google/wiki40b huggingface dataset:
ARA Moreno

Palvelus

ARA Moreno saapui 26. toukokuuta 1915 Puerto Belgranon laivastotukikohtaan osallistuttuaan matkan aikana Panaman kanavan avajaisjuhlallisuuksiin ja kansainväliseen laivastokatselmukseen Hampton Roadsissa, Virginiassa. Alus liitettiin Argentiinassa laivaston ensimmäiseen viirikköön.
Alus vihki toukokuussa 1917 tukikohdan toisen telakka-altaan käyttöön, kun se saapui rungon korjaukseen. Seuraavien viiden vuoden ajan alus osallistui normaaleihin rauhanajan tehtäviin, kunnes se siirrettiin reserviin Puerto Belgranossa 1923. Ankkurissa makaavan aluksen modernisointia Puerto Belgranossa selvitettiin tammikuusta marraskuuhun 1924, mutta se päätettiin toteuttaa Yhdysvalloissa.
Alus siirtyi Tyynenmeren kautta Yhdysvaltoihin. Ennen saapumistaan Philadelphiaan se vieraili Valparaísossa ja Callaossa sekä läpäisi Panaman kanavan. Koneiden öljykäyttöiseksi muuttamisen jälkeen alus jatkoi matkaansa Bostoniin, jossa sen aseistus modernisoitiin, kun siihen asennettiin uudistetut tulenjohtolaitteet ja kolmituumaiset ja kaksinaulaiset ilmatorjuntatykit, jotka korvasivat nelituumaiset tykit. Lisäksi aluksen raskas masto korvattiin verkkorakenteisella ja savuhormiin asennettiin savunhajotin. Alus palasi elokuussa 1926 Puerto Belgranoon, jossa se liitettiin koulutusviirikköön. Se teki lukuisia koulutuspurjehduksia seuraavien vuosien aikana.
Vuonna 1930 alus palasi 1. viirikköön, joka nimettiin 1932 taistelulaivaviiriköksi. Alus kuljetti elokuussa 1933 presidentin viralliselle vierailulle Uruguayyn ja Brasiliaan, ja sitä saattoivat hävittäjät ARA Yucuma, ARA Mendoza ja ARA La Rioja. Osasto palasi Puerto Belgranoon 22. lokakuuta.
Seuraavana kesänä alus oli uudelleen Brasilian aluevesillä itsenäisyyspäiväjuhlallisuuksissa Rio de Janeirossa. Alus matkasi 1937 sisaraluksensa kanssa Euroopan vesillä ja palasi kotimaahan Funchalin kautta. Alus vieraili seuraavan kerran Brasiliassa syyskuussa 1939 sisaraluksensa kanssa, jolloin alusten mukana oli runsaasti merikadetteja koulutuspurjehduksella. Ennen alusten paluuta Puerto Belgranoon 13. syyskuuta syttyi toinen maailmansota, minkä vuoksi alusten suojaksi lähetettiin hävittäjät ARA Buenos Aires, ARA Corrientes, ARA Misiones ja ARA Santa Cruz.
Sotavuodet kuluivat puolueettoman maan laivastossa ilman erityisiä tapahtumia. Alus jatkoi palvelustaan vuoteen 1949, jolloin se siirrettiin Puerto Belgranossa reserviin. Alusta käytettiin toisinaan majoitustilana ja huoltokeskuksena, kunnes se muutettiin 1955 vallankumouksen jälkeen vankilaivaksi. Aluksen miehistö oli supistunut olemattomiin ja ainoastaan ylläpidon kannalta välttämätön miehistö palveli aluksella.
Alus poistettiin laivaston vahvuudesta 1. lokakuuta 1956 ja se myytiin 11. tammikuuta 1957 romutettavaksi Boston Metalsille 2 469 660 Yhdysvaltain dollarilla. Laivasto tervehti 12. toukokuuta viimeisen kerran Clyden ja Oceanin hinaamaana Puerto Belgranosta Japaniin lähtevää alusta. Alus matkasi Panaman kanavan ja Honolulun kautta, ja se saapui 17. kesäkuuta Yawata Iron and Steel Companylle siihen saakka pisimmän hinausmatkan jälkeen.
Paula Kokkonen

