google/wiki40b huggingface dataset:
Nufenensola

Nufenensola (saks. Nufenenpass, ital. Passo della Novena) on alppisola Sveitsissä, Wallisin ja Ticinon kantonien rajalla. Sola sijaitsee Lepontisilla Alpeilla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 2 480 metriä.
Solaan päättyy sen itäpuolella Val Bedretton laakso, jonka pohjalla virtaa Ticinojoki. Solan luoteispuoli laskee kohti Rhônen laaksoa. Solan kautta kulkee maantie ticinolaisesta Airolosta valais’laiseen Ulricheniin, joka sijaitsee Obergomsin kunnassa.
Joensuun kaupunginorkesteri

Joensuun kaupunginorkesteri (engl. Joensuu City Orchestra) on vuonna 1953 perustettu 35 muusikosta koostuva sinfoniaorkesteri.
Orkesterin kapellimestarina ovat toimineet Pentti Sistonen (1957), Pekka Paasio (1966) ja Usko Aro (1972). Sen ensimmäinen taiteellinen johtaja oli Pekka Haapasalo (1974). Häntä seurasivat Juozas Domarkas (1990), Atso Almila (1993) ja Hannu Koivula (2000–2007). Vuosina 2008–2009 taiteellisena johtajana oli Esa Heikkilä. Atso Almila palasi orkesteriin tammikuussa 2010, ensin taiteellisen neuvonantajan tehtävään ja syksystä 2011 alkaen jälleen taiteelliseksi johtajaksi. Orkesterin taiteellinen johtaja on 1. elokuuta 2013 alkaen kolmivuotiskauden ajan hollantilainen Jurjen Hempel. Samana syksynä kautensa päättänyt Atso Almila valittiin orkesterin ensimmäiseksi kunniakapellimestariksi.
Joensuun kaupunginorkesteri kunnallistettiin vuonna 1978. Sen pääasiallisena konserttipaikkana toimii 599-paikkainen Itä-Suomen yliopiston Carelia-sali.
Joensuun kaupunginorkesterissa on soittajia seuraavasti (2008):
I viulussa on 6 soittajaa, II viulussa 5, alttoviulussa 4, sellossa 4, kontrabassossa 2, huilussa 2, oboessa 2, klarinetissa 2, fagotissa 2, käyrätorvessa 2, trumpetissa 2, tuubassa 1 ja lyömäsoittimissa 1 soittaja.
Vuosittain orkesterilla on noin 20 sinfoniakonserttia. Lisäksi viihde-, kamari- ja lastenkonsertit sekä oopperaproduktiot kuuluvat orkesterin perusohjelmistoon. Vuonna 2001 aloitettu Joensuun musiikkitalvi on merkittävä kamarimusiikkitapahtuma, jonka järjestämisessä kaupunginorkesterilla on merkittävä rooli.
87 Sylvia

Sylvian kuut

Sylvian Romulus on läpimitaltaan 18 kilometriä ja kiertää Sylviaa 3,6496±0,0007 päivän eli 87,6 tunnin kiertoajalla. Remuksen läpimitta on noin 7 km ja yksi kierros vie 1,3788±0,0007 päivää eli 33 tuntia.
Rahapuu

Ulkonäkö ja koko

Rahapuun on tumman- tai harmaanvihreät lehdet ovat 30-90 mm pitkiä ja 18-40 mm leveitä, usein punertavia reunoistaan, soikeita, paksuja ja pinnaltaan vahamaisia. Ne kasvavat paksusta vihreästä tai vihreän ruskehtavasta varresta, jossa on vanhemmiten ruskeita poikkiraitoja. Lehdet varastoivat muiden mehikasvien tavoin vettä, minkä ansiosta rahapuu kestää hyvin kuivuutta. Rahapuut kasvavat hitaasti, mutta voivat suotuisissa olosuhteissa kasvaa 1-3 metrin korkuisiksi, huonekasveina ne harvoin yltävät metriä korkeammaksi. Alimmat lehdet kuivuvat ja putoavat pois puun kasvaessa. Kukkii vain harvoin ja vanhempana, ja huonekasvina ollessaan se edellyttää että kasvi on ollut talven viileässä (12–15 °C) ja kuivassa lepoajan. Kukkiessaan kasvattaa pienet valkoiset tai punertavanvalkoiset kukat.

