google/wiki40b huggingface dataset:
Utsira

Maantiede

Utsira on saari 18 km Karmøystä länteen. Saaren maisemaa hallitsevat matalat, tuulenpieksämät kallioiset mäet, korkeimpina 71 metriä korkea Araseto ja 65 m korkea Børgje idässä. Saaren läpi kulkee pohjois-etelä -suunnassa laakso, jossa ilmasto-olosuhteet ovat suosiollisemmat kuin muualla saarella ja sijaitseekin valtaosa kunnan maatalousmaasta ja rakennuksista.
Laakson päissä sijaitsevat Utsiran kaksi satamaa, Nordvågen pohjoisessa ja Sørvågen etelässä. Niitä yhdistää toisiinsa kahden kilometrin pituinen tie.
Utsira on tunnettu erilaisten lintulajien suuresta määrästä muuttoaikana. Spannholmanen saari Utsirasta lounaaseen on lintujensuojelualuetta.

Historia

Utsirasta löytyy erilaisia muinaismuistoja. Vestremarkassa on merkitty reitti, joka kulkee kansainvaellusajalta peräisin olevien talojen jäänteiden vierestä. Saaren puinen pitkäkirkko on rakennettu vuonna 1785.
Utsiran kunta perustettiin vuonna 1924 erottamalla se Torvastadin kunnasta. Kunnan rajat ovat siitä lähtien pysyneet muuttumattomina. Utsira oli ensimmäinen norjalainen kunta, jossa kunnanvaltuuston enemmistö oli naisia (11 naista ja yksi mies), ja jossa samalla oli myös Norjan ensimmäinen kunnanvaltuuston naispuheenjohtaja, Åsta Helgesen (1926-1928).

Väestö

Kunnan väkiluku oli vuoden 2018 alussa 208.Suurin ulkomaalaissyntyisten ryhmä kunnassa olivat filippiiniläiset, joita oli 6 henkeä. Muita ulkomaalaissyntyisiä väestöryhmiä olivat vietnamilaiset (5 henkeä) ja somalit (3).

Hallinto

Utsiran kunnanvaltuustossa on 11 jäsentä. Vuosina 2015-2019 valtuustossa ei ole yhtään puolueiden edustajia, vaan 6 edustaa Utsira Fellesliste:ä ja viisi Utsira Bygdeliste:ä. Puheenjohtajana toimii kunnanjohtaja Marte Eide Klovning, joka edustaa Utsira Fellesliste:ä, samoin kuin varapuheenjohtaja Tor Erling Skare.
Nicholas Autrecourtlainen

Nicholas Autrecourtlainen (ransk. Nicholas d'Autrécourt, lat. Nicolaus de Autricuria tai Nicolaus de Ultricuria) (n. 1299 - n. 1369) oli ranskalainen skolastinen filosofi ja teologi.
Nicholas syntyi Autrecourtissa lähellä Verdunia. Hänet tunnettiin ennen kaikkea skeptisismin kehittäjänä kohti äärimmäisiä loogisia johtopäätöksiä. Häntä on joskus pidetty keskiajan ainoana aidosti skeptisenä ajattelijana. Toisaalta hän ei ollut skeptikko esimerkiksi suhteessa aistihavaintoihin.
Nicholas oli omaksunut myös eräänlaisen atomismin. Hän katsoi, että kaikki aine, avaruus ja aika koostuvat jakamattomista atomeista, pisteistä ja hetkistä, ja että kaikki syntyminen ja häviäminen on seurausta atomien uudelleenjärjestymisestä. Hänen ajatuksensa muistuttavat paljon al-Ghazalin näkemyksiä. Tästä on päätelty, että hän olisi ollut tietoinen tämän teoksista joko suoraan tai Averroksen teosten kautta.
Nicholaksen teoksiin kuuluvat Exigit Ordo (1333/35), kirjeet (Epistolae, 1335/36) sekä kvestio Utrum visio alicuius rei naturalis possit naturali intendi (1336/39). Ei ole varmaa, missä määrin Nicholas oli sitoutunut ajatuksiinsa, mutta paavi Klemens VI tuomitsi ne harhaoppisiksi 19. toukokuuta 1346, ja hänen teoksiaan poltettiin julkisesti.
Schibsted

