google/wiki40b huggingface dataset:
Heikki Keinonen (jääkiekkoilija)

Heikki Keinonen (s. 4. syyskuuta 1945 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1966–1971 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Keinonen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 93 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 12 + 6 = 18 ja jäähymääränsä 14 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1968.
Constanța

Historia

Antiikin kreikkalaiset perustivat nykyisen Constanțan paikalle Tomis-nimisen siirtokunnan 600-luvulla eaa., ja Constanțaa pidetäänkin Romanian alueen vanhimpana kaupunkina. Nykyisen nimensä kaupunki on saanut Konstantinus Suuren mukaan.
April Wine

April Wine on kanadalainen rockyhtye. Se perustettiin 1969 Halifaxissa. Yhtye teki ensimmäisen albuminsa vuonna 1971, ja vuonna 1972 You Could Have Been a Lady nousi Kanadassa myyntilistojen kärkeen. Yhtye on julkaissut vuosina 1971–2010 16 studioalbumia, yhdeksän livealbumia ja 15 kokoelma-albumia.
Minaean

Minaean eli Ma'in oli kaupunkivaltio, joka kuului antiikin ajan Arabia Felix -alueeseen nykyisen Jemenin seudulla. Se itsenäistyi Saban kuningaskunnasta johonkin aikaan ennen vuotta 375 eaa. Alueen tärkeä tuoksuaineiden kauppa oli Minaeanin käsissä.
Naresinsalmi

Naresinsalmi (engl. Nares Strait, tansk. Nares Strædet) on Grönlannin sekä Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren välissä sijaitseva salmi. Se yhdistää Baffininlahden Pohjoiseen jäämereen Lincolninmeren kautta. Naresinsalmi on Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan osa Baffininlahtea, tämän merialueen pohjoisosan nimitys.
Salmi nimettiin vuonna 1964 brittiläisen meriupseerin George Strong Naresin (1831–1915) mukaan. Hän kulki laivallaan koko Naresinsalmen läpi vuosien 1875–1876 arktisella tutkimusmatkallaan, saavuttaen tuolloin retkikuntansa HMS Alert -aluksella eurooppalaisille laivoille ennätyksellisen leveyspiirin 82˚27′ pohjoista leveyttä (Floeberg Beach Ellesmerensaaren koillisrannalla), ennen kuin eteneminen laivalla estyi jäiden vuoksi.
Naresinsalmi voidaan jakaa osa-alueisiin, jotka ovat etelästä luettuina Smithinsalmi, Kanen allas, Kennedyn kanaali, Hallin allas ja Robesonin kanaali.
Salmen keskellä Kennedynsalmessa sijaitsevan Hansinsaari omistus on toistaiseksi epäselvä.
Wat

Wat (thaiksi วัด) on muurein ympäröity rakennuskokonaisuus, jonka pääasiallinen käyttötarkoitus on hengellinen. "Wat" on johdettu palin kielen sanasta avasa tai sanskritin muodosta avasatha. Sanaa voidaan käyttää Laosissa, Kambodžassa ja Thaimaassa tavattavista buddhalaisista luostarikomplekseista, väljästi tulkittuna usein myös yksittäisistä temppelirakennuksista, vaikka watin vähimmäisvaatimus on kolmen hengen munkkiyhteisön olemassaolo.
Wat palvelee opinkappaleiden harjoittamisen lisäksi useita muitakin tehtäviä, kuten juhlallisuuksien (temppelijuhlat ngaan wat, hautajaiset ngaan sop) pitopaikkana, buddhalaisen tutkimuksen keskuksena, yhteisön kokoontumispaikkana, kouluna, lasten- ja vanhainkotina tai sairaalana. Kaakkois-Aasiassa wat löytyy lähes jokaisesta kylästä, ja suuremmissa niitä voi olla useita. Bangkokissa on 400, koko Thaimaassa yli 30 000 buddhalaista wattia. Lisäksi on 186 kuninkaallista wattia, jotka käyttävät nimessään etuliitettä rat, raja, racha. Watit, joissa säilytetään merkittäviä pyhäinjäännöksiä, käyttävät etuliitettä maha (Wat Mahathat).
Theravada-buddhalaisia watteja on perustettu buddhalaisen lähetystoiminnan nimissä ja uskovaisten varoilla myös Thaimaan ulkopuolelle. Ensimmäinen ulkothaimaalainen hengellinen keskus perustettiin 1975 Lontooseen, ja nykyään watteja on toistasataa ympäri maailman, joista 68 Yhdysvalloissa.

