google/wiki40b huggingface dataset:
Minna Kauppi

Ura

Kauppi aloitti urheilemisen kuusivuotiaana harrastaen ensin hiihtoa ja juoksua. Suunnistus tuli lajivalikoimaan kahdeksan vuoden ikäisenä suunnistuskoulun myötä. Hiihto ja juoksu olivat ajatuksissa päällimmäisinä aina 16-vuotiaaksi asti, jolloin suunnistus nousi päälajiksi SM-menestyksen myötä. 
Kauppi aloitti uransa Asikkalan Raikkaan riveissä 1982, jota hän edusti kauden 2014 loppun. Kaudesta 2015 Kaupin seura on ollut Lahden Suunnistajat -37. Kauden 2015 jälkeen Kauppi ilmoitti päättävänsä maajoukkueuransa.
Ensimmäisen Suomen mestaruuden Kauppi suunnisti 1999.  Vuonna 2006 hän voitti Euroopan mestaruuden keskimatkalla ja ankkuroi Suomen naiset viestivoittoihin sekä EM- että MM-kisoissa. Vuonna 2007 Kauppi jakoi pitkän matkan maailmanmestaruuden Heli Jukkolan kanssa sekä suunnisti ankkuriosuuden niin MM-kultaa voittaneessa viestijoukkueessa kuin Venlojen viestin voittaneessa Asikkalan Raikkaan joukkueessakin. Kauppi voitti vuonna 2008 ja vuonna 2010 maailman mestaruudet sekä keskimatkalla että viestissä. Vuonna 2011 Kauppi ankkuroi Suomen naiset viestin maailman mestaruuteen. Vuonna 2012 Kauppi saavutti keskimatkan maailman mestaruuden.
Ilja Ehrenburg

Sodanajan propaganda

Ehrenburg kirjoitti toisen maailmansodan aikana propagandaa muun muassa Pravda-lehteen, joskin hän ajoittain arvosteli rohkeasti Stalinia ja hänen hallintoaan. Sodan aikana Ehrenburg oli Juutalaisten antifasistisen komitean näyttävä jäsen ja kokosi sodan jälkeen Mustan kirjan (Чёрная Книга, Tšornaja Kniga) miehittäjien rikoksista juutalaisia vastaan miehitetyillä alueilla ja Puolan kuolemanleireillä. 
Ehrenburg oli yksi neuvostoliittolaisista kirjailijoista, jotka olivat mukana saksalaisiin kohdistetussa vihakampanjassa. Hänen vuonna 1942 julkaistu artikkelinsa ”Tapa” oli laajalle levinnyt esimerkki tästä kampanjasta:
”Älä laske päiviä, älä peninkulmia. Muista vain yksi asia, tappamiesi saksalaisten määrä. Tapa saksalainen, huutaa äiti. Tapa saksalainen, pyytää lapsi. Älä epäröi. Älä luovuta. Tapa!”
Artikkelissa sanottiin, että saksalaiset eivät ole ihmisiä.
Karhulanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 123 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,1 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0031 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja suurin syvyys on 6,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 7,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Rapojärven alueeseen (14.182) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 61,8 metriä mpy.
Ungelon torppa

Ungelon torppa on Enontekiön Hetassa sijaitseva kirjailija Yrjö Kokon entinen kirjailijakoti joka on valmistunut 1952. Torpan hirsirakennukset sijaitsevat Ounasjärveen pistävässä Ungelonniemessä jonne pääsee polkua pitkin kapean maakannaksen kautta. Torpan rakennuksiin kuuluu asuinrakennuksen ohella sauna, venehuone ja verkkokatos.
Kokko saapui sodan jälkeen eläinlääkäriksi Käsivarren Lappiin mutta ryhtyi sitten ammattikirjailijaksi. Hän suunnitteli itse Ungelon torpan rakennukset käyttäen esikuvina vanhoja talonpoikaisrakennuksia. Torppa oli alun perin vain kesäkäytössä ja Kokko kirjoitti ja muokkasi siellä useita teoksiaan. Hän kuvasi torppaa vuonna 1957 ilmestyneessä teoksessaan Ungelon torppa. Torppa on nykyisin Yrjö Kokon pojan Olli Kokon loma-asuntona.
Ungelonniemeltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja ja niemi on toiminut aikoinaan väliaikaisena hautaussaarena.
Kolmiaivoteoria