Paula Tellervo Kokkonen (s. 14. tammikuuta 1946 Turku) on suomalainen poliitikko ja Helsingin entinen apulaiskaupunginjohtaja. Hän oli sosiaali- ja terveystoimesta vastaava apulaiskaupunginjohtaja 16. elokuuta 2004 lähtien, kunnes jäi eläkkeelle 15. elokuuta 2011. 
Kokkonen oli kansanedustaja Helsingin vaalipiiristä vuosina 1995–2003 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–1996 sekä 2000–2004. Hän toimi eduskuntavuosinaan muun muassa perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2000–2003. Hän oli ensimmäinen kyseisen valiokunnan puheenjohtajana toiminut nainen. Kokoomuslainen Kokkonen oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2003, mutta jäi tuolloin valitsematta.  
Ennen apulaiskaupunginjohtajuutta Kokkonen työskenteli ylijohtajana sosiaali- ja terveyshallituksessa vuosina 1991–1992 ja terveydenhuollon oikeusturvakeskuksessa vuodesta 1992. Hän oli virkavapaalla TEO:n ylijohtajan tehtävästä toimiessaan kansanedustajana. Koulutukseltaan Kokkonen on oikeustieteen kandidaatti. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1974. 
Kokkonen oli Kelan hallituksen jäsen 2008–2009.  Hän oli edustamassa Suomen osalta Bilderberg-ryhmää Paavo Lipposen kanssa kesällä 2003.
Gamora

Gamora on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Marvelin sarjakuvissa. Hahmon on luonut Jim Starlin. Gamora on Thanoksen adoptiotytär ja hänestä tuli myöhemmin uusien Galaksin Vartijoiden jäsen.
Zoë Saldaña näyttelee Gamoraa elokuvissa Guardians of the Galaxy (2014), Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019).
Peltsix

Yhtye

Peltsixin tunnettuja kappaleita olivat muun muassa "Pakeliittia ja kuttaperkkaa", "Lihaa ja leikkeleitä", "Älä mulle", "Syöpäläisiä", "Tärinää", "Langetaan loveen" ja "Aimo" (säv. & san. Esko Asikainen). Peltsixin musiikkityylillisesti vaihtelevat kappaleet pohjautuivat pitkälti Pellonpään teksteihin. Sävellyksistä vastasivat Kari Makkonen, Jukka Haikonen ja Pale Saarinen. Peltsixin konserteissa vierailevina esiintyjinä nähtiin Pate Mustajärvi, Anna Hanski, steelkitaristi Olli Haavisto, kitaristi Jarmo Hynninen, saksofonisti Esa Niiva sekä lyömäsoittajat Sakari Löytty ja Timo Räsänen.
Peltsixin uravuosia ja musiikkia on tuotu esille Lauri Timosen toimittamassa, vuonna 2009 ilmestyneessä Lähikuvassa Matti Pellonpää -kirjassa. Kirjassa Peltsix-muusikot muistelevat yhtyettä, solistiaan ja ystäväänsä Pellonpäätä. Peltsixiä käsittelevä luku sisältää myös muun muassa yhtyeen aktiivivuosien haastatteluja, joissa Matti Pellonpää pohtii yhtyeensä musiikkia ja omia lyriikoitaan.

Boheemi elää -dokumentti

Entiset Peltsix-muusikot Pale Saarinen ja Jukka Haikonen esiintyvät Janne Kuusen ohjaamassa dokumenttielokuvassa Matti Pellonpää: Boheemi elää - Bohemian Eyes. Se sai ensi-iltansa Doc Pointin festivaaleilla tammikuussa 2011. Pale Saarisen säveltämässä, sovittamassa ja tuottamassa Pellonpää-dokumentin elokuvamusiikissa ja julkaistulla soundtrack-CD:llä soi muun muassa katkelmia Peltsix-lauluista "Torttumainen unelma" ja "Vanha nainen hautausmaalla".
23.9.2011 Bohemian Eyes - Boheemi elää palkittiin Italian Torinossa Prix Italy 2011 -pääpalkinnolla taide- ja musiikkidokumenttielokuvien sarjassa.
Reposaaren kalasatama