Käsitteitä

Wat käsittää useita eri rakennuksia, joilla on omat vakiintuneet käyttötarkoituksensa. Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta watin alue jakautuu kahteen osaan, joita kutsutaan nimillä phutthawat (thaiksi เขถพุทธาวาส) ja sanghawat (thaiksi เขถสังฆวาส). Nämä alueet on erotettu toisistaan ja ulkomaailmasta muureilla.
Trona

Trona, josta toisinaan käytetään nimitystä luonnollinen sooda, on kiteinen mineraali, jota tavataan maailman suolatasangoilla. Sen kemiallinen kaava on
Na₂CO₃·NaHCO₃·2H₂O,
joten se sisältää ekvivalentin määrän pesusoodaa ja ruokasoodaa sekä kaksi osaa vettä, eli se on periaatteessa hiilihapon natriumsuolaa eli natriumkarbonaattia. Mineraalin kovuusindeksi on 2,5–3 ja ominaispaino 2,17. Sitä louhitaan soodaksi erityisesti Yhdysvaltojen Wyomingissa. Sitä tavataan myös Nevadan ja Kalifornian alueilla, mutta myös muun muassa monin paikoin Afrikassa sekä Venezuelassa.
Groote Schuurin sairaala

Groote Schuurin sairaala (tunnetaan myös nimillä "GSH" tai "Grotties") on Kapkaupungin suurin valtion omistama yliopistollinen sairaala sekä Kapkaupungin yliopiston suurin sairaala. Se on Etelä-Afrikan kansainvälisesti tunnetuin sairaala ja tutkimuslaitos.
Sairaala perustettiin 1938. Se kunnostettiin vuonna 1984, ja samalla rakennettiin kaksi uutta lisäsiipeä. Kaikki lääketieteen osa-alueet ovat edustettuina, ja sairaalassa vierailee myös paljon lääketieteen opiskelijoita. Suurimmat osastot ovat fyysinen trauma, anestesia ja sisätaudit. Groote Schuurissa työskentelee noin 500 lääkäriä, 1 300 sairaanhoitajaa ja 250 erikoiskirurgia.
Groote Schuur tarkoittaa hollanniksi "Suurta latoa", sillä sairaalan paikalla oli 1600-luvulla Kapmaan suurin maatila latoineen. Kuuluisa sydänkirurgi Christiaan Barnard suoritti sairaalassa 3. joulukuuta 1967 maailman ensimmäisen sydämensiirron. Potilaana oli 45-vuotias kauppias Louis Washkansky. Sairaalan vanha rakennus ja osasto, jossa Barnard leikkasi Washkanskyn, on nykyään museo.
Vorsklajoen taistelu

Taustaa

Alun perin liettualaiset tulivat Ukrainaan Kultaisen ordan kaani Tokhtamyshin pyynnöstä. Tokhtamys oli käynyt sodan Timur Lenkia vastaan ja hävinnyt, jonka takia hän oli nyt paennut Liettuaan. Erään mongoliasiakirjan mukaan hän oli vuonna 1393 pyytänyt Vytautasilta apua saadakseen takaisin valta-asemansa. Vastineeksi avusta hän lupasi antaa liettualaisille Rusin alueen herruuden. Vytautas oli jo aiemmin pyrkinyt laajentamaan Liettuan alueita Rusin alueelle edeltäjänsä Algirdasin tapaan. Vytautas suostui Tokhtamyshin avunpyyntöön ja kokosi sotajoukot, johon kuului liettualaisten lisäksi ruseja, puolalaisia, moldovalaisia ja valakialaisia joukkoja. Saadakseen Saksalaisen ritarikunnan tuen hän solmi ritarikunnan suurmestari Konrad von Jungingenin kanssa Salynasin sopimuksen 12. lokakuuta 1389, jolla hän antoi Samogitian herruuden saksalaisille. Koottu armeija teki sotaretkiä mongolien alueelle vuosina 1397–1399. Kahden ensimmäisen sotaretken menestyksen takia Vytautas julisti ristiretken mongoleja vastaan ja sai paavi Bonifatius IX:ltä sille siunauksen.

Taistelu

Vuonna 1399 valmistauduttiin kolmannelle retkelle mongolien alueelle. Vytautasin armeija ja Tokhtamyshin joukot lähtivät liikkeelle Ordaa kohti Kiovasta seuraten Dneprin vartta. 5. elokuuta 1399 liettualaiset kohtasivat mongolien armeijan Vorsklajoella Pultavasta pohjoiseen. Mongolien Temur Qutlugh ehdotti kolmen päivän tulitaukoa, jotta molemmat osapuolet voisivat valmistella joukkonsa taistelua varten. Vytautas suostui ehdotukseen ja mongolit saivat aikaa vahvistuksien tuomiseen paikalle. Vytautas taas rakennutti vaunulinnoituksen, jonka tarkoituksena oli suojella joukkoja ratsuväen hyökkäyksiä vastaan tykkitulella. Taistelun alettua Temur aloitti taktisen vetäytymisen ja hänen onnistui houkutella liettualaiset seuraamaan hänen joukkojaan. Kun liettualaiset olivat riittävän kaukana vaunulinnoituksesta, emiiri Edigun johtamat joukot saartoivat ne takaapäin. Mongolit käyttivät omia tykkejään tuhotakseen liettualaisten ratsuväen samaan aikaan kun he valloittivat taakse jääneen vaunulinnoituksen. Vytautas säästyi hengissä, mutta monet hänen lippunsa alla taistelleet ruhtinaat kuolivat. 50 mukana olleesta ruhtinaasta 20 kuoli taistelussa. Tokhtamysh oli paennut taistelusta.

Seuraukset

Voittoisan taistelun jälkeen mongolit valtasivat Kiovan, joka säästyi sen maksettua lunnaat. Mongolit jahtasivat taistelusta paennutta Tokhtamyshiä aina Valko-Venäjän Lutskin seuduille saakka ja surmasivat hänet lopulta muutamaa vuotta myöhemmin. Smolensk ja muutamat muut Liettuan vallan alaiset rusilaiset ruhtinaskunnat kapinoivat ja näitä kukistaessaan Vytautas joutui sotaan vävynsä Moskovan ruhtinas Vasili I kanssa vuosina 1406–1408. Liettualaiset menettivät asemansa Mustanmeren rannikolla ja heidän levittäytymisensä eteläiseen Rusiin pysähtyi. Kultainen orda oli kuitenkin liian heikko pitääkseen vallatut alueet ja Liettuan onnistuikin myöhemmin vallata ne takaisin. Vytautas hyödynsi mongolien häntä vastaan käyttämää taktiikkaa voitokkaassa Tannenbergin taistelussa vuonna 1410.
Ocotepeque (departementti)

Ocotepeque on departementti Hondurasin läntisimmässä osassa. Sen pääkaupunki on Ocotepeque, pinta-ala 1 630 km² ja asukasluku 111 474 asukasta. Departementti on perustettu vuonna 1906. Sen maatalouden tärkeitä tuotteita ovat kahvi, maissi, kaali, sokeriruoko ja sipuli.
Héctor Enrique

Héctor Adolfo Enrique (s. 26. huhtikuuta 1962 Lanús, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hyökkäävänä keskikenttäpelaajana pelannut Enrique voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kilpailuissa ja pelasi täyden ajan Argentiinan 3–2-voittoon päättyneessä loppuottelussa Länsi-Saksaa vastaan.
Héctor El Negro Enrique pelasi suurimman osan urastaan River Platessa (1980-90), jossa hän myös saavutti uransa suurimmat saavutukset. Menestyksekkäin vuosi oli 1986 jolloin Enrique voitti Argentiinan mestaruuden, Copa Libertadoresin, Intercontinental Cupin ja maailmanmestaruuden. Enrique pelasi Argentiinassa vielä Deportivo Españolissa ja kotikaupunkinsa Club Atlético Lanúsissa kunnes siirtyi Japaniin, jossa hän pelasi Tosu Futuresin ja FPI Hamamatsun joukkueissa. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Héctor Enrique pelasi vuosina 1986-89.
Héctor Enriquen veli Carlos oli myös jalkapalloilija.
Ikkunakalvo

Ikkunakalvo on ikkunaan asennettava kalvo. Se voi esimerkiksi suojata sisätiloja auringonsäteiltä ja niiden kuumentavalta, haalistavilta ja terveydelle haitallisilta vaikutuksilta, ikkunaa naarmuuntumiselta tai rikkoutumiselta, tai se voi antaa näkösuojaa. Jotkin ikkunakalvot ovat koristeellisia.

Käyttötarkoituksia

Jälkiasennettavia ikkunakalvoja on tarjolla eri valmistajilta lukuisia malleja ja paksuuksia – neutraalin kirkkaina tai eri väreillä ja tummuusasteilla sävytettyinä. Eri kalvotyypit painottavat erilaisia käyttötarpeita ja ominaisuuksia esimerkiksi aurinkoenergian torjunnassa ja valonläpäisyssä.

Lämmönsäätely

Aurinkosuojakalvo rajoittaa merkittävästi auringon lämpösäteilyn pääsyä ikkunoista sisätiloihin. Talvella kalvo puolestaan eristää sisälämpöä ja estää lämpöhukkaa ikkunasta. Näin aurinkosuojakalvot tasoittavat sisätilojen lämpötilanvaihtelua ja parantavat kiinteistön energiatehokkuutta.

UV-säteilyn torjuminen

Paitsi lämmönsäätelyyn aurinkosuojakalvoja käytetään myös tehokkaan UV-suojan takia. Ikkunakalvo voi torjua 99 prosenttia ikkunoista tulevasta UV-säteilystä, joten kalvo suojaa ihmisiä terveyshaitoilta sekä sisutusta, tauluja, tapetteja ja kankaita haalistumiselta ja vaurioitumiselta. Tästä syystä aurinkosuojakalvoja asennetaan usein esimerkiksi museoihin, liike- ja toimistorakennuksiin, sairaaloihin ja hoitolaitoksiin sekä kouluihin ja päiväkoteihin.

Ikkunaturvallisuus

Ikkunakalvo parantaa henkilöturvallisuutta. Jos ikkuna menee rikki, kalvo pitää lasinsirpaleet paikoillaan. Vielä tehokkaampaa turvallisuutta tarjoavat varsinaiset turvakalvot.

Muita ominaisuuksia

Ikkunakalvo estää valon heijastuksia ja häikäisyä. Tummennetut ikkunakalvot tarjoavat myös näkösuojaa ulkoapäin katsottuna. Ikkunakalvoja asennetaan myös esteettisillä perusteilla. Eri sävyiset kalvot vaikuttavat kiinteistöjen ja ajoneuvojen ulkonäköön ja koristeellisuuteen.
NIVR

NIVR (Nederlands Instituut voor Vliegtuigontwikkeling en Ruimtevaart) eli Alankomaiden ilmailu- ja avaruusjärjestö oli Alankomaiden ilmailu- ja avaruusohjelmien johtovirasto elokuun 2009 loppuun asti. Sen toiminnot siirtyivät 1. syyskuuta 2009 SenterNovem-organisaation osaksi. Vuonna 2010 SenterNovem sulautui uuteen Agentschap NL-organisaatioon, jonka sisälle on synnytetty Netherlands Space Office.

Toiminta

NIVR oli puolivaltiollinen, voittoa tuottamaton säätiö, jonka tavoitteena oli edistää ilmailu- ja avaruustoimintaa Alankomaissa. Se sijaitsi Delftin teknillisen yliopiston lentotekniikan osaston rakennuksessa.
Alankomaiden teknologiapolitiikka on talousministeriön (Ministerie van Ekonomische Zaken) vastuulla, joka ensisijaisesti vastaa myös avaruuspolitiikasta. Avaruuspolitiikkaa käsitellään ministeriöiden välisessä avaruuskomiteassa (Interdepartementale Commissie Ruimtevaart, ICR), johon osallistuvat ne ministeriöt, joilla on avaruustoiminnassa etuja valvottavanaan.

