google/wiki40b huggingface dataset:
Hankakohokki

Ulkonäkö ja koko

Yksi- tai kaksivuotinen hankakohokki kasvaa 30–50 cm korkeaksi. Kasvi on pysty, yläosasta haarova, lyhytkarvainen ja nystykarvaton. Lehtien muoto vaihtelee puikeista kapeansoikeisiin.
Kukinnossa on runsaasti nuokkuvia kukkia. Sekä kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on ulkoverhiötön ja kapean lieriömäinen, teriö on lisäteriöllinen. Terälehdet ovat valkoisia ja niiden lavat ovat syvään kaksijakoisia. Lapojen liuskat ovat 2,5–3,5 mm leveitä. Emin vartaloita on kolme kappaletta. Suomessa hankakohokki kukkii heinä-syyskuussa.
Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava kota.
Suomessa hankakohokista on tavattu kahta alalajia: nimialalaji (pelto)hankakohokkia (ssp. dichotoma) sekä kaakonhankakohokkia (ssp. racemosa).

Levinneisyys

Hankakohokki on alun perin kotoisin Turkista sekä Itä-Euroopasta, jossa sitä kasvaa Sloveniasta Kreikkaan, Bulgariaan, Romaniaan, Länsi-Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle. Laji on levinnyt paikoin myös Keski-Eurooppaan ja Fennoskandian etelä- ja keskiosiin. Sitä tavataan myös Keski-Aasiassa sekä tulokaslajina eri puolilla Pohjois-Amerikkaa, Uutta-Seelantia ja Australiaa.
Suomessa hankakohokki on harvinainen uustulokas, jota on tavattu Etelä- ja Keski-Suomesta sekä Pohjanlahden rannikolla Kemin korkeudelle saakka. Lajia on nykyisin tavattu harvoin, suurin osa tunnetuista havannoista on 1900-luvun alkupuolelta tai vanhempia.

Elinympäristö

Hankakohokkia on Suomessa tavattu heinäpelloilla, viljelymailla ja lastauspaikoilla. Laji on levinnyt Fennoskandiaan erityisesti apilansiemenen joukossa.
Bodies

Sanoitukset

Kappaleen arvoitukselliset sanoitukset, valikoimalla uskonnollisia viittauksia on aiheuttanut paljon spekulointia. Lokakuussa 2010 Q Magazinen Williamsille tekemässä haastattelussa Williams sanoi sanoituksien olevan "saatanan siansaksaa", joita hän teki järjettömänä. Hän vielä lisäsi että "Kuka tietää mitä minä yritin? Olin vitun jähmettynyt."

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Mojaven aavikolla, sen ohjasi hänen työtoverinsa Vaughan Arnell ja videolla esiintyy myös Williamsin sen aikainen tyttöystävä Ayda Field, joka on hänen nykyinen vaimo. Videon ensinäytös oli 9. syyskuuta 2009.
Juha-Antero Puistola

Juha-Antero Puistola (s. 1967) on suomalainen kirjailija ja merivoimista valmistunut upseeri. Hänen sotilasarvonsa vuonna 2017 on kommodori.

Palvelus

Puistola on palvellut muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulussa, Kotkan Rannikkopataljoonassa ja Puolustusvoimien tutkimuslaitoksella.
Velhokalat

Lajit ja anatomia

Velhokalojen heimoon kuuluu 8–9 sukua ja noin 35 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat lyhytruumiisia ja tukevahkoja kaloja. Suurimmat heimo kaloista voivat saavuttaa 60 cm:n pituuden, mutta yleensä lajit jäävät alle 15 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri pää ja ylöspäin vino suu, pienet silmät, jotaka sijaitsevat lähellä selkää ja kookkaat rintaevät. Velhokalalajien eväruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen, jonka tuottama hermomyrkky voi olla tappavaa myös ihmiselle. Velhokaloilla ei ole suomuja ja monelta lajilta puuttuu uimarakko. Väriltään velhokalat ovat tyypillisesti ruskeankirjavia ja muistuttavat pohjalla oleskellessaan kiviä.

