google/wiki40b huggingface dataset:
Pajatso (ooppera)

Tapahtumapaikka ja -aika

Montalto, Calabria, Italia 15 elokuuta, 1865

Prologi

Tonio esittelee esityksen ja vakuuttaa esityksen perustuvan tositapahtumiin.

I Näytös

Kylään saapuu kiertävä teatteriseurue, jonka johtaja Canio on mustasukkainen vaimostaan. Tonion yrittäessä auttaa Neddaa alas vaunuista, Canio kiivastuu. Seuraavaksi Canio selittää hänen käytöstään pilkkaaville kyläläisille, että hän ei koskaan alistu kärsimään vaimonsa uskottomuutta kuten kohta Pajatso kohta alkavassa esityksessä. Canio ja Beppe lähtevät juomaan viiniä, mutta Nedda on levoton, sillä hänen omatuntonsa kolkuttaa. Tonio lähentelee Neddaa, joka kuitenkin lyö häntä kasvoihin. Tonio vetäytyy sivummalle kostoa vannoen.
Neddalla on rakastaja, Silvio, jonka kanssa hän suunnittelee pakoa vielä seuraavana yönä. Kuultuaan tästä Tonio haluaa kostoa. Canio tulee auttamaan Toniota, mutta Silvio on lähtenyt pakoon. Tonio kovistelee Neddaa, mutta tämä ei suostu kertomaan miehen nimeä. Canio raivostuu ja uhkaa Neddaa, mutta Beppe ehtii estämään pahoinpitelyn. Beppe rauhoittaa Caniota ja sanoo rakastajan saapuvan näytäntöön. Canio miettii kuitenkin esityksen peruuttamista tässä tilanteessa.

II Näytös

Kylän väki on saapunut seuraamaan näytöstä. Nedda toimii lipunkerääjänä, ja ehtii varoittamaan Silviota sekä sopimaan paosta. Näytelmä, commedia dell'arte –esitys alkaa.
Colombine (Nedda) odottelee rakastajansa Harlekiinin (Beppe) tuloa. Taddeo (Tonio) tulee sisään ja tunnustaa Colombinelle rakkautensa, mutta ei saa vastakaikua. Harlekiini saapuu paikalle, jolloin Taddeo poistuu ja jättää rakastavaiset rauhaan. Mutta Pajatso (Canio) yllättää heidät, jolloin Harlekiini pakenee, mutta Colombine nopeasti huutaa hänelle samoin sanoin kuin I näytöksessä Nedda Silviolle. Pajatson kuullessa tämän, hänellä todellisuus ja näytelmä menevät sekaisin ja hän vaatii Colombinea (eli Neddaa) paljastamaan rakastajansa. 
Katsojat eivät huomaa, että onkin tosi kysymyksessä. Nedda yrittää jatkaa huvinäytelmää, mutta Canio inttää: nimi tai kuolema. Hän kertoo yleisölle kuinka on pelastanut Neddan (nyt yleisökin tajuaa tilanteen) katuojasta ja ottanut hänet vaimokseen. Nedda ei kuitenkaan suostu kertomaan nimeä ja täysin mielensä menettänyt Canio surmaa vaimonsa. Juuri ennen kuolemansa Nedda kutsuu Silviota yleisön joukosta, joka hyökkääkin lavalle ja kokee rakastettunsa kohtalon. Canio pysäytetään, ja hänen aseensa putoaa. Lopuksi Tonio ilmoittaa yleisölle: la commedia è finita, ”hupinäytelmä on päättynyt”.
Karl Löfström

Karl Gunnar Mathias Löfström (22. maaliskuuta 1903 Juuka – 14. elokuuta 1984) oli suomalainen insinöörikenraalimajuri ja fotogrammetrian asiantuntija.
Löfström valmistui diplomi-insinööriksi 1925, jonka jälkeen hän kävi Kadettikoulun 1926-1927 sekä Taistelukoulun ensimmäisen insinöörimajurikurssin 1956. Hän työskenteli tykistön tarkastaja toimistossa toimistoupseerina ja ilmakuvaosaston johtajana 1928-1933. Hän kehitti karttojen laatimista ilmakuvien pohjalta tykistön tarpeisiin. Topografikoulun ilmakuvaosastoa hän johti 1934-1939. Talvi- ja jatkosodan aikaan hän toimi topografisella osastolla ilmakuvatoimiston päällikkönä. Tässä tehtävässä hän jatkoi aina vuoteen 1959 asti. Uransa päätteeksi hän toimi pääesikunnassa asesuunnittelun päällikkönä 1960-1963. Hänet ylennettiin insinöörikenraalimajuriksi vuonna 1962.
Kristian Kaarna

Kristian Kaarna (s. 1969) on suomalainen valokuvaaja. Hän on asunut eri puolilla maailmaa vuodesta 1989.
Valokuvaopinnot hän on suorittanut Pariisiissa aloittaen uransa kuvaamalla muoti- ja mainoskuvauksia.
Luontoaiheet kuviinsa Kristian Kaarna löysi ensin Argentiinasta, mutta on sittemmin alkanut katsella ympäristöä kaikkialla mahdollisena kuva-aiheena.
Tekniikaltaan valokuvat ovat samaan aikaan yksityiskohtaisen esittäviä ja yliluonnollisen abstrakteja.
Kristian Kaarna kuvaa myös perinteisellä filmillä sekä kehittää ja printtaa mustavalkoiset kuvansa itse.
Englannin kakkosliiga

Sarjajärjestelmä

Kakkosliigassa pelaa 24 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Kolme parasta joukkuetta nousee suoraan Ykkösliigaan. Sijoilla 4–7 olevat joukkueet pelaavat yhdestä nousupaikasta siten että neljäs ja seitsemäs sekä viides ja kuudes kohtaavat yksiosaisessa ottelussa ja niiden voittajat ratkaisevat nousijan yhdessä ottelussa. Sarjan kaksi viimeistä putoavat Konferenssiin.
Kjell Jonevret

Ura

Jonevret pelasi urallaan Ruotsissa ja Norjassa saavuttamatta kuitenkaan mitään erityisen suurta menestystä. Hän kuului 1980-luvulla IF Brommapojkarnan vakiokalustoon ja pitää edelleen 93 osumallaan seuran kaikkien aikojen maalintekijätilaston kärkipaikkaa.
Jonevret aloitti valmennusuransa Vasalunds IF:n apulaisvalmentajana 1993. Ura jatkui 1995 IF Brommapojkarnassa ja 1996 AIK:ssa apulaisvalmentajana. Hän toimi Erik Hamrénin aisaparina, kun AIK voitti Ruotsin cupin kahdesti peräkkäin 1996 ja 1997. Päävalmentajana Jonevret debytoi 1998 IK Siriuksessa luotsaten seuran Division 1 Norrassa seitsemänneksi.
Sirius-pestinsä jälkeen Jonevret valmensi Superettanissa Västerås SK:ta ja FC Café Operaa vailla suurempaa menestystä. Todellisen näytönpaikkansa Jonevret sai kesällä 2004, kun hän korvasi heinäkuussa Zoran Lukićin Djurgårdens IF:n päävalmentajana. Kausi päättyi Ruotsin cupin voittoon ja Jonevret sai jatkaa tehtävässään. Djurgårdenissa hän nousi valmentajana tietoisuuteen ja voitti Ruotsin mestaruuden ja cupin kaudella 2005. 
Menestys kuitenkin haihtui kaudella 2006 ja DIF:n kausi meni penkin alle. Jonevret jätti tehtävänsä seuran päävalmentajana syyskuussa 2006. Hän jatkoi marraskuuhun saakka seuran urheilujohtajana. Tammikuussa 2007 hän aloitti Norjan Adeccoligaenissa pelanneen Molde FK:n päävalmentajana. 
Jonevretin johdolla Molde FK voitti Adeccoligaenin kaudella 2007 pisteen erolla Hamarkamerateneen ja nousi takaisin Tippeligaeniin. Jonevretin johdolla Molden on jatkanut menestyskulkuaan myös Tippeligaenissa. Kausi 2008 päättyi sarjanousijalle tyydyttävästi yhdeksännelle sijalle. Kaudella 2009 menestysputki jatkui. Tippeligaenissa Molde otti hopeaa ja Norjan Cupissa seura eteni finaaliin pudottaen matkalla mm. Rosenborgin ja Vålerengan.   Loppuottelussa se taisteli tiukasti Aalesundia vastaan taipuen lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen. 
Kausi 2010 sujui edelliskauden yllättäjäjoukkueelta varsin kehnosti ja Molde vajosi putoamiskamppailuun. Seurajohto sai kehnoista tuloksista lopulta tarpeekseen ja erotti Jonevretin elokuun lopussa.  
Kesäkuun puolivälissä 2012 Jonevret palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan 3,5-vuotisen sopimuksen Viking Stavangerin kanssa.  Jonevretin johdolla Viking tavoitteli paluuta liigan huipulle, muttei päässyt terävimpään kärkeen. Parhaimmillaan ruotsalainen luotsasi seuran viidenneksi kausilla 2012, 2013 ja 2015. Norjan cupissa Viking eteni välieriin kaudella 2015. Jonevret jätti seuran sopimuksensa umpeuduttua kauden 2016 jälkeen.
Helmikuussa 2017 Jonevretista tuli eteläafrikkalaisen Orlando Piratesin päävalmentaja. Jonevret luotsasi seuran Nedbank Cupin finaaliin, jossa hävisi SuperSport Unitedille. Jonevret erosi tehtävistään elokuun alussa 2017, kun spekulaatiot hänen potkuistaan olivat kiihtyneet maan mediassa.
Aloitekyky

