google/wiki40b huggingface dataset:
Mario Merz

Mario Merz (1. tammikuuta 1925 Italia – 9. marraskuuta 2003) oli italialaiseen Arte Povera -ryhmään kuuluva taiteilija. Hän teki kymmeniä iglun muotoisia teoksia vuodesta 1968 lähtien. Merzin töille on tunnusomaista sekä luonnonmateriaalien käyttö että niiden metaforat sekä idea jatkuvuudesta ja toistosta. Merzin työ perustuu usein Fibonaccin lukuun, kaavaan, jolla usein esitetään luonnon matemaattista olemusta. Vuonna 1969 Merz kiinnostui keskiajalla eläneen italialaisen matemaatikko Fibonaccin tutkimasta numeraalisesta sarjasta 1-1-2-3-5-8-13-21, eli Fibonaccin lukujonosta.

Taide

Nuorena miehenä Merzillä oli voimakkaita antifasistisia ajatuksia, joiden vuoksi hänet vangittiinkin. Nuoruusvuosien aktivismi vaikutti myös hänen taiteeseensa, jossa poliittinen ja kulttuurinen kiinnostus käyvät vuoropuhelua. Hän ansaitsi tuolloin intellektuellin taiteilijan aseman, joka uskalsi kyseenalaistaa aikansa kulttuurin. Merz esitti taiteessaan kysymyksiä hyvistä ja pahoista voimista, luonnon ja ihmisen suhteesta, tiedostetusta ja tiedostamattomasta. Hän tutki aktiivisuuden ja passiivisuuden, positiivisen ja negatiivisen vuorovaikutusta.
Robert Hampton

Robert Hampton (25. heinäkuuta 1890 - 25. syyskuuta 1945) oli yhdysvaltalainen ragtime-säveltäjä ja pianisti.

Elämä

Hamptonin elämästä ei tiedetä kovin paljoa. Hän syntyi Tuscumbiassa, Alabaman osavaltiossa joko vuonna 1890 tai 1891. Virallisissa asiakirjoissa on mainittu molemmat vuodet. Melko pian Hamptonin perhe muutti Little Rockiin, Arkansasiin, jossa vietti Robert lapsuutensa. Hänen isänsä kuoli ennen kuin Robert täytti 10 vuotta.
Vuoteen 1910 mennessä Hampton oli muuttanut St. Louisiin Missourin osavaltioon. Hän toimi siellä pianistina vuodesta 1910 alkaen. Hamptonin soitto oli mestarillista, ja hän toimi esikuvana monille St. Louisin koulukunnan ragtime-pianisteille, kuten Charles Thompsonille ja Artie Matthewsille, ja jopa kuuluisa pianisti Jelly Roll Morton kertoi omaksuneensa vaikutteita Hamptonilta.
Vuonna 1914 Hampton julkaisi ensimmäiseen kappaleensa "Cataract Rag", ja seuraavana vuonna julkaistiin "Agitation Rag". Näiden kappaleiden sovittamisesta julkaisua varten vastasi Artie Matthews, joka oli tuohon aikaan John Starkin musiikkikustantamon pääsovittaja. "Cataract Ragin" ja "Agitation Ragin" lisäksi Hamptonilta julkaistiin vain "The Dogin' Rag". Hänen koko muu tuotantonsa on jälkeenpäin kadonnut. Hänen kuitenkin tiedetään säveltäneen noin 40 sävellystä.
Vuonna 1917 Hamptonin mainitaan olleen naimisissa, mutta jo vuonna 1920 hän oli jäänyt leskeksi.
Hampton ei myöhemmällä iällään enää kyennyt soittamaan yhtä taitavasti kuin 1910-luvulla. Osittain tästä syystä ja varsinkin siitä syystä, että hänen musiikkinsa unohdettiin, hän katkeroitui. 1920-luvulla hän muutti Los Angelesiin. Hän toimi siellä orkesterimuusikkona . Viimeiset vuotensa hän eli eteläisessä Kaliforniassa, jossa kuoli syyskuussa 1945 54 tai 55 vuoden iässä juuri ennen kuin ragtime-musiikin uusi tuleminen alkoi.
Heidi Avellan