Historiaa

Christian Schibsted perusti yrityksen vuonna 1839 ja aloitti ensimmäisenä Christiania Adresseblad lehden julkaisun 1885. Aftenpostenin julkaisu aloitettiin vuonna 1860 ja vuonna 1901 sillä oli Norjan laajin levikki, 13 730kpl. 
Schibsted on laajentunut yritysostoilla, yritys osti Verdens Gang (VG) -lehden vuonna 1966, Trömso -paikallislehden sekä valokuviin keskittyneen Laboratorie Service AS -yrityksen vuonna 1988. Ruotsissa yritys on ostanut Aftonbladetin vuonna 1996 ja Svenka Dagbladetin vuonna 1998.
Schibsted oli vuoteen 1989 asti perheyritys, jolloin muodostettiin osakeyhtiö Schibsted A/S ja yritys listautui Oslon pörssiin heinäkuussa 1992. Samassa yhteydessä muodostetut tytäryhtiöt Aftenposten ja VG listautuivat pian tämän jälkeen. 
Vuonna 1991 Schibsted perusti Norjan ensimmäisen mainosrahoitteisen antenni tv-kanavan: TV2.
Yritys aloitti sanomalehtiensa viemisen verkkoon vuonna 1995 ja vuonna 2000 se lanseerasi FINN.no ilmoituspalvelun. Vuonna 2005 lanseerattiin talouselämän uutisiin keskittyvä verkkopalvelu e24.se ja vuonna 2006 e24.no. Schibsted yritti menestyä myös hakukonepalveluissa kehittämällä Sesam-nimisen hakukoneen, joka julkaistiin Norjassa ja Ruotsissa. Palvelu saavutti suosiota Norjassa mutta se on lopetettiin molemmissa maissa vuonna 2009.
Lisäksi yritys julkaisee muun muassa ilmaislehteä 20 Minutes Ranskassa ja Espanjassa.

FINN.no

FINN.no on Norjan suosituin luokiteltujen ilmoitusten verkkopalvelu. Vuonna 2005 se oli Norjan seitsämänneksi suurin verkkosivusto ja sen markkinaosuus riippuen kategoriasta oli 90-95%.
Krupp

