google/wiki40b huggingface dataset:
Nokia Lumia 625

Muotoilu

Puhelimen etupuolella on 4,7 tuuman kosketusnäyttö sekä Windows Phonelle tyypilliset kolme kapasitiivista kosketusnäppäintä (paluu, koti ja haku). Näyttöä pystyy käyttämään myös hansikkaat käsissä. Oikeassa ylälaidassa on etukamera, etäisyys- ja valoisuussensorit sekä kuuloke. Oikealle sivulle on sijoitettu kolme fyysistä painiketta (äänenvoimakkuus-, virta- sekä kameranäppäin). Takana on hieman koholla kameran linssi ja sen vieressä salamavalo. Takakuoressa sijaitsee myös kaiutin. Polykarbonaatista valmistettu takakuori on irrotettavissa mutta akun saa irti vain ruuvimeisselin avulla. Puhelimen alareunasta löytyy mikro-USB-liitin ja yläreunasta 3,5 mm kuulokeliitäntä. Puhelimen reunat on pyöristetty, minkä sanotaan parantavan käyttömukavuutta.

Kamera

Lumia 625:ssä on 5 megapikselin pääkamera, jonka linssi sijaitsee keskellä takakuoren yläosaa hieman koholla. Sen vieressä on LED-salama. Kuvattaessa käytetään Windows Phonen omaa kamerasovellusta, sillä Nokia Pro Camera toimii vain PureView-kameralla varustetuissa puhelimissa. Nokian muita kamerasovelluksia on kuitenkin käytettävissä, esimerkiksi Smart cam, jolla pystyy ottamaan useamman peräkkäisen kuvan ja valitsemaan niistä mieleisensä. Videokuvaa Lumia 625 tallentaa 1080 p tarkkudella, jatkuvalla automaattitarkennuksella ja 98 kbit/s monoäänellä. Laitteessa on myös VGA-tarkkuuksinen etukamera.

Arvostelut

TaskuMuro piti puhelimen vahvuuksina näytön kokoa hintaluokassa, fyysistä kameranäppäintä, full-HD-videokuvausta, kuorien muotoilua ja tuntumaa, akunkestoa, MicroSD-muistikorttipaikkaa, LTE-tukea, Nokian lisäsovellusvalikoimaa, Amber-päivitystä sekä käyttöjärjestelmän toimivuutta. Heikkouksiksi luettiin puhelimen koko, kiinteä akku, NFC:n puuttuminen, RAM-muistin koko, näytön resoluutio, toimintonäppäinten taustavalaistuksen puute, näytön katselukulmat ja heikko näkyvyys auringonpaisteessa sekä Windows Phonen tyypilliset heikkoudet.
Selene

Selene (m.kreik. Σελήνη) oli kreikkalaisessa mytologiassa kuun jumalatar, titaani Hyperionin ja tämän sisaren Theian tytär.
Selenen sisaruksia olivat auringon jumala Helios sekä aamuruskon jumalatar Eos. Hän oli noitien ja maagien suojelujumalatar, jolla oli tärkeä osa lemmentaikoja tehtäessä. Selene samaistettiinkin sittemmin Hekateen ja Artemikseen.
Selenellä ja Zeuksella oli kaksi tytärtä, Ersa ja Pandia.
Eräänä yönä Selene näki Endymionin kuun valossa tämän nukkuessa Latmos-vuorella ja rakastui tämän komeaan ulkonäköön. Selene ja Endymion tapailivat toisiaan joka yönä eräässä luolassa ja rakastelivat kuun valossa. Seurauksena oli 50 tyttären syntymä. Selene oli niin rakastunut Endymioniin, ettei kestänyt nähdä rakkaansa ikääntymistä, joten hän pyysi Zeusta antamaan Endymionille ikuisen elämän. Zeus suostui pyyntöön, mutta Selene ei muistanut pyytää Endymionille myös ikuista nuoruutta. Selene ei kestänyt katsoa Endymionin vanhenemista, joten eräänä yönä hän kosketti Endymionin silmiä kuun pisaroilla ja nukutti tämän ikuiseen uneen, jottei tämä vanhenisi.
Selenen roomalainen vastine kuun henkilöitymänä on Luna.
Mystic Quest

