google/wiki40b huggingface dataset:
Epiduraalivuoto

Akuutti epiduraalihematooma (Haematoma epidurale acutum) on akuutti verenkeräymä kovan aivokalvon ja kallonluun välissä. Verenvuoto on kallon sisällä muttei kuitenkaan kosketuksessa aivoihin. Epiduraalihematooma on yleensä lähtöisin aivojen kovakalvon valtimosta, jonka päähän kohdistunut isku tai mahdollisesti murtumalinja on repinyt auki. Usein hematooman kanssa samalla kohdalla kulkee myös pääkallon murtumalinja. Tämä aivovamma esiintyy ennen kaikkea nuorilla, sillä iän myötä kovakalvo kiinnittyy luuhun, ja siksi vanhuksilla epiduraalihematooma on harvinainen.

Hoito

Akuutti epiduraalihematooma on hengenvaarallinen, ja se pitää diagnosoida ja poistaa viipymättä. Jos potilas on tajuton, on kyseessä hätätilanne, johon neurokirurgin tai muun päivystävän kirurgin on puututtava heti. Koska verenvuoto tulee valtimosta, alkaa usein aivojen pinnalle kasaantumaan minuuteissa - tunneissa mittava verikertymä. Kertymä painaa sen alla olevia aivoja aiheuttaen aivopaineiden nousun takia usein kuoleman, jos verenkertymää ei hätäleikkauksella poisteta.

Ennuste

Jos epiduraalihematooma huomataan ja leikataan ripeästi, ennuste on yleensä hyvä. Harmittavan usein diagnoosi viivästyy ja potilas tulee jo vaikeassa tajuttomuudessa leikkaukseen. Huono ennuste on yhteydessä vaikeaan tajuttomuuteen leikkaushetkellä.
Orient Watch Company

Orient Watch Company, Limited (オリエント時計株式会社 Oriento Tokei Kabushikigaisha?) (puhekielessä Orient) on japanilainen kellovalmistaja ja Japanin suurin mekaanisia kelloja valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 1950 Tokiossa.  Vuonna 2001 siitä tuli Seikon tytäryhtiö ja vuonna 2009 täysin Seiko Epsonin omistama. Yritys valmistaa mekaanisia-, että kvartsikelloja, mutta keskittyy enemmän mekaanisiin kelloihin, erottautuen näin muista japanilaisista valmistajista. 
Orientin mallistot vaihtelevat halvoista 50$ (USD) -kelloista, aina 7 000$ kelloihin. Orient Star ja Orient Star Royal ovat Orientin keski- ja korkeanluokan mallistoja, kun taas Royal Orient on lippulaivamallisto.
Nandikarhu

Nandikarhu on tuntematonta lajia edustava olento, jonka väitetään elävän Itä-Afrikan maissa, vaikkakin näköhavainnot keskittyvät pääasiassa Länsi-Kenian nandiheimon asuinalueelle. Nandikarhun väitetään olevan karhun kaltainen peto, jonka kauhistuttava maine on enimmäkseen peräisin sen erityisen karmeasta ruokavaliosta. Väitetään, että sen uhriksi joutuneet ihmiset ovat löytyneet viidakosta päälaki avattuna ja aivot syötyinä. Olion väitetään olevan täplikäs, ja joissakin tarinoissa nandikarhulla väitetään olevan vain yksi silmä. Eräät asiantuntijat arvelevat, että peto on sukupuuttoon kuolleen jättiläispaviaanin jälkeläinen. Osa tutkijoista väittää taas kyseessä olevan vain täplähyeena. Nämä vahvat tappajat ovat levineet laajalti Itä-Afrikkaan ja hyökkäävät joskus ihmistenkin kimppuun. Eräät kryptozoologit pitävät sitä esihistoriallisen tylppäkuonohyeenan (Hyaena brevirostris) jälkeläisenä.
Hürtgenin metsän taistelu