Levinneisyys ja elintavat

Velhokalalajit ovat pääasiassa mereisiä, mutta eräitä lajeja tavataan myös joista. Ne elävät indopasifisen merialueen keskiosissa tyypillisesti matalissa vesissä. Niitä tavataan muun muassa koralliriutoilta ja kaivautuneena pehmeään merenpohjaan.
Komentokieli

Komentokieli, myös komentosarjakieli tai skriptikieli on korkean tason ohjelmointikieli, joka tulkataan lennossa sen sijaan, että ohjelma käännettäisiin etukäteen. Komentokieltä voi käyttää yleiskäyttöisenä ohjelmointikielenä tai täsmäkielenä johonkin tiettyihin tehtäviin.
Komentokieliä käytetään usein ohjelmoimaan toimintoja järjestelmään, joissa toiminallisuudet ovat jo valmiina käyttöliittymän kautta. Varsin verkkosivustoilla käytetään komentokieliä, joiden avulla selaimet elävöittävät verkkosivuja ja suorittavat toiminnallisuuksia osana asiakas-palvelin-mallia.
Komentokieliä ovat muun muassa JavaScript, Lua, Perl, Python, PHP ja VBScript. Monissa ohjelmissa on omia täsmäkieliä, joita voidaan käyttää vain niiden ohjelmien sisällä. Tällaisia ovat esimerkiksi erilaiset makrokielet. Komentoliittymästä syötetyt komennot ovat puolestaan täsmäkieliä, joita usein kutsutaan komentorivikieliksi.
Ty the Tasmanian Tiger 2: Bush Rescue

Pelattavuus

Ty aloittaa Southern Riversillä, mikä on maaseutua, joka jakautuu eriin alueisiin. Pelissä on rajoitettu avoimen maailman tunne, koska Ty pystyy tutkimaan laajoja alueita ja polkuja. Suurin osa pelistä Ty kulkee jaloin, mutta matkan varrella hän saa kulkupelejä ja esineitä kuten auton, sukellusveneen tai mekaanisen asusteen.  
Pelin aikana Ty tekee tehtäviä, joita hän saa kylän asukkailta. Tehtävä voi olla esineen viemistä paikasta A, paikkaan B, tuhota ratkaisevia esinetä tai voittaa vihollisia/pomovastuksia. Kun pelaaja on suorittanut tarinan kannalta tärkeät tehtävät, pelaaja etenee pelissä ja pääsee ussiin alueisiin. Yksi Tyn tavaramerkki on hyökkäys bumerangilla, joita hän voi heittää kaksi kerrallaan päihittääkseen vihollisen. Ty voi myös hyökätä puremalla.

Juoni

Ty the Tasmanian Tiger-pelissä, Ty kukisti Boss Cassin, joka joutui vankeuteen. Eräänä päivänä, Ty ja Shazza olivat ajelemassa, kunnes Ranger Ken kertoi, että Boss Cass (joka oli aikoinaan vanginnut Tyn vanhemmat) oli paennut Currawongin vankilasta ja lähtenyt kohti omaa maataan, Cassopolista. Dennis (korallisormisammakko) oli perustanut organisaation pysäyttääkseen Cassin, Bush Rescuen. Tyn ollessa Bush Rescuen jäsen, hän joutuu tekemään useita eri tehtäviä Southern Riversillä, kuten: kuljettaa arvokkaita esineitä, pelastaa siviilejä ja pysäyttää Cassin paholais liskojen ilkeät aikomukset. Kun Ty kukistaa Boss Cassin uuden assistentin, Cybersaurin, Julius (Bush Rescuen tiedemies) saa selville Cassin ilkeän juonen. Tyn kukistettua viholliset tieltään, hän viimein kohtaa Cassin. Tyn ja Cassin välinen taistelu käytiin tulivuoressa. Tyn voitettua, hän, Chazza ja Sly saivat rohkeus ja kunnia mitalit. Lopussa Cass tarjoilee hänen entisille käskyläisille ruokaa.
Hannele Impola