Kolmiaivoteoria (triune brain) on yhdysvaltalaisen neurotietelijän Paul MacLeanin evoluutioteoria ihmisaivojen jakautumisesta kolmeen osaan: "liskoaivoihin", limbiseen järjestelmään ja neokortikaaliseen osaan. MacLean kehitteli teorian 1960-luvulla ja julkaisi aiheesta kirjan The Triune Brain in Evolution.
Teoria on saanut julkisuutta Carl Saganin kirjan The Dragons of Eden ansiosta (Pulitzerin palkinto vuonna 1977). Uudemman tutkimuksen tulosten perusteella teoriaa on arvosteltu.
Daltonin veljekset (albumi)

Juoni

Dean Fenton omistaa pahamaineisen Fenton Townin. Kaduilla tapetaan ihmisiä ja saluunoissa menetetään lukemattomia summia rahaa, joten rahaa tulee Fentonille joka suunnalta. Lucky Luke päättää puuttua peliin ja rauhoittaa tilanteen. Niinpä hän menee kaupunkiin ja pidättää Dean Fentonin. Kaikki asukkaat ja lainsuojattomat muuttavat pois ja Fenton Townista tulee hylätty aavekaupunki. Dean Fenton kertoo vankilassa tarinoita elämästään rikkaana pohattana. Kun Daltonin veljekset erehdyksen seurauksena pääsevät pakenemaan, he Fentonin tarinoiden innoittamana päättävät perustaa uuden kaupungin Fenton Townin raunioista. Daltonit perustavat Dalton Cityn, ja koettavat houkutella kaupunkiin lainsuojattomia tehdäkseen siitä samanlaisen paikan kuin Fenton Town oli aikoinaan. Asia onnistuukin, kunnes Lucky Luke puuttuu peliin ja vangitsee Daltonit ja muut kaupungin asukkaat ja vie heidät vankilaan.
Isoftaalihappo

Valmistus ja käyttö

Isoftaalihappoa valmistetaan hapettamalla m-ksyleeniä hapen avulla ja toisinaan kohapettimena käytetään asetaldehydiä ja liuottimena etikkahappoa. Katalyytteinä m-ksyleenin hapetukselle käytetään tyypillisesti koboltti-mangaani-bromi-katalyyttiä. Yhdiste puhdistetaan kiteyttämällä. Isoftaalihappoa käytetään korkeita lämpötiloja kestävien polyestereiden, hartsien ja muiden tyydyttymättömien polymeerien valmistamiseen. Siitä valmistetaan myös muovien pehmentimiä, mutta ne ovat kalliimpia kuin ftaali- tai tereftaalihaposta valmistetut.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen isoftaalihapolle ärsyttää lievästi ihoa.
SS Lapland

Laiva

Lapland rakennettiin Harland & Wolffin telakalla Belfastissa vuonna 1909, Pohjois-Irlannissa, toisin kuin useimmat muut aikansa tämän kaltaiset alukset. Alus oli 184,6 metriä pitkä, 21,5 metriä leveä, kaksi savupiippua, neljä mastoa ja kaksi höyryllä käyvää potkuria. Sen kapasiteetti oli 17 540 bruttorekisteritonnia, ja se oli suurin koskaan Red Star Lineille rakennettu alus. Alus oli 185 metriä pitkä ja sen huippunopeus oli 17 solmua.
Laplandiin oltiin asennettu sähkökäyttöisiä hissejä, jotka eivät olleet yleisiä. Aluksessa oli myös kuntosali ja stenografiatoimisto. Lisäksi matkustajilla oli pääsy lasitetulle kävelykadulle.

Historia

Lapland aloitti 10. huhtikuuta 1909 neitsytmatkansa, jonka reitti oli Antwerpenistä, Belgiasta Doveriin, Englantiin ja New Yorkiin, Belgian lipun alla. Alus aloitti viimeisen matkan tällä reitillä 7. huhtikuuta 1914 ja 9. tammikuuta 1914 alus kävi Liverpoolin, Englannin ja New Yorkin reitillä.

