google/wiki40b huggingface dataset:
Avoir fiscal

Avoir fiscal on yritysverotuksen muoto, jossa veroa hyvitetään. Avoir fiscal on ranskan kieltä. Avoir fiscal oli käytössä Suomessa 1990–2004, Ranskassa 1965–2003 ja Saksassa 1977–2000. Avoir fiscalista luovuttiin, koska se ei noudattanut Euroopan unionin veroperiaatteita (täsmällisemmin EY:n lakia). Avoir fiscal on käytössä Australiassa, Maltalla ja Uudessa-Seelannissa. Isossa-Britanniassa on käytössä muokattu avoir fiscal.

Avoir fiscal Suomessa

Yhtiöveron hyvitysjärjestelmä otettiin käyttöön Suomen yritysverotuksessa vuonna 1990. Käyttöönotosta oli päätetty vuonna 1988 (29.12.1988/1232). Avoir fiscal -järjestelmän käyttöönottoa perusteltiin sillä, että sen avulla yrityksiin jää enemmän omaa pääomaa ja velkaantuneiden suomalaisten yritysten omavaraisuusasteet kohoaisivat kansainvälisille tasoille kestämään lamoja ja laskusuhdanteita ja mahdollistamaan uudet investoinnit ja innovaatiot. Avoir fiscalin tarkoituksena oli varmistaa, että osakeyhtiötä verotetaan jakamastaan voitosta vain kerran.
Suomen yhtiöveron hyvitysjärjestelmässä yrityksen jakamien voittojen verotus oli kytketty yrityksen omistajan henkilökohtaiseen verotukseen. Osinkoa ja siihen liittyvää yhtiöveron hyvitystä verotettiin osingonsaajan tulona. Jos osinkoa verotettiin kokonaisuudessaan pääomatulona, osakkeenomistaja ei maksanut lainkaan veroa saamistaan osingoista, sillä pääomatuloveroprosentti oli yhtä suuri kuin yhtiöveroprosentti.  Osingonsaajalla oli oikeus
saada verovuonna saamansa osingon perusteella yhtiöveron hyvitys, jonka suuruus oli 29/71 osingosta eli tuloverolain määräämä vähimmäismäärä jaetusta osingosta (23.12.1999/1224). Avoir fiscaliin liittyi lisäksi se, että liikaa maksettu yhtiövero saatiin veronpalautuksena. Osingosta ei siis välttämättä maksettu lainkaan veroa ja tähän yhdistettiin ajatus, että verotettu voitto on osakkaiden rahaa, otettiin se ulos tai ei. Avoir fiscal suosi palkan nostamista osinkoina ja yrittäjät alkoivat toimia näin.
Avoir fiscal päättyi Suomessa vuonna 2005 yritys- ja pääomaverouudistuksen yhteydessä. Avoir fiscalista luovuttiin Suomessa, koska EY:n tuomioistuin päätti, että Suomen ”yhtiöveron hyvitysjärjestelmä” ei noudattanut Euroopan unionin veroperiaatteita. Saksa oli jo luopunut vastaavasta ja samaan aikaan vasemmiston ehto varallisuusverosta luopumiselle oli paluu kahdenkertaiseen osinkojen verotukseen.
Avoir fiscalista luopumisen jälkeen suomalaisten pörssiyhtiöiden jakamaa voittoa on verotettu kahdesti, ensin yhtiön osalta voittona ja sitten osingonsaajan osalta osinkona. Avoir fiscalista luopuminen monimutkaisti verotusta.
Kaleva (Viipuri)

Kaleva (aik. Pietarin esikaupunki ja Anina) oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se sijaitsi keskustan koillisosassa Pietarin radan ja Valtion rautateiden alueen eteläpuolella. Kaleva sai uuden asemakaavan vuonna 1861, jolloin aluetta kutsuttiin vielä Pietarin esikaupungiksi. Vuosisadan vaihteessa siitä käytettiin paikalla aikaisemmin toimineen venäläisen varuskunnan mukaan nimitystä Anina; Kaleva vakiintui kaupunginosan nimeksi 1920–1930-luvuilla. Kalevan läpi kulki Punaisenlähteentorilta alkanut Kannaksenkatu (ent. Pietarinkatu), joka jatkui maantienä kohti Terijokea ja Pietaria.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kalevassa oli 4 391 asukasta, joista 4 069 oli suomenkielisiä, 142 ruotsinkielisiä ja 180 muunkielisiä.

