google/wiki40b huggingface dataset:
Siipikarjaliitto

Siipikarjaliitto, aiemmin (Suomen) Siipikarjanhoitajain Liitto, on vuonna 1918 Hämeenlinnassa perustettu siipikarja-alan järjestö, joka toimii siipikarjatalouden kehittämistyössä ja alan järjestöjen yhdyssiteenä. Sen tehtävänä on neuvonta, alan opetus- ja koetoiminnan johtaminen sekä jalostustoiminnan valvonta. 1926 perustettiin Siipikarjanhoitokoulu, joka toimi vuoteen 1989, ja 1919 Siipikarja-lehti. Jäsenmäärä vuonna 1980 oli 3130.
Liiton toimisto siirtyi Hämeenlinnasta Jokioisiin vuonna 1990.
Rekkopaita

Rekkopaita on Kannaksen ja Inkerinmaan äyrämöisnaisten kansallispuvun osa. Paidassa on kauluksen alapuolella umpeensa kirjailtu nelikulmainen koristelappu, rekko. Rekko tulee siihen kohtaan joka paidasta näkyy parhaiten, kun sen päälle puetaan kansallispukuun kuuluva liivihame. ja sen päälle rinnasta avoin kesäinen päällysvaate kostuli. Samalla rekko on suojannut käyttäjänsä kurkkua.
Rekkopaita on ollut osa äyrämöispukua mutta ei savakkonaisten asua. Rekkopaita liittyy nimenomaan äyrämöisten ja savakkojen vastakkainasetteluun Karjalankannaksella ja Inkerissä. Rekkopaitaa käyttivät äyrämöisten lisäksi myös näille kielellisesti ja kulttuurisesti läheiset Hevaan ja Soikkolan inkerikot Suomenlahden eteläpuolella.
Kun rekko on irrotettavissa, sen voi siirtää aina uudempaan paitaan, kun vanha kuluu puhki tai kun käyttäjä kasvaa ja paita jää pieneksi. Rekkoja on annettu myös perinnöksi. Karjalaiskylissä on ollut taitavia rekontekijöitä, jotka tekivät rekkoja toisillekin, kun puvun käyttäjä (tai hänen äitinsä) ompeli muut paidan osat itse.
4Matic

4Matic on Mercedes Benzin kehittämä ja käyttämä älykäs nelivetotekniikka. Se on suunniteltu parantamaan pitoa ja ajoturvallisuutta liukkaissa olosuhteissa ajettaessa. 4Matic esiteltiin vuonna 1986. W124-sarja oli ensimmäinen mallisarja, jossa 4Matic oli saatavilla.

Historia

4Matic-järjestelmä suunniteltiin yhteistyössä Itävaltalaisen Styer-Daimler-Puch-yhtymän kanssa. Styer-Daimler-Puch oli jo kymmenen vuotta valmistanut Mercedes Benzille myös Puch G:nä tunnettua Mercedes-Benz G-sarjaa. Yleensä nelivedon yhteydessä on automaattivaihteisto, vain harvoja malleja valmistettiin manuaalivaihteistolla.
Theo van Doesburg

Theo van Doesburg (30. elokuuta 1883 Utrecht – 7. maaliskuuta 1931 Davos) oli hollantilainen taiteilija ja arkkitehti. Hänet tunnetaan parhaiten perustamansa De Stijl- liikkeen keulahahmona.
Doesburg oli konkretismin nimellä tunnetun 1900-luvun alkupuolella syntyneen abstraktin taiteen suuntauksen pääideologi ja keskeinen edustaja.
Dragsfjärden

Maantiede ja asutus

Dragsfjärden-järvi on muodoltaan pitkulainen, ja sen erottaa etelässä olevasta merenlahdesta kapea kannas. Järvessä on kuusi saarta, joista Långholmen on suurin. Valuma-alueeseen kuuluu kallioisia kangasmetsiä ja viljeltyä peltomaata. Alueella on parisataa ympärivuotista asuntoa ja kuutisenkymmentä vapaa-ajan asuntoa, ja näiden lisäksi järven pohjoisosassa toimii kunnan uimaranta.