Ääniraidat

Pelin musiikkikappaleet julkaistiin 15. heinäkuuta 1991 Seiken densetsu: Final Fantasy gaiden Original Sound Version -albumilla. Kaikki sävellykset olivat Kenji Itōn laatimia lukuun ottamatta Original Sound Versionin 17. kappaletta ("Chocobo no teima"), jonka sävelsi Final Fantasy -peleissä vaikuttanut Nobuo Uematsu. Vuoden 1991 syyskuussa julkaistiin Seiken densetsu: Final Fantasy gaiden ~ Omoi wa shirabe ni nosete, joka koostuu Takayuki Hattorin orkesterille sovittamista Seiken densetsu -kappaleista.
Molemmat edellä mainituista levyistä sisällytettiin elokuussa 1995 ilmestyneeseen Seiken densetsu: Final Fantasy gaiden Sound Collectionsiin. Kokoelma julkaistiin uudestaan vuonna 2004.
Outlast 2

Pelaaminen

Pelissä ei ole ollenkaan aseita, vaan ainoat tavat puolustautua vihollisia vastaan ovat juosta karkuun tai piiloutua. 
Pelaajalla on käytössään videokamera, jossa on yönäkö-ominaisuus. Se kuitenkin kuluttaa enemmän paristoja, joita pelaajan täytyy kerätä ympäristöstään.

Juoni

Journalistipariskunta Blake ja Lynn Langermann matkustavat helikopterilla Arizonan kanjoneiden yllä, tarkoituksenaan tutkia raskaana olleen naisen murhaa. Helikopteri yllättäen tekee pakkolaskun maahan moottorien tuhoutuessa. Blake herää sen jäännöksien keskeltä vain huomatakseen, että Lynn on kadonnut. Blake ottaa videokameransa ja lähtee sen avulla etsimään apua läheisestä pikkukylästä. Edetessään Blake saa outoja takaumanäkyjä peruskoulustaan, joka on nyt riivattu.
Kylää asuttavat uuden Ezekielin testamentin jäsenet (engl. Testament of the New Ezekiel) ja heidän johtajansa, Sullivan Knoth. Blake saa heidän lisäksi peräänsä Martan, viikatemiehen kaltaisen olennon. Blake lopulta löytää kirkon, jossa Lynn on vankina. Langermannit onnistuvat pakenemaan Knothin luota, mutta Blakelle selviää että oudosti käyttäytyvä Lynn on yllättävästi viimeisillään raskaana. Lynn ei halua puhua asiasta ja käskee heitä etenemään. Pariskunnan pysäyttää Val ja tämän kerettiläiset, Knothin suurin vihamies, ja he kaappaavat Lynnin jättäen Blaken puille paljaille.
Vakavasti haavoittunut Blake tapaa kultista erotetun miehen, Ethanin, joka tuntuu olevan järjissään. Ethan tarjoaa suojapaikan Blakelle ja tämä tajuaa, että heidän etsimänsä raskaana oleva nainen oli Ethanin tytär. Aamulla Marta tunkeutuu Ethanin taloon tivaten Blaken olinpaikkaa, ja tappaa Ethanin. Blake kiittää miestä ettei paljastanut tämän piilopaikkaa, ja poistuu. Blake näkee jälleen outoja harhoja peruskoulustaan, sekä ystävästään Jessicasta joka myöhemmin teki itsemurhan Blaken valitessa Lynnin.
Blake etenee kaivoksille, jossa kuulee Lynnin olevan. Matkallaan hän kohtaa jälleen yhden erinäisen ryhmän, Rappeutuneet (engl. The Scalled), jotka ovat hyvin sairaita ja huonovointisia, entisiä kultisteja. Heidän johtajansa Laird nappaa Blaken ja ristiinnaulitsee tämän uudelleensyntymisen toivossa. Tämä myös vie Blaken kameran, jonka uskoo olevan modernin Kristuksen katekismus.
Páramopeukaloinen

