisto

The State University of New York (SUNY [ˈsuːniː]) on Yhdysvalloissa toimiva New Yorkin osavaltion ylläpitämien julkisten korkeakoulujen järjestelmä, yksi maan suurimmista. Sen piirissä opiskelee noin 465 000 tutkinto-opiskelijaa ja 1,1 miljoonaa aikuiskoulutuksen opiskelijaa. Järjestelmä käsittää 64 toimipaikkaa eri puolilla osavaltiota. SUNYn palveluksessa on 88 000 akateemista työntekijää, ja se tarjoaa noin 7 660 eri tutkintoa ja koulutusohjelmaa noin 11 miljardin Yhdysvaltain dollarin vuosibudjetilla. SUNYn hallinnolliset toimistot sijaitsevat osavaltion pääkaupungissa Albanyssä ja sivutoimistot New Yorkin Manhattanilla ja liittovaltion pääkaupungissa Washingtonissa. SUNYn suurin kampus on University at Buffalo, joka on myös rahoitusasemaltaan järjestelmän vahvin yliopisto.

Historiaa

New Yorkin osavaltionyliopisto perustettiin vuonna 1948. Perustamiskomission puheenjohtajana toimi General Electricin silloinen hallituksen puheenjohtaja Owen D. Young. Järjestelmä laajeni nopeasti kuvernööri Nelson A. Rockefellerin hallintokaudella 1958–1973.
SUNY-järjestelmään kuuluvat nyt kaikki muut New Yorkin osavaltion ylläpitämät korkeakoulut paitsi New Yorkin kaupungin ylläpitämä City University of New York (CUNY).
SUNY jakaa kampuksensa neljään eri luokkaan: yliopistokeskukset, muut tohtorintutkintoa tarjoavat yksiköt, nelivuotiset ja monialaiset comprehensive colleget ja teknilliset colleget sekä kaksivuotiset, yleissivistävät community colleget. SUNY-järjestelmään kuuluvat lisäksi yksityisten yliopistojen kuten Cornellin ja Alfred-yliopiston piirissä toimivat julkisesti rahoitetut yksiköt.
Monoteletismi

Monoteletismi on 600-luvulla muodostunut oppi, jonka keisari Herakleios I (keisarina 610–641) julisti Bysantin viralliseksi kristologiaksi yrittäen näin voittaa monofysitismin. Monoteletismin mukaan Kristuksella on kaksi luontoa, mutta lihaksi tulleessa Jeesuksessa vaikutti yksi tahto, thelesis. Khalkedonin kirkolliskokouksen (451) kannattajat torjuivat monoteletismin valepukuisena monofysitisminä; tätä taistelua johti kreikkalainen munkki Maksimos Homologetes ('Tunnustaja', n. 580-662) kehittäen opin, jonka mukaan Kristuksen jumalallisella ja inhimillisellä
luonnolla kummallakin oli tahto ja oma toimintatapansa. Monoteletismi tuomittiin harhaopiksi kuudennessa ekumeenisessa kirkolliskokouksessa vuonna 680–681, ja asiaan palattiin vielä Trullossa vuonna 692.
HMS Scylla (F71)

Palvelus

Alus siirrettiin 1994 reserviin ja se upotettiin sukelluskohteeksi Witsandinlahteen 27. maaliskuuta 2004.
Heikki Leskinen

Heikki Olavi Leskinen (s. 10. lokakuuta 1930 Kurkijoki) on suomalainen kielentutkija ja emeritusprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston suomen kielen professori vuodesta 1967. Hänen tutkimusalaansa ovat itämerensuomalaisten kielten äänne- ja muotohistoria sekä suomen kielen murteet. Hän oli 1966–1970 Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan dosentti.
Janne Mustonen (kansanedustaja)