Rakennuksia

Kalevan kaupunginosassa sijaitsivat Viipurin läänin- ja kaupunginsairaalat, pääpaloasema, Suomen Vapaakirkon rukoushuone sekä juutalaisen seurakunnan synagoga. Viipurin lääninsairaalan ensimmäinen rakennus valmistui silloisen Pietarinkadun varrelle vuonna 1839. Sitä laajennettiin useaan otteeseen muun muassa 1890- ja 1910-luvulla, sekä viimeisen kerran 1930-luvulla, jonka jälkeen sairaalassa oli yhteensä 360 sairaansijaa. Viipurin kaupunginsairaala perustettiin Pietarinkadulle vuonna 1856, josta se 1929 siirrettiin läheiselle Patterinmäelle. Sen yhteydessä toimi myös köyhäintalo. 
Viipurin pääpaloaseman suunnitteli arkkitehti Johan Blomqvist ja se valmistui Kalevan- ja Kullervonkatujen kulmaukseen vuonna 1906. Kolme vuotta myöhemmin otettiin käyttöön Blomqvistin piirtämä Viipurin II:n piirin poliisiasema. Uskonnollisia rakennuksia Kalevassa olivat lääninarkkitehti Heikki Lankisen suunnittelema Suomen Vapaakirkon rukoushuone (1935) ja Viipurin synagoga (1910), jonka alun perin suunnitteli arkkitehti Gerhard Sohlberg. Synagoga toteutettiin kuitenkin lopulta rakennusmestari Viktor Riihelän muokkaamana. Teollisuutta edustivat muun muassa vuonna 1920 rakennettu Valion konttori varastoineen sekä Viipurin Tupakka Oy:n tehdas.
Jantšukan

Jantšukan (ven. Янчукан) on kaupunkimainen taajama Burjatian tasavallan Pohjois-Baikalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Verhnjaja Angara -joen rannalla 270 kilometriä piirin keskuksesta Nižneangarskista koilliseen. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 435 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on perustettu vuonna 1980 Baikalin-Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kerhotalo, posti ja ensiapuasema. Rautatien lisäksi Jantšukanilla ei ole muita liikenneyhteyksiä.
Kirjapöllö

Kirjapöllö on Kirjakauppasäätiön myöntämä palkinto kirja-alalla ansiokkaasti toimineille henkilöille. Vuosittain jaetaan Lasten- ja nuortenkirjapöllö ja Libristin kirjapöllö, mutta säätiö voi myöntää myös Elämäntyöpöllön erityisistä ansioista.

Libristin kirjapöllö

Kirjakaupan libristin palkinto on libristitutkinnon suorittaneelle henkilölle tunnustus korkeatasoisesta kirja-alan ammattitaidosta. Palkintoperusteina ovat myyntihenkisyys, asiakaspalveluosaaminnen, yhteistyökyky ja aktiivinen kiinnostus kirjallisuuteen.
Nadežda Suslova

Nadežda Suslova oli ensimmäinen venäläinen nainen, josta tuli lääkäri. Nadežda Suslova on Dostojevskin rakastajattaren Polina Suslovan sisar.

Lapsuus ja nuoruus

Nadežda Suslova syntyi vapautettujen maaorjien perheeseen 1. syyskuuta 1843 Paninon kylässä Nižni Novgorodin kuvernementissä. Vuonna 1853 Suslovan perhe muutti Moskovaan. Perheen isä piti koulutusta tärkeänä, ja tästä syystä myös Suslova opiskeli yksityisessä sisäoppilaitoksessa. Laitoksen opetusohjelmaan kuuluvien aineiden, kuten ranskan ja saksan lisäksi hän opiskeli paljon myös itsenäisesti, esimerkiksi latinaa ja luonnontieteitä, jotka eivät kuuluneet laitoksen opetusohjelmaan.

