google/wiki40b huggingface dataset:
Ruostesirppimatkija

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 2330– cm, siipien kärkiväli 29–31 cm ja paino noin 60–90 g. Ruostesirppimatkija on helppo tuntea: sen höyhenpuku on päältä ruosteenruskea ja alta vaalea tummin nuolenkärkitäplin. Sen pyrstö on hyvin pitkä, lähes puolet linnun pituudesta. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji on tiheiköissä piileskelevä.

Esiintyminen

Ruostesirppimatkija elää Pohjois-Amerikan itäosassa, Itä-Teksasista ja Floridasta Kanadan eteläosiin. Pohjoiset kannat ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Yhdysvaltain kaakkoisosissa. Laji on tavattu Englannissa ainakin vuonna 1967 ja myöhemmin Saksassa. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 5,7 miljoonaa neliökilometriä ja populaation koko noin 7,3 miljoonaa yksilöä.

Elinympäristö

Ruostesirppimatkijat asuvat harvoissa metsissä, joissa on runsas pensaskerros. Ne viihtyvät myös pusikkoisilla viljelmillä ja muun kaltaisissa tiheiköissä. Lajin kanta on pienentynyt, johtuen pesimäalueiden eli tiheikköjen ja pensaikkojen vähenemisestä.

Lisääntyminen

Pesä on matalalla puussa tai pensaassa, ja se on rakennettu ohuista oksista ja ruohoista. Naaras munii 3–5 munaa. Sekä naaras että koiras hautovat. Poikaset jättävät pesän 9–13 päivän ikäisinä. Pesyeitä on kaksi tai kolme. Emot puolustavat pesäänsä raivokkaasti ja saattavat hyökätä ihmisenkin kimppuun.

Ravinto

Ruostesirppimatkija on kaikkiruokainen, syöden marjoja, hedelmiä, pähkinöitä ja pieniä selkärangattomia.
Johan Rosenhane

Johan Rosenhane (16. helmikuuta 1611 Torpin säteri, Husby-Oppunda socken, Nyköping – 3. heinäkuuta 1661 Rydin kartano, Sankt Lars socken, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen valtaneuvos ja Ikalaborgin vapaaherra joka toimi Viipurin läänin maaherrana 1640- ja 1650-luvuilla.
Rosenhane tuli opiskelemaan Uppsalan yliopistoon vuonna 1625 ja hän opiskeli ulkomailla Saksassa, Hollannissa, Ranskassa ja Englannissa 1631–1636. Hän oli sitten pfalzkreivi Carl Gustafin, tulevan kuningas Kaarle X Kustaan, palveluksessa ja seurasi häntä ulkomaille 1638–1640.
Rosenhanesta tuli Itä-Götanmaan läänin varamaaherra 1643 ja alikäskynhaltija Tukholmaan 1645. Hän oli sitten Viipurin läänin maaherrana 1645–1650 ja Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherrana 1650–1655. Rosenhane palasi sitten Ruotsiin ja oli Itä-Götanmaan maaherrana 1655–1658. Hänestä tuli valtaneuvoa 1658 ja hänet nimitettiin hovioikeudenneuvokseksi samana vuonna.
Rosenhanen Viipurin läänin maaherrana ollessaan vuosina 1652–1654 pitämä päiväkirja on julkaistu 1999.
Varasteleva harakka

Varasteleva harakka (ital. La gazza ladra) on yksi Gioacchino Rossinin oopperoista. Se valmistui 1817 ja sai kantaesityksensä saman vuoden 31. toukokuuta Teatro alla Scalassa, Milanossa. 
Varastelevan harakan alkusoitto pikkurumpuineen on suosittu myös itsenäisenä kokonaisuutena, ja sitä on käytetty lukuisissa elokuvissa. Oopperaan kuuluu myös tunnettu sopraanoaaria ”Deh, tu reggi in tal momento”.
Varasteleva harakka on kaksinäytöksinen ja italiankielinen.
Pyramidion