Reposaaren kalasatama on Porin Reposaaressa sijaitseva kalasatama. Se on Suomen suurin kalasatama ja koko Pohjanlahden suurin silakanpurkusatama, joka Maa- ja metsätalousministeriön luokituksessa on yksi maan kuudesta keskuskalasatamasta. Kalasatama perustettiin vuonna 1967 kymmenisen vuotta aikaisemmin toimintansa lopettaneen Reposaaren sataman alueelle.
Reposaaren kalasatamaan johtaa 3,9 metrin syvyinen väylä ja se on avoinna ympäri vuoden. Kesäaikaan Reposaarta pitää kotisatamanaan noin 20 kalastusalusta. Talvisin niiden määrä lähes kaksinkertaistuu, kun Perämeren aikaisen jäätymisen vuoksi osa siellä toimivista aluksista siirtyy Reposaareen. Leudoimpina jäätalvina Reposaaren kalasatama saattaa pysyä sulana koko talven. Laituritilaa aallonmurtajien suojaamassa satamassa on yhteensä 220 metriä. Lisäksi Reposaaren kalastamasta löytyy muun muassa jääasema, silakan imupurkain, varastoja kalan säilytystä varten sekä troolareille tarkoitettu telakka.
Vuonna 2001 Reposaaren kalasatamaan valmistui osittain EU:n rahoittama kalaravintola Merimesta. Ympärivuotisesti avoinna olevan ravintolan yhteydessä on lisäksi kalan käsittely- ja myyntitiloja. Kalaravintolan myötä Reposaaren kalasatamasta on kehittynyt myös merkittävä matkailukohde.
Batyskafi

Batyskafi (kreik. bathos (syvyys) ja skaphos (alus)) on Auguste Piccardin kehittämä itsenäisesti sukeltava, moottoroitu syvänmeren sukellusalus.

Rakenne

Suurikokoinen kelluketankki on täytetty bensiinillä, joka on helposti saatavilla oleva paineenkestävä kellutusneste. Bensiinin paineenkestävyyden ansiosta kelluketankki on rakenteeltaan kevyt, veden paineen kohdistuessa bensiiniin. Kelluvuutta on helppo säätää päästämällä säätötankkeihin bensiiniä raskaampaa vettä. Sen miehistötilana on kelluketankin alle kiinnitetty batysfääri.
Sukellettaessa batyskafin ilmasäiliöihin päästetään vettä, mutta suuret sukellussyvyydet estävät paineilman käytön sukellusveneitten tapaan sukelluksista nousemiseksi. Tämän vuoksi batyskafi on varustettu painolastina toimivilla rautahaulisäiliöillä, joista lasketaan pois nousuun vaadittava määrä hauleja. Tätä säädellään sähkömagneeteilla, jotka sähkövian sattuessa lakkaavat toimimasta ja alus nousee automaattisesti pintaan painolastin valuessa painovoiman vaikutuksesta ulos säiliöistä. Aluksen työntömoottoreina on akkukäyttöiset sähkömoottorit.

Historia

Auguste Piccard rakennutti ensimmäisen batyskafin, FNRS-2:n (Fonds National de la Recherche Scientifique) Belgiassa vuosina 1946 – 1948.
Piccardin toinen batyskafi oli vuonna 1953 vesillelaskettu Trieste, jonka Yhdysvaltain laivasto osti vuonna 1958. Vuonna 1960 Trieste, miehistönään Jacques Piccard ja luutnantti Don Walsh, laskeutui Mariaanien haudan syvimpään kohtaan, 10 911 metrin syvyyteen.
Orient Overseas Container Line