Opinnot lääkäriksi

Vuonna 1860 Suslova perheineen asui Pietarissa. Pietarissa Nadežda Suslova oli tekemisissä naisten kanssa, jotka tavoittelivat kunnollista koulutusta. Näin hän alkoi ensin käydä luennoilla yliopistossa, ja myöhemmin myös lääketieteen ja kirurgian akatemiassa. Tsaarinajan Venäjällä naisilta oli kielletty opiskelu kaikissa korkeakouluissa. Vuonna 1862 lääketieteen professorit I. M. Setšenov ja S. P. Botkin myönsivät kolmelle naiselle oikeuden käydä heidän luennoillaan. Vuonna 1863 hallinto kuitenkin kielsi myös naisilta opiskelun.
Vuonna 1864 Nadežda Suslova muutti Sveitsiin, jossa hän pääsi Zürichin yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan opiskelijaksi. Hän valmistui Zürichin yliopistosta vuonna 1867 ja hänestä tuli ensimmäinen venäläinen naislääkäri. Pian tämän jälkeen hän väitteli tohtoriksi Setšenovin valvonnan alaisena.

Paluu Venäjälle ja toiminta lääkärinä

Vuonna 1866 Nadežda Suslova muutti takaisin Pietariin aviomiehensä Friedrich Erismannin kanssa. Tuon ajan lakien mukaan naiset eivät voineet olla lääkäreitä ja ulkomailla itsensä lääkäriksi opiskelleiden tuli osoittaa osaamisensa kokeessa. Suslova läpäisi kokeen ja lääketieteen komitea, jonka puheenjohtajana toimi S. P. Botkin, antoi Suslovalle oikeuden harjoittaa lääketiedettä Venäjällä. Monet mieslääkärit olivat hyvin epäluuloisia naisen kyvystä toimia lääkärinä, ja Suslovan tehtäväksi jäikin heidän luulojensa kumoaminen.
Nadežda Suslova toimi lääkärinä niin Pietarissa kuin Nižni Novgorodissakin ja todisti kaikkien epäilyt pätevyydestään vääriksi. Vuonna 1892 hän muutti Krimiin. Hän testamenttasi kaikki omat lääkärin työvälineet, lääkkeet ja kirjat terveydenhoitolaitoksille. Nadežda Suslova kuoli vuonna 1918.
Suslovan toiminnallaan ansaitsema kunnioitus avasi naisille tien lääketieteeseen. Vuonna 1872 Pietarissa alkoivat ensimmäiset naisten lääketieteen (sairaanhoidon) kurssit, jotka jatkuivat 14 vuotta. Vuonna 1897 avattiin Pietarin naisten lääketieteellinen yliopisto, nykyiseltä nimeltään Pietarin lääketieteellinen valtionyliopisto.

Yhteiskunnallinen toiminta

Vuodesta 1865 eteenpäin Suslova oli poliisin tarkkailun kohteena, sillä hän oli osallisena vallankumouksellista ideologiaa ajavaan nuorten kerhotoimintaan ja oli Kansainvälisen työväenliiton jäsen.
Gláfkos Klirídis

Gláfkos Ioánnou Klirídis (kreik. Γλαύκος Ιωάννου Κληρίδης; 24. huhtikuuta 1919 – 15. marraskuuta 2013 Nikosia) oli poliitikko, joka toimi Kyproksen tasavallan presidenttinä vuosina 1993–2003. Häntä edelsi Geórgios Vasileíou ja seurasi Tássos Papadópoulos, jolle hän hävisi presidentinvaaleissa vuonna 2003. Klirídis oli ollut jo vuonna 1974 presidenttinä tilapäisesti. Hän perusti vuonna 1976 DISY-puolueen.
Sakari Kajander