Pyramidion oli muinaisessa Egyptissä pyramidien ja obeliskien nelisivuinen lakikivi. Sen egyptinkielinen nimi oli benben, mikä yhdistää sen myyttiseen benben-kiveen. Pyramidionit valmistettiin Vanhan valtakunnan aikaan hienosta kalkkikivestä, dioriitista tai graniitista ja peitettiin kullalla tai elektrumilla. Keskivaltakunnan ajalla valmistusaineeksi vakiintui graniitti. Obeliskin pyramidion oli yhtä kappaletta varren kanssa.
Pyramidioneihin kaiverrettiin yleensä maagisia tekstejä. Esimerkiksi Amenemhat III:n pyramidionissa lukee: "Avattakoon kuninkaan kasvot, niin että hän näkee taivaanrannan herran (Horakhti) kun tämä kulkee taivaan poikki; antakoon hän kuninkaan loistaa kuin jumala, ikuisuuden herra ja tuhoutumaton."
Etelä-Varanki

Kyliä ja paikkoja

Bjørnevatn, Hakoköngäs (Skogfoss), Kirkkoniemi (Kirkenes), Kiviö (Kjø), Männikkökoski (Skogfoss), Näätämö (Neiden), Pitkävuono (Langfjorden), Praashamina (Brashamn), Pykeija (Bugøynes), Rautavuono (Jarfjorden), Reisivuono (Bugøyfjord), Ristivuono (Korsfjorden), Saalamo (Skogerøya), Taalmain saari (Kjelmøya), Utsavuono (Bøkfjorden), Uutuanvuono (Munkfjorden), Vuoremijoki (Grense Jakobselv)

Urheilu

Hiihdon moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari Vegard Ulvang on kotoisin Kirkkoniemen kylästä.
Kaarina Sarkola

Kaarina Sarkola (s. 2. marraskuuta 1913 Loppi) on suomalainen kirjailija.
3. arrondissementti (Pariisi)

Pariisin 3. arrondissementti (ransk. 3ᵉ arrondissement de Paris) on yksi Pariisin kahdestakymmenestä arrondissementista. Se tunnetaan myös nimellä arrondissement du Temple. Se jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. quartiers), jotka ovat Arts-et-Métiers, Enfants-Rouges, Archives ja Sainte-Avoye.
Arrondissementti sijaitsee Seinen oikealla rannalla ja sitä ympäröivät 2., 10., 11., 4. ja 1. arrondissementit. Le Marais’n alue sijaitsee osaksi arrondissementissa.
Arrondissementin määrinä on toiminut vuodesta 1995 lähtien sosialistipuolueen Pierre Aidenbaum. Arrondissementin pinta-ala on 1,17 km² ja väkiluku 36 120 vuonna 2011.
Omayra Sánchez

Omayra Sánchez (28. elokuuta 1972 – 16. marraskuuta 1985) oli kolumbialainen tyttö, joka kuoli 13. marraskuuta 1985 Armerossa, Kolumbiassa sattuneessa Nevado del Ruiz -tulivuoren purkauksessa. Purkausta seuranneen mutavyöryn seurauksena Sánchez jumiutui jaloistaan kiinni kotitalonsa raunioihin. Pelastustyöntekijät eivät ilman asianmukaista pelastuskalustoa onnistuneet ajoissa irrottamaan kaulaansa myöden vedessä ollutta tyttöä. 13-vuotiaana kuollut Sánchez ehti taistella maailman median edessä noin 60 tuntia (kolme yötä ja kaksi päivää) kehittyvää kuoliota ja hypotermiaa vastaan. 
Ranskalainen valokuvaaja Frank Fournier otti Sánchezista kuvan muutamaa tuntia ennen tämän kuolemaa. Kuva julkaistiin ensimmäiseksi Paris Match -lehdessä. Jotkut kritisoivat valokuvaajaa, mutta Fournier uskoi kuvan auttaneen keräämään avustuksia ympäri maailmaa ja tuoneen esille Kolumbian hallinnon vastuuttomuuden. Tiedemiehet olivat ennustaneet katastrofin laajuuden, mutta alueella ei ollut evakuointisuunnitelmia. Pelastustöihin vaikutti myös se, että maan armeija oli keskitetty pääkaupunkiin Bogotáan, jossa viikkoa aiemmin M-19-sissiryhmä oli hyökännyt oikeustaloon. Kuva sai vuoden 1986 World Press Photo -palkinnon.
Kirjailija Isabel Allenden kirjoitus ”And of Clay Are We Created” (suom. Ja savesta meidät on luotu) pohjautuu Omayran tarinaan.
Gildas

