google/wiki40b huggingface dataset:
Varsikenkä

Varsikenkä on nauhallinen jalkine, jonka varsi ulottuu yli nilkan, mutta polven alapuolelle. Varsikenkä on siis korkeampi kuin kävelykenkä, mutta matalampi kuin saapas. Alkuperältään tukeva varsikenkä on sotilaiden jalkine, mutta sen siviilikäyttö on myös laajaa. Suomessa varsikengän on todettu olevan ”yleisjalkine, jota yleisesti käytetään, siviilikäytössä muun ohella vaellus-, metsästys-, erä-, työ- ja vapaa-ajanjalkineena”. Varsikenkää nimitetään myös maihinnousukengäksi tai maihariksi.

Historiaa

Sotilasjalkineen pitkä kehitys määrittelee varsikengän ominaisuuksia, kuten kulutusta kestävän pohjan. Paikallisesti esiintyvät jalkinemallit leviävät.

Rooman valtakunnan caligat

Rooman valtakunnassa käytetty yleinen sotilasjalkine oli nastoilla pohjasta vahvistettu sandaali, caliga. Jalkine kiinnitettiin nyörittämällä yhdellä jalan ympäri kierrettävällä ja pujoteltavalla pitkällä nahkasuikaleella. Ilmastoltaan kylmemmissä Rooman valtakunnan osissa, kuten Hadrianuksen muurilla, caligasta kehittyi tiiviimpiä muotoja, joiden sisällä voitiin myös käyttää villasta valmistettua vuoria tai sisäkenkää.

Hesseniläiset saappaat

Polveen ulottuvat saksalaisperäiset ns. hesseniläiset saappaat, joissa on matala korko ja ratsastettaessa käytännöllinen kapea kärki, tulivat tunnetuiksi Yhdysvaltain vapaussodan aikana brittijoukoissa taistelleiden hesseniläisjoukkojen käyttäminä. Hesseniläisten saappaiden muunnoksia oli käytössä vielä I maailmansodassa.

Ensimmäisen maailmansodan ”juoksuhautakengät”

Ensimmäisessä maailmansodassa Ranskan ja Belgian armeijat käyttivät Yhdysvalloista tuotuja nahkakenkiä, joissa oli nahkaisen puolipohjan päällä nastoilla vahvistettu kokopohja. Korko oli raudoitettu. Kenkää kutsuttiin juoksuhautakengäksi (trench boot). Kenkä ei ollut vedenpitävä. Tästä seurasi jalkojen kostuminen, hiertyminen ja paleltuminen, ”juoksuhautajalka” (trench foot).

Normandian maihinnousu nimeää varsikengät

Normandian maihinnousuun Juno-rannalla osallistuneet kanadalaiset joukot (3rd Canadian Division) käyttivät High-Top Combat Boot -varsikenkiä. Myöhemminkin varsikenkä on liitetty tähän tapahtumaan, mistä kertoo suomeksikin käytetty maihinnousukenkä-nimitys.

Varsikengät Suomen puolustusvoimissa

Suomen puolustusvoimat otti varsikengät ensimmäisen kerran käyttöön vuonna 1934 nimikkeellä kengät m/34, korkeavartiset. 1980-luvun puolivälissä nahkasaappaat jäivät pois käytöstä. Varsikengän malleja ovat muun muassa M/91 ja M/05 sekä laskuvarjojääkäreille tarkoitettu LJK-hyppykenkä. Vuonna 2010 jokaisen varusmiehen varusteisiin kuuluvat varsikengät kumisaappaiden ja pakkassaappaiden ohella.
Parhaiten varustelluissa joukko-osastoissa, kuten Kaartin jääkärirykmentissä sotilaan varusteisiin voi kuulua neljä paria varsikenkiä eri käyttötarkoituksiin: palveluvarsikengät, lomavarsikengät, kaupunkijääkärivarsikengät sekä edustusvarsikengät. Niiden ominaisuudet vaihtelevat käyttötarkoituksen mukaan.
Jekaterina Glazyrina

Jekaterina Ivanovna Glazyrina (ven. Екатерина Ивановна Глазырина; s. 22. huhtikuuta 1987) on venäläinen ampumahiihtäjä Hän aloitti kilpailemisen ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2010–2011. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailussa kolmanneksi Östersundin normaalimatkan kilpailussa kaudella 2012–2013 ja toiseksi Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa kaudella 2014–2015. Maailmancupin kokonaistilanteessa Glazyrina on ollut parhaimmillaan 22. kaudella 2012–2013. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Glazyrina oli pikakilpailun viides ja normaalimatkan seitsemäs. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui yhteislähdössä 13:nneksi.
Glazyrina määrättiin dopingrikkeen vuoksi kahden vuoden kilpailukieltoon 24. huhtikuuta 2018. Hän oli väliaikaisessa kilpailukiellossa 10. helmikuuta 2017 lähtien, joka lasketaan annetun kilpailukiellon alkamispäiväksi. Lisäksi kaikki hänen kilpailutuloksensa ennen kilpailukieltoa mitätöitiin 19. joulukuuta 2013 alkaen.
Bolesław Szabelski

Bolesław Szabelski (3. joulukuuta 1896 Radoryż Smolany – 27. elokuuta 1979 Katowice) oli puolalainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli vuosina 1908–13 Varsovan musiikkiseuran urkurikoulussa, sitten vuosina 1913–5 Varsovan konservatoriossa Mieczysław Surzyńskin (urut) ja Roman Statkowskin (teoria) johdolla. Tämän jälkeen hän toimi urkujensoiton opettajana ja Płockin tuomiokirkon urkurina. Hän suoritti vielä sävellysopintoja Varsovan konservatoriossa Statkowskin johdolla vuosina 1923–5 ja Karol Szymanowskin johdolla vuosina 1927–9.
Szabelski aloitti vuonna 1929 työskentelyn Katowicen konservatoriossa, jossa hän opetti kontrapunktia ja urkujensoittoa. Vuodesta 1934 hän opetti harmoniaa, kontrapunktia ja urkujensoittoa musiikkikoulussa Cieszynissä. Saksalaismiehityksen aikaan hän asui enimmäkseen Sadownessa, jossa toimi urkurina kirkossa, säveltäjänä ja musiikinopettajana. Vuodesta 1940 hän toimi Puolan kotiarmeijassa salanimellä Chmiel. Vuonna 1945 hän sai nimityksen dekaaniksi Katowicen konservatorioon (musiikkiakatemiaan). Vuosina 1946–9 hän johti perustamaansa yksityistä Karol Szymanowski -musiikkikoulua Katowicessä. Vuonna 1958 hän sai täyden professorin arvonimen oltuaan tätä ennen vuodesta 1956 avustavana professorina. Vuonna 1957 hänestä tuli Katowicen musiikkiakatemian sävellysosaston johtaja. Hänen oppilaidensa joukossa oli Henryk Górecki.
Vuodesta 1957 osallistui Puolan säveltäjäliiton johtokunnan työhön. Hän sai uransa aikana useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restitutan komentajan ristin (1959) ja komentajan ristin tähdellä (1977).

Työ säveltäjänä

Szabelskin töitä esitettiin usein kansainvälisessä Varsovan syksy -nykymusiikkifestivaalissa; esimerkiksi vuonna 1956 siellä esitettiin hänen kolmas sinfoniansa ja concerto grossonsa. Puolan rajojen ulkopuolella säveltäjän työtä teki tunnetuksi Leopold Stokowski, joka johti hänen toccatansa esityksen Chicagossa vuonna 1958. Szabelski ei paljon matkustanut kansainvälisesti, mutta vuonna 1965 hän poikkeuksellisesti osallistui Zagrebissa festivaaliin, jossa kantaesitettiin hänen huilukonserttonsa.
Muistiurheilu

Muistiurheilu on kilpailemista muistamisessa. Lajissa järjestetään vuosittain maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailijat käyttävät erityisiä muistitekniikoita, joiden avulla he pystyvät muistamaan pitkiä listoja esimerkiksi numerosarjoja, pelikortteja tai sanoja.

Kilpailut ja organisaatio

Muistiurheilun kehittivät englantilaiset Tony Buzan, joka tunnetaan miellekartan kehittäjänä, sekä Raymond Keene. Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1991. Maailman muistimestaruudesta kilpaillaan vuosittain. Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa oli noin 278 osanottajaa. Vuoden 2016 muistimaailmanmestaruuskilpailut järjestetään Singaporessa joulukuussa.
Muistiurheilua hallinnoi World Memory Sports Council. Sen puheenjohtaja on Raymond Keene.

Tekniikat

Muistiurheilijat käyttävät muistitekniikoita, joista vanhimmat kehitettiin antiikin Kreikassa yli 2000 vuotta sitten. Tekniikat perustuvat siihen, että muistettavista asioista tehdään visuaalisia, helposti muistettavia kuvia, jotka järjestellään niin että ne on helppo palauttaa mieleen. Ilman näitä tekniikoita parhaatkin muistiurheilijat ovat muistikyvyiltään vain normaalin ihmisen tasoisia.
Yleinen kilpailijoiden käyttämä muistitekniikka on paikkamenetelmä. Muistettavat kohteet, kuten numerosarjat tai korttipakat, muutetaan ensin sanoiksi, joista tehdään mielessä visuaalisia kuvia. Nämä kuvat sijoitetaan johonkin ”muistipalatsiin”, josta ne voidaan palauttaa mieleen oikeassa järjestyksessä kävelemällä mielessä reittiä pitkin. Muistipalatsina voi toimia esimerkiksi oma koti tai jokin muu tuttu paikka tai reitti.
Marika Kiviharju

Marika Kiviharju (o.s. Saarinen s. 11. huhtikuuta 1980 Loppi) on suomalainen valokuvaaja. Hän on toiminut valmistuttuaan valokuvausalan yrittäjänä ensin Helsingissä ja vuodesta 2018 lähtien Muurlassa.

Ura

Kiviharju on valmistunut medianomiksi Lahden Muotoilu- ja taideinstituutista vuonna 2005. Valmistumisen jälkeen Kiviharju on toiminut studiokuvaajana, kuvauskouluttajana sekä lehtikuvaajana. Kiviharju tunnetaan parhaiten glamour- ja nude-taidevalokuvistaan. Keväällä 2015 ilmestyi Kiviharjun ensimmäinen valokuvataidekirja ALASTON TOTUUS, jossa aiheena julkisuuden henkilöt ja alastomuus. Kirjan valokuvissa poseeraavat muun muassa Helena Lindgren, Ristomatti Ratia, Antti Reini sekä Aira Samulin. Samaista aihetta käsittelevä valokuvanäyttely We Want You - Naked! järjestettiin vuotta aiemmin.
Graham Potter

Ura

Potter aloitti pelaajauransa Birmingham Cityn joukkueessa vuonna 1992. Hän edusti uransa aikana lukuisi englantilaisseuroja lähinnä maan alemmalla sarjatasolla. Englannin Valioliigassa Potter esiintyi Southamptonin paidassa kaudella 1996/97. Hän oli mukana muun muassa 6-3 voittoon päättyneessä ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Potter lopetti pelaajauransa vuonna 2005 Macclesfield Townissa.
Pelaajauransa aikana Potter opiskeli yhteiskuntatieteitä Open Universityssä, josta hän valmistui uransa päättymisen jälkeen joulukuussa 2005. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Hullin yliopiston jalkapallovalmennuksen kehittäjänä, Englannin yliopistomaajoukkueen apuvalmentajana sekä opiskeli maisteriksi Leedsin yliopistossa.
Joulukuussa 2010 Potter teki päävalmentajasopimuksen Ruotsin neljännellä sarjatasolla pelanneen Östersunds FK:n kanssa. Hän aloitti seuran päävalmentajana vuoden 2011 alussa. Östersundissa Potter teki määrätietoisesti töitä seuran menestyksen eteen ja heti kaudella 2011 tuli Norlannin Division 2:n mestaruus ja kaudella 2012 Division 1 Norran mestaruus. Kahden perättäisen nousun myötä Potter oli nostanut parissa vuodessa Östersundin Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Superettaniin ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Menestys poiki hänelle kolmivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa vuonna 2013. 
Östersund menestyi nousujohteisesti myös Superettanissa säilyttäen ensin kaudella 2013 sarjapaikkansa ollen 10:s. Kaudella 2014 sijoitus oli jo 5:s ja lopulta kausi 2015 toi Östersundille sarjan kakkossijan ja historiallisen nousun Allsvenskaniin. Kaudella 2016 seura varmisti pääsarjapaikkansa säilymisen komeasti ollen 7:s ja kaudella 2017 peräti 5:s. Kauden 2017 kirkkain saavutus oli Ruotsin cupin voitto, kun finaalissa kaatui IFK Norrköping. Cup-mestaruuden myötä tuntemattomuudesta huipulle noussut Potter seuroineen pääsi mukaan Eurooppa-liigaan. Karsinnoissa Östersund järjesti jymy-yllätyksen pudottamalla jatkosta ensin Galatasarayn ja sitten PAOKin selviten ensimmäisellä europelikaudellaan heti lohkovaiheeseen. Menestys jatkui lohkossa, jossa Östersund voitti kolme ottelua ja oli lohkokakkonen tasapistein Athletic Bilbaon kanssa edeten pudotuspeleihin Arsenalia vastaan. Pudotuspeleissä Östersund hävisi Arsenalille kotonaan 3-0. Vierasottelussa Östersund haki sensaatiomaisesti 1-2 voiton Lontoosta, mutta putosi kuitenkin jatkosta yhteismaalein 3-2.
Toukokuussa 2018 uutisoitiin, että Englannin Mestaruussarjaan pudonnut Swansea City olisi havittelemassa Potteria uudeksi päävalmentajakseen. 11. kesäkuuta 2018 Swansea julkisti kolmivuotisen sopimuksen Potterin kanssa. Potter luotsasi Swansean kaudella 2018/19 Mestaruussarjassa keskikastiin sijalle 10. Kauden jälkeen niukasti Englannin Valioliigassa säilynyt Brighton & Hove Albion palkkasi Potterin päävalmentajakseen. Seura maksoi Swansealle 3 miljoonan punnan korvaukset Potterin sopimuksen ennenaikaisesta päättämisestä.
Keituri

Keiturin kylä sijaitsee Orimattilan länsilaidalla Kärkölän rajalla. Kylä on vahvaa maatalousaluetta, jonka halkaisee Luhdanjoki eli Porvoonjoki. Kylän työläisasunnot ovat vähitellen muuttuneet loma-asukkaiden kakkosasunnoiksi.
Keituri mainitaan itsenäisenä kylänä vuoden 1539 tiliasiakirjoissa, jolloin se kuului Uudenkylän Korpikylän neljänneskuntaan. Orimattilan vuonna 1632 perustettuun kirkkopitäjään se on kuulunut alusta asti.
Jussi Kumpulainen

Pelaajaura

Ennen pääsarjauransa alkua Kumpulainen valittiin kaudella 1993–94 I-divisioonan vuoden pelaajaksi pelatessaan kasvattajaseurassaan Kankaantaan Kisassa. Hän pelasi junioripelejä 1980-luvun lopulla myös Pirkkalan Virissä. KanKi voitti miesten divisioonamestaruuden vuosina 1994 ja 1995: vuonna 1994 Koripalloliitto esti seuran nousun pääsarjaan tasonmittauksen perusteella, mutta vuotta myöhemmin seuran sarjanousu hyväksyttiin. Ensiesiintymisen SM-sarjassa Kumpulainen teki Kisan joukkueessa 14. lokakuuta 1995 Tampereen Pyrintöä vastaan. Hänen pistekeskiarvonsa debyyttikaudellaan oli 7,5. Kaudeksi 1996–97 Kumpulainen siirtyi SM-sarjaa pelaavan UU-Korihaiden joukkueeseen, jossa hän pelasi myös seuraavan kauden. Korihaissa Kumpulaisen pistekeskiarvot olivat 6,6 ja 11,8.
Eurooppaan Kumpulainen siirtyi kaudeksi 1998–1999. Kuusi kautta kestäneellä Euroopan kiertuella hän pelasi muun muassa Belgian, Itävallan ja Saksan pääsarjoissa. Kaudella 2002–2003 Kumpulainen edusti Saksan pääsarjassa pelannutta Gießeniä, joka aloitti kauden huonosti mutta paransi otteitaan Brian Lynchin liityttyä joukkueeseen ja jäi lopulta yhden voiton päähän pudotuspeleistä. Saksan cupissa Gießen putosi välierissä aikakauden maan ykkösjoukkue Alba Berliniä vastaan mutta voitti cupin pronssiottelun. Kumpulainen oli saanut ennen pronssiottelua tiedon isoäitinsä kuolemasta mutta pelasi sen jälkeen omasta mielestään parhaan ottelunsa Gießenissä.
Paluun Suomeen Kumpulainen teki kaudeksi 2004–05 Lappeenrannan NMKY:n riveihin, jossa hän pelasi myös kauden 2005–06. Kahden Lappeenrannassa vietetyn kauden aikana Kumpulainen oli joukkueensa mukana voittamassa Suomen Cupia sekä kahta Suomen mestaruutta. Kauden 2006–07 Kumpulainen pelasi Torpan Pojissa, josta hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi jälleen UU-Korihaiden joukkueeseen. Keväällä 2008 Kumpulainen solmi Korihaiden kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen, joten hän pelasi Korihaiden joukkueessa myös kaudet 2008–09 ja 2009–10. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän lopetti pääsarjauransa.
Pavane pour une infante défunte

Pavane pour une infante défunte (suom. Pavane kuolleelle prinsessalle) on Maurice Ravelin sävellys. Sen alkuperäinen versio on pianolle vuodelta 1899. Vuonna 1910 Ravel itse teki teoksesta orkesteriversion. Erityisesti orkesteriversiona kappale on Ravelin suosituimpia. Säveltäjä itse ei myöhemmin arvostanut varhaisteostaan korkealle, vaan valitti sen Chabrier-vaikutteita ja köyhää muotoa. Sävellyksen alkuperäisversion ensiesityksessä vuonna 1902 pianistina oli Ricardo Viñes.
Bat out of Hell

Vastaanotto

Cleveland International julkaisi Bat Out of Hellin 21. lokakuuta 1977. Levy-yhtiön emäyhtiössä Epic Recordsilla melkein kaikki vihasivat albumia. Kesti aikansa ennen kuin albumi nousi jättimenestykseksi, mutta menestys oli lopulta sitäkin kestävämpää: Bat Out of Hell pysyi esim. Ison-Britannian albumilistalla peräti 474 viikkoa. Sen maailmanlaajuisiksi myyntiluvuiksi on arvioitu yli 35 miljoonaa.
Rolling Stone -lehti rankkasi albumin sijalle 343 lehden 500 parhaan albumin listalla.
Kaksoisluostari

Alkuperä ja kehitys

Kaksoisluostarit alkoivat kehittyä Itä-Euroopassa ja Lähi-Idässä basileioslaismunkkien ja -nunnien parissa. Ensin vain miehet elivät luostarielämää  Pyhän Basileioksen (330-379) ohjeiden mukaan, mutta samanaikaisesti Pyhän Basileioksen sisko Makrina Nuorempi (330-379) perusti luostariyhteisön naisille. Huolimatta Keisari Justinianus I (482-565) kiellosta, jonka Synodin Agde kirkolliskokous vuonna 506 ja vielä Toisen Nikean kirkolliskokous vuonna 787 vahvisti, kaksoisluostarit levisivät etenkin idässä sekä ortodoksisessa kirkossa.

Historia

Lännessä, etenkin entisellä anglosaksisella alueella oli kaksoisluostareita 400-luvulta 800-luvulle. Näitä luostareita johti lähes aina naispuolinen abbedissa. Miespuoliset apotit sen sijaan edustivat näitä uskonnollisia yhteisöjä ulospäin ja edistivät maallisen ja kirkollisen vallan välistä yhteyttä. 
Ranskassa, Italiassa ja myöhemmin myös Saksassa kukoistivat kaksoisluostarit vuosina 1000–1200. Vaikka premonstratenssit vuonna 1140 panivat toimeen selkeän erotusta vaativan määräyksen, päättivät sisterssiläiset jatkaa kaksoisluostarin elämäntapaa. 1200-luvulla lähes kaikkialla luovuttiin tästä järjestelystä; joko toinen puoli luostarista hävisi kokonaan tai se siirrettiin muualle. 
Syy oli lähinnä sen aikaisten kirkon johtajien voimakas kritiikki kaksoisluostareita kohtaan, mikä johti siihen, että papisto kieltäytyi toimimaan nunnaluostareissa ja munkkiluostarit ottamaan nunnaluostareita yhteisöönsä. 
Myös Pyhän Birgitan 1300-luvulla perustama luostariyhteisö, jonka alkuperäinen konsepti sääti, että luostarissa elisi nunnien rinnalla pappeja ja maallikkomunkkeja, luopui uskonpuhdistuksen jälkeen kaksoisluostareista.

Kaksoisluostari Suomen historiassa

Naantalin birgittalaisluostari perustettiin vuonna 1438 kaksoisluostariksi, jossa oli yhteisen naisjohtajan alaisuudessa sekä nunnia että munkkeja, joilla oli erilliset asuin- ja ruokailutilat. Naantalin kaupunki syntyi, kun luostari vuonna 1445 siirrettiin silloisen Raision alueella ja kuningas määräsi sen ympärille perustettavan uuden kaupungin ja antoi luostarin palveluiden turvaamiseksi sille kauppa- ja kaupunkioikeudet.  
Naantalin seurakunnan kirkkona nykyään toimivan entisen luostarikirkon seinillä oli tuolloin puiset parvet, joita nunnat käyttivät.
Francisco Serrão

Francisco Serrão (esp. Francisco Serrano, k. 1521) oli portugalilainen tutkimusmatkailija ja Fernão de Magalhãesin serkku tai hyvä ystävä. Hänen matkansa vuonna 1512 oli ensimmäinen tiedossa oleva eurooppalaisen tekemä purjehdus itään ohi Malakan ja Indonesian halki sen  tuottoisille 'Maustesaarille' Molukeille. Hän liittoutui Ternaten hallitsijan sulttaani Bayan Sirrullahin kanssa, ja hänestä tuli tämän neuvonantaja. Hän jäi Ternatelle, jossa hän kuoli salaperäisesti samoihin aikoihin kuin Magalhães.
Georgi Brasov

Kreivi Georgi Mihailovitš Brasov (s. 24. heinäkuuta 1910 – k. 22. heinäkuuta 1931) oli venäläinen aatelismies ja Romanov-suvun jäsen.
Georgin vanhemmat olivat suuriruhtinas Mikael Aleksandrovitš, joka oli Aleksanteri III:n poika, ja Natalia Brasova (o.s. Seremetjevskaja), joka oli moskovalaisen lakimiehen Sergei Mamontovin tytär.