Johannes (Janne) Mustonen (5. toukokuuta 1901 Paltamo – 11. toukokuuta 1964 Kajaani) oli suomalainen metsätyömies, piirisihteeri ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Mustosen vanhemmat olivat torppari Adolf Mustonen ja Eva Stiina Kovalainen. Hän kävi kansakoulun ja myöhemmin Sirola-opiston kurssin. Mustonen lähti 15-vuotiaana Kajaaniin elantoaan hankkimaan ja oli vuoteen 1945 saakka metsätyömehenä. Mustosesta tuli vuonna 1924 maanalaisen Suomen kommunistisen puolueen jäsen ja Kajaanin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin 1925, valtuustokausi päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna kun Mustonen sai 8 vuoden vankeustuomion.  Sotien jälkeen Mustonen  oli sitten Suomen kommunistisen puolueen Kainuun piirijärjestön piirisihteerinä. SKP:n maanalaiseen toimintaan Kainuun organisaattorina osallistunut Mustonen oli vankilassa poliittisista syistä vuosina 1926–1932 ja jatkosodan aikana 1941–1943 jolloin hän oli Koveron keskitysleirissä. 
Mustonen oli kansanedustajana 1945–1962 ja 1963–1964 edusten Oulun läänin vaalipiiriä. Hän tuli toiselle kaudelleen eduskuntaan 20. joulukuuta 1963 SKDL:n Yrjö Murron tilalle mutta kuoli kesken edustajakautensa jolloin hänen paikalleen tuli SKDL:n Paavo Lagerroos. Mustonen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa ja toimi Kajaanin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana. Mustonen oli Suomen kansan demokraattisen liiton Kainuun piirin puheenjohtajana ja kuului Suomen kommunistisen puolueen Kainuun piiritoimikuntaan sekä oli 1951–1964 jäsenenä Otanmäki Oy:n hallintoneuvostossa.
Janne Mustonen oli naimisissa vuodesta 1938 Anna Maria Leinosen kanssa.
Miscanthus junceus

Kuvaus

Miscanthus junceus on mätästävä kasvi, ja sen korsi on 1–3 metriä pitkä ja pysty. Lehtilavat ovat 50–100 senttimetriä pitkiä ja 1–3 millimetriä leveitä. Lavat ovat liereitä ja niiden kärki on pitkäsuippuinen. Kukinto on röyhy. Röyhyt ovat 20–50 senttimetriä pitkiä, ja niiden päässä olevat tertut ovat 2–10 senttimetriä pitkiä. Tähkylät kasvavat pateittain, ja kypsät tähkylät ovat perällisiä. Tähkylät ovat 3–5 millimetriä pitkiä.

Levinneisyys ja elinympäristö

M. junceus kasvaa keskisessä ja eteläisessä Afrikassa Kongon demokraattisesta tasavallasta etelään. Sitä kasvaa aina vesien läheisyydessä, joentörmillä, matalilla kosteikoilla ja soilla. Sen kasvualustana on useimmiten hiekkaiset maaperät 700–1 400 metrin korkeudessa. Okavangon suistossa se on pysyvien vesien yleisin kasvi. Lisäksi se on valtakasvi esimerkiksi Mpumalangan hiekkaisen Highveld-alueen matalissa vesissä.
Metrojunan kuljettaja

Metrojunankuljettaja on ammattinimike henkilöille, jotka työskentelevät metrojunan kuljetustehtävissä. Suomessa metrojunankuljettajia kouluttaa toistaiseksi ainoastaan HKL:n koulutuskeskus, ja ainoa työnantaja on tällä hetkellä HKL-Metroliikenne. Ajon aikana metrojunankuljettajan tehtäviin kuuluvat nopeuden säätely radanvarren merkkien ja opastimien mukaan sekä junan kunnon tarkkailu. Metrojunankuljettajan on noudatettava opasteita ja merkkejä siten, kuin metron turvallisuussäännöissä (MTO) määrätään.
Metrojunan ja metrotyöjunan kuljettamiseen sekä metron liikenteenohjaustehtäviin oikeuttavat luvat (metroliikennelupa) myöntää HKL:n metroliikenneyksikkö HKL-Metroliikenne. Luvassa on yksilöity, mihin edellä mainituista tehtävistä sen haltijalla on pätevyys. Metrojunankuljettajan pätevyys on myös Helsingin metron liikenteenohjaajilla sekä niillä HKL-Metroliikenteen palveluksessa olevilla teknisillä henkilöillä, jotka työnsä puolesta joutuvat liikuttamaan metrojunia.