Aloitekyky (lat. initiatiivi) on luonteenpiirre, johon liittyy valmius tehdä aloitteita ja ottaa vastuuta toimenpiteitä vaativissa ongelmissa. Toinen lähes vastaava termi on aloitteellisuus. Aloitekyvyn puutetta kutsutaan apatiaksi. Euroopan parlamentissa aloitekykyä pidetään yhtenä kahdeksasta avaintaidoista, jotka helpottavat tietoyhteiskuntaan sopeutumista. Psykoanalyytikko Erik Eriksonin mukaan latenssi-vaiheella on vaikutusta aloitekykyyn myöhemmällä iällä. Psyykkiset sairaudet voivat heikentää aloitekykyä. Työtehtävissä tiukka ohjeistus ja ohjeiden noudattamisen tarkka valvonta voivat vähentää työntekijöiden aloitekykyä.
Artsin oireyhtymä

Artsin oireyhtymä on X-kromosomin kautta peittyvästi periytyvä oireisto, jonka hollantilaiset tutkijat kuvasivat vuonna 1993.
Artsin oireyhtymälle ominaista on kuurosokeus tai vaikea kuulonäkövammaisuus, tasapainohäiriöt, neliraajahalvaus, henkinen kehitysvammaisuus, lihasvelttous, refleksittömyys ja surkastunut näköhermo. Syndrooma johtaa myös ennenaikaiseen kuolemaan, joka yleensä tapahtuu jo varhaislapsuudessa.
Artsin oireyhtymästä kärsivillä on monesti nielemis- ja hengittämisvaikeuksia.
Miehillä taudin ennuste on yleensä huomattavasti huonompi kuin naisilla, joilla taudinkuva saattaa rajoittua jopa vain kuulon heikkenemiseen aikuisiällä.
Carlos Ghosn

Carlos Ghosn, KBE (arab. كارلوس غصن‎; s. 9. maaliskuuta 1954 Porto Velho, Brasilia) on brasilialaissyntyinen yritysjohtaja. Hän syntyi libanonilaisille vanhemmille Porto Velhossa Brasiliassa ja valmistui Pariisin École Polytechniquesta. 
Ghosn on ranskalaisen Renaultin ja japanilaisen Nissanin toimitusjohtaja. Hänen tunnetaan Nissanin pelastajana, koska yhtiö hänen johdollaan selviytyi 1990-lopun taloudellisesta ahdingostaan. Hän muutti Nissanilla monia perinteellisiä japanilaisia toimintatapoja.
Ghosn on myös Alcoan, Sonyn ja IBM:n hallitusten jäsen.

Talousrikossyytteet

Marraskuussa 2018 Carlos Ghosn pidätettiin Japanissa syytettynä Nissanin varojen käyttämisestä omiin tarkoituksiinsa ja virheellisten tietojen antamisesta ansiotuloistaan. Joulukuussa häntä syytettiin lisäksi henkilökohtaisten sijoitustappioiden siirtämistä Nissanin vastuulle vuoden 2008 finanssikriisin aikana. Hänen uransa Nissanilla, Renault’lla ja Mitsubishillä uskotaan olevan ohi.
Iceweasel

Gnuzilla Iceweasel/Icecat

Iceweasel oli aiemmin myös Gnuzillan käyttämä nimi Firefox-selaimen muunnelmalle. Gnuzilla on GNU-projekti, jonka tarkoitus on tuottaa Mozilla-ohjelmista pelkästään vapaata lähdekoodia käyttäviä versioita. Nykyään Gnuzilla Iceweasel on nimeltään Gnuzilla Icecat.
Icecat poistaa Firefox-selaimesta grafiikan ja laajennukset, jotka vapaan ohjelmiston puolestapuhujat ovat luokitelleet epävapaiksi. Vaikka Gnuzilla väittää poistaneensa talkback-liitännäisen, sen liittäminen ei muutenkaan olisi mahdollista epävirallisissa käännöksissä.
Massaspektrometria proteiinianalytiikassa

Analysaattorit

Analysaattoreita on erilaisia, mm. lentoaika-analysaattori eli TOF (time of flight): muodostaa ioneille saman kineettisen energian viemällä ne sähkökentän läpi ja mittaa ajan, joka kuluu detektorille pääsyssä, kvadrupolianalysaattori (quadrupole): käyttää oskilloivaa sähkökenttää selektiivisesti stabiloidakseen tai destabiloidakseen ioneja, jotka kulkevat kentän läpi, ioniloukku eli QIT (ion trap): sama periaate kuin kvardupoli-MS:ssä, mutta ioneja kerääntyy laitteeseen tietyksi ajaksi, lineaarinen ioniloukku eli LIT (linear ion trap): ionit kerääntyvät 2D-kvadrupolikenttään 3D:n sijaan, Fourier-muunnos-ionisyklotroniresonanssi eli FT-ICR (Fourier transform ion cyclotron resonance): mittaa magneettikentän läsnä ollessa syklotronoivien ionien muodostaman virran.

Kvantifionti

Proteiineja voidaan kvantifioida tuomalla vakaita raskaampia isotooppeja (C13, N15) yhteen näytteeseen, toiseen näytteeseen kevyet isotoopit (C12, N14). Näytteet sekoitetaan ennen massa-analyysiä. Näytteet eroavat spektrissä massaerojen perusteella. Huippujen intensiteettien suhde vastaa peptidien suhteellista runsautta. Post-translationaalisten modifikaatioiden selvittäminen on myös yleinen MS:an sovellutus.
Ilari Rantakari

Ilari Rantakari (s. 5. syyskuuta 1945) on suomalainen suurlähettiläs. Hän oli suurlähettiläänä Lusakassa 1989–1993 ja Dar es Salaamissa 1994–1997. Hän on Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n ritari.
Charles Mackerras

Sir Alan Charles Maclaurin Mackerras AC, CH, CBE (17. marraskuuta 1925 – 14. heinäkuuta 2010) oli australialainen kapellimestari. Hän syntyi Yhdysvalloissa ja toimi vuosina 1954–1956 BBC Concert Orchestran ylikapellimestarina.
Mackerras johti Hampurin valtionoopperaa 1965–1969, Englannin kansallisoopperaa 1970–1978 ja Walesin kansallisoopperaa 1987–1992. Hän toimi Sydneyn sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1982–1985.
Mackerras kuoli syöpään 14. heinäkuuta 2010.
Minna Sundberg

Minna Sundberg (s. 9. tammikuuta 1990) on Ruotsissa syntynyt suomenruotsalainen kuvittaja ja sarjakuvataiteilija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat verkkosarjakuvat Redtail's Dream ja Stand Still Stay Silent.
Minna Sundberg syntyi vuonna 1990 Ruotsissa asuneeseen suomalaisperheeseen, joka muutti takaisin Suomeen 1997. Hän valmistui 25-vuotiaana Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun graafisen suunnittelun koulutusohjelmasta taiteen kandidaatiksi.
Vuonna 2015 Sundbergin Stand Still, Stay Silent -verkkosarjakuva voitti ensimmäisenä suomalaisena Reuben-palkinnon pitkän verkkosarjakuvan kategoriassa.
Ensimmäisenä opiskeluvuonnaan verkkosarjakuvataiteilijan uraa suunnitellut Sundberg aloitti useita ”harjoitussarjakuvia”, joista yhdestä kehittyi A Redtail's Dream, 556-sivuinen suomalaista mytologiaa hyödyntävä verkkosarjakuva. Hänen toinen sarjakuvansa, edelleen jatkuva Stand Still, Stay Silent, sijoittuu Pohjoismaihin post-apokalyptisessa tulevaisuudessa 2100-luvun alussa.
Vuosina 2013 ja 2014 Sundberg järjesti kaksi onnistunutta Indiegogo-joukkorahoituskampanjaa rahoittaakseen verkkosarjakuviensa painettujen versioiden julkaisemisen.
Stand Still, Stay Silentin kielikuntia kuvaava infosivu on julkaistu erillisenä julisteena, joka on saanut suosiota erityisesti kielitieteilijöiden keskuudessa.
Sundbergin sarjakuvia on pidetty hyvinä esimerkkeinä verkkosarjakuvan kypsymisestä ilmaisuvoimaiseksi mediaksi.
Heinjoen asemanseutu

Heinjoen asemanseutu (ven. посёлок при станции Вещево, posjolok pri stantsii Veštševo, "Veštševon asema") on maaseututaajama Karjalankannaksella Kähärin maalaiskunnassa, Leningradin alueen Viipurin piirissä, noin 20 kilometriä Viipurin itäpuolella. Suomeen kuuluessaan se oli osa Heinjoen kuntaa ja sijaitsi Heinjoen kirkonkylästä noin viisi kilometriä etelään.

Alueluovutuksen jälkeinen historia

Alueluovutuksen jälkeen Neuvostoliitossa kylät nimettiin vuonna 1948 uudelleen Veštševoksi Samara-Uljanovskin 24. divisioonan komentajan Pjotr Jevgenjevitš Veštševin mukaan, joka kaatui Väisäsessä 6. joulukuuta 1939. 
Heinjoen asemanseutu oli Neuvostoliiton aikaan sotilaskylä. Siellä toimi Luoteis-Venäjän suurin sotilaslentokenttä, pinta-alaltaan 790 hehtaaria. Lentokenttä rakennettiin vuosina 1960–1970.
8. maaliskuuta 1988 Heinjoen lentokentällä tapahtui välikohtaus kun Ovetškinin perheen kaappaaman matkustajakoneen miehistö teki pakkolaskun kentälle. Tilanne päättyi kun Neuvostoliiton turvallisuusjoukot valtasivat koneen. Kone tuhoutui välikohtauksessa pommista alkaneen tulipalon seurauksena.
Neuvostoliiton hajoaminen vaikutti rankasti kylään. Sotilaslentokenttä päätettiin lakkauttaa vuosina 1993–1994 Neuvostoliiton hajottua. Lentokenttä on nykyään Gazpromin omistuksessa, ja sitä on käytetty muun muassa Nord Stream -kaasuputkilinjan putkien varastointipaikkana. Kylässä on paljon Neuvostoliiton-aikaisia autioituneita rakennuksia ja bunkkereita, joista osa on hajotettu ja kaikki irtain varastettu. Asukkaista suuri osa on yhä entisiä Neuvostoliiton sotilaita tai heidän jälkeläisiään.
Lentokenttä oli kaavailtu korjattavaksi ja sinne oli tarkoitus rakentaa Euroopan suurimpiin lukeutuva rahtilentokenttä, jonka hinnaksi oli arvioitu 160 miljoonaa dollaria. Lentokenttä oli suunniteltu avattavaksi vuonna 2000, mutta hanke kariutui talousongelmiin.

Luonto

Kylä sijaitsee keskellä metsää. Maaperä on hiekkaa, ja alueella on useita järviä ja lampia.

Palvelut

Taajaman keskustassa on kolme elintarvikekauppaa, koulu, päiväkoti, leikkikenttä ja Viipurista tulevan bussilinjan päätepysäkki. Siellä on myös kioski, saha, hautausmaa ja entinen rautatieasema, jolla liikenne lakkautettu. Kylän rakennukset ovat kerrostaloja, jotka toimivat Neuvostoliiton armeijan työntekijöiden ilmaisina työsuhdeasuntoina. Kerrostalot ovat huonokuntoisia; ne lämpenevät kylän oman kivihiilivoimalan avulla. Kylässä on vesitorni, jonka vesi tulee kaivosta, ja vesi on juomakelpoista.
Nähtävyyksiä ovat toisesta maailmansodasta muistuttavat monumentti ja panssarivaunu. Monumenttipaikka on neuvostosotilaiden joukkohauta ja muistomerkki, johon on kirjattu noin 800 kaatuneen neuvostosotilaan etu- ja sukunimi.

Liikenneyhteydet

Heinjoen asemalle pääsee kääntymällä M10/E18-tieltä vanhalle Pietarin-tielle A122, josta erkanee edelleen erittäin mutkainen tie asemanseudulle. Pieni pätkä tiestä kulkee entisen betonilaatoista rakennetun kiitotien päällä, mutta nyt sen peittää uusi asfaltti kun tie asfaltoitiin koko matkalta vuonna 2009, mutta tien pohjatöitä ei suoritettu. Kylään pääsee myös linja-autolla Viipurista.
Junko Furutan murha

Oikeudenkäynti

Aluksi poikien henkilöllisyyksiä ei julkistettu, sillä he olivat alaikäisiä. Shūkan Bunshun -lehden toimittajat saivat kuitenkin ne selville ja julkistivat ne. Pojat myönsivät syyllistyneensä kuolemaan johtaneeseen väkivaltaan mutta kiistivät murhasyytteen.
Heinäkuussa 1990 käräjäoikeus tuomitsi Hiroshi Miyanon 17 vuoden vankeusrangaistukseen. Oikeus katsoi hänen olleen päävastuussa rikoksesta. Hiroshi Miyano valitti tuomiosta hovioikeuteen, mutta hovioikeus päätyi alentamisen sijaan korottamaan rangaistusta 20 vuoden vankeuteen. Miyanon vanhemmat myivät talonsa ja antoivat Furutan vanhemmille 50 miljoonaa jeniä (noin 425 000 Yhdysvaltain dollaria).
Nobuharu Minato sai aluksi 4-6 vuoden tuomion, jota korotettiin valituksen jälkeen 5-9 vuoden vankeusrangaistukseksi. Yasushi Watanabe sai 3-4 vuoden vankeustuomion, jota korotettiin 5-7 vuoteen. Jō Ogura tuomittiin 8 vuodeksi nuorisovankeuteen. Hänen äitinsä kävi tuomion jälkeen vandalisoimassa Junko Furutan hautaa, väittäen Furutan tuhoneen hänen poikansa elämän.
Monet japanilaiset kokivat tuomioiden olevan liian lieviä rikoksen raakuuden huomioon ottaen. Kaikki pojat kuitenkin tuomittiin nuorina rikoksentekijöinä, joka johti tavallista lyhyempiin tuomioihin. Mikäli tekijät olisivat olleet muutamia vuosia vanhempia, Miyano oltaisiin voitu tuomita kuolemanrangaistukseen ja muut tekijät elinkautiseen vankeusrangaistukseen.

