google/wiki40b huggingface dataset:
Axel Laurell

Axel Laurell (22. toukokuuta 1715 Koski Hl. – 22. lokakuuta 1790 Asikkala) oli Asikkalan seurakunnan kappalainen 1744–1790 ja yksi Suomen merkittävimmistä perunanviljelyksen edelläkävijöistä.
Laurellin vanhemmista tiedetään, että he olivat Käihälän kylän Laurilan rusthollari Koskella (HL), veronkantokirjuri Henrik Samuelsson ja Elsa Jöransdotter. Professori Yrjö Blomstedtin mukaan Laurellin esivanhemmat olivat viljelleet tilaa ainakin vuodesta 1539, jolloin kuningas Kustaa Vaasan käskystä ryhdyttiin laatimaan maakirjoja asutuksesta.
Axel aloitti koulunkäyntinsä Helsingin triviaalikoulussa 16.3.1723 jatkaen 10.5.1735 Porvoon lukiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa lukuvuonna 1737–1738 ja kirjattiin Turun Ylioppilasmatrikkeliin nimellä Laurell Axelius Tavast. Hänet vihittiin papiksi 1740 ja nimitettiin Asikkalan kappalaiseksi 1744. Varapastorin arvo hänelle myönnettiin 1755.
Laurell sai ensimmäiset siemenperunansa 1749, kun kuningas tuotatti niitä valtakuntaan, ja eri laatua olleen toisen erän vuonna 1761 englantilaisesta laivasta. Hän viljeli innokkaasti perunaa ja jakoi sitä koskevaa tietoa. Maaherra välitti hänelle kuninkaan kiitokset valistustyöstä. Viljelykokeilujensa perusteella Laurell julkaisi 1773 yksityiskohtaisen perunanviljelyoppaan Lyhykäinen Kirjoitus, Potatesten eli Maan-Pärönain Viljelemisestä, säilyttämisestä ja Hyödytyksestä Huonen hallituxesa. Teos julkaistiin myös ruotsiksi ja siitä otettiin toinen painos 1776.
Laurellin perustelujen mukaan peruna oli hyvä ravintokasvi seuraavista syistä:
»Jos lasten edes olis fati äynnän maapäronia, nihn ei he olis nijn suuri wattaiset kuin nyt, waan hoikat. Ei he tulis myös nijn paljo syöpäisiksi, kuin monda heistä nyt owat, waan he kaswaisit woimallisimmaxi, ja heistä tulis nopsamba ja wahwemba wäke. Ja minä uskon, että he myös estäisit monda tautia, ja ei nijn monda kuolis sijnä kaswawasa ja parahasa ijässä.»
()
Laurellin ensimmäinen puoliso oli Asikkalan kappalaisen Michael Etholeniuksen leski Katarina Falck (k. 1760) ja toinen Ingrid Cheilan (k. 1825).
Lentokoneen turvaohje

Lentokoneen turvaohje on matkustajalentokoneesta, yleensä istuintaskusta, löytyvä kortti, jonka tarkoitus on yhdessä turvallisuusdemonstraation kanssa kertoa matkustajille turvallisuudesta lennolla sekä erityisesti toiminnasta hätätilanteissa.

Historia

Ensimmäiset turvaohjekortit tulivat käyttöön 1920-luvun lopussa. 1930-luvulla turvaohjeet olivat vielä täysin tekstimuotoisia. Ensimmäiset kuvat kortteihin tuli 1940-luvulla, jolloin korttien tärkeä tehtävä oli myös rohkaista lentopelkoisia matkustajia. Korteissa oli humoristisia iskulauseita, kuten ”pelastusliivit ovat muodikkaita ja varsin hyvin räätälöityjä” ja ”ei märkiä jalkoja Teille” sekä hauskoja kuvia.
Lentokoneiden monimutkaistuessa 1960-luvun alussa myös turvaohjeisiin alkoi tulla enemmän tietoa, kuten valokuvia ja kaavioita happinaamarin ja pelastusliivien käytöstä sekä hätäuloskäyntien sijainnista. Rahan säästämiseksi monet lentoyhtiöt painoivat vain yhdenlaisia turvaohjeita, joista näkyi hätäuloskäyntien sijainti eri konetyypeissä. Yhdysvaltain ilmailuviranomainen FAA kielsi nämä ”laivastokortit” vuonna 1967 ja määräsi, että joka konetyypillä tulee olla oma turvaohjeensa.