Vaatimukset

Metrojunan kuljettajan työ on suurta tarkkuutta vaativaa. Kuljettajien on pystyttävä työskentelemään turvallisesti stressaavissa olosuhteissa, sillä aikataulut ovat tiukkoja. Kuljettajat ovat vastuussa myös matkustajien turvallisuudesta.
Metroliikenneluvan myöntämisedellytyksistä on säädetty kuntalain nojalla annetussa Helsingin kaupungin sisäisessä ohjesäännössä (metroliikennesääntö). Tärkeimmät vaatimukset metroliikenneluvan saamiseksi ovat hyvä kuulo ja näkö, erityisesti virheetön värinäkö, perehtyneisyys metrojunien rakenteeseen sekä se, ettei luvansaajalla ole sellaista direktiivin 91/439/ETY liitteessä III mainittua sairautta, joka voisi olennaisesti heikentää metron liikenneturvallisuutta. Liikenteenohjaukseen oikeuttavan metroliikenneluvan myöntämisedellytyksenä on edellisen lisäksi myös tehtävän edellyttämä perehtyneisyys metron turvalaitteiden tekniikkaan ja käyttöön.
Jussi Pullinen

Jussi Pullinen (s. 1982 Riihimäki) on suomalainen toimittaja, kolumnisti ja Tampereen yliopiston journalistiikan vierailijaprofessori vuosina 2017–2018.
Pullinen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on käynyt Sanoman toimittajakoulun peruskurssin vuosina 2007–2008. Pullisen erikoistumisalue on digitaalinen journalismi.
Crux gemmata

Crux gemmata (jalokiviristi) on latinankielinen termi, jolla viitataan jalokivillä koristeltuihin risteihin. Ristit olivat tyypillisiä myöhäisantiikin ja varhaiskeskiajan taiteessa.
Tunnettuja jalokiviristejä ovat esimerkiksi Justinus II:n risti (500-luku, Vatikaanin museot), Lothairin risti (900-luku) ja Mathilden risti (1000-luku, Essenin tuomiokirkko).
Uuno Poikonen

Uuno Poikonen (20. maaliskuuta 1927 – 21. kesäkuuta 2002) on suomalainen kuvanveistäjä ja kirjailija.
Kuvanveistäjänä Poikosta kiinnostivat eri puulajien veistokselliset ominaisuudet. Hänen puuveistoksiaan, joista osa on esittäviä osa absrakteja, on esillä useissa kymmenissä julkisissa tiloissa, pääasiassa kirkoissa.
Kirjailijanimellä Panu Oikotie hän julkaisi kaksi aforismikokoelmaa. Hänen aforismejaan on mukana myös Markku Envallin toimittamassa teoksessa Aforismin vuosisata (1997, WSOY).
Vuosina 1961–1979 hän toimi Vihdin seurakunnan nuoriso-ohjaajajana ja 1979–1990 seurakuntatalon isäntänä/talonmiehenä. Päästyään 1990 eläkkeelle hän muutti asumaan Raisioon.
A. B. Yehoshua

