google/wiki40b huggingface dataset:
Burghley House

Burghley House on englantilainen herraskartano Lincolnshiren kreivikunnassa Peterborough’n kaupungin laitamilla lähellä Stamfordia. Burghley House on näyttävä Elisabetin ajan rakennus. Kartanon pääosan kahdessa alimmassa kerroksessa on 35 suurta huonetta. Näiden lisäksi kartanossa on 80 pienempää huonetta sekä lukuisia halleja, käytäviä, kylpyhuoneita ja huoltotiloja.

Historia

Burghley House rakennettiin vuosien 1555 ja 1587 välillä kuningatar Elisabet I:n korkea-arvoiselle virkamiehelle William Cecille, josta tuli Burghleyn 1. lordi. Kartano on italialaistyylinen. Tyyli oli 1500-luvulla suosittua Ranskassa ja Flanderissa. Englantiin tyyli tuli erityisesti alankomaalaisen arkkitehdin Hans Vredeman de Vriesin ansiosta. Muita tyyliin vaikuttaneita arkkitehteja olivat italialainen Sebastiano Serlio sekä ranskalainen Philibert de l’Orme.
Burghleyn lordi David Cecil, tuleva Exeterin 6. markiisi, voitti vuonna 1928 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksussa kultamitalin.

Nykyaika

Kartanoa hallitsee tällä hetkellä 16. sukupolvi Cecilin sukua, Exeterin 8. markiisi Michael Cecil. Kartano on suosittu matkailukohde, jossa on erilaisia näyttelyitä ja tapahtumia. Myös Burghley Housen taidekokoelmat ja huonekalut sekä kartanon puutarhat ovat vierailun arvoisia. Kartanon mailla järjestetään vuosittainen kenttäratsastuskilpailu Burghley Horse Trials.
Teräspoika (Kon-El)

Sarjakuva

Teräspoika on Teräsmiehen klooni. Hänet luotiin vuonna 1993 Teräsmiehen kuoltua Tuomiopäivää vastaan käydyssä kamppailussa. Luomisprojektin takana oli Projekti Cadmus, joka korvasi kuolleen Teräsmiehen luomallaan kloonilla Teräsmiehen DNA:sta. Edellisiin epäonnistuneisiin projekteihin nähden onnistuneeseen projektiin oli otettu myös ihmisen DNA:ta, Lex Luthorilta. Teräspojan ikä muutettiin keinotekoisesti teini-ikään ja istutettiin tarvittava tieto mitä teini-ikäiset ovat oppineet. Ennen kuin koe oli valmis, Teräspoika pakeni Newsboy Legionin avulla.
Saavuttuaan Metropolisiin hän käytti nimeä Teräsmies, eikä hänellä ollut siviilinimeä. Oikean Teräsmiehen oletettiin olevankin elossa, joidenkin tahosta, mutta Teräspoika esitteli itsensä Teräsmiehen kloonina. Ensimmäisenä hän kertoi Lois Lanelle olevansa klooni. mutta tämä ei kuitenkaan ollut kiinnostunut. Myöhemmin Teräspoika törmäsi toiseen paikalliseen toimittajaan Tana Mooniin, joka uutisoi kloonista WGBS-kanavalle. Tämän myötä Teräspoika nousi julkisuuteen, josta hän myös piti erityisesti. Teräspoika kuitenkin käyttäytyi aluksi piittaamattomasti, jonka vuoksi eräs toinen paikallinen sankari Teräs nuhteli häntä. Sitä ennen Guardian-niminen sankari ehti varoittaa häntä olemaan tarkkana, sillä Cadmus ei unohtaisi häntä noin vain.
Vuosia myöhemmin Teräsmiehen palattua kuolleista Teräspoika joutui luopumaan Teräsmies-nimestään ja ottamaan käyttöönsä Teräspojan nimen. Hän lähti kiertelemään maailmaa ja päätyi Havaijille toimimaan sankarin tehtävissä.
Vuosia myöhemmin Teräspoika liittyi Kyborgin organisoimaan Teinititaaneihin.