Vedenlaatu ja kasvillisuus

Dragsfjärdeniin on aikojen saatossa kertynyt paljon ravinteita, joten sen ekologinen tila on tyydyttävä. Pohjassa olevat fosfori ja typpi ruokkivat kasvillisuutta, ja järvessä onkin ilmennyt sinilevää vuosittain. Järveen tuleva ulkoinen ravinnekuormitus on kasvanut viime vuosikymmeninä, koska ympäristön kesämökeistä ja pelloilta on johdettu sinne jätevesiä.
Vuonna 1990 Dragsfjärdenistä tehtiin kasvillisuuskartoitus, jonka perusteella se luokiteltiin karuksi järveksi. Kasvillisuus vaihtelee huomattavasti järven eri osissa, ja pohjoisosassa lajeja esiintyy enemmän kuin eteläosassa. Myös kasvillisuuden tiheys on siellä suurempaa. Ravintopitoisille vesistöille tyypillisten kasvien joukossa ovat tähkä-ärviä ja osmankäämit, mutta toisaalta järvessä viihtyvät myös ravintoköyhien vesistöjen kasvit kuten nuottaruoho ja rantaleinikki.
Järven viipymä on pitkä, noin seitsemän vuotta. Vesi on kirkasta, ja sen pH-arvo on vaihdellut vuonna 2010 tehdyissä mittauksissa välillä 6,7–7,0. Pintaveden happipitoisuus on pysynyt melko tasaisena ja hyvänä, mutta alusvedessä on melko voimakasta happikatoa.
Sata ja yksi laulua

Sata ja yksi laulua on Eino Leinon runokokoelma, joka ilmestyi vuonna 1898. Kokoelman alkuosa, Hymni, koostuu kolmesta runoelmasta, joista Hymyilevä Apollo on julkaistu myös erillisenä kirjana. Loppuosassa on lyhyempiä runoja, joita Leino itse kuvaili kirjeessään Pekka Haloselle "pieniä runoja, tyttöjen runoja". Näitä on kaikkiaan, nimensä mukaisesti, sata ja yksi. Viimeinen niistä on Laulajan laulu:
»En, enhän muuta ma tahdokaan

kuin laulaa, laulaa, niin laulaa,

kun laulut mun helkkyvät rinnassain

ja pyrkivät pitkin kaulaa.»
Kokoelman kannen suunnitteli Pekka Halonen, ja sen värit ovat ruskea, punainen ja musta.
Mike Wilson

Mike Wilson (s. 26. helmikuuta 1975 Brampton, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on tehnyt NHL-liigassa 16+41=57 tehopistettä 336 ottelussa. Kaudella 2009–2009 Wilson pelasi ECHL:n Trenton Devilsissä. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Pikakamera

Pikakamera on Polaroidin kehittämä kameratyyppi, missä kameran objektiivin keräämä valo heijastetaan positiivikuvaksi itsekehittyvälle valokuva-arkille. Pikakamerassa ei ole filmirullaa kuten esimerkiksi kinokamerassa, vaan jokainen positiivikuvaksi kehittyvä valokuva on erillinen arkki. Esimerkiksi suosituissa Polaroid SX-70 ja 600-sarjan pikakameroissa käytetään 8 kuvan kasettia.

Pikakamera puhekielessä

Polaroid on yleisesti tunnettu nimitys kaikille pikakameroille ja niiden tuottamille valkoreunuksisille valokuville. Sen lisäksi englanninkielisissä maissa kamera tunnetaan myös nimellä land camera viitaten Polaroid-yrityksen perustajaan ja yhteen sen tärkeimmistä tutkijoista, Edwin H. Landiin.