Ongelmia

Koska turvaohjeen lukeminen on vapaaehtoista, vain harva tutustuu siihen ennen lentoa. National Transportation Safety Boardin vuonna 2000 tekemän tutkimuksen mukaan 68 prosenttia matkustajista ei edes vilkaissut turvaohjetta. 44 prosenttia matkustajista ei tutustunut turvaohjeeseen eikä seurannut turvademonstraatiota. Suurin osa ilmoitti syyksi aiemman kokemuksen lentomatkustamisesta ja turvaohjeista.
Ongelmia tuottaa myös kuvallisten ohjeiden ymmärtäminen. FAA julkaisi aiheesta vuonna 2013 tutkimuksen, jossa matkustajilta kysyttiin turvaohjeiden kuvien merkityksiä. Yksittäisten kuvien sisällön ymmärrys vaihteli tutkimuksessa 70 prosentista vain 18 prosenttiin. Erityisen suuria vaikeuksia oli niillä, jotka eivät koskaan olleet lentäneet.

Keräily

Turvaohjeet ovat ilmailuharrastajien keskuudessa suosittuja keräilyesineitä, sillä ne kuvastavat aikaa ja kulttuuria, jossa ne on valmistettu, sekä erilaisia tyylejä.
David Sobolov

Ura

Sobolov päätyi ääninäyttelijäksi esiintyessään näytelmissä Cappella lauluryhmässä, josta eräs agentti huomasi hänen matalan äänensä. Hän kysyi Sobolovilta tämän halukkuutta alkaa työskentelemään animaatioiden parissa ääninäyttelijänä. Sittemmin Sobolov sai ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1995 FOXilla esitetyssä Vortech: Undercover Conversion Squad.
Ensimmäisiä päärooleja hän sai 1990-luvun lopulla animaatiosarjoista Beast Wars: Transformers, RoboCop: Alpha Commando ja Sabrina. Sarjojen jälkeen Sobolov on ääninäytellyt enimmäkseen videopeleissä, kuten Call of Duty, Marvel: Ultimate Alliance, Transformers: The Game ja Call of Duty 4: Modern Warfare. Hän toimi vuonna 2009 Halo Wars pelissä Arbiterin äänenä, jonka roolissa toimi aikaisemmin Keith David.
Kaakkojärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Pannijoen valuma-alueeseen (14.253) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,9 metriä mpy.
Weirdsville – kummajaisten kaupunki

Juoni

Kaksi narkomaania Royce ja Dexter asuvat oudossa Weedsville kylässä, jossa he ovat velkaantuneet gangsteri Omarille. Roisto päättää, että velat voi maksaa myös myymällä huumeita. Kaksikko kuitenkin käyttää itse huumet, jonka seurauksena Roycen tyttöystävä Matilda kuolee yliannostukseen ja kuolee. Royce ja Dexter päättävät haudata naisen hylättyyn drive-in-teatteriin. Tilanne kuitenkin muuttuu kun Dexter huomaa paikalliset saatananpalvojat suorittamassa rituaalia. Kaksi yrittää paeta saatananpalvojia, mutta jäävät kiinni. Sen sijaan he yrittävät uhrata Matildan, joka herääkin henkiin viiltelyn seurauksena. Kolmikko päättää paeta paikalta ja yrittävät varastaa vanhan miehen kassakaapin, jolla he saisivat maksettua Omarille velkarahansa.
FFG