Hannele Impola (s. 1. maaliskuuta 1984, Oulu) on suomalainen keilaaja. Lahtelainen Impola edustaa seuraa BAY, Lahti. Impola on keilannut junioreiden maajoukkueessa vuodesta 2000 alkaen ja edustanut Suomea naisten maajoukkueessa vuodesta 2009 alkaen. Impola on Oulun Luistinseuran kasvatti ja edustanut myös seuraa Grankulla Bowlare (Helsinki). 
Impola on saavuttanut pronssia vuonna 2010 Riian EM-kilpailuissa naisten triojoukkueella, johon kuuluivat Impolan lisäksi Krista Pöllänen ja Piritta Kantola. Henkilökohtaisessa mastersfinaalissa Impola oli 24:s. 
Naisten EM-kilpailuissa vuonna 2014 (5.-15.6.2014) Impola saavutti jälleen pronssia. Tällä kertaa mitali tuli parikilpailusta, jossa Impola keilasi parina Marjo Pöntisen kanssa. Mastersfinaalissa Impola oli 15:s, kun hän voitti ensimmäisessä ottelussa tanskalaisen vastustajansa Rikke Holm Agerbon sarjoin 2-0. Toisessa ottelussa hän kuitenkin joutui taipumaan toiselle tanskalaiselle, Mai Ginge Jensenille luvuin 1-2.   
EM-kilpailuiden lisäksi Impola on edustanut Suomea vuoden 2011 MM-kilpailuissa Hong Kongissa (1.-12.9.2011), 2013 Las Vegasissa (18.-31.8.2013) sekä PM-kilpailuissa vuonna 2003. PM-kilpailuissa Impola oli mukana joukkueessa joka keilasi joukkuekultaa. 
Arvokisamenestyksen lisäksi Impola on saavuttanut useita SM-mitaleita. Impola päätti aktiiviuransa vuonna 2016.
Impola valmistui liikunnanohjaajaksi (AMK) Vierumäeltä vuonna 2008. Vuonna 2012 hän valmistui samasta koulusta urheilutoimittajaksi.
Caylus (Tarn-et-Garonne)

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä ovat 1200-luvulta oleva Saint-Jean-Baptisten kirkko, 1500-luvulta oleva kauppahalli sekä 1300-luvulta oleva talo Maison des Loups, jotka kaikki kuuluvat Ranskan historiallisiin monumentteihin.
Jordan Weal

Pelaajaura

Weal pelasi neljä kautta 2008–2012 WHL-joukkue Regina Patsissa, jossa teki 286 pelissä 135 maalia ja yhteensä 385 pistettä. Hän keräsi 186 jäähyminuuttia. Kaudella 2011–2012 hänet nimettiin WHL:n itäiseen tähdistöön.
18. huhtikuuta 2011 Los Angeles Kings teki Wealin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen.
William Boyd

William Boyd CBE (s. 7. maaliskuuta 1952 Accra, Ghana) on skotlantilainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, jonka romaaneista on julkaistu suomeksi Kelpo mies Afrikassa (1983), Jäätelösota (1984), Tähtilipun alla (1987), Uudet tunnustukset (1988) ja Nainen rannalla (1993).
Boyd syntyi ja vietti lapsuutensa Afrikassa, ensin Ghanassa ja sitten Nigeriassa. Hän kävi koulua sisäoppilaitoksessa Skotlannissa ja opiskeli sitten Nizzan, Glasgow’n ja Oxfordin yliopistoissa. Hänen ensimmäinen romaaninsa Kelpo mies Afrikassa julkaistiin 1981, ja hän sai siitä Whitbread-esikoiskirjapalkinnon.
Romaanien lisäksi Boyd on kirjoittanut elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia sekä näytelmiä. Vuonna 1998 hän julkaisi pseudodokumentaarisen elämäkertateoksen itse keksimästään 1950-luvun amerikkalaistaitelijasta Nat Tate: An American Artist 1928–1960.
Boyd on tehnyt kirjojensa pohjalta käsikirjoitukset elokuviin Stars & Bars (Pat O’Connor, 1988) ja Kelpo mies Afrikassa (Bruce Beresford, 1994). Hän oli myös yksi vuoden 1992 Chaplin-elokuvan käsikirjoittajista. Mario Vargas Llosan romaanin pohjalta hän käsikirjoitti Jon Amielin ohjaaman elokuvan Julia ja käsikirjoittaja (1990).
Loppuvuodesta 2014 esitettiin Yle TV1 -kanavalla Boydin käsikirjoittama kaksiosainen minisarja Äitini, vakooja (Restless, 2012). Kesällä 2015 esitettiin Yle Teemalla Boydin romaaniin pohjautuva kuusiosainen draamasarja Pieni ihmissydän miehestä, joka haaveilee läpi elämänsä kirjailijan urasta.
Restaurointi (elokuva)