Heidi Marita Avellan (s. 16. tammikuuta 1961 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja, joka on työskennellyt Ruotsissa 2000-luvun alusta alkaen.
Heidi Avellan on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. 1980-luvulla hän työskenteli Hufvudstadsbladetissa ja Ylellä. Hän muutti Tukholmaan 1990. 1990-luvulla hän oli Hufvudstadsbladetin ja tanskalaisen Politikenin Pohjoismaiden-kirjeenvaihtaja. Hän aloitti Sydsvenskanissa 2001, ja vuodesta 2005 hän on ollut Sydsvenskanin politiikan päätoimittajana Vuodesta 2014 työskennellyt politiikan päätoimittajana myös Helsingborgs Dagbladissa. Lisäksi hän on HD-Sydsvenskanin yritysjohdossa.
Avellan on ollut Ruotsin radiossa ja muissa viestimissä kolumnistina ja on työskennellyt myös viestintäkonsulttina. Hän vierailee paneelissa Sveriges Radio P1:n ohjelmassa Godmorgon, världen!
Tanabata

Tanabata on japanilainen juhlapäivä, joka liittyy tähtiin ja kuukalenteriin. Se juhlistaa Vegan ja Altairin kohtaamista, Linnunradan samalla puolella. Se sijoittuu kuukalenterin seitsemännen kuukauden seitsemänteen päivään; länsimaisessa kalenterissa se osuu elokuulle - esimerkiksi vuonna 2007 juhla oli 19. elokuuta.  
Tanabataa juhlitaan ripustamalla erityisiin toivomuspuihin paperikoristeita, joihin on kirjoitettu toivomus.
Koristeen muodolla  on symbolinen merkitys: kimonolla voi toivoa parempaa ompelutaitoa, kirjeen avulla kauniimpaa käsialaa.
The KLF

The KLF oli 1990-luvun alussa suosionsa huipulla ollut englantilainen vastakulttuurillinen yhtye, joka tunnettiin myös nimillä Timelords ja Justified Ancients of Mu Mu (JAMs). Sen perustivat Bill Drummond (alias King Boy D) ja Jimmy Cauty (alias Rockman Rock) vuonna 1987. Yhtyeen tunnetuin kappale on todennäköisesti "What Time Is Love?", josta on aikojen kuluessa tehty useita eri versioita.
Yhtye lopetti toimintansa näyttävästi ja kiistanalaisesti vuonna 1992 Brit Awards -palkintojuhlassa esiintymällä yhdessä Extreme Noise Terror -yhtyeen kanssa, ampumalla automaattiaseella paukkupanoksia yleisöä kohti ja heittämällä kuolleen lampaan portaille juhlan jälkeen. Tämän lisäksi he poistivat koko yhtyeen tuotannon myynnistä. Myöhemmin ryhmä siirtyi toimimaan nykytaiteen kentälle ottaen nimen K-Foundation. Heidän tunnetuin taideaktionsa on miljoonan punnan polttaminen, josta tehtiin 50-minuuttinen dokumentti Watch The K-Foundation Burn A Million Quid.
Nykyisin miehet toimivat nimillä K Foundation ja Blacksmoke.
Chris Brown (jääkiekkoilija)

Ura

Brown kaupattiin kauden 2013–2014 vaihtojen takarajapäivänä Coyotesista Rostislav Kleslan ja vuoden 2015 varaustilaisuuden neljännen varausvuoron kanssa Washington Capitalsiin, joka antoi tilalle Martin Eratin ja John Mitchellin.
Brown teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 22. maaliskuuta 2014 San Jose Sharksia vastaan.
Vierre