Levinneisyys

Páramopeukaloista tavataan Kolumbiassa Sierra Nevada de Santa Martan alueella. Vuoden 2015 uhanalaisuusarvioinnissa sen populaatioksi arvioitiin 70–400 yksilöä. Lajin kanta on laskussa ja se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Visbyn kehämuuri

Visbyn kehämuuri on keskiaikainen puolustusmuuri ruotsalaisessa Visbyn kaupungissa, Gotlannissa. Se on rakennettu kahdessa vaiheessa, ja valmistui vuonna 1288. Muuri on pituudeltaan 3,44 kilometriä, ja korkeudeltaan 11 metriä. Kehämuuria restauroitiin vuosina 1884-1886. Restaurointitöitä ohjasi arkkitehti Emil Viktor Langlet.
Rakennelma sijoittui toiseksi Aftonbladet-lehden etsiessä 2007 Ruotsin "seitsemää ihmettä".
Quảng Trị

Quảng Trị on maakunta Vietnamissa Bắc Trung Bộn alueella. Sen pääkaupunki on Đông Hà. Vuonna 2009 maakunnassa oli 598 tuhatta asukasta. Sen pinta-ala on 4 760,1 km².
Maakunnassa käytiin kiivaita taisteluita Vietnamin sodan aikana, ja siellä on sotaan liittyviä muistomerkkejä.
Minna Canthin katu (Jyväskylä)

Minna Canthin katu on katu Jyväskylän keskustan länsiosassa. Sen itäpuolella on kerrostaloja, joissa on myös liikkeitä, länsipuolella Lounaispuisto. Se päättyy etelässä Hannikaisenkatuun, pohjoisessa Seminaarinkatuun. Aikaisemmin katu oli nimeltään Puistokatu, mutta se nimettiin Minnankaduksi, kun Jyväskylän nykyisen Puistokadun nimi vahvistettiin vuonna 1910, ja 1950-luvulla nimi muuttui Minna Canthin kaduksi.
Tommi Kalenius

Tommi Kalenius (s. 6. heinäkuuta 1981 Äänekoski) on suomalainen lauluntekijä, laulaja ja muusikko. Hän on julkaissut neljä sooloalbumia, joista viimeisin on vuonna 2016 julkaistu "Miten kotiin löydetään?" (Kaiku Recordings) 
Äänekoskella kasvanut Kalenius aloitti laulujen tekemisen gospelmusiikin parissa. Soolouran ensimmäinen julkaisu oli vuonna 2007 ilmestynyt albumi Jäljet. Saman vuoden loppupuolella Kalenius tutustui musiikkituottaja Pekka Ruuskaan, joka kiinnitti hänet artistiksi ja lauluntekijäksi Kaiku Entertainment -musiikkiyhtiöönsä. Oman soolotuotantonsa lisäksi Kalenius on ollut tekemässä kappaleita monille suomalaisille artisteille (muun muassa Jari Sillanpää, Pepe Willberg ja Virve Rosti).
Tommi Kalenius on tehnyt Kasvotusten-kiertueen kirjailija-terapeutti Tommy Hellstenin kanssa kirkoissa sekä yhteiskeikkoja konserttisaleissa ja musiikkiklubeilla muun muassa Edu Kettusen kanssa. Kaleniuksen ja Hellstenin yhteiskiertue sai jatkoa syksyllä 2019 nimellä Kosketus. 
Vuodesta 2014 alkaen Kalenius on isännöinyt omaa Kale-klubia Helsingissä ja eri puolilla Suomea.  
Vuonna 2015 Tommi Kalenius on nimitettiin Kirkon Ulkomaanavun Suvilinnun lähettilääksi, yhdessä ohjaaja-käsikirjoittaja Johanna Vuoksenmaan kanssa.  
Vuodesta 2018 Tommi Kalenius ja Ninni Poijärvi ovat tehneet duona yhteistyötä sekä yhteiskeikkojen, "Helsinki-Vantaa" -singlen että yhteisalbumin muodossa. Yhteisalbumi julkaistiin Tommin oman levy-yhtiön Music Box Helsinki kautta niin kun singlet "Jouluihiminen" ja "Helsinki-Vantaa".
Dimetyylielohopea