Levinneisyys

Laji on kotoisin Etelä-Afrikasta. Kotiseuduillaan rahapuu kasvaa kuivilla savanneilla, hiekkaperäisessä maassa. Talviaikaan se kukkii.

Muuta

Rahapuut ovat, niin kuin monet mehikasvit, CAM-kasveja, jotka liiallisen haihtumisen estämiseksi pitävät ilmarakonsa kiinni päivällä. Yöllä ilmaraot avautuvat, jolloin kasvi ottaa sisään hiilidioksidia ja varastoi sen vakuoliin omenahapoksi, josta jälleen päivällä vapautuu hiilidioksidi yhteyttämistä varten. Hiilidioksidimäärä, jonka kasvi pystyy varastoimaan vakuoliin, on kuitenkin suhteellisen pieni. Tästä syystä CAM-kasvien yhteyttämisen määrä jää melko vähäiseksi.
Uruzganin maakunta

ISAF

Maakunta on talibanien vahvaa aluetta, minkä vuoksi siellä käydään taisteluita ISAFin ja talebanien kesken. Maakunnan ISAF-joukot koostuvat yhdysvaltalaisista, australialaisista ja hollantilaisista joukoista. Koordinaatiokeskuksena toimivat Provincial reconstruction team on ollut hollantilaisten johdossa elokuusta 2006 alkaen.
Oliviini

Oliviini on silikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on (Mg,Fe)₂SiO₄. Sitä esiintyy yleensä tummissa magmakivilajeissa. Magnesiumin ja raudan suhde vaihtelee magnesiumpitoisesta forsteriitista (Mg₂SiO₄) rautapitoiseen fayaliittiin (Fe₂SiO₄).
Oliviini on lasikiiltoinen, läpinäkyvä tai samea ja sen väri vaihtelee vihreän eri sävyissä. Korukivenä käytetty oliviini on väriltään kirkkaan vihreä. Oliviinista käytetään myös nimeä peridootti. Peridootti-nimeä käytetään myös oliviinin korukivimuodosta, jota puolestaan toisinaan kutsutaan krysoliitiksi. Oliviinin kovuus on 6,5–7, ominaispaino 3,27–3,37. Forsteriitti Fo sulaa vasta epätavallisen korkeassa lämpötilassa, 1 900 asteessa, mutta fayaliitti Fa 1 200 asteessa. Oliviinia käytetään kiuaskivenä. Suomessa oliviinia louhitaan yhdestä Mäntyharjulla sijaitsevasta esiintymästä.

Oliviini kiuaskivenä

Geologian tutkimuskeskus on suorittanut erittäin perusteellisen tutkimuksen Mäntyharjun oliviiniesiintymästä. Kivi todettiin kemialliselta ja mineraaliselta koostumukseltaan varsin poikkeukselliseksi. Tällaista ei ole Suomesta muualta löydetty. Tutkimuskeskus on testannut kiven saunakiukaissa ja toteaa sen varsin sopivaksi kiuaskivimateriaaliksi.
Teknillisen korkeakoulun taloudellisen geologian laboratoriossa suoritettujen tutkimusten mukaan (prof. Heikki Niini) oliviinikivi on tasalaatuista ja lujaa ja sen päämassan muodostaa harvinainen, poikkeuksellisen terve, kova ja erittäin hyvin kuumuutta kestävä oliviini. Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen geotekniikan laboratorion kehittämän kivilaatuluokituksen mukaisesti arvioiden Mäntyharjun oliviinikivi on rapautuneisuudeltaan Rp0 (rapautumaton). Itse oliviiniesiintymässä on tiheässä mikroskooppisen ohuita kloriitti-serpentiinijuonia. Kiveä on siksi helppo murskata sopivankokoisiksi kiuaskiviksi. Kiven erityisen korkean ominaispainon sekä sen hyvän ominaislämpökapasiteetin ja lämmönjohtavuuden ansiosta kivi sitoo ja luovuttaa lämpöä tasaisesti ja pitkään. Tasainen lämpölaajeneminen hidastaa kaikille kiville ominaista rapautumista saunan lämpötilavaihteluissa. Oliviinikivestä ei aiheudu terveydelle haittaa sen rikittömyyden ja kivipölyttömyyden vuoksi, mutta myös siksi, että sen uraanipitoisuus on äärimmäisen vähäinen, toisin sanoen kivestä ei vapaudu syöpää aiheuttavaa radonkaasua, niin kuin tavanomaisesta kivestä, ennen kaikkea graniiteista ja gneisseistä.
Fritz von Uhde