Itävallan tutkimuksen kehitysorganisaatio FFG (Österreichische Forschungsförderungsgesellschaft mbH) perustettiin 1. syyskuuta 2004 kooten yhteen aiempia organisaatioita kuten Itävallan avaruusjärjestö. Sen toimipaikka on Wien.
Sen toiminnan rahoittavat Itävallan Liikenne-, innovaatio- ja teknologiaministeriö (Bundesministerium für Verkehr, Innovation und Technologie, BMVIT) ja Työ- ja elinkeinoministeriö (Bundesministerium für Wirtschaft und Arbeit, BMWA).
Sen rahoitusmalleihin kuuluvat perusohjelma, EU-ohjelmat, alueelliset rakenneohjelmat, temaattiset ohjelmat ja avaruustekniikaohjelma ASAP.
Colonia (departementti)

Colonia on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Colonia del Sacramento. Departementin pinta-ala on 6 106 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 120 850 henkeä.
Colonia sijaitsee Uruguayn lounaiskolkassa Argentiinan vastaisella rajalla, ja se on ollut strategisesti tärkeä portugalilaisille ja espanjalaisille 1600-luvulta asti. Pääkaupunki Colonia del Sacramento on Unescon maailmanperintökohde, ja suuri osa alueen matkailusta keskittyy sinne. Carmelon kaupunki tunnetaan viineistään. Se on ainoa José Gervasio Artigasin perustama kaupunki.
Nenäpunkki

Ulkonäkö

Nenäpunkki on muodoltaan soikea ja väriltään kellertävä. Kooltaan se on 1–1,5 mm pitkä ja 0,6–0,9 mm leveä, joten sen voi havaita paljain silmin. Naaras on koirasta ja toukkaa kookkaampi. Täysikasvuisella nenäpunkilla on neljä jalkaparia ja toukalla kolme.

Elämänkierto

Ilmeisesti nenäpunkkinaaras synnyttää toukkia munien kuoriutuessa jo naaraan sukupuolielimistössä. Nenäpunkilta puuttuu mitä todennäköisimmin nymfimuoto, ja kuusijalkaisesta toukasta muodostuu kahdeksanjalkainen aikuinen punkki suoraan nahanluonnin jälkeen.

Tartunnan oireet ja hoito

Nenäpunkkitartuntaa on vaikea todeta, koska nenäpunkit elävät piilossa koiran nenä- ja poskionteloissa. Oireina tartunnasta on aivastelu, pärskiminen, nenän kutina, hajuaistin heikkeneminen, pään ravistelu ja käänteisaivastus. Lisäksi nenäpunkkitartunta saattaa aiheuttaa nenä- ja poskiontelontulehduksia. Harvinaisempia oireita ovat nenäverenvuoto, liiallinen kyyneleritys, hengityksen vinkuminen ja silmäkuopan sidekudoksen tulehdus.
Nenäpunkki tarttuu suorassa kosketuksessa, ja joillakin koirilla tartunta on oireeton.
Hoitona nenäpunkkitartunnassa käytetään muihin loisiin tarkoitettuja lääkevalmisteita, koska nenäpunkkia vastaan ei ole kehitetty omaa lääkettä. Nenäpunkkeihin tehoavat selamektiiniä, ivermektiiniä, milbemysiiniä, imidaklopridia tai moksidektiiniä sisältävät lääkkeet.
Marie Popelin

Marie Popelin (17. syyskuuta 1846 – 5. kesäkuuta 1913) oli Belgian ensimmäinen naisjuristi.
Popelin valmistui juristiksi Brysselin ranskankielisestä yliopistosta vuonna 1888, mutta hänelle ei annettu oikeutta toimia asianajajana. Tapaus herätti huomiota Belgian lehdistössä ja ulkomaillakin. Vuonna 1892 Popelin perusti Isala Van Diestin kanssa Belgian ensimmäisen naisten oikeuksia puolustavan järjestön.
Vuonna 2011 Belgian keskuspankki julkaisi 2 euron erikoisrahan, johon on kuvattu Popelin ja Van Diest. Se on ensimmäinen belgialainen raha, jossa on muun kuin kuninkaalliseen perheeseen kuuluvan naisen kuva.
Tell Mureybat

Nimitys

Tell Mureybat (Tall Mureybat, Tell Mureybet, Mureibat, Mureibet.
Myreybatin kulttuuri oli eräs PPNA-kauden vaihe ja osakulttuuri.