Titanicin miehistön jäsenten haku

Huhtikuussa 1912 White Star Line osti Laplandin tuodakseen Titanicin miehistön eloon jääneet jäsenet Englantiin, kun heidät oli pidätetty Yhdysvalloissa tutkimuksia varten. Lapland saapui Englantiin 28. huhtikuuta, 13 päivää Titanicin uppoamisesta.

Ensimmäinen maailmansota

Lapland aloitti 29. lokakuuta 1914 Liverpool-New York reitillä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alla jolloin sen omisti Cunard. Huhtikuussa 1917 se osui miinaan Merseyssä, mutta onnistui kuitenkin pääsemään Liverpooliin. Kesäkuussa 1917 alus muutettiin joukkojenkuljetusalukseksi.

Sodan jälkeen

24. marraskuuta 1918 laiva aloitti ensimmäisen matkansa Compiègnen aselevon jälkeen, purjehtimalla Liverpoolista New Yorkiin White Star Linen lipun alla ja 2. elokuuta 1919 aloitti kuudennen ja viimeisen kierroksensa tällä reitillä. 16. syyskuuta 1919 alus siirrettiin Southamptoniin, Englantiin - New Yorkin reitille, White Star Linen lipun alla ja teki kolme matkaa tällä reitillä. Viimeisin oli 27. marraskuuta 1919.
29. huhtikuuta 1932 alus aloitti viimeisen matkansa Antwerpenin, Southamptonin, Havren, New Yorkin, välillä. Alus romutettiin vuonna 1933 Osakassa, Japanissa.
Liuskebekardi

Levinneisyys

Liuskebekarda tavataan pienellä alueella Ecuadorissa ja Perun luoteisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska ssen levinneisyysalue on hyvin pieni, ja koska sen pieni populaatio on pienenemässä.
Stenocereus

Tuntomerkit

Stenocereus-kaktukset ovat kookkaita puumaisia tai pensastavia, toisinaan maassa suikertavia, ja muodostavat tiheikköjä. Varret ovat tukevia, liereitä ja vihreitä. Niissä on paljon pitkittäisuurteita, joiden reunoilla voi olla kyhmyjä. Areolit ovat villakarvaisia ja niissä olevat piikit tavallisesti kovia. Kukat ovat suppilomaisia tai kellomaisia, ja kehälehdet ovat lyhyet. Pohjuksessa on areoleita, jotka tavallisesti ovat piikkisiä. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, enemmän tai vähemmän mehevä; sen piikit ja kehälehden jäänteet karisevat hedelmän kypsyessä. Siemenet ovat kookkaita, kiiltävän mustia ja tavallisesti sileitä.

Levinneisyys

Suku kasvaa kuivilla alueilla Yhdysvaltojen lounaisosassa, Meksikossa, Keski-Amerikassa, Karibian alueella, Venezuelassa ja Kolumbiassa.
FS L’Adroit (P725)

Palvelus

Alus on koeajoissa ja testeissä Ranskan laivastossa vuoteen 2014.
Edward Short

Edward Watson Short, Paroni Glenamara CH PC (17. joulukuuta 1912 – 4. toukokuuta 2012) oli brittiläinen poliitikko. Hän edusti Työväenpuoluetta
Short istui parlamentin jäsenenä Newcastle upon Tyne Centralista vuosina 1951–1976. Hän oli maansa kolmanneksi viimeinen Postmaster General vuosina 1966–1968. Sen jälkeen hän toimi mm. opetusministerinä 1968–1970 ja Työväenpuolueen varapuheenjohtajana 1972–1976. 
Short oli edustajainhuoneen johtaja ja Councilin Lord President vuosina 1974–1976. Hän oli Northumbrian yliopiston kansleri aina vetäytymiseensä vuonna 2005. Hänellä on ollut vuodesta 1977 elinikäinen päärinarvo.
Touko Perko

Touko Pellervo Immanuel Perko (s. 23. toukokuuta 1941, Turku) on professori, tutkija ja journalisti.