Vierre tarkoittaa oluenvalmistuksessa nestemäistä suodosta, joka saadaan mäskäyksen jälkeen lopputuotteen siilauksessa. Vierre sisältää kaikki vesiliukoiset komponentit ja käymiskelpoiset hiilihydraatit. Vierteen hiilihydraatit käytetään pääkäymisen aikana etanoliksi. Varastokäymisen aikana oluen lopullinen maku muotoutuu.
Oluen kantavierreväkevyys tarkoittaa vierteen käymiskelpoisten hiilihydraattien prosenttiosuutta vierteestä. Nyrkkisääntö on, että etanoliprosentti on noin kolmasosa kantavierreväkevyydestä.
Raivo

Raivo on aggressiivinen tunne ja mielentila sekä sitä ilmentävää käyttäytymistä. Raivon vallassa olevan ihmisen harkinta ja päätöksenteko ei ole samalla tavoin kontrolloitua kuin normaalisti. Raivo voi ilmetä sanoina, eleinä tai väkivaltaisina tekoina. Myös eläimen toimintaa voidaan kuvata raivoksi; tällöin viitataan käyttäytymisen arvaamattomuuteen ja aggressioon. Raivoksi voidaan vertauskuvallisesti kutsua myös luonnonilmiöitä kuten myrskyä tai ukkosta. Jälkiraivolla viitataan aggressiiviseen tilaan, johon voidaan joutua tietyissä asioissa lukuisten kertojen epäonnistumisien jälkeen, esimerkkinä pianonsoittaja joka ei millään onnistu soittamaan tiettyä kappaletta oikein. Vanhassa suomen kielessä raivolla on tarkoitettu myös pääkalloa, mistä tulee esim. sana takaraivo.
Raivokohtaus on elävällä olennolla ilmenevä voimakkaan raivon tila, jossa itsehillintä on erittäin heikkoa. Raivokohtauksen saava ihminen voi esimerkiksi käyttäytyä väkivaltaisesti tai sanallisesti epäkunnioittavasti. Välttämättä raivokohtaus ei kohdistu toiseen elävään olentoon ja täten myös esimerkiksi ovien paiskominen ja esineiden paiskominen lattialle ovat yleisiä raivokohtauksen tunnusmerkkejä.
Eräs nykyaikainen raivon purkamiseen tarkoitettu menetelmä on raivohuone, jossa asiakas saa raivota vapaasti tuhoamalla esineitä astalolla.
Thea King

Dame Thea King, DBE (26. joulukuuta 1925 – 26. kesäkuuta 2007) oli brittiläinen klarinetisti. Hänen alkuperäinen soittimensa oli piano, jonka soittoa hän opiskeli Royal College of Musicissa. Klarinetinsoittoa hänelle opetti Frederick Thurston, jonka kanssa hän meni naimisiinkin tammikuussa 1953. Thea King jäi kuitenkin leskeksi jo saman vuoden joulukuussa.
King opetti myöhemmällä urallaan itse Royal College of Musicissa ja Guildhall School of Music and Dramassa. Hänestä tehtiin vuonna 1985 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE) ja vuonna 2001 ritarikomentaja (DBE).
Kingin levyttämän musiikin joukkoon lukeutuu Brahmsin, Crusellin, Finzin ja Stanfordin teoksia. Paitsi solistina, hänet muistetaan myös Englannin kamariorkesterista.
Ornitopteri

Ornitopteri on lentokone, joka lentää siipiä räpyttelemällä kuten linnut, lepakot tai hyönteiset.

Varhainen historia

Mekaanisen ornitopterin idea mainittiin tiettävästi ensimmäisen kerran Roger Baconin kirjoituksissa 1200-luvulla.
Noin vuonna 1490 Leonardo da Vinci tutki lintuja ja suunnitteli havaintojensa pohjalta ornitopterin kaltaisen lentolaitteen.
Vuonna 1781 Karl Friederich Meerweinin otaksutaan rakentaneen ensimmäisen ornitopterin, mutta sen epäillään pikemminkin liitäneen alas korkeasta paikasta kuin lentäneen. 
Englantilainen George Cayley hahmotti vuonna 1799 lentämisen teoriaa. Ornitopterin sijaan suunnittelu keskittyi purjelentokoneiden kaltaisten koneiden tutkimiseen.
Ensimmäinen lentoon kyennyt miehittämätön ornitopteri rakennettiin Ranskassa 1870-luvulla. Voimanlähteenä oli kumilenkki.