Oikeustaistelu Kodakin kanssa

Polaroidin jälkeen myös Kodak kehitti Kodamatic-pikakameran, mutta hävisi Polaroidille oikeudessa 1986. Kodak joutui lopettamaan valmistuksensa ja tarjosi pikakameransa ostajille hyvitykseksi halvan kinokoon taskukameran.

Valmistuksen lopetus ja uusi aloitus

Petters Group Worldwiden vuonna 2005 ostama Polaroid lopetti pikakameroiden ja -filmin valmistuksen 2009. Polaroid tarjosi tilalle PoGo-kameroita, jotka ovat muutoin tavallisia digikameroita, mutta pystyvät tulostamaan valokuvat heti niiden ottamisen jälkeen.
The Impossible Project aloitti tutkimus- ja valmistusprojektin uusien filmien tuottamiseksi saaden yhteistyöapua niin Polaroidin vanhoilta työntekijöiltä kuin Ilford Photo -kameratuotteiden valmistajalta. Vuonna 2010 Polaroid pyörsi virheelliseksi osoittautuneen päätöksensä ja alkoi uudestaan tuottaa sekä kameroita että filmiä. Myös Fujifilm on nykyään mukana niin pikakameroiden kuin filminkin valmistuksessa lippulaivanaan Instax-pikakamerasarja.

Pikakuvaus tänään

Pikakameran ominaisuutta tuottaa kuva nopeasti luultiin tarvittavan nykyään harvoin, koska digitaalikameralla kuvan saa myös heti näkyviin. Tämän vuoksi pikakameroita pidettiin väistyvään valokuvaustekniikkaan kuuluvana, vanhentuneena tekniikkana. Vannoutunut harrastajakunta onnistui kuitenkin pitämään pikakamerat elossa ja jopa kasvattamaan niiden suosiota. The Impossible Projectin lisäksi perustettiin myös Save Polaroid -yhteisö, joka tähtäsi pikakamera-harrastuksen elvyttämiseen. Save Polaroid päätti toimintansa tuotannon alettua uudelleen.
Jopa Polaroid itse myönsi virheensä ja aloitti jälleen sarjatuotannon. 5.1.2010 Polaroid nimitti Lady Gagan taiteelliseksi johtajakseen kasvattaen mielenkiintoa niin klassista merkkiä kuin pikakuvaustakin kohtaan. Nykyään Polaroid ylläpitää myös The Movement -yhteisöpalvelua, jonka tehtävänä on ylläpitää ja edistää pikakuvausharrastusta.
Taiteilijoiden ja harrastajien lisäksi pikakamerat ovat löytäneet pienen markkinaraon turistikuvaajien joukossa. He kiertelevät suosituilla turistialueilla tarjoten välitöntä valokuvusapalvelua niin matkustajille kuin paikallisillekin.
Adolf Turakainen

Adolf Kustaa Turakainen (25. maaliskuuta 1932 Leppävirta – 26. lokakuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen toimittaja, urheiluselostaja ja yleisurheilija.
Turakainen opiskeli Työväen Akatemiassa ja aloitti toimittajanuransa 1950-luvun alussa työskenneltyään sitä ennen isänsä ammatissa, työkaluviilarina. Hän toimi vuosina 1952–1957 uutistoimittajana ja toimitussihteerinä kuopiolaislehti Savon Kansassa, mistä hän siirtyi Suomen Sosialidemokraatin palvelukseen.
Vuodesta 1959 alkaen Turakainen työskenteli Yleisradiossa, aluksi urheiluselostajana. Turakainen selosti muun muassa kesäolympialaisia 1960 yhdessä Paavo Noposen ja Pekka Tiilikaisen kanssa. 1965 hän alkoi toimittaa Metsäradiota ja 1970 hän aloitti Radio Suomen silloisen päivittäisohjelmien toimituksen, sittemmin ajankohtaistoimituksen, päällikkönä. Hänen toimituspäällikköaikanaan kehittämiinsä ohjelmiin lukeutuu muun muassa ajankohtaismakasiini Tänään iltapäivällä. Turakainen jäi eläkkeelle vuonna 1993.
Turakainen oli perustamassa Radio- ja televisiotoimittajien liittoa (RTTL) ja toimi myös sen puheenjohtajana. Hän vaikutti myös Autoliitossa, Kalamiesten keskusliitossa, Suomen Ladussa, Suomen radio- ja televisioselostajissa ja Sydäntautiliitossa.
Turakainen kilpaili nuoruudessaan pikajuoksussa. Hän voitti useita Työväen Urheiluliiton mestaruuksia ja teki 25 vuotta voimassa olleen TUL:n poikien 100 metrin juoksun ennätyksen. Hän osallistui Helsingin 1952 kesäolympialaisiin 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän saavutti SM-hopeaa 100 metrillä ja SM-pronssia 200 metrillä. Turakaisen edustama seura oli Varkauden Tarmo.
The Wall Street Journal

