google/wiki40b huggingface dataset:
Piedad Córdoba

Piedad Esneda Córdoba Ruiz, alias Teodora de Bolívar tai Gaitán (s. 25. tammikuuta 1955) on kolumbialainen poliitikko. Hänet on valittu maansa senaattiin kaudelle 2006–2010. Koulutukseltaan Córdoba on juristi.
Piedad Córdoba osallistunut Venezuelan presidentti Hugo Chávezin rinnalla rauhanneuvotteluihin Kolumbian hallituksen ja sissijärjestö FARCin välillä. Neuvottelut ovat johtaneet joidenkin panttivankien vapauttamiseen. Panttivankineuvottelut ovat herättäneet ristiriitaisia tunteita; Córdobaa on syytetty äänien kalastelusta. Sissit ovat vaatineen nimenomaan vasemmistolaista Córdobaa mukaan, mikä ei miellytä oikeistolaista presidentti Alvaro Uribea.
Norjalaisen Rauhantutkimuslaitos PRIOn johtaja Kristian Berg Harpviken piti Piedad Córdobaa yhtenä vahvimmista ehdokkaista saamaan vuoden 2009 Nobelin rauhanpalkintoa. Vuoden 1980 palkinnonsaaja, Adolfo Pérez Esquivel, on ilmaissut avoimesti tukensa Córdoban valinnalle.
Cródoba on syyttänyt presidentti Álvaro Uriben puolustusministeri Juan Manuel Santosia vastuulliseksi 5000 armeijan väärin perustein tappamasta siviilistä, jotka esitettiin sisseiksi ja joiden perusteella armeija sai rahaa.
Huhtikuussa 2010 Kolumbian syyttäjä ilmoitti Córdobaa tutkittavan yhteistyöstä sissien kanssa ja maanpetoksesta. Marraskuussa 2010 kongressi erotti hänet ja hänelle asetettiin 18 vuoden virkakielto.
Maa jota ei ole

Historia

Kokoelman julkaisua edelsi Diktoniuksen ja Olssonin välinen kiista siitä, kenellä on oikeus Södergranin henkiseen perintöön. Diktonius ehdotti Olssonille julkaisemattomien runojen kokoamista kirjeessä, jossa hän ehdotti yhtiön perustamista muiston vaalimiseksi. Yhteistyö päättyi konfliktiin. Välejä kuvastaa Diktoniuksen erääseen kirjeeseen kirjoittama kommentti kokoelman ilmestyttyä:
»Ainoa sikamainen juttu, joka on pitkään aikaan liikuttanut minua on se, miten näppärästi Hgr. O. ottaa vastaan kriitikkojen aplodit siitä Södergran-valikoimasta, jonka minä toimitin.»
Olssonin kokoelmaan kirjoittama esipuhe on katsottu olleen alku myöhemmin syntyneelle myytille yksinäisestä, kärsivästä, syrjäänvetäytyvästä Södergranista. Olssonin Södergran-näkemyksen kantava teema on kuolema. Södergranin elämäkerran kirjoittajan Agneta Rahikaisen mukaan tätä vahvistaa kokoelman nimi Maa jota ei ole.
Agneta Rahikainen arvelee, että Södergran kirjoitti kokoelmaan otetut kaksi viimeistä runoaan ”Maa jota ei ole” ja ”Tulo Haadekseen” vähän ennen kuolemaansa keväällä 1923, sillä tämän äiti Helena Södergran löysi ne vasta tämän kuoleman jälkeen. Vailla päiväystä olevat runot jättävät jäähyväisiä elämälle ja ovat yhdessä ikään kuin tilinpäätös elämälle. Runo ”Maa jota ei ole” on otettu myös karelianismin käyttöön ja Södergran menetetyn kotiseudun, paratiisin, puolestapuhujaksi. Teoksessa Ny illustrerad svensk litteraturhistoria julkaistussa Södergran-artikkelissa ruotsalainen kirjallisuushistorioitsija Erik Hjalmar Linder kirjoittaa, että Södergran tuli runon ansiosta tunnetuksi Ruotsissa jo 1920-luvulla. Kokoelman runoa ”Nattlig madonna” Linder pitää nuoruudenrunona.

Vastaanotto

Kokoelman vastaanotto oli hyvin myönteinen. Nya Argukseen kirjoittamassaan arviossa Erik Kihlman piti Södergrania ruotsinkielisen runon romanttisimpana ja syrjäänvetäytyvimpänä temperamenttina, sillä hänen runonsa ovat täynnä prinsessoja, nunnia, mustalaisia, ruumiita käärinliinoissa. Kihlman näki nimirunossa epätavallista loistoa ja voimaa. Olof Enckell oli epävarma suhtautumisessaan kokoelmaan. Runot ovat vaikeaselkoisia ja kummallisia. Häntä miellyttivät eniten tyynet luonnonrunot.
Juupavaara

Juupavaara on Juupajoen Lylyssä sijaitseva vapaa-ajan keskus, joka sijaitsee Mänttä-Vilppulan ja Oriveden puolivälissä kantatie 58 varrella. Laskettelukeskuksen huippu on Etelä-Suomen ja Pirkanmaan korkeimmalla kohdalla Venäläisvuorella.
Laskettelukeskus perustettiin 1990-luvun alussa nimellä Juupavaara Oy. Nykyisten omistajien hallinnassa keskus on ollut vuodesta 2004.
Laskettelukeskuksessa on viisi rinnettä ja kolme hissiä. Rinteiden korkeusero on 122 m ja niiden pituus on n. 950 metriä. Rinteet sopivat niin vasta-alkajille kuin laskettelua kauemmin harrastaneille. 
Lisäksi Juupavaaran laskettelukeskuksesta löytyy ravintola, matkailuajoneuvopaikkoja, moottorikelkka, rinnelaavu sekä pulkkailupaikka
Tuning

Tuning Suomessa ja maailmalla

Tuning on nykyään yleistä Suomessa ja siksi osiakin saa helposti Suomesta tai tilaamalla ulkomailta. Yleisiä tuunauksen kohteena olevia automerkkejä ovat Honda, Toyota, Nissan, Volkswagen ja BMW. Näille merkeille on Suomessa eniten osatarjontaa. Osia tehdään myös pitkälti itse, kuten puskureita ja jopa spoilereita.
Laadukkaat ja kalliimmat osat on yleensä tilattava ulkomailta, kuten Saksasta tai Yhdysvalloista.
Myös muualla maailmalla tuning-harrastus on yhä suositumpaa. Esimerkiksi Yhdysvalloissa osat ja autot ovat kysynnän takia halpoja. Amerikkalaisissa autoissa on useimmin enemmän erilaisia osia matalan verotuksen ja eri lakien takia. Autoihin yleensä kuuluu esim. DVD-soittimia ja näyttöjä, ylöspäinnousevia ovia, isoja alumiini- tai kromivanteita. Amerikassa on myös hyvin monta eri alakulttuuria tuningista. Jotkut virittelevät japanilaisautoja, jotkut amerikkalaisia, kuten Cadillaceja, Chevroleteja, joihin ei laiteta esim. "tuning-puskureita".
Nykyään tuning on levinnyt myös moottoripyöriin, sekä Suomessa että maailmalla. Myös mopoja ja skoottereita tuunataan, esimerkiksi Yamaha Aerox on suosittu sen tuning-osien saatavuudeltaan.
HMS St. Vincent (1815)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 2. syyskuuta 1829 Portsmouthissa William Carnegien lippulaivana päällikkönään Edward Hawker. Alus poistettiin palveluksesta 30. huhtikuuta 1830.
Alus palautettiin palvelukseen toukokuussa Portsmouthin lippulaivana. Alus oli vuodesta 1831 alkaen Välimerellä, mistä se palasi 1834. Alus siirrettiin 1841 satamapalvelukseen Portsmouthissa ja edelleen kokeelliseen laivueeseen 1846. Alus oli toukokuusta 1847 huhtikuuhun 1849 Kanaalin laivaston komentajan kontra-amiraali Sir Charles Napierin lippulaivana. Oltuaan reservissä Portsmouthissa heinäkuusta syyskuuhun 1854 alus kuljetti ranskalaisia joukkoja Itämerelle. Sotatoimien päätyttyä alus sijoitettiin emälaivaksi Portsmouthiin. Alus siirrettiin 1862 koululaivaksi ja se ankkuroitiin vuonna 1870 Haslariin. Alus myytiin 1906 romutettavaksi.
Isigny-sur-Mer

Isigny-sur-Mer on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 755 asukasta vuoden 2006 väestönlaskennassa. Isigny-sur-Merin pinta-ala on 17 neliökilometriä.