Fritz von Uhde (1848–1911) oli saksalainen taidemaalari. Hänen taiteessaan jatkui realistinen suuntaus. Hän oli Max Liebermannin ohella maansa impressionistisen ulkoilmamaalauksen pääedustaja. Hän on tunnettu hengellisaiheisista maalauksistaan, jotka on sovitettu hänen omaan aikaansa.
Rangaistuspotku

Rangaistuspotku on jalkapallossa käytetty vapaapotkun erikoistapaus. Rangaistuspotku tuomitaan, jos rangaistusalueella tehdään suoran vapaapotkun arvoinen rike. Rangaistuspotku laukaistaan aina ennaltamäärätystä kohtaa, joka on 11 metriä maaliviivan keskikohdasta. Kaikkien muiden paitsi rangaistuspotkua suorittavan pelaajan pitää olla vähintään 9,15 metrin päässä pallosta ja pallon muodostaman päätyrajan suuntaisen tason takana. Maalivahdin on oltava maaliviivalla, kunnes pallo laukaistaan liikkeelle.
Musta-Parlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103 metriä mpy.
Summit Pointin taistelu

Tapahtumien kulku

Philip Sheridan oli keskittämässä joukkojaan lähellä Charles Townia, kun Konfederaation Jubal Earlyn ja kenraalimajuri Richard Andersonin joukot hyökkäsivät hänen kimppuunsa 21. elokuuta 1864. Unionin joukot puolustautuivat ja yrittivät hidastaa Konfederaation hyökkäystä. Yritys onnistui ja Unionin joukot pääsivät seuraavana päivänä vetäytymään Halltowniin.
Osapuolet menettivät taistelun aikana yhteensä noin 1 000 miestä.
Manco Cápac

Manco Cápac (ketšuaksi Manqo Qhapaq ’loistava perustaja’) oli inkojen mytologiassa Cuzcon kuningaskunnan myyttinen ensimmäinen kuningas (Cápac, sotaherra).
Inkojen varhaisvaiheista kertovat tarinat ovat enemmän mytologiaa kuin todellisiin tapahtumiin pohjautuvaa historiaa. Tarinoiden päätarkoitus on pyrkiä osoittamaan inkojen johtoaseman oikeutus ja hallitsijoiden jumalallinen syntyperä. Ei tiedetä varmasti, millainen Manco Cápac oli tai oliko häntä ollenkaan olemassa. Perimätiedon mukaan hän saattoi hallita noin vuosina 1198–1228.
Andien vuoristoseutujen myyteissä kansojen esi-isät nousivat esiin maassa olevista onkaloista. Tarujen mukaan Manco Cápac, hänen kolme veljeään ja neljä sisartaan ilmestyivät Cuzcosta etelään sijaitsevan Paqari-tampun keskimmäisestä luolasta. Kahdesta viereisestä luolasta nousi muita ihmisiä, yhteensä kymmenen ryhmää, ja Manco Cápac sisaruksineen johti heidät vuosia kestävälle matkalle. He saapuivat lopulta Cuzcoon ja alistivat seudun asukkaat. Manco Cápac kohosi päälliköksi, hallitsi pitkään, otti käyttöön lait ja lopetti ihmisuhrauksen. Hän nai siskonsa Ocllon ja sai pojan Rocan, josta tuli seuraava Sapa Inca.
Toisen myytin mukaan jumala Viracocha loi Manco Cápacin ja Mama Ocllon Titicacajärvellä. Pariskunnalla oli jumalallinen tehtävä: kulkea pohjoiseen ja asettua mihin kultainen sauva uppoaa. He kävivät useissa paikoissa ja saapuivat lopulta Cuzcoon. Siellä sauva upposi maahan. He asettuivat sinne, Manco Cápac opetti miehiä muokkaamaan maata, rakentamaan kanavia ja järjestämään asioita. Mama Ocllo opetti naisia kutomaan, laittamaan ruokaa ja huolehtimaan lapsista. He toivat mukanaan rauhan, kulttuurin, taiteet ja auringonjumala Intin, joka tarjosi kansalle lämpöä ja voimaa.
Myyteissä Manco Cápac oli auringon jumala Intin poika ja Pachacamacin veli. Häntä itseään palvottiin tulen ja auringon jumalana.
Koluveren piispanlinna

Koluveren piispanlinna (viroksi Koluvere piiskopilinnus) on linna Läänemaalla Virossa. Linnaa kutsutaan joskus lyhyemmin Koluveren linnaksi (viroksi Koluvere linnus, saks. Schloss Lode) ja suomeksi siitä on käytetty myös nimeä Lukkolinna. Linna sijaitsee Koluveren kylässä Lääne-Nigulan kunnan alueella valtatien 10 varrella.