Elämäkerta

Georgi syntyi Udinkassa lähellä Moskovaa ja sai nimensä setänsä Georgi Aleksandrovitš Romanovin mukaan, joka kuoli tuberkuloosiin vuonna 1899. Georgin isä oli Venäjän kruununperimysjärjestyksessä toinen, Georgin serkun Aleksein, Nikolai II:n pojan, jälkeen.
Venäjän keisarisuvun jäsenenä Georgin isä Mikael ei ollut oikeutettu avioitumaan monarkian  ulkopuolisen henkilön kanssa. Georgin äiti Natalia Brasova oli eronnut nainen eikä kuulunut monarkiaan.
Vuonna 1912 Aleksein verenvuototauti paheni, kun keisarillinen perhe oli Spalassa, Puolassa. Nikolai II uskoi, että Aleksei oli lähellä kuolemaa, joten keisari antoi Mihailille luvan avioitua Natalia Brasovaan kanssa. Natalia ja Mihail menivät naimisiin Serbian patriarkaatin vihkitodistuksella 30. lokakuuta 1912, Wienissä. Venäjän keisarillinen perhe ja maan virkamiehet eivät osallistuneet häihin. Mihail ja Natalia joutuivat asumaan ulkomailla, koska Nataliaa ei hyväksytty Venäjällä. Natalia ja Mihail matkustelivat Euroopassa, kunnes asettuivat asumaan Englantiin. 
Syksyllä vuonna 1914 Mihail sai luvan palata Venäjälle ja liittyä keisarilliseen armeijaan, joka taisteli itärintamalla ensimmäisen maailmansodan aikana. Georgin äiti Natalia Seremetjevskaja sai käyttää arvonimeä kreivitär Brasova. Georgi käytti nimeä kreivi Brasov.  
Vuonna 1917, Helmikuun vallankumouksen aikana Nikolai II luopui kruunusta ja luovutti sen Mihailille. Mutta Pietarissa olevat sotilaat liittyivät mielensoittajiin ja pakottivat Mihailin luovuttamaan vallan väliaikaiselle hallitukselle. Georgi, Natalia ja Mihail olivat aluksi kotiarestissa Hatsinassa. Mihail karkotettiin Permiin. Hän onnistui salakuljettamaan Georgin, tämän äidin ja sisarpuolen Kööpenhaminaan, mistä Nikolai II:n äiti Maria Fjodorovna oli kotoisin. Mikael murhattiin 12. kesäkuuta 1918 Permissä. Ruumis poltettiin myöhemmin. 
Georgi ja Natalia muuttivat Lontooseen, missä Georgi meni Harrowin sisäoppilaitokseen. Vuonna 1927 perhe joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja Natalia muutti Pariisiin. Georgi jäi Englantiin ja pääsi koulusta seuraavana vuonna. Georgi meni ranskalaiseen Ecole des Rochesin kouluun, joka sijaitsee Verneuil-sur-Avressa Normandiassa.

Kuolema

Kesällä 1931 Georgin Sorbonnen vuosi loppui ja hän päätti viettää lomaa hollantilaisen luokkatoverinsa Edgar Moneanaarin kanssa Rivieralla. Georgi ja Edgar päättivät ajaa Pariisista Cannesiin mutta auto suistui tieltä, törmäsi puuhun ja autoa ajanut 19-vuotias Edgar kuoli heti. Georgi vietiin sairaalaan Auxerreen. Kaksi päivää ennen 21-vuotissyntymäpäiväänsä kreivi Brasov kuoli.  
Georgi haudattiin Cimetière de Passyn hautausmaalle Pariisiin. Kun Natalia Brasov kuoli vuonna 1951, hänet haudattiin poikansa viereen. Georgin haudassa lukee ranskaksi: Fils et Epouse de S.A.I Grand Duc Michel de Russie.
Salmed