Historia

Isigny-sur-Mer on tunnettua maidon tuotantoaluetta. Ensimmäiset meijerit rakennettiin alueelle 1800-luvulla. Alueella valmistetaan kuuluisia Isignyn makeisia (Caramels d'Isigny)
Yli 60% Isignystä tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 miesten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Qatarissa 15. tammikuuta – 1. helmikuuta. Kisapaikkakuntina olivat Lusail ja Doha. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Ranska, hopealle sijoittui Qatar ja pronssia sai Puolan. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Ranskan Thierry Omeyer. Turnauksen paras maalintekijä oli Slovenian Dragan Gajić.

Loppuottelu

Ranska – Qatar 25–22

Pronssiottelu

Puola – Espanja 29–28 (ja.)
Carl Yastrzemski

Carl Michael Yastrzemski (s. 22. elokuuta 1939) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi koko pitkän Major League -uransa (1961–1983) Boston Red Soxissa.
Yastrzemski kuului kahdeksaantoista All-Star-joukkueeseen, voitti seitsemän Gold Glovea ja oli vuonna 1967 American Leaguen "Most Valuable Player". 
Yastrzemski pääsi vuonna 1989 Baseball Hall of Fameen. Hän oli vuonna 1999 The Sporting News -lehden sadan suurimman baseballpelaajan listan 72. sijalla.
Al-Anbiya’

Al-Anbiya’ (arab. سورة الأنبياء‎, suom. Profeettojen suura) on Koraanin 21. suura ja se ajoittuu Mekan aikaan. Suura on saanut nimensä siitä, että siinä mainitaan poikkeuksellisen paljon profeettoja.
Jack Wild

Jack Wild (30. syyskuuta 1952 – 1. maaliskuuta 2006) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi musikaalissa Oliver! (1960) ja myöhemmin siitä tehdyssä elokuvaversiossa (Oliver!, 1968). Vuonna 1969 hän sai esiintymisestään elokuvaversiossa parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. Lisäksi hän sai samasta elokuvasta Bafta- ja Golden Globe -ehdokkuudet.
Wild esiintyi myöhemmin muun muassa elokuvassa Melody – suloinen ensirakkaus (1971). Hän oli 1970–1980-luvuilla naimisissa Gaynor Jonesin kanssa, mutta erosi. Vuodesta 2005 kuolemaansa hän oli naimisissa Claire Hardingin kanssa.
Wild oli tupakoitsija ja alkoholiongelmainen. Hänellä oli myös diabetes. Hän saavutti raittiuden, mutta sairastui suusyöpään, joka todettiin vuonna 2001. Vuonna 2004 häneltä poistettiin kieli ja kurkunpää. Hän kuoli vuonna 2006 kyseiseen syöpään 53-vuotiaana. Hän oli uudestisyntynyt kristitty.
Herää Suomi!

Herää Suomi! on Arvid Genetzin (nimimerkki Arvi Jännes) sanoittama ja hänen veljensä Emil Genetzin säveltämä suomalainen isänmaallinen laulu. Suomenmielisissä piireissä sitä tarjottiin 1800-luvun lopulla vaihtoehtoiseksi Suomen kansallislauluksi alkuperältään ruotsinkielisen Maamme-laulun tilalle, ja se säilytti suosionsa pitkään myöhemminkin.
Emil Genetz sävelsi laulun mieskuorolle Hämeenlinnassa vuonna 1881. Laulu oli ehdolla mieskuoro Muntra Musikanterin järjestämässä kuorolaulujen sävellyskilpailussa ja palkintolautakunta kannatti sitä voittajaksi, mutta se diskattiin lopulta sillä perusteella, että se ehdittiin kilpailun sääntöjen vastaisesti esittää vuoden 1882 Lönnrot-juhlilla ja julkaista juhla-albumissa ennen kilpailun ratkeamista. Laulun ensimmäinen julkinen esitys Helsingissä oli 23. marraskuuta 1882 suomenmielisten ylioppilaiden professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskiselle järjestämässä läksiäisjuhlassa, joka oli samalla suomenkielisen laulukuoron Ylioppilaskunnan Laulajien ensimmäinen esiintyminen. Marseljeesiin rinnastettu uhmakas laulu sai suomenkielisten keskuudessa riemastuneen vastaanoton. Laulu ja sen suosio yhdistettiin niin voimakkaasti fennomaanien tavoitteisiin, että ruotsinmieliset tulkitsivat sen pelkäksi puoluelauluksi ja kielikiihkoiluksi. Jos 1800-luvun lopulla konserteissa esitettiin sekä Herää Suomi! että Maamme, kävi joskus niin, että osa yleisöä nousi seisomaan toisen ja osa toisen laulun aikana. Runoilija K. A. Tavaststjerna käänsi Herää Suomen! ruotsiksi Päivälehden pyynnöstä vuonna 1890 nimellä Suomi, vak upp!.
Laulun suosio lisääntyi sortovuosien aikana, koska sanat kannustivat uskomaan Suomen tulevaisuuteen. Varsinkin juuri Ylioppilaskunnan Laulajat pitivät Genetzien laulua esillä vielä itsenäisyyden aikanakin. Esimerkiksi kuoron 50-vuotisjuhlissa vuonna 1932 esitettiin päätösnumerona Herää Suomi! kun taas Maammelaulua ei esitetty lainkaan. Myös Lapuan liikkeen piirissä Herää Suomea! pidettiin Suomen oikeana kansallislauluna.
Jean Sibeliuksen orkesteriteos Finlandia sai alkunsa ohjelmamusiikkina, joka liittyi Suomen historiaa kuvanneen kuvaelman ”Suomi herää” -nimiseen osaan. Sibelius tunsi Genetzit kouluajoiltaan, joten on pidetty mahdollisena, että hän sai teokseensa innoitusta Herää Suomesta!. Matti Hyökki esitti väitöskirjatutkimuksessaan vuonna 2003, että Sibelius olisi itse asiassa lainannut Finlandia-hymnin alkutahtien sävelkulun ja soinnutuksen suoraan Genetzin Herää Suomesta!.
Krisztina Egerszegi

Krisztina Egerszegi ([ˈkristinɒ ˈɛɡɛrsɛɡi], s. 16. elokuuta 1974 Budapest) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja.
Egerszegia pidetään usein kaikkien aikojen menestyneimpänä naisuimarina; hän on ainoa nainen, joka on uinut viisi olympiakultaa henkilökohtaisilla matkoilla. Hän oli Dawn Fraserin jälkeen toinen uimari, joka voitti kolme peräkkäistä olympiakultaa samalla henkilökohtaisella matkalla.
Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa 14-vuotiaana, 45-kiloinen Egerszegi voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa tehden uuden olympiaennätyksen 2.09,29. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin uinnin olympiavoittaja. 100 metrin selkäuinnissa hän sai hopeaa Saksan demokraattisen tasavallan Kristin Ottolle hävinneenä. Seuraavien kuuden vuoden aikana hän hävisi 200 metrin selkäuinnissa vain kerran. Tämä tapahtui vuoden 1989 EM-kilpailuissa, jolloin Dagmar Hase voitti hänet. Samoissa kilpailuissa myös Otto oli jälleen häntä parempi 100 metrillä.
Seuraavissa kolmissa EM-kilpailuissa, vuosina 1991, 1993 ja 1995 Egerszegi voitti jokaisen uintimatkan jolle osallistui. Vuoden 1991 pitkän radan EM-kilpailuissa Egerszegi rikkoi Ina Kleberin seitsemän vuotta vanhan 100 metrin selkäuinnin ME-ajan, uimalla 1.00,31 ja hän rikkoi myös Betsy Mitchellin 200 metrin selkäuinnin ME:n vuodelta 1986, uimalla 2.06,62, joka oli edellistä ennätystä yli kaksi sekuntia parempi. 100 metrin selkäuinnin ennätysaika kesti voimassa neljä vuotta, jolloin sen rikkoi Kiinan He Cihong. 200 metrin selkäuinnin maailmanennätys säilyi Egerszegin hallussa huimat 16 vuotta. Sen rikkoi lopulta helmikuussa 2008 zimbabwelainen Kirsty Coventry, uimalla ajan 2.06,39.
MM-tasolla Egerszegi voitti kaksi kultaa vuonna 1991 (100 ja 200 metrin selkäuinnit) ja hopeaa 1994 (200 metrin selkäuinti).
Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa Egerszegi oli kisojen ”uintikuningatar”; hän voitti 100 ja 200 metrin selkäuinnin sekä 400 metrin sekauinnin. Vuonna 1996 Atlantassa hän oli jälleen paras 200 m selkäuinnissa ja otti pronssia 400 metrin sekauinnissa. Atlantassa hänen aikansa sekauintiviestin selkäuintiosuudella (1.01,15) oli parempi kuin 100 metrin selkäuinnin voittoaika (Egerszegi ei osallistunut matkalle).
Swimming World-lehti valitsi Egerszegin maailman parhaaksi naisuimariksi 1991 ja Euroopan parhaaksi 1990–1992.
Barbro Kulvik