Historia

Linna on ollut olemassa 1200-luvulta lähtien. Vuonna 1439 se siirtyi Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan piispan omistukseen ja toimi yhtenä piispan pääasuinpaikoista. Liivinmaan sodan aikana vuonna 1573 sen lähistöllä käytiin Ruotsin ja Venäjän armeijoiden välinen Loden taistelu, joka päättyi Ruotsin voittoon. Vuonna 1560 talonpoikaiskapinan aikana linna yritettiin vallata.
Vuosien 1646 ja 1771 välisenä aikana linna kuului von Löwen -suvulle. Siihen mennessä linna oli menettänyt sotilaallisen merkityksensä ja sitä käytettiin aristokraattien asuinpaikkana. Vuonna 1771 se siirtyi Grigori Orloville, jonka jälkeen sen omisti keisarinna Katariina Suuri. Vuonna 1786 keisarinna antoi linnan pakopaikaksi Brunswick-Wolfenbüttelin herttuatar Augustalle tämän pyydettyä keisarinnalta suojelua väkivaltaiselta aviomieheltään Württembergin prinssi Frederickiltä. Herttuatar kuoli epäselvissä olosuhteissa vain 23-vuotiaana. Hänen hautansa sijaitsee Kullamaan kirkon lähellä ja hänen elämänsä on innoittanut paikallista perimätietoa. Vuonna 1797 keisari Paavali I antoi tilukset lahjaksi kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenille. Ne säilyivät hänen jälkeläistensä omistuksessa vuoteen 1919 asti.
Vuosien 1924 ja 2001 välillä linnaa käyttivät useat hyvinvointilaitokset.

Arkkitehtuuri

Linna on rakennettu keinotekoiselle saarelle, joka luotiin patoamalla osa Liivijoesta. Korkea neliönmallinen torni kuuluu linnan vanhimpiin osiin ja on luultavasti peräisin 1200-luvun alusta, mikä tekee siitä yhden vanhimmista linnojen torneista Virossa. Tuliaseiden kehittymisen myös suuri pyöreä tykkitorni lisättiin 1500-luvulla. Tältä ajalta on peräisin myös kiveen veistetty Saarenmaan-Läänemaan piispana 1532–1541 toimineen Reinhold von Buxhoevdenin vaakuna.
Noin 1770 linnan sisäosat koristeltiin rokokootyylin mukaan. Myöhemmin 1800-luvulla sisutus sai uusgoottilaisen ilmeen. Päärakennukseen tehtiin useita lisäosia sen toimiessa asuinkartanona. Linnan ympäristö muutettiin 1800-luvulla puistoksi, jossa oli lampia, paviljonki ja kaarisilta.
Linna on vaurioitunut useissa tulipaloissa, joita on ollut ainakin vuosina 1840, 1905 ja 1963. Niistä huolimatta linna on edelleen hyvin hieno esimerkki Viron linna-arkkitehtuurista.
Siks oon mä suruinen

Siks oon mä suruinen on Toivo Kärjen säveltämä ja Kerttu Mustosen sanoittama tangolaulu vuodelta 1944. Kyseessä on yksi Toivo Kärjen tunnetuimmista sävellyksistä, ja se on antanut nimensä Maarit Niiniluodon Toivo Kärki -elämäkerralle.  Kappaleen nimi voi esiintyä myös muodossa "Siks' oon mä suruinen".
Reamonn

Reamonn on saksalainen rockyhtye, joka on julkaissut useita kansainvälisesti menestyneitä studio- ja live-albumeita.
Yhtyeen perusti irlantilainen laulaja Reamonn "Rea" Garvey etelä-Saksassa vuonna 1998. Hän tutustui saksalaiseen rumpaliin Mike "Gomezz" Gommeringeriin, jonka kautta löytyivät yhtyeen muut jäsenet: kitaristi Uwe Bossert, useita instrumentteja soittanut Sebi Padotzke ja basisti Philipp Rauenbusch. Yhtyeen ensimmäinen single "Supergirl" vuonna 2000 oli menestys Saksassa, ja sen sisältänyt albumi Tuesday myi platinaa. Toinen albumi Dream No.7 ilmestyi vuonna 2001, ja kolmas Beautiful Sky vuonna 2003. Beautiful Sky myi Saksassa tuplaplatinaa, ja pysyi maan hittilistoilla vuoden ajan.
Reamonn esiintyi Live 8 -konsertissa Berliinissä 2005 ja Live Earth -konsertissa Hampurissa 2007.
Onni Wiherheimo