Young Justice

Teräspoika esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa 26. marraskuuta 2010 Young Justicessa. Hahmon äänenä toimii Nolan North.
Teräspoika on sarjassa Cadmusin projekti Kr, joka on luotu Teräsmiehen DNA:sta. Kolme nuorta sankaria Robin, Vesipoika ja Poika Salama löytävät hänet vahingossa ja päättävät vapauttaa laitoksesta. Sittemmin Teräspoika liittyi kolmikon kanssa Young Justice ryhmään pelastaakseen maailmaa.

Smallville

Smallvillen viimeisellä kaudella tuotiin esiin Lex Luthorin nuori klooni, Aleksander, joka vanheni kauden aikana lapsesta teini-ikään huimaa vauhtia. Kun Aleksander alkoi menettää muistojaan Lex Luthorin elämästä, hänen paljastettiin omaavan kryptonilaisen voimia, jotka hänelle oli annettu Clark Kentin DNA:lla, jonka alkuperäinen tarkoitus oli tasapainottaa kiihtyvää ikääntymistä. Aleksander sai uuden elämänsä mukana uuden nimen Conner ja myöhemmin Clark Kentin hyväksyneenä tämän veljenään, myös sukunimen Kent. Häntä esitti Lucas Grabeel.
Metsämäen ravirata

Rata

Radan ympärysmitta on 1000,09 metriä. Etusuoran pituus on 180 m ja sen leveys 25 m. Takasuoran pituus on 170 m ja leveys 20 m. Radan säde on 88 metriä.

Katsomorakennus

Katsomorakennuksessa on 700 istumapaikkaa ja 400 paikkainen Ravintola Metsämäki, josta on näkyvyys raviradalle. Samassa rakennuksessa on myös Totohallissa kaksi kahviota ja yksi baari, sekä kolme 30-paikkaista kabinettia.

Vinttikoirarata

Raviradan sisäkentällä sijaitsee Turun Greyhound Klubin omistama vinttikoirarata, Metsämäen Greyhound Stadion. Rata valmistui vuonna 1996 ja siellä järjestetään noin kymmenet kilpailut vuodessa.
Edward G. Robinson

Edward G. Robinson (oikealta nimeltään Emanuel Goldenberg, 12. joulukuuta 1893 Bukarest, Romania – 26. tammikuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli romanialaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan vahvoista rooleista muun muassa erilaisina gangsteripomoina.
Robinson muutti yhdeksänvuotiaana juutalaisten vanhempiensa kanssa Romaniasta New Yorkiin. Pojan kerrotaan osanneen kuutta kieltä sujuvasti, ja englannin oppiminenkin sujui siksi nopeasti. Hän tuli kouluaikoina tunnetuksi taitavana puhujana ja innokkaana teatteritoimintaan osallistujana.
Vasta opiskellessaan American Academy of Dramatic Arts -oppilaitoksessa hän muutti nimensä Emanuel Goldenbergistä Edward G. Robinsoniksi. Hän palveli laivastossa ensimmäisessä maailmansodassa ja aloitti sitten uransa Broadwaylla. Hän ehti tehdä muutaman mykkäelokuvan 1910- ja 1920-luvuilla, mutta tähti hänestä tuli vasta 1930-luvun äänielokuvissa. Hän tuli tunnetuksi etenkin gangsterirooleistaan, kuten läpimurtoroolistaan elokuvassa Pikku Caesar (1931). Muita Robinsonin tunnettuja rooleja olivat Nainen ilman omaatuntoa (1944), Nainen ikkunassa (1945), Myrskyvaroitus (1948) ja Täyskäsi-Kid (1965). Hän ei ollut koskaan ehdolla Oscarin saajaksi, mutta sai kunnia-Oscarin vuonna 1973. Edward G. Robinson kuoli syöpään, ja koska hänen viimeisen elokuvansa (Maailma vuonna 2022, 1973) kuolinkohtauksen filmauksen aikaan kaikki olivat jo tietoisia hänen syöpänsä peruuttamattomuudesta, Charlton Hestonin kyyneleet kohtauksessa olivat aitoja.
Robinson oli harrastelijamaalari ja ehti elämänsä aikana kerätä kaksikin huomattavaa taidekokoelmaa.
Petäisjärvi (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 74 hehtaaria ja se on 2,4 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Se on nykyään kolmeosainen, sillä sen ylittävät valtatie 23 ja entinen Haapamäki–Pori-rautatie penkereitä pitkin. Kummassakin penkereessä on veden virtaamiseksi kapeat aukot. Järven pohjoisin osa muodostuu Pölönlahdesta ja eteläisin osa Ristalahdesta ja Kukkolahdesta. Järvi on luodattu ainakin rautatien eteläpuolelta ja siitä on julkaistu tästä osasta syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 502 600 kuutiometriä eli 0,503 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,7 metriä ja suurin syvyys on 5,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee Ristalahdella siellä sijaitsevassa yli kolmemetrisessä syvänteessä. Järvessä on ilmoitettu olevan kaksi saarta. Niiden yhteispinta-ala on 0,25 hehtaaria, mutta toisen saaren pinta-ala on alle aarin suuruinen. Järven rantaviivan pituus on 10,0 kilometriä ja se on suurimmalta osaltaan metsämaata ja osin peltomaata. Järven ympäristö on haja-asutusta, mutta Kukkolahden rantaan ulottuu Haapamäen taajaman Petäinen.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Petäisjärven alueeseen (35.653) se kuuluu.
Dromaeosaurus