Barbro Margaretha Kulvik (s. 27. helmikuuta 1942, Helsinki) on suomalainen teollinen muotoilija. Hän oli Oy Wärtsilä ab:n (Arabia) muotoilija vuosina 1966–1968, Form Function -lehden päätoimittaja vuosina 1980–1994, Arch Design oy:n muotoilija ja osakas vuosina 1985–1998, Oy Yleisradio ab:n toimittaja vuosina 1968–1971, Taiteen keskustoimikunnan jäsen vuosina 1985–1988, valtion taiteteollisen toimikunnan puheenjohtaja vuosina 1985–1988 ja varapuheenjohtaja vuosina 1988–1990. Vuonna 1999 hän ja hänen miehensä Antti Siltavuori yhdessä saivat Suomenruotsalaisen kulttuurirahaston kulttuuripalkinnon ja 2001 vuoden teollisen muotoilijan tittelin.
Hollolan vaakuna

Hollolan vaakuna on Carolus Lindbergin suunnittelema. Hollolan vaakunan punaisella pohjalla on kultainen hirvenpää, hirvenpään alla kultainen ruiskuhilas. Hirvenpään yläpuolella on yksi hopeinen naularisti ja ruiskuhilaan molemmin puolin kahdet naularistit. Heraldisesti hopea on arvokkaampaa kuin kulta.
Hollolan keskiaikaisen kirkon oven raudoituksessa on kuvattu pyhimykseksi myöhemmin julistetun Ardennien piispaksi myöhemmin tulleen Hubertuksen hirvenmetsästystä esittävä kohtaus. Koska katolilaisessa perinteessä Pyhän Hubertuksen kaltaista uskoon tuloa metsästysretkellä kuvaa myös marttyyri Pyhän Eustachiuksen legenda, ei ole täyttä varmuutta siitä, kumpaa vaakuna tosiasiassa kuvaa.
Ariane 3

Raketti

Ariane 3:n perusrakenne oli sama kuin Ariane 1:n, mutta sen moottorien työntövoima oli suurempi. Ensimmäiseen vaiheeseen kuului neljä kiinteäajoainerakettia.
Toisen vaiheen moottori käytti N2O4/UDMH-ajoainetta. Kolmas vaihe oli toisen vaiheen kaltainen.
Kolmas vaihe oli suurempi ja nokkakartio suurempi. Nostokyky oli n. 2600 kg.
Cholula

Cholula (nahuatliksi Cholōllān) oli muinaisessa Meksikossa sijainnut intiaanien rakentama kaupunki, jota asteekit pitivät pyhänä paikkana. Paikka on nykyisen Pueblan kaupungin lähellä. Siellä on suuri porraspyramidi ja lukuisia muita temppeleitä. Cholulassa oli ehkä 100 000 asukasta ja 365 temppeliä. Cholulan keskus on Zócalo.

