google/wiki40b huggingface dataset:
The Knack

The Knack on Los Angelesissa 1970-luvun lopulla perustettu yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka tuli tunnetuksi vuonna 1979 ilmestyneestä singlestään "My Sharona".
Syncom

Satelliitti

Hughes Aircraft Companyn Culver Cityssä, Kaliforniassa, sijaitseva tehdas kehitti ja rakensi kolme satelliittia pitkälle NASAn ohjelman ulkopuolella yhtiön etsiessä uusia markkinoita.
Satelliitit olivat sylinterimäisiä, halkaisijaltaan 71 cm ja 39 cm korkeita. Tankattuna niiden massa oli 68 kg ja kiertoradalla 39 kg, josta 25 kg oli varsinaista radiohyötykuormaa. Niissä oli kaksi transponderia, joilla oli 2 W lähetysteho. Yksi satelliitti pystyi välittämään vain yhden kaksisuuntaisen puhelun tai 16 teletype-linkkiä.

Syncom 1

Syncom 1 laukaistiin 14. helmikuuta 1963 Delta-kantoraketilla Cape Canaveralista, Floridasta. Satelliitti menetettiin matkalla geosynkroniselle kiertoradalle sen elektroniikan pettäessä, kun satelliitin rakettimoottori käynnistettiin.

Syncom 2

Syncom 2 -satelliitista tuli ensimmäinen GEO-radan satelliitti, kun se laukaistiin 26. heinäkuuta 1963 Delta-kantoraketilla. Sen ratatason kaltevuus ei ollut nolla astetta.
Yhdysvaltain laivaston alus Kingsport toimi satelliitin lennon alkuvaiheessa sen ohjaus- ja seuranta-asemana, josta myös signaali lähetettiin satelliitille.

Syncom 3

Syncom 3 oli ensimmäinen aidosti geostationaarinen tietoliikennesatelliitti. Se laukaistiin 14. elokuuta 1964 Delta-kantoraketilla. Se välitti Yhdysvaltoihin Tokion olympialaisten TV-kuvaa, joka oli ensimmäinen Tyynen valtameren ylittänyt suora TV-lähetys.

Syncom IV

Leasat-ohjelman viisi satelliittia 1980-luvulla nimettiin Syncom IV-1–Syncom IV-5. Nämä olivat paljon suurempia tietoliikennesatelliitteja painaen 1300 kg.
Volvo S60

Volvo S60 on Volvon vuodesta 2000 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan sedan, joka tuli Volvo S70:n seuraajaksi. Ensimmäisen sukupolven S60:n farmarikorinen sisarmalli oli Volvo V70, toisen ja kolmannen sukupolven S60:n farmarimalli on nimeltään Volvo V60.
Krzysztof Hołowczyc

Krzysztof Wiesław Hołowczyc (s. 4. kesäkuuta 1962 Olsztyn, Puola) on puolalainen ralliautoilija. Hän voitti rallin Puolan mestaruuden vuosina 1995–1996 ja 1999 sekä Euroopan mestaruuden vuonna 1997. WRC-sarjassa Hołowczyc kilpaili ensimmäistä kertaa vuonna 1996 Ruotsin rallissa. Hän kilpaili yksittäisiä kilpailuja vuosina 1996–2000, 2003 ja 2009. Hänen Argentiinan kilpailussa ajamansa 7. sija oli pitkään Puolan paras sijoitus rallikilpailuissa. 
Kun Puolan ralli, jonka Hołowczyc oli voittanut kolme kertaa, palasi rallin maailmanmestaruussarjan kilpakalenteriin vuonna 2009, Hołowczyc sijoittui kilpailussa kuudenneksi ottaen ensimmäiset pisteensä WRC-sarjassa. Hołowczyc on toinen puolalaiskuljettaja, joka on ajanut pisteille WRC-sarjassa. Hołowczyc on osallistunut myös Dakar-ralliin vuosina 2005, 2009 ja 2010 sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi. Hołowczyc on saanut hopeisen Cross of Merit -mitalin vuonna 2000 ja kultaisen vuonna 2005.
Hołowczyc oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2007-2009. Ralliautoilu-uransa hän lopetti elokuussa 2015.
Hołowczycilla on vaimonsa Danutan kanssa tyttäret Karolina, Alicja ja Antonina.
Paul Pietsch