Gildas tai Gildus (k. 570) oli brittiläinen munkki ja historioitsija. Hän perusti Bretagneen luostarin, joka on nimetty hänen mukaansa St. Gildas de Rhuys. Gildaksen kirjoittama teos His De excidio et conquestu Britanniae on yksi harvoista jälkiroomalaisen Britannian historiaa käsittelevistä aikalaislähteistä. Se sisältää muun muassa kertomuksen sotapäällikkö Ambrosius Aurelianuksesta ja saksien tappiosta Mons Badonicuksen taistelussa. Kirjassaan Gildas tuomitsee saksien häviön jälkeen valtaan nousseet korruptoituneet papit ja ylhäisön.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – naisten turnaus

Sijoitusottelut

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Pudotuspelit

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC-7)
Iranin armenialaiset

Historia

Armenialaisten ja Persian väliset suhteet periytyvät jo Persian zarahustralaiselta ajalta ja esimerkiksi armenialaisessa kristinuskossa on edelleen käytössä joitakin zarahustralaisuudesta johdettuja termejä. Itse Armenian alue oli osa Persian valtakuntaa lähes kahdentoista vuosisadan ajan. Nykyisen Iranin alueella on asunut armenialaisia jo pitkään, mutta nykyisen armenialaisen vähemmistön pääosa juontaa juurensa Safavidien valtakaudella 1600-luvun alkupuolella alkuperäisiltä alueiltaan Iraniin pakkosiirretyistä armenialaisista Abbas I:n valtakaudella. Armenialaisten pakkosiirtojen tarkoituksena oli suojella Persian raja-alueita Osmanien valtakuntaa vastaan ja maan silloisen pääkaupunki Esfahanin nykyaikaistaminen. Varhaisella armenialaisyhteisöllä Persiassa oli sisäinen autonomia ja valtio hoiti suhteitaan yhteisöön kirkon patriarkkojen kautta. Toisaalta armenialaisia myös verotettiin kristittyinä muuta väestöä ankarammin ja heitä myös pakkokäännytettiin ajoittain islamin uskoon. Armenialaista tuli menestyneitä kauppiaita etenkin silkkikaupan saralla. Qajar-dynastian valtakaudella armenialaisia lähetettiin myös diplomaatteina Eurooppaan.
Reza Pahlavin valtaannousu 1900-luvulla merkitsi hankaluuksia armenialaisille. Armenialaiset säilyttivät uskonnollisen ja kulttuurillisen autonomiansa, mutta esimerkiksi armenialaiset koulut suljettiin vuosina 1938–39. Vielä 1930-luvulla monilla kylillä Iranin Azerbaidžanissa oli armenialaistaustaiset nimet, mutta ne persialaistettiin 1930-luvun aikana. Tämä politiikka liittyi Reza Pahlavin yrityksiin vahvistaa keskushallinnon valtaa ja kristityt nähtiin ulkovaltojen vaikutuksen välineenä Persiassa. Mohammad Reza Pahlavi noustua valtaan armenialaiset saivat kuitenkin menetettyjä oikeuksiaan takaisin. Ennen Iranin vallankumousta maassa asui arviolta 300 000 armenialaista, mutta suuri osa heistä muutti Armeniaan vallankumouksen jälkeen. Nykyisin armenialaisia on Iranissa 150 000-200 000. Armenialaisille on varattu kaksi paikkaa Iranin parlamentissa, joista toinen kuuluu pohjoiselle yhteisölle Teheranissa ja toinen eteläiselle Esfahanissa.