Historia

Cholulan alueella on asuttu jo tuhansia vuosia. Kiinteä kylä syntyi ehkä joskus vuoden 2000 eaa. tienoilla niin kuin monet muutkin Mesoamerikan kylät. Kaupunki alkoi kehittyä viimeistään 200 eaa.
Cholula kasvoi suureksi 600–700 jaa. Noin 750 jaa. kaupungin valtasi Olmeca-Xicalanca-heimo, ja kaupunki kasvoi nopeasti mutta jäi Caxcatlan varjoon. Vuonna 1292 kaupungin valtasivat tolteekit ja chichimeekit, ja vuonna 1359 läheinen kuningaskunta Huexotzingo valtasi sen. Asteekkiaikoina Cholula oli maan toiseksi suurin kaupunki ja pyhä keskus. 
Cholula vältti ainakin osittain klassisen kauden lopulla tapahtuneen ryöstämisen ja polttamisen, joka kohtasi monia alueen kaupunkeja. Kun espanjalaiset konkistadorit saapuivat vuonna 1519 Cholulaan Hernán Cortésin johtamina, he surmasivat 3 000 intiaania, ryöstivät kaupungin temppelit ja polttivat sen.

Pyramidi

Cholula tunnetaan nykyisellä Zona Arquelogicalla sijaitsevasta pyramidistaan. Se on rakennettu useita kertoja, ja se on hautautunut tulivuorenpurkauksessa. Pyramidi on noin 66 metriä korkea, sen pohjan ala on noin 450 × 450 metriä, ja sen tilavuus on noin 4,45 miljoonaa kuutiometriä. Se oli suurin esikolumbiaaninen pyramidi ja Guinnessin ennätysten kirjan mukaan suurin rakennettu historiallinen monumentti. Nykyisin pyramidi on pääosin maa-ainesten peitossa. Pyramidin sisällä on useita kilometrejä käytäviä, joiden avulla on selvitetty pyramidin rakennetta. Osa tunneleista on avoimena yleisölle. Pyramidin päällä on Santuario de Nuestra Señora de Los Remedios -kirkko.
Stephen Hales

Elämä

Stephen Hales syntyi 17. syyskuuta 1677 Bekesbournen kylässä Kentin kreivikunnassa. Vuonna 1697 Hales aloitti teologian opinnot Cambridgen Corpus Christi Collegessa. Vuonna 1703 hän suoritti tutkinnon taiteessa. Hän kiinnostui myös astronomiasta, fysiikasta, kemiasta ja biologiasta. Vuonna 1708 hänet valittiin ministeriksi Teddingtoniin. Hän toimi virassa kuolemaansa saakka. 1711 Hales aloitti tutkimaan verenpainetta. Hän oli ensimmäinen ihminen, joka mittasi verenpaineen. Hän tutki muutenkin verenkiertoelimistöä: Hales määritti erikokoisten eläimien sykkeet, sydämen pumppauskapasiteetin. Hän tutki myös lämpötilan ja joidenkin lääkkeiden vaikutusta verenkiertoon. Vuonna 1718 hänet valittiin Royal Societyyn, jossa hän innostui tutkimaan kasveja. Hän tutki erityisesti mahlaa, jolla ajateltiin olevan sama merkitys kasveille kuin verellä ihmisille. Hän huomasi, että kasvit saavat osan ravinnostaan ilmasta. Tämä innoitti Halesia kehittämään erilaisia keräimiä kaasuille sekä mittareita. Vuonna 1719 hän avioitui Mary Newcen kanssa. Mary kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1727 hän julkaisi kirjan Vegetable Staticks, jossa hän kertoi löydöistään. Myöhemmin hän julkaisi kirjan Haemastatics, joka keskittyi työhön verenkierron kanssa. Vuonna 1739 Hales sai Copley-mitalin. Hän kuoli 4. tammikuuta vuonna 1761 Teddingtonissa.
Hales kehitti hengityskoneen varhaisen muodon. Hän tutki myös puhtaan veden tislausta merivedestä ja lihan säilöntää. Häntä pidetään pneumaattisen kemian eli kaasukemian kehittäjänä. Hän oli mukana kehittämässä kokeita, joilla mitattiin poistuneen kaasun määrää, kun ainetta kuumennettiin.
Patakallion kalliomaalaus