Paul Pietsch (20. kesäkuuta 1911 – 31. toukokuuta 2012) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kausilla 1950–1952. Hän keskeytti kaikissa eikä saavuttanut pisteitä.
Pietsch aloitti kilpailu-uransa vuonna 1933 Bugattilla ja Alfa Romeolla. Hän voitti Ruotsin Svenska Isloppet GP:n vuonna 1933 Hemfjärdenissä ja vuoden 34 Vallentunaloppetin jääkilpailun Vallentunasjönissä. Vuoden 1935 Saksan GP:ssä hän kilpaili Auto-Unionilla ja ollen kolmas Italian GP:ssä. Hän kilpaili Maseratilla vuonna 1937. Hänen suurin hetkensä oli Saksan GP 1939, jota hän johti vielä kaksi kierrosta ennen loppua kunnes sytytys petti. Hän putosi kilpailun kolmanneksi, mutta se oli hyvä tulos yksityiseltä tiimiltä Silver Arrowsia vastaan.
Kilpailuaikanaan Pietsch oli menestyksekäs auto- ja moottoripyörälehtien kirjoittaja ja julkaisija. Hänen yrityksensä Motor Presse Stuttgart on nykyäänkin suurin Euroopan markkinoilla teknologia ja erikoiskiinnostus-lehtien julkaisussa.
Pietsch oli kaikkien aikojen vanhimmaksi elänyt F1-kuljettaja 100 vuoden, 11 kuukauden ja 11 päivän iässä ja viimeinen elossa ollut Auto Unionin Silver Arrowsilla kilpaillut kuljettaja ja viimeinen elossa oleva ensimmäisellä F1-kaudella kilpaillut kuljettaja. Hänen poikansa Peter-Paul Pietsch kilpailee nykyään Nürburgringillä.
Erkki Pale

Erkki Pale (6. syyskuuta 1906 Valkeala – 7. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja vakuutusjohtaja.
Pale toimi sota-aikana salakirjoitusasiantuntijana Suomen radiotiedustelussa Reino Hallamaan alaisuudessa. Pale oli myös mukana toteuttamassa syksyllä 1944 operaatio Stella Polarista, jolla radiotiedustelun henkilöt, laitteet ja kertynyt tiedustelumateriaali siirrettiin Ruotsiin. Palattuaan Suomeen Pale joutui vangituksi, mutta hänet vapautettiin 20 kuukauden kuluttua ilman tuomiota.
Siviilissä Pale toimi vakuutusalalla Henkivakuutusyhtiö Salaman varatoimitusjohtajana. 1960-luvun alussa Pale kehitti, avustajanaan matemaatikko Matti Kurimo, Suomessa nykyisin käytettävän henkilötunnuksen (entinen sosiaaliturvatunnus). Tätä tunnusta tarvittiin silloin otettaessa käyttöön uutta palkkasidonnaista työeläkejärjestelmää; tunnuksen avulla voitiin yhdistää tiedot henkilön eri työsuhteista ja erottaa toisistaan samannimiset henkilöt.
Pale kuoli 97-vuotiaana Helsingissä Laakson sairaalassa sairastettuaan pitkään Alzheimerin tautia.
Charles Tennant

Charles Tennant (3. toukokuuta 1768 Alloway – 1. lokakuuta 1838) oli skotlantilainen kemisti ja teollisuusmies. Hänet tunnetaan parhaiten kankaiden valkaisumenetelmien parantamisesta ja teollisuusimperiumin luomisesta.

Elämä

Charles Tennant syntyi Allowayssa vuonna 1768. Hän sai hyvän koulutuksen ja aloitti oppipoikana pellavakutomossa Kilbarchanissa, joka oli pellavatuotannon keskus. Oppipoika-aikansa päätyttyä hän perusti kankaiden valkaisulaitoksen Darnleyhin. Yhtenä Tennantin innoittajana oli hänen naapurinsa kauppias William Wilson, jonka tyttären Margaretin kanssa hän meni naimisiin. 
Vuonna 1787 Tennant kehitti tavan valmistaa kankaiden valkaisussa tarvittavaa nestettä johtamalla klooria kalkkikiven ja veden seokseen, jolloin muodostui kalsiumhypokloriittia.  Tennant haki patenttia keksinnölleen vasta vuonna 1798, jolloin patentti evättiin, koska keksintö oli jo yleisessä käytössä ja keksinnön kuvaus oli epätäydellinen. Vuonna 1799 Tennant patentoi toisen menetelmän, jonka hän oli kehittänyt yhdessä Charles Macintoshin kanssa. Tämä menetelmä mullisti valkaisuaineteollisuuden.  Prosessissa valmistettiin klooria natriumkloridin ja mangaanidioksidin seoksesta, johon johdettiin rikkihappoa. 
Vuonna 1800 Tennant perusti St. Rolloxin kemiantehtaan. Kalsiumhypokloriitin lisäksi tehdas valmisti muun muassa rikkihappoa, saippuaa ja natriumkarbonaattia. John Tennant & Co. oli viktoriaanisella aikakaudella maailman suurin kemian teollisuuden yhtiö. Tennantin jälkeen yrityksen toimintaa jatkoi hänen poikansa John Tennant.  Myöhemmin yritys yhdistettiin United Alkali Companyyn.
Tennant huomasi rautateiden taloudellisen merkityksen ja vaikutti voimakkaasti Skotlantiin rakennettavien rautateiden puolesta. Hän toimi promoottorina Gairnkirkin, Glasgow'n ja Edinburghin rautateiden rakentamisessa.
Abel Salazar

Abel Salazar (s. 19. heinäkuuta 1889, Guimarães, k. 29. joulukuuta 1946, Lissabon) oli portugalilainen lääkäri, tutkija, professori ja taidemaalari. Hän toimi Porton yliopistossa histologian ja embryologian professorina vuodesta 1917. Salazar julkaisi yhteensä 116 tieteellistä julkaisua.
Salazarin mukaan on nimetty Porton kaupungissa sijaitseva Instituto de Ciências Biomédicas Abel Salazar (suom. Abel Salazar–biolääketieteen instituutti, ICBAS). Instituutti perustettiin vuonna 1975 ja se kuuluu hallinnollisesti Porton yliopiston yhteyteen.
Abel Salazar ei ole sukua Portugalin pitkäaikaiselle diktaattorille António de Oliveira Salazarille.
Robert Ehrlich

Robert Leroy Ehrlich, Jr (s. 25. marraskuuta 1957 Maryland) oli Marylandin 60. kuvernööri vuosina 2003–2007. Hän on republikaani. Ehrlichistä tuli kuvernööri vuonna 2003 voitettuaan vaaleissa demokraattien ehdokkaan Kathleen Kennedy Townsendin äänin 51 % – 48 %. Hän toimi virassaan yhden kauden häviten vuoden 2006 vaalit Baltimoren demokraattiselle pormestarille, Martin O'Malleylle, äänin 53 % – 46 %. Ennen kuvernööriyttään Ehrlich toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1995–2003.
Staatsratsgebäude

Staatsratsgebäude on entinen Itä-Saksan valtioneuvoston rakennus Berliinin historiallisessa keskustassa Spreeinselin saarella, Schlossplatz-aukion etelälaidalla.
Valtioneuvosto perustettiin DDR:n ”kollektiiviseksi valtionpäämieheksi” ensimmäisen presidentin Wilhelm Pieckin kuoltua vuonna 1960. Roland Kornin ja Hans Erich Bogatzkyn suunnittelema valtioneuvoston talo valmistui vuosina 1962–1964. Se oli ensimmäinen Berliinin keskustaan rakennettu uusi hallintorakennus toisen maailmansodan jälkeen. Rakennus täyttää siipineen ja puutarhoineen kokonaisen korttelin. Sen tieltä purettiin Cöllnin vanhaankaupunkiin kuuluneita asuinkortteleita ja koko Brüderstrassen pohjoispää. Vaikka valtioneuvoston talo on moderni rakennus, sen tilojen jaottelu noudattelee entisen Berliinin kaupunkilinnan Lustgartenin puoleista osaa. Rakennuksen porraskäytävän ikkunoita koristavat Walter Womackan lasimaalaukset Saksan työväenliikkeen historiasta. Talo sisältää muitakin taideteoksia.
Rakennuksen julkisivuun on sisällytetty ainoa vanhasta kaupunkilinnasta säilytetty osa, niin sanottu Liebknecht-portaali, eli portaali, jonka parvekkeella seisten Karl Liebknecht oli vallankumouksen aikana 9. marraskuuta 1918 julistanut sosialistisen tasavallan perustetuksi. Portaali oli otettu talteen, kun muu linna purettiin 1950 ja se pystytettiin uudelleen osaksi valtioneuvoston taloa. Sen tarkoitus oli kytkeä symbolisesti DDR:n valtiolliset instituutiot osaksi vanhempaa vallankumouksen traditiota.
Saksan liittokanslerin virasto toimi rakennuksessa kaksi vuotta 1999–2001 ennen nykyisen Bundeskanzleramtin valmistumista. Vuodesta 2006 rakennusta on käyttänyt European School of Management and Technology.
Sinfonia nro 5 (Aho)

Viides sinfonia on Kalevi Ahon vuosina 1975–1976 säveltämä sinfonia. Okko Kamu johti Radion sinfoniaorkesteria teoksen kantaesityksessä, joka järjestettiin Helsingissä 19. huhtikuuta 1977. Rakenteellisesti sinfonia on hyvin monimutkainen ja monikerroksinen. Yksittäisten soitinten äänten muodostaman polyfonian sijaan teoksessa kuullaan erilaisten ja itsenäisten musiikillisten ainesten päällekkäistä käyttöä. Teos muodostaa käännekohdan Ahon tuotannossa. Aho on nimennyt viidennen sinfoniansa esimerkkinä teoksesta, johon hän on kätkenyt viittauksia henkilökohtaiseen elämään. Osalla sen musiikista hän muisteli hänelle läheisiä ihmisiä, jotka olivat kuolleet.
Vuonna 1992 Aho luonnehti viidettä sinfoniaansa kaikkein monimutkaisimmaksi sinfoniakseen ja sen lähes kaksi vuotta kestänyttä sävellystyötä hyvin vaativaksi. Teoksen valmistumisen jälkeen Aho tunsi kykenevänsä säveltämään mitä tahansa taidemusiikin alalajia edustavia töitä. Hänen viidettä sinfoniaansa seuranneet teokset olivat ooppera Avain ja kuudes sinfonia. 
Max Pommer johti Leipzigin radion sinfoniaorkesterin viidennestä sinfoniasta tekemän levytyksen, jonka kesto on noin 29 minuuttia.
Viidennen sinfonian materiaalin liikkuminen usealla eri tasolla ilmentää Ahon mukaan maailman ja ihmiselämän monitahoisuutta. Teoksessa on vain vähän toistoa ja sen sisältämät melodiat jäävät lähes poikkeuksetta ainutkertaisiksi. Teos on yksiosainen ja sen esittämiseen tarvitaan kaksi kapellimestaria. Tyypillisten orkesterisoitinten ohella esityskokoonpanoon kuuluvat kaksi saksofonia ja piano. Teos on orkesterille vaativa, sillä valtavien, dynaamisten taitteiden väliin jää vain lyhyitä hitaasta ja rauhallisesta materiaalista koostuvia osioita. Konsertonomaisuutta läheneviä soolo-osuuksia teokseen on kirjoitettu eri soitinryhmille. Osa teoksen samanaikaisista rytmeistä eroaa suuresti toisistaan, ja rytmiseen yhtenäisyyteen palataan vasta koodajaksossa.
Kurt Equiluz

Kurt Equiluz (s. 13. kesäkuuta 1929 Wien) on itävaltalainen tenori.
Equiluz aloitti uransa Wienin poikakuorossa ja opiskeli vuosina 1944–1955 Wienissä laulua, harpunsoittoa ja musiikin teoriaa. Vuodesta 1945 hän oli jäsenenä Akademie-Kammerchorissa. Hänestä tuli eräs ajan johtavista Bachin tulkitsijoista, mutta hän on luonut uran myös oopperassa. Equiluzin ensimmäinen rooli oli Pedrillon rooli, jossa hän esiintyi vuonna 1957 Wienin valtionoopperassa. Hänen ohjelmistoonsa valtionoopperassa lukeutui lisäksi rooleja muiden muassa oopperoissa Figaron häät, Ariadne Naxoksella, Nürnbergin mestarilaulajat, Tosca, Turandot, Taikahuilu ja Iloinen leski. Vielä vuonna 1987 Equiluz esiintyi Christoph Willibald Gluckin Iphigénie en Aulidessa.
Equiluz esiintyi myös toistuvasti Salzburger Festspielellä. Hänestä tuli vuonna 1971 Grazin Musikhochschulen ja vuonna 1982 Wienin musiikkiakatemian professori. Häntä kuullaan sekä oopperoiden että muiden teosten levytyksillä useilla eri levymerkeillä, kuten Deccalla, Philipsillä, Deutsche Gramophonilla ja Harmonia Mundilla. Säveltäjiin, joiden teosten levytyksiin Equiluz on osallistunut, ovat lukeutuneet Bachin lisäksi esimerkiksi Monteverdi, Richard Strauss, Wagner ja Schubert.
Bryce Crawford

Bryce L. Crawford, Jr. (27. marraskuuta 1914 New Orleans, Louisiana – 16. syyskuuta 2011 Arden Hills, Minnesota) oli yhdysvaltalainen tieteilijä. Hän toimi vuosikymmenten ajan fysikaalisen kemian professorina Minnesotan yliopistolla.
Crawford istui Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1956.
Radio-televizija Srbije

Radio-televizija Srbije tai RTS (serb. Радио-телевизија Србије) on Serbian yleisradio, jolla on koko maassa näkyvä televisiokanava.
RTS toimii Eurovision laulukilpailu 2008 isäntämaan toimittajana.
Galicia

Maantiede

Galicia sijaitsee Espanjan luoteisnurkassa. Lännessä se rajoittuu Atlantin valtamereen, pohjoisessa Biskajanlahteen. Galician itärajalla kulkee pohjois-eteläsuunnassa Leonin vuorijono, joka erottaa sen muusta Espanjasta. Galiciaa kutsutaan ”tuhannen joen maaksi”, sillä sitä halkovat lukuisat sisämaan vuoristosta mereen virtaavat vesiväylät.  Pisimpiin jokiin kuuluu Minho ja sen sivujoki Sil.
Ilmasto on rannikolla selvästi viileämpi ja kosteampi kuin sisämaassa. Rannikon A Coruñassa vuoden lämpimintä aikaa on heinäkuusta syyskuuhun, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on noin 22 astetta. Keskimääräinen alin lämpötila on koko vuoden 8–16 astetta. Sadetta saadaan lokakuusta helmikuuhun yli sata millimetriä kuukaudessa. Sisämaan Ourensessa elokuun keskimääräinen ylin lämpötila on lähes 30 astetta ja kuukauden sademäärä ylittää 100 mm vain joulukuussa.

Historia

Galiciassa on lukuisia jäänteitä kivikaudelta ja roomalaisvallan ajoilta.
Galician kuningaskunta on ollut itsenäinen kahteen otteeseen: ensin 400-luvulla germaanien hallitsemana ja uudelleen 1000-luvulla, kun Ferdinand I jakoi valtakuntansa pojilleen.
Viikingit hyökkäilivät Galiciaan 800-luvulta 1000-luvun ensimmäiselle vuosisadalle asti.
Maurien Iberian-valloitus ei juuri koskettanut Galiciaa. Vuonna 813 uudelleen löydetty apostoli Jaakobin hauta Santiago de Compostelassa nousi tärkeäksi symboliksi, kun kristityt kuningaskunnat aloittivat Reconquistan eli Iberian niemimaan takaisinvaltauksen islaminuskoisilta maureilta. Sinne vievä Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti kasvoi Rooman ja Jerusalemin veroiseksi pyhiinvaelluskohteeksi.
Galician suuri Irmandiños-sota käytiin vuosina 1467–1469. Siinä olivat keskeisessä roolissa Irmandiños-veljeskunnat, jotka kapinoivat paikallista aatelia vastaan, samoin kuin pienemmässä vuosien 1431–1435 kapinassa.
Asetus Galician autonomiasta hyväksyttiin kansanäänestyksessä jo 1936, mutta sen täytäntöönpano viivästyi Espanjan sisällissodan ja Francon diktatuurin takia vuoteen 1979 asti.

Hallinto ja politiikka

Galician kieli on Galician toinen virallinen kieli espanjan ohella.

Talous

Galician tärkeimmät tuotantoalat ovat autoteollisuus, tietotekniikka, metsäteollisuus ja uusina aloina hyvinvointi, biotekniikka ja uusiutuva energia. Se on Espanjan suurin puutavaran tuottaja, ja tuulivoiman tuotannossa se on maailman kuudenneksi suurin.

Kulttuuri

Rosalía de Castro on Galician tärkeimpiä kansallisia symboleita; hänen runokokoelmiaan Cantares gallegos (1863) ja  Follas novas (1880) pidetään modernin galicialaisen kirjallisuuden ensimmäisinä merkkiteoksina. Federico García Lorca julkaisi teoksen Seis poemas galegos (”Kuusi galicialaista runoa”) vuonna 1935. Eduardo Blanco Amor uudisti galicialaista kirjallisuutta vuonna 1959 ilmestyneellä teoksellaan Esmorga.
Liu Xiaobo

Taivaallisen rauhan aukio

Liulla oli tutkinto kahdesta kiinalaisesta yliopistosta. Hän valmistui Jilinin yliopistosta vuonna 1982 ja jatkoi opiskeluaan sekä opetti myöhemmin Pekingin yliopistossa. Liu valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1988. Ammatiltaan hän oli kirjallisuuskriitikko ja professori. Professorina Liu osallistui Tiananmenin eli Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitukseen, jossa vaadittiin taloudellisen ja poliittisen liberalisoinnin jatkamista. Liu pidätettiin Tiananmenin protestien jälkeen noin kahdeksi vuodeksi ja jälleen vuonna 1996.

Peruskirja 08

Liu Xiaobo oli laatimassa Peruskirja 08 -vetoomusta joulukuussa 2008. Erityisesti internetissä levinneessä peruskirjassa vaadittiin muun muassa ihmisoikeuksien kunnioittamista, totuuskomissiota menneisyyden tapahtumista, monipuoluejärjestelmää ja vapaata markkinataloutta. Peruskirja 08:n esikuvana oli Tšekkoslovakiassa 1970-luvulla ilmestynyt Peruskirja 77 -julistus. Liu pidätettiin jo 8. joulukuuta 2008, kaksi päivää ennen peruskirjan virallista julkaisemista. Peruskirja 08:n allekirjoitti alkujaan yli 300 älymystön edustajaa, sittemmin allekirjoituksia on kertynyt yli 8 000. Peruskirjan lisäksi Liu on kirjoittanut lukuisia artikkeleita, joissa vaaditaan poliittisia uudistuksia. Joulukuussa 2009 Liu tuomittiin 11 vuodeksi vankeuteen ”valtiovallan horjuttamiseen yllyttämisestä”. Liun vaimolta Liu Xialta ja diplomaateilta evättiin pääsy oikeudenkäyntiin.
Liun tuomiota on arvosteltu laajasti. Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona tuolloin toiminut Ruotsi totesi, että tuomio lisää huolia ilmaisuvapauden kunnioittamisesta sekä oikeudesta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin Kiinassa. Kiinalaislehdet vaikenivat Liu Xiaobon tuomiosta.

