google/wiki40b huggingface dataset:
Vallonjärvi

Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Järvi sijaitsee Vanajaveden äärellä suurimmillaan 650 metriä leveän Haapasaari nimisen kannaksen takana. Vaikka järvien vedenpinnat ovat samalla tasolla, on Vallonjärvi katsottu olevan itsenäinen järvi. Sen pohjoispäähän laskee Vallonoja ja siihen yhtyvän Hallonojan ja Hattianojan yhteinen haara. Vallonoja muuttuu yläjuoksulla Arranojaksi. Vallonojaan laskee Viuhanjärven lyhyt laskuoja. Pohjoisrantaan laskee myös Valkeakosken taajama-alueella virtaava oja. Vallonjärven oma laskujoki on yli 15 metriä leveä ja 250 metriä pitkä. Se laskee Vanajaveteen Kärjenniemenselän Yrjölänlahteen, joka jää Säkkisaaren yläpuolelle. Järven rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä. Järven lähiympäristössä on paljon peltoja ja kuusi maatilaa. Järven lähialueelle tulee Valkeakosken keskustaajaman asuntoalueet. Järven pohjoispään itäiset rannat ovat laskuojan molemmin puolin luononsuojelualuetta. Siellä sijaitsee myös lintutorni.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu kerran kevättalvella 1982. Silloin vesi on ollut kirkasta (sameusluku 2,2 FNU), näkösyvyys 0,3 metriä ja vedenväri oli ruskeaa (väriluku 120 mg (Pt)/l). Ruskea väri johtui humuksesta, jota oli liuennut veteen. Veden sähkönjohtavuus oli 10,9 mS/m, mikä on tavallinen arvo suomalaisissa järvissä. Pintaveden happipitoisuus oli 8,7 mg/l, jolloin hapen kylläisyysaste oli 61%. Veden happamuustaso oli pH 6,5, mutta samalla puskurikyky happamoitumista vastaan oli alkaliteetin mukaan hyvä (0,49 mmol/l). Vaaraa järven happamoitumisesta ei ole. Monet valuma-alueen ojista virtaavat peltoaukeiden läpi, mikä heijastuu korkeina ravinnepitoisuuksina. Fosforipitoisuus oli 53 µg/l ja typpipitoisuus oli 1700 µg/l. Nämä ovat suuria arvoja rehevöityneellekin järvelle. Myös rautaa ja mangaania oli liuennut runsaasti veteen (700 µg (Fe)/l ja 170 µg (Mn)/l). Vaikka nämä tiedot ovat vanhoja, voidaan niiden perusteella tietyin varauksin päätellä jotain järven nykytilasta.

Historiaa

Vuoden 1956 peruskartassa oli Vanajaveden pinta alempana kuin nykyään, koska monet saaret olivat nieminä kiinni mantereessa. Vallonjärven rantoja kiersi leveä suokaistales, jonka takana alkoivat usein peltomaat. Valkeakosken taajaman asuntoalueet Heikkilässä olivat jo järven äärellä. Seuraavassa kartassa vuodelta 1976 on vedenpinta ylempänä ja esimerkiksi Roni on nyt saari. Samalla Vallojärven laskujoki ja tulojoki ovat leventyneet. Haapasaaren kautta on nyt rakennettu seututie 310, jolloin laskujoen yli kulkee silta.
Ahlaisten seurakunta

Historia

Ahlainen perustettiin Ulvilan seurakuntaan kuuluneeksi kappeliseurakunnaksi vuonna 1691. Vuonna 1861 se siirtyi kappeliseurakunnaksi Noormarkun seurakunnan alaisuuteen. Vuonna 1893 Ahlaisista tuli itsenäinen seurakunta..
Vuoden 1926 alussa Ahlaisten seurakunnalla oli 4 295 jäsentä. Vuonna 1929 jäseniä oli 4 283. Rippikoululaisia oli 85 ja kinkerikuntia 8. Seurakunnan kirkkokuoroon kuului 30 henkeä. Vuoden 1943 alkuun mennessä jäsenmäärä oli 3 474 henkeä. Vuoden 1946 lopussa oli jäsenmäärä laskenut 3 465 henkeen. Vuonna 1953 seurakunnan jäsenmäärä oli 3 359. Tällöin mainitaan seurakunnassa olleen sekä evankelisen herätysliikkeen, lestadiolaisuuden että rukoilevaisuuden kannatusta. Vuonna 1968 seurakunnan jäsenmäärä oli laskenut 2 693 henkeen. Seurakunnan väestö oli pääosin maatalous-, pienviljelijä- ja kalastajaväestöä. Seurakunnassa mainitaan tuolloin olleen vähän lestadiolaisuuden sekä rukoilevaisuuden kannatusta. Kirkkokuorossa 20 jäsentä, minkä lisäksi seurakunnassa oli lapsikuoro.
Vuonna 1972 Ahlaisten kunta liitettiin Porin kaupunkiin, mutta seurakunta jatkoi edelleen toimintaansa yhtenä Porin seurakunnista. Vuonna 2015 Ahlaisten seurakunta yhdistyi yhdessä Pihlavan seurakunnan ja Reposaaren seurakunnan kanssa uudeksi Meri-Porin seurakunnaksi.
Kuukausi järvellä

Juoni

Vuonna 1913 naimaton neiti Bentley (Vanessa Redgrave) nautti kesälomastaan Italian Comojärvellä isänsä kanssa ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä. Elokuva sijoittuu 24 vuotta myöhempään aikaan, vuoteen 1937, ja neiti Bentleyn isä on hiljattain kuollut. Puhdistaakseen ilmapiiriä isän menettämisen jälkeen hän päättää palata Comojärvelle yksinään viettämään kuukauden kestävää kesälomaa.
Pian hän tapaa rehdin poikamiehen nimeltä Major Wilshaw (Edward Fox) ja kiinnostuu tästä. Seudulle saapuu kuitenkin myös nuori amerikkalainen neiti Beaumont (Uma Thurman), joka alkaa liehitellä Wilshaw’ta.
Nikkarinkaarron tuulipuisto

Suomen Hyötytuuli Oy:n Nikkarinkaarron tuulipuisto koostuu kymmenestä 3,45 megawatin Vestaksen tuulivoimalasta. Voimaloiden napakorkeus on 137 metriä ja roottorien halkaisija 126 metriä. Tuulipuiston arvioitu vuotuinen sähköntuotanto on 110 000 megawattituntia, joka vastaa noin 6 000 sähkölämmitteisen omakotitalon vuotuista tarvetta.
Nikkarinkaarron tuulipuisto sijaitsee Raahen eteläosassa, noin 28 km etäisyydellä Raahen keskustasta.
Tuulipuiston rakennustyöt alkoivat kesällä 2015, ja puisto vihittiin käyttöön kesäkuussa 2016.

Lupamenettely

Tuulipuisto sijaitsee Raahen eteläosassa, noin 28 km etäisyydellä kaupungin keskustasta. Hankkeen YVA-menettely saatiin päätökseen vuonna 2013. Nikkarinkaarron lisäksi Raahen itäosiin on suunnitteilla viisi muuta tuulivoima-aluetta, joille tehtiin yhteinen ympäristövaikutusten arviointi. Siinä otettiin huomioon kaikkien suunnitteilla olevien tuulipuistojen ympäristövaikutukset sekä niiden yhteisvaikutukset. Nikkarinkaarron tuulivoimapuiston osayleiskaava astui voimaan 12.12.2014.
Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi

Euroopan rahoituksenvakausmekanismi (ERVM; engl. European Financial Stabilisation Mechanism, EFSM) on Euroopan komission alainen hätärahoitusohjelma, joka kerää markkinoilta rahaa käyttäen Euroopan unionin budjettia vakuutena. Budjetin kautta kaikki 27 EU:n jäsenvaltiota ovat osallisina ERVM:n mahdollisissa lainoissa kriisimaille.
ERVM:n lainojen yhteenlaskettu summa on rajoitettu 60 miljardiin euroon. Erillisellä Euroopan rahoitusvakausvälineellä (ERVV; engl. European Financial Stability Facility, EFSF) kapasiteetti on 440 miljardia euroa.
Sekä ERVM että ERVV aiotaan heinäkuussa 2012 korvata Euroopan vakausmekanismilla (EVM; engl. European Stability Mechanism, ESM).
Aarne Pönkänen

Aarne Alfred Pönkänen (14. kesäkuuta 1912 Sortavala – 4. kesäkuuta 1988 Helsinki) oli sodassa palvelut suomalainen tykistöupseeri, joka oli laatimassa 1950-luvulla puolustusvoimien ja erityisesti tykistön ohjesääntöjä ja käsikirjoja.
Pönkänen kävi kadettikoulun 1933–1936 ja toimi ennen sotaa nuorempana upseerina KTR 2:ssa. Talvisodassa hän palveli KTR 1:ssä patterin päällikkönä ja patteristoupseerina. Jatkosodan aikana hän toimi patteristonkomentajana Kranaatinheitinpatteristo 1:ssä ja KTR 1:ssä sekä tykistöryhmän komentajana ja Maaselan ryhmän tykistökomentajana. Sodan jälkeen hän kävi Sotakorkeakoulun 1945–1946 (ye-upseeri 1948) ja jäi kouluun opettamaan tykistötaktiikkaa 1946–1953. Pääesikunnan ohjesääntöosaston päällikkönä Pönkänen toimi 1954–1957. Operatiivisen osaston päällikkönä hän palveli 1957–1958. Uransa päätteeksi Pönkänen johti Tykistökoulua 1958–1960. Sotilasuransa jälkeen Pönkänen toimi useiden maanpuolustusaiheisten lehtien päätoimittajana. 
Ylennykset: vänrikki 1936, luutnantti 1938, kapteeni 1941, majuri 1943, everstiluutnantti 1953, eversti 1957.
Tigranocerta

Tigranocerta (armeniaksi Տիգրանակերտ, Tigranakert) oli kaupunki, joka sijaitsi todennäköisesti lähellä nykyistä Turkin Silvania. Armenian kuningas Tigranes Suuri perusti sen pääkaupungikseen ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Tigranes perusti kaupungin, jotta valtion pääkaupunki olisi lähempänä laajentuneen valtakunnan keskustaa. Kaupunkiin siirrettiin asukaitta Mazakasta Kappadokiasta ja muista hellenististä kaupungeista. Lisäksi sinne muutti armenialaisia uudisasukkaita. Kaupungin lähellä käydyssä Tigranocertan taistelussa Luculluksen johtamat roomalaisjoukot kukistivat Tigranesin joukot vuonna 69 eaa. Lucullus ryösti taistelun jälkeen kaupungin. Saaliin suurudeksi on arvioitu 8 000 talenttia.
Tigranesin kuoltua Armenian pääkaupunki siirrettiin Artaxataan. Tigranocerta säilytti kuitenkin merkityksensä 1100-luvulle saakka. Kaupungin sijainnista ei ole täyttä varmuutta nykytiedoilla.
Huntsman

Historia

Huntsman liittyi hunts-klaaniin jo teini-ikäisenä 1980-luvulla, jolloin muinaista heimoa johti kaksi Huntsmestaria. Hän oli tuolloin hyvin innokas nousemaan klaanissaan johtohahmoksi, mutta hennon olemuksensa ja kimeän äänensä vuoksi kukaan ei ottanut tosissaan nuoren Huntsmanin kunnianhimoa. Vuosia myöhemmin hänestä kasvoi vaikutusvaltainen ja pelätty soturi, joka nousi yksin johtamaan hunts-klaania. Huntsman on vuosien ajan jahdannut taikaolentoja, jonka seurauksena lohikäärmeneuvosto on listannut hänet neljänneksi suurimmaksi uhaksi taikaolentojen yhteiskunnassa. Tämän ohella Huntsman on Rosen alias Huntsgirlin holhooja ja kouluttaja. Hän vei vastasyntyneen tytön pois vanhemmilta, tavoitteenaan kouluttaa Rosesta tulevaisuuden johtaja hunts-klaanille.
Yli kymmenen vuoden ajan Huntsman valehteli Roselle tytön oikeiden vanhempien olleen kuolleena. Totuus kuitenkin paljastui sarjan toisella tuotantokaudella, kun Huntsman löysi keinon päästä eroon ainiaaksi taruolennoista. Hän kiristi kapinoivaa Rosea kaappaamaan viimeisen pääkallon amerikkalaiselta lohikäärmeeltä näyttämällä Rosen vanhempien olevan edelleen elossa. Rose joutui huijaamaan Jakea ja onnistui lopulta kaappaamaan hänet Huntsmanin mieliksi. Julma johtaja sai tilaisuutensa koota kaikki Aztecin pääkallot, kunnes tietää enemmän Jakestä ja tehdä toivomuksensa, mutta Rose petti johtajansa kun iski häntä takaapäin. Hän otti pääkallon käsiinsä ja toivoi hunts-klaanien hävitystä, jonka seurauksena kaikki lohikäärmetatuoinnin omaavat klaanilaiset tuhoutuivat Huntsmanin tavoin.

Ulkonäkö

Suurimmaksi osaksi sarjaa Huntsmanin kasvoja ei näytetty. Ensimmäisen kauden aikana hänet esitettiin varjomaisena hahmona, jolla oli punaiset hehkuvat silmät, jotka näkyivät maskin sisällä. Sarjan saadessa merkittäviä muutoksia toisella tuotantokaudella erityisesti piirrostyylissä, jonka myötä myös Huntsmanin olemusta muokattiin enemmän ihmismäiseksi. Samalla hänen maskinsa muuttui selkeämmäksi, josta erottuivat Huntsmanin ihmissilmät.
Ensimmäisen kauden jaksossa "4. näytös, 15. kohtaus" Huntsmanin kalju takaraivo näkyy hetkellisesti, kun mekaaniset kädet laskevat hänen maskinsa päähän. Huntsmanin kasvot lopulta näkyvät sarjan toisella tuotantokaudella jaksossa "Homecoming", jossa Jake tuhoaa hänen maskinsa tönäistessään Huntsmanin läpi hissin oven. Hän paljastuu olevansa kalju kuten aikaisemmin esitettiin ja muuten normaalinnäköinen ihminen, jolla on suuri syntymämerkki kokonaisesta lohikäärmeestä, joka pääasiassa peittää lähes kokonaan hänen vasemmanpuolen kasvoista.
Ivan Neprjajev

Seuraura

Neprjajev on Lokomotiv Jaroslavlin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä seuran kakkosjoukkueessa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa kaudella 1998–1999. Kaudella 1999–2000 Neprjajev edusti joukkuetta sarjatasoa alempana Pervaja Ligassa. Washington Capitals varasi hänet viidennellä kierroksella 163. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2000. Kaudella 2000–2001 Neprjajev debytoi Jaroslavlin Superliiga-joukkueessa, jossa hän pelasi kymmenen ottelua. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2001–2002 Neprjajev teki siellä 37 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. Hän voitti kauden päätteeksi Venäjän-mestaruuden, kuten myös kauden 2002–2003 päätteeksi. Kaudella 2003–2004 Neprjajev edusti Jaroslavlia myös Spengler Cupissa.
Kaudella 2006–2007 Neprjajev oli tehoilla 17+9=26 Jaroslavlin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin neljännen sijan Dmitri Sjominin kanssa. Kaudella 2007–2008 hän eteni Jaroslavlin kanssa aina Superliigan-finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Salavat Julajev Ufa otteluvoitoin 3-2.
Kaudella 2008–2009 Neprjajev jatkoi uraansa Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä Dinamo Moskovan paidassa. Hän jakoi 14 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Éric Landryn ja Maksim Pestuškon kanssa ja teki Venäjän pääsarjatasoa yhden kauden piste-ennätyksensä 27 tehopisteellään. Kaudeksi 2010–2011 Neprjajev siirtyi Atlantiin, jonka kanssa hän eteni aina Gagarin Cup -finaaleihin saakka häviten ne kuitenkin Salavat Julajev Ufalle otteluvoitoin 4-1. Kaksi seuraavaa kautta Neprjajev pelasi SKA Pietarissa. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella TsSKA Moskovan paitaan. Neprjajev edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa se hävisi kuitenkin finaalissa sveitsiläiselle Genève-Servette HC:lle lukemin 3-5. Hän ei kuitenkaan jatkanut TsSKA:ssa enää toista sopimuskauttaan, vaan sai kauden päätteeksi lähtöpassit.
Neprjajev siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Avangard Omskiin.
Nimilista

Nimilista on joukko ihmisten nimiä, jotka listan aiheen osalta liittyvät läheisesti toisiinsa. Nimilistoja käytetään arkisissa tilanteissa esimerkiksi nimenhuudon yhteydessä. Yleisesti tunnetuilla nimilistoilla on usein negatiivinen sävy.
Nimilistat ja niiden aktiivinen käyttäminen lehdistössä, radiossa, televisiossa ja muissa mahdollisissa tiedotusvälineissä mahdollistaa epäilysten herättämisen listalla olevia kohtaan ja vaikeuttaa heidän toimintaansa. Äärimmäisissä tapauksissa nimilistat voivat olla listalla oleville jopa hengenvaarallisia kriisi- tai sotatilanteessa.
Nimilistoja käytetään muun muassa tietovuotojen yhteydessä, millä pyritään vaikuttamaan politiikkaan, hallintoon tai päätöksentekoon vaikuttavaan yleiseen mielipiteeseen.
Suomessa nimilistoja on käytetty politiikan välineenä 1990-luvun jälkeen useaan otteeseen mm. toimittaja Olli Ainolan paljastaman Tiitisen listan olemassaolon ja Ruusupuu-listan yhteydessä. Suomessa käsittelemättömäksi jäänyt lista on Crowleyn lista. 1970- ja 1980-luvulla puhuttiin Tehtaankadun listasta, jolle oli kerätty suomalaisten puolueiden edustajien Neuvostoliiton suurlähetystölle tekemiä ilmoituksia oman puolueensa todennäköisesti neuvostovastaisista voimista. 1930-luvulla työnantajat keräsivät ns. mustia listoja kommunisteista heidän palkkaamisensa estämiseksi. Mustiksi listoiksi on nimitetty yleensä luetteloita epäsuosioon joutuneista tai epäluotettavista henkilöistä.
Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon laati omaan käyttöönsä ”vihollislistan”, jossa lueteltiin hänen poliittisia vastustajiaan. Nixonin nimilista tuli vuonna 1973 julkisuuteen ja herätti paljon huomiota. Monet Nixonin vastustajat olivat suorastaan ylpeitä nimensä esiintymisestä listalla.
Kukkakorallit

Rakenne

Kukkakorallit ovat joko yksin tai runkokuntina kasvavia keskeissymmetrisiä polyyppejä. Polyypin keskellä on suuaukko, joka johtaa ruoansulatusonteloihin. Suuta ympäröi kuusi tai kuudella jaollinen määrä pyyntilonkeroita, ja ruoansulatusontelo on jakautunut väliseinillä kuuteen osaan. Ne haalivat ruokaa pyyntilonkeroillaan, vievät sen suuaukkoon, josta se painuu ruoansulatusonteloon. Sulamattomat saaliin osat poistuvat saman aukon kautta. Kaikkien kukkakorallien rakenne on perusosiltaan samanlainen, mutta koko vaihtelee kivikorallien muutaman millin polyypeista merivuokkoihin, joiden halkaisija voi olla kymmeniä senttejä.
Jemenin lippu