Yhdysvaltain myydyin päivälehti

The Wall Street Journal oli lokakuussa 2009 Yhdysvaltain myydyin päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Sen keskimääräinen päivittäinen (ma-pe) levikki oli tuolloin 2,02 miljoonaa. Se ohitti pitkään kärkipaikkaa hallussaan pitäneen USA Todayn, jonka levikki putosi ennätykselliset 17 prosenttia vuodesta 2008. USA Todayn 1,88 miljoonaa oli sen historian huonoin tulos. Lehti puolustautui olevansa vieläkin levikiltään suurin, jos vain painetut lehdet lasketaan. The Wall Street Journalilla oli 931 000 nettitilaajaa jo vuonna 2007, mutta ko. levikin tarkastuslukuihin voidaan laskea sääntöjen mukaan niistä vain osa. Kolmanneksi laajalevikkisin The New York Times ei julkaissut 2009 lukujaan samaan aikaan.
The Wall Street Journal oli ylipäänsä yksi harvoista vastavirtaan pyristelleistä lehdistä saavuttaen 12 000 lisätilaajaa ajanjaksolla huhtikuu–syyskuu 2009.
T. Subba Row

Tallabragada Subba Row (6. heinäkuuta 1856 – 24. kesäkuuta 1890) oli intialainen vedantisti, teosofi, okkultisti ja asianajaja.
Vuonna 1882 Subba Row kutsui Helena Blavatskyn ja Henry Steel Olcottin Madrasiin (Chennai). Teosofien keskuspaikka perustettiin Adyariin hänen aloitteestaan. Olcottin kertoman mukaan Subba Row ei ollut aiemmin ollut tunnetusti uskonnollinen mutta teosofien kohtaaminen nosti esiin hänen aiempien elämien aikana hankitut tiedot hindumytologiasta.
Subba Row kirjoitti artikkeleita The Theosophist -lehteen ja luennoi Adyarissa. Hän auttoi Blavatskyä sovittamaan eurooppalaista okkultismia intialaiseen ajatteluun.
Blavatskyn tarkoitus oli, että Subba Row osallistuisi Salaisen Opin toimittamiseen. Olcott kirjoitti, että Subba Rown saatua käsikirjoituksen joulukuussa 1886 hän kieltäytyi vedoten siihen, että kirjassa on niin paljon virheitä, että hänen pitäisi kirjoittaa se uudestaan.
Subba Row erosi teosofisesta liikkeestä vuonna 1888.
Vuonna 1890 Subba Row sairastui ja Olcottin mukaan pyysi tätä yrittämään parantaa häntä mesmerismillä. Hoito ei auttanut ja Subba Row kuoli.
Vuodesta 1895 lähtien on jaettu Subba Row -mitaleja teosofiseen kirjallisuuteen liittyvistä ansioista. Viimeksi mitali jaettiin 2014, jolloin sen sai John Algeo.
Avokanava

Avokanava on kanava, jossa ei ole sulkuja. Merenkulussa avokanavaa käytetään silloin, kun sen yhdistämien vesistöjen pinnat ovat keskenään samalla korkeudella tai kun niiden korkeusero on niin vähäinen, että korkeuseron aiheuttama virtaus ei ole kanavan käyttöä häiritsevä.