Käyttö

Dimetyylielohopealla ei ole oikeastaan mitään käyttökohteita sen suuresta myrkyllisyydestä johtuen. Toksikologiassa sitä käytetään referenssimyrkkynä. Sitä on käytetty kalibroitaessa elohopeaa havaitsevia instrumentteja.

Turvallisuus

Niinkin pieni annos kuin 0,1 millilitraa on kuolettava.  Sen LD50-arvo on noin 0,04 mg/kg.
Dimetyylielohopea läpäisee lateksin, PVC:n, butadieenin ja neopreenin sekunneissa ja imeytyy ihon läpi saman tien. Sen vuoksi kaikki normaalit laboratoriokäsineet ovat hyödyttömiä ainetta vastaan. Aine höyrystyy helposti ja höyryt ovat hengenvaarallisia sekä lisäksi paloherkkiä. Vastamyrkkyhoito on aloitettava muutaman päivän kuluessa siitä, kun ainetta on joutunut iholle. Saastuneen kohdan pesu ei enää tässä vaiheessa auta. Vastamyrkyt ovat molekyylejä, jotka muodostavat kompleksi-ioneja ja jotka sitovat elohopean sisäänsä, niin että se lopulta huuhtoutuu virtsan mukana pois. 
Myrkytyksen oireet ilmenevät vasta pitkän ajan kuluttua, kun aine on jo kulkeutunut aivoihin, jolloin on liian myöhäistä tehdä mitään. Vuonna 1997 kemisti Karen Wetterhahn sai Dartmouth Collegessa  pari pisaraa dimetyylielohopeaa lateksikäsineelleen ja kuoli kuukausia sen jälkeen.
Neda Soltan

Neda Salehi Agha Soltan (s. 1982 Teheran, Iran – 20. kesäkuuta 2009 Teheran, Iran) oli vuoden 2009 Iranin vuoden 2009 presidentinvaalien tulosten vastaisessa Teheranin mielenosoituksessa surmansa saanut nuori nainen. Uutistoimistot kertoivat Ali Khamenein joukkojen Basijin miliisin ampuneen hänet. Lyhyt video naisen kuolemasta levisi ympäri maailman, ja vain muutamassa tunnissa hänen kuolemansa jälkeen Iranin protestoijat nimesivät hänet "Vapauden enkeliksi".
Paikalla oli ollut Nedan musiikinopettaja, joka huusi naisen kuolinhetkellä "Neda, älä pelkää. Neda pysy vierelläni. Pysy vierelläni!" Nedan viimeiset sanat olivat "Minua polttaa. Minua polttaa." Hänet haudattiin 21.6.2009 Teheranin Behesht Zahra -hautausmaalle.
Nedan videosta ja kuvista muodostui saman tien Iranin vastarinnan symboli.
Neda Soltan oli perheen keskimmäinen lapsi sekä perheen ainoa tytär. Nedan isä toimii siviili-virkamiehenä. Neda Soltan opiskeli aikaisemmin islamilaista filosofiaa Azadin yliopistossa Teheranissa, mutta oli siirtymässä matkailualan opintojen pariin. Hän ei ollut poliittinen aktivisti, mutta oli lähtenyt seuraamaan mielenosoitusta harmistuttuaan presidentinvaalien tuloksesta. Neda ei ollut välittänyt ystäviensä varoituksista olla menemättä mielenosoitukseen.
Iranin viralliset tiedotusvälineet pyrkivät hillitsemään aiheen julkista käsittelyä, ja hautajaiset oli viranomaisten määräyksestä vietettävä poikkeuksellisen hillitysti ilman suruliputusta ja muistojuhlaa.
Sven Scholander