Jemenin lippu on Jemenin tunnus, joka otettiin käyttöön Pohjois- ja Etelä-Jemenin yhdistyttyä vuonna 1990 Jemeniksi. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Se on pelkkä panarabialainen trikolori, ja viittaukset aiempiin valtioihin on jätetty pois.
Jemenin arabitasavallan eli Pohjois-Jemenin lippu oli käytössä vuosina 1962–1990. Se on puna-valko-musta trikolori ja sen keskellä on vihreä viisisakarainen tähti.
Jemenin kansantasavallan eli Etelä-Jemenin lippu oli käytössä vuosina 1945–1990. Lippu on puna-valko-musta trikolori, jonka tangon puolella on sininen kolmio. Kolmiossa on punainen tähti sosialismin merkkinä.
Stéphane Moulin

Ura

Moulin aloitti pelaajauransa SCO Angers’ssa vuonna 1984. Hän edusti Division 2:ssa pelannutta seuraa kuuden kauden ajan ja pelasi 127 sarjaottelua. Kesällä 1990 hän siirtyi LB Châteauroux’n paitaan ja edusti joukkuetta kahden kauden ajan. Moulin lopetti uransa SO Châtelleraudais’ssa vuonna 1997.
Valmnennusuransa Moulin aloitti Châtelleraudais’ssa heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen vuonna 1997. Moulinin johdolla seura pelasi Ranskan amatööriliiga CFA:ssa ja nousi Moulinin viimeiseksi jääneellä kaudella 2004–2005 Nationaliin. Nousun jälkeen Moulin jätti joukkueen ja siirtyi SCO Angers’n reservijoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi joukkuetta kuuden kauden ajan.
Kesäkuussa 2011 Moulinista tuli Angers’n ykkösjoukkueen päävalmentaja. Moulinin debyyttikausi sujui odotuksia heikommin ja aiemmilla kausilla jopa noususta liigaan taistellut Angers notkahti sijalle 11. Luottamus valmentajaan kuitenkin säilyi ja lopulta työ palkittiin kaudella 2014–2015, kun Angers sijoittui sarjassa kolmanneksi ja nousi pääsarjaan 21 vuoden tauon jälkeen.
Every Song I Hear...

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Yhdysvalloissa, Los Angelesissa. Ohjaajina toimivat Kusti ja Jaakko Manninen. Video sai ensi-iltansa The Voicen Heräämössä 24. helmikuuta 2009.
Kolkyt ja risat

Kolkyt ja risat (Thirtysomething) on yhdysvaltalainen televisiosarja vuosilta 1987–1991. Se kuvaa kahden suuriin ikäluokkiin kuuluvan avioparin elämää. He ovat ajalle tyypillisiä ”juppeja”, nuoria koulutettuja kaupunkilaisia. Aviomiehet Michael (Ken Olin) ja Elliot (Timothy Busfield) työskentelevät omassa mainostoimistossaan, kun taas vaimot Hope (Mel Harris) ja Nancy (Patricia Wettig) ovat valinneet kotiäidin roolin.
Sarja teki televisiohistoriaa esittämällä tiettävästi ensimmäisen miesten välisen intiimin kohtauksen prime time -ohjelma-ajalla.
Kolkyt ja risat -sarjan loivat Edward Zwick ja Marshall Herskovitz ABC-televisioyhtiölle. Sen tyylissä on vaikutteita muun muassa John Saylesin esikoiselokuvasta Return of the Secaucus 7 (1980) ja Lawrence Kasdanin elokuvasta Sisärengas (1983), ja sarja on puolestaan antanut vaikutteita muun muassa brittisarjalle Rimakauhua ja rakkautta.
Anonymously Yours