Tell Mureybat

Mureybat oli vanhimpia tunnettuja maanviljelyyn pohjautuvalla elämänmuodolla eläviä kyliä. Alussa Natufin kaudella kylän asukkaat keräsivät villiä viljaa, mutta alkoivat myöhemmin viljellä ohraa, yksijyvävehnää ja herneitä. Paikan varhaiset pyöreät talot oli tehty savella muuratuista kalkkikivilohkareista ja ne olivat pohjaltaan pyöreitä ja ilmeisesti kupumaisia.
Tell Mureybatista on löydetty noin ajalta 9500 eaa olevat varhaisimmat neliömäiset talot, jotka viittaavat asutuksen täyteen kiinteytymiseen, mikä liittyy maanviljelyn vakiintumiseen. Toki joissain taloissa on pyöreät nurkat. Paikassa näkyykin asteittainen siirtyminen pyöreistä taloista neliömäiseen. Taloissa oli erilaisia huoneita eri tarkoituksiin, mm varastoja. Talojen lattiat olivat tasaisia ja savesta tai mudasta tehtyjä. Talojen välissä oli yhteisiä keittopaikkoja.
Neliömäiset talot ilmestyivät vasta kerrostumaan IV tai jo kerrostumaan 3B noin 9000 eaa.
Paikka on antanut nimensä varhaiselle esikeraamiselle maata viljelevälle Mureybatin kulttuurille. Paikan neljä kerrostumaa ulottuvat myöhäisen Natufin kaudelta Khiam-kaudelle, Mureybatin itsensä mukaan nimetylle kaudelle ja keski-PPNB:lle asti.

Mureybatin kulttuuri

Mureybatin kerrostumia IIIA - IIIB (9300–8600 eaa)  kutsutaan yhteisellä nimellä "Mureybatin kulttuuri" tai "Mureybat III".  Vaiheessa rakennettiin monenlaisa taloja, mutat keittopaikat olivat yhä talojen ulkopuolella. Edelleen tehtiin pyöreitä taloja. Niiden rinnalle ilmestyi neliömäisiä, monihuoneisa taloja, joiden jotkut huoneet olivat liian pieniä ihmisten asuttaviksi, vain varastoja. Seiniä tehtiin sirakinmuotoisista kivistä ja peitetiin maalla.
Jerf el-Ahmarin julkisia rakennuksia muistuttavia taloja muistuttavia puoliksi maanalasia taloja tehtiin yhä. Villiä einkornia, ruista ja ohraa viljeltiin luultavasti, ei vain kerätty.  Härkiä ja hevosen sukusia eläimiä metsästettiin enemmän kuin gasellia, mutta kalastus lienee ollut harvinaisempaa. Tell Mureybatin III-vaiheesta on löydetty varhaisimmat saviset "laskurahat", joista kehittyi paljon myöhemmin mesopotamialaine kuvakirjoitus.
Xochimilco

Xochimilco on yksi Meksikon pääkaupungin Méxicon 16 hallintoalueesta (esp. delegación). Se sijaitsee Meksikon laaksossa, kaupungin historiallisen keskustan eteläpuolella. Se on saanut nimensä intiaanien tärkeästä asutuskeskuksesta. Alueen pinta-ala on 122 km², ja vuoden 2000 väestönlaskennassa siellä oli lähes 370 000 asukasta. Se on ainoa nykyaikaan säilynyt osa asteekkien pääkaupungista, ja siksi se on Unescon maailmanperintökohde.
Xochimilcossa on järvi ja kanavaverkosto, jossa liikutaan koristeellisilla kanavaveneillä. Kanavat ovat syntyneet, kun mutapohjaiseen järveen on rakennettu keinotekoisia saaria viljelymaaksi.
HMS Orpheus (S11)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1990 ja se myytiin 1994 romutettavaksi.
Riku Salminen