Sven Scholander (21. huhtikuuta 1860 Tukholma – 14. joulukuuta 1936 Djursholm) oli ruotsalainen säveltäjä ja laulaja, kuvanveistäjä ja liikemies. Hän avasi 1895 Hasselbladin valokuvaustarvikkeita myyvän liikkeen Tukholmaan.
Scholander esiintyi myös Suomessa. Hän kirjoitti muistelmateoksen Visan, lutan och jag (1935).
Sven Scholanderin isä oli arkkitehti Fredrik Wilhelm Scholander.
Jack Walker (jääkiekkoilija)

John Phillip "Jack" Walker (29. marraskuuta 1888 – 16. helmikuuta 1950) oli kanadalainen ammattilainen jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelannut Walker edusti Toronto Blueshirtsia, Seattle Metropolitansia, Victoria Cougarsia ja Detroit Cougarsia.
Blå Jungfrun

Blå Jungfrun (myös Blåkulla) on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Smålandin maakunnassa ja kuuluu hallinnollisesti Oskarshamnin kuntaan. Se sijoittuu Itämerellä Kalmarinsalmessa sijaitsevalle saarelle. Kansallispuisto muodostettiin vuonna 1926 ja sitä laajennettiin vuonna 1988. Se on pinta-alaltaan noin 198 hehtaarin suuruinen, josta 132 hehtaaria on vettä. Ainoat nisäkkäät saarella ovat metsäjänis ja lepakko.
Heta Tuuri

Heta Maarit Tuuri  (s. 14. tammikuuta 1995 Lahti) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Lahden Ahkeraa.
Tuuri saavutti korkeushypyssä hopeaa Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 tuloksella 184 ja pronssia Kuopion Kalevan kisoissa 2014 tuloksella 182. Tuurin ennätys 188 on hypätty Tampereella vuonna 2019. Tuuri oli vuonna 2014 mukana alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Eugenessa, mutta jäi karsintaan.
Tuuri opiskeli vuosina 2015–2019 Yhdysvalloissa ja kilpaili Yhdysvaltojen yliopistokilpailuissa.
Guttaperkka

Guttaperkka on kumipuusta saatava elastomeeri eli kimmoisa polymeeri. Kemialliselta rakenteeltaan guttaperkka on polyisopreeni eli isopreenin (2-metyyli-1,3-butadieeni) polymeroitumistuote. Guttaperkan CAS-numero on 9000-32-2. Sen rakennekaava on sama kuin kautsulla, mutta guttaperkassa polymeeriketjulla on trans-rakenne luonnonkumin cis-rakenteen sijaan. Tästä erosta johtuen polymeeriketjut pakkautuvat tiiviimmin ja guttaperkka on kovempaa kuin luonnonkumi. Guttaperkaa saatiin Palaquium gutta -kasvista.
Guttaperkan toi Lontooseen 1842 Singaporesta ja Malesiasta brittiläinen lääkäri William Montgomerie. Materiaalin havaittiin olevan muokattavissa kuumassa vedessä kuumennuksen jälkeen ja säilyttävän tilansa jäähdyttyään. Michael Faraday huomasi, että materiaali on erinomainen sähköeriste, ja sitä käytettiinkin lähes sadan vuoden ajan kaapeleiden eristeenä, aluksi valtamerien poikki vedettävissä lennätinkaapeleissa. Vuonna 1848 keksittiin guttaperkasta valmistaa golfpalloja, mikä lisäsi lajin suosiota huimasti. Viktoriaanisena aikana guttaperkalle keksittiin monia käyttökohteita napeissa, kengissä, leluissa, koruissa yms.
Luonnonpolymeerinä guttaperkan mekaaniset ominaisuudet eivät ole kovinkaan hyvät, ja sillä on taipumus hajota auringonvalossa ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta. Näistä syistä synteettiset polymeerit ovat korvanneet sen käytön lähes täysin. Guttaperkalla on vielä jonkin verran käyttöä hammaslääketieteessä. Se on nykyisin juurihoidossa yleisin juurikanavan täyteaine.