Kanava vai ruoppaus?

Ei ole olemassa yksikäsitteistä kriteeriä rajanvedoksi, milloin ihmisen muokkaama väylä on avokanava ja milloin kyseessä on väylän oikaisu, levennys tai ruoppaus.

Milloin avokanavaa ei voida rakentaa

Samalla tasolla olevien vesistöjen yhdistämiseksi ei voida käyttää avokanavaa, jos vesistöjen välinen maa-alue nousee niin korkealle, että kanava jouduttaisiin rakentamaan epäkäytännöllisen syvään uomaan. Esimerkiksi valtameret yhdistävä Panaman kanava on sulkukanava, joka nousee 26 metrin korkeuteen. Merialueet yhdistävä kanava saatetaan myös joutua rakentamaan sulkukanavaksi, jotta sulkuporteilla estetään vuoroveden aiheuttamat veden korkeuserot kanavassa. Tällainen kanava on muun muassa Kielin kanava.

Avokanavat Suomessa

Suomessa on kymmeniä avokanavia, erityisesti sisävesillä. Suurin osa niistä on rakennettu kulkuväyliksi, mutta osan alkuperäinen tarkoitus on ollut muuttaa järvien vedenkorkeutta.
Peter Sladey

Peter Alexander Sladey (23. marraskuuta 1892 Tampere – 18. huhtikuuta 1965) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.

Perhe ja opinnot

Sladeyn vanhemmat olivat talonomistaja ja kauppias Peter Sladey ja Anna Aleksandra Kecklund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Enny Sofia Reckardtin kanssa. Hän kävi viisi luokkaa Tampereella klassillista lyseota. Opintojaan hän jatkoi Tampereella teknillisen opiston sähköteknillisellä osastolla, mistä hän sai päästötodistuksen vuonna 1915. Sotilaskoulutusta hän sai kaasukurssilla Helsingissä vuonna 1924 ja sotilaspedagogisella kurssilla Hämeenlinnassa vuonna 1925.

Jääkärikausi

Sladey liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 12. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Sladey saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 15. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.
M/S Gerd

Käyttöhistoria

17. kesäkuuta 2004 alus laskettiin vesille. Elokuussa 2004 se hinattiin Uudestakaupungista Lysekiliin, Ruotsiin, Fridhems Varv -nimiselle telakalle, jossa sitä korjattiin.
Tämän jälkeen alus luovutettiin Ruotsin tielaitoksen lauttaosaston omistukseen. Kotisatamaksi tuli Vaxholm. 28. lokakuuta lossi aloitti liikennöinnin linjalla Kornhall–Gunneby. 16. maaliskuuta 2005 Maria Spetz kastoi aluksen.
Rick Rubin

Frederick Jay ”Rick” Rubin (s. 10. maaliskuuta 1963 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen  musiikkituottaja. Rubin on työskennellyt monipuolisesti niin rock-, pop-, rap-, country- kuin heavy metal -artistienkin kanssa. Näiden joukkoon kuuluvat esimerkiksi Metallica, Linkin Park, Slayer, Red Hot Chili Peppers, LL Cool J, Slipknot, Shakira, Justin Timberlake, System of a Down, Limp Bizkit, Johnny Cash , The Smashing Pumpkins ja Eminem.
Rolling Stone -lehti on kutsunut Rubinia maailman menestyneimmäksi musiikkituottajaksi kaikki genret huomioon ottaen. Music Television kutsui häntä vuonna 2005 viimeisten 20 vuoden ajan tärkeimmäksi tuottajaksi.