Elokuvien restaurointi viittaa elokuvien ennallistamista alkuperäiseen muotoon. Vanhat filmit ovat kuluvaa materiaalia, ja monia vanhoja elokuvia joudutaan puhdistamaan ja korjaamaan. Niistä tehdään usein samalla digitaalinen versio.
Elokuvien tallentamiseen käytettiin vielä 1940-luvulla nitroselluloosaa, joka on epävakaata ja herkästi syttyvää materiaalia. Se myös kuluu ja muuttuu lopulta pölyksi. Selluloosa-asetaatti syrjäytti 1950-luvulla nitroselluloosan. Asetaatti on turvallisempaa, mutta sekin on kuluvaa materiaalia.
Restauroinnin ensimmäinen vaihe on etsiä elokuvasta puhtain olemassaoleva kopio. Täydellisessä tilanteessa se on alkuperäinen negatiiviversio. Harvinaisissa elokuvissa kopio joudutaan usein valitsemaan vain muutamien versioiden joukosta. Suosituissa elokuvissa alkuperäinen negatiivi saattaa puolestaan olla huomattavan kulunut, sillä siitä on otettu sen historian aikana useita kopioita. Restauroinnissa pyritään kopiosta poistamaan muun muassa roskat ja korjaamaan liitokset ja repeämät. Joskus tuhoutuneita kohtia joudutaan paikkaamaan muista materiaaleista. Kun filmimateriaali on puhdistettu ja korjattu, siitä tehdää digitaalinen versio. Filmin lisäksi elokuvien restauroinnissa myös äänimateriaali entisöidään.
Edgar Reitz

Edgar Reitz (s. 1. marraskuuta 1932) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Morbachissa ja opiskeli ylioppilaskirjoitustensa jälkeen Münchenissä.
Reitz on tullut tunnetuksi varsinkin Kotiseutu (Heimat)-trilogiallaan, jonka osat ilmestyivät vuosina 1984, 1992 ja 2004. Hän oli vuosina 1968 ja 2005 tuomariston jäsenenä Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa. 
Rheinland-Pfalzin osavaltio myönsi Reitzille vuoden 2004 Carl Zuckmayer -mitalin. Hän on naimisissa näyttelijä Salome Kammerin kanssa.
Obi kamppailulajeissa

Obi (jap. 帯, おび, kirjaimellisesti "vyö") on japanilaisissa kamppailulajeissa käytettävien asujen (keikogi) vyö. Toisin kuin kimonoasuissa käytettävät obit, kamppailulajiobit ovat yleensä paksua pellavaa ja vain noin 5 cm leveitä. Kamppailulajiasujen obi sidotaan useimmiten eteen koma-musubille eli merimiessolmulle; esimerkiksi iaidōssa taas taakse kai-no-kuchi-solmulle.
Useimmissa kamppailulajeissa obin väri osoittaa käyttäjänsä taitotasoa. Yleisimmin värit alkavat aloittelijan valkoisesta ja päättyvät mustaan. Joissain lajeissa käytettävään asuun kuuluu obin lähes kokonaan peittävä hakama, jolloin obin värillä ei ole merkitystä.