Sakari Keijo Antero Kajander (20. helmikuuta 1931 Helsinki – 24. helmikuuta 2012 Kauniainen) oli suomalainen virkamies, valtiotieteiden maisteri. Hän oli valtiovarainministeriön palkkaosaston (valtion työmarkkinalaitoksen) osastopäällikkö eli valtion työmarkkinajohtaja 1990–1994. Sitä ennen hän oli apulaisosastopäällikkö 1983–1990. Hän sai kanslianeuvoksen arvonimen.
Lanskata

Lanskata tai Landskata on Selkämereen työntyvä niemi Porin Ahlaisissa lähellä Merikarvian kunnan rajaa. Osa siitä kuuluu vuonna 2011 perustettuun Selkämeren kansallispuistoon.
Lanskatan koillispuolella on kapea Keikveden lahti, johon laskee noin kymmenen kilometrin pituinen Pohjajoki. Sen lounaispuolinen Lanskatanlahti erottaa Lanskatan niemen Saanteen eli Sandön niemestä. Niemen pohjoisinta kärkeä kutsutaan nimellä Skataudden tai Skatannokka.
Karulla ja louhikkoisella niemellä on lähinnä loma-asutusta sekä vuonna 1960 rakennettu Porin Metsänkävijöiden partiolippukunnan maja. 
1960-luvun alussa Lanskata ja Sandö olivat ehdolla Suomen ensimmäisen ydinvoimalan sijoituspaikaksi yhdessä Eurajoen Olkiluodon ja Pyhämaan Kettelin kanssa. Vuoden 1964 loppuun mennessä länsirannikko kuitenkin hylättiin voimalan paikkana ja se päätettiin myöhemmin rakentaa Loviisaan.
Eukalyptoli

Ominaisuudet

Eukalyptolia esiintyy luonnossa useissa kasvien eteerisissä öljyissä. Erityisen paljon sitä on kuumepuun (Eucalyptus globulus) eteerisissä öljyissä (noin 85%), laakeripuussa (Laurus nobilis), kardemummassa (Elettaria cardamomum) ja salvioissa (Salvia). Huoneenlämpötilassa eukalyptoli on väritöntä ja öljymäistä nestettä. Se liukenee vain vähäisessä määrin veteen mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Yhdisteen tuoksu muistuttaa kamferin tuoksua, ja maultaan se on kitkerähköä ja aiheuttaa suussa viileyden tunnon.

Valmistus ja käyttö

Eukalyptolia valmistetaan pääasiassa eukalyptusöljystä, josta sitä voidaan eristää usealla tavalla. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa jakotislaaminen 170–180 °C:n lämpötilassa, eukalyptusöljyn lämmittäminen ja jäähdyttäminen, jolloin eukalyptoli kiteytyy, ja eristäminen komplekseja muodostavien yhdisteiden, kuten resorsinolin, 1-naftolin tai fosforihapon, avulla.
Eukalyptolia voidaan käyttää sen hyvän tuoksun vuoksi hajusteissa. Sillä on myös antibakteerisia ominaisuuksia, minkä vuoksi sitä on useissa suuhygieniatuotteissa, kuten hammastahnoissa ja suuvesissä. Yhdisteellä on myös limaa irrottavia ominaisuuksia, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää yskänlääkkeissä.
Franco Maria Malfatti

Taustat

Malfati oli Ranskan kuninkaan Filip IV  ja hänen puolisonsa Johanna Navarralaisen jälkeläinen. Hän oli keskeinen jäsen Italian Kristillisdemokraattisen puolueen johdossa, jossa hän toimi mm. poliittisen toimiston päällikkönä sekä muissa merkittävissä tehtävissä.
Poliittisen toiminnan ohessa hän toimi mm. kustannusyhtiö ”5 Lune” johdossa sekä ”Popolo” ja  ”Discussione” päätoimittajana. Lisäksi hän kirjoitti Kristillisdemokraattisen puolueen muihinkin lehtiin kuteen "Per l'Azione", "Cronache Sociali" ja "Nuove Cronache".