Onni Vihtori Wiherheimo (s. 19. huhtikuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen kunnallistalouden asiantuntija, filosofian tohtori ja Helsingin kaupungin reviisori.
Wiherheimon vanhemmat olivat rakennusmestari Anders Viktor Wiherheimo ja Amanda Poussa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 ja valmistui ekonomiksi 1925, filosofian kandidaatiksi 1926, filosofian maisteriksi 1927 ja filosofian tohtoriksi 1950.
Wiherheimo oli asutushallituksen vt. aktuaarina ja tutkimustoimiston päällikkönä 1926–1932, Helsingin kaupunginkanslian virkailijana 1932–1934 ja revisiotoimiston reviisorina ja kaupunginreviisorina vuodesta 1935 alkaen. Hän toimi Yhteiskunnallisen Korkeakoulun rahatoimiopin vt. opettajana 1933–1942 sekä vt. sosiologian professorina vuodesta 1950 lähtien. Kaupunginreviisorin tehtävästä hän jäi eläkkeelle maaliskuussa 1967.
Onni Wiherheimo oli naimisissa vuodesta 1935 lääketieteen lisensiaatti Salme Tyttö Wichmannin kanssa. Heidän poikansa on sisustusarkkitehti ja teollinen muotoilija Yrjö Wiherheimo. Onni Wiherheimon sisaruksia olivat Kotilieden päätoimittaja Alli Wiherheimo ja keskuskauppakamarin yliasiamies Toivo Antero Wiherheimo.
Ariel Mäki-Soini

Markus Toivo Ariel Mäki-Soini (s. 23. heinäkuuta 1975 Vammala) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Vammalan seudun Voimaa ja hänen valmentajanaan toimii Juha Mäki-Soini. Kalevan kisoista Mäki-Soini on saavuttanut kaksi pronssia seiväshypyssä, vuosina 1999 ja 2000. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuissa seiväshypyn hopeaa vuonna 1995.
Alimillimetrisäteily

Alimillimetrisäteily on sähkömagneettista säteilyä, jonka taajuus on välillä 300 – 3 000 GHz ja aallonpituus siten 0,1–1 mm. Alimillimetrisäteilyn alueesta käytetään myös nimiä alimillimetrialue, terahertsialue ja submillimetrialue. Alue kuuluu hyvin lyhyisiin radioaaltoihin; osan alueesta voidaan sanoa olevan myös lämpösäteilyn aallonpituuksien yläpäässä eli taajuuksien alapäässä. Alimillimetrialueen voidaan sanoa olevan mikroaaltojen taajuuden yläpäässä kaukoinfrapunan ja radioaaltojen välissä ja ominaisuuksiltaan se sijoittuu molempien säteilytyyppien välimaastoon.
Aaltoalueelle ei ole käyttöä ilmakehässä muun muassa sen suuren ilmakehästä johtuvan lisävaimennuksen takia. Taajuusalueita, joilla on suuri vaimennus ilmakehässä, käytetään kuitenkin satelliittien välisiin yhteyksiin. Etuna on silloin siis se, että kyseisten satelliittien kuuntelu ja paikantaminen ei juuri ole mahdollista maan pinnalta.

Alimillimetrisäteilyn sovellukset

Alimillimetrialueella toimivien paraboliantennien on aaltojen lyhyyden takia oltava tarkasti muotoiltuja, mutta ei niin tarkasti kuin optisten peilien. Alimillimetrialueen tekniset sovellukset ovat ainakin toistaiseksi harvinaisia, sillä ilmakehä ja etenkin ilmankosteus absorboi aallonpituusaluetta erittäin voimakkaasti ja tämän taajuusalueen säteilyn käsittely vaatii hyvin erikoista tekniikkaa. 
Alimillimetrisäteily läpäisee vaatteet, ja sitä voidaan käyttää lentokentillä turvatarkastuksessa, näin asettaen erityisiä haasteita yksityisyyden kannalta. Toinen sovellusten ryhmä on yli 9 kilometrin korkeudessa (harvan ilman ja kuivuuden vuoksi) lentävien lentokoneiden välinen viestintä, lentokoneiden ja satelliittien välinen viestintä ja satelliittien välinen viestintä.