Riku Salminen (s. 1984/1985) on suomalainen Yle Urheilussa työskentelevä urheilutoimittaja. Hän on selostanut muun muassa jääkiekkoa ja jalkapalloa, yleensä radiossa Yle Puheella. Hän selostaa myös alamäkiluistelua televisiossa. Paremmin Salminen tunnetaan kuitenkin televisiossa Ylen urheilulähetysten studio-isäntänä. Hän on toiminut studio-isäntänä Jalkapallon MM-kisoissa 2014, EM-kisoissa 2016 sekä MM-kisoissa 2018.
Salminen on kotoisin Jyväskylästä.
Sulo Hokkanen

Sulo Hokkanen (1922–1995) oli suomalainen Konginkankaalla asunut amatöörinäyttelijä, joka esiintyi useissa Mikko Niskasen elokuvissa. Hänen tunnetuin roolinsa oli Sulo Kokki elokuvassa Kahdeksan surmanluotia. Varsinaiseltaan ammatiltaan hän oli panostaja.
Pienikokoinen, polkupyörällä liikkunut Sulo Hokkanen tunnettiin Konginkaakaalla ravintola Killingin kanta-asiakkaana. Hänen kerrotaan nuorempana keittäneen pontikkaa ja hän oli Kahdeksan surmanluotia -elokuvan pontikankeittokohtauksessa asiantuntijana. Sulo Hokkanen vietti viimeiset aikansa Konginkankaan vanhainkodissa ja hän kuoli keuhkosyöpään.
Oriveden asevarikko

Oriveden asevarikko (lyhenne OrivAseV) oli Orivedellä Pirkanmaalla ja Ruoveden Siikakankaalla sijainnut Puolustusvoimien erikoisvarikko. Varikon päätehtävänä oli huoltaa mm. ilmatorjunta-asekalustoa ja ampumaratakalustoa. Asevarikko sijaitsi Oriveden keskustan tuntumassa.
Vuonna 1940 perustettu asevarikko siirrettiin Puolustusvoimien materiaalilaitoksen alaisuuteen vuoden 1993 alussa laitosta perustettaessa. Varikon aikaisemmat nimet olivat Ilmapuolustuksen ase- ja lentoasevarikko (1940–1944) ja Asevarikko 6 (AseV 6) 1944–1992. Varikko lakkautettiin silloisessa muodossaan vuonna 2003. Varikolla työskenteli lähes 100 henkilöä.

Perinteet

Oriveden asevarikon muistomerkki sijaitsee Orivedellä Eräjärventien ja Lehtimäentien risteyksessä. Paikalla sijaitsi ilmapuolustuksen ase- ja lentoasevarikko vuosina 1940–1944.
Kaupungissa toimivan Paltanmäen museoon kuuluvan korsun edustalla on sijoitettuna Boforsin ilmatorjuntatykki kuvaamassa Oriveden asevarikon yli 60-vuotista toimintaa paikkakunnalla.

Nykytilanne

Varikko on nykyisin Millog Oy:n tytäryhtiön Senop Oy:n (ennen Oricopa Oy)  Oriveden toimipiste. Senopin toimitusjohtajana toimii Mika Räty. Työntekijöitä on muutamia kymmeniä.
Johanna Jurva

Johanna Jurva (o.s. Kotaviita, s. 16. toukokuuta 1977 Vantaa) on vantaalainen lähihoitaja ja perussuomalainen entinen kansanedustaja (2011–2015). Hän on Vantaan kaupunginvaltuutettu ja tuli valituksi eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2011 vaaleissa 2970 äänellä, mutta putosi seuraavissa vaaleissa.
Jurva asuu avioliitossa kansanedustaja Jari Ronkaisen kanssa.
Sergijev Posad

Sergijev Posad (ven. Се́ргиев Поса́д) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Jaroslavlin välisen rautatien varrella 71 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupunki on Sergijev Posadin piirin keskus. Asukkaita on 110 878 henkeä (vuonna 2010).