Historiaa

Friedrich Krupp aloitti suvun toiminnan metallialalla perustamalla pienen teräsvalimon Esseniin vuonna 1811. Hänen kuollessaan 1826 yritys oli suurissa veloissa. Yritys siirtyi hänen 14-vuotiaalle pojalleen Alfredille ja leskelleen Thereselle. Alfred Krupp (1812–1887) investoi ajan uusiin teknologioihin ja kehitti suvun liiketoimintaa sekä tuli tunnetuksi erityisesti veturien ja rautatietarvikkeiden valmistajana. Alfred hankki suvulle myös useita kaivoksia Ranskassa ja Saksassa. Yritys aloitti tykkien valmistamisen 1840-luvulla erityisesti Venäjän, Turkin ja Preussin armeijoille. Sotatarvikkeiden kysyntä oli kovempaa kuin yrityksen muiden tuotteiden, ja lisäksi yritys sai valtiolta tukia asetuotantoonsa.
Krupp otti vuonna 1862 ensimmäisenä mannereurooppalaisena yrityksenä käyttöön englantilaisen insinöörin Henry Bessemerin vuonna 1855 patentoiman teräksenvalmistusmenetelmän.
Tultaessa 1880-luvun lopulle yrityksen tuotannosta noin puolet liittyi sotatarvikkeisiin. Alfred Kruppin aloittaessa työnsä suvun yrityksessä sillä oli viisi työntekijää. Hänen kuollessaan yritys oli maailman suurin teollisuusyritys, jolla oli yli 20 000 työntekijää.
Yrityksen johtoon nousi vuonna 1906 sukuun naimakaupan kautta tullut Gustav Krupp von Bohlen und Halbach, jolla oli alusta alkaen läheiset suhteet Saksan valtiojohtoon. Ensimmäisen maailmansodan aikana Krupp tuli kuulisaksi todella isojen tykkien valmistajana. Paksulla Berthalla pommitettiin Pariisia 120 km päästä keväällä 1918. Yritystä syytettiin siitä, että se myi sotatarvikkeita sekä keskusvalloille että ympärysvalloille. Kritiikistä huolimatta toiminta oli huomattavan tuottoisaa.
Adolf Hitlerin noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 Kruppien yritys muodosti Saksan sotatarviketeollisuuden selkärangan. Osakeyhtiönä toiminut yritys palautettiin Hitlerin erikoismääräyksellä perheen haltuun vuonna 1943 ja Gustav Kruppin poika Alfried Krupp von Bohlen und Halbach ryhtyi yrityksen johtoon. Hitlerin määräykseen kuului Lex Kruppiksi kutsuttu verotuslievennys sekä ehto, että Kruppin omistuksen on pysyttävä yhden perillisen hallussa.
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Alfried Krupp tuomittiin Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynneissä orjatyövoiman käytöstä 12 vuodeksi vankilaan. Hänet määrättiin myymään 75 prosenttia omistuksestaan perheen yrityksistä. Kylmän sodan kiihtyessä länsiliittoutuneet halusivat Saksasta liittolaisen ja alkoivat vapauttaa natsirikollisia. Alfried Krupp vapautettiin jo vuonna 1951, ja koska hänen omistuksilleen ei löytynyt ostajaa, hän palasi yrityksen johtoon vuonna 1953. Todellista valtaa Krupp-yhtiössä käytti kuitenkin Alfried Kruppin valitsema Berthold Beitz.
Asetonisyanohydriini

Ominaisuudet

Asetonisyanohydriini on huoneenlämpötilassa väritöntä karvasmantelin hajuista nestettä. Yhdiste liukenee veteen, mutta hydrolysoituu helposti erityisesti emäksisissä olosuhteissa muodostaen asetonia ja vetysyanidia. Tämän vuoksi asetonisyanohydriini voidaan stabiloida pienellä määrällä rikkihappoa. Yhdiste liukenee hyvin myös etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin ja heikommin eetteriin. Asetonisyanohydriini muodostaa komplekseja useiden siirtymämetallien kanssa.

Myrkyllisyys

Asetonisyanohydriini on hyvin myrkyllinen yhdiste ja vastaa myrkyllisyydeltään vetysyanidia. Yhdisteen LD₅₀ rotilla suun kautta on 18,65 mg/kg. Aineen myrkyllisyys johtuu sen hajoamistesta eläinten elimistössä vetysyanidiksi. Aineelle altistumisesta voi seurata hengitysvaikeuksia, huonovointisuutta, kouristuksia, sydämen rytmisäiriöitä tajuttomuus ja jopa kuolema.
Swanien isä

Sisältö

Pekka Koskenkylän ensimmäinen vene oli apen autotallissa Pietarsaaressa rakennettu alus, jonka Koskenkylä myi tuttavalleen. Siitä saadut rahat hän sijoitti 1966 yrityksen perustamiseen ja tuotannon aloittamiseen. Ensimmäisenä vuonna valmistui neljä Swan 36 -venettä, joista yksi mahonkinen. Mahonkiveneen mukaan tehtiin muotti, jolla valmistuivat lasikuituveneet. Vuonna 1969 tulipalo tuhosi muotin ja 13 rakenteilla ollutta venettä. Tiukassa tilanteessa enemmistöosakkaaksi tuli Koskenkylän entinen työnantaja Schauman. Nautorin tuotanto oli sata venettä vuodessa ja veneiden maine oli levinnyt maailmalla, kun Koskenkylä luopui yrityksestä 1973 kokonaan.
Nykyisin Koskenkylä asuu Ranskassa maatilalla vaimonsa kanssa.
Antony Costa

Antony Costa (s. 23. kesäkuuta 1981) on englantilainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Bluen jäsen. Hän edusti Britanniaa Saksan euroviisuissa vuonna 2011 bändinsä kanssa.
Nora Rinne

Näyttelijän työt

Rinteen ensimmäinen kameratyö oli vuonna 1999 Tunteen palo -draamasarjassa, jossa hän näytteli yhtä päärooleista. Valkokankaalla hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa Hurmaava joukkoitsemurha (2000).
Rinne tunnetaan parhaiten Camilla Axelssonin roolista MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät. Camilla tunnetaan kierona ja kylmäkiskoisena hahmona, joka tavoittelee aina ensimmäisenä omaa etuaan. Rinteen näyttelemä roolihahmo näkyi ruudussa syksystä 2001 lokakuuhun 2004 karatessaan helikopterilla omista häistään ja lähtemällä pois Helsingistä. Camillan oli määrä avioitua Ken Ojalan kanssa. Rinne työskenteli sarjan kuvauksissa alkuvuodesta 2001 alkuvuoteen 2004. Tammikuussa 2009 nähdyssä erikoisjaksossa Salatut elämät 10 vuotta Rinne esitti Camillaa, joka oli siihen aikaan ulkomailla. Elokuussa 2013 uutisoitiin Rinteen palaavan Salattuihin elämiin ja kuvaukset alkoivat samana syksynä. Hän vieraili vuosina 2014 ja 2015 vähän aikaa sarjassa, mutta palasi vakituisesti vuonna 2016 poistuen väliaikaisesti seuraavan vuoden huhtikuussa. Seuraavan kerran hahmo poistui sarjasta syyskuussa 2018, mutta palasi saman vuoden lokakuun lopussa. Rinne on esiintynyt sarjassa myös kolmoisroolissa, ensimmäisen kerran Camillan kaksoissiskona, Satuna ja sitten jonkin aikaa myös heidän biologisena äitinä.
Poistuttuaan Salatuista elämistä Rinne on jatkanut uraansa teatterissa. Hän on tehnyt teatteria myös Norjassa. Rinne toimii ääninäyttelijänä Radio Suomen radioteatterisarjassa Tohtori Raimo – valtakunnan terapeutti, jossa imitoidaan tunnettuja suomalaisia.
Teatteritaiteen maisteriksi Rinne valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2007. Tämän lisäksi hän on opiskellut näyttelijäntyötä Teatterilaboratoriossa Keravalla. Vuodesta 2019 lähtien Rinne opiskelee Teatterikorkeakoulussa teatteritaiteen tohtoriksi.

Kolmoisrooli Salatuissa elämissä

Syksystä 2018 alkuvuoteen 2019 Rinteellä oli Salatuissa elämissä kolmoisrooli. Aluksi kevään 2018 päätösjaksossa Camillan kaksoissisko, Satu ilmestyi Pihlajakadulle. Myöhemmin vuodenvaihteessa heidän äitinsäkin tuli hetkellisesti mukaan juonikuvioihin, jota Rinne myös näytteli.