Anonymously Yours on vuonna 2002 julkaistu yhdysvaltalainen dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Gayle Ferraro. Se dokumentoi naisten hyväksikäyttöä ja myymistä seksiorjiksi Myanmarissa. Elokuva kuvattiin salaa marraskuussa 2000 haastattelemalla myanmarilaisia prostituoituja, heidän perheitään ja sosiaalityöntekijöitä. Kuvamateriaali salakuljetettiin pois maasta.
Miklós Rózsa

Miklós Rózsa (18. huhtikuuta 1907 – 27. heinäkuuta 1995) oli unkarilaissyntyinen säveltäjä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvamusiikista, kuten Ben-Hurista (1959), jolla hän voitti Parhaan musiikin Oscar-palkinnon.
Rózsa syntyi Budapestissa ja tutustui jo lapsena vanhempiensa kautta unkarilaiseen perinne- ja taidemusiikkiin; isä oli hyvin toimeen tuleva tilanomistaja ja teollisuusmies sekä musiikin harrastaja ja äiti klassinen pianisti. Miklós alkoi 5-vuotiaana soittaa viulua, sitten alttoviulua ja pianoa.
Rózsa muutti Leipzigiin, Saksaan. Hänen oli tarkoitus opiskella kemiaa, mutta hän päätyi opiskelemaan täyspäiväisesti musiikkia Leipzigin konservatorioon Hermann Grabnerin johdolla. Rózsa sai pian julkaistuiksi ensimmäiset teoksensa, jousitrion op. 1 ja pianokvinteton op. 2. Hän sai vuonna 1929 diplominsa cum laude -arvosanoin. Marcel Duprén kehotuksesta Rózsa siirtyi Pariisiin, jossa häneltä valmistuivat muiden muassa Unkarilainen serenadi op. 10 pienelle orkesterille sekä Teema, muunnelmia ja finaali op. 13. Viimeksi mainittu otettiin vastaan huomattavan hyvin, ja sen esityksiä johtivat arvostetut kapellimestarit, kuten Charles Münch, Karl Böhm, Georg Solti, Eugene Ormandy ja Leonard Bernstein.
Rózsa kiinnostui ystävänsä, säveltäjä Arthur Honeggerin johdattamana elokuvamusiikista 1930-luvulla. Hän lähti Alexander Kordan kanssa Hollywoodiin, jossa valmistui Rózsan säveltämä elokuva Bagdadin varas (1940). Säveltäjä jäi Kaliforniaan loppuiäkseen ja ehti sinä aikana työstää musiikkia yli sataan elokuvaan. Uransa aikana hän oli kaikkiaan 17 kertaa ehdolla Oscarin saajaksi ja myös sai palkinnon kolme kertaa: Ben-Hurin lisäksi Noidutusta (Spellbound, 1945) ja Kaksoiselämästä (A Double Life, 1947).
Rózsan myöhempiä elokuvia olivat Sherlock Holmesin yksityiselämä (The Private Life of Sherlock Holmes, 1971), Sinbad, merten sankari (The Golden Voyage of Sinbad, 1974) ja Viimeinen kirja (Providence, 1977). Sherlock Holmesin yksityiselämän elokuvamusiikin materiaali pohjautui osin aiempaan viulukonserttoon, jonka hän oli omistanut Jascha Heifetzille vuonna 1956. Rózsan muuhun konserttimusiikin kuuluvat mm. Sinfonia Concertante (op. 29) viululle, sellolle ja orkesterille, sekä János Starkerin tilaama sellokonsertto (1969).
Säveltäjä kuoli Los Angelesissa 88-vuotiaana. Häneltä jäi leskeksi Margaret Finlason, jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta. Pari oli ollut naimisissa vuodesta 1943.
Timo H. A. Koski