Furutan hautajaiset

Junko Furutan hautajaiset pidettiin 2. huhtikuuta 1989. Furutan työnantaja, jolle hän työskenteli osa-aikaisesti, lahjoitti Furutan vanhemmille uniformun, jota Furuta olisi saanut pitää kokoaikaisena työntekijänä. Uniformu laitettiin hänen ruumisarkkuunsa. 
Furutan ruumiin löytöpaikka on myöhemmin muutettu puistoksi.
Laurila (taajama)

Laurila on Keminmaassa sijaitseva kylä ja kunnan hallinnollinen keskus, joka on osa Kemin keskustaajamaa. Laurilan läheisiä kyliä ovat Kemijoen toisella puolella sijaitsevat Lautiosaari, vanhan Rovaniementien varrella sijaitseva Liedakkala ja hiukan kauempana sijaitseva Jokisuu.
Laurilan keskustasta löytyviä palveluita ovat esimerkiksi Sale, Grilli-Kioski, pizzeria ja terveyskeskus. Terveyskeskuksen palveluntuottajana toimii Mehiläinen Terveys. Laurilassa sijaitsevat myös perusopetuksen 1. ja 2. luokat kattava pikkukoulu, perusopetuksen luokat 3–6 ja 7–9 kattava Keminmaan keskuskoulu ja Keminmaan lukio. Laurilan keskustassa on myös urheilukenttä ja jääkiekkokaukalo. Keminmaan pääkirjasto sekä Kallinrannan palvelutalo sijaitsevat kunnantalon ohella Laurilassa.
Pienehkön Kallinjärven eteläpään lähettyvillä sijaitsi aikaisemmin Laurilan juna-asema, mutta se on sittemmin purettu. Ratahallintokeskus määrittelee Laurilan liikennepaikan lyhenteellä Lla. Liikennepaikalla on edelleen merkitystä rautatien risteyskohtana, sillä siitä haarautuu Tornioon ja Tervolan kautta Rovaniemelle johtavat rataosuudet. Torniosta Kolariin johtava osuus on sähköistämätön.
Enemmistövaali

Enemmistövaali on vaalitapa, jossa valtio tai muu alue jaetaan vaalipiireihin siten, että jokaisesta vaalipiiristä valitaan vain yksi ehdokas. Valituksi tulee joko kussakin vaalipiirissä eniten ääniä saanut ehdokas (pluraliteetti) tai enemmistön kaikista äänistä saanut (majoriteetti), joista jälkimmäinen voi edellyttää useamman äänestyskierroksen järjestämistä.
Enemmistövaalitapa johtaa usein kaksipuoluejärjestelmään, kuten Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Vaikka pienemmillä puolueilla olisikin maassa kannatusta, selvä enemmistö kuitenkin äänestää toista kahdesta pääpuolueesta, koska muiden puolueiden ehdokkaiden läpimeno on vaalitavan johdosta epätodennäköistä. Lisäksi pienelle puolueelle annettu ääni auttaakin usein sen vastapuolta, kun ääni on pois pienpuolueen kanssa samoilla linjoilla olevalta pääpuolueelta.