Tausta

NIVR syntyi toisen maailmansodan jälkeen perustetun ilmailuteollisuuden kehitysorganisaation (NIV) pohjalle vuonna 1971.
Toisen maailmansodan jälkeen perustettu NIV jälleenrakensi mm. Fokker-lentokonetehtaan toimivaksi yhtiöksi 1940-luvulta lähtien. Sen rahoittamia kehitysohjelmia olivat Fokker S-11-koulukone 1940-luvulla ja Fokker F-27 "Friendship" 1950-luvulla.
Harry Forsblom

Harry Hjalmar Forsblom (2. marraskuuta 1943 Jyväskylä – 3. joulukuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, kääntäjä ja kirjoittamisen opettaja. Häntä pidetään yhtenä postmodernistisen tyylin aloittajista Suomessa. Myös hänen väitöskirjansa (2001) käsittelee postmodernismia.
Forsblomin debyyttiteos oli vuoden 1973 runokokoelma Jees, maailman dialektiikka. Sitä seurasivat Keski-Suomeen kytkeytyvä Toivakan kirkon kattomaalaus (1975) ja romaani Aurinkolinna (1980). Myöhempiä teoksia ovat esimerkiksi lehtimaailmaa kuvaava Lasitalo (2012) ja sosiaalisen median metaforalle rakentuva Frendien kerho (2013). Hän käytti usein tyylilajistaan nimitystä postmoderni ironia. Tyyliin kuuluivat monimerkityksisyys, leikillisyys ja fragmantaarisuus.
Forsblom toimi vuosina 1993–2012 helsinkiläisen Kriittisen korkeakoulun kirjoittajakoulun opettajana ja vuodesta 1999 kirjoittajakoulutuksen johtajana. Hän oli kriitikkona Helsingin Sanomissa vuosina 1965–1985 ja sen jälkeen monissa muissakin lehdissä.
Aliens – paluu

Juoni

Elokuvan alussa Nostromo-rahtialuksen ainoa selviytynyt jäsen Ellen Ripley (Sigourney Weaver) pelastetaan avaruudesta sen jälkeen, kun hän on ollut 57 vuotta hyperunessa. Ripley saa kuulla, että Hadley’s Hope -niminen siirtokunta on perustettu LV-426-planeetalle, josta Nostromon miehistö löysi Alienin. Siirtokuntaan menetetään yhteys ja Ripley lähtee vastahakoisesti Weyland-Yutanin järjestämän pelastusretkikunnan mukaan neuvonantajana. Mukana on joukko kovia merijalkaväen sotilaita. LV-426:lla joukko toteaa, että Alienit ovat tappaneet siirtokuntalaiset. Retkikunta joutuu ansaan ja Alienit uhkaavat heitä. 
Retkikunta törmää henkiinjääneeseen pikkutyttöön nimeltä Rebecca ”Newt” Jorden (Carrie Henn), jonka perheen kohtalo esitellään elokuvan ohjaajan versiossa. Retkikunnan sotilaiden yrittäessä tuhota Alieneita Weyland-Yutanin edustaja Carter Burke (Paul Reiser) sabotoi kamppailua ja aikoo tuoda Alienin sikiöitä yhtiölleen tutkittaviksi, joka onnistuisi vain käyttämällä retkikunnan muita jäseniä loisisäntinä sikiöille. Retkikunnan taistellessa henkensä edestä suurta Alien-joukkoa vastaan Newt joutuu olentojen haltuun, mutta piittaamatta omasta hengestään Ripley tahtoo pitää kiinni Newtille antamastaan lupauksesta olla hylkäämättä tätä. Alieneiden lisäksi Ripley joutuu taistelemaan myös aikaa vastaan, sillä siirtokunnan ylikuormittunut fuusioreaktori on lämpöydinräjähdyksen partaalla.
Ripley tunkeutuu reaktorirakennuksen sydämeen ja pelastaa Newtin juuri kuoriutuvalta facehuggerilta ja kohtaa ensimmäistä kertaa Alien-kuningattaren. Hän pakenee Newtin, Hicksin (Michael Biehn) ja Bishopin (Lance Henriksen) kanssa emoalukselle, jossa hän kohtaa jälleen kuningattaren, joka vaurioittaa Bishopin toimintakyvyttömäksi repimällä tämän kahtia. Ripley pudottaa kuningattaren lastaustrukilla ilmalukkoon ja lopulta avaruuteen. Eloonjääneet Ripley, Newt, Hicks ja Bishop asettuvat pakoaluksen hyperunikammioihin.

