google/wiki40b huggingface dataset:
Potkuriturbiini

Potkuriturbiini (engl. turboprop) on lentokoneissa käytettävä turbiinimoottori, jossa akselin vääntömomenttia käytetään hyödyksi työntövoiman sijaan. Voiman tuottotapa on sama kuin turbojetissä. Merkittävin ero turbiinimoottoriin on akselin käyttötarkoitus. Potkuriturbiinimoottoriin liitetään alennusvaihteisto voiman ulosottoon.
Potkuriturbiinimoottorissa pyritään kehittämään mahdollisimman paljon potkuria pyörittävää akselitehoa pakokaasusuihkusta aiheutuvan työntövoiman (ns. jäännöstyöntövoima) ollessa toissijainen. Potkuriturbiineja ja sen kaltaisia voimalaitteita käytetään yleisesti lentokoneiden, helikopterien sekä ilmatyynyalusten moottorina.

Käyttö ilma-aluksissa

Potkuriturbiinin ulostuloakseliin on alennusvaihteen välityksellä kytketty potkuri, jonka pyörittämiseen tuotettu akseliteho käytetään. Ulostuloakseli voi olla joko sama akseli, jolla moottorin ahdin ja turbiini pyörivät, tai myös erillinen, yleensä ahdinakselin kanssa sisäkkäinen akseli, jolla on oma turbiininsa (ns. tehoturbiini). Jälkimmäisellä tavalla saadaan toisaalta potkurin ja toisaalta ahtimen ja sitä käyttävän turbