google/wiki40b huggingface dataset:
Louhi (Kerimäki)

Louhi (aiemmin Ruokojärvi) on kylä entisen Kerimäen kunnan alueella, nykyisin Savonlinnan kaupungissa, noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen.  Kylässä on noin 600 asukasta. Kyläkeskus on asemakaavoitettu ja kuuluu kunnallisen vesihuoltoyhtiön vesijohto- ja viemäriverkoston piiriin. Kerimäen vedenottamo sijaitsee kylän eteläosassa Keplakon alueella. Louhella sijaitseva Nordkalk Oy:n kalkkikaivos ja -tehdas on rakennettu 1940-luvulla (Ruskealan Marmori Oy). Kaivoksen ja tehtaan toiminta loppuu kesäkuussa 2019.

Palveluita

Kylässä toimii alakoulu, jossa on noin 50 oppilasta. Koulun yhteydessä on esikoulu ja ryhmäperhepäiväkoti. Kyläkeskuksessa on kuntorata/hiihtolatu, jonka pituus on 1,7 km. Muita liikuntapaikkoja ovat jääkiekkokaukalo, urheilukenttä ja uimarannat Löksällä ja Keplakolla. Urheiluseura Louhen Lukko. Kyläkauppana toimi kesäisin Annen valinta. Muita palveluja on muun muassa parturi Kikka.
Yhdysvaltojen kauppasodat

Yhdysvaltojen kauppasodat tarkoittaa presidentti Donald Trumpin käynnistämiä pyrkimyksiä neuvotella Yhdysvaltojen edun mukaisia kauppasopimuksia ja pienentää Yhdysvaltojen kroonista kauppataseen alijäämää. Presidentti Trump on asettanut tariffeja Kanadalle, Meksikolle, Kiinalle sekä Euroopan unionille. Kiinan presidentti Xi Jinping on puheessaan kehottanut kansalaisia valmistautumaan pitkään marssiin, ja Kiinan pyrkimys sietää Yhdysvaltojen kauppasodan vaikutukset saattaa kestää viisitoista vuotta.

Euroopan unioni ja kauppasodan uhka

Jose Manuel Barroson mukaan Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välinen kauppasota tulee olemaan vahingollisempi kuin Yhdysvaltojen ja Kiinan välinen kauppasota. Kauppasopimus Euroopan unionin kanssa on epätodennäköinen, koska Yhdysvallat haluaa sopimukseen mukaan maataloustuotteet. Trump haluaa myös kauppasopimuksen Brexitin jälkeisen Iso-Britannian kanssa. Trump kannattaakin Britannian eroamista Euroopan unionista.

Kiistakapulana ulkomailta tuotavat autot

Joulukuussa 2018 Trump on sanonut, että hänellä ei ole välitöntä aikomusta lisätä saksalaisille autoille tariffeja. Autotariffien lisääminen vaarantaisi Euroopan jo muutenkin vaikeuksien kanssa painiskelevan talouskasvun, ja Euroopan unioni kärsii samanaikaisesti Brexitistä. Trump on myös painostanut Japania autojen viennistä Yhdysvaltoihin, ja on lisäämässä painostusta ennen vuoden 2020 presidentinvaaleja.

Kauppasotien vahingolliset vaikutukset

Toukokuussa 2019 OECD on varoittanut, että Kiinan ja Yhdysvaltojen kauppasota satuttaa Yhdysvaltojen taloutta ja maailmantaloutta. OECD:n laskelman mukaan vahinko on 600 miljrdia Yhdysvaltain dollaria. Yhdysvaltain keskuspankin pääjohtaja Jerome Powell on sanonut, että keskuspankki tulee elvyttämään tarvittaessa.

Yhdysvaltojen uhattu asema ainoana supervaltana

Kiina on syyttänyt Yhdysvaltoja maailmanhistorian suurimman kauppasodan käynnistämisestä.
Kiinan kauppasodassa on kyse nousevasta supervallasta, joka ei salli vapaata Kiinan markkinoilla investoimista ja toimimista ulkomaalaisille. Kauppasodan päättymiseksi Kiinan pitäisi tehdä reformeja ja avata talouttaan ulkomaalaisille. Kauppasodan päättyminen vaatisi Xi Jinpingiltä "nöyryyttäviksi koettuja myönnytyksiä".
Samoihin aikoihin Yhdysvallat on lisännyt kiinalaisen verkkoyhtiö Huawein mustalle listalle. Toukokuun lopussa 2019 sanomalehti Los Angeles Times on kirjoittanut, että Kiinan ja Yhdysvaltojen konfliktia kutsutaan kauppasodaksi, mutta siinä on kyse suuremmasta yhteenotosta.
3. kesäkuuta 2019 pitämässään puheessa ulkoministeri Mike Pompeo vaati Kiinaa viettämään Tiananmenin aukion välikohtauksen 30-vuotispäivää. Pompeo myös sanoi että Kiina pyrkii olemaan maailman mahtavin talous- ja sotilaallinen mahti sekä Kiinalla on pyrkimys levittää totalitaarista yhteiskuntavisiotaan maailmanlaajuisesti.

Kiinan ja Yhdysvaltojen kauppasodasta hyötyvät maat

Vietnam on yksi suurimmista kauppasodista hyötyjistä. Tuotantoa siirtyy Kiinasta Vietnamiin. Muita hyötyjiä ovat Bangladesh, Indonesia, Thaimaa sekä Intia.
Taiwanin presidentin Tsai Ing-wenin mukaan Taiwan hyötyy kauppasodasta.
Keski-Vuosaari

Luonnehdinta alueesta

Yleiskaavassa 2002 Vuosaaren 1960-luvulla rakennettu kerrostaloalue on merkitty kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi alueeksi yhtenäisenä säilyneen ja aikakautta hyvin edustavan ympäristön vuoksi. Kaupunkisuunnitteluvirasto laatii alueelle rakennetun ympäristön suojelu- ja kehittämisperiaatteet. Pohjoisessa on vanha ostoskeskus (ns. pohjoinen ostari), siitä etelään alueen keskellä urheilukenttä, ja etelässä Vuosaarentie rajaa vanhan Vuosaaren uudesta keskustasta, Kallahdesta ja Aurinkolahdesta. Koko lähiön lävistää pohjois-eteläsuunnassa kapea puistoalue, jonka läpi kulkee noin 1,7 kilometriä pitkä kevyen liikenteen väylä, Vuosaaren puistopolku.
Suurin osa taloista on matalia, pitkiä lamellitaloja. Korkeita rakennuksia on suhteellisen vähän: kahdeksankerroksiset talot, kuten Viljo Revellin suunnittelema Asunto Oy Säästömasto Punakiventiellä, sijoittuvat lähiön eteläosaan. Mainitsemisen arvoisia erikoisuuksia ovat originellit terassitalot puretun eteläisen ostoskeskuksen vieressä ja pohjoisen ostoskeskuksen maamerkkeinä toimivat Kivisaarentien yhdeksänkerroksiset tornit, jotka muistuttavat etäisesti Revellin Tapiolaan suunnittelemia Länsikorkean tornitaloja. Mäen päällä oleva Merikorttitien alue on erilainen; kuusikerroksiset pistetalot ovat melkein samanlaisia kuin Viherlaaksonranta 10:n talot.
Pohjoispuolella on pieni ostoskeskus, vieressä on Kangaslampi, jossa on pieni saari. Lammen ympärillä oleva Ilveskorvenpuisto on kaunis puistoalue. Urheilukentän kaakkoispuolella Lokkisaarentien ja Punakiventien välissä on Punakivenpuisto, jossa on lampi.
Uudempaa 2000-luvun täydennysrakentamista on Porslahdentien itäpuolella, jotka ovat pääosin pientaloja.
Niinisaarentieltä pääsee Vuosaaren huipulle, joka on noin 60 metriä korkea täyttömäki. Näkymät vasemmalta oikealle: Mölandetin oikealla puolella pikkusaaren takana Skogsholmen, sitten avoin näkymä Sipoonselälle, Krokholmen suunnilleen yhtä kaukana kuin Skogsholmen, sataman edustalla Pikku Niinisaari, siitä oikealle Musta-Hevonen. Laivaväylä kulkee Pikku Niinisaaren ja Krokholmenin välistä. Lännessä erottaa juuri ja juuri Malminkartanonhuipun (etäisyys 18 km) ja Meilahden sairaalan (15 km), Porvoon suunnalla Sköldvikin (Kilpilahden) (23 km).
Toinen pohjoissuunnassa oleva luontokohde on Mustavuoren lehto. Ulkoilutie lähtee Niinisaarentieltä samasta paikasta kuin täyttömäelle johtava tie.
Aleksei Gornostajev

Aleksei Maksimovitš Gornostajev (18. helmikuuta 1808 Vyksa, Nižni Novgorodin kuvernementti – 18. joulukuuta 1862) oli venäläinen arkkitehti, joka tunnetaan ortodoksisten kirkkojen suunnittelijana ja uusvenäläisen tyylin edustajana. Eräs hänen töistään on Uspenskin katedraali Helsingissä.
Gornostajev aloitti arkkitehtuuriopintonsa vuonna 1822 Moskovassa Domenico Gilardin johdolla. Hän muutti vuonna 1825 Pietariin ja opiskeli Vasili Stasovin oppilaana Tsarskoje selossa. Hän avusti Aleksandr Brjullovia Pietarin Mihailovski-teatterin suunnittelussa. Vuosina 1834–1838 Gornostajev täydensi opintojaan Italiassa. Palattuaan hän oli kahden vuoden ajan yhtenä Talvipalatsin restaurointiin osallistuneista arkkitehdeista, mutta siirtyi sen jälkeen itsenäisten suunnittelutöiden pariin. Vuodesta 1843 hän työskenteli Venäjän sisäministeriön arkkitehtina. Pietarin taideakatemia myönsi Gornostajeville vuonna 1838 akateemikon arvon ja vuonna 1849 hänet nimitettiin taideakatemian professoriksi. Hän sai vuonna 1859 kollegineuvoksen arvonimen. Gornostajev kuoli vuonna 1862 vesipöhöön.
Gornostajevin ensimmäisiin itsenäisiin suunnittelutöihin kuuluivat Orlov-Denisovin suvun datša Pietarin Kolomäessä (1839–1841) ja Šišmarjovin talon muutostyöt Nevski prospekt 3:ssa. Hän suunnitteli useita kirkkoja ja kappeleita Valamon luostariin sekä Staraja ja Novaja Ladogan kaupunkien useisiin luostareihin. Pietarissa hänen päätyönsä ovat Pyhän Sergein rannikkoluostarin uusi kirkko (1856–1857) ja Guslitskin luostarin kappeli (1860–1861, tuhoutunut). Hän suunnitteli myös kotikirkot sisäministeriön taloon (1856) ja uuteen Mihailovskin palatsiin (1859) sekä Pyhän Andreaan katedraalin uudet sisätilat (1858). Gornostajev alkoi 1840-luvun lopulta alkaen käyttää kirkollisissa rakennuksissaan uusrenessanssin sijasta uusvenäläistä ja uusbysanttilaista tyyliä. Helsingin Uspenskin katedraalin hän piirsi vuosina 1859–1860, mutta se valmistui vasta kuusi vuotta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1868. Työn saattoi loppuun hänen oppilaansa Ivan Varnek.
Tennilä (Rovaniemi)

Tennilä on kylä Rovaniemellä Yläkemijoen alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Kylässä on asutusta sen läpi virtaavan Kemijoen molemmin puolin.
Entinen kansanedustaja Esko-Juhani Tennilä on kotoisin Tennilän kylästä.
Kennoperhokala

Koko ja ulkonäkö

Kennoperhokala kasvaa 15 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä, yleisväri on keltainen ja tummemmat suomunreunat muodostavat vinoruutukuvion. Silmän läpi kulkee musta juova, ja pyrstön kärki on musta.

Alkuperä

Kennoperhokala elää Fidžillä ja Indopasifisella merialueella.

Käyttäytyminen

Kennoperhokala viihtyy suojaisilla koralliriutoilla ja laguuneissa. Se liikkuu usein yksin tai pareittain 1–15 metrin syvyydessä.

Ravinto

Kennoperhokala syö koralleja, merivuokkoja, äyriäisiä ja levää.
Vallan kääntöpuoli

Tuotanto

Elokuvan kuvitteellisen demokraattipoliitikko Morrisin puheisiin päätyi paljon George Clooneyn toimittajaisän ajatuksia: tämä on pyrkinyt kongressiin vuonna 2004. Poika-Clooney hyödynsi esimerkiksi isänsä jo 1970-luvulla kirjoittamia lehtiartikkeleita. Jotkut totesivat Morrisin hahmon muistuttavan sittemmin skandaaliin sekaantunutta John Edwardsia, joskin ohjaajan mukaan hahmoon on poimittu paloja useista eri ihmisistä.
Victor Oladipo

Kehinde Babatunde Victor Oladipo (s. 4. toukokuuta 1992 Upper Marlboro, Maryland) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän edustaa kaudella 2018–2019 NBA-liigan Indiana Pacersia. Aiemmin hän on pelannut yliopistokoripalloa Indianan yliopiston joukkueessa sekä NBA:ssa Orlando Magicissa kaudet 2013–2016 ja Oklahoma City Thunderissa kauden 2016–2017.
Oladipo varattiin vuoden 2013 NBA:n varaustilaisuudessa, koko tilaisuuden toisena pelaajana.
Joseph Paul-Boncour

Joseph Paul-Boncour (4. elokuuta 1873 Saint-Aignan – 28. maaliskuuta 1972 Pariisi) oli ranskalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli lyhyesti Ranskan pääministerinä vuodenvaihteessa 1932–1933 ja osallistui vuonna 1945 Ranskan edustajana Yhdistyneiden kansakuntien (YK) perustamiseen.
Paul-Boncour suoritti lakitieteen tutkinnon Pariisin yliopistossa ja toimi aluksi asianajajana. Nuoruudessaan hän osoitti kiinnostusta ammattiliittojen toimintaan ja auttoi lakiosaston perustamisessa työneuvostoille (Bourses du Travail). Vuosina 1899–1902 hän oli pääministeri Pierre Waldeck-Rousseaun henkilökohtaisena sihteerinä. Paul-Boncour valittiin vuonna 1909 parlamentin edustajainkamariin ja hän toimi lyhyesti työministerinä vuonna 1911. Hän edusti tasavaltalaissosialistista puoluetta (Parti Républicain-Socialiste) vuoteen 1914, jolloin putosi parlamentista. Vuosina 1919–1931 hän oli edustajainkamarissa uuden Sosialistisen puolueen (Parti Socialiste Français) edustajana. Vuonna 1931 Paul-Boncour valittiin senaattiin. Hän erosi sosialistipuolueesta ja hänen johdollaan joukko pienempiä maltillisia vasemmistoryhmiä perusti uuden Union Socialiste Républicaine -nimisen puolueen. Paul-Boncour oli Ranskan sotaministerinä 1932, pääministerinä joulukuusta 1932 tammikuuhun 1933 sekä ulkoministerinä joulukuusta 1932 tammikuuhun 1934, tammikuusta kesäkuuhun 1936 ja hetkellisesti maaliskuussa 1938. Hän oli samanaikaisesti myös Ranskan pysyvänä edustajana Kansainliitossa 1932–1936.
Paul-Boncour vastusti kesällä 1940 poikkeusvaltuuksien myöntämistä marsalkka Philippe Pétainille ja kannatti sodan jatkamista Saksaa vastaan Algerista käsin. Hän kuului vuonna 1944 vastarintaliikkeen asettamaan neuvoa-antavaan edustajakokoukseen (Assemblée consultative). Paul-Boncour osallistui Ranskan edustajana San Franciscon konferenssiin ja allekirjoitti Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan. Hän oli vielä parlamentin ylähuoneen eli tasavallan neuvoston jäsenenä 1946–1948. Paul-Boncour kuoli 98-vuotiaana vuonna 1972.
Adenylaattisyklaasi

Adenylaattisyklaasi (AC) on entsyymi, joka katalysoi syklistä adenosiinimonofosfaatin (cAMP) synteesiä ATP-molekyylistä. Adenylaattisyklaasin toimintaa säätelee G-proteiini. Adenylaattisyklaasin entsyyminumero on EC 4.6.1.1 ja CAS-numero 9012-42-4.
Antti Häkkänen

Ura

Häkkänen on valmistunut oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta. Pro gradu -tutkielman hän kirjoitti oikeushistoriasta.
Häkkänen on kotoisin Etelä-Savon Mäntyharjulta ja on toiminut Mäntyharjun kunnanvaltuustossa vuodesta 2009. Häkkänen valittiin Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajaksi marraskuussa 2011 kaksivuotiskaudelle 2012–2013. Loppuvuodesta 2012 liiton tuolloinen varapuheenjohtaja Saul Schubak herätti Facebookissa kohua mielipiteellään lapsilisien poistamisesta. Häkkänen ilmoitti, että Schubakista on haittaa liitolle ja toivoi tämän eroa, minkä jälkeen Schubak erosi. Tammikuussa 2013 Häkkänen erosi puheenjohtajan tehtävästä kesken kauden ja siirtyi pääministeri Jyrki Kataisen erityisavustajaksi. Häkkänen on työskennellyt myös liikenne- ja kuntaministeri Paula Risikon erityisavustajana.
Häkkänen oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014 kokoomuksen ehdokkaana, mutta ei tullut 124 49 äänellä valituksi. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän oli ehdolla uudesta Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Hän sai 6 216 ääntä ja tuli valituksi kansanedustajaksi.
Häkkänen valittiin kokoomuksen varapuheenjohtajaksi kesäkuussa 2016 pidetyssä puoluekokouksessa suurimmalla äänimäärällä. Tasavallan presidentti nimitti hänet oikeusministeriksi Sipilän hallitukseen perjantaina 5. toukokuuta 2017.
2017 Häkkänen valitsi avustajakseen kokoomuksen entisen kansanedustajan Tapani Mäkisen. Savon Sanomat kuvaili Mäkisen nimitystä "hyvin erikoiseksi", sillä häntä epäiltiin julkisuudessa taloudellisista laiminlyönneistä ja korruptiosta. Mäkinen irtisanoutui itse huhtikuussa 2018 häneen kohdistuvien rikosepäilyjen takia.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Häkkänen valittiin jatkokaudelle 20 231 äänellä, mikä oli koko maassa kolmanneksi eniten.

Yksityiselämä

Häkkänen ja hänen kihlattunsa juristi Henna Pajulammi saivat marraskuussa 2018 tyttären ja avioituivat syyskuussa 2019.
Viisitahtimoottori

Viisitahtimoottori on neli- ja kaksitahtimoottoreiden puolia yhdistävä ottomoottori.
Britannialaisten kehittämässä viisitahtimoottorissa on kolme sylinteriä, joista kaksi toimii tavallisen nelitahtimoottorin periaatteella. Viimeiseen, eli kolmanteen sylinteriin ohjataan näiden kahden sylinterin pakokaasut. Sylinteri siis saa kahden ensimmäisen sylinterin pakokaasuista käyttövoimansa.
Robert Falla

Robert Alexander Falla (21. heinäkuuta 1901 Palmerston, Uusi-Seelanti − 23. helmikuuta 1979 Eastbourne, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen lintutieteilijä.
Robert Fallan vanhemmat olivat rautatievirkailija George Falla ja Elizabeth Kirk. Hän opiskeli Auckland University Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1927. Hän toimi eläintieteen assistenttina British, Australian and New Zealand Antarctic Research Expedition (BANSARE) -nimisellä tutkimusmatkalla Discovery-aluksella 1929–1931. Hän oli perustamassa Uuden-Seelannin lintutieteellistä yhdistystä (Ornithological Society of New Zealand) ja toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän oli myös Royal Australasian Ornithologists Unionin (RAOU) jäsen ja sen puheenjohtaja 1951–1952, sekä Uuden-Seelannin luonnonsuojeluneuvoston puheenjohtaja 1962–1975. Uuden-Seelannin yliopisto luovutti hänelle kunniatohtorin arvonimen. Hän työskenteli monissa Uuden-Seelannin museoissa, muun muassa Wellingtonin Dominion Museumin johtajana 1947–1966.
Falla avioitui Elayne Mary ”Molly” Burtonin kanssa Te Arohassa 18. toukokuuta 1928 ja heille syntyi kolme lasta.
Falla nimesi linnuista uudenseelanninviistäjän (Pterodroma pycrofti) ja tasmanianmeriliitäjän (Procellaria westlandica).
Qt (kehitysympäristö)

Historia

Qt:n ensimmäinen julkinen versio 0.90 julkaistiin 20. toukokuuta 1995. Alusta alkaen Qt on julkaistu sekä avoimella että kaupallisella lisenssillä.
Qt valittiin julkaisunsa aikaan 1996, tuolloin vain Linux-käyttöjärjestelmälle tarkoitetun KDE-työpöytäympäristön kehitysympäristöksi. Qt oli tuolloin saatavilla vapaasti vain "ei-kaupalliseen käyttöön", mikä sai GNU-projektin aloittamaan KDE:n kanssa kilpailevan GNOME-projektin. Qt julkaistiin myöhemmin vapaan lähdekoodin kriteerit täyttävällä GPL-lisenssilla ja maaliskuussa 2009 LGPL:llä, joten sitä voi käyttää vapaasti myös kaupallisissa ohjelmissa.

Yritys

Qt:n alkuperäinen kehittäjä oli norjalainen Trolltech, jonka Nokia osti vuonna 2008. Maaliskuussa 2011 Ohjelmistoyhtiö Digia osti Nokialta Qt:n lisensointi- ja palveluliiketoiminnan. Nokia jatkoi Qt-teknologian kehittämistä, mutta Digia vastaa teknologian kaupallisesta lisensoinnista ja palveluliiketoiminnasta. Elokuussa 2012 julkistettiin, että Digia ostaa koko Qt-kehitysympäristön Nokialta. Kaupan myötä Digia vastasi kaikista Qt-teknologiaan liittyvistä toiminnoista, joista aiemmin on huolehtinut Nokia. Näitä ovat muun muassa tuotekehitys, sekä kaupallisen ja avoimen lähdekoodin lisensointi- ja palveluliiketoiminta, jonka Digia osti jo aikaisemmin maaliskuussa 2011. Kaupan merkittävimpänä tavoitteena on parantaa Digian asemaa Qt-ekosysteemissä ja laajentaa Qt-teknologian saatavuutta yhä useammalle alustalle.  Digia eriytti Qt-liiketoiminnan kokonaan omistamaansa Qt Company tytäryhtiöön.
Qt Company on kertonut vuonna 2019 mikrokontrollereille suunnatusta Qt-versiosta.

Tekniikka

Qt-kirjaston oliot välittävät tietoa toisilleen signaaleilla ja lovilla (engl. signals and slots). Ratkaisu on ollut käytössä toteutuksen ensijulkaisusta lähtien vuonna 1994. Menetelmän tavoite on korjata kaksi callback-funktioiden heikkoutta: parantamalla tyyppiturvallisuutta ja vähentää riippuuvuutta tiedosta mitä callback-funktiota käsittelijän on kutsuttava. Tekniikka toteuttaa havainnoitsija-suunnittelumallin. Vastaava toteutus on myös muun muassa Boost-kirjastossa.
Qt:ssa luokka voi toteuttaa yhden tai useampia signaaleja ja yhden tai useampia lovia. Signaalit voidaan kytkeä mihin tahansa haluttuun määrään lovia connect()-funktiolla. Lovi on kuin mikä tahansa luokan jäsenmetodi ja sitä voidaan kutsua suoraan, mutta se on määriteltävä loveksi avainsanalla.
Signaalilla ei ole omaa toteutusta. Signaalin lähettämistä kutsutaan emittoimiseksi (engl. emit).
Kings Bastion

Kings Bastion on Gibraltarilla sijaitseva linnake, joka rakennettiin Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen aikana 1779–83 ja se otti osaa tykistötaisteluihin vihollisen laivojen kanssa. Nykyisin linnakkeessa toimi vapaa-ajan keskus.

Historia

Kings Bastionin suunnitteli William Green, joka oli tullut Gibraltarille vuonna 1761 pääinsinööriksi. Kings Bastion rakennettiin hänen ehdotuksensa ja suunnitelmansa mukaisesti Line Wallin keskelle tehostamaan sen puolustusta. Rakennelman peruskivi valettiin vuonna 1773 ja se valmistui kokonaisuudessaan kolmessa vuodessa. Linnake oli tarpeeksi suuri 800 miehen varuskunnalle. Linnake pääsi vakavampaan käyttöön vuonna 1779 Espanjan ja Ranskan aloitettua Gibraltarin piirityksen vuonna 1779. Se osoittautui ratkaisevan tärkeäksi espanjalaisten ja ranskalaisten sitä vastaan toteuttamassa hyökkäyksessä vuonna 1782. 13. syyskuuta aloitettu hyökkäys toteutettiin niin sanotuilla kelluvilla pattereilla, eli hyökkäystä varten muokatuilla laivoilla. Niillä oli muun muassa vahvistetut kannet ja vesipumppujärjestelmä palojen sammuttamiseksi. Ne kuviteltiinkin uppoamattomiksi, mutta Kings Bastionin tykit käyttivät niitä vastaan varotoimista huolimatta tehokkaiksi osoittautuneita paloammuksia.
1800-luvulla linnakkeeseen rakennettiin parakkeja ja vuonna 1874 sen yhteyteen rakennettiin 12,5 tuuman tykki. Linnakkeen jäätyä puolustuskäytöstä se alkoi rappeutua. 1960-luvulla linnoituksen viereen rakennettiin sähkövoimala. Linnakkeen tiloja käytettiin esimerkiksi öljyn säilömiseen ja hallinnon tiloina. Voimala purettiin vuonna 2005 linnakkeen entisöintitöiden yhteydessä sen vanhennettua jo 1980-luvulla. Nykyisin linnakkeessa toimii vuonna 2008 avautunut vapaa-ajan keskus
Storyfilmi

Story Filmi Oy (usein myös Storyfilmi, StoryFilmi tai Storyfilms) on suomalainen mainos- ja muihin tilauselokuviin sekä myöhemmin myös televisio-ohjelmatuotantoon erikoistunut tuotantoyhtiö. Sen perustivat Paul Brück, Erkki Kivi ja Juha Tapaninen vuonna 1978.
Storyfilmi oli 1980–1990-luvuilla yksi Suomen suurimmista mainoselokuvayhtiöistä, jonka piiriin kuuluivat 1980-luvun lopulla emoyhtiön lisäksi oma äänilevystudio, mainosvalokuvaamo, yritysvideoyksikkö sekä toimintaa Suomen lisäksi myös Tanskassa. Storyfilmin osakkeilla käytiin kauppaa Arvopaperipörssin OTC-listalla. Suomen 1990-luvun alun lamavuosina Storyfilmi joutui taloudellisiin vaikeuksiin, mutta omistajat perustivat uuden samannimisen yhtiön 1993.
Sekä mainoselokuvissa että yritysvideoissa Storyfilmin tekijät pyrkivät uudistamaan kerrontaa korostamalla tarinan merkitystä ja kuluttajanäkökulmaa pelkän itsekehun sijasta. Yhtiön tuottamiin mainoselokuviin kuuluivat Valion Maitoa maalta (1982) ja Kari Grandi (1970-luvun puolivälistä lähtien) sekä Elovenan Rekkamies (1986). Storyfilmin yritys- ja tiedotusvideoasiakkaisiin kuuluivat Suomen valtio, monet suomalaiset suuryritykset ja Taloudellinen tiedotustoimisto (Inforfilm).  
Vuonna 1998 Erkki Kivi luopui osakkuudestaan, jolloin Tapaninen osti Storyfilmin kokonaan itselleen ja nimitti toimitusjohtajaksi Ari Lohenojan. Storyfilmi alkoi tuottaa myös televisio-ohjelmia, kuten Aaken ja Sakun kesäkeittiö ja Iskelmäprinssi.
Juha Tapanisen jäätyä yhtiöstään sairauseläkkeelle ja kuoltua 2013 Story Filmi Oy:n toiminta on hiipunut.