Kirjallinen tuotanto

Kirjallisen uransa alussa Yehoshua kirjoitti novelleja ja näytelmiä. Ensimmäisen romaaninsa hän julkaisi vasta 40-vuotiaana. Itse hän kertoo saaneensa vaikutteita ennen kaikkea Tolstoin epiikasta, Kafkan psykologisesta realismista ja Faulknerin tajunnanvirta-menetelmästä. Yehoshuan romaanihahmoille on tyypillistä juuri tämä faulknerimainen sisäinen monologi, jolla he ilmaisevat havaintojensa, ajatustensa, tunteittensa ja muistojensa jatkuvaa virtaa. Yehoshua käyttää tätä tekniikkaa omaperäisesti  mm. kirjassaan Mr.Mani. Kirjan jokaisessa luvussa käydään kahden henkilön vuorokeskustelua, josta saamme lukea ainoastaan yhden osapuolen sanat.
Paitsi psykologisia henkilökuvauksia ja ihmissuhderomaaneja, Yehoshua on kirjoittanut myös värikkäitä historiallisia romaaneja kuten A Journey to the End of the Millennium, joka kuvaa pohjoisafrikkalaisen juutalaisen kauppiaan ja tämän arabikumppanin matkaa läpi keskiajan Euroopan. Romaanissaan  Liberated bride, joka kertoo Israelin juutalaisen ja arabiälymystön  yrityksistä käydä rauhanomaista dialogia kulttuuritasolla, ja uusimmassa teoksessaan The mission of the human resource man , joka käsittelee ulkomaalaisten  siirtotyöläisten kohtaloa Israelissa, Yehoshua tarkastelee kriittisesti nyky-Israelin poliittista ja yhteiskunnallista tilannetta tuoden selvästi ilmi omat poliittisen kannanottonsa.
Yehoshuan kirjalliset äänet ovat moninaiset. Hän puhuu miesten ja naisten, juutalaisten ja arabien, vasemmistolaisten ja oikeistolaisten, itämaisten ja länsimaisten äänillä ja onnistuu niiden kautta  tarkasti tavoittamaan tämän hetken Israelin mielialan ja ilmapiirin. Yehoshua uskoo kirjallisuuden mahdollisuuksiin  tuoda lukijoille lohtua, selittää heille maailmaa ja auttaa heitä säilyttämään humanistiset arvot.
Pahan perimä

Juoni

Rolf Narva katoaa Saksassa. Hänen poikansa Erik lähtee etsimään isäänsä, mutta yllätyksekseen hän huomaa vanhempiensa historian olevan täynnä salaisuuksia: Erikin äiti, Ingrid Stormare työskenteli toisen maailmansodan aikana rodunjalostuksen parissa, ja isä Rolf Narva Adolf Hitlerin atomipommiprojektissa. Erikille vanhemmat ovat valehdelleet olleensa koko sodan ajan Yhdysvalloissa, vaikka siirtyivätkin sinne vasta operaatio Paperclipissä. Saksassa ei ole kateissa pelkästään Rolf, vaan myös noin 160 grammaa fissiokelpoista uraania.
Kirjan sivujuonessa suomalaisteekkareiden rakentama ja laukaisema ohjus osuu Pietarissa olevaan puistoon. Kirjan loppupuolella CIA tekee pahan virheen, ja Lontoossa räjähtää likainen pommi.
Armas Holmio

Armas K. E. Holmio (26. syyskuuta 1897 – 21. helmikuuta 1977 Hancock, Michigan, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen pastori, kirjailija ja suomentaja. Holmio toimi professorina Hancockin Suomi Collegessa. 
Holmio muutti Suomesta Yhdysvaltoihin 1926. Hän toimi toisen maailmansodan aikana sotilaspappina Yhdsyvaltain armeijassa ja oli myös tiedustelutehtävissä.
Hakkerit (elokuva)

Juoni

Hakkerit-elokuva alkaa vuoden 1988 Seattlesta, jossa 11-vuotias tietokonenero Dade Murphy jää kiinni vakavasta tietokonehakkerointirikoksesta. Hän oli onnistunut murtautumaan Wall Streetin tietokonejärjestelmiin ja oli vähällä aiheuttaa pörssiromahduksen, joten ehdollisen vankeuden ja sakkojen lisäksi Dadelta kielletään tietokoneet hänen 18-vuotissyntymäpäiväänsä saakka.
Vuonna 1995 Dade muuttaa äitinsä kanssa New Yorkiin ja hakkeroituu 18-vuotissyntymäpäivänään paikallisen televisiokanavan verkkoon. Dade tapaa samanhenkisiä ihmisiä, jotka ottavat Daden hakkerijoukkoonsa, kun hän näyttää osaamisensa. Joukon mukana on yksi oppipoika, Joey, joka hakkeroi paikkaan mihin ei pitäisi ja jää kiinni. Hänet pidätetään, ja vähän ajan kuluessa hakkerikaverukset huomaavat joutuneensa lavastetuiksi paljon suuremman juonen peitteeksi. Kaverusten pitää ottaa selville, että kuka heidät lavasti ja miksi ennen kuin heidät kaikki pidätetään.