Yksityiselämä

Nora Rinne on naimisissa ja hänellä on miehensä kanssa kaksospojat. Rinteen sisar on käsikirjoittaja Miira Karhula.
Nora on asunut myös Amsterdamissa tehden siivoojan töitä Hotel De Gerstekorrelissa.
Francesc Arnau

Ura

Arnau on Barcelonan junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 9. marraskuuta 1996 kotiottelussa Atlético Madridia vastaan. Viiden kauden aikana Barcelonassa Arnau toimi joukkueen varamaalivahtina, Ruud Hespin ja myöhemmin Pepe Reinan toimittua ykkösmaalivahtina.
Kaudeksi 2001–2002 Arnau siirtyi Málagaan, mutta rooli jäi hyvin pieneksi kahden ensimmäisen kauden aikana, kun hän joutui taas jäämään joukkueen varamaalivahdiksi. Vuonna 2003 Pedro Contrerasin siirryttyä Real Betisiin, Arnaulle avautui tilaisuus nousta joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Hän toimi joukkueen kiistattomana ykkösmaalivahtina vuoteen 2007 asti, kunnes Iñaki Goitia syrjäytti hänet. Kaudella 2008–2009 Arnau pelasi alkukauden ottelut, kunnes Goitia jälleen nousi hänen ohitseen.
Shah Jahan

Shah Jahan (5. tammikuuta 1592 Lahore – 22. tammikuuta 1666) oli Intian Suurmogulien valtakunnan viides hallitsija vuosina 1628–1658. Maailmalla hänet tunnetaan parhaiten Unescon maailmanperintökohteeksi valitusta Taj Mahal -muistomerkistä, jonka hän rakennutti persialaisen vaimonsa muistolle.
Shah Jahanin hallituskaudella valtakunta kävi sotia Deccanissa (1636 ja 1655) ja valloitti Bijapurin ja Golcondan. Se joutui puolustautumaan uzbekkien ja persialaisten hyökäyksiä vastaan. Vuonna 1658 Shah Jahan joutui poikansa Aurangzebin vangitsemaksi ja hänen hallituskautensa päättyi.
Akbarin jälkeiset suurmogulihallitsijat olivat ankarampia kuin Akbar. Myös Jahan oli häikäilemätön hallitsija. Hän jopa määräsi hindutemppeleitä tuhottaviksi, muttei hänen määräyksiään noudatettu. 1700-luvulla eurooppalaiset pystyivät hallitsemaan meriä ja joitakin rannikon alueita, koska suurmogulien valtakunnalla ei ollut laivastoa, Valtakunta kasvoi, mutta enää se ei ollut yhtä vauras. Verotus oli niin ankaraa, että talonpojat luopuivat maistaan välttääkseen verot. Akbarin hyvällä hallintokaudella turvallisiksi tehdyistä teistä tuli nyt rosvojen saalistuspaikkoja.
Formion

Formion oli ateenalainen sotapäällikkö ennen Peloponnesolaissotaa ja sen aikana. Formion oli etevä laivaston komentaja ja hän saavutti voiton peloponnesolaisia vataan Naupaktoksen taistelussa vuonna 429 eaa. Vuonna 428 eaa. Formion johti armeijaa Akarnaniassa.
Lahden Säästöhuipun sortuminen

Sortuminen ja sitä edeltänyt aika

Rakennusliike Erkki Melkko aloitti Lahden Säästöhuipun rakentamisen Juustilankatu 9:ään Mustankallionmäelle syksyllä 1962. Rakennukseen oli anottu aravalainaa, ja 36 perheelle oli luvattu asunto marraskuussa 1962.
Rakennuksen harjannostajaiset oli jo pidetty ja peltikaton rakentaminen aloitettu hieman ennen rakennuksen sortumista. Rakennus sortui pitkänäperjantaina 12. huhtikuuta muutamaa minuuttia ennen kello 22:ta. Rakennus luhistui vain muutamassa sekunnissa, mutta henkilövahingoilta vältyttiin, koska oli pyhäpäivä. Rakennuksen lämmittäjä oli poistunut rakennuksesta kymmenen minuuttia ennen sortumista. Rakennuksella oli normaalisti töissä kolmisenkymmentä ihmistä ja sen oli tarkoitus valmistua syksyllä 1963.
Rakennussortuma oli suuri uutinen ja siitä tuli "pääsiäisnähtävyys", jota tuhannet eteläsuomalaiset kävivät katsomassa. Alue ruuhkautuikin henkilö- ja linja-autoista, jotka tulivat muun muassa Haminasta, Helsingistä, Imatralta, Kotkasta, Kouvolasta ja Tampereelta.

Sortumisen tutkinta ja syy

Sortuminen tutkittiin perusteellisesti Hämeen rikospoliisissa, rakennushallituksessa, sisäministeriössä, Aravassa ja vakuutusyhtiöissä. Valtion teknillinen tutkimuslaitos julkaisi sortumasta raportin Betoniteknillinen tutkimus Asunto oy Lahden Säästöhuipun uudisrakennuksen sortumisesta.
Ensi arviot onnettomuuden syystä olivat, että valuvaiheessa betoni olisi päässyt jäätymään, jolloin se jäi heikoksi ja sulaessa sen kestävyys petti. Tämän takia rakennusalan yrittäjät pelkäsivätkin, että tutkinta johtaisi talvirakentamisen merkittäviin rajoituksiin koko Suomessa. Rakennusliikkeen johtaja Erkki Melkko myönsikin, että vaikka rakennusta lämmitettiin ympäri vuorokauden, oli betonivalu kovien pakkasten aikana sattanut johtaa sortumiseen. Melkko myös arveli, että yövahti olisi nukahtanut ja rakennuksen lämmitys näin katkennut.
Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen raportista käy ilmi, että rakennuksen talvibetonoinnissa tehtiin virheitä ja sortuma ei tapahtunut yllättäen. Betonirakenteiden jäätyminen huomattiin jo aikaisemmin, ja niitä yritettiin korjata vielä sortumispäivänä lämmittämällä kellarikerrosta voimakkaasti, mutta tämä vain pahensi asiaa. Tutkimuksessa myös selvitettiin talvirakentamisen ongelmia, jotta vastaavanlaiset onnettomuudet voitaisiin jatkossa ehkäistä.
Aluksi sortumisen kustannuksiksi arvioitiin 300 000 silloista markkaa. Vakuutusyhtiöt ilmoittivat, että mitään ei korvata, koska "tämän tapainen vahinko ei ole lainkaan vakuutettavissa". Samalle paikalle alettiin pian sortumisen jälkeen rakentaa uutta samanlaista tornitaloa.
Lahden Säästöhuipun sortuminen toimi väljästi innoituksena Eero Silvastin kirjoittamaan 45-minuuttiseen televisionäytelmään Sortuma, joka ensiesitettiin Yle TV1 -verkossa 1968.
Sakari Jotuni

Sakari Jotuni (3. heinäkuuta 1907 Ilomantsi – 14. heinäkuuta 1941 Soanlahti) oli suomalainen filosofian maisteri ja suomentaja.
Jotunin vanhemmat olivat Sortavalan opettajaseminaarin maantieteen opettaja, myöhemmin kansakouluntarkastaja Juho Alfred Jotuni ja Alfhilda Malmgren. Hänen tätinsä oli kirjailija Maria Jotuni. Sakari Jotuni pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1926 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1937. Hän opiskeli kesällä 1934 Grenoblen yliopistossa Ranskassa ja teki kesällä 1939 opintomatkan Saksaan. 
Jotuni työskenteli kielenkorjaajana ja oikolukijana Kustannusosakeyhtiö Otavassa. Hän toimi jatkosodan aikana tykistön tulenjohtajana ja kaatui Soanlahdessa heinäkuussa 1941.
Sakari Jotuni oli naimisissa vuodesta 1940 toimistovirkailija ja sihteeri Mirjam Helena Husun (1911–1991) kanssa. Mirjam Jotunin testamenttilahjoituksella perustettiin Suomen kulttuurirahaston Mirjam ja Sakari Jotunin rahasto joka tukee romaanisen filologian tutkimusta
Turkin 1. liga