Troitse-Sergijevin luostari

Kaupungin ydin on Sergei Radonežilaisen vuoden 1345 tienoilla perustama Pyhän kolminaisuuden eli Troitse-Sergijevin luostari, josta jo 1300-luvulla muodostui yksi Moskovan ruhtinaskunnan ja myöhemmin koko Venäjän hengellisistä ja kulttuurikeskuksista. Luostarissa työskentelivät mm. ikonimaalarit Andrei Rubljov ja Daniil Tšornyi, kultaseppä Amvrosi, kirjailijat Jepifani Premudryi, Pahomi Logofet, Maksim Grek ja Avraami Palitsyn. Vuosina 1540–1550 luostarin ympärille rakennettiin tornein varustettu paksu kivimuuri ja siitä tuli osa Moskovan puolustusjärjestelmää. Vuosina 1608–1610 puolalaiset piirittivät luostaria, joka toimi aktiivisesti Venäjän vapauttamiseksi miehittäjistä.
Luostarin ympärille syntyneet kylät ja esikaupungit sulautuivat 1700-luvun alussa yhdeksi esikaupungiksi, joka sai vuonna 1782 nimen Sergijev Posad. Sen asukkaat palvelivat lavran arvonimen vuonna 1744 saaneen luostarin pyhiinvaeltajia, joiden määrä lisääntyi voimakkaasti maantien (1845) ja rautatien (1862) rakentamisen jälkeen. Paikkakunta oli myös huomattava käsityöammattien keskus.

Historiaa ja nykypäivää

Vuonna 1919 luostari lakkautettiin ja sen esikaupungista muodostettiin Sergijevin kaupunki. Vuosina 1930–1991 se nimenä oli Zagorsk Venäjän kommunistisen puolueen Moskovan komitean sihteerin Vladimir Zagorskin mukaan. Nykyään kaupungissa on mm. koneenrakennus-, kemian, sähkölaite-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Vuonna 1946 uudelleen avatun luostarin yhteydessä toimii Moskovan hengellinen akatemia ja pappisseminaari. Luostarialue on Unescon maailmanperintökohde. Venäjän kultaiseen renkaaseen kuuluva kaupunki on suosittu matkailukohde.
Kaupungin tärkein nähtävyys on Pyhän kolminaisuuden luostari. Muita nähtävyyksiä ovat luostarin eteläpuolella sijaitsevat Neitsyt Marian temppeliin tuomisen ja Pjatnitskajan kirkot (molemmat 1547, jälkimmäinen on rakennettu uudelleen 1600-luvulla) ja pyöreän tšasounan ympäröimä Pjatnitskin kaivo sekä 1700-luvun lopun barokkityyliset seurakuntakirkot (Kristuksen ja Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkot, Pyhän Eliaan kirkko). Kaupungin keskusta on rakennettu vuonna 1792 laaditun säännöllisen asemakaavan mukaan. Luostarin itäpuolella on suuri Krasnogorskaja-aukio, jota reunustavat barokkityylinen tšasouna (1770), klassistinen luostarihotelli (1823) ja 1900-luvun alussa rakennettu kauppahalli.
Cundinamarcanluura

Levinneisyys

Cundinamarcanluuraa tavataan Kolumbiassa. Lajin levinneisyysalue on hyvin pieni ja tunnettuja esiintymiä on vain kolme. Laji on vähenemässä, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi. Sen populaatioksi arvioidaan 500–1 200 yksilöä.
Robert Kron