Vaikutus

Elokuva on inspiroinut selviytymiskauhupelien kehitystä kuten Project Firestart (1989). Myös elokuvaan perustuvia pelejä on tehty kuten Aliens: The Computer Game (1987).
Powell Clayton

Powell Clayton (7. elokuuta 1833 – 25. elokuuta 1914) oli Arkansas’n 9. kuvernööri vuosina 1868–1871. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa vuoteen 1877.  
Clayton palveli Yhdysvaltain sisällissodassa Unionin armeijassa. Hänet ylennettiin lopulta prikaatikenraaliksi vuonna 1864. Hän muutti Arkansas’han sisällissodan päätyttyä. 
Clayton toimi vuosina 1897–1905 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Meksikoon. Hän muutti myöhemmin Washington (DC):hen ja kuoli siellä 1914. Hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle.
Piikkikruunu (kasvi)

Ulkonäkö ja koko

Piikkikruunu kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi pensaaksi, huonekasvina pituus jää noin 1 metriin. Varret ovat piikkisiä, piikit 1-1,5 cm pitkiä. Lehdet ovat noin 5 cm pitkiä, himmeän sinertävän vihreitä, muodoltaan vastapuikeita, pyöreäkärkisiä ja keskittyneet versojen kärkiin. Kukat ovat pieniä, huiskiloina, alkuperäinen suojuslehtien väri on vaaleanpunainen mutta nykyään on tullut punaisia ja valkoisia muotojakin. Kukita aika on helmi-heinäkuu, mutta voi kukkia lähes ympäri vuodenkin. Piikkikruunun maitiaisneste on ihoa ärsyttävää ja sen on todettu aiheuttavan syöpää.
Piikkikruunun lajikkeita ovat muun muassa isopiikkikruunu (E. milii var. splendens) ja tarhapiikkikruunu (E. milii risteymät). Piikkikruunulle läheistä sukua on jättipiikkikruunu (E. x lomii), joka on piikkikruunun ja särmätyräkin (E. lophogona) risteymä.

Levinneisyys

Piikkikruunu on alkujaan kotoisin Madagaskarilta.
Ernst Rückert

Ernst Rückert (1892–1950) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän näytteli lukuisissa elokuvissa mykkäfilmien aikakaudella.
Ivar Gordie

Ivar Sune Gordie (7. maaliskuuta 1853 Mustasaari – 22. syyskuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen upseeri, joka toimi muun muassa Helsingin poliisipäällikkönä ja Hämeen läänin kuvernöörinä. Sotilasarvoltaan hän oli eversti.

Ura

Gordie valmistui Helsingin junkkarikoulusta vuonna 1873 ja palveli sen jälkeen Aunuksen jalkaväkirykmentissä vuoteen 1880 ja Hämeenlinnan tarkkampujapataljoonassa 1880–1891. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin poliisimestarina, kunnes Gordie erotettiin ensimmäisen sortokauden aikana 1901. Seuraavaksi hän työskenteli Suomen kaupunkien yleisen paloapuyhtiön palveluksessa vuoteen 1906 saakka, jolloin Gordie nimitettiin Hämeen läänin kuvernööriksi. Hoidettuaan virkaa vuoteen 1910 hän työskenteli vielä Helsingin köyhäinhuollon lastenhoidontarkastajana kuolemaansa saakka.
Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon Gordie kuului vuodet 1888–1891. Myöhemmin hän toimi Helsingin köyhäinhoitohallituksen ja kasvatuslautakuntien puheenjohtajana.