Guttaperkan muita merkityksiä

Puhekielessä "guttaperkka"-ilmaisulla tarkoitetaan usein jotakin muovia. Ilmaisu on tullut siitä, että guttaperkka oli ensimmäinen nykyisten muovien tapainen valmistusmateriaali.
Spede Show'ssa oli 1960-luvulla Konsta Kuttaperkka -niminen sketsihahmo, surkea puhuja jolta edes ruokareseptin tai sadun esittäminen ei sujunut.
Darin de Paul

Ura

De Paul alkoi työskentelemään näyttelijänä 1981 esiintyen aluksi teatterissa ja televisiomainoksissa. Sittemmin 1989–1991 välisenä aikana hänet nähtiin televisiosarjassa Miami Vice ja elokuvissa Oopperan kummitus ja American Tiger. De Paul esiintyi vielä 2003 televisiosarjassa Kova laki, kunnes siirtyi tekemään äänirooleja näytelmäroolien sijaan.
Hän teki aluksi sivuääniä Robots animaatioelokuvaan 2005 ja sittemmin pienempiä äänirooleja. De Paul esiintyi välissä myös Oscar-ehdokkuuden saaneessa elokuvassa Julie & Julia. Vuotta myöhemmin 2010 hän koe-esiintyi Skylanders: Giants videopeliä varten. De Paul sai valita kolme hahmoa, joille hän saisi luoda äänen. Näistä ääniroolittajat valitsivat De Paulin olevan Gill Grunt. De Paul jatkoi roolissaan myös videopelissä Skylanders: SWAP Force ja Skylanders: Trap Team. Pelien jälkeen hänet kuultiin myös Judge Dreddin äänenä lyhytanimaatiosarjassa Judge Dredd: Superfiend. Sittemmin 2016 De Paul oli Overwatch -videopelissä Reinhardtin äänenä ja yhden jakson verran Sinestron äänenä Justice League Action lyhytanimaatiosarjassa.
Hamarin tuomiokirkko

Hamarin tuomiokirkko (norj. Hamar domkirke) on tuomiokirkko norjalaisessa Hamarin kunnassa, Hedmarkin läänissä. Se on muodoltaan pitkäkirkko, ja se edustaa yksinkertaista hollantilais-romaanista tyyliä. Sen on suunnitellut saksalaissyntyinen arkkitehti Heinrich Ernst Schirmer. Kirkkorakennus valmistui vuonna 1866. Sitä on restauroitu 1920-luvulla, ja sisäpuolella on tehty muutostöitä vuosina 1952-1954.
Angela Bassett

Yksityiselämä

Bassett on naimisissa näyttelijä Courtney B. Vancen kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Slater Josiah ja tytär Bronwyn Golden.
Suopuhe