Ulkonäkö ja koko

Dromaeosaurus oli Velociraptorin kokoinen höyhenpeitteinen lihansyöjä, joka oli noin kaksi metriä pitkä ja 15 kilogramman painoinen. Sen suu oli täynnä melko suuria ja teräviä hampaita, ja molemmissa takaraajoissa oli sirppikynsi. Vaikka se elikin Campania-vaiheella, joitain sen hajanaisia jäännöksiä on kuitenkin löydetty myös Hell Creek Formationista ja Lance Formationista, joista on löydetty 70-65 miljoonaa vuotta vanhoja dinosaurusten fossiileja. Dromaeosauruksella oli myös suhteellisen vanttera kallo, jossa oli syvä kuono.
Aura-Liisa Laihorinne

Aura-Liisa Putkonen (o.s. Laihorinne, s. 3. maaliskuuta 1946 Evijärvi) on suomalainen pikajuoksija, joka teki Suomen ennätyksen 4x100 metrin viestinjuoksussa kokoonpanolla Helena Turpeinen – Aura-Liisa Laihorinne – Sirkka Norrlund – Maija Koivusaari Helsingissä 1965 aikaan 47,8 s. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 12,4 s ja pituudessa 578 cm. Hän hyppäsi Kalevan Kisoissa 1965 tuloksen 582 cm ja sijoittui hopealle ja pronssille Kalevan Kisoissa 1967. Hän sai myös kiekonheitossa pronssia 1964 tuloksella 39,45. Hänellä on maaotteluedustuksia 100 metrillä, kiekonheitossa, pituushypyssä ja 4x100 metrillä.
Into the Sun

Juonta

Kun Tokion kuvernööri murhataan, saa entinen CIA-agentti Travis Hunter tehtäväkseen selvittää murhan yhdessä FBI-agentin Sean Mackin kanssa. Samaan aikaan ultraväkivaltainen Yakuza-jengi rakentaa uutta syndikaattia kiinalaisen Tong-järjestön kanssa tavoitteenaan luoda massiivinen huumekartelli ja tuhota valtaa pitävät jengit. Salajuoni alkaa selvitä ja Travisin vaarallinen tehtävä muuttuu raivokkaaksi eloonjäämistaisteluksi.
Ronnie Starr

Ronnie Starr on suomalainen rock-yhtye, joka on perustettu keväällä 2000.