Orient Overseas Container Line (OOCL) (SEHK: 0316) on hongkongilainen kontteja meritse kuljettava laivayhtiö, joka suorittaa myös muita logistiikka-alan palveluja. OOCL on Orient Overseas International Limited -yhtiön (OOIL) tytäryhtiö, jonka emoyhtiö omistaa kokonaan. Suomessa toimivan OOCL (Finland) Ltd Oy:n omistaa Bermudalle rekisteröity Orient Overseas (International) Limited.
OOCL:n perusti C. Y. Tung vuonna 1947, jolloin yhtiön nimeksi tuli Orient Overseas Line. Yhtiö vaihtoi nimensä Orient Overseas Container Lineksi vuonna 1969, jolloin se aloitti konttiliikenteen. Enimmillään OOCL:n laivastoon kuului yli 150 rahtilaivaa, joiden yhteinen kantavuus ylitti kymmenen miljoonaa tonnia; se kuului maailman seitsemän suurimman varustamon joukkoon. Yhdessä vaiheessa se omisti myös M/T Seawise Giantin, suurimman koskaan rakennetun laivan.
Yhtiö on kärsinyt takaiskuista läpi koko historiansa, ensi kerran 1970-luvun alussa. Syyskuussa 1970 Tung osti kuuluisan valtamerilaivan RMS Queen Elizabethin muuttaakseen sen kelluvaksi yliopistoksi, joka tunnettaisiin nimellä Seawise University. Laiva syttyi tuleen 9. tammikuuta 1972 korjaustöiden aikana ja upposi Hongkongin Victoria-satamaan. Hylky romutettiin kolme vuotta myöhemmin.
C. Y. Tungin kuoleman jälkeen 1982 C. H. Tung otti 14 vuodeksi johdon Orient Overseas International Limited -yhtiössä, joka on OOCL:n emoyhtiö. Vuonna 1996 johtoon siirtyi hänen veljensä C. C. Tung.
Nykyisin OOCL on yksi maailman suurimmista varustamoista ja logistiikkayrityksistä, jolla on yli 230 toimistoa 58 maassa ympäri maailmaa sekä yli 270 laivaa.
Aiemmin kaikki yhtiön suuret laivat saivat nimen, joka alkoi sanalla Seawise, joka oli sanaleikki C. Y. Tungin nimikirjaimista. Vuodesta 1989 OOCL:lle kuuluvat rahtilaivat ja konttilaivat ovat saaneet nimen, joka alkaa tunnuksella OOCL.
Joy Adamson

Joy Adamson (syntyään Friederike Victoria Gessner, 20. tammikuuta 1910 Opava, Itävalta-Unkari – 3. tammikuuta 1980 Kenia) oli kirjailija, joka kirjoitti muun muassa kirjan Perheeseemme kuuluu leijona. Kirjaan pohjautuen on tehty myös elokuva Elsa – vapaana syntynyt. Adamson murhattiin Shaban luonnonsuojelualueella Keniassa.
Joy Adamsonin aviomiehen George Adamsonin, joka oli villieläinten ja erityisesti leijonien suojelija, murhasi yhdeksän vuotta myöhemmin hänen entinen työntekijänsä.
Islamilainen teologia

Šaria

Islamin varsinainen ydin on Jumalan ikuinen laki, šaria. Islam on juutalaisuuden tapaan lakiuskonto, eikä muslimille pelastusta tuo niinkään oikea usko (ortodoksia) kuin šaria-lain seuraaminen eli oikein tekeminen (ortopraksia). Tärkeimmät šariaan sisältyvät velvollisuudet (din) ilmaistaan islamin "viitenä pilarina". Ne ovat enimmäkseen rituaalisia velvollisuuksia, jotka liittyvät uskonnollisiin toimituksiin. Teologiset eli uskoa koskevat asiat ovat  islamissa vähemmän tärkeitä šariaan verrattuna.

Usko

Islamin uskontunnustus, šahada, tiivistää sen sisällön kahteen asiaan, monoteismiin sekä siihen, että Muhammed on Jumalan lähettiläs. Jälkimmäinen tarkoittaa sitä, että kaikki tieto Jumalasta on saatu hänen kauttaan. 
Uskontunnustuksen jälkeen islaminuskon sisältöä tarkentavat parhaiten islamin "kuusi uskonkappaletta". Ilmaus löytyy jo 1300-luvulla eläneen Shafi'i-koulukunnan uskonoppineen al-Misrin kirjasta Umdat al-Salik ("Matkasauva"). Kirja toteaa, että oikeaan uskoon kuuluivat seuraavat kuusi asiaa: 1) usko Jumalaan, 2) usko enkeleihin, 3) usko Jumalan lähettämiin kirjoihin, 4) usko profeettoihin ja sanansaattajiin, 5) usko tuomionpäivään ja ylösnousemukseen sekä 6) usko kohtaloon. Tämä jaottelu on edelleen islamilaisen teologian pohjana.
Dobrynja

Dobrynja (ven. Добрыня) oli Vladimir Suuren äidin veli, joka oli myös Vladimirin kasvattajana. Hänestä on tehty venäläisissä kansantaruissa hänestä on tehty voittamaton sankari.
Dobrynjan elämä ja vaikutus Vladimiriin on kyseenalainen kysymys. Varmaa näyttäisi olevan se, että hänen sisarensa Malusha oli Vladimirin äiti. Yleisesti hyväksyttynä pidetään myös sitä, että Dobrynjan suku toimi sijaishallitsijoina Novgorodissa. Dobrynjan seuraajia olivat hänen poikansa Konstantin Dobrynich sekä pojanpoika Ostromir.
Novgorodin kronikan mukaan ruhtinas Svjatoslav lähetti vuonna 970 aviottoman poikansa Vladimirin Novgorodin hallitsijaksi mukanaan enonsa Dobrynja, joka toimi Vladimirin neuvonantajana. 9 vuotta myöhemmin Dobrynja auttoi Vladimiria syöksemään vallasta velipuolensa Jaropolkin.
Vladimirin otettua Kiovan haltuunsa Dobrynja nimitettiin Novgorodiin sijaishallitsijaksi. Hän auttoi siskonpoikaansa Vladimiria vuonna 985 sotaretkellä Volgan Bulgariaa vastaan. Hän pystytti myös Perunin epäjumalankuvan Olhavanjoen rantatöyräälle. Kiovan siirtyessä kristinuskoon hänen väitetään pakottaneen novgorodilaiset kristityiksi "tulen avulla". Historioitsija Vasili Tatištševin mukaan piispa Joakim Korsunialainen kärsi myös väkivallasta pakanoiden noustessa kapinaan, jossa he polttivat Dobrynjan talon sekä tappoivat hänen vaimon ja muita hänen perheenjäseniään.
Astley Rodén