Suopuhe on ilmainen, LGPL-lisenssin alla julkaistu suomenkielinen äänitietokanta Festival-puhesyntetisaattoriin. Festival on ilmainen puhesyntetisaattori, joka käyttää ulkopuolisia äänitietokantoja.
Suopuheen äänet perustuvat difonikonkatenaatioon, jossa aikaisemmin nauhoitettuja äännepareja mallinnetaan matkapuhelimissa käytetyn lineaarisen ennustamisen (LPC) avulla. Suopuheen ohella kehitettiin lisäksi erillinen Perlillä toimiva tekstinlavennusmoduuli, joka korvaa tekstissä esiintyvät numerot, lyhenteet ja muut ongelmatapaukset niiden lukukelpoisilla vastikkeilla, jotta syntetisaattori osaisi lukea ne oikein.
Suopuhe sisältää mies- ja naisäänen.
Suopuhe on toteutettu TEKESin rahoittaman Finnish Speech Technology: A Multidisciplinary Project -hankkeen sisällä. Projekti päättyi huhtikuun 2003 lopussa.
Menorcanpodenco

Ulkomuoto

Menorcanpodenco näyttää maatiaismaiselta ja sen koko vaihtelee normaalisti keskikokoisesta pieneen, mutta myös kookkaita yksilöitä esiintyy. Pää on leveä ja kuono suora. Silmät ovat pienet ja vinoasentoiset. Ne ovat väriltään yleensä vaaleat, paitsi mustilla yksilöillä, joilla ne ovat mustat. Korvat ovat suuret, matalalle kiinnittyneet ja liikkuvat. Levossa ne ovat taaksekääntyneet, mutta suuntautuvat eteenpäin koiran keskittyessä johonkin. Huulet ovat ohuet ja vaaleanpunaiset ja purenta leikkaava.
Runko on pitkänomainen ja korkeuttaan pidempi, mikä pätee erityisesti pienikokoisiin yksilöihin. Selkä on suora ja voimakas, lantio leveä ja kylkiluut litteät. Raajat ovat keskikokoisilla yksilöillä pitkät ja voimakkaat ja pienillä lyhyet ja usein epätasaiset suhteessa runkoon. Käpälät ovat lähes jäniksenkäpälät ja kynnet voimakkaat ja vaaleat. Häntä on paksu ja kohtuullisen pitkä. 
Karvapeite on tiheä ja 2-5 cm pitkä. Yleisin väritys on punainen valkoisin merkein (67% populaatiosta), toiseksi yleisin ruskea tan-merkein (14% populaatiosta) ja kolmanneksi yleisin yksivärinen punainen (10% populaatiosta). Harvinaisin väritys on musta, joko valkoisin merkein tai ilman.

Luonne ja käyttäytyminen

Menorcanpodenco on ketterä, nopea ja taitava kaniinin metsästäjä, minkä vuoksi saaren metsästäjät pitävät sitä suuressa arvossa.

Alkuperä

Menorcanpodenco on erittäin vanha menorcalainen metsästyskoira. Se kuuluu muiden podencojen ohella Välimeren jäniskoirien ryhmään, joka polveutuu muinaisesta egyptinmetsästyskoirasta ja jonka vanhin nykyisin elossa oleva kantarotu lienee kreetankoira. Sitä on käytetty kotisaarellaan villikaniinin metsästykseen jo hyvin kauan, ja ennen se oli hyvin runsaslukuinen. Se on alkanut risteytyä muiden rotujen kanssa, mikä lisää populaation sisäistä muuntelua ja laajentaa geenipoolia. Tämä on kuitenkin myös vähentänyt merkittävästi puhdasrotuisten yksilöiden määrää ja tehnyt niistä harvinaisia.
Tony Dunderfelt

Tony Dunderfelt (s. 14. lokakuuta 1955 Helsinki) on suomalainen psykologi, luennoitsija ja tietokirjailija. Hän on toiminut kouluttajana ja työyhteisöjen valmentajana yli kaksikymmentä vuotta. Hän on toiminut myös opettajana Snellman-korkeakoulussa.
Branko Radivojevič

Uran alku Slovakiassa

Radivojevič on HK Dukla Trenčínin kasvatti. Hän pelasi seurassa yhden ottelun Slovakian Extraligassa kaudella 1997–1998. Tämän jälkeen hän siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan OHL-junioriliigan Belleville Bullsiin. Hän voitti ensimmäisellä kaudellaan OHL:n mestaruuden ja kaudella 2000–2001 hän teki tehopisteet 34+70=104 ja hänet valittiin OHL:n tähdistökentälliseen. Hän voitti myös Jim Mahon Trophyn kauden eniten pisteitä tehneenä oikeana laitahyökkääjänä. Colorado Avalanche varasi Radivojevičin kolmannella kierroksella 93. pelaajana vuoden 1999 NHL:n varaustilaisuudessa.