Historia

Ronnie Starr perustettiin vuonna 2000 ja julkaisi heti perustamisvuonnaan omakustanne-EP:n Late night with Ronnie Starr. Levy-yhtiö kiinnostui yhtyeestä EP:n ilmestyttyä ja valitsi kyseisen tuotoksen kuukauden kovimmaksi omakustanteeksi.
Maaliskuussa 2001 julkaistiin toisena omakustanteena Ronnie's Angels -EP, ja keikkatiheys kasvoi. Seuraavan vuoden marraskuussa Ronnie Starr otti ison askeleen eteenpäin, kun Levy-yhtiö julkaisi ensimmäisen virallisen singlen The Dance / Miss Moonshine. Singlen promootiokiertue Apulannan lämmittelijänä kattoi koko Suomen.
Keväällä 2003 Ronnie Starr sai Lasse Kurjen tuottajaksi ensimmäisen pitkäsoiton tekoon. Kesällä nauhoitettu albumi First Take julkaistiin syyskuussa 2003. Albumin 11 kappaletta edustavat melodista ja tarttuvaa rockia. Suurimpana musiikillisena innoittajana voidaan pitää 1970-luvun radio-rockia. Albumilta on julkaistu kaksi singleä, ”An Avenue” ja ”Rock´n´Roll Dreams”. Syksyllä 2003 kuvattiin Ronnie Starrin ensimmäinen musiikkivideo ”Rock´n´Roll Dreams”. Vuoden 2004 ensimmäisessä Levyraadissa video sai hyvän vastaanoton sijoittuen toiseksi.
Seuraava EP, In Full Swing!! (syyskuu 2004), nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisen singlelistan neloseksi ja Free Record Shopin listalle sijalle kaksi. Ronnie Starrin kappaleet soivat ahkerasti myös radioissa: muun muassa ”Sour Love” ja ”An Avenue” nousivat molemmat Radio Suomipopin Top 30 -listan kärkipaikalle.
Helmikuussa 2005 Ronnie Starrilta julkaistiin jälleen EP, Evil & Simple, joka nousi myös Suomen viralliselle singlelistalle. EP:ltä eniten radiossa soi Superstar-kappale. EP jäi viimeiseksi Levy-yhtiön Ronnie Starr julkaisuksi.   
Keväällä 2007 ilmestyi Ronnie Starrin kakkosalbumi Off the City. Levy-yhtiönä toimi Bianca-Pop Music ja jakelusta vastasi Edel Records Finland. Levyltä julkaistiin yksi single digitaalisesti, "Living Off the City". Kyseisen kappaleen lisäksi radiossa soi Off the Cityltä mm. "Someone Tender" ja "Let It Rain".
Alkuvuodesta 2016 Ronnie Starrin alkuperäiset jäsenet ovat pitäneet taas tiivisti yhteyttä.
Oulaisten Huima

Oulaisten Huima  Oulaisissa toimiva urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1909. Seura toimii yleisseurana ja sen lajivalikoimassa ovat hiihto, jalkapallo, lentopallo, painonnosto, pesäpallo, suunnistus ja yleisurheilu.

Jalkapallo

OuHun miesten joukkue pelaa jalkapalloa kaudella 2019 Nelosessa.

Pesäpallo

Naisten joukkue pelaa kaudella 2019 Suomensarjassa. Miesten joukkue pelaa muutaman vuoden tauon jälkeen maakuntasarjassa.
Katherine Paterson

Katherine Paterson (s. 31. lokakuuta 1932) on yhdysvaltalainen palkittu lastenkirjailija.
Paterson syntyi Kiinassa kristittyjen lähetystyöntekijöiden George ja Mary Womeldorfin tyttäreksi. Lapsuusvuosinaan hän muutti perheensä kanssa usein paikasta toiseen, ja näihin aikoihin hän aloitti myös kirjoittamisen. Hän meni 14. heinäkuuta 1962 naimisiin presbyteeripastori John Patersonin kanssa. Pari sai kaksi biologista ja kaksi adoptiolasta. 
Paterson on tullut tunnetuksi varsinkin lastenkirjallisuudestaan. Hänet on palkittu kahdella Yhdysvaltain Kansallisella kirjapalkinnolla, kahdella Newbery-mitalilla (1978 ja 1981), Hans Christian Andersen -palkinnolla 1998 ja Astrid Lindgrenin muistopalkinnolla (2006).
Patersonin tunnetuimpien teosten joukkoon lukeutuu Silta salaiseen maahan (The Bridge to Terabithia, 1977), josta on tehty myös kaksi elokuvaversiota vuosina 1985 ja 2007.
Nässjön kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Nässjön kaupungin vaakuna. Myös Bodaforsin kauppalalla oli oma vaakuna.
Aurinkopurje