Aikidō

Monista muista kamppailulajeista poiketen aikidōssa aikuiset eivät perinteen mukaan käytä värillisiä obeja. Joissain koulukunnissa on kuitenkin otettu käyttöön erilaisia värikoodeja. Lasten obien värit etenevät yleensä taitotasoittain siten, että aloittelijoista viidenteen kyūhun asti käytetään valkoista vyötä, sen jälkeen muita värejä, ja ensimmäisestä danista alkaen mustaa vyötä.
Aikidōssa hakaman käyttö on erityinen oikeus, jonka harrastaja saa saavuttaessaan ensimmäisen dan-tason tai poikkeustapauksissa (esimerkiksi seuran hallintotyötä tekevät) jo aiemmin. Hakaman käyttöön siirryttäessä obin värillä ei enää ole merkitystä, sillä se peittyy lähes kokonaan hakaman alle.
Suomessa käytettävässä aikidōn vyöarvojärjestelmässä kaikki kyū-arvot 3. kyūsta alaspäin käyttävät valkoista vyötä, 3. kyūsta ylöspäin saa käyttää ruskeaa vyötä sekä hakamaa, ja kaikille dan-arvoille on musta vyö ja hakama pakollinen. Juniorien vyöarvot osoitetaan valkoisen vyön päähän ommeltavilla värillisillä nauhoilla.

Atarashii naginata

Atarashii naginatassa käytettävään asuun kuuluu hakama, joka peittää obin. Obin värillä ei ole merkitystä.

Iaidō

Iaidōssa käytettävään asuun kuuluu hakama, joka puetaan yläosan ja sen kiinnittävän obin ylle. Tästä syystä obien väreillä ei ole merkitystä iaidōssa. Obi voidaan sitoa parillakin eri tavalla litteälle solmulle, joka ei häiritse hakaman pukemista sen päälle. Eräs näistä on kai-no-kuchi.

Jōdō

Jōdōssa käytettävään asuun kuuluu hakama, joka peittää obin. Obin värillä ei ole merkitystä.

Jūkendō

Jūkendōssa käytettävään asuun kuuluu hakama, joka peittää obin. Obin värillä ei ole merkitystä.

Wadō-ryū

Karaten wadō-ryū -koulukunnassa käytettävien obien värit etenevät taitotasoittain seuraavasti:

Shōtōkan

Suomessa, (Suomen Karateliitto ry:n kuuluvissa seuroissa) shōtōkan-koulukunnassa käytettävien obien värit etenevät taitotasoittain seuraavasti :

Kendō

Kendōssa käytettävään asuun kuuluu hakama, joka peittää obin. Obin värillä ei ole merkitystä.

Kyūdō

Kyūdōssa käytettävään asuun kuuluu obin peittävä hakama.

Tankendō

Tankendōssa käytettävään asuun kuuluu hakama, joka peittää obin. Obin värillä ei ole merkitystä.
Elämän kevät