Taistelu

Yhdysvaltain komentajan Courtney Hodgesin alkuperäinen tarkoitus oli sitoa alueella olevat saksalaiset joukot ja estää niitä vahvistamasta pohjoisessa Aachenin kaupungin ja Rurjoen välissä olevia joukkoja. Yhdysvaltalaisten alkuperäiset tavoitteet olivat vallata Schmidt, puhdistaa Monschau vihollisista ja edetä Rurjoelle. 
Walter Modelin johtamat saksalaiset puolustivat aluetta sinnikkäästi kahdesta syystä: Alue toimi Ardennien taistelun hyökkäyksen valmistelualueena ja siellä sijaitsi Schwannenauelin pato, jonka avaaminen olisi tulvittanut joen alajuoksun estäen saksalaisilta sen ylityksen. Yhdysvaltain sodanjohto ymmärsi tämän vasta useita tappioita kärsittyään ja niinpä saksalaiset pystyivät pitämään alueen hallinnassaan Saksan viimeisen länsirintamalla tehdyn suurhyökkäyksen aloittamiseen.
Saksalaiset puolustivat linjojaan sitkeästi, ja yhdysvaltalaiset jatkoivat hyökkäyksiään samalla jääräpäisyydellä. Ardennien taistelun avannut Saksan laaja offensiivi keskeytti taistelut alueella vuodenvaihteen ajaksi. Niitä jatkettiin uudella innolla 30. tammikuuta 1945. Yhdysvaltalaisten 1. ja 9. armeija onnistuivat valtaamaan Rurjoen padot 10. helmikuuta, jolloin taistelu ratkesi liittoutuneiden voitoksi.

Tappiot

Monet aiemmissa sotatoimissa kunnostautuneet yhdysvaltalaisdivisioonat menettivät taistelevasta vahvuudestaan tuhansia miehiä Hürtgenin metsässä. Yhdysvaltojen joukkojen kokonaistappiot olivat noin 33 000 miestä. Heistä 24 000 kaatui, haavoittui tai jäi sotavangiksi. Vihollisen toiminnasta riippumattomattomat syyt verottivat myös joukkoja. Noin 9 000 miestä päätyi tappiotilastoihin muun muassa paleltumisten, sairastumisten, onnettomuuksien ja omien tulituksen vuoksi.
Saksalaisten tappiot olivat suurin piirtein yhtä korkeat. Saksalaisdivisioonat olivat usein vajaavahvuisia ja osa niistä tuhoutui taisteluissa täydellisesti, jonka jälkeen ne muodostettiin uudelleen hätäisesti kootuista joukoista ja heitettiin takaisin rintamalle. Niitä täydennettiin muun muassa eläkeiässä olevilla miehillä ja kouluikäisillä pojilla. Eräässä tapauksessa yhdysvaltalaisosasto otti vangikseen kivääriryhmän, johon kuului kaksi miestä, toinen 75-vuotias ja toinen 65-vuotias, sekä muutama Saksan armeijaan värvätty nainen.

Seuraukset

Vaikka Hürtgenin metsän taistelujen kaltaiset loppuvaiheen sotatoimet aiheuttivat liittoutuneille jonkin verran tappioita, Saksa puolestaan menetti niissä sekä miehistöä ja kalustoa, joita se ei voinut enää korvata. Saavutettuaan voiton Hürtgenin metsässä ja muualla Siegfried-linjalla liittoutuneet saattoivat aloittaa Reininmaan operaationsa ja jatkaa etenemistään syvemmälle Saksaan.
Clarence Barlow

Clarence Barlow (myös Klarenz B; s. 27. joulukuuta 1945 Kalkutta) on intialaissyntyinen säveltäjä. Hänestä tuli yksi merkittävistä saksankielisen kulttuuriympäristön avantgardistisen musiikin säveltäjistä.
Barlow syntyi Intian englanninkieliseen vähemmistöön kuuluneeseen perheeseen. Hänen varhaisimmat sävellyksensä ovat vuodelta 1957. Hän opiskeli musiikillisten oppiaineiden lisäksi luonnontieteitä, jonka opinnoissa valmistui vuonna 1965 Kalkutan yliopistosta. Tämän jälkeen hän työskenteli kapellimestarina ja musiikin teorian opettajana Kalkutan musiikkikoulussa. Vuonna 1968 Barlow muutti Kölniin, jossa opiskeli vuoteen 1973 saakka sävellystä ja elektronista musiikkia Kölnin musiikkiyliopistossa. Hän suoritti vuosina 1971–1972 myös opintoja Alankomaiden Sonologian instituutissa. Hän aloitti vuonna 1971 tietokoneiden käyttämisen sävellystyönsä apuvälineinä.
Barlow oli vuonna 1986 mukana perustamassa GIMIK-järjestöä (Initiative Musik und Informatik Köln), jonka puheenjohtajana toimi vuosina 1986–1993 ja 1996–2002. Vuosina 1982–1994 hän vastasi tietokonemusiikin opetuksesta Darmstadtin uuden musiikin kesäkursseila. Hän toimi vuosina 1984–2005 luennoitsijana tietokonemusiikissa Kölnin musiikkiyliopistossa. Vuonna 1988 Barlow oli Kölnissä pidetyn 14. Kansainvälisen tietokonemusiikin konferenssin musiikillinen johtaja. Hän vieraili vuosina 1990–1991 sävellysprofessorina Essenin Folkwang-taideyliopistossa. Vuosina 1990–1994 hän toimi Alankomaissa Sonologian instituutin johtajana ja vuosina 1994–2006 saman opinahjon sävellyksen ja sonologian professorina. Vuosina 1994–2010 hän lisäksi oli Académie internationale de musique électroacoustiquen jäsenenä Bourgesissa. Vuosina 2005–2006 hän oli vierailevana sävellysprofessorina Porton ESMAE:ssa (Escola superior de música e artes do espectáculo). Vuonna 2006 hänestä tuli Kalifornian yliopiston (Santa Barbara) Corwin-professori ja sävellysopetuksen johtaja.
Kaarle IV (Ranska)

Elämäkerta

Hän oli vanhempiensa Ranskan kuninkaan Filip IV Hyvän sekä Ranskan ja Navarran kuningattaren Johannan  kolmas poika ja kaikkiaan neljäs lapsi. Hänellä oli vain hyvin pienet mahdollisuudet kohota kuninkaaksi, koska niin moni oli vallanperimysjärjestyksessä ennen häntä.
Kuitenkin Kaarle IV Kaunis voideltiin kuninkaaksi 11. helmikuuta 1322 veljensä Filip V Pitkän jälkeen. Hän lisäsi Ranskan kuninkaan titteliin myös Navarran kuninkaan tittelin, vaikka toisaalla Ludvig X:n tytär oli virallisesti jo aiemmin saanut Navarran kuningaskunnan haltuunsa nimellä Johanna II. Navarran kruununperimysjärjestys salli myös naispuoliset hallitsijat.

Hallituskausi

Kaarle IV:n hallituskautena valtion kassa ammotti tyhjyyttään. Pääsyynä tyhjenemiseen olivat edellisten hallitsijoiden aikaiset vääränkäytökset. Kuitenkin koko Kaarlen hallitusajan valtiontalouden ongelmat olivat ongelmista keskeisimpiä. Rahan arvon muuttaminen, verot kauppatavaroille, lisävero, joka tehtiin paavin suostumuksella ja jonka syynä oli ristiretkelle (1323) lähteminen, italialaisten omaisuuden takavarikointi sekä kunnallisten vapauskirjeiden myöntäminen olivat osa yrityksiä parantaa talouden tilannetta. 
Kuitenkin lähes perinteiseen tapaan sai myös Kaarle IV osakseen flaamien kapinan vuonna 1323. Melko pitkään jatkunut kapinointi päättyi Arqesin rauhaan vuonna 1326. Koska Englannin kuningas Edvard II Plantagenêt oli kieltäytynyt vannomasta uskollisuudenvalaa Kaarlelle, tämä ilmoitti vuonna 1324 takavarikoivansa kyseisen alueen eli Guyennen. Takavarikoinnin toimitti Kaarlen setä Valoisin Charles, kuningas Filip IV Kauniin veli. Tämän takavarikoinnin jälkeen alue oli rauhatonta ja Lounais-Ranskassa sodat ja rauhanneuvottelut seurasivat toisiaan. 
Samaan aikaan vuonna 1324 Kaarle IV teki laajan kiertomatkan Guyennen alueen läheisyydessä Languedocin alueella. Matka oli suuri menestys ja kuninkaalliset juhlat seurasivat toistaan. Tämä matka teki hänestä alueella hyvin suositun. Kuitenkin hänen piti veljiensä tavoin jatkaa ja tukea uudistuksia, joita aatelisto ja papisto oli häneltä edellyttänyt ennen valtaan tulemista.
Vuonna 1327 Kaarle IV Kaunis päätti käyttää hyväkseen englantilaisten heikkoutta, olihan kuningas Edvard II kuollut erikoisissa olosuhteissa. Kaarle IV tarjosi julmaa ja ankaraa rauhaa: 50 000 markkaa korvausta sotakuluista, 60 000 puntaa vahinkojen korvausta sekä alueen miehittäminen, kunnes koko summa olisi maksettu.

Kuolema

Kaarle IV:n kuolema vain 33-vuotiaana jätti koko valtakunnan epävarmuuden tilaan. Kuningatar Jeanne oli viimeisillään raskaana, ja hän synnytti 1. huhtikuuta 1328. Oli järjestettävä sijaishallitsija, ja Pariisiin kokoontuneet valtakunnan paronit valitsivat edesmenneen serkun Charles de Valoisin pojan Filip de Valoisin.
Kaarle IV haudattiin perinteisen menoin Saint-Denis’n basilikaan, jossa hänen edeltäjänsäkin lepäävät. Louvren kokoelmassa on säilynyt Kaarle IV Kauniin ja Jeanne d’Evreux’in hautamuistomerkki.
Kallahdenniemi

Kallahdenniemi (ruots. Kallviksudden) on niemi Vuosaaren Kallahdessa, Helsingissä. Niemi syntyi noin 12 000 vuotta sitten mannerjäätikön sulamisvesien kasaamana. Niemi jatkuu mereen vedenalaisilla hiekkasärkillä ja hiekkapohjana. Korkeimmat vedenalaiset kohdat ovat nyt saaria. Niemen mantereeseen yhdistää suojeltu Kallahdenharju, joka kuuluu Kallahdenniemeen.
Niemellä sijaitsee suosittu uimaranta, kulttuurikeskus Sofia ja huviloita. Niemen halki kulkee Kallvikinniementie, joka alkaa Kallahden koululta ja päättyy uimarannan parkkipaikalle, uimarannalta pohjoiseen. Tien vieressä kulkee kevyen liikenteen väylä uimarannalle.