Syöpä

Kesäkuussa 2017 kerrottiin, että Liu Xiaobo oli siirretty vankilasta sairaalahoitoon pitkälle edenneen maksasyövän vuoksi. Aktivistit ja Liun tukijat ovat herättäneet epäilyjä, että Liu Xiaobo ei ehkä saanut vankilassa tarvitsemaansa hoitoa. Heinäkuun alkupuolella Liun tilan kerrottiin huonontuneen niin, että lääkärit olivat kehottaneet Liun omaisia valmistautumaan hänen kuolemaansa, ja hän kuoli 13. heinäkuuta 2017 sairaalassa Shenyangissa. Neljä päivää ennen Liun kuolemaa kahden länsimaisen lääkärin mukaan hänet olisi voitu siirtää länsimaiseen sairaalaan hoidettavaksi. Kiina kielsi siirron. Maailmalla on esitetty runsaasti vastalauseita sille, miten Kiina kohteli Liuta hänen viimeisinä päivinään.
Europa ’51

Juoni

Roomassa elävä Irene Girard (Ingrid Bergman) on rikas ja itsekeskeinen seurapiirikaunotar, jota kalvaa syyllisyys nuoren poikansa kuolemasta. Helpottaakseen syyllisyydentunnettaan ja löytääkseen elämälleen tarkoituksen hän päättää omistaa aikansa ja rahansa kaupungin köyhien ja sairaiden auttamiseksi. Uusi elämäntehtävä päättäväisenä aktivistina johtaa kuitenkin avioliitto-ongelmiin ja saa yhteiskunnan kyseenalaistamaan hänen mielenterveytensä.
Irma Agiashvili

Tausta

Irma Agiashvili syntyi Petroskoissa inkerinsuomalais-georgialaiseen perheeseen. Hän vietti lapsuutensa osin Petroskoissa ja osin Kutaisissa Georgiassa, kunnes perhe muutti Suomeen vuonna 1993. Lapsuus- ja nuoruusvuosien ajan Agiashvili kävi pianotunneilla ja harrasti toisinaan myös rumpujen soittoa. Myöhemmin lukioiässä hän opetteli itsenäisesti soittamaan kitaraa ja päätyi säveltämään musiikkikappaleita kirjoittamiinsa lyriikoihin.