Tuotanto

Hakkerit-elokuvan kuvaukset alkoivat 2. marraskuuta 1994. Elokuvaa kuvattiin New Yorkin New York Cityssä ja New Jerseyn Hackensackissa. Isossa-Britanniassa elokuvaa kuvattiin Lontoossa ja Buckinghamshiren Iver Heathissa sijaitsevilla Pinewoodin studioilla. Elokuvan kuvaukset päättyivät 2. heinäkuuta 1995.

Julkaisu ja vastaanotto

Hakkerit sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 15. syyskuuta 1995. Elokuvan levittäjinä olivat Metro-Goldwyn-Mayer ja United Artists. Hakkerit tuotti kotimaassaan Yhdysvalloissa 7 563 728 dollarin lipputulot.
Hakkerit sai ilmestyessään sekalaisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Jotkut elokuvakriitikot kehuivat elokuvaa sen tyylikkäästä visuaalisuudesta mutta kritisoivat sen epäuskottavasta hakkerien ja heidän alakulttuurinsa luonnehdinnasta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 41 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 34 prosenttia oli positiivisia. Metacriticin mukaan 14 arvostelun perusteella elokuva on saanut 46 pistettä sadasta mahdollisesta.
Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi elokuvan ensimmäisen kerran DVD:nä 25. elokuuta 1998 Yhdysvalloissa.
Zemaryalai Tarzi

Zemaryalai Tarzi (s. 1939 Kabul, Afganistan) kansainvälisesti tunnettu arkeologi, joka on kotoisin Afganistanista. Professori Tarzi suoritti opintonsa professori Daniel Schlumbergerin ohjauksessa. Hänellä on kolme tohtorin arvoa. Hän johti vuosina 1973–1979 Afghanistanin historiallisten muistomerkkien tutkimuksen ja säilytyksen virastoa sekä Kabulin Arkeologista tutkimuslaitosta. Tarzi lähti maanpakoon Ranskaan vuonna 1979, jossa hänestä tuli Strasbourgin yliopiston Itäisen arkeologian professori.
Tarzi johti myöhemmin kaivauksia Bamiyanin Buddha-patsaiden tuhopaikalla ja Haddassa Itä-Afganistanissa Tape Shotorissa ja Tape Tope Kalanissa. Hän johtaa Ranskan arkeologisia tutkimuksia ja kaivauksia Bamiyanissa. Tarzi oli keskeinen henkilö dokumenttielokuvassa The Giant Buddhas. Talibanien tuhottua Bamyanin Buddhat sveitsiläinen elokuvantekijä Christian Frei uskaltautui Afghanistaniin Bamiyanin laaksoon Tarzin kanssa saadakseen käsityksen tuhosta ja tutkiakseen legendaaristen patsaiden historiaa.
Professori Tarzi on kirjoittanut kuutisenkymmentä artikkelia ja kirjaa. Hän on myös Kaliforniassa San Rafaelissa sijaitsevan Afganistanin arkeologian suojeluyhdistyksen Association for the Protection of Afghan Archaeology, Inc. (APAA) puheenjohtaja.
Ninni Poijärvi

Ninni Poijärvi (oikealta nimeltään Riina Maretta Poijärvi, s. 9. lokakuuta 1974) on helsinkiläinen laulaja-lauluntekijä ja muusikko, joka on julkaissut neljä sooloalbumia. Hänet tunnetaan Hoedown -yhtyeen riveistä sekä lukuisien samanhenkisten artistien taustalta (mm. J. Karjalainen, Edu Kettunen) Lisäksi hän on ollut perustamassa Club For Five -lauluyhteyttä ja esiintynyt sen riveissä vuoteen 2005 saakka. Ninni Poijärvi on julkaissut yhdessä Mika Kuokkasen kanssa kolme englanninkielistä duo-albumia ja he ovat kiertäneet esiintymässä kotimaan lisäksi Amerikassa ja Australiassa tällä ohjelmistolla. Lisäksi Ninni on tehnyt yhteistyötä Tommi Kaleniuksen kanssa sessiomuusikkona sekä duokumppanina.
Ninni Poijärvi on esiintynyt viihdesarjassa Mankeli (2000–2001). Hän oli myös vierailevana tuomarina MTV3:n viihteellisessä musiikkiohjelmassa Tähdet, tähdet vuonna 2015.
Haukilammi (Hämeenlinna, Takaperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Ormajärven valuma-alueeseen (35.792) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,1 metriä mpy.
Roosa Söderholm