Timo Huoti Antero Koski (21. maaliskuuta 1948 Ylitornio – 8. huhtikuuta 1988 Lontoo, Englanti) oli tekniikan lisensiaatti, joka toimi Nokia Oyj:n:n johtotehtävissä 1983–1988.
Koski tuli vuoden 1983 alussa Siemensiltä Nokia Elektroniikka -teollisuusryhmään perustetun Informaatiojärjestelmät-yksikön vetäjäksi. Vuonna 1985 hänestä tuli Nokia Elektroniikan johtaja Kurt Wikstedtin jälkeen ja hän toimi Nokian sisäisen hallituksen jäsenenä 1986–1988. Hänellä oli merkittävä rooli Nokian kulutuselektroniikkahankkeisa, muun muassa Saloran ja Luxorin ostossa ja Nokian keskittymisessä matkapuhelinalalle.
Koski kuoli yllättäen liikematkalla keväällä 1988, mikä aiheutti yhtiössä paniikin, ja tapahtumaketjulla arvellaan olleen vaikutusta myös pääjohtaja Kari Kairamon mielenterveydellisen tilan huononemiseen. Kairamo saattoi loppuun ja julkaisi Kosken kuoleman jälkeen työn alla olleen tekniikan alan väitöskirjan. Väitöskirja käsitteli yrityksen omistusjärjestelyjen vaikutusta kilpailuetuun.
Kosken väitöstilaisuuden päivämäärä oli päätetty jo ennen Kosken kuolemaa ja tilaisuus tiettävästi pidettiin, ilman väittelijää, kesäkuussa 1988. Tämä tarkoittaa, että väitöskirja oli esitarkastuksessa hyväksytty.
Heidi Peltoniemi

Heidi Peltoniemi on suomalainen sellisti. Hän opiskeli barokkiselloa ja viola da gambaa Sibelius-Akatemiassa Markku Luolajan-Mikkolan johdolla. Häntä opettivat lisäksi Pariisin konservatoriossa Christophe Coin ja Bruno Cocset. Peltoniemi on esiintynyt Volante-kvartetin, Opus X -yhtyeen ja Helsingin Barokkiorkesterin kanssa useissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa. Vantaan barokki -festivaalilla Peltoniemi tuli valituksi "vuoden nuoreksi taiteilijaksi" 2008. Hänen instrumenttinsa on Thomas Edlingerin Prahassa rakentama sello vuodelta 1718.
Peltoniemi on levyttänyt huilisti Pauliina Fredin ja cembalisti Aapo Häkkisen kanssa Naxokselle kaksi levyä Franz Xaver Richterin sonaatteja.
SAXS

SAXS (engl. Small-Angle X-ray Scattering) eli pienkulmaröntgensironta on materiaalitieteen tutkimusmenetelmä, jolla saadaan tietoa materiaalien rakenteesta nanometrien kokoluokassa. Menetelmä perustuu tutkittavan näytteen röntgensäteilyn sirontakuvion tulkintaan ja se antaa siten epäsuorasti tietoa näytteen rakenteesta. SAXS-mentelmällä voidaan selvittää muun muassa proteiinien tai muiden hiukkasten muoto liuoksessa, aineiden nanorakenne ja erilaisten materiaalien fraktaalidimensio, kunhan tutkittavat rakenteet tai hiukkaset ovat suuruusluokaltaan 1 – 100 nm.
Pienkulmaröntgensironnassa röntgensäde tunkeutuu tutkittavaan näytteeseen, vuorovaikuttaa näytteen elektronien kanssa ja siroaa elastisesti eli ilman että säteen energia vähenee sirontaprosessissa. Menetelmä perustuu säteiden sirontaan hyvin pieniin kulmiin alkuperäiseen säteen suuntaan verrattuna, joten siitä etuliike pienkulma. Sirontakulma on kääntäen verrannollinen sirottavan rakenteen kokoon.