Muusikon ura

Irma Agiashvili esiintyi ensimmäisen kerran yleisön edessä elokuussa 2008 Helsingin Liberté-klubilla julkaistuaan kaksi kuukautta aiemmin MySpace internet-yhteisösivustolla ensimmäisen demonauhansa. Sen jälkeen hän keikkaili aktiivisesti viiden vuoden ajan yksin akustisen kitaransa säestämänä pääkaupunkiseudulla ja erityisesti Helsingin klubeilla.
Kesällä 2011 Agiashvili aloitti ensimmäisen albuminsa työstämisen yhdessä tuottajaystävänsä Johnny Lee Michaelsin kanssa. Aiemmin vain kitaran säestyksellä esitetyt kappaleet sovitettiin isommalle kokoonpanolle. Levyllä soittavat Agiashvilin (elektroakustinen kitara) lisäksi Michaels (sähkökitarat, klassinen kitara, basso, koskettimet, rummut ja perkussiot), Juho Martikainen (kontrabasso), Antero Priha (trumpetti) sekä Jukka Paajanen (sähkökitara). Lisäksi albumilla soi joitakin ohjelmoituja instrumentteja. Levy äänitettiin Helsingissä Studio Bulevardilla vuonna 2012, ja Svante Forsbäck masteroi sen Chartmakersilla vuonna 2013. Levyn julkaisun yhteydessä Agiashvili keikkaili paitsi soolona, niin myös yhdessä Johnny Lee Michaelsin, rumpali Santeri Saksalan, pianisti Karl Sinkkosen ja basisti Jarkko Toivasen kanssa.
Talvella 2015 Irma aloitti toisen albuminsa Behind Space työstämisen yhdessä muusikoiden Santeri Saksalan (rummut), Harri Taittosen (koskettimet), Roxsy Surowiakin (basso) ja Johnny Lee Michaelsin (sähkökitarat) kanssa. Levy äänitettiin E-Studiolla (äänittäjänä Jyri Riikonen) ja Johnny Lee Michaelsin kotistudiolla. Äänitteen miksasi Michaels ja masteroi Svante Forsbäck. Behind Space julkaistiin 15. huhtikuuta 2016. Agiashvili on keikkaillut uuden julkaisunsa tiimoilta äänityskokoonpanollaan, joskin Taittosta on tuurannut kosketinsoittaja Jenny Lahtinen.

Vastaanotto

Albumit eivät ole toistaiseksi yltäneet myynneillään Suomen viralliselle listalle asti, mutta ovat molemmat saaneet ilmestyessään kiitosta kriitikoilta. Debyyttialbumin toinen singlejulkaisu Run pääsi Radio Suomen soittolistalle nousten aseman kolmanneksi soitetuimmaksi kappaleeksi. Molempien levyjen kappaleita on soitettu satunnaisesti myös muilla radiokanavilla, muun muassa Ylen ja Radio Helsingin taajuuksilla.
Benjamin Wolman

Benjamin B. Wolman (27. lokakuuta 1908 – 3. tammikuuta 2000) oli puolalais–yhdysvaltalainen psykologi ja kirjoittaja.
Wolman väitteli filosofian tohtoriksi psykologiasta vuonna 1935 Varsovan yliopistosta. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli lehtorinana Kolumbian yliopistossa ja psykologian professorina Yeshivan yliopistossa, vuosina 1958-1962 psykologian kliinisenä lehtorina Albert Einstein College of Medicinessä, vuosina 1965-1978 psykologian professorina Long Island Universityssa.
Hän perusti kansainvälisen organisaation ryhmätensioiden opinnoille sekä kansainvälisen sanomalehden ryhmätensioille.
Wolman toimitti tai kirjoitti 42 kirjaa psykologiasta sekä yli 200 tieteellistä artikkelia, ja hän oli psykoanalyysin and psykoterapian harjoittaja.
Wolmanin teoksista on suomennettu ainakin Lapsen pelot.
Tiilikanautio

Tiilikanautio on entisöity torppa Rautavaaran Tiilikkajärvellä, Pohjois-Savossa. Se on kuuluisan sissipäällikön Olli Tiaisen (1770 - 1833) syntymäpaikka. Olli Tiaisen suvun arvellaan asuttaneen torppaa jo ison vihan aikana (1713 - 1721). Tiilikanaution kohdalla Tiilikkajärven rannassa on myös Täyssinän rauhan rajakivi.
LV 305

LV 305 on Suomen puolustusvoimien tykistön käyttöön otettu neuvostoliittolainen tykistöradio R-105. LV 305 ja LV 306 otettiin käyttöön 1960-luvulla käynnistyneiden puolustusvoimien Neuvostoliitosta suuntautuneiden hankintojen yhteydessä 1969, kun VR-3B "Tyko":n virtalähdeongelmat oli laajasti todettu kenttätykistön ja raskaan kranaatinheittimistön käytössä.
LV 305:iä ja LV 306:ia toimitettiin Suomeen Neuvostoliitosta 1969–1972 yhteensä 4 500 kappaletta. Radio oli toimintavarma, mutta sen kalibrointi ei ollut helppoa kenttäolosuhteissa.