Astley Waldemar Rodén (30. elokuuta 1887 Kokkola – 17. toukokuuta 1948) oli suomalainen Kokkolassa vaikuttanut konsuli, huolinta-alan liikemies ja suojeluskuntajohtaja.
Astley Rodénin isä oli konttoristi Otto Waldemar Rodén joka perusti 1884 Kokkolaan nykyisin Oy M. Rauanheimo Ab:n nimellä toimivan laivanselvittelyä, puutavaran välitystä, huolintaa ja rahtausta harjoittaneen Ab Otto Rodén Oy:n.  Astley Rodén otti Ykspihlajan satamassa toimineen liikkeen haltuunsa isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1908. 
Rodén oli perustamassa Kokkolaan suojeluskuntaa syksyllä 1917 ja toimi sen päällikkönä. Marraskuussa 1917 hän oli järjestämässä S/S Equityn Saksasta tuomien aseiden vastaanottoa Kokkolassa yhdessä tehtailija Juho Piiraisen ja Gunnar Staudingerin kanssa.
Suomen sisällissodan alkaessa Rodén oli mukana Kokkolan valtauksessa tammikuun lopulla 1918 ja osallistui venäläisten upseerien kanssa Kruunupyyssä käytyihin neuvotteluihin joiden päätteeksi sovittiin venäläisten antautumisesta. Kokkolan eteläpuolella sijaitsevassa Norrmossenissa teloitettiin 29. huhtikuuta Kokkolan suojeluskunnan päällikön Astley Rodénin johdolla 47 punavankia, jotka haudattiin paikalle kaivettuun joukkohautaan. Vuonna 1967 vainajat siirrettiin kirkkoherra Johannes Sillanpään aloitteesta Marian hautausmaalle.
Rodén oli mukana perustamassa helmikuussa 1929 Ab Yxpila Stevedoring Co. Props Ltd nimistä huolinta-alan yhtiötä raakapuun ja sahatavaran huolintaa ja ahtausta varten. Yhtiö hallitsi puutavarankäsittelyä Ykspihlajan satamassa toiseen maailmansotaan asti ja Rodén omisti 30% yhtiöstä. Jatkosodan aikana 1941–1943 Ykspihlajan satama oli tärkeä Suomessa olevien saksalaisten joukkojen tarvikkeiden purkusatama ja Ab Otto Rodén Oy ja Ab Yxpila Stevedoring Co hoitivat yksin tuottoisan alusten huolinnan ja lastien purkamisen.
Sotien jälkeen 1945 loviisalaisen Nordström-konsernin omistamat Oy M. Rauanheimo Ab ja Oy Liinahamari Stevedoring Co Ab siirsivät toimintansa Petsamosta Kokkolaan. Vuonna 1954 Oy M. Rauanheimo osti Oy Otto Rodén Ab:n ja Yxpila Stevedoring Co:n osakkeet jonka jälkeen yhtiöiden toiminta jatkui satamassa Oy M. Rauanheimo Ab:n nimellä. Oy M. Rauanheimon omistus siirtyi 1983 Auto-Harolle, 1988 Botnia Shippingille ja 2001 KWH-konsernille joka nykyisin omistaa sen.
Rodén toimi Ruotsin, Tanskan ja Alankomaiden varakonsulina Kokkolassa. Hänellä oli kaupunkiasunto Vesitorninkatu 2:ssa ja huvila Soldatskärillä. 
Vuonna 1945 Rodén perusti vielä Oy Yxpila Ab:n jatkamaan vuonna 1939 aloittaneen Ykspihlajan sahan toimintaa. Saha tuhoutui tulipalossa vuonna 1966.
Saul Alinsky

Saul David Alinsky (30. tammikuuta, 1909 – 12. kesäkuuta 1972) oli amerikkalainen kansalaisaktivisti, jota pidetään yhtenä nykyaikaisen kansalaisjärjestötoiminnan perustajista. Hän pyrki kohentamaan Yhdysvaltojen köyhien asuinalueiden olosuhteita, ja 1950-luvulta lähtien hän keskittyi afroamerikkalaisen väestönosan elinolojen parantamiseen erityisesti Chicagon, New Yorkin ja Kalifornian ghetoissa.

Elämä

Alinsky syntyi Chicagossa vuonna 1909 venäjänjuutalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Han valmistui arkeologiksi Chicagon yliopistosta, mutta alkoi työskennellä ensin kriminologina Illinoisin vankiloissa ja sitten organisaattorina ammattiyhdistysliikkeen tehtävissä. Vuonna 1939 Alinsky ryhtyi aktivoimaan Chicagon slummien asukkaita mukaan järjestötoimintaan ja sai työstään kiitosta Illinoisin kuvernööriltä Adlai Stevensonilta.