Alimillimetrialueen tähtitiede

Tähtitieteessä alimillimetrialue on eräs heikoimmin tunnettuja aallonpituualueita, sillä havaintojen tekeminen vaatii poikkeuksellisen optimaaliset havainto-olosuhteet. Maapallolla tähän tarkoitukseen tulevat kyseeseen lähinnä vain erittäin kuivat ylängöt Atacaman autiomaassa (ks. Llano de Chajnantorin observatorio) sekä Etelämantereen sisäosat (ks. South Pole Telescope). Lisäksi alueella toimivat teleskoopit ovat kokonsa ja muotoilutarkkuutensa vuoksi kalliita valmistaa ja itse havaintolaitteet vaativat teknisesti hyvin eksoottisia ratkaisuja ja materiaaleja.
Atacaman autiomaahan rakennettu radioteleskooppiryhmä Atacama Large Millimeter Array (ALMA) havainnoi millimetri-/alimillimetrialueella.
Kira Kener

Ura

Kener työskenteli aluksi stripparina ja vuonna 1998 kysyi agentiltaan, kuinka hän pääsisi esiintymään pornoelokuvien kansikuvissa. Hänen agenttinsa kuitenkin kertoi Kenerin täytyvän esiintyä elokuvissa, jotta pääsisi elokuvien kanteen. Tämä herätti Kenerin kiinnostuksen ja päätyi etsimään töitä Vivid Videolta. Hän sai myös ensimmäisen roolinsa elokuvassa Nurses kyseiseltä tuotantoyhtiöltä vuonna 1999. Kener esiintyi elokuvissa aktiivisesti aina vuoteen 2005 saakka, kunnes teki enää satunnaisia rooleja vuoteen 2007 asti.
Elokuvauransa jälkeen Kener palasi takaisin tanssimisen pariin.
Volkswagen Polo V

Volkswagen Polo (2009–2017)

Viidennen sukupolven Volkswagen Polo esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2009. Malli on edeltäjäänsä verrattuna 36 millimetriä pitempi, 32 millimetriä leveämpi ja 13 millimetriä matalampi. Painoa on kuitenkin saatu hieman pudotettua. Walter de’Silvan suunnittelemasta Polosta on pyritty tekemään aikaisempaa urheilullisempi. Muotoilu on melko särmikästä ja sporttista vaikutelmaa luovat viirusilmäiset etuvalot ja puskurin terävä alareuna.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Polo sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Joillain markkinoilla myytiin hatchbackien ohella myös neliovista sedania. Intiassa sedan-korinen Polo tunnettiin nimellä Volkswagen Vento, ja samaa autoa myydään myös Škoda Rapidina. Intiassa tuli vuonna 2016 myyntiin myös lyhyempi Poloon perustuva sedan-malli Volkswagen Ameo. Seuraavan Polo-sukupolven sedan-versio on nimeltään Volkswagen Virtus. 
Bensiinimoottoriksi Poloon oli aluksi valittavissa vapaasti hengittävät 1,2- (60/70 hv) ja 1,4-litraiset (86 hv) sekä turboahdetut 1,2 TSI (105 hv) ja 1,4 TSI (180 hv). Dieselvaihtoehdot olivat 1,2 TDI (75 hv) ja 1,6 TDI (75/90/105 hv). 
Poloa uudistettiin keväällä 2014. Ulkonäköpäivityksen sijasta suurimmat uudistukset kohdistuivat parempaan varusteluun ja korkeatasoisempaan viimeistelyn laatuun. Uusia varusteita olivat esimerkiksi mukautuva vakionopeudensäädin, sähköisesti säädettävä alusta ja kosketuksella toimiva multimedianäyttö. Suurimmat ja näkyvimmät ulkonäölliset muutokset olivat etu- ja takapuskureiden uudessa muotoilussa, joka kasvatti auton kokonaispituutta muutamalla sentillä. 
Vapaasti hengittävät 1,2- ja 1,4-litraiset bensiinimoottorit korvattiin uudella 1,0-litraisella (60/75 hv). 1,2 TSI:n teho kasvoi 110 hevosvoimaan ja sen rinnalle tuli myös 90-hevosvoimainen versio. Dieselvalikoimassa aiemmat moottorit korvasi 1,4-litrainen (75/90 hv) TDI.
Morgan Woolard