Opiskelu

Ensimmäisen elokuvansa jälkeen Söderholm osallistui Teatterikorkeakoulun pääsykokeisiin ja pääsi sinne opiskelemaan. Hän opiskeli siellä vuosina 2014–2019 ja valmistuu teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2019. Vuonna 2019 hän on Ryhmäteatterissa näytelmässä Harriet joka ensi-ilta oli 13. helmikuuta 2019. Näytelmä on samalla hänen taiteellinen opinäytetyönsä jolla hän valmistuu Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Jussi Lähde

Jussi Lähde (s. 10. joulukuuta 1965 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja media-ammattilainen.
Lähde on toiminut muun muassa freelance-toimittajana, Martti Ahtisaaren vaalikampanjan viestintätuottajana 1992-94, presidentin kanslian lehdistövastaavana 1995, ￼￼ televisiokanava Nelosen ja mainostoimistojen kehitysjohtajana 1999-2000, Nordic Film & TV:n kehitysjohtajana, televisiokäsikirjoittajana, Olutliitto ry:n puheenjohtajana 2005, Vanajanlinnan kehityspäällikkönä 2003, Peab Oy:n viestintäjohtajana, sittemmin liiketoimintatavoistaan vahingonkorvauksiin tuomitun Directan emoyhtiö Da-online Oy:n viestintäjohtajana 2010 lähtien sekä Hevosurheilu-lehden päätoimittajana 2013 alkaen. 
Lähde aloitti vuonna 2016 senioriasumisyhtiö Kuusikkoaho Oy:n kehitysjohtajana. Kesällä 2018 hän siirtyi australialais-suomalaisen kaivos- ja mineraalialan yhtiö Latitude 66 Cobalt Oy:n palvelukseen. Lähteen vastuualueina ovat muun muassa yhteisösuhteet ja viestintä.
Lähde teki marraskuuhun 2017 asti Markus Leikolan kanssa Yle Radio 1:lle keskusteluohjelmaa Leikola ja Lähde. Tämän jälkeen Leikolan tilalle tuli Unto Hämäläinen, ja ohjelma muuttui Lähde ja Hämäläiseksi loppuvuoden 2017 ajaksi.
Lähde on julkaissut muun muassa Timo Jutilan käyttämää termistöä selventävän Juti–Suomi-sanakirjan. Hän myös kirjoittaa aktiivisesti blogia Aamulehden blogipalvelussa.
Gaia (luotain)

Projekti

Gaia oli alun perin tarkoitus laukaista lokakuussa 2013. Laukaisua jouduttiin kuitenkin lykkäämään toisessa, kiertoradalla jo olevassa satelliitissa huomattujen teknisten ongelmien vuoksi. Jotkin Gaian käyttämistä komponenteista ovat samoja kuin ne, jotka ovat osallisena toisen satelliitin teknisissä ongelmissa. Kyseiset osat vaihdettiin ennen Gaian laukaisua.
Gaia laukaistiin Ranskan Guyanasta venäläisellä Sojuz-kantoraketilla joulukuussa 2013. Lentoa johdetaan ESAn ESOC-lennonjohtokeskuksesta Saksasta. Gaia lähetetään Aurinkoa kiertävälle radalle noin 1,5 miljoonaa kilometriä Maata kauempana olevaan Lagrangen pisteeseen L2.
Gaia-projektin kulut ovat noin 470 miljoonaa euroa, josta avaruusalukseen ja sen hyötykuormaan kuluu 240 miljoonaa euroa. Satelliitin rakentaa eurooppayhtiö EADS Astrium. Projektin johtokeskus sijaitsee Toulousessa.