Kansalaisaktivismi

Alinskyn metodit olivat usein tarkoituksellisen provosoivia, koska hän uskoi että naurettavin taktiikka voi olla tehokkain. Hän uhkasi kerran järjestää ”pieruhyökkäyksen” Rochesterin kaupunginorkesterin konserttiin, jossa yleisö koostui kaupungin silmäätekevistä. Suunnitelman mukaan aktivistien tuli syödä runsaasti papuja ennen konserttia ja siirtyä sitten salin puolelle kilpailemaan orkesterin puhallinsoitinten kanssa. Pelkkä uhkaus riitti tavoitteen saavuttamiseen, eikä suunnitelmaa tarvinnut toteuttaa. Samoin kävi Chicagossa, jossa Alinsky uhkasi järjestää O'Haren lentokentän vessoihin hyvin pukeutuneita mustia miehiä varaamaan kaikki pisoaarit. Hän piti ymmärrettävänä, että sorretut haluavat kirjaimellisesti tai kuvaannollisesti ”paskoa sortajiensa päälle”.
Alinskyllä on ollut suuri vaikutus moniin Yhdysvaltojen poliittisiin johtajiin ja kansalaisaktivisteihin. Presidentti Barack Obama toimi 1980-luvulla Chicagossa järjestöaktiivina, minkä vuoksi Newt Gingrich syytti häntä vuonna 2012 ”Alinskyn tyyppiseksi radikaaliksi”. Hillary Clintonin (tuolloin Hillary Rodham) opinnäytetyö vuodelta 1969 käsittelee Alinskyn toimintaperiaatteita, ja opinnäytettä varten tehtyjen kahden haastattelun aikana Alinsky teki Rodhamille työtarjouksen, josta tämä kuitenkin kieltäytyi. Kansalaisoikeustaistelija César Chávezin mentori oli entinen Alinskyn työtoveri, ja nykyiset teekutsuliikkeen aktiivit jakavat Alinskyn kirjaa Rules for Radicals oppaaksi ruohonjuuritason kansalaistoiminnan järjestämisestä.
Alinsky esittelee metodiaan teoksessa Rules for Radicals (1971).
Cubewano

Cubewano, CBO on jäinen pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Neptunuksen radan takana etäisyydellä 40–50 AU. Cubewano määritellään Kuiperin vyöhykkeen kohteeksi, joka ei ole rataresonanssissa Neptunuksen kanssa.
Cubewanoista poiketen plutinot ja twotinot resonoivat Neptunuksen kanssa. Cubewanojen toinen nimi on klassinen Kuiperin vyöhykkeen kohde eli CBO.
Cubewanoja ovat muun muassa (15760) 1992 QB1, 136472 Makemake, suurin tunnettu cubewano, 50000 Quaoar, 20000 Varuna, 19521 Chaos, 58534 Logos, 53311 Deucalion, 66652 Borasisi, 88611 Teharonhiawako, 2002 TX300, 2002 AW197, 2002 UX25 ja (202421) 2005 UQ513. Cubewanot ovat saaneet nimensä 1992 QB1:n mukaan, vaikka sillä ei ole edes vielä oikeaa nimeä.
Valtaetäisyys

Valtaetäisyys on yksi viidestä kulttuurin ulottuvuudesta, joita kulttuurintutkija Geert Hofstede on tutkinut. Valtaetäisyys kuvaa yhteiskunnan vähävaltaisimpien suhtautumista vallan epätasaiseen jakautumiseen yhteiskunnassa. Korkean valtaetäisyyden maissa jokaisella on osansa hierarkiassa eikä asemaa kyseenalaisteta. Yhteiskunnissa, joissa on matala valtaetäisyys, ihmiset kyseenalaistavat vallanjakoa ja heillä on halu tasapuolistaa vallan jakautumista.

Valtaetäisyys Suomessa

Suomen luku on matala (33). Lukuun vaikuttaa suomalaisten itsenäisyys, yhtäläiset oikeudet, esimiesten tavoitettavuus, johtajien kouluttautuminen ja käytännöllinen hierarkia. Power Distance Index
Sigma (baryoni)

Sigma-baryonit (Σ) ovat baryoneja, joiden kolmesta kvarkista kaksi on ylös- (u) tai alas-kvarkkeja (d) mutta kolmas jokin muu, tavallisimmin outo kvarkki (s), mutta saattaa olla myös lumokvarkki (c) tai pohja-kvarkki (b). Teoreettisesti on ennustettu myös sigma-baryoneja, joissa kolmantena kvarkkina on huippukvarkki (t).
Sigma-hiukkasten spin on tavallisimmin 1/2, mutta niistä on olemassa myös viritettyjä muotoja, joiden spin on 3/2. Jälkimmäisten symbolien yhteydessä käytetään tähtimerkkiä (*). Spin on 3/2, jos kaikkien kolmen kvarkin spinit ovat samansuuntaisia, ja 1/2, jos niistä yhden spin on suunnaltaan päinvastainen kuin muut.
Kaikki sigma-baryonit ovat epävakaita. Useimmat niistä hajoavat heikolla vuorovaikutuksella, neutraali spin-1/2-sigma kuitenkin sähkömagneettisella vuorovaikutuksella.