Henkilöhistoria

Touko Perko syntyi opettaja Arvo Oskari Perkon ja kotitakousteknikko Maija Toivikki Tattarin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on ylihoitaja Ulla Eliina Airio. Lapset: Juha (1968) ja Susanna (1970). Perko tuli ylioppilaaksi 1960 ja valmistui filosofian maisteriksi 1968. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1971. Perko toimi Turun yliopiston Suomen historian asisstenttina 1967–1978, dosenttina 1973–2009 ja apulaisprofessorina 1978–1980. Alkio-opiston rehtori Perko oli 1980–1985, Jyväskylän yliopiston viestinnän dosentti 1985–2009 ja  journalistiikan professori 1987–1989. Hän työskenteli Keskipohjanmaan päätoimittajana 1986–1989 ja Keskisuomalaisen varapäätoimittajana 1989–1995 sekä lehden erityistehtävissä 1996–2001. Valion ja maitosektorin päätoimisena historian kirjoittajana Perko oli 2002-2010. Hän on ollut myös Sotahistoriallisen aikakauskirjan päätoimittaja.  Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja tutkijana Perko toimi useaan otteeseen 1970- ja 1980-luvulla. Otavan kirjasäätiön palkinnon hän sai vuonna 1975. Marsalkka Mannerheim perinne säätiön sotahistorian palkinto 2018. Professorin arvo 2018.
Sam Bird

Ura

Bird ajoi kaudella 2010 GP2-luokassa ART Grand Prix -tallissa. Bird saavutti yhden voiton Italian Monzassa ja neljä kolmossijaa. Bird sijoittui loppupisteissä viidenneksi. Bird siirtyi iSport tiimiin kaudeksi 2011. Hän keräsi 45 pistettä ja sijoittui sarjan kuudenneksi. Vuonna 2012 Bird ajoi Formula Renault 3.5 -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2013 Bird teki paluun GP2-sarjaan uudessa Russian Time-tallissa. Hän voitti viisi kilpailua ja sijoittui lopulta sarjassa toiseksi mestaruuden voittaneen Fabio Leimerin jälkeen. Vuonna 2014 Bird siirtyi FIA World Endurance Championship -sarjaan jossa hän kilpailee nykyään LMP2-luokassa.

Formula E

Vuodesta 2014–2015 lähtien Bird on kilpailut uudessa Formula E -sähköautosarjassa Virgin Racing -tallissa. Hän saavutti ensimmäisen voittonsa kauden 2014–2015 Malesian ePrix'ssä. Debyyttikautenaan hän sijoittui sarjan viidenneksi. Bird sijoittui kaudella 2015–2016 sarjan neljänneksi. Bird jatkoi kaudella 2016–2017 Virgin Racing -tallissa.
Azumanga Daioh

Henkilöitä

Chiyo Mihama – Kymmenvuotias lapsinero, joka on jo lukiossa ja sielläkin luokkansa parhaita. Usein kutsuttu nimellä 'Chiyo-chan'. On hyvä kaikessa muussa paitsi urheilussa ja sanaleikeissä. Hänellä on Herra Tadakichi-niminen koira.
Tomo Takino – Koulun energisin oppilas. Hän ei ole erityisen taitava missään, mutta haastaa muita innokkaasti kisaamaan. Hyvin meluisa ja usein ärsyttäväkin.
Ayumu "Osaka" Kasuga – Lempinimeltään Osaka, sillä hän tulee Osakasta. Usein omissa maailmoissaan. Hän saa päähänsä omituisia ideoita, ja voi alkaa miettiä aivan turhia asioita mutta on hyvä lateraalissa ajattelussa. Hän on Chiyo-chaniakin huonompi urheilija.
Sakaki – Hiljainen ja pitkä tyttö. Sakaki on hyvä urheilussa ja on saanut monia ihailijoita viileytensä takia. Rakastaa salaisesti pehmoleluja sekä eläimiä, erityisesti kissoja. Hän ei kuitenkaan ole kissojen suosikki.
Koyomi Mizuhara – Joukon "normaalein" tyttö. Yomi on hyvä koulussa ja tuskailee usein painonsa kanssa mistä Tomo naljailee usein.
Kagura – Liittyy joukkoon vasta toisena lukuvuonna. Energinen ja hyvä urheilija. Haluaa usein haastaa Sakakin urheilussa.
Kaori – Sakakia suuresti ihaileva tyttö.
Kimura – Kieroutunut miesopettaja, joka niin pitää lukiolaistytöistä (erityisesti Kaorista). Kuljeskelee ympäriinsä neliön muotoinen suunsa avoinna. Hänellä on kaunis vaimo ja hän lahjoittaa rahaa hyväntekeväisyyteen.
Yukari Tanizaki – Luokanopettaja, jolla on vielä itselläänkin aikuistuminen kesken. Hän ärsyyntyy ja tylsistyy helposti. Hänellä ei ole erityistä vastuuntuntoa, ja hän pitää myös alkoholin juomisesta silloin tällöin. Todella huono ajamaan autoa. Asuu edelleen vanhempiensa luona, vaikka on varmasti yli 40 vuotta.
Minamo Kurosawa – Liikunnanopettaja. Yukarin vanha luokkatoveri, ja hän joutuukin usein hillitsemään Yukaria. Yukari kutsuu Minamoa joskus nimellä "Namo". Yukari tietää Minamon menneisyydestä hieman valonarkoja asioita.
Tomo, Ayumu ja Kagura muodostavat oman "pölvästit" (bonkura)- ryhmänsä, joka saattaa kokeista saada yhteensä pisteitä saman verran kuin Chiyo yksin. (Maksimipistemäärä sata)
Am I Wrong

Musiikkivideo

Kappaleeseen liittyvä, viiden minuutin ja viiden sekunnin pituinen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 20. kesäkuuta 2013. Videon ohjasi sekä editoi Kavar Singh. Videon tapahtumat sijoittuvat Afrikkaan (Botswanan Mauniin ja Viktorian putouksille Zambiaan sekä Zimbabween) jossa duon jäsenet kävelevät ympäriinsä TV:n kanssa etsiäkseen signaalia toistensa löytämistä varten.
Aasian kisat 2010

Aasian kisat 2010, järjestyksessään 16. Aasian kisat, järjestettiin Kantonissa Kiinassa 12.–27. marraskuuta 2010. Kanton oli toinen kiinalainen kaupunki, joka järjesti Aasian kisat. Pekingissä kisat järjestettiin vuonna 1990. Tapahtumassa järjestettiin 476 kilpailua 42 urheilulajissa.
Kisojen menestynein maa oli isäntämaa, joka keräsi kaikkiaan 316 mitalia (165 kultaa, 88 hopeaa, 63 pronssia). Toiseksi mitalitilastossa sijoittui Etelä-Korea (58 kultaa, 53 hopeaa, 82 pronssia) ja kolmanneksi Japani (50 kultaa, 71 hopeaa, 77 pronssia).

Kilpailupaikat

Kilpailupaikkoja on 53 ja harjoituspaikkoja 17. Kokonaan uusia kilpailupaikkoja rakennettiin 12.
The Asylum

Historia

The Asylumin perustivat vuonna 1997 ohjaaja David Michael Latt ja Village Roadshow’n entiset toimitusjohtajat David Rimawi ja Sherri Strain. Ensimmäiset elokuvat olivat pääsääntöisesti suoraan videolle julkaistuja kauhuelokuvia, mutta niiden myynti jäi heikoksi Lionsgaten ja muiden suurempien elokuvayhtiöiden hallitessa kyseisiä markkinoita.
Ensimmäinen The Asylumin paremmin tunnetuksi noussut elokuva oli vuonna 2005 julkaistu H. G. Wells' War of the Worlds, jonka vaikutteet on saatu H. G. Wellsin Maailmojen sota -tieteisromaanista. Se julkaistiin samoihin aikoihin Steven Spielbergin Maailmojen sota -elokuvan kanssa, minkä seurauksena videovuokraamo Blockbuster tilasi 100 000 videon tilauksen The Asylumin versiosta.

Elokuvien nimiongelmat

The Asylum on haastettu oikeuteen useaan otteeseen yhtiön käytettyä elokuvallaan liian paljon jotakin toista elokuvaa muistuttavaa nimeä. Näitä ovat muun muassa The Asylumin Transmorphers ja The Day the Earth Stopped, jotka sekoittuivat liian helposti elokuviin Transformers ja Päivä jona maailma pysähtyi (The Day the Earth Stood Still).
Vuonna 2012 The Asylum joutui muuttamaan American Battleship -elokuvansa nimeksi American Warships, koska se oli liian lähellä Universal Studiosin tuottaman Battleship-elokuvan nimeä.
Quinton Flynn

Elämäkerta

Flynn opiskeli Bowling Greenin ja Kentin osavaltion yliopistoissa, joista jälkimmäisestä hän valmistui television, radion, elokuvan ja teatterin pariin. Ollessaan vielä Kentin osavaltion yliopistossa hän toimi käsikirjoittajana ja esiintyjänä sketsiohjelmassa Something/Anything, jota esitettiin WKSR-radiokanavalla, jossa Flynn toimi myös DJ:nä. High schoolin aikana Flynn toimi muusikkona perustamassaan The Stop -yhtyeessä. Flynn oli myös isäntänä 120-minuuttisessa The Alternate Beat -ohjelmassa MTV:llä.
Myöhemmin Flynn matkasi yhdessä serkkunsa kanssa Los Angelesiin, mistä hänen tiensä vei Hollywoodiin. Onni ei kuitenkaan ollut mukana, ja Flynn sai kokea köyhää elämää onnistuen kuitenkin saamaan rooleja teatterinäytelmissä. Samalla Flynn kokeili stand up -komiikkaa yökerhoissa ja onnistui saamaan esisopimuksen Saturday Night Liven ja Jimmy Kimmel Liven ohjelmiin tekemään omia sketsejä. Flynn alkoi myös luomaan omaa sketsikomediasarjaa yhdessä Emmy-palkitun käsikirjoittaja/tuottaja Jeff Nimoyn kanssa. Ohjelman nimeksi tuli In Like Flynn!.

Ääninäyttelijänä

Ääninäyttelemiseen Flynn päätyi 1990-luvulla, ja hän teki aluksi sivuääniä Aladdiniin ja saman tien päärooleja Katuhaihin sekä Ihmenelosiin, jossa hän korvasi toisella tuotantokaudella Liekkiä ääninäytelleen Brian Austin Greenin. Samoihin aikoihin vuonna 1995 Flynn sai ensimmäisen merkittävän ääniroolinsa, kun Leijonakuningas elokuvista tutut Timon ja Pumba saivat oman televisiosarjansa, jossa Flynn ääninäytteli Timonia.
Vuotta myöhemmin Flynn sai toisen merkittävän roolinsa sarjasta The Real Adventures of Jonny Quest, jossa Flynn ääninäytteli jälleen sarjan nimikkohahmoa. Sarjan päätyttyä Flynn teki useammin vierailevia rooleja eri animaatiosarjoissa, kuten Akun tehdas ja Jackie Chan seikkailee. 2000-luvulla Flynn alkoi tehdä äänirooleja videopeleihin sekä dubbauksia animesarjoihin.
Videopeleistä Flynn tunnetaan parhaiten Metal Gear -pelisarjasta tutun Raidenin äänenä. Dubbauksia Flynn on tehnyt muun muassa Narutoon, Bleachiin ja Blood+:aan. Nykyisin Flynn on enimmäkseen tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten Metal Gear Solid 2, Marvel: Ultimate Alliance, Spider-Man: Friend or Foe ja Crash of the Titans. Flynn toimi myös World of Warcraft roolipelin The Burning Crusade -lisäosassa prinssi Kael'thas Sunstriderin ääninäyttelijänä.
Uno Wegelius

Uno Wegelius (10. syyskuuta 1867 Perho – 5. joulukuuta 1925 Helsinki) oli lääninrovasti, opettaja, kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Henkilöhistoria