Kulttuuri

Armenialaiset ovat Iranin suurin kristitty vähemmistö ja todennäköisesti myös suurin muuta, kuin islamia harjoittava vähemmistö ylipäätänsä. Suuri valtaosa heistä kuuluu apostoliseen kirkkoon, jolla on arkkihiippakunnat Teheranissa, Esfahanissa ja Tabrizissa. Pienempi osa kuuluu katolilaiseen ja protestanttisiin kirkkoihin. Suurin osa heistä asuu kaupungeissa, mutta myös kylissä Arakin ja Hamadanin välillä. Armenialaisilla on omia kulttuurillisia järjestöjään ja armenialaista julkaisutoimintaa, kuten sanomalehtiä.
Kyproksentasku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–15 cm ja paino keskimäärin noin 18–20 g, eli se on kivitaskun kokoinen. Kyproksentaskun katsottiin ennen olevan nunnataskun alalaji, mutta se on nykyisin oma lajinsa. Höyhenpuvultaan ja käytökseltään se muistuttaa nunnataskua, koiraan vatsapuoli on kuitenkin vaalean oranssi.

Esiintyminen

Kyproksentasku elää Kyproksella. Sen elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä ja populaation suuruudeksi arvioidaan 180 000–360 000 yksilöä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Sudanissa ja Etiopiassa. Sitä ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Kyproksentasku asuu vuorten karuilla rinteillä ja kivikkoisilla ylängöillä noin kahden kilometrin korkeuteen saakka. Se pesii paikoin myös puustoisilla alueilla. Koiras laulaa näkyvällä paikalla 5–10 m:n korkeudella.

Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti maakolossa, kiven alla tai rakennuksessa. Munia on 4–6, joita haudotaan 13–14 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän 13–14 päivää vanhoina. Laji pesii toisinaan kahdesti kesässä.

Ravinto

Kyproksentasku syö lähes yksinomaan maassa olevia hyönteisiä, toisinaan myös muita selkärangattomia ja pieniä liskoja.
Tony Sale

Anthony Edgar "Tony" Sale, FBCS (30. tammikuuta 1931 – 28. elokuuta 2011) oli sähköinsinööri, tietotekniikan laiteinsinööri ja IT-historioitsija. Hän johti Colossus-tietokone jäljennöksen tekemistä Bletchley Parkissa Englannissa.
Keikkakuski

Keikkakuski on Walter Hillin 1978 ohjaama ja kirjoittama toiminnallinen rikoselokuva joka kertoo pakkomielteisen poliisin (Bruce Dern) ja ryöstökeikkoihin erikoistuneen autokuskin (Ryan O'Neal) kaksintaistelusta.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehui Keikkakuskin ranskalaisjännärien kaltaista kiehtovaa ilmapiiriä ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
FS Trident (1876)

Palveluskäyttö

Kuukausi palvelukseen oton jälkeen aluksesta tehtiin Välimeren laivaston varakomentajan lippulaiva. Alus tulitti sisaraluksensa kanssa Tunisian satamakaupunki Sfaxia 15.-16. heinäkuuta 1881 Ranskan miehittäessä Tunisian. Aluksen aseistus poistettiin ja se siirrettiin reserviin vuonna 1886, mistä se palautettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1889. Alus palasi lippulaivaksi, mistä se palautettiin reserviin vuonna 1894. Alus oli tykistökoululaivana, kunnes se poistettiin alusluettelosta 5. maaliskuuta 1900. Alus nimettiin Variksi vuonna 1904 ja se myytiin romutettavaksi viisi vuotta myöhemmin.
Robert Müller

Seuraura

Müller pelasi koko uransa Saksan pääsarjan DEL:ssä, lukuun ottamatta kevättä 2004, jolloin hän oli lainalla EHC Baselissa, Sveitsin Nationalliga A:ssa. Müller pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1998–1999 Star Bulls Rosenheimissa, jossa pelasi vuoteen 2000. Kaudet 2000–2002 ja 2006–2007 hän pelasi Adler Mannheimissa, jossa pelasi myös kauden 2007–2008 alussa. 2002–2006 hän pelasi Krefeld Pinguinessa. Kaudella 2007–2008 hän edusti Mannheimin lisäksi myös EV Duisburgia ja Köner Haiea, jossa pelasi myös kaudella 2007–2008. Washington Capitals varasi Müllerin vuonna 2001, muttei hän pelannut NHL:ssä.
Müller voitti DEL:n mestaruuden vuosina 2001 ja 2007.