Turkin 1. liga on Turkin jääkiekon toiseksi korkein sarjataso Superliigan jälkeen. Se toimii Turkin jääkiekkoliiton, IIHF:n jäsenen, alaisuudessa.
Jenkka

Historiaa

Sottiisi tai šottiisi (saks. Schottisch), joka on jenkan vanhempi muoto, on kotoisin Saksasta. Se tuli Suomeen 1800-luvun lopulla, jonka jälkeen se on yleistynyt Suomessa kansanomaisena tanssina. Suomalainen sottiisi muistuttaa paljon jenkkaa, mutta siinä ei ole hyppyjä. Sottiisista kehittyi jenkka n. 1900-luvun alkupuolella, jolloin uusi nimikin syntyi ja näin jenkkaa ja sottiisia alettiin pitää eri tansseina. Sanan "jenkka" etymologiaa ei tiedetä.

Letkajenkka elokuvissa

Elokuvan Hullu, hullu perhe (ohjaaja Dinos Dimopoulos, 1965, Kreikka) uima-allaskohtauksessa lauletaan letkajenkkaa, jonka on säveltänyt kreikkalainen Mimis Plessas. Tanssi muistuttaa piiritanssia, ei letkajenkkaa, vaikka jenkasta on vaikutteita. Toisessa kohtauksessa tanssitaan letkajenkkavariaatiota paritanssina sisällä. Tanssijat ovat Katerina Gogou ja Alekos Tzanetakos. Koreografiat elokuvaan on tehnyt John Fleryn
Elokuvassa Jamboree 66 (1966, Filippiinit), jonka on ohjannut Luciano B. Carlos, on kohtaus, jossa musiikkina käytetään Letkis-kappaletta.
Kaakkojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee metsäisellä ja mäkisellä ylänköalueella olevassa painaumassa. Se länsipuolella kohoaa Vilhevuori, joka 70 metriä järveä korkeammalle. Lounaassa sijaitsee Vehmaanvuoti ja kaakossa kohoaa pieni nimetön mäki, joka laskee Väärä-Kalkkuun. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,8 metriä mpy. Siihen laskee kolme metsäojaa, joista pohjoisin on Haukijärven laskuoja. Lounaispäässä sijaitsee luusua, josta oja laskee 44 metriä alempana sijaitsevaan Väärä-Kalkkuun. Vesireitti jatkaa siitä Myllyveteen ja sitten Haapaojaa myöten Koljonselkään Säkissä.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa kulki järven länsipuolelta kärrypolku Haukijärvellä sijatsevaan taloon. Myös Väärä-Kalkun rinteessä sijaitsi talo, jota ei myöskään enää ole olemassa. Näiden teiden tilalla on nykyaikaiset metsäautotiet. Haukijärveltä tuleva oja oli järven ainoa tulo-oja. Muut ojat on kaiettu metsiin ja johdettu järveen 1970- ja 1980-luvuilla.
Agent Steel

Agent Steel / Masters of Metal / S.E.T.I.