Juoni

Penny Baxter (Gregory Peck), entinen Etelävaltioiden sotilas, ja hänen vaimonsa Ora (Jane Wyman) elävät uudisasukkaina lähellä Floridan Lake Georgea vuonna 1878, jolloin Yhdysvaltain sisällissodan päättymisestä on 13 vuotta. 11-vuotias Jody (Claude Jarman Jr.) on heidän ainoa eloon jäänyt lapsensa. Pojalla on hieno suhde isäänsä. Äiti Ora, jota yhä vaivaavat perheen kolmen muun lapsen kuolemat, on synkkä ja kovasydäminen ja pelkää Jodyn kuolevan, jos hän ilmaisee tähän kiintymyksensä. Jody pitää äitiään kylmänä ja kohtuuttomana.
Ainoa lapsi Jody kaipaa lemmikkiä, jonka kanssa voisi leikkiä ja josta voisi huolehtia. Penny suhtautuu myötämielisesti, mutta Orasta ajatus eläimestä tuntuu vastenmieliseltä. Kun käärme eräänä päivänä puree Pennyä, he surmaavat peuranaaraan ja käyttävät sen elimiä myrkyn poistamiseen. Jody haluaa ottaa hoiviinsa peuran orvoksi jääneen vasan. Penny antaa luvan mutta varoittaa Jodya, että vasa on vapautettava, kun se on aikuinen.
Jody menee pyytämään, että hänen ystävänsä Fodder-Wing antaisi nimen vasalle, mutta saa kuulla, että tämä on juuri kuollut. Fodder-Wingin veli kuitenkin sanoo, että tämä oli aina sanonut, että jos tällä olisi peura, se saisi nimen Flag, kun sillä on sellainen heiluva valkoinen häntä.
Jody ja Flag ovat pian erottamattomat. Vuoden kuluttua Flag on aikuinen ja siitä tulee todellinen harmi kotona ja maatilalla, sillä se syö kaiken maissin, hävittää aidat ja tallaa tupakkasadon, jonka tuotoilla oli määrä rakentaa pihakaivo. Penny käskee Jodya viemään peuran metsään ja ampumaan sen. Jody lähtee viemään peuraa, mutta hänen rohkeutensa ei riitä sen ampumiseen. Hän käskee peuraa lähtemään pois ja olla palaamatta koskaan. Flag palaa kuitenkin takaisin. Lopulta Ora (jonka Jody uskoo aina vihanneen lemmikkiä) ottaa aseen ja ampuu, mutta vain haavoittaa peuraa. Penny käskee Jodyn päästämään peuran kärsimyksistä. Jody noudattaa isänsä määräystä, jotta lemmikkipeura ei joutuisi kärsimään.
Lemmikin menettäminen on Jodylle liian kova paikka, ja hän karkaa kotoa. Kolmen päivän kuluttua hänet löytää ystävällinen laivan kapteeni, joka palauttaa hänet kotiin. Hän ja Penny sopivat pian, ja Penny kertoo, että Ora on etsinyt häntä. Juuri ennen Jodyn nukkumaan menoa Ora tulee takaisin ja huomaa, että poika on palannut. Hän on hyvin onnellinen kun tajuaa, että pelko lapsen menettämisestä on nyt ohi. Hän rientää Jodyn huoneeseen ja osoittaa tätä kohtaan kaikki lämpimät tunteensa. Hän ei enää pelkää osoittaa rakkauttaan lapsilleen.
Aurajoen Uinti

Aurajoen Uinti on Turussa toimiva uimaseura. Seura perustettiin sääntömuutoksella vuonna 2005 Turun Työväen Uimareiden (perustettu 1922), Turun Uimaseuran (perustettu 1910) ja Turun NMKY:n uintijaoksen (perustettu 1979) yhdistettyä koko uintitoimintansa yhteistoimintaseura Turun Uintiin. Seuran päävalmentajana toimii Lauri Rautiainen.
Nykyisen seuran nuoruudesta huolimatta Aurajoen Uinti on nimenä varsin perinteikäs – samanniminen uintiseura oli eräs Suomen Uimaliiton perustajajäsenistä vuonna 1906.
Uimaseuran toiminta jakaantuu uinti- ja uimahyppyjaoksiin sekä hengenpelastuskerhoon.
Elie (Manitoba)

Elie on asuinalue Manitoban provinssissa, Kanadassa. Elie on suurin asuinalue Cartierin maalaiskunnassa. Se sijaitsee noin 48 kilometriä länteen provinssin pääkaupungista Winnipegistä, Trans-Canada Highwayn varrella. Kylässä asuu noin 550 henkilöä, joista kolmannes on hutteriitteja. Alueen pääelinkeino on maatalous ja sen tukipalvelut.