NHL-ura ja työsulkukausi (2001–2008)

Radivojevič siirtyi kaudeksi 2001–2002 Phoenix Coyotesin organisaatioon, kun hän oli tehnyt Phoenixin kanssa pelaajasopimuksen vapaana pelaajana 19. kesäkuuta 2001. Hän debytoi NHL:ssä 3. maaliskuuta 2002 ottelussa Columbus Blue Jacketsia vastaan ja sai ottelussa myös syöttöpisteen. NHL-uransa avausmaalin Radivojevič teki kolmannessa ottelussaan Vancouver Canucksia vastaan. Hän pelasi kaudella 2001–2002 62 AHL-ottelua farmijoukkue Springfield Falconsissa ja 18 NHL-ottelua. NHL:ssä hän teki kuusi tehopistettä. Kauden 2002–2003 Radivojevič pelasi kokonaisuudessaan Phoenixin NHL-kokoonpanossa. Hän teki 79 ottelussa tehopisteet 12+15=27 ja oli mukana myös kauden aikana pelatussa nuorten tähdistöottelussa. Kaudella 2003–2004 hän ehti pelata 53 ottelua Phoenixissa tehopistein 9+14=23, kunnes Phoenix vaihtoi hänet 9. helmikuuta 2004 Sean Burken ja varausvuoro-oikeuden kanssa Philadelphia Flyersiin. Phoenix sai Philadelphiasta vaihdossa Mike Comrien. Radivojevič teki loppukaudella yhdeksän pistettä ja koko kaudella yhteensä 32 tehopistettä runkosarjassa. Radivojevič pelasi kaudella 18 pudotuspeliottelua, joissa hän teki kaksi tehopistettä.
NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Radivojevič aloitti Tšekin Extraligassa Vsetínská Hokejovássa, josta hän siirtyi kesken kauden 31 ottelun jälkeen ruotsalaiseen Luleå HF:ään. Luleåssa hän pelasi 10 ottelua, joissa hän teki 11 pistettä. Radivojevič palasi työsulkukauden jälkeen NHL:n Philadelphiaan. Kauden jälkeen Philadelphia ei tehnyt Radivojevičin kanssa uutta pelaajasopimusta, joten hänestä tuli vapaa pelaaja. Kesällä 2006 hän siirtyi Minnesota Wildiin. Radivojevič teki kaudella 2006–2007 24 tehopistettä. Hän pelasi Minnesotassa vielä kauden 2007–2008.

Siirto Venäjälle (2008–)

Kaudeksi 2008–2009 Radivojevič siirtyi KHL-sarjaan Spartak Moskovaan. Hän oli tehopisteillään 17+26=43 Spartakin paras pistemies runkosarjassa. Kaudella 2009–2010 hän oli varakapteeni ja jälleen seuran paras pistemies tehopisteillä 18+37=55. Radivojevič pelasi kahdesti KHL:n tähdistöotteluissa vuosina 2009 ja 2010. Kaudella 2010–2011 Radivojevič nimettiin Spartakin kapteeniksi. Hän teki kaudella tehopisteet 7+23=30, joka oli vähemmän kuin aikaisemmilla kausilla.
Kaudeksi 2011–2012 Radivojevič vaihtoi joukkuetta KHL:ssä, kun hän siirtyi HK Atlantiin. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi Spartak Moskovaan.