Sijainti

Kalliomaalaus sijaitsee Karijärven kaakkoisrannalla Kaajärven väliin jäävällä kannaksella, jonka muodostaa Kariharju. Noin 200 metrin päässä etelään sijaitsee Karijärven laskujoki, joka laskee vedet Kaajärven ja Myllyjoen kautta lopulta Kymijokeen.
Rapakivikallio on varsin korkea ja pystysuuntaan lohjennut useaan halkeamaan. Irronneet kivipaadet ovat jättäneet tasaisia ylhäältä ulospäin kaltevia kalliopintoja. Erään pystyhalkeaman reunassa, noin 1,5 metriä vedenpinnasta, erottuu haaleaksi kulunut punavärijälki, jota arvellaan kalliomaalaukseksi. Kallion nimi Patakallio liittyy kalliossa olevaan maljamaiseen syvennykseen, joka voi olla jääkauden sulamisvesien aiheuttama 4 metriä halkaisijaltaan oleva hiidenkirnun alku.

Maalaus

Maalaus aiheuttaa tarkkailijoissa ristiriitaisia tulkintoja. Koska maalaus on haalistunut pahasti ja kalliossa on luontaisestikin hematiitin aiheuttamia värjäymiä, jakaantuu käsitykset kahtia. Osa erottaa maaliläiskästä ihmishahmon, mutta toisaalta muut eivät hyväksy tulkintaa. Ihmishahmo, jos se sellainen on toisaan ollut, on katkelmallinen ja hyvin haalistunut.
Ihmishahmon pää vaikuttaa maalatun renkaaksi. Kaularangan ja vartalo on ilmeisesti maalattu viivalla, mutta se on kulunut pois lukuun ottamatta joitakin jäänteitä, jotka eivät vakuuta kaikkia. Sopivasta kohtaa vaikuttaisi laskeutuvan viistosti alaspäin käsiä kuvaavat heikosti säilyneet vedot. Myös jalat on voitu maalata samalla tavalla, suorina vetoina, joka on kyllä harvinaista suomalaisissa kalliomaalauksissa. Tummempana punaisena kohtana erottuu vartalaon jatke suoraan alapäin, joka viittaa miehen sukupuolielimeen.
Elohopea(II)nitraatti

Ominaisuudet

Elohopea(II)nitraatti on huoneenlämpötilassa kiinteä kiteinen aine. Se esiintyy useissa eri kidevedellisissä muodoissa, joita ovat muun muassa Hg(NO₃)₂·½H₂O, Hg(NO₃)₂·H₂O ja Hg(NO₃)₂·8H₂O. Oktahydraatti on kiderakenteeltaan rombinen.
Laimennettaessa elohopea(II)nitraattiliuosta muodostuu yhdisteitä, joissa on mukana elohopeaoksidia. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa Hg(NO₃)₂·HgO·3H₂O ja Hg(NO₃)₂·2HgO·H₂O ja ne ovat tyypillisesti emäksisiä ja liukenevat veteen erittäin huonosti.

Valmistus

Elohopea(II)nitraattia tuotetaan metallisen elohopean ja väkevän kuumennetun typpihappoliuoksen välisellä reaktiolla. Jos happo on laimeaa muodostuu tuotteena elohopea(I)nitraattia. Yhdiste kiteytyy, kun liuosta jäähdytetään ja voidaan erottaa haihduttamalla vesi pois.

Käyttö

Elohopea(II)nitraattia voidaan käyttää orgaanisten yhdisteiden nitraukseen ja hapetukseen. Siitä tuotetaan myös monia eri elohopea(II)yhdisteitä. Huopahattujen valmistuksessa käytettiin aikaisemmin elohopea(II)nitraattia. Huovan valmistuksessa käytettiin kamelin ja myöhemmin 1700-luvulla ihmisten virtsaa. Elohopeapitoisen virtsan huomattiin tuottavan parempilaatuista huopaa ja niinpä hatuntekijät lisäsivät virtsaan elohopeanitraattia. Yhdisteen käyttö johti hattujen valmistajilla elohopeamyrkytykseen, mistä on peräisin sanonta ”hullu kuin hatuntekijä”.
Virtuaalivalo

Vastaanotto

Tähtivaeltaja- ja Portti-lehtien arvostelijoiden mukaan romaani jää sisällöltään kevyeksi. Kirjan henkilöt ovat kliseisiä ja juoni on ohut ja ennalta-arvattava.
Teos oli ehdolla Hugo- ja Locus-palkinnoille sekä voitti Prix Aurora-palkinnon.