Elien F5 tornado

22. kesäkuuta 2007 Elien lähistöllä muodostui F4-luokan tornado, joka kuitenkin vahinkojen perusteella myöhemmin määriteltiin Kanadan ensimmäiseksi viralliseksi F5-luokan tornadoksi. Tornado ei aiheuttanut henkilövahinkoja, mutta se vahingoitti jauhomyllyä ja tuhosi muutamia taloja sekä nosti ilmaan ja siirsi autoja useita kymmeniä metrejä.
Suze Orman

Susan "Suze" Lynn Orman (s. 5. kesäkuuta 1951) on yhdysvaltalainen talousneuvoja, kirjailija, motivoiva puhuja ja televisiojuontaja.
Hänen televisio-ohjelmaansa The Suze Orman Show on esitetty CNBC:llä kymmenen vuotta ja se on yksi kanavan suosituimmista ohjelmista. Orman on kirjoittanut yhdeksän peräkkäistä New York Times bestseller -kirjaa ja käsikirjoittanut, tuottanut ja juontanut seitsemää PBS-erikoislähetystä perustuen kirjoihinsa. Orman on voittanut myös kaksi Emmy-palkintoa. Lisäksi hän on voittanut naisille myönnettävän Gracie-palkinnon.

Yksityiselämä

Helmikuussa 2007 Orman kertoi The New York Times Magazinelle olevansa lesbo. Hän kertoi Twitter-sivullaan avioituneensa The Suze Orman Show:n tuottajan Kathy Travisin kanssa syyskuussa 2010.
Billy Zane

William George ”Billy” Zane Jr. (s. 24. helmikuuta 1966 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan luultavasti parhaiten Caledon Hockleyn roolista elokuvasta Titanic sekä miespääosasta elokuvassa Mustanaamio (1996). Hän on näytellyt urallaan kymmenissä elokuvissa sekä vieraillut lukuisissa tv-sarjoissa, muun muassa sarjassa Twin Peaks (1990). Hän on ollut naimisissa Lisa Collinsin kanssa vuosina 1988–1995.
Piilopeukaloinen

Levinneisyys

Piilopeukaloista tavataan Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 123 000 km². Lajia on kuvattu yleiseksi ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hämeentie (Helsinki)

Hämeentie (ruots. Tavastvägen) on Helsingin Hakaniemestä koillisen suuntaan johtava katu, joka alkaa Hakaniemen torilta (Siltasaari) päättyen Vanhan­kaupungin­kosken kohdalle Vantaanjoen suulla.
Nimensä mukaisesti Hämeentie muodosti vanhastaan alkuosan Helsingistä Hämeenlinnaan johtaneesta päätiestä, joka kulki Viikin, Malmin ja Tuusulan Hyrylän kautta. Kun Helsinkiin johtaneita teitä 1850-luvulla levennettiin ja parannettiin, Hämeentie sai nimen Östra Chaussén, suomennettuna Itäinen viertotie. Vastaavasti silloisen Turuntien alkuosa, nykyinen Mannerheimintie sai nimen Västra Chaussén eli Läntinen Viertotie.  Vanhat nimet Hämeentie ja Turuntie palautettiin käyttöön vuonna 1928.  (Nykyisin Hämeenlinnaan ja edelleen Tampereelle johtava valtatie 3 alkaa kuitenkin Mannerheimintien päästä.)
Hämeentien eteläosa on Sörnäisten ja Kallion rajana, keskiosa Hermannin ja Vallilan rajana. Kadun pohjoisosa kulkee Toukolan kautta Vanhaankaupunkiin.
Hämeentie oli 1980-luvulle saakka tärkeä Helsingin sisääntuloväylä, jota pitkin Lahdenväylän liikenne ohjattiin Helsingin keskustaan. Varastokadun (nykyään Hermannin rantatie) laajentaminen 1980-luvulla mahdollisti keskustaan suuntautuvan henkilöautoliikenteen ohjaamisen Hämeentien katukuilun sijasta Hermannin kaupunginosan kautta Sörnäisten rantatielle, jossa siitä oli vähemmän haittaa.  Hämeentien pohjoisosa oli jo aikaisemmin menettänyt merkityksensä pääliikenneväylänä, kun rakennettiin siitä erkaneva Kustaa Vaasan tie, joka johtaa Lahdenväylälle. Haarautumiskohdassa Hämeentie tekee keskustasta tultaessa jyrkän mutkan oikealle ja Kustaa Vaasan tie jatkuu suoraan eteenpäin kohti Lahden moottoritien alkua.
Hämeentie on tärkeä joukkoliikenteen runkoväylä, jota käyttää Lahdenväylän ja Tuusulanväylän suuntiin koilliseen Helsinkiin suuntaava paikallisliikenne. Raitiolinja 6 kulkee Hämeentietä Hakaniemestä sekä raitiolinja 8 Kurvista Arabianrantaan saakka. Myös raitiolinja 7 kulkee Hämeentietä, Hakaniemen ja Mäkelänkadun risteyksen välisen osuuden.

Hämeentien uudistus 2019–2020

Hämeentie on ongelmapaikkoja polkupyöräilijöille. Kuntalaisaloitteessa vaadittiin Hämeentielle pyöräväylät, ja Helsingin kaupunginhallitus sekä kaupunginvaltuusto hyväksyivät huhtikuussa 2016 Hämeentien muutossuunnitelmat. Hämeentieltä kiellettiin läpiajo Hakaniemen torin ja Kurvin välillä. Raitiovaunukiskojen ja pyöräilyväylien lisäksi sille tulee ainoastaan yksi autokaista suuntaansa, ja sitä käyttävät vain linja-autot ja taksit. Kadulta poistetaan seitsemät liikennevalot, ja joukkoliikenne näin myös nopeutuu. Tontille ajo sekä huolto- ja jakeluliikenne pysyvät sallittuina.
Hämeentien uudistusremontti aloitettiin 4. maaliskuuta 2019, ja sen arvioidaan kestävän vuoden 2020 loppupuolelle. Remontin jälkeen autoliikenne kadulla on huomattavasti vähäisempää kuin ennen. Suunnitelman mukaan 7 500 autoa vuorokaudessa siirtyy muille reiteille. Remontti tehdään Siltasaarenkadun ja Helsinginkadun välisellä osuudella Hämeentiestä. Urakan hinta on arviolta noin 17 miljoonaa euroa. Urakoitsijana toimii Destia Oy.
Meg Tilly

Yksityiselämä

Tilly on sukujuuriltaan osittain suomalainen; hänen äitinsä oli suomalaista ja irlantilaista syntyperää. Hänen isänsä oli taustaltaan kiinalainen. Hänen isosiskonsa Jennifer Tilly on myös näyttelijä. 
Tilly on ollut kolme kertaa naimisissa. Vuosina 1983–1989 hän oli naimisissa Tim Zinnemannin kanssa. Seuraavaksi hän meni naimisiin käsikirjoittaja John Calleyn kanssa liitto kesti vuodet 1995–2002. Vuodesta 2002 hän on ollut naimisissa kirjailija Don Calamen kanssa. Tillyllä on kaksi lasta Zinnemannin kanssa sekä yksi lapsi näyttelijä Colin Firthin kanssa.
Huhtiyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Yleisväritykseltään huhtiyökkönen on vaaleanharmaa perhonen. Siipien pohjaväri on tuhkanharmaa, ja niiden kuviointi on tummaa. Keilatäplä on vaalea, mutta siinä on paksu musta reunus. Samanlainen selväpiirteinen reunus on myös vaalean munuaistäplän takaosassa. Aaltoviiva erottuu yleensä. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat. Siipiväli on 49–56 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa lajia tavataan ainakin Pohjois-Pohjanmaalle saakka. Lentoaika painottuu huhtikuun loppupuoliskolle ja toukokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Elinympäristönään koivuvaltaista maastoa suosiva huhtiyökkönen on yöaktiivinen perhonen, joka lentää valolle. Päivisin sen voi tavata lepäämästä puunrungoilta tai rakennusten seiniltä. Talvehtii maaperässä kotelona.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat monet lehtipuut, erityisesti kuitenkin koivut (Betula sp.). Muita huhtiyökkösen toukan ravintokasveja ovat lehmukset (Tilia), haapa (Populus tremula), vaahterat (Acer), jalavat (Ulmus), tuomi (Prunus padus), pajut (Salix), lehtokuusama (Lonicera xylosteum) ja paatsama (Rhamnus frangula).