Ominaisuudet

Gaian massa on 2030 kg ja se kuljettaa 270 kg ajoainetta. Aluksen tiedelaitteiden massa on noin 800 kg. Alus tuottaa 1900 W sähkötehoa ja varavoimana on 60 Ah Litium-paristo. Aluksen korkeus on 3 metriä ja aurinkopaneeli avattuna sen halkaisija on 9,5 metriä. Alus on kolmiakselistabiloitu ja säätää asentoaan mikrotrustereilla.
Alus sisältää kaksi optista teleskooppia, jotka määrittävät tähtien sijainnit. Ne toimivat yhdessä kolmen tieteellisen instrumentin kanssa.
Aluksen pääteleskoopin apertuuri on 1,4 m × 0,5 m ja polttoväli on 35 metriä ja sen instrumenttina on noin 200 CCD-kameraa, joissa kussakin on 4 500×1 966 pikseliä. Aluksen muistikapasiteetti on 8 gigabittiä. Aluksen tietokone perustuu uusimpaan eurooppalaiseen avaruusalusten ERC 32-prosessoriin.

Tieteelliset tavoitteet

Gaian odotetaan kartoittavan yli miljardi Linnunradan tähteä (jotka ovat magnitudiltaan yli 20), joista jokaisen paikka määritetään noin sata kertaa Gaian viiden toimintavuoden aikana. Jokaisen tähden ominaisliike, etäisyys ja kirkkaudenvaihtelut rekisteröidään. Tuloksena on kolmiulotteinen kartta galaksimme Maahan näkyvistä tähdistä. Tähtien lisäksi Gaian uskotaan löytävän spektrometrian avulla useita uusia eksoplaneettajärjestelmiä, ruskeita kääpiöitä, galakseja ja kvasaareja, sekä aurinkokunnan sisältä satoja tuhansia uusia asteroideja. Lisäksi se tekee tarkempia tutkimuksia yleisen suhteellisuusteorian paikkansapitävyydestä.

Tieteelliset tulokset

Ensimmäinen suurempi tuloskokonaisuus julkaistiin syyskuussa 2016. 14 ensimmäisen toimintakuukauden havainnoista koostetussa kartassa on yli miljardi Linnuradan tähteä. Näistä on mukana kirkkaudet ja sijainnit. Lisäksi mukana on kahden miljoonan tähden etäisyydet ja liikenopeudet.
Thomas Mitchell

Ura

Mitchell aloitti uransa teatterinäyttelijänä ja näytelmien kirjoittajana vuonna 1913. Hänen ensimmäinen elokuvansa ilmestyi vuonna 1923. Mitchellin läpimurtorooli oli Frank Capran ohjaamassa elokuvassa Sininen kuu (Lost Horizon, 1937), ja samana vuonna hän näytteli elokuvassa Hirmumyrsky (The Hurricane, 1937), josta hän sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa.
Pari vuotta myöhemmin Mitchell sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon Doc Boonen roolista elokuvassa Hyökkäys erämaassa (Stagecoach, 1939). Hänen muita tunnettuja roolejaan ovat muun muassa Diz Mooren rooli elokuvassa Mr. Smith lähtee Washingtoniin (Mr. Smith Goes to Washington, 1939), Scarlett O'Haran isän rooli elokuvassa Tuulen viemää (Gone with the Wind, 1939), Billy-sedän rooli elokuvassa Ihmeellinen on elämä (It's a Wonderful Life, 1946) ja pormestari Jonas Hendersonin rooli Gary Cooperin ja Grace Kellyn tähdittämässä elokuvassa Sheriffi (High Noon, 1952).
Mitchell loi mittavan uran televisiossa 1950- ja 1960-luvuilla ja voittikin parhaan näyttelijän Emmy-palkinnon vuonna 1952. Tämän lisäksi hän loi mittavan uran myös teatterinäyttelijänä ja voittikin vuonna 1953 Tony-palkinnon musikaalista Hazel Flagg. Näyttelemisen lisäksi hän myös toimi myös näytelmien kuin elokuvien käsikirjoittajana. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.

Yksityiselämä

Thomas Mitchell oli irlantilaissiirtolaisten lapsi. Hän oli pari kertaa elämänsä aikana naimisissa, mutta hänellä ei tiettävästi ollut lapsia. Hän kuoli luusyöpään 70-vuotiaana 1962.