Muunnelmia

Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa on lähes kaikissa osavaltioissa käytössä enemmistövaalitapa, jossa osavaltiossa eniten ääniä saanut ehdokas saa kaikki valitsijamiesäänet.
Ortodoksinen seminaari (Joensuu)

Ortodoksinen seminaari on Joensuussa toimiva Suomen ortodoksisen kirkon oppilaitos, jossa asuvat ortodoksiseksi papiksi opiskelevat teologian opiskelijat. Seminaariin asumaan voivat hakeutua kaikki Itä-Suomen yliopistossa ortodoksista teologiaa opiskelevat. Se järjestää teologisia soveltavia opintoja, joihin kuuluu muun muassa liturgisia harjoituksia. Seminaarilla on oma kirkko, jossa on palveluksia vähintään kaksi kertaa päivässä. Kirkossa on jäljitelty bysanttilaista tyyliä.
Iván Ramis

Ura

Ramis on Mallorcan junioriakatemian kasvatti. Edustusjoukkueessa hän pelasi ensi kertaa kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2005–2006 hänet lainattiin alemalla sarjatasolla pelanneeseen Valladolidiin. Kaudella 2007–2008 Ramis onnistui maalinteossa kolmesti 14 ottelussa, mikä oli hänen uransa paras tulos tähän asti.
Alex Quaison-Sackey

Alex Quaison-Sackey (9. elokuuta 1924 Winneba, Brittiläinen Kultarannikko – 21. joulukuuta 1992 Accra, Ghana) oli ghanalainen diplomaatti, joka palveli Ghanan ensimmäisessä ja kolmannessa tasavallassa. Hän oli ensimmäinen musta afrikkalainen, joka toimi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana.

Varhainen elämä ja koulutus

Quaison-Sackey syntyi Winnebassa Ghanan keskialueella. Hän sai keskiasteen koulutuksensa Mfantsipimin koulussa Cape Coastissa ja opiskeli Achimotan yliopistossa Accrassa. Sitten hän jatkoi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jossa hän opiskeli filosofiaa, politiikkaa ja taloustieteitä Exfordin yliopistossa Oxfordissa. Hän opiskeli myös kansainvälisiä suhteita ja kansainvälistä oikeutta London School of Economicsessa, jonka jälkeen hänet nimitettiin yhdeksi Ghanan ensimmäisistä ulkosuhdehallinnon virkamiehistä.

Politiikka

Quaison-Sackey nimitettiin ulkoministeriksi Kwame Nkrumahin kansanpuolueen hallitukseen. Hän oli matkalla Pohjois-Vietnamin Nkrumahin kanssa, kun hallitus kaatui sotilasvallankaappauksella, joka johti kansallisen vapautusneuvoston perustamiseen 24. helmikuuta 1966 kenraali Joseph Arthur Ankrahin johdolla.

Diplomaattinen ura

Hän toimi Ghanan toisena suurlähettiläänä ja pysyvänä edustajana Yhdistyneisiin kansakuntiin 30. kesäkuuta 1959 lähtien aina vuoteen 1965asti. Hän toimi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana vuodesta 1964 vuoteen 1965, jossa tehtävässä hän oli ensimmäinen musta afrikkalainen. Tuona aikana Quaison-Sackey oli myös Ghanan suurlähettiläänä Kuubassa vuosina 1961-1965 ja suurlähettiläänä Meksikossa vuosina 1962–1964. Hänestä tuli Ghanan ulkoministeri, mutta hän palveli tässä asemassa vain muutaman kuukauden, kun presidentti Nkrumah syrjäytetitin helmikuussa 1966. Korkein sotilasneuvosto, jota johti kenraali Fred Akuffo, nimitti hänet jälleen suurlähettilääksi Yhdysvaltoihin vuonna 1978

Kuolema

Quaison-Sackey kuoli 68-vuotiaana Korlen Bu-opetussairaalassa Accrassa keuhkoveritulppaan 21. joulukuuta 1992.

Perhe

Quaison-Sackeyn vanhemmat olivat Alex Emmanuel Sackey (1902–1972) ja Alberta Quaison. Hän avioitui Elsie Annie Blanksonin (1927–2003) kanssa. Yhdessä heillä oli kuusi lasta - Egya, Nana, Awo, Kweku Bondzie ja Nenyi (Nii) ja Yaaba - ja heidän lapsenlapsensa ovat Kwesi Awenate, Kodwo, Nana, Egya, Selassie ja Sena