Seuraura

Kron oli juniorina varsin lupaava pelaaja. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 16-vuotiaana Tšekkoslovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Česká národní hokejová ligan Ingstav Brnossa kaudella 1983–1984. Seuraavaksi kaudeksi 1984–1985 Kron siirtyi kotikaupunkinsa pääsarjajoukkue TJ Zetor Brnoon, jossa tulokaskausi toi 40 runkosarjaottelussa tehot 6+8=14. Vancouver Canucks varasi hänet viidennellä kierroksella 88. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1985.
Kaudella 1986–1987 Kron oli Brnon paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 18+11=29. Kaudeksi 1988–1989 hän siirtyi ASVŠ Dukla Trenčíniin, jossa Kron teki viimeisellä Tšekkoslovakian pääsarjakaudellaan 1989–1990 yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 22+22=44.
Kron siirtyi kaudeksi 1990–1991 Vancouver Canucksiin, jossa NHL:n tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 12+20=32. Kesken kolmannen kautensa 1992–1993, maaliskuussa 1993 hänet ja saman kesän NHL:n varaustilaisuuden kolmannen kierroksen varausvuoro kaupattiin Hartford Whalersiin vaihdossa Murray Craveniin ja viidennen kierroksen varausvuoroon samalle kesälle. Kausina 1993–1994 ja 1995–1996 Kron teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksen tehtyään molempina kausina 50 tehopistettä.
Kaudeksi 1997–1998 Hartford Whalers muutti Pohjois-Carolinan Raleighiin ja muutti nimensä Carolina Hurricanesiksi. Kolmen siellä vietetyn kauden jälkeen NHL:n laajennusjoukkue Columbus Blue Jackets varasi Kronin laajennusdraftissa riveihinsä kaudeksi 2000–2001. Syksyllä 2002 hän yritti saada vielä pelipaikkaa NHL:stä, mutta siinä onnistumatta Kron palasi Eurooppaan ja siirtyi joulukuussa loppukauden 2002–2003 kattaneella sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Hänen pitkä pelitaukonsa herätti aluksi epäilyksiä, mutta Kron muodosti Lukossa lopulta toimivan ketjun Marián Cisárin ja Jason Ulmerin kanssa. Ketju teki kuitenkin hieman odotuksia vähemmän maaleja ja joukkue jäi myös pudotuspelien ulkopuolelle. Kronin pelaajaura loppui kevääseen 2003.

Pelaajauran jälkeen

Kron on toiminut Carolina Hurricanesin kykyjenetsijänä kaudesta 2008–2009.
Inuyasha Movie 4: Fire on the Mystic Island

InuYasha the Movie: Fire on the Mystic Island (映画犬夜叉　紅蓮の蓬莱島, Eiga Inuyasha: Guren no Hōraijima?) on Toshiya Shinoharan ohjaama ja Katsuyuki Sumisawan kirjoittama anime-elokuva vuodelta 2004. Se on neljäs elokuva Inuyasha-elokuvasarjasta. Se julkaistiin Japanissa 23. joulukuuta 2004, pari kuukautta sen jälkeen kun animaation viimeiset osat esitettiin televisiossa. Elokuva sai oikeudet Yhdysvalloissa Viz Medialta ja se julkaistiin 1. elokuuta 2006.
Elokuvan ensi-ilta Pohjois-Amerikassa oli 20. heinäkuuta 2006 San Diegossa, Kaliforniassa. Elokuva esitettiin Adult Swimissä 23. joulukuuta 2006 ja YTV:ssä 22. kesäkuuta 2007.
Anton Kabanen

Anton Kabanen on Beast In Black -yhtyeen perustaja ja kitaristi. Hän perusti yhtyeen saatuaan potkut Battle Beast -yhtyeestä.