Morgan Elizabeth Woolard (s. 1989) on malli Mooresta, Oklahomasta, joka sijoittui toiseksi Miss USA -kilpailussa vuonna 2010.
Martinjärvi (Pello)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Aalisjoen keskiosan alueeseen (67.953) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 186,8 metriä mpy.
Suviyön salaisuus

Tarina

Elokuva kertoo Eirtolan talon palvelustytöstä, jota perheen ylioppilaspoika Jouko ryhtyy piirittämään. Eriikka pääsee Joukon salaisuuden jäljille nähdessään yöllä unta valkopukuisesta, salaperäisesti kuolleesta Jennystä. Eriikka torjuu toistuvasti Joukon lähentelyt. Nähtyään taas saman unen hän löytää lattialankun alta lippaan, jonka sisältä löytyy Jennyn päiväkirja. Asiaa setviessään hän lähentyy pappilan pastorin kanssa, johon Eirtolan emäntä Ulla-Maija on rakastunut.

Arviot

Aikalaiskriitikoilta elokuva sai varsin tyrmäävän kritiikin. Alkusyy nähtiin jo Tuulikki Kallion romaanissa, joka sai "perjantailukemiston" ja "viikkolehtiromantiikan" leiman. Eräs arvostelija myönsi Erkki Uotilan ja Aksella Lutsin käsikirjoituksessa tapahtuvan paljon: "siinä on Suomen suvea yöllä ja päivällä, kihlajaistansseja ja kirkonmenoja, kirkonkylän arkielämää vaihtelevassa tempossa, mutta siihen ote onkin jäänyt." Aiheen heikkouden takia esikoisohjaaja Karin ei katsottu saaneen "mitään merkillistä aikaan". Aija Vilanto ei saanut uralleen kannustusta, muiden näyttelijöiden suorituksissa sen sijaan nähtiin sekä kehumisen arvoista että uusia mahdollisuuksia.
Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä kriitikkon linja oli sama: Elokuva on tympeä maalaisdraama, eikä siitä löydy eheää pääjuonta, ja lisäksi ohjaaja on täysin hukassa. Toppo Elonperä saa kiitosta yrmynä vaarina.
Tulimaanhansu

Koko ja ulkonäkö

Tulimaanhansu kasvaa 52-65cm pitkäksi. Koiraan höyhenpeite on hohtavan valkoinen, naaraan tummanruskeanharmaanraidallinen. Koiraan nokka on musta, naaraan vaaleanpunainen.

Levinneisyys

Tulimaanhansuja tavataan Agentiinassa, Chilessä ja Falklandin saarilla. Falkansdinsaarten alalaji, Chloephaga hybrida malvinarum on isokokoisempi kuin Etelä-Amerikan mantereella elävä alalaji Chloephaga hybrida hybrida.

Elinympäristö ja ravinto

Tulimaanhansut elävät kalliorannoilla missä ne syövät pääasiassa  Ulva-suvun merilevää.

Lisääntyminen

Tulimaanhansut pesivät ensi kertaa kaksivuotiaina. Ne tekevät pesänsä ruohosta ja vuoraavat sen rintahöyhenillään. Pesä sijoitetaan korkeaan ruohikkoon tai pensaikkoon. Naaras pyöräyttää 4-7 munaa loka- tai marraskuussa ja hautoo niitä kuukauden verran. Koiras vartioi hautovaa naarasta ja pieniä poikasia.
Macintosh XL

Tekniset tiedot

Macintosh XL käytti 5 MHz:n Motorola 68000 -suoritinta. Siinä oli 512 kt:n keskusmuisti, joka oli päivitettävissä 2 Mt:n saakka. Koneessa oli sisäänrakennettu 3.5" 400 kt:n levykeasema ja 720x364 resoluutiota käyttävä näyttö. Resoluutiosta johtuen Macintosh XL ei käyttänyt muiden Macintosh-sarjan tietokoneiden tapaan neliön muotoisia pikseleitä . Resoluutio oli päivitettävissä toimenpiteellä, jossa näyttölaite vaihdettiin 608x431 pikselin resoluutiolla toimivaan. Kuten Lisaan, Macintosh XL:ään tarjottiin lisävarusteena ulkoista 10 Mt:n kiintolevyä.