Maajoukkueura

Müller on pelannut kahdeksat maailmanmestaruuskilpailut ja kahdet olympialaiset. Hän edusti Saksaa myös jääkiekon maailmancupissa syksyllä 2004.

Kuolema

Müller kuoli pahalaatuiseen aivokasvaimeen toukokuussa 2009. Hän pelasi kauden 2008–2009 aikana kaksi ottelua Kölnin joukkueessa. Kölner Haie ja Adler Mannheim ovat jäädyttäneet Müllerin pelinumeron 80.
Timo Ernamo

Timo Ernamo (s. 1958) on suomalainen, kirjailija, suomentaja ja kustantaja joka on kustantanut etenkin koti- ja pohjoismaista kirjallisuutta. Ernamo oli yksi Liken perustajista. Vuodesta 2002 alkaen hän on työskennellyt WSOY:ssä, Johnny Kniga-yksikössä.
Ernamo on kirjoittanut ylioppilaaksi Raumalla Aronahteen lukiosta 1977. Hän aloitti opinnot Helsingin yliopistossa saman vuoden syksyllä. Kustannusalalle hän kulkeutui lähinnä musiikin ja ohjelmatoiminnan kautta. Ernamo toimi pitkään yliopiston tiedekuntahallinnon tehtävissä, kunnes 1990 ryhtyi päätoimiseksi kustantajaksi.
Ernamolla on ensimmäisestä avioliitostaan neljä aikuista lasta. Hän on naimisissa toisen kustantajan kanssa. Hänen sisarensa Tuija Ernamo on Tampereen teatterin näyttelijä.
Kaunis Kaarina

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuvan vastaanotto oli lähes yksimielinen tyrmäys, mutta näyttelijöille annettiin kiitosta: Rautavaara on kehittynyt, Sauli on kaunis, Angerkoskea pidettiin elokuvan parhaana näyttelijänä. Myöhemmässä televisioesityksen yhteydessä tehdyssä arviossa elokuvaa pidetään kankeana.
Egutööri

Egutööri (käytetään myös nimitystä eguteeri tai ekutööri) on arvo-, seteli- tai muuta erikoispaperia valmistavassa paperikoneessa käytettävä laite, jolla saadaan paperiin vesileimaus. Egutööri on verkkopäällysteinen lieriö eli viirarulla, joka on koneen viiraosan (esim. tasoviira) perässä. Kuvio kiinnitetään lieriöön, josta kuvio siirtyy paperiin. Egutöörin tarkoituksena on myös parantaa paperin pohjaa ja formaatiota.
T. J. Marshall kehitti egutöörin Englannissa vuonna 1825.
Vitaaliveljet

Vitaaliveljeskunnan historia

Vitaaliveljien toiminta alkoi 1300-luvun lopulla Gotlannista käsin Ruotsin kuninkaan Albrekt Mecklenburgilaisen antamien kaapparikirjeiden valtuuttamana. Kun kuningatar Margareetan joukot saartoivat Tukholman, kaapparijoukkiot yhdistyivät murtamaan saartoa ja toimittamaan elintarvikkeita saarrettuihin kaupunkeihin. Tästä tuleekin vitaaliveljien nimitys (latinaa: victualia ’elintarvikkeet’), elintarvikkeiden kuljettamisesta piiritettyyn Tukholmaan Mecklenburgilaisen tukijoiden taistellessa Margareetaa vastaan.