Uno Wegeliuksen vanhemmat olivat  kappalainen Adolf Wegelius ja Lydia Bergroth ja puoliso vuodesta 1893 Agnes Betty Gustava Wichmann.  Wegelius tuli ylioppilaaksi 1870 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1892 ja pastoraalitutkinnon 1903. Hän toimi Kempeleeessä pitäjän apulaisen apulaisena 1893 ja pitäjän apulaisena 1897. Oulussa hän oli komministeri vuodesta 1903 ja Tuusulassa kirkkoherra vuodesta 1916, samoin kuin Tuusulan rovastikunnan lääninrovasti. Wegelius toimi myös opettajana Oulussa, Tuusulassa ja Limingassa. Hän oli lisäksi muun muassa Oulun diakonissakodin johtaja 1903–1916, Oulun läänin talousseuran puheenjohtaja 1902–1908, Oulun NMKY:n puheenjohtaja 1909–1916, Oulun Nuorten Ystäväin puheenjohtaja 1907–1916, SNKL:n päätoimikunnan jäsen sekä  Oulun kaupunginvaltuuston ja Tuusulan kunnanvaltuuston jäsen.
Eino Lehtinen (kuvanveistäjä)

Näyttelyt

Eino Lehtisen teoksia on ollut näytteillä hänen opiskeluajoistaan lähtien sekä Helsingissä (muun muassa Galleria Pinxissä 1967) että hänen asuinmaakunnassaan Keski-Suomessa. Ensimmäiset yksityisnäyttelynsä Lehtinen piti 1959 Multialla sekä Keuruulla, missä hän asui ja opetti elämänsä viimeiset vuosikymmenet. Taiteilijan teoksia oli viimeksi esillä perustajajäsenten töitä esittelevässä Keuruun taiteilijaseuran 40-vuotisnäyttelyssä vuonna 2006.

Taide

Etenkin figuurisommitelmissaan ja muotokuvissaan Lehtinen uskoi klassisen muodon arjen yläpuolelle kohottaviin ihanteisiin. Lapsikuvauksissa muodon ylevä ankaruus taas myöntyy inhimilliseen pehmeyteen ja toisinaan jopa huumorin pilkkeeseen. Lapset olivatkin yksi taiteilijan suosikkiaiheista.  Muotokuvia Lehtinen tuotti niin lapsista kuin aikuisistakin; ne ovat kuitenkin pääosin yksityisissä kokoelmissa.
Lopputuotannossaan Eino Lehtinen alkoi ottaa vaikutteita modernismin veistotaiteesta, ja vaikutus siirtyi myös hänen oppilaisiinsa. Modernistisessa vaiheessa Lehtinen teki veistoksia hitsaamalla ja polttoleikkaamalla. Useat 1970-luvun alussa valmistuneet teokset kuten Kolmas maailma (kuva) muistuttavat Alberto Giacomettin tuotantoa, johon Lehtinen tiettävästi kuitenkin tutustui ensi kertaa vasta Sveitsissä 1975.

Koulutus

Eino Lehtinen opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen veisto- ja muovausosastolla 1949–51. Valmistumisensa jälkeen Lehtinen lähti seikkailulliselle opintomatkalle polkupyörällä halki Euroopan aina Marokon Casablancaan; matkapäiväkirjan sijaan tuore taiteilija tuotti näkemästään lyijykynäpiirroksia.
Lisäoppia Lehtinen haki kuvanveistäjä–akateemikko Oskari Jauhiaisen sekä hitsaustaiteen uranuurtajan, professori Eila Hiltusen, apulaisena. Jauhiaisen opissa tuore taiteilija pääsi seuraamaan akateemikon ensimmäisen suurtyön, Mikael Agricolan patsaan, valmistumista. Sibelius-monumentistaan tunnettu Hiltunen puolestaan valoi Lehtiseen innostustaan luoda teoksia hitsaamalla.

Seuratoiminta

Eino Lehtinen edisti aktiivisesti taidetoimintaa Keski-Suomessa. Hän oli läänin taidetoimikunnan jäsen vuosina 1977–1979 sekä oli yhtenä viidestä kuvataiteilijasta perustamassa Keuruun Taiteilijaseuraa, jonka johtokunnassa hän myös istui vuosina 1966 ja 1972–1973. Seura kuuluu Suomen Kuvataidejärjestöjen liittoon, ja sen jäseninä on keuruulaisia ja multialaisia ammattitaiteilijoita ja ansioituneita taiteenharrastajia.