Poliittinen ura

Malfatti valittiin ensimmäisen kerran Italian parlamenttiin Perugia-Terni-Rietin vaalipiiristi vuonna 1958. Hänen valittiin uudelleen vuosien 1963, 1968, 1972, 1976, 1979, 1983 ja 1987 vaaleissa, joten hän oli vielä kuolleessan edustajainhuoneen jäsen.
Italian opetusministerinä (1973-78), Valtionvarainministerinä (1978-79) ja ulkoasiainministeri (1979-80).
Hän oli myöskin Euroopan komission kolmas presidentti vuosina1970-1972; jolloin hän erosi virastaan noustuaan ministerin virkaan Italiassa. Vuonna 1980 hän oli Italian valtuuskunnan johtajana Euroopan parlamentissa. 
Poliittisesti Malfatti oli ajatuksissaan ja toimissaan lähellä Aldo Moron ryhmittymää. 
Malfatti oli eräs Bilderberg-ryhmän kokouksiin osallistujista.

Perhe

Malfatti oli naimisissa markiisitar Franca Spinolan kanssa.
Hänen perheensä lahjoitti hänen laajan ja merkittävän  kirjaston Perugian yliopistolle.
Malfattin muistoksi on perustettu tiedekeskus Cintro Studi Politici e Sociali F. M. Malfatti.
Lännenlepakkokiitäjä

Koko ja ulkonäkö

Lännenlepakkokiitäjä on noin 15 cm pitkä. Lajin pää, selkä, siivet ja lyhyen pyrstön kärki ovat väriltään mustat. Lännenlepakkokiitäjän pyrstössä on lyhyitä piikkejä. Linnun kurkku on valkoinen tai harmahtava ja siinä on mustia viiruja. Rinta on harmaa ja vatsa valkea. Pyrstön yläosassa on valkoinen juova.

Levinneisyys ja elinympäristö

Länsi-Afrikkassa lännenlepakkokiitäjän levinneisyys ulottuu Sierra Leonesta Ghanaan ja Keski-Afrikassa sitä tavataan laajalta alueelta Nigeriasta itään Ugandaan ja etelään Gabonin ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan asti. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät erityisesti järvien läheisyydessä. Lännenlepakkokiitäjät elävät pareittain tai pieninä ryhminä. Sen lentotyyli on lepatteleva ja muistuttaa lepakoiden lentoa.
Kehäraakki

Kehäraakki (engl. journeyman) on nyrkkeilyssä käytettävä termi, joka tarkoittaa "parhaat päivänsä nähnyttä" nyrkkeilijää.
Englanninkielinen sana journeyman viittaa nyrkkeilijään, jonka tarkoituksena on pyrkiä seisomaan ottelussa täydet erät ilman varsinaista tarkoitusta voittaa ottelua. Yleensä tällaisia nyrkkeilijöitä otetaan vastustajiksi nuorille lupaaville nimille tarkoituksena rakentaa heille hyvältä näyttävä tilasto.

Tunnettuja journeyman-nyrkkelijöitä

Englantilainen Peter Buckley nyrkkeili viimeisen ottelunsa 31.10.2008. Buckley voitti viimeisen ottelunsa käydyistä 300 ottelusta. Buckley oli nyrkkeilykehässä kaikkiaan 1750 erää. Buckley voitti käymistään otteluista 32, hävisi 256 ja otteli 12 kertaa tasan. Monissa otteluissaan Buckley sai tietää ottelusta vasta muutamia tunteja ennen ottelua.
Värirekisteröinti

Värirekisteröinti tarkoittaa jonkun tietyn värin tai väriyhdistelmän rekisteröintiä Väritavaramerkiksi. Värirekisteröintiä haetaan silloin, kun väreillä on jokin erityinen merkitys mallissa. Suomessa rekisteröinnin suorittaa Patentti- ja rekisterihallitus. Värirekisteröinnin saaminen edellyttää erityisen kattavaa näyttöä. Edellytetään, että yritys pystyy osoittamaan tuotteen vakiintuneen aseman riittävällä käyttönäytöllä. Täytyy myös ottaa huomioon, että vaikka värirekisteröinnin saisi, niin se annetaan yleensä hyvin rajatulle tuoteryhmälle. Esimerkiksi Parocin värirekisteröinti koskee nimenomaan rakennuseristeitä, eikä vaikuta samankaltaiseen väriyhdistelmään Marianne-suklaamakeisissa. Suurin osa anomuksista hylätään. Väreistä aiheutuneita kiistoja on käsitelty Korkeimmassa hallinto-oikeudessa saakka .
Ouahigouya