Varhainen elämä

Rick Rubin syntyi 1963 New Yorkin Long Islandilla juutalaisen perheensä ainoaksi lapseksi. Hän on yhdeksänvuotiaasta asti ollut hyvin kiinnostunut taikuudesta. Kouluikäisenä Rubin soitti soolokitaraa The Pricks -nimisessä punkyhtyeessä. Hän ihaili 1970-luvulla erityisesti australialaista AC/DC:tä, jota hän pitää yhä kaikkien aikojen rock'n'roll-yhtyeenä. Vuonna 1980 Rubiniin teki suuren vaikutuksen soul-legenda James Brown, jonka konsertissa hän kävi. Rubin on kertonut halunneensa sen jälkeen tuoda samanlaisen tunteen ja grooven tuottamilleen levyille.
Rubin aloitti 1981 opinnot New Yorkin yliopistossa tavoitteenaan lakiura. Hän opiskeli päivisin ja kävi musiikkiklubeilla iltaisin. Hän alkoi kiinnostua punkin lisäksi myös silloin melko tuntemattomasta hip hop -musiikista ja toimi tiskijukkana opiskelija-asuntolassa. Hän soitti yliopistoaikanaan rock-yhtyeessä nimeltä Hose.

Ura

Rubin aloitti tuottajanuransa hip hopin parissa. Hän perusti Def Jam Records -levy-yhtiön Russell Simmonsin kanssa 1984 ja tuotti LL Cool J:n albumin Radio (1985) ja Beastie Boys -albumin Licensed to Ill (1986). Jälkimmäinen oli ensimmäinen rap-albumi, joka nousi listaykköseksi, ja samalla hip hopista tuli kaupallisesti merkittävä tyylilaji.
Rubin lähti Def Jamista ja perusti oman levy-yhtiönsä Def American. Hän siirtyi samalla rapista metallimusiikkiin ja tuotti vuodesta 1986 alkaen muun muassa Danzigin ja Slayerin albumeita. Rubinin tuottama Blood Sugar Sex Magik (1991) toi Red Hot Chili Peppersille ensi kertaa mainstream-menestystä ollen samalla uskollinen yhtyeen juurille. Rubinin yhteistyö Johnny Cashin kanssa 1990-luvulla ja 2000-luvulla nosti Cashin jälleen suosioon ja toi Rubinille menestystä, minkä seurauksena hän saattoi alkaa valikoida artistinsa entistä tarkemmin. Rubinin tuottamat artistit ovat edustaneet hyvin monipuolisesti eri tyylilajeja.
Rubin toimi Columbia Recordsin yhtenä johtajana 2007–2012.
Voitte suudella sulhasta

Juoni

Chuck Levine (Sandler) ja Larry Valentine (James) ovat ylimpiä ystäviä ja toimivat palomiehinä. Larry on leski-isä, joka rakastaa lapsiaan, kun Chuck puolestaan viettää rattoisaa sinkkuelämää. Ongelmia ilmenee kun vakuutusyhtiö vaatii että Larrylla pitäisi olla virallinen kumppani, tai muuten hänen lapsensa eivät järjesty hänen henkivakuutuksensa edunsaajiksi. Chuck on palveluksen velkaa ystävälleen ja vastahakoisesti suostuu kulissihomoavioliittoon. Tuoreen pariskunnan täytyy näytellä yhteiselämää aloittavaa, toisiinsa täysin rakastunutta paria. Tästä tulee entistä hankalampaa kun Chuck huomaa rakastuneensa "homoparin" asioita hoitavaan asianajajaan...
Agrobakteerit

Agrobakteeri H13-3

Agrobakteeri H13-3 on pidetty harmittomana bakteerina, joka löytyy maaperästä. Tämä bakteeri elää Lupinus luteus ritsosfäärissä. Ennen sekvensointi aikakausia sitä tunnettiin nimellä Rhizobium lupini H13-3. Agrobakteeri H13-3-laijilla flagella liikkuu vaan myötäpäivään. Tämä lajin flagella koostuu kolmesta proteiinista (FlaA, FlaB, and FlaD) ja on primaari reseptori bakteriofaagin 7-1-1 infektiossa.  Kun faagi löytää flagellaan, se tarttuu siihen ja liukuu alas kiertyvällä liikkeellä kuin mutteri ruuvin ympärille.
Vilhelm (Saksan kruununprinssi)