Aurinkopurje (myös valopurje erityisesti silloin, kun valonlähde on muu kuin Aurinko) on avaruusaluksen työntövoiman lähde, joka perustuu valon säteilynpaineeseen. Menetelmä on vasta kehitysasteella, mutta sitä on jo kokeiltu.

Toimintaperiaate

Aurinkopurjeen ideasta puhui ensimmäisenä Johannes Kepler lähes 400 vuotta sitten. Hän oli havainnut, kuinka Auringon säteily puhaltaa komeettojen pyrstöt poispäin Auringosta.
Aurinkopurjehduksessa avaruusalus levittää kevyen purjeeksi kutsutun osan, johon auringosta tai muusta lähteestä tuleva valo osuu. Purjeeseen kohdistuvan valon säteilynpaine saa aikaan työntövoiman joko niin, että valon fotonit absorboituvat purjeeseen (musta purje), tai purje heijastaa fotonit (heijastava purje). Kummassakin tapauksessa fotonien liikemäärä muuttuu, mikä aiheuttaa työntövoiman.
Jatkuva voima aiheuttaa tasaisen kiihtyvyyden, jolloin riittävän pitkän ajan kuluessa saadaan aikaan suuria nopeuden muutoksia heikollakin työntövoimalla.
Aurinkopurjeen täytyy olla satojen metrien tai jopa kilometrien levyinen. Se pitää tehdä hyvin kevyistä materiaaleista, kuten kahden mikrometrin paksuisesta metallisoidusta muovista.
Aurinkopurjeen kulkusuuntaa voidaan muuttaa kallistamalla sitä tai jopa luovimalla vastatuuleen.

Käyttötarkoitukset

Aurinkopurjeen etu rakettimoottoriin on siinä, että se ei vaadi valtavia määriä polttoainetta. Aurinkopurjeella voisi olla mahdollista tehdä sellaisia avaruuslentoja, joita raketeilla ei pystytä tekemään. Aurinkopurjeella kulkeva alus voisi tehdä meno-paluulennon Merkuriukseen tai kiertää Auringon napaa tai Maan napoja. Aurinkopurjeen avulla Aurinkokunnan laitamille voitaisiin päästä nopeammin kuin millään muulla tunnetulla teknologialla. Aurinkopurje ei kuitenkaan saa enää lisää työntövoimaa Marsin rataa kauempana Aurinkokunnassa, missä Auringon säteilyn määrä on liian pieni.

Hankkeita

Ensimmäinen avaruudessa onnistuneesti käytetty aurinkopurje oli Japanin toukokuussa 2010 Venusta kohti lähettämä Ikaros. Se avasi purjeensa kesäkuussa 2010, ja heinäkuussa raportoitiin sen alkaneen liikkua fotonitörmäysten voimalla. Ikaros saavutti Venuksen joulukuussa 2010.
2016 julkaistussa Breakthrough Starshot -hankkeessa on tarkoitus kehittää pieniä valopurjeella matkaavia aluksia, joiden työntövoimaa synnytettäisiin laserilla. Hankeen varsinaisena tavoitteena on saavuttaa Alfa Centauri 20 vuodessa laukaisusta ja matkanopeudeksi nostaa 0,2 c.
Jotkin tavanomaiset satelliitit ovat käyttäneet aurinkopurjeen periaatetta kääntääkseen itseään.
Conrad von Soest