Ouahigouya on pohjoisen Burkina Fason tärkein kaupunki. Se sijaitsee Ouagadougousta noin 182 km luoteeseen. Kaupunki perustettiin vuonna 1757, mutta tuhottiin 1825 ja oli hyökkäysten kohteena 1800-luvun loppupuolella. Hyökkäykset loppuivat ranskalaisten rakentaessa linnoituksia kaupungin ympärille vuonna 1896.
Joulusodassa vuonna 1985 malilaiset pommittivat kaupungin toria. Tällöin lähes sata ihmistä kuoli.
Vuonna 2006 Ouahigouyassa oli runsaat 73 000 asukasta.
Viljam Kolehmainen

Viljam (August William) Kolehmainen (30. joulukuuta 1887 Kuopio – 26. kesäkuuta 1967 Boynton Beach, Florida) oli amerikansuomalainen ammattilaisena kilpaillut kestävyysjuoksija ja valmentaja. Hänen veljiään olivat suomalaiset kestävyysjuoksijat Hannes Kolehmainen ja Tatu Kolehmainen. 
Helsingin Jyryä edustanut Kolehmainen osallistui Suomessa asuessaan aluksi hiihtokilpailuihin ja juoksukilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1907. Hän muutti vuonna 1910 Yhdysvaltoihin ja tutustui siellä amerikkalaisiin valmennusmenetelmiin välittäen niistä tietoa Suomessa asuneille veljilleen. Hänen valmentajanaan toimi Irish American Athletic Clubin Lawson Robertson joka oli Yhdysvaltain olympiajoukkueen valmentajana vuonna 1912. 
Kolehmainen voitti 1 500 metrin juoksun Suomen-mestaruuden 1908 ajalla 4.32,8. Hän kilpaili ammattilaisurheilijana Yhdysvalloissa ja Skotlannissa. Hän juoksi maratonin maailmanennätysajan 2.29.39,2 20. lokakuuta 1912 Vailsburgissa Newarkissa ja vuonna 1911 Suomessa vieraillessaan hän juoksi Kuopion Väinölänniemellä 10 000 metrin ennätysajan 31.19,0, joka rikkoi Hannes Kolehmaisen Suomen ennätyksen lähes minuutilla. Koska Viljam Kolehmainen oli ammattilaisurheilija kumpaakaan ennätystä ei hyväksytty virallisiksi ennätysajoiksi. Kolehmaisen epävirallinen maratonennätys säilyi rikkoutumatta 13 vuoden ajan. Kolehmainen lopetti ammattilaisuransa ensimmäisen maailmansodan aikana ja hän hankki sitten elantonsa kirvesmiehenä. Vuonna 1928 hän osallistui vielä 40-vuotiaana Amerikan halkijuoksuun mutta joutui keskeyttämään kilpailun neljäntenä päivänä.
Viljam Kolehmainen toimi myös valmentajana valmentaen sekä amerikkalaisia että amerikansuomalaisia urheilijoita. Hänen valmennettaviinsa kuuluivat muun muassa Ville Ritola ja Juho Tuomikoski.
Mellakoski

Mellakoski on kylä Ylitornion kunnassa, Lapin maakunnassa. Se sijaitsee 45 km:n päässä kunnan keskustasta, seututeiden 929 ja 930 risteyksessä. Kylällä sijaitsee mm. Mellakosken koulu.
Johann Glauber