Fredrik Wilhelm (Vilhelm) Viktor August Ernst (6. toukokuuta 1882 Potsdam – 20. heinäkuuta 1951 Hechingen) oli Saksan keisarikunnan viimeinen kruununprinssi, keisari Vilhelm II:n vanhin poika. Hän oli myös Saksan armeijan kenraali ja toimi komentajana ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla.
Vilhelm oli vanhin isänsä kuudesta pojasta. Hänen syntyessään Saksan hallitsijana oli vielä hänen isoisoisänsä Vilhelm I. Kruununprinssi Vilhelm meni 6. kesäkuuta 1905 naimisiin Mecklenburgin herttuatar Cecilian kanssa. He saivat neljä poikaa ja kaksi tytärtä.

Sotilasura

Vilhelm sai nuorena sotilaskoulutuksen ja suoritti myös lakiopintoja Bonnin yliopistossa. Hän kävi kadettikoulua Plönissä, valmistui upseeriksi 18-vuotiaana ja yleni vuoteen 1913 mennessä husaarikaartin everstiksi. Maailmansodan sytyttyä hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin elokuussa 1914 viidennen armeijan komentajaksi. Myöhemmin sodan aikana hän sai ylennyksen kenraaliksi. Vilhelmillä oli sodan alkaessa vain vähän kokemusta komentajantehtävistä, mutta Saksassa haluttiin pitää kiinni perinteestä, jonka mukaan armeijan komentajina oli hallitsijasuvun jäseniä. Vilhelm palveli sodan loppuun saakka Ranskan-vastaisella länsirintamalla.
Sodan alkuvaiheessa Ardenneilla saavutettu menestys toi Vilhemille mainetta komentajana. Hän komensi myös helmikuussa 1916 ranskalaisia vastaan suoritettua suurta hyökkäystä Verdunissa. Syyskuussa 1916 Vilhelm sai komennettavakseen oman armeijaryhmän, joka muodostettiin yhdistämällä kolme länsirintaman keskiosasta vastannutta saksalaista armeijaa. Hänen joukkonsa saavuttivat vielä toukokuussa 1918 merkittävän voiton Aisnen luona. Ympärysvaltojen toisessa Marnen taistelussa suorittaman vastahyökkäyksen jälkeen Vilhelm tajusi kuitenkin sodan olevan luultavasti hävitty ja ehdotti Saksan ylimmälle sodanjohdolle perääntymistä ja rauhan tavoittelua. Ehdotus torjuttiin. Vallankumouksen puhjettua Saksassa marraskuussa 1918 Vilhelm joutui luopumaan kruununperimysoikeudestaan ja eroamaan myös armeijasta. Hän pyysi Saksan uudelta hallitukselta lupaa jatkaa armeijassa siihen asti kunnes joukot kotiutettaisiin, mutta pyyntö hylättiin. Vilhelm pakeni yhdessä isänsä kanssa 12. marraskuuta Doorniin, Hollantiin. Hän asettui myöhemmin asumaan Hollannissa Wieringenin saarelle.