Luonto

Niemellä on kaksi luonnonsuojelualuetta: edellä mainittu Kallahdenharju ja uimarannan läheisyydessä oleva Kallahden rantaniitty. Niemen päämetsätyyppi on kuiva kangas. Rannoilla kasvaa myös muita lajeja, kuten kuusta, koivua ja tervaleppää.
HMAS Otway (1926)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1927 päällikkönään George J. D. Tweedy ja se liitettiin tilapäisesti Britannian kuninkaalliseen laivastoon 5. sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 8. helmikuuta 1928 Portsmouthista HMAS Oxleyn kanssa Australiaan.
Suunniteltu siirtomatka oli aikanaan pisin brittiläisen sukellusveneen ilman saattajaa kulkema. Alusten päälliköitä oli kielletty sukeltamasta. Biskajanlahdella alukset joutuivat myrskyyn ja matkalla Maltalle Otwayn konehuoneessa havaittiin murtumia. Maltalla kumpikin alus tarkistettiin ja myös Oxleylta löytyi samankaltaisia murtumia. Korjausten vuoksi kumpikin alus viipyi muutaman kuukauden Maltalla.
Alukset jatkoivat matkaansa Maltalta 15. marraskuuta Suezin kanavan ja Singaporen kautta Sydneyyn, jonne ne saapuivat 14. helmikuuta 1929. Australian talous oli vaipunut lamaan ja puolustusmenoista leikattiin. Alusten palvelus jatkui vuoden 1929 loppuun ja ne siirrettiin 10. toukokuuta 1929 reserviin. Alukset kävivät kahdesti kuukaudessa merellä sukellusharjoituksissa, mutta tämä osoittautui kalliiksi ja tehottomaksi tavaksi pitää operatiivista valmiutta yllä.
Australian hallitus päätti luovuttaa alukset Britannialle, jolle ne luovutettiin 10. huhtikuuta 1931 Sydneyssä. Alukset lähtivät 29. huhtikuuta Sydneystä Maltalle. Toisessa maailmansodassa alus palveli Biskajanlahdella ja Britannian kotivesillä. Alus poistettiin palveluksesta 24. elokuuta 1945 ja se luovutettiin British Iron and Steel Corporationille romutettavaksi. Aluksen romutti lopulta Messrs. T. W. Ward Inverkeithingissä ja se saatiin päätökseen vuoden 1946 lopulla.
Sven Müller

Sven Müller (s. 7. helmikuuta, 1992 Mainz) on saksalainen moottoriurheilija. Hän kuuluu Porschen junioriohjelmaan.

Ura

Müller aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2004 ja kilpaili sen eri luokissa vuoteen 2009 asti.
Vuonna 2010 Müller aloitti kilpauransa ADAC Formel Masters -sarjassa. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan 50 pistettä sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 Müller jatkoi sarjassa ja saavutti neljä voittoa, yhden paalupaikan ja 12 palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2012 Müller siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjassa kuudenneksi. Vuonna 2013 Müller kilpaili uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttaen 122 pistettä ja yhden palkintosijan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi.
Vuonna 2014 Müller siirtyi kilpailemaan Porsche Supercup -sarjaan. Hän saavutti yhden voiton ja yhden kolmossijan kauden aikana sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Hän kilpaili myös Saksan Porsche Carrera Cup -sarjassa saavuttaen yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2015 Müller jatkoi Porsche Supercupissa saavuttaen neljä voittoa, kolme paalupaikkaa ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Hän osallistui samana vuonna yhteen FIA World Endurance Championship -sarjan kilpailuun.
Jakov Livšits

Jakov Abramovitš Livšits (1896 Mozyr, Gomelin maakunta – 1. helmikuuta 1937 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi vuosina 1935–1936 Neuvostoliiton apulaisrautatieministerinä. Stalinin vainojen aikana hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin.

Elämänvaiheet

Livšits syntyi vuonna 1896 Mozirin kaupungissa, Gomelin maakunnassa nykyisellä Valko-Venäjällä. Hän oli juutalainen. Livšits työskenteli sorvarina vuodesta 1912 ja kuului 1913–1915 sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Maaliskuussa 1917 hän liittyi bolševikkipuolueeseen ja hänet valittiin sotilaiden ja työläisten neuvostoon. Hän oli mukana Venäjän sisällissodassa (1918–1922) bolševikkien puolella. Vuosina 1935–1936 hän toimi Neuvostoliiton vararautatieministerinä.
Livšits pidätettiin 16. marraskuuta 1936 syytettynä trotskilaisuudesta. Hän oli yksi syytetyistä toisessa Moskovan oikeudenkäynnissä tammikuussa 1937. Kaikki syytetyt, Livšits mukaan luettuna, tuomittiin kuolemaan 29. tammikuuta 1937. Tuomio pantiin täytäntöön 1. helmikuuta.
Kirjailija Isaak Babel, joka tunsi Livšitsin, suhtautui tuomioon epätoivoisena:
»Minulle yritettiin vakuttaa, että Livšits halusi tähän maahan kapitalismin palauttamista! Ei ole ollut tsaarin aikaisessa Venäjässä tätä ahdingollisempaa tilannetta, kuin juutalais-työläisen tilanne. Juuri tällainen Jaakob Livšits oli, ja tsaarin vastaisen kapinan aikana häntä piti pidellä voimalla aloillaan, jotta hän ei tappaisi tuosta noin vain tsaarin kannattajia. Sellainen oli hänen viha heitä kohtaan. Ja nyt minulle yritetään vakuuttaa, että hän yritti tsaarin aikaisen kapitalismin palauttamista. Hirviömäistä!»
Toisaalta Stalin yhdessä puheistaan yritti vakuuttaa Livšitsin olevan syyllinen: "Livšits oli työläinen, vähätietoinen työläinen, mutta paljastui vakoojaksi..."
Myös Livšitsin perhe tuomittiin. Hänen vaimonsa Maria Troitskaja ja sisarensa Hinja Livšits olivat vuosina 1937–1945 vankilassa. Tyttäret Galina Troitskaja (1922–2001) ja Marina Troitskaja (s. 1931) lähetettiin lastenkotiin 1937 ja annettiin isoäitinsä huostaan 1938.
Livšits on haudattu Donskojen hautausmaalle Moskovaan.
Ruoko-olkiyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Ruoko-olkiyökkönen muistuttaa väritykseltään ja kuvioinniltaan erityisen paljon sameaolkiyökköstä (Mythimna impura) sekä vaaleaolkiyökköstä (Mythimna pallens). Etusiipien pohjaväri on kellertävän harmaa tai harmahtavan kellanpunainen ja etenkin siipisuonten ympärillä tasaisesti mustakehnäinen. Valkoiset siipisuonet antavat etusiiville pitkittäisjuovaisen kuvioinnin. Siiven keskiosa paksun valkoisen siipisuonen tuntumassa on värjäytynyt pitkittäissuunnassa voimakkaasti mustansävyiseksi. Ulomman poikkiviirun kohdalla siivessä on yleensä useita mustia pisteitä. Takasiivet ovat melko valkeat, mutta etenkin siipisuonten kohdalla on voimakkaasti mustaa väriä. Lisäksi hyväkuntoisilla perhosyksilöillä näkyy edestä päin katsottaessa pään takana kolme violetinsävyistä poikkijuovaa. Siipiväli 30–35 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Ruoko-olkiyökkösen levinneisyys ulottuu paikoittaisesti Keski-Euroopasta Uralille. Suomessa pohjoisimmat havainnot ovat suunnilleen Raahe–Lieksa-linjalta, mutta useimmat havainnot lajista keskittyvät Ahvenanmaalle, lounais- ja etelärannikoille sekä Keski- ja Itä-Suomen järviseuduille. Perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Ruoko-olkiyökkösen elinympäristöjä ovat rantojen ruovikot, eikä sitä erityisemmin tavata niiden ulkopuolella. Perhosia houkuttavat sekä valo että syötit. Toukka piiloutuu päivisin ruokojen sisään ja talvehtii keskenkasvuisena.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat järviruoko (Phragmites australis) sekä helvet (Phalaris).
World Jump Day

