Guiyang

Maantiede

Guiyangin kaupungin hallinnollinen alue on pinta-alaltaan 8 034 km². Sen naapurissa ovat Qiannanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri kaakossa, Bijie lännessä ja Zunyi pohjoisessa. Guiyangin kaupunkipiirien pinta-ala on 220,31 km², tai vain noin 1,97 ％ sen koko pinta-alasta. Kaupunki sijaitsee Nanming-joen varrella, joka yksi Jangtseen laskevan Wu-joen ylähaaroista.
Guiyangin kaupunin alueella tavataan useita eri kasvi- ja eläinlajeja, joista osa on suojeltuja tai harvinaisia. Kasvilajeja on kaikkiaan yli 3 700. Suojeltuja niistä ovat esimerkiksi neidonhiuspuu, kiinanpunapuu, Magnolia officinalis ja Phoebe nanmu. Osalla kasveista on lääketieteellistä käyttöä. Paikallisiin suojeltuihin eläinlajeihin lukeutuvat esimerkiksi kiinanjättisalamanteri, kuningasfasaani, mandariinisorsa ja kiinanmuurahaiskäpy.

Ilmasto

Giuyangissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivempaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 170 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 25 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 6 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 220 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 20 millimetriä.

Historia

Kiinan historian niin sanotulla kevättä ja syksyä-kaudella vuosina 770–476 ennen ajanlaskun alkua nykyisten Yunnanin ja Guizhoun ylänköjen alueella vaikutti useita eri valtioita, joilla oli tiiviit suhteet keskenään. Nykyisen Guiyangin aluetta hallinnut valtio oli Zangke. Zangesta tuli Yelangin valtion alainen taistelevien läännitysvaltioiden kaudella ja läntisen Han-dynastian ja itäisen Han-dynastian kausilla alueesta tuli Zangken prefektuuri. Tang-dynastian kaudella alueesta tuli osa Ju-nimistä prefektuuria, joka Song-dynastian kaudella vuonna 1119 sai nimen Guizhou. Kiinalaisvalta rajoittui vielä tähän asti todellisuudessa paljolti vain alueen kiinalaisiin sotilastukikohtiin. Kiinteämmin alue vallattiin vasta mongolienperustaman Yuan-dynastian sotaretkellä Etelä-Kiinaan vuonna 1279. Yuan-dynastia perusti vuonna 1280 prefektuurin nimellä Shunyuanlu Xuanfusi. Prefektuurin nimi ja hallinto muuttui myölhemmin, mutta aluetta johtavan sotilaspäällikön päämajaksi valittiin Shunyuan, eli nykyinen Guiyang. Vasta Yuan-dynastian vakiinutettua valtansa alueella alkoi myös han-kiinalaisten laajempimittainen muuttoliike alueelle.
Guizhoun maakunta perustettiin Ming-dynastian kaudella vuonna 1413 ja Guiyangista tuli alueen hallinnollinen keskus. Kaupunki jakautui yhteisöllisesti kahteen eri alueilta saapuneiden kauppiaiden kaupunkiin. Niin sanottua uutta tai pohjoista osaa asuttivat Sichuanista muuttaneet kauppiaat ja eteläistä tai vanhaa osaa Hunanista, Kantonista ja Guangxista saapuneet kauppiaat. Guizhou kokonaisuudessaan oli pitkään Kiinan alueista kehittymättömin, mikä heijastui myös sen hallinnolliseen keskukseen. Alue kehittyi kuitenkin huomattavasti Kiinan–Japanin sodan (1937–1945) aikana. Guiyang yhdistettiin teillä Kunmingiin, Chongqingiin ja Hunaniin. Guiyangin entinen piirikunta lakkautettiin ja alueesta tehtiin hallinnollisesti kaupunki 1. heinäkuuta 1941. Toisen maailmansodan jälkeen käytiin Kiinan sisällissotaa ja kommunistit valtasivat kaupungin 15. marraskuuta 1949. Kaupunki kehittyi edelleen nopeasti oman alueensa teollisuuden keskukseksi.

Talous

Guiyangin bruttakansantuote oli vuonna 2017 yhteensä 353,8 miljardia renminbiä, eli henkilöä kohden 74 493 renminbiä. Palvelusektorin osuus bruttokansantuotteesta oli vuonna 2017 56,9 %, jalostuksen 38,9 % ja teollisuuden 4,2 %. Guiyangin teollisuuden aloihin lukeutuvat esimerkiksi kemikaaliteollisuus, sekä teollisuus- ja kaivoskoneiden tuotanto. Muuhun teolliseen tuotantoon luketuuvat esimerkiksi paperin, lasin ja tekstiilien tuotanto. Korkean teknologian saralla kaupunkiin on kehittynyt esimerkiksi ilmailuteollisuutta. Kaupungin alueella on useita eri luonnonvarojen esiintymiä, esimerkiksi hiiltä, rautaa, piitä, fosforia, rikkiä ja marmoria. Alueella on myös suuret bauksiittiesiintymät. Bauksiittiesiintymän koko on 430 miljoonaa tonnia, tai noin viidennes Kiinan koko esiintymästä. Maochangin bauksiittikaivos on suuri kaivoslaitos Guiyangin Qingzhenissä.

Väestö

Guiyangin asukasluku oli vuoden vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 3 718 400, vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4 322 611 ja vuonna 2017 arviolta noin 4,8 miljoonaa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 15,43 % kaupungin asukkaista kuului Kiinan etnisiin vähemmistöihin. Paikallisia vähemmistöjä ovat esimerkiksi miaot, bouyeit, tujiat, yit, dongit, gelaot, bait, hui-kiinalaiset, mantšut, zhuangit ja suit. Miaoilla ja bouyeilla on alueella kaikkiaan 18 omaa etnistä kyläänsä.