Historia

Anton Kabanen soitti kitaraa Battle Beast -yhtyeessä 2008–2015. Vuonna 2015 hänet erotettiin yhtyeestä erimielisyyksien takia ja hän perusti Beast In Black -yhtyeen.
Bernoullin laki

Lain nimi

Bernoullin laki on nimetty hollantilais-sveitsiläisen matemaatikko Daniel Bernoullin mukaan, vaikkakin periaatteen oli ymmärtänyt aiemmin muun muassa Leonhard Euler.
Taylor York

Ura

York kiinnitettiin Paramoren vakituiseksi jäseneksi vasta kesällä 2009, vaikka hän on ollut mukana kirjoittamassa yhtyeelle kappaleita, kuten ”Conspiracy” ja ”That’s What You Get”. York pääsi vaikuttamaan kunnolla Paramoren musiikkiin yhtyeen kolmannella studioalbumilla Brand New Eyes, jonka ensimmäisen singlen ”Ignorance” musiikkivideolla hän myös esiintyy. York on pääosin rytmikitaristi, muuta hän soittaa välillä myös kellopelejä, rumpuja ja kosketinsoittimia. Paramoren kevätkiertueella 2010 York toimi väliaikaisesti soolokitaristina Josh Farron tilalla.
Venäjän kiinalaiset

Historia

Venäjän ja Kiinan välisillä sopimuksilla vuosina 1858-1860 Qing-dynastia luovutti Venäjän keisarikunnalle sen harvaan asutut alueet Ussurin länsipuolelta ja Amurin pohjoispuolelta. Paikallisten kansojen lisäksi alueella asui useampia tuhansia mantšuja ja han-kiinalaisia maanviljelijöitä, kullankaivajia ja alueelle karkotettuja rikollisia. Venäjä halusi kehittää saamiaan alueita ja suhtautui tämän johdosta myönteisesti maahanmuuttajiin, joita alkoi tulla alueelle Kiinan puolelta. Vuonna 1861 muuttajia Kiinasta ja myös Venäjältä houkuteltiin alueelle esimerkiksi maa-alueille annetun 20 vuoden verovapautuksen avulla. Sittemmin mielikuvat kiinalaisista kuitenkin muuttuivat ja heidät alettiin nähdä jopa uhkana. Useita kiinalaisten maahanmuuttoa rajoittavia lakeja otettiin käyttöön 1860-luvun lopulta alkaen.
Asenteet muuttuivat jälleen ensimmäisen maailmansodan ja työvoimapulan myötä. Tuolloin Venäjälle värvättiin noin 100 000 kiinalaista työntekijää eri puolille maata. Kiinalaiset menettivät suuren osan työpaikoistaan Venäjän vallankumouksen myötä vuonna 1917. Rahan puutteen takia vain pieni osa heistä pääsi palaamaan takaisin Kiinaan. Työttöminä noin 30 000 - 40 000 kiinalaista liittyi Venäjän punaisten joukkoihin sisällissodan aikana. Punaisten voitettua kiinalaiset nähtiin jälleen uhkana. Japani oli miehittänyt Mantšurian ja hallitsi sitä nukkevaltionaan. Neuvostoliitossa pelättiin japanilaisten käyttävän kiinalaisia heitä vastaan ja he alkoivatkin karkottaa heitä Venäjältä vuonna 1937. Karkotusten seurauksena Venäjällä ei 1940-luvun jälkeen ollut juurikaan kiinalaisia. Vuoden 1959 väestönlaskennassa heitä oli 26 000 ja vuonna 1989 vain 11  335.
Neuvostoliiton hajottua 1990-luvun alussa kiinalaisia alkoi jälleen muuttaa suuremmissa määrin Venäjälle. Tuolloin kiinalaiset muodostivat arviolta 75 % kaikista Venäjälle saapuneista laittomista maahanmuuttajista. Vuonna 1996 maassa olevien kiinalaisten määräksi arvioitiin 200 000 - 300 000. Suurin osa muuttajista keskittyi Primorjen aluepiiriin ja Amurin alueelle. Primorjen Vladivostokissa on eri arvioiden mukaan 30 000 - 50 000 kiinalaista. Venäjällä asuvista kiinalaisista vain hyvin pienellä osalla on Venäjän kansalaisuus.