World Jump Day oli tapahtuma, jonka tarkoituksena oli saada mahdollisimman monta ihmistä hyppäämään samaan aikaan maapallolla. Suomen aikavyöhykkeellä hyppy tapahtui 20. heinäkuuta 2006 kello 12.39:13 iltapäivällä. Tapahtuman tarkoituksena oli saada muutettua maapallon liikerataa ja estää ilmaston lämpeneminen. Tapahtuman kotisivuilla oli laskuri, joka ilmoitti tarkan ajan sekunnilleen, milloin ihmisten tulisi hypätä. Sivuilla olevassa laskurissa ja aikavyöhykkeittäin mainituissa kellonajoissa oli sekaannusta, eli vielä 19. heinäkuuta laskuri ja hypyn ajankohta näytti väärää aikaa.
Tapahtuma sai skeptikkojen piirissä julkisuutta Internet-huumorina tai eräänlaisena taideinstallaationa. Tosin monet ihmiset innostuivat tästä ideasta huumorimielellä ja kertoivat hypänneensä kyseisenä ajankohtana. Tapahtuman kotisivun mukaan rekisteröityneitä hyppääjiä olisi jo yli 600 miljoonaa. Internet World Statsin tilaston mukaan tämä olisi yli puolet Internetin käyttäjistä koko maailmassa. Todellisen rekisteröityneiden käyttäjien määrän arvioidaan olevan noin 250 000.
Myös kaikkien kiinalaisten yhtäaikaisesta hyppäämisestä on esitetty vastaava ajatusleikki.
HMS Bridport (M105)

Palvelus

HMS Bridport oli reserviin sijoitettuna 2002 Faslanessa, josta se hinattiin marraskuussa 2003 Portsmouthiin. Britannian puolustusministeriö ilmoitti heinäkuussa 2004, että laivaston rakennemuutostem takia kolme vanhinta Sandown-luokan alusta poistetaan palveluksesta huhtikuussa 2005. Alus poistettiin palveluksesta vuoden 2004 lopulla, minkä jälkeen se makasi ankkurissa odottaen joko ostajaa tai romuttamista.

Viron laivasto

Viron hallitus osti syyskuussa 2006 HMS Bridportin sekä kaksi muuta luokan alusta. Rosythissa tehdyn huollon päätyttyä alus luovutettiin tammikuussa 2009 virallisesti Viron laivastolle, joka nimesi aluksen EML Ugandiksi (runkonumero M315). Alukselta on poistettu 30 millimetrin Oerlikon, ja sen aseistuksena on kaksiputkinen 23 millimetrin ZU-23-2-ilmatorjuntatykki. Alus kuuluu Viron laivaston Miinaviirikköön päällikkönään Marek Mardo.
Vanuatun presidentti

Vanuatun presidentti on Vanuatun valtionpäämies. Presidentti valitaan viisivuotiselle virkakaudella epäsuoralla vaalilla, valitsijakollegioon kuuluvat parlamentin jäsenet sekä kuuden provinssin päämiehet.
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Turnausjärjestelmä

Turnauksen 24 joukkuetta pelasivat ensimmäisellä kierroksella neljässä kuuden joukkueen alkulohkossa. Kunkin alkulohkon neljä parasta joukkuetta etenivät toiselle kierrokselle, joka pelattiin neljässä neljän joukkueen lohkossa. Toiselta kierrokselta, jonka tuloksiin laskettiin myös ensimmäisen kierroksen ottelut, pääsivät jatkoon lohkovoittajat sekä kaksi parasta lohkokakkosta. Kolmannella kierroksella kuusi joukkuetta pelasivat kahdessa kolmen joukkueen lohkossa, joista molemmista kaksi parasta selviytyi välieriin. Välierien häviäjät pelasivat pronssiottelussa ja voittajat loppuottelussa.
Lohkovaiheissa sijoituksen ratkaisivat ensisijaisesti voitot, toissijaisesti pisteet, sitten eräsuhde, neljäntenä eräpisteiden suhde ja viidentenä joukkueiden keskinäinen ottelu.
USS Wasp (CV-7)