Miehitetyt lennot

8. heinäkuuta 2006 professori James DeLaurierin suunnittelema ornitopteri teki ilmailuhistoriaa pysymällä ilmassa 14 sekunnin ajan. Lento oli tiettävästi ensimmäinen miehitetty lento, jossa ornitopteri käytti lentoonlähdössä vain omaa moottoriaan.
Rapujuhla

Rapujuhla on perinteinen kesällä Pohjoismaissa vietettävä syömisen ja juomisen tapahtuma. Perinne sai alkunsa Ruotsissa, jossa rapujuhla on nimeltään kräftskiva. Perinne on levinnyt myös suomenruotsalaisen väestön kautta Suomeen. Samanlainen perinne on Baltian maissa, erityisesti Liettuassa ja Latviassa.
Rapujuhlat yleensä pidetään elokuun aikana siksi, että ravustusaika oli Ruotsissa valtaosan 1900-lukua oikeudellisesti rajoitettu loppukesään. Nykyisin elokuun alussa järjestettävällä kräftpremiärillä ei ole laillista merkitystä. Ruokailu tapahtuu perinteisesti ulkona, mutta käytännössä juhlat siirtyvät usein sisätiloihin huonon sään ja hyttysten takia. Tavanomaiset asusteet ovat koomiset paperihatut, paperiset pöytäliinat, paperilyhdyt (usein kuvaavat Kuu-ukkoa), ja ruokalaput. Riehakas ilmapiiri vallitsee keskellä meluisaa syömistä ja perinteisiä juomalauluja, snapsvisor. Alkoholijuomia nautitaan usein runsaasti, varsinkin verrattuna syödyn ruuan määrään. Mehujen imemistä ravuista pois ennen kuorien poistoa pidetään tavanomaisena.
Tarjolla on akvaviitteja ja muita erilaisia snapseja sekä olutta. Ravut keitetään suolavedessä ja maustetaan tuoreella tillillä, mieluiten kruunutillillä, joka on korjattu sen jälkeen, kun kasvi on kukkinut. Sitten ravut tarjoillaan kylmänä ja syödään sormin. Leipää, sienipiirakoita, hapansilakkaa, vahvaa Västerbotten-juustoa, salaatteja ja muita ruokia tarjoillaan buffet-tyyliin.

Espanja

Herrera de Pisuerga kaupungissa (Palencian maakunnassa) on pidetty yli 40 vuotta Festival Nacional del Cangrejo de río (Kansallinen rapufestivaali). Sillä seudulla rapu on ollut aina osa perinteistä gastronomiaa. Vuodesta 2011 alkaen kaupunki on sisällyttänyt juhliinsa "ruotsalaisen illallisen", jossa asukkaat ruotsalaisen perinteen mukaan aterioivat illalla kaduilla paperilyhtyineen ja kynttilöineen aitoon kräftskivan tyyliin. Ensimmäistä ruotsalaista illallista varten festivaalilla oli kunniavieraana Ruotsin suurlähetystön lähetystösihteeri Eva Boix.
Tetonin piirikunta (Wyoming)

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 81,5 prosenttia on valkoisia ja 15 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,2 aasialaisia. 16,3 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 91,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 39 vuotta.
Bentsyylipiperatsiini

Lainsäädäntö

Bentsyylipiperatsiini otettiin 2008 EU-maissa huumevalvonnan piiriin. Ainetta on markkinoitu vähittäismyynnissä ekstaasin laillisena vaihtoehtona.
Kirjosarvilatikka

Koko ja ulkonäkö

Kirjosarvilatikan ruumiin pituus on 8,5–9,9 mm. Se on sukulaistensa tapaan hyvin litteä, tummanruskea, lähes karvaton ja pinnaltaan epätasainen lude. Peitinsiipien kärkikalvossa erottuu siipisuonia ja keskiselän kilpi on muodoltaan kolmiomainen. Olennaiset lajituntomerkit liittyvät tuntosarviin, jotka ovat veraten pitkät ja hoikat. Niiden tyvestä lukien toinen jaoke levenee selvästi kärkeä kohti ja on pitempi kuin kaksi seuraavaa jaoketta yhteensä. Lisäksi tuntosarvien kolmas jaoke on kokonaan selvästi muuta tuntosarvea vaaleampi.
Myös kulolatikalla (Aradus signaticornis) ja ruskolatikalla (Aradus obtectus) on tuntosarvissaan ainakin osittain muuta sarvea vaaleampi jaoke.

Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Itä- ja Pohjois-Euroopasta Venäjän itäosiin. Euroopassa se on ilmoitettu ainoastaan Suomesta, Ukrainasta ja Venäjältä. Suomessa kirjosarvilatikka on tavattu vain kaksi kertaa Yläneeltä. Löydöistä uudempi on vuodelta 1863.

Elinympäristö ja elintavat

Kirjosarvilatikan elintavoista tiedetään hyvin vähän. Laji elää metsäpalojen polttamilla havupuilla.
Suomen lajistosta kirjosarvilatikka on luokiteltu hävinneeksi vuosien 1985, 1992, 2000 ja 2010 uhanalaisarvioinneissa.
Paula Rego

Paula Figueiroa Rego (s. 1935, Lissabon) on portugalilainen, nykyisin Englannissa asuva taidemaalari, kuvittaja ja taidegraafikko.
Rego syntyi Lissabonissa ja aloitti opintonsa Carcavelosissa, Cascaisissa. Myöhemmin hän jatkoi niitä Lontoon Slade School of Artissa. Lontoossa hän tutustui myös taiteilija Victor Willingiin, jonka kanssa hän myöhemmin meni naimisiin. Willing kuoli MS-tautiin 1988. Vuonna 1989 Rego oli ehdolla Turner-palkinnon saajaksi.
Rego nousi kuuluisuuteen Portugalissa puoliabstrakteilla maalauskilla, joihin joskus kuului kollaasinomaisesti osia hänen omista piirustuksistaan. 1970-luvun lopulla hän siirtyi kollaasista piirtämään suoraan paperille tai akryylille. Tyyli muistutti sarjakuvaa, ja esittävät kuvat kertoivat omia tarinoitaan sen sijaan että olisivat kuvittaneet jotain tekstin kohtaa. 1986 hän siirtyi naturalistiseen tyyliin kuvaamaan aiheita, joissa oli yksittäinen valonlähde, usein sisätiloissa. Regon grafiikka koostuu useimmiten etsatuista viivoista ja akvatintalla luoduista pinnoista.
Oona Chaplin