Myöhemmät vaiheet

Vilhelm sai luvan palata Saksaan marraskuussa 1923 vakuutettuaan kansleri Gustav Stresemannille pysyttelevänsä erossa politiikasta. Hän asui sen jälkeen perheensä kanssa yksityishenkilönä Cecilienhofin linnassa Potsdamissa. Hän julkaisi 1920-luvulla useita muistelmakirjoja. Entisen keisari Vilhelm II:n kuoltua vuonna 1941 entisestä kruununprinssi Vilhelmistä tuli Hohenzollernin suvun päämies. Hänen kuoltuaan vuonna 1951 suvun päämieheksi tuli hänen poikansa Louis Ferdinand. Vanhempi poika Wilhelm oli kaatunut toisessa maailmansodassa vuonna 1940.
Eerik XI Eerikinpoika

Eerik XI Eerikinpoika (Sammalkieli, ruots. Erik den läspe och halte; 1216 – 2. helmikuuta 1250) oli Ruotsin kuningas vuosina 1222–1229 ja 1234–1250.
Eerik Sammalkielestä tehtiin kuningas vuonna 1222, kun Juhana Sverkerinpoika kuoli. Hän oli vielä alaikäinen, ja neuvosto hallitsi hänen sijastaan. Neuvoston johtaja Knuut Pitkä syrjäytti 13-vuotiaan Eerikin ja kukisti tämän Olustran taistelussa vuonna 1229. Eerik pakeni Tanskaan. Liikanimensä ”Sammalkieli” (oik. ”Sammalkieli ja ontuja”) Eerik on saanut jälkikäteen. Eerikinkronikan mukaan hänen puheensa sammalsi, ja sen lisäksi hän ontui.
Knuutin kuoltua vuonna 1234 Eerikistä tuli taas kuningas. Hän ilmoitti itse olevansa kolmas tämänniminen Ruotsin kuningas. Todellinen valta oli tosin Eerikin langon Birger-jaarlin käsissä.
Eerik kuoli ilman perillistä vuonna 1250, ja hänen seuraajansa oli hänen sisarensa Ingeborg Eerikintyttären ja Birger-jaarlin poika Valdemar.  Eerik kuvataan heikoksi, mutta viisaaksi hallitsijaksi, joka tunsi omat puutteensa ja hallitsi Birgerin kautta.
Eerik Eerikinpojan hallituskaudella tehtiin Hämeeseen Birger-jaarlin johtama ristiretki, joka vahvisti Ruotsin valta-aseman Suomessa.
Gibraltarin kuvernööri

Gibraltarin kuvernööri on Britannian monarkin edustaja Gibraltarilla. Lokakuusta 2009 alkaen kuvernöörinä on ollut Adrian Johns. Kuvernööri nimittää parlamenttivaalien jälkeen Gibraltarin pääministeriksi yleensä vaalit voittaneen puolueen puheenjohtajan.
GAZ

Zim

Vuonna 1948 syntyivät ensimmäiset amerikkalaisvaikutteiset ZIM-12-mallin koesarjan autot, ja sarjatuotantoon tämä suuri automalli tuli vuonna 1950. Tavoitteena oli ollut hyödyntää mahdollisimman paljon jo tuotannossa olevia komponentteja. Kirja Avtomobili Rossii i SSSR kertoo, että Zimissä ja Pobedassa oli yhteisiä osia noin 50 prosenttia.
Kahdeksalle hengelle rekisteröidystä Zimistä tuli Suomessakin varsin suosittu muun muassa taksikäytössä sen jälkeen kun se oli ensiesitelty Helsingin autonäyttelyssä 1953. Zimissä oli 3,5 litran kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori, joka kehitti 90 hevosvoimaa.

Muita GAZ-malleja

Myös edustusauto Tšaika ja tunnettu maastoauto GAZ-69 tulevat GAZin tehtaalta Nižni Novgorodista. Osaltaan myös GAZin tekniikkaan perustuivat ensimmäiset UAZ:t. GAZ ilmoitti 8. joulukuuta 2005 lopettavansa Volga-henkilöautojen valmistuksen, joka oli alkanut vuonna 1956, keskittyäkseen vain pikkubusseihin ja kuorma-autoihin, mutta jälleenmyyjien toiveesta jatkoi tuotantoa jälleen syksyllä 2006.
GAZ-jeeppien kutsumanimi on alusta lähtien ollut "kozjol", pukki.