Kaappaustoiminnan alku

Vitaaliveljet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1392, kun he kaappasivat kaksi elbingiläistä laivaa. Eritoten vitaaliveljet vainosivat Margareetaa tukeneiden lyypekkiläisten laivoja. Vitaliaanit kaappasivat vuonna 1392 piispa Tordin ja hänet vietiin vangiksi Tukholmaan. Sen seurauksena Albrekt Mecklenburgilainen ja Tukholma julistettiin pannaan. Kaapparikapteeni Hanneksen johdolla vitaliaanit hyökkäsivät Norjan Bergeniin vuoden 1393 kiirastorstaina. Mukana olivat muun muassa vitaliaanikaappareista Klaus Störtebecker, Maister Wigbold ja Godeke Michels koostuva laivasto, jota oli vahvennettu 900 asemiehellä. Norjalaisten alun kiivaasta vastarinnasta huolimatta kaupunki ryöstettiin perin pohjin.

Gotlannista vitaaliveljien tukikohta

Vuonna 1394 vitaaliveljet ottivat haltuunsa Gotlannin Visbyn, josta tuli heidän tukikohtansa ja pakopaikkansa. He toimivat myös Turun saaristosta käsin. Turun linnan päällikkönä vuosina 1395–1398 toiminut Knut Bosson oli liittoutunut mecklenburgilaisten kanssa, minkä vuoksi hän tuki vitaaliveljien kaapparitoimintaa ja antoi heidän toimia alueella.
Vuonna 1398 asti Saksalaisen ritarikunnan suurmestari Konrad V von Juningen nousi maihin Gotlannissa noin neljän tuhannen asemiehen ja 84 aluksen kanssa. Tämän seurauksena vitaaliveljet pakenivat ja Visby antautui heti. Saksalainen ritarikunta piti Gotlantia hallussaan vuoteen 1408 asti. Margareetan päästyä voitolle valtataistelussa osa vitaliaaneista siirtyi hänen palvelukseensa, mutta enemmistö jatkoi kaapparitoimintaansa. Koska Albrekt Mecklenburgilaisen myöntämät kaapparikirjat eivät olleet enää minkään arvoisia, kaappareista tuli virallisesti merirosvoja.

Vitaaliveljien loppu

1400-luvulle tultaessa vitaaliveljien toiminta oli tyrehtynyt tukijoiden ja tukikohtien puutteeseen. Käännekohtana voidaan pitää vuotta 1398, jolloin vitaaliveljet karkotettiin Gotlannista. Tämän jälkeen vitaaliveljien johtajista vain Klaus Störtebecker, Maister Wigbold ja Godeke Michels jatkoivat toimintaansa Pohjanmerellä Friiseinsaarilta 1 500 miehen kanssa. Johtajat saatiin vangittua ja teloitettua parissa vuodessa, joten vitaliaanien olemassaolo lähestyi loppuaan. Vitaliaanit mainitaan viimeisen kerran 1429, jolloin tällä nimellä kutsuttu ryhmä ryösti ja poltti Bergenin.
Manner-Kiina

Manner-Kiina on geopoliittinen termi, jolla tarkoitetaan Kiinan kansantasavallan hallinnassa olevaa mantereista osaa pois lukien Hongkong ja Macao. Termiä käytetään erottamaan Kiinan kansantasavallan hallinnoimaa aluetta Kiinan tasavallan alueesta.
Cumbrian ammuskelutapaus

Cumbrian ammuskelutapaus sattui 2. kesäkuuta 2010 Cumbriassa Englannissa. Ammuskelijan jäljiltä jäi 12 kuollutta ja 25 loukkaantunutta.
Ammuskelijaksi epäillään itsensä surmannutta 52-vuotiasta Derrick Birdiä. Silminnäkijöiden mukaan Whitehavenista ammuskelunsa aloittanut Bird ajoi useiden eri kaupunkien läpi ampuen ihmisiä.
Bird oli ampunut suurinta osaa haavoittuneista päähän haulikolla tai pienoiskiväärillä. Hänellä oli lupa kumpaankin aseeseen. Todistajat näkivän Birdin ampuvan uhrejaan autonsa ikkunasta. Rikospaikkoja oli 30. Haulikko ja kiikaritähtäimellä varustettu pienoiskivääri löydettiin Birdin ruumiin läheltä. Yli 100 tutkijaa selvittää kolmituntisen surmajakson tapahtumien kulkua ja ampujan motiiveja.
Kyseessä oli Britannian pahin joukkomurha sitten vuoden 1996 Dunblanen verilöylyn.