Salmed Oy oli Kemijärvellä vuosina 1980–1983 toiminut suomalainen lääketehdas. Vuonna 1979 perustetun Salmed Oy:n emoyhtiö oli Suomen Lääketehdas Oy Salco joka oli aloittanut toimintansa 1957 nimellä Suomen Lääketehdas Oy. Muun muassa mineraalisuolaa ja lisäravinteita valmistaneen Salcon tehdas sijaitsi Hämeenlinnassa ja pääkonttori Helsingissä.
Kehitysaluerahaston rahoittama lääketehdas valmistui Kemijärvelle marraskuussa 1980. Salmedin oli tarkoitus alkaa valmistaa halpoja kopiolääkkeitä mutta sen toiminta oli alusta lähtien tappiollista ja lopulta sekä Salmed että sen emoyhtiö ajautuivat 1983 konkurssiin. Lisäksi konkurssiin menivät Salcon tytäryhtiöt Oy Sa-Re-Cen Ltd, Lihatukku T. Bang Oy ja Oy Salco-Dietra Ltd.
Lamminpäänlammi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) se kuuluu.
Gezahegne Abera

Ura

Abera on lähtöisin kahdeksanlapsisesta perheestä Arsin maakunnasta, josta tulee suurin osa etiopialaisista maratoonareista. Hän työskenteli pienestä pitäen isänsä maatilalla. Hän juoksi päivittäin 25 kilometrin pituisen koulumatkan paljain jaloin, mikä auttoi häntä myöhemmin urheilu-urallaan huomattavasti. Abera juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1999, kun hän osallistui Los Angelesin maratonille. Hän sijoittui kilpailussa neljänneksi, mikä avasi hänelle paikan Sevillan MM-kisoihin. MM-kisoissa hän juoksi maratonilla yhdenneksitoista. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Fukuokan maratonin ajalla 2.07.54, mikä on edelleen hänen ennätyksensä. Vuonna 2000 hän sijoittui Bostonin maratonin toiseksi.
Sydneyn vuoden 2000 olympialaisten maratonkilpailun loppuvaiheessa kärkiryhmässä oli kolme miestä: Abera, Tesfaye Tola ja Eric Wainaina. Wainaina yritti irtiottoa 37 kilometrin kohdalla, mutta kaksi kilometriä myöhemmin Abera siirtyi johtoon ja voitti lopulta olympiakultaa. Hänestä tuli 22-vuotiaana kaikkien aikojen nuorin maratonin olympiavoittaja. Seuraavana vuonna hän voitti Edmontonin MM-kisoissa kultaa sekunnin erolla Kenian Simon Biwottiin. Näin Aberasta tuli ensimmäinen juoksija, joka voitti peräkkäisissä kisoissa maratonin olympiakultaa ja MM-kultaa.
Vuonna 2002 Abera voitti Funyokan maratonin. Vuonna 2003 hän voitti Lontoon maratonin ajalla 2.07.56, mutta joutui keskeyttämään Pariisin MM-kisoissa loukkaantumisen takia. Hän ei myöskään kyennyt osallistumaan Ateenan 2004 olympialaisiin loukkaantumisten takia.
8. kesäkuuta 2003 Abera meni naimisiin Elfenesh Alemun kanssa. Alemu on Etiopian parhaita naismaratoonareita. Mahtipontisissa häissä oli 25 000 vierasta. Alemun hääjuhlissa käyttämä laahus oli maailman pisin – noin 500 metriä. Abera on kerännyt menestyksellään sievoisen omaisuuden. Näin hänestä on tullut köyhien etiopialaisnuorten esikuva, jonka ansiosta monet pyrkivät pääsemään köyhyydestä urheilemalla.