Oona Chaplin,  o.s. O’Neill, (14. toukokuuta 1925 Bermuda – 27. syyskuuta 1991 Corsier-sur-Vevey, Sveitsi) oli Nobel- ja Pulitzer-palkitun näytelmäkirjailijan Eugene O’Neillin tytär ja elokuvalegenda Charles Chaplinin neljäs ja viimeinen vaimo.
O’Neill oli isänsä toinen lapsi tämän avioliitosta kirjailija Agnes Boultonin kanssa. Hänellä oli myös vanhempi veli Shane (1918–1977) sekä kaksi vanhempaa sisarusta vanhempiensa edellisistä avioliitoista. Vanhemmat erosivat vuonna 1929, minkä jälkeen O’Neill tapasi isäänsä enää harvoin. Hän asui lapsuutensa Point Pleasantissa, New Jerseyn osavaltiossa äitinsä ja isoveljensä kanssa. Kesät perhe vietti Bermudalla.
O’Neill kävi Brearleyn lukiota New Yorkissa, mistä hän valmistui vuonna 1942. Hän pääsi opiskelemaan Vassar Collegeen, mutta kieltäytyi paikasta tavoitellakseen uraa näyttelijänä. Hänet valittiin New Yorkin vuoden 1942 debytantiksi, minkä tuoma julkisuus johti työtarjouksiin eri elokuvastudioilta. Isänsä vastustuksen takia hän ei kuitenkaan pystynyt ottamaan tarjouksia vastaan. O’Neill sai kuitenkin pienen osan kesällä 1942 New Jerseyssä esitetystä näytelmästä Pal Joey, joka ei kuitenkaan menestynyt. Myöhemmin samana kesänä hän lähti Hollywoodiin, missä toivoi voivansa aloittaa uran elokuvanäyttelijänä. Hän esiintyi pienessä osassa ystävänsä aviomiehen, kirjailija William Saroyanin, näytelmässä The Time of Your Life San Franciscossa ja sai Hollywoodissa ainoan koekuvauksensa Eugene Frenken elokuvaan The Girl from Leningrad. 
Vuoden 1942 lopussa O’Neill tutustui Charles Chapliniin, joka alkoi opettaa hänelle näyttelemistä. He aloittivat myös suhteen, ja avioituivat kesällä 1943 O’Neillin täysi-ikäistyttyä. Avioliitto herätti paljon kohua parin 36 vuoden ikäeron takia ja koska Chaplinin entinen naisystävä Joan Barry oli juuri nostanut häntä vastaan isyyssyytteen. Eugene O’Neill katkaisi välit tyttäreensä lopullisesti avioliiton jälkeen ja teki hänet perinnöttömäksi. 
Liitto oli onnellinen ja kesti aina Chaplinin kuolemaan vuonna 1977 asti. Heille syntyi kahdeksan lasta: Geraldine (s. 1944), Michael (s. 1946), Josephine (s. 1949), Victoria (s. 1951), Eugene (s. 1953), Jane (s. 1957), Annette (s. 1959) ja Christopher (s. 1962). O’Neill jätti avioiduttuaan urahaaveensa ja keskittyi vaimon rooliin. Perheen muutettua Yhdysvalloista Sveitsiin vuonna 1953 hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudestaan ja otti aviomiehensä Britannian kansalaisuuden.
Chaplinin kuoltua O’Neill asui vuorotellen Sveitsissä ja New Yorkissa, mistä oli ostanut asunnon. Hän kärsi vakavasta alkoholiongelmasta ja kuoli vuonna 1991 haimasyöpään.
Kirk Penney

Ura

Penney aloitti pääsarjakoripallon North Harbour Heatissä, jota hän edusti vuosina 1997–1999. Tämän jälkeen Penney siirtyi pelaamaan Wisconsinin yliopistoon neljäksi kaudeksi. Penneytä ei varattu NBA:n vuoden 2003 varaustilaisuudessa, mutta marraskuussa 2003 Miami Heat teki hänen kanssaan pelaajasopimuksen. Penney pelasi seurassa vain kaksi ottelua, jonka jälkeen seura luopui hänestä. Parin päivän päästä Penney siirtyi Espanjan pääsarjassa pelanneeseen CB Gran Canariaan loppukauden mittaisella sopimuksella. Kauden 2004–2005 Penney edusti D-liigassa pelannutta Asheville Altitudea. Joulukuussa 2004 hän siirtyi Los Angeles Clippersin paitaan ja edusti seuraa neljän ottelun ajan. Tammikuussa 2005 seura luopui hänen pelaajaoikeuksistaan. Seuraavan kauden Penney vietti Euroliigan mestaruuden voittaneessa Maccabi Tel Avivissa. Hän teki seurassa 3,3 pistettä ottelua kohden yhdeksässätoista Euroliiga-ottelussa. Kaudeksi 2006–2007 Penney liittyi Euroliigaseura Žalgiris Kaunasiin. Helmikuussa 2007 Penney vaihtoi ALBA Berliniin, jota hän edusti kauden loppuun asti. Euroopankiertuueen jälkeen Penney palasi Uuteen-Seelantiin New Zealand Breakersiin. Kauden 2009–2010 lopussa hän siirtyi muutamaksi viikoksi takaisin D-liigaan, tällä kertaa Sioux Falls Skyforceen.
Jakob von Uexküll