Conrad von Soest tai Konrad von Soest (noin 1370 Dortmund - noin 1422) oli myöhäisgotiikan maalari Saksassa. Hänen tuotannollaan oli mestari Francken ohella paljon vaikutusta pohjoiseurooppalaiseen ja varsinkin burgundilaiseen maalaustaiteeseen 1400-luvun lopulla.
Soestin työpaja toimi hansakaupunki Dortmundissa. Hänen teoksissaan on vaikutteita ranskalaisesta kirjamaalauksesta ja alankomaiden taiteesta.
Toni Nygård

Toni Nygård (s. 1974) on oululainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja musiikkialan yrittäjä. Hän on opiskellut muun muassa Madetojan musiikkilukiossa, Oulun Konservatoriossa (lyömäsoittimet, piano, teoria) sekä Leeds College of Musicissa Englannissa (studiotuottaminen, musiikkibisnes, säveltäminen) ja tehnyt musiikkihommia Suomen ohella muutaman vuoden ajan Kaliforniassa Yhdysvalloissa sekä Englannissa. Nygårdin kappaleita ovat levyttäneet esimerkiksi Suvi Teräsniska, Anna Eriksson, Anne Mattila, Tommi Läntinen ja Neljänsuora. Hänen kappaleita ja tuotantoja ovat levyttäneet myös monet tangokuninkaalliset, kuten Marita Taavitsainen, Johanna Pakonen, Saija Tuupanen, Marko Maunuksela, Jukka Hallikainen, Hanna Talikainen, Tomi Markkola, Marko Lämsä, Henri Stenroth, Pekka Mikkola, Saija Varjus ja Teuvo Oinas. Toni Nygård on myös ollut löytämässä sekä auttamassa uransa ensiaskelilla useita eri artisteja, kuten Suvi Teräsniskaa, Juha Metsäperää ja Saara Aaltoa, joka oli mukana Nygårdin Euroviisuprojektissa vasta 16-vuotiaana.
Toni Nygård on ollut neljästi Suomen Euroviisuissa (Tommi Läntinen, I'Dees, Heidi Kyrö & just sekä Jussi Saxlin) ja sijoittunut toiseksi Tangomarkkinoiden sävellyskilpailussa kappaleella Naisen sydän (san. Helena Hatunen). Nygårdin kokonaan tai osin tuottamista levyistä menestyneimpiä ovat Suvi Teräsniskan levyt, jotka ovat myyneet kultaa, platinaa sekä tuplaplatinaa. Samalla Teräsniska on noussut valtakunnan menestyneimpien artistien joukkoon ja mm. Tonin tuottamat sekä sovittamat kappaleet Hento kuiskaus ja Hei mummo ovat saaneet paljon soittoaikaa radioasemilla. Nygårdin tekemistä kappaleista valtakunnallisten soittolistojen kärjessä tai kärkipäässä ovat käyneet Aiemmin (Anna Eriksson), Mitä vaan (Tommi Läntinen), Kylmät enkelit (Suvi Teräsniska), Sanoja vaan (Teräsniska), Pikkuveljen joulupuuro (Teräsniska), Miehen tie (Tomi Markkola) sekä useita muita kappaleita eri artisteille ja yhtyeille. Nygård on myös tehnyt yhteistyötä useiden sanoittajien kanssa (mm. Vexi Salmi, Heikki Salo, Saara Törmä, Sinikka Svärd, Eija Hinkkala, Pekka Eronen, Chrisse Johansson) ja säveltänyt sekä tekstittänyt lukuisia kappaleita yhdessä Jussi Rasinkankaan kanssa. Hän on myös toiminut kapellimestarina ja sovittajana erinäisissä teatteriprojekteissa, kuten Meri Oulu ry:n Kuningaslohi.
Toni Nygård on toiminut Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n hallituksessa vuodesta vuosina 2005-2012 ja sen edustajana Music Export Finlandin (Musex ry) hallituksessa vuosina 2009-2011. Lisäksi hän on ollut erinäisissä työryhmissä ja toimikunnissa (mm. LUSES:in kevyen musiikin toimikunta). Nygård soittaa koskettimia ja toimii säveltäjä-tuottajana yhtyeessä Auria, jonka solistina on Inga Söder.
Tapio Nevalainen