Tällä hetkellä yhtyeen tilanne on epäselvä. Vaikuttaa siltä että John Cyriis olisi jälleen jättänyt yhtyeen. Yhtye on esiintynyt jonkin verran nimellä Masters of Metal, laulajanaan joko Rick Mythiasin tai James Riviera. Toukokuussa 2011 he julkaisivat Rickin kanssa tehdyn kappaleen nimeltä Tomb of Ra. Esittäjäksi mainitaan "Masters of Metal/Agents of Steel. Elokuussa 2011 yhtyeen pitkäaikainen nokkamies Juan Garcia selvensi haastattelussa että jos he esiintyvät John Cyriin kanssa, he käyttävät nimeä Agent Steel. Jos taas laulajana on Rick tai joku muu, niin silloin se on Masters of Metal.
Tilannetta hämmentää entisestään, että Cyriis on eräässä haastattelussa ja toisen yhtyeensä S.E.T.I.:n kotisivuilla väittänyt omistavansa oikeudet Agent Steelin nimeen ja että S.E.T.I. on jatkumoa Agent Steelin perinnölle. 6. joulukuuta 2011 jälkeen S.E.T.I.:n kotisivuilla on ollut teksti "Agent Steel is now S.E.T.I." Cyriis on myös keikkaillut S.E.T.I.:n kanssa soittaen Agent Steelin kappaleita.
Joulukuussa 2011 Agent Steel oli jälleen aktiivinen, joskin Cyriin ja muun yhtyeen välillä oli jotain riitoja. 
Maaliskuussa 2012 ilmoitettiin että Masters of Metallilla soittava kokoonpano on nauhoittamassa albumia. Ei ole vielä tiedossa julkaistaanko albumi Agent Steelin vai Masters of Metallin nimellä.
Kotka (sanomalehti)

Kotka oli Kotkan kaupungissa vuosina 1882–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden perusti kirjakauppias Karl Wilhelm Weman. Samat kustantajat julkaisivat myös suomenmielisiä Kotkan Sanomia. Ruotsinkielinen lehti oli kielikysymyksessä puolueeton ja käsitteli lähinnä paikallisia asioita. Kaupungin ruotsinmieliset perustivat vuonna 1897 sen kilpailijaksi Kotka Nyheterin. Kotka joutui lehtien kilpailussa pian tappiolle ja lakkasi ilmestymästä.
Kerran viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vuonna 1885 vain 95 tilaajaa.
Talikko

Talikko (myös taikko, tarikko tai tadikko) on työkalu, jossa on varsi ja useasta piikistä muodostuva terä. Talikolla käsitellään sellaisia aineita, joiden käsittelyyn lapio ei työkaluna sovellu, esimerkiksi multaa, puunlehtiä, juurikkaita tai lantaa.
Tavallisimpia talikon malleja ovat 5-piikkinen, ohuin piikein varustettu talikko vaikkapa eläinten lannan tai säilörehun käsittelyyn sekä 4-piikkinen, paksummin piikein varustettu puutarhatalikko mullan möyhennykseen. Näissä talikoissa on piikkien väli 5-6 cm. Selvästi toisenlainen on iso perunatalikko, jossa on pyöreäpäiset paksuhkot pitkät piikit 2-2,5 cm:n välein. Juurikastalikko muistuttaa perunatalikkoa. Heinähangon ja talikon rajamailla on kädensijalla, pitkällä varrella ja neljällä pitkällä, harvalla piikillä varustettu olkitalikko eli elotalikko.
Talikon materiaalit ja muotoilu suunnitellaan käsiteltävän aineen ominaisuudet huomioon ottaen. Varsi on puuta tai teräsputkea ja kädensija terästä puuotteella tai kokonaan muovia. 
Talikon pituus on tyypillisesti 110-140 cm.

Sanan alkuperä

Sana talikko on johdos vanhasta germaanisesta lainasanasta 'tade', joka merkitsee lantaa. D-äänteen vastine vaihtelee murteittain. Muoto 'talikko' on peräisin hämäläismurteista. Sana tadikko on ollut kaksihaaraisena lannanluontivälineenä käytössä Varsinais-Suomessa, Satakunnassa, Hämeessä, Etelä-Savossa sekä Karjalassa.
Tehdasvalmisteisten kaksipiikkisten rautatadikkojen tullessa käyttöön siitä käytettiin yleisesti nimeä tadikko, ja viisipiikkistä kutsuttiin hangoksi. Eri puolilla maata käytettyjen nimitysten yhtenäistyessä ja materiaalin muuttuessa puusta raudaksi nimitykset muuttuivat siten, että kaksipiikkistä kutsutaan hangoksi ja viisipiikkisiä talikoiksi.