Taulukko

Näissä taulukoissa ei mainita baryonien antihiukkasia. Niissä jokaisen kvarkin tilalla on vastaava antikvarkki, ja varaus on vastakkaismerkkinen.
Luetteloon on merkitty myös sellaiset sigma-baryonit, joita ei toistaiseksi ole löydetty mutta jotka hiukkasfysiikan standardimallin perusteella on ennustettavissa.
Bourg-Saint-Andéol

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on Saint-Andéolin kirkko jonka historia ulottuu 1000-luvulle. Kirkon apsis on lännen puolella, mikä on poikkeuksellista Ranskassa. Kirkossa on ikivanha sarkofagi, jota käytettiin pyhäinjäännöksien säilyttämiseen.
Rooman valtakunnan aikainen 200-luvulta peräisin oleva Mithra-jumalan reliefi on louhittu kallioon lähellä kahta Tourne nimisen puron lähdettä. Reliefi on yksi harvoista Ranskassa joka on edelleen alkuperäisessä ympäristössään. Puro laskee Rhôneen muutaman sadan metrin päässä lähteistään.
Pugatšovin kobra

Pugatšovin kobra on Viktor Pugatšovin 1989 Le Bourgetin ilmanäytöksessä Suhoi Su-27:llä aloittama taitolentoliike, joka kerää yleisön suosiota monissa lentonäytöksissä. Liike hidastaa huomattavasti lentokoneen nopeutta, ja siksi se saattaa olla otollinen ilmataistelutilanteissa joissa lentokonetta jahdataan.

Liikkeen toteutus

Liikkeen tehtäessä koneen kohtauskulmarajoitin ja g-voimarajoitin poistetaan käytöstä (kohtauskulmarajoitin rajoittaa kohtauskulman yleensä 25-30 asteeseen), ja koneen nokka nostetaan dramaattisesti ylöspäin 90-120 asteeseen. Sitten lentokoneen nokka lasketaan takaisin alas.

Liikeen potentiaali taistelutilanteissa

On spekuloitu että kobra voisi olla hyödyllinen tilanteissa joissa konetta jahdataan läheltä, ja jahtaaja on vähän korkeammalla korkeudella. Suorittamalla kobran, jahdattava kone voi hidastaa nopeutensa niin pieneksi, että jahtaaja lentää koneen ohi, ja sitten jahtaaja onkin jahdattava, muuttaen tilanteen täysin. Tämä mahdollistaa liikkeen suorittajan ampua jahtaajaa kohti, ja vihollisen tuhoamisen. Toisaalta liikettä ollaan kritisoitu, sillä liikkeen aiheuttama suuri nopeudenmenetys voi mahdollistaa vihollisen hyökkäyksen konetta vastaan. Tähän mennessä missään taistelutilanteessa ei olla tiedettävästi käytetty manööveriä. Sitä ollaan ainoastaan käytetty harjoituksissa. 
Kobra saattaa olla myös tehokas tutkia vastaan, sillä yhtäkkinen muutos nopeudessa voi saada tutkan menettämään lukituksen kohteeseen. Tutkat yleensä poisjättävät kohteet jotka ovat lähes- tai kokonaan liikkumatta, vähentääkseen turhia kohteita. Kobran aiheuttama hetkellinen nopeuden muutos lähes nollaan voi saada tutkan suodattamaan lentokoneen vähäksi aikaa turhaksi kohteeksi, ja voi myös tehdä kohteeseen lukittautumisen vaikeammaksi.