Tapio Nevalainen (s. 1946) on suomalainen Kajaanissa asuva elokuvateatterin omistaja ja yksi Kajaanin elokuvakerhotoiminnan pioneereista. Hänen omistamansa Kino Sisu oli pitkään ainoa Kajaanissa toiminut elokuvateatteri ja teatterissa panostettiin laadukkaiden elokuvien esittämiseen. Kino Sisu lopetti toimintansa kesällä 2003 sen jälkeen kun Nevalainen oli hävinnyt joulukuussa 2001 tarjouskilpailun Kajaanin uuden elokuvakeskuksen elokuvateatterin pitämisestä helsinkiläiselle Marko Röhrin ja Ilkka Y. L. Matilan yritykselle. 
Nevalainen aloitti elokuva-alalla jo 1961 elokuvateatterin juoksupoikana kun Kajaanissa vielä toimi useita elokuvateattereita. Nevalainen on toiminut myös vuonna 1972 perustetun Kajaanin elokuvakerhon sihteerinä ja kuului kerhon perustajiin. Hän oli jo syksyllä 1960 mukana perustamassa Kajaanin Teinien Elokuvakerho KaTe-Kinoa, tähän kerhoon kuuluivat muun muassa elokuvakriitikko Mikael Fränti, Suomen Elokuva-arkiston tutkija Sakari Toiviainen, elokuvaohjaaja Tapio Suominen ja dokumenttielokuvia ohjannut Marjatta Koivulehto. Nevalainen kirjoitti artikkeleita myös 1969–1970 Kajaanissa ilmestyneeseen Hihapuukko-underground-lehteen.
Nevalaiselle myönnettiin Sodankylä-palkinto vuonna 2001, perusteluissa mainittiin että hän oli tuonut idealismin tavanomaiseen elokuvatoimintaan. Marraskuussa 2003 hän sai Saarijärven elokuvaviikon Matti Pellonpää -palkinnon ansiokkaasta toiminnastaan elokuvaharrastuksen kehittäjänä. Hän on saanut myös Kajaanin kaupungin kulttuuripalkinnon vuonna 1993.
Lynn Harrell

Lynn Harrell (s. 30. tammikuuta 1944 New York, New York) on yhdysvaltalainen sellisti. Hänen isänsä oli baritoni Mack Harrell ja äitinsä viulisti Marjorie McAlister Fulton. 8-vuotiaana Harrell päätti opetella sellonsoittoa, jota hänelle opetti aluksi New Yorkin filharmonikkojen Heinrich Joachim. 12-vuotiaana Harrell muutti perheineen Texasin Dallasiin, jossa häntä opetti Lev Aronson. Denton High Schoolia käytyään hän opiskeli New Yorkin Juilliard Schoolissa Leonard Rosen johdolla. Myöhempiä opintoja hän suoritti Philadelphian Curtis Institute of Musicissa.
Debyyttinsä Harrell teki vuonna 1961 New Yorkin filharmonikkojen kanssa Carnegie Hallissa. Hänen isänsä kuoli syöpään vuonna 1960 ja äitinsä auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin 1962. Harrell toimi Clevelandin orkesterin ensimmäisenä sellistinä vuosina 1964–71. Tänä aikana hän ystävystyi James Levinen kanssa. Resitaalidebyyttinsä Harrell teki New Yorkissa vuonna 1971. Käännekohta uralla tapahtui vuonna 1975, jolloin Harrell voitti Avery Fisher -palkinnon. Sittemmin hän on luonut eri maanosiin ulottuvan uran. Hänen kymmenien levytystensä joukossa ovat tulkinnat Johann Sebastian Bachin soolosellosarjoista, Victor Herbertin sellokonsertosta nro 1 (ensimmäinen levytys), William Waltonin konsertosta ja Donald Erbin konsertosta. Grammy-palkinnot Harrell voitti Itzhak Perlmanin ja Vladimir Ashkenazyn kanssa Pjotr Tšaikovskin ja Ludwig van Beethovenin triojen levytyksistä. 
Harrell on soittanut Domenico Montagnanan (1720), Antonio Stradivariuksen (1673) ja Christopher Dungeyn (2008) rakentamilla selloilla.
Harrell on voittanut lukuisia palkintoja uransa varrella. Hänen vaimonsa on viulisti Helen Nightengale, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, Hanna ja Noah. Harrell oli aiemmin naimisissa journalisti-kirjoittaja Linda Blandford-Katen kanssa; tästä avioliitosta syntyivät kaksoset. Harrell asuu Kalifornian Santa Monicassa.
Ganderin kansainvälinen lentoasema