Johann Rudolph Glauber (1604–1668) oli saksalainen kemisti, joka tunnetaan etenkin rikkihapon (H₂SO₄) tuotantomenetelmien kehittämisestä.
Glauber valmisti rikkihappoa polttamalla rikkiä (S) ja kaliumnitraattia (KNO₃) vesihöyryä sisältävässä astiassa. Hän totesi myös, että tällä tavoin saatu rikkihappo oli samaa ainetta, jota ennestään oli saatu kuumentamalla vihreää vihtrilliä eli ferrosulfaattia. Glauber keksi myös keinon, jolla rikkihaposta saadaan valmistettua typpihappoa (HNO₃).
Glauber oli myös ensimmäinen tunnettu suolahapon valmistaja. Glauberin onnistui tässä käsittelemällä ruokasuolaa eli natriumkloridia rikkihapolla.
Glauber elätti itsensä valmistamalla erilaisia kemiallisia yhdisteitä, ja nykyisin glaubersuolan nimellä tunnetulle natrium­sulfaatille (Na₂SO₄·10H₂O) nimen sal mirabile, koska hän uskoi sillä olevan ihmeellisiä lääke­tieteellisiä ominaisuuksia. Hänen kehittämänsä valmistusohjeet noin 30 yhdisteelle julkaistiin hänen elinaikanaan sekä alkukielellä saksaksi että englanninkielisinä käännöksiä. Glauberia kiinnosti yhdisteiden hyödyntäminen lääke-, värjäys- ja lannoiteteollisuudessa, ja kuuluisimmassa teoksessaan Dess Teutschlands Wohlfarth hän vaatii Saksan luonnonvarojen hyödyntämistä isänmaan vaurauden kehittämiseksi.
Glauber kehitti myös uudenlaisia uuneja, joiden avulla voitiin saavuttaa entistä korkeampia lämpö­tiloja.
Ravindra Prabhat

Ravindra Prabhat (devanagarilla रवीन्द्र प्रभात, s. 5. huhtikuuta 1969 Mahindwara, Sitamarhi, Bihar, Intia) on intialainen kirjailija.
Jari Grönstrand

Perhe

Grönstrand tapasi pelatessaan Quebec Nordiquesissa pelatessaan Natasha Toupinin. He menivät naimisiin ja saivat kaksi lasta (Niko, s. 1990; Erika, s. 1995). Vuonna 2001 he erosivat ja Toupin muutti takaisin Kanadaan Quebeciin.
Migrash Harusim

Migrash Harusim (hepreaksi ‏מִגְרַשׁ הָרוּסִים‎, engl. Russian Compound) on kaupunginosa läntisessä Jerusalemissa. Migrash Harusim on kooltaan seitsemän hehtaaria (17 eekkeriä) ja sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1860. Brittiläisen mandaatin aikana se oli hallinnollinen keskus. Entisessä keskusvankilassa, joka oli alkujaan venäläisten pyhiinvaeltajien keskus, toimii nykyään Irgunin ja Lehin kaltaisten sionistiryhmien toimintaa esittelevä museo.
Tšuktšien niemimaa

Tšuktšien niemimaa (ven. Чукотский полуостров, Tšukotski poluostrov) on Venäjän ja samalla koko Euraasian itäisin niemimaa Koillis-Siperiassa. Se ulottuu idässä Beringinsalmeen, joka erottaa sen Pohjois-Amerikasta, ja salmen rannalla on Aasian itäisin kohta Dežnevinniemi.  Pohjoisessa niemimaa rajoittuu Jäämereen ja etelässä Beringinmereen, joka on Tyynenmeren pohjoisin osa. Niemimaa kuuluu Tšukotkan autonomiseen piirikuntaan, ja sen asukkaat ovat pääosin tšuktšeja.
AC’97