Valmistus

Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1936 Bethlehem Shipbuilding Companyn telakalla Quincyssä Massachusettsissa ja alus laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1939 kumminaan apulaislaivastoministeri Charles Edisonin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 25. huhtikuuta 1940 Army Quartermaster Basessa South Bostonissa Massachusettsissa ensimmäisenä päällikkönään John W. Reeves Jr.
Eupteleaceae

Tuntomerkit

Kasvit ovat kausivihantia puita. Nivelen anatomia on sikäli poikkeuksellinen, että yhdestä johojännelieriön aukosta lähtee epätavallisen monta (5–9) johtojännettä lehteen. Silmut ovat suomuisia. Lyhytversoissa on kierteisesti järjestyneet lehdet, jotka ovat rauhashampaisia ja sulkasuonisia; lehtikanta on kovera. Pienikukkainen kukinto sijaitsee lehtihangassa ja koostuu kukkaryhmästä tai on sarjamainen. Kehälehdet puuttuvat, heteitä on 6–20, ja ne ovat lyhytpalhoisia, ponnet ovat paljon palhoja pidempiä ja huomaamattoman läpällisiä; lokeroside on pidentynyt. Emiö koostuu 6–31 erillisestä ja varrellisesta emilehdestä, joissa on pensselimäiset luotit. Hedelmä on kiekkomainen samara eli siivellinen pähkylä, ja sen kyljessä on näkyvissä luotin jäänne.

Levinneisyys

Suku/heimo kasvaa Kaakkois-Aasian lauhkeassa osassa.

Luokittelu

Euptelea-suvussa on kaksi lajia ja edustaa hyvin vanhaa, nykyään vähälajista kehityslinjaa. Aikaisemmin sitä on pidetty norkkokasveihin eli taikapähkinäkasvien (Hamamelidaceae) yhteyteen kuuluvana tai Eucommiaceae-heimon sukulaisena. Uusien analyysien tuloksena suku/heimo sijoitetaan Ranunculales-lahkoon sen evoluutiopuun ensimmäisenä haarana eli kladina.
Ilona (yhtye)

Ilona oli suomalainen, pääosin naismuusikoista koostunut rock-yhtye, joka vaikutti lähinnä 1980-luvun loppupuolella. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1987 hitistään "Kesäpano". Pari muuta sinkkua nousi listoilla TOP 20:een. Ilona äänitti Poko Rekords -levy-yhtiölle.
Ilonan hajottua rumpali Taru Huhtajärvi siirtyi Juice Leskisen ETC-yhteeseen 1992 ja myöhemmin Dreadline-yhtyeeseen.
Lea Kauppi (taidemaalari)

Lea Kauppi (1917 Petäjävesi - 1999 Kemi) oli suomalainen naivistinen taidemaalari.
Kauppi syntyi Petäjävedellä, mutta asui ja työskenteli pitkään Kemissä. Taiteilijana pääosin itseoppinut Kauppi osallistui Nina Vanaksen maalauskurssille 1955 ja Christina Snellmanin piirustuskurssille 1962–1963. Hänen teoksiaan oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä Rovaniemellä 1956. Niitä on useissa eri kokoelmissa kuten Aineen, Kemin, Lahden, Oulun, Porin ja Rovaniemen taidemuseoissa sekä Wäinö Aaltosen museossa. Valtion taiteilijaeläke myönnettiin Kaupille vuonna 1986. Naivistisia teoksia Kauppi ryhtyi tekemään 1960-luvun lopulla, ne ovat värikkäitä ja koristeellisia ja niissä on "aitonaivistinen" perspektiivi. Vuonna 1943 avioitunut Kauppi toimi Veitsiluoto Oy:n kottoristina aina vuoteen 1977 asti.
The Namesake – kaima

Tuotanto

Alun perin Rani Mukerjin ja Abhishek Bachchanin oli tarkoitus näytellä päärooleja, mutta aikatauluongelmien vuoksi roolit menivät Tabulle ja Kal Pennille.