Reaktiot

Poliisi avasi ammuskelusta huolestuneita ihmisiä varten hätälinjan.
Sami Toiviainen

Ura

Pelaajaurallaan Toiviainen voitti 22-vuotiaiden Suomen mestaruuden. Tämän jälkeen hän työskenteli Namika Lahden organisaatiossa, jossa hän valmensi seuran juniorijoukkueita. Kaudella 2007–2008 hän valmensi ensimmäistä kertaa urallaan Korisliigassa päävalmentajana, sillä hänet nostettiin Namika Lahden päävalmentajaksi. Seuraavalla kaudella Lahti voitti Suomen mestaruuden, ja Toiviainen valittiin Korisliigan vuoden valmentajaksi.
Toiviainen valmensi Lahtea kauden 2010–2011 loppuun asti, jolloin hän siirtyi KTP-Basketin organisaatioon valmentamaan seuran juniorijoukkueita. Joulukuussa 2011 KTP antoi päävalmentaja Lars Ekströmille potkut, jolloin Toiviainen siirtyi joukkueen päävalmentajaksi. Kaudella 2012–2013 hän valmensi KTP:n SM-hopealle ja kauden päätteeksi hänet valittiin jo toista kertaa urallaan Korisliigan vuoden valmentajaksi. Maaliskuussa 2014 Toiviainen ilmoitti jättävänsä KTP:n kauden 2013–2014 jälkeen. Toukokuussa 2014 julkistettiin Toiviaisen siirtyvän Kauhajoen Karhun päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2016 Toiviainen saavutti historian 12. valmentajana 400 miesten pääsarjaottelun rajan.
Toukokuussa 2017 Toiviainen siirtyi Tampereen Pyrinnön päävalmentajaksi yksivuotisella sopimuksella johon sisältyi kahden lisävuoden optio. Apuvalmentajakseen hän sai Ilpo Rantasen. Miesten edustusjoukkueen lisäksi Toiviainen toimii Pyrinnön akatemiavalmennuksessa.
Kaudelle 2018–2019 Toiviainen halusi monipuolistaa Pyrinnön pelaamista, ja seura ei hankkinut perinteisen sentterityypin pelaajaa. Lisäksi joukkuetta vahvistettiin menestystä saavuttaneilla kokeneilla pelaajilla.

Yksityiselämä

Toiviainen syntyi Kuusankoskella vuonna 1974. Hän muutti opiskelujen vuoksi Lahteen vuonna 1996, ja juniorien valmentamisen hän aloitti vuonna 1997. Toiviainen tapasi myös koripallojunioreita valmentaneen avovaimonsa Lahden-aikanaan, ja pariskunnalla on kaksi tytärtä.
Jousisekstetto

Jousisekstetto on kuudelle jousisoittimelle sävelletty kamarimusiikkiteos. Sen esittävä yhtye on jousisekstetti. Jousisekstetissä soittaa tavallisesti kaksi viulistia, kaksi alttoviulistia ja kaksi sellistiä. Tavalliseen jousikvartettoon on siis lisätty yksi alttoviulu ja yksi sello.
Jousisekstetti ei ole yhtä yleinen kokoonpano kuin jousikvartetti. Jousisekstettoja ovat kuitenkin säveltäneet useat tunnetutkin säveltäjät. Heidän joukossaan ovat Luigi Boccherini, Antonín Dvořák, Johannes Brahms, Pjotr Tšaikovski, Arnold Schönberg (Verklärte Nacht, eräs säveltäjän kuuluisimmista teoksista), Louis Spohr, Aleksandr Borodin, Nikolai Rimski-Korsakov, Eduard Franck, Frank Bridge, Erich Wolfgang Korngold, Louis Glass ja Charles Wuorinen.
Marja-Leena Syvänen