AC’97 on Intel Architecture Labsin kehittämä, vuonna 1997 julkaisu määritys äänikorttien ja modeemien toteuttamiseksi.
Siihen kuuluu kaksi osaa, emolevyn eteläsiltaan integroitu AC'97 digital controller (DC97) ja koodekit, jotka sisältävät D/A- ja A/D-muuntimet. Näiden välillä on kaksisuuntainen digitaalinen AC-Link. Controller-piiri on piirisarjan valmistajan toteuttama, kun taas koodekkipiireillä on ollut useita valmistajia.
AC’97 1.x sisälsi näytteenottotaajuudeltaan kiinteän 48 kHz, 16-bittisen audion.
AC’97 2.1 lisäsi vaihdettavan näytteenottotaajuuden, mukaan lukien 44,1 kHz aina 96 kHz asti, 18 ja 20-bitin näytteistyksen ja kuuden äänikanavan tuen. Versio 2.2 lisäsi vaihtoehtoisen S/PDIF-tuen.
AC’97 käytettiin yleisesti toteuttamaan emolevylle integroitu äänikortti, joten se korvasi Sound Blaster -yhteensopivuuden PC:n äänikorttistandardina.
AC’97:n tukemat modeemit liitettiin emolevyllä AMR (audio/modem riser) tai CNR (Communications and Networking Riser) -korttipaikkoihin, jotka olivat yleisiä Pentium III/IV ja Athlon-ajan emolevyillä. Modeemeja ei yleensä totetutettu emolevylle integroituna, koska puhelinverkkoon liitettävät laitteet on sertifioitava esim. USA:ssa FCC:llä.
Vuonna 2004 AC'97-määrityksen korvasi Intel High Definition Audio.
Carl Orff

Carl Orff (10. heinäkuuta 1895 München – 29. maaliskuuta 1982 München) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän oli vuodesta 1950 Münchenin musiikkikorkeakoulun professori.
Orffin varhaisista vaiheista on vain vähän tietoa, sillä säveltäjä ei juuri puhunut julkisesti menneisyydestään, mutta hänen natsiyhteyksistään on keskusteltu paljon vuosikymmenien kuluessa. Säveltäjän esitetyin teos Carmina Burana valmistui vuonna 1937. Se on kantaatti, jonka pohjana toimivat useat keskiajalla kirjoitetut laulut ja runot. Carmina Buranan lisäksi Orff sävelsi muun muassa oopperoita, joista mainittakoon Der Mond (Kuu, 1939), Die Kluge (Kuningas ja viisas neitsyt, 1943), Antigonae (1949) ja Astutuli (1953), sekä Carmina Buranan tapaiset näyttämöteokset Catulli carmina (1943) ja Trionfo di Afrodite (1953). Orff yhdisti teoksensa Carmina Burana, Catulli carmina ja Trionfo di afrodite trilogiaksi Trionfi. Orffin teoksissa on keskeistä musiikin ja liikunnallisten elementtien yhdistäminen jatkuvien toistojen aikaansaaman maagisen tehon ohella. Rytmin korostamisessa Orff jatkoi Igor Stravinskyn tyyliä.
Orff kehitti suuren määrän lyömäsoittimia. Hänen huomattavin musiikkipedagoginen teoksensa on Orff-Schulwerk: Musik für Kinder (1930–1935, tekijän uusima 1950–1954).
Dragon Quest XI

Vastaanotto

Peli on saanut täydet 40/40 pistettä Famitsū-lehdeltä.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Kōichi Sugiyama

Kōichi Sugiyama (jap. すぎやま こういち, Sugiyama Kōichi, s. 11. huhtikuuta 1931 Tokio) on japanilainen säveltäjä, jonka tunnetuimmat teokset ovat Dragon Quest -pelisarjan musiikkia.
Kingston Technology

HyperX

HyperX on Kingstonin omistama pelaamiseen keskittyneiden laitteiden tuotemerkki. Sen alla valmistetaan muun muassa headsetteja, näppäimistöjä, SSD-levyjä ja muistikampoja. HyperX sponsoroi monia elektronisen urheilun joukkueita.
Johan Bengtsson

Johan Bengtsson on ruotsalaisen The Sounds -yhtyeen basisti. The Sounds syntyi, kun lapsuudenystävät Felix Rodriguez ja Johan Bengtsson päättivät muodostaa yhtyeen lukiokavereidensa keskuudesta. Yhtyeeseen kuuluu heidän lisäkseen Maja Ivarsson, Jesper Anderberg ja Fredrik Nilsson.