Historia

Lentoaseman rakennustyöt alkoivat vuonna 1936, ja ne saatiin päätökseen 1938. Ensimmäinen kentälle laskeutunut kone oli 11. tammikuuta 1938 kapteeni Douglas Fraserin ohjaama, Imperial Airwaysin Fox Moth. Seuraavien vuosien aikana asemalle rakennettiin kaikkiaan neljä kiitotietä, ja se oli aikansa suurin lentoasema maailmassa. Lentoaseman virallinen nimi oli vuoteen 1941 saakka Newfoundland Airport.
Toisen maailmansodan aikana lentokentästä tuli tärkeä välitankkausasema Eurooppaan suuntaaville sotilaskoneille. Vuonna 1942 lentoasema siirtyi Kanadan valtion omistukseen ja jatkoi toimintaansa lähinnä sotilaslentokenttänä. Kenttä nimettiin RCAF Station Ganderiksi.
Sodan päätyttyä vuonna 1945 lentoasema siirtyi jälleen Newfoundlandin omistukseen. Saman vuoden lopussa Pan American World Airways, Trans World Airlines, Trans Canada Airlines (myöhemmin Air Canada) ja British Overseas Airway Corporation (myöhemmin British Airways) aloittivat säännölliset reittilennot tehden välilaskun Ganderissa. Lentoaseman kautta kulki noin 13 000 lentokonetta ja 250 000 matkustajaa vuosittain. Liikenteen kasvusta johtuen lentoasemalle rakennettiin 3 000 000 dollaria maksanut terminaalirakennus, joka avattiin 19. kesäkuuta 1959. 1950-luvulla Gander oli yksi vilkkaimmista lentoasemista maailmassa Atlantin yli johtavien lentojen johdosta.
1960-luvun alkupuolella lentoyhtiöt siirtyivät käyttämään enenevässä määrin suihkukoneita, joiden kantama oli huomattavasti pidempi, eikä välitankkaukselle ollut enää tarvetta. Nykyisin asemalla välitankkauksia tekevät lähinnä lentorahtikoneet. Kenttä on myös edelleen Kanadan ilmavoimien käytössä.
Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori iskujen jälkeen lentoasemalle ohjattiin Operaatio Keltaisen nauhan aikana 39 lentokonetta, 6 122 matkustajaa ja 473 miehistön jäsentä. Matkustajien majoittaminen ja ruokahuollon järjestäminen matkustajille oli valtava urakka kaupungin asukkaille jonka väkiluku oli alle 10 000.

Kiitotiet

Lentoasemalla on kaksi vuorokauden ympäri käytössä olevaa kiitotietä, kiitotie 13/31 on 2 712 metriä pitkä ja 61 metriä leveä, kiitotie 03/21 (aikaisemmin 04/22) on 3 109 metriä pitkä ja 61 metriä leveä. Kolmas vain päiväsaikana käytettävä kiitotie 09/27 on 571 metriä pitkä ja 15 metriä leveä, kiitotie on suljettu vuosittain 1. joulukuuta – 30. huhtikuuta välisenä aikana.
Kiitotie 03/21 oli avaruussukkulan varalaskeutumispaikka.