Jakob Johann von Uexküll [fon ykskyll] (8. syyskuuta 1864 Keblaste, Läänemaa, Viron kuvernementti – 25. heinäkuuta 1944 Capri, Italia) oli baltiansaksalainen biologi ja filosofi.
Jakob von Uexküllin vanhemmat olivat baltiansaksalainen poliitikko Alexander Rudolf Karl von Uexküll ja paronitar Sophie Karoline Pauline von Hahn. Uexküll opiskeli eläintiedettä Tarton yliopistossa 1884–1889, jonka jälkeen hän työskenteli Heidelbergin yliopiston fysiologian instituutissa ja eläintieteellisellä asemalla Napolissa ja perehtyi selkärangattomiin eläimiin. Vuonna 1907 hänelle myönnettiin Heidelbergin yliopiston kunniatohtorin arvo lihasfysiologian alalla saavutetuista tutkimustuloksista. Vuonna 1926 hän perusti Institut für Umweltforschungin Hampurin yliopistoon.
Uexküll tunnetaan etenkin eläinten käyttäytymistutkimuksistaan eli etologiasta. Hän julkaisi teoksen Umwelt und Innenwelt der Tiere (1909), jossa hän loi käsitteen Umwelt tarkoittamaan eläimen käsitystä omasta ympäristöstään. Uexküll loi biosemiotiikan perustan kirjassaan Bedeutungslehre (Merkitysoppi) vuonna 1940.
Uexküllillä oli Puhtussa Viron länsirannikolla kesäasunto, jossa hän vietti kesänsä vuosina 1927–1939 ja josta myöhemmin tehtiin Tarton yliopiston biologinen tutkimusasema. Viimeiset vuotensa hän vietti Caprin huvilallaan.
Tartossa sijaitsee Jakob von Uexküllin Keskus.
Esther Hjelt-Cajanus

Esther Yolanda Hjelt-Cajanus (14. elokuuta 1879 Tuusula – 30. marraskuuta 1959 Tukholma) oli suomalainen taidemaalari, kirjailija, kuvittaja ja Tukholman Suomi-toimiston johtaja.
Hjelt-Cajanuksen vanhemmat olivat kansleri, valtioneuvos Edvard Immanuel Hjelt ja Ida Sofia Åström. Käytyään tyttökoulun vuonna 1895 hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuodet 1895–1897 ja 1898–1900. Hjelt-Cajanus opiskeli vielä maalausta ja kuvitustekniikkaa Firenzessä, Münchenissä, Dresdenissä ja Wienissä. Hän oli 1920-luvulta alkaen Uuden Suomen vakinainen avustaja Tukholmassa. Hän toimi lastenkirjojen ja -lehtien kuvittajana, kunnes siirtyi matkailualalle. Lisäksi hän piirsi joulukortteja ja suunnitteli huonekaluja sekä kirjontamalleja Suomen Käsityön Ystäville.
Vuodesta 1904 Esther Hjelt-Cajanus oli naimisissa metsänhoitaja, filosofian tohtori Karl Werner Cajanuksen (1878–1919) kanssa. Hjelt-Cajanus oli Suomen Matkailuyhdistyksen toimistonhoitajana 1922–1923 ja miehensä kuoltua hän toimi Tukholmaan matkailua edistämään perustetun Suomi-toimiston johtajana 1926–1959. Suomi-toimisto kuului aluksi ruotsalaiseen Nyman & Schultz -yhtymään mutta siirtyi sitten Suomen Matkailijayhdistyksen haltuun. Nykyisin sen toimintaa jatkaa Matkailun edistämiskeskuksen Tukholman toimipiste, Finska Turistbyrån.
Kongonmedestäjä

Levinneisyys

Kongonmedestäjää tavataan Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuukka Huttunen

Ura

Huttunen valmistui teatterikorkeakoulusta vuonna 2002. Hänen ammattimainen näyttämötaiteilijan uransa alkoi Hämeenlinnan kaupunginteatterista 2002. Vuosikymmenen puolessavälissä hän oli mukana perustamassa ryhmäteatteri Siperiaa Tampereelle, teatteri aloitti toimintansa 2006. Hämeenlinnan kaupunginteatterin ja Siperian lisäksi Huttunen on näytellyt muun muassa Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa.
Huttusen toistuva roolitehtävä on ollut Aleksi Koskela Täällä Pohjantähden alla -teoksen pohjalta tehdyissä tuotannoissa. Hän näytteli roolin Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 2002 ja Suomen Kansallisteatterissa 2011. Huttunen tulkitsi Aleksin myös Timo Koivusalon elokuvassa Täällä Pohjantähden alla.
Kevätkaudella 2006 Huttusella oli nimiosa Gösta Sundqvistin lauluihin perustuvassa musikaalissa Teuvo. "Huttunen ei päästä otetta kirpoamaan hetkeksikään, vaan tuntuu hengittävän tekstin läpi", Hämeen Sanomat kirjoitti Teuvosta.
Huttusen muista rooleista mainittakoon Iivarin osa Aleksis Kiven komediassa Nummisuutarit ja Turon osa Paavo Haavikon näytelmässä Kaisa ja Otto. Teatteri Siperian tuotannoissa hänellä on ollut useita roolitehtäviä.
Panu Rajalan draamassa Päämäärä tuntematon Huttunen sai tulkittavakseen jokaisen runsaasta kahdestakymmenestä roolista.
Huttusen televisiotehtävistä useat edustavat komedian tyylilajia. Hänen rooleihinsa lukeutuu muun muassa Hannes komediasarjassa Kalapuikkokeitto ja Mikko draamasarjassa Haamukirjoittaja. Draamakomediassa Kallio Huttunen näytteli Sampsaa. Yle TV2:n neljätoistaosaisessa sketsisarjassa Hilander-TV hänellä oli useita rooleja. Yhden jakson roolitehtäviä Huttusella on sarjoissa Mogadishu Avenue ja Lehmän vuosi. Jarmo Lampelan palkitussa episodielokuvassa Joki Huttusella on yhden kohtauksen rooli: Teppo.
Huttunen on käsikirjoittanut Teatteri Siperian näytelmiä, kuten Mister Finlandin.
Adam Goldstein

Ura

Goldstein syntyi Philadelphiassa, Pennsylvanian osavaltiossa 30. maaliskuuta 1973. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä käytti erilaisia lääkkeitä päihtymistarkoitukseen ja oli salaa homoseksuaali. Hänen isänsä joutui myös vankilaan syyllistyttyään pankkipetokseen. Hän kuoli vankilassa myöhemmin AIDSiin. Myöhemmin myös Adam alkoi käyttää huumeita ja hänen äitinsä vei hänet hoitoon.
20-vuotiaana Adam aloitti DJ-uransa, nähdessään Herbie Hancockin esittämässä kappalettaan "Rockit" Grammy Awardsissa. Adam myös taisteli huumeriippuvuuttaan, erityisesti crackia vastaan. Hän yritti myös itsemurhaa, mutta epäonnistui siinä, koska ase ei lauennut. Pian sen jälkeen Adam raitistui hieman ja meni AA-tapaamisiin ja keskittyi DJ:n uraansa. Adam katkaisi myös välinsä ystäviinsä, jotka yhä käyttivät lääkkeitä. Hän sai myös töitä eri klubeilta DJ:nä. Raitistuttuaan hän menetti painostaan 60 paunaa. Adam pysyi myös 11 vuotta raittiina.

Kuolema

Perjantaina 28. elokuuta 2009 kello 17.20 Goldstein löydettiin kuolleena hänen New Yorkin asunnostaan. Kuolinsyyksi todettiin "akuutti päihtymistila". Hän oli kuollut kokaiinin, oksikodonin, hydrokodonin, loratsepaamin, klonatsepaamin, alpratsolaamin, difenhydramiinin (Benadryl) ja levamisolin yhteisvaikutukseen.

Muuta

Adam Goldsteiniä parodioitiin komediasarja South Parkin 13. tuotantokauden kahdeksannessa Dead Celebrities -jaksossa, jossa Kyle Broflovskiin veli Ike näkee kuolleita julkkiksia mukaan lukien Michael Jacksonin haamu.