Toiminta vuoden 1905 suurlakon aikana

Vuoden 1905 suurlakon aikana myös suurin osa Helsingin poliisilaitoksesta meni mukaan lakkoon, minkä jälkeen järjestyksenvalvontaa varten perustettiin työläisistä muodostettu kansalliskaarti. Gordie ryhtyi perustuslaillisten pyynnöstä kokoamaan ylioppilaista ja polyteekkareista koottua suojakaartia, joka pian liittyi osaksi kansalliskaartia. Porvarit halusivat hänet myös koko kaartin johtoon, mutta valituksi tuli työläisten kannattama Johan Kock. Tämä vastasi kansalliskaartin yleistason päätöksistä, Gordien järjestäessä sen toimintaa yksityiskohtaisemmin.
Gordien alistaminen Kockin käskyvaltaan aiheutti porvariston keskuudessa eripuraa, ja lakon loppuvaiheessa hänet yritettiin syrjäyttää. Gordie kuitenkin kieltäytyi astumasta kansalliskaartin johtoon ilman työväestön tukea. Lopulta perustuslailliset ja ylioppilaat kokosivat yhteisen suojakaartin, josta myöhemmin muodostui Suojeluskunta. Gordieta pyydettiin myös uuden suojakaartin johtoon, mutta hän kieltäytyi tästäkin tehtävästä havaittuaan sen järjestyksenvalvonnan sijasta olevan tarkoitettu lähinnä väkivaltaisuuksiin.

Perhe

Gordien puoliso oli vuodesta 1873 Aina Wilhelmina Ascholin (k. 1933).
Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus

Tehtävät ja toiminta

Kehittämiskeskuksen tavoitteena on edistää elinikäistä oppimista tuottamalla tietoa ammattikoulutuksesta. Se tukee ammatillisen koulutuksen kehittämistä ja tutkimusta. Lisäksi se välittää tietoa ammatillisesta koulutuksesta ja koulutuspolitiikasta Euroopan unionin jäsenmaiden, ETA-maiden ja Euroopan komission kesken. Keskus kokoaa ammatillisen koulutuksen jatkokoulutukseen liittyvää tietoa, tarjoaa tutkimustyötä varten erilaisia tutkimus- ja tilastotietoja ja tukee päätöksentekoa erilaisilla poliittisilla analyyseilla. Se levittää asiakirjoja ja tietoja verkkosivustojen, julkaisujen, verkostoiden, opintokäyntien, konferenssien ja seminaarien avulla. Keskus kannustaa eurooppalaista politiikkaa tekemään yhteisiä lähestymistapoja ja tarjoaa kohtauspaikkoja ammatillisen koulutuksen eturyhmille.
Keskus laatii tehtäviensä tueksi ensisijaisia tavoitteita ja vuotuisia työohjelmia. Keskuksen strategista päämäärää tukemaan se on luonut neljä ensisijaista tavoitetta. Niihin kuuluvat tiedotus EU:n ammattikoulutusta koskevasta politiikasta, eurooppalaisten suuntausten ja haasteiden tulkinta, ammatillisen koulutuksen hyötyjen arviointi ja ammatillisen koulutuksen profiilin nosto.

Organisaatio

Keskusta johtaa kerran vuodessa kokoontuva johtokunta, joka hyväksyy kaikki strategiset päätökset. Johtokunnassa on 89 jäsentä. Kolme jäsenistä edustaa komissiota ja loput kolmesta eri ryhmästä, eli jäsenvaltioiden hallituksista, työnantajajärjestöistä ja työntekijöiden ammattijärjestöistä. Johtokunnan asettamista ehdokkaista valittu johtaja panee täytäntöön johtokunnan päätökset, johtaa keskusta, toimii sen laillisena edustajana ja valmistelee johtokunnan sekä puheenjohtajiston kokoukset. Hänen tehtävänään ön myös laatia lopullinen tilinpäätös. Puheenjohtajisto puolestaan valvoo päätösten täytäntöönpanoa ja keskuksen johtamista tehtävänjaon ja perustamiskirjan mukaisesti. Puheenjohtajistoon kuuluu johtokunnan puheenjohtaja, kolme varapuheenjohtajaa, komission edustajasta ja jokaisen johtokunnan ryhmän nimeämästä koordinaattorista. Maltalainen James Calleja aloitti lokakuussa 2013 keskuksen johtajana.