Marja-Leena Syvänen tai Marjukka Syvänen (10. marraskuuta 1939 Valkeakoski – 1. huhtikuuta 2003 Akaa) oli suomalainen näyttelijä, joka lähinnä muistetaan Maalaiskomedioista.
Lee Soo-man

Lee Soo-man (kor. 이수만, s. 18. kesäkuuta 1952) on eteläkorealainen yrittäjä, tuottaja ja levy-yhtiö SM Entertainmentin perustaja ja toimitusjohtaja.
Ennen SM Entertainmentin perustamista Lee työskenteli laulajana ja tv-esiintyjänä. Vuonna 2010 hän oli SM Entertainmentin suurin osakkeenomistaja.
Olavi Heliövaara

Olavi Konstantin Heliövaara (21. helmikuuta 1891 Kuru − 12. lokakuuta 1980 Oulu) oli Oulun hiippakunnan piispa 1954−1963. Hän sai teologian kunniantohtorin arvon 1955. Hän oli kirkko-oikeuden tuntija.
Aiemmin hän oli muun muassa Raahen kirkkoherra 1922−1934, Oulun tuomiokapitulin asessori 1928−1934, Tampereen tuomiokapitulin asessori 1940−1944 ja Kirkkohallituksen kirkkoneuvos  1944−1954.
Vasco da Gama (kaupunki)

Ilmasto

Vasco da Gaman ilmasto on trooppinen, mutta sitä hillitsevät hieman mereltä ja joilta puhaltavat tuulet.

Liikenne

Dabolimin lentokenttä sijaitsee Dabolimin kylässä, lähellä Vasco da Gaman kaupunkia.
Maata pitkin Vasco da Gamaan pääsee valtatieltä 17A tai junalla.
Vesireittejä suosivia matkustajia palvelee Mormugaon satama, joka on myös alueen suurin työnantaja.
Tarhakimalainen

Koko ja ulkonäkö

Tarhakimalainen on musta, mutta keskiruumiin etu- ja takaosa sekä koko takaruumiin tyviosa ovat laajalti kirkkaan keltaiset. Lisäksi takaruumiin kärki on valkoinen. Pää on hyvin pitkulainen ja imukärsä kimalaisen kokoon nähden erittäin pitkä, jopa yli 20 mm. Koiraat eroavat kuningattarista ja työläisistä pitempien tuntosarvien perusteella. Lentäessään kukasta kukkaan tarhakimalainen pitää pitkää imukärsäänsä ojennettuna. Koko 10–22 mm.

Levinneisyys

Tarhakimalaista tavataan lähes koko Manner-Euroopan poikki Anatolian pohjoisosiin ja idässä koko Siperiaan. Pohjois-Afrikassa sitä ei tavata. Myös Euroopassa se puuttuu Azoreilta, useimmilta Välimeren saarilta sekä pohjoiselta tundralta. Laji on tavattu Islannista, jonne se lienee levinnyt ihmisen toimesta. Se on myös viety Uuteen-Seelantiin 1880-luvulla. Suomessa tarhakimalainen esiintyy koko maassa ollen etelässä melko yleinen mutta harvinaistuu pohjoista kohti.

Elinympäristö ja elintavat

Tarhakimalainen viihtyy puistoissa, puutarhoissa ja sekametsissä. Kuningatar perustaa pesän usein puun juurakkoon tai kiven alle, lähelle maanpintaa. Erittäin pitkän imukärsänsä vuoksi tarhakimalainen pystyy vierailemaan pitkätorvisissa kukissa, joiden meteen muut hyönteiset eivät pääse helposti käsiksi. Se on puna-apilan tärkeimpiä pölyttäjiä. Koiraat houkuttelevat nuoria, parittelemattomia kuningattaria luokseen merkiten puiden ja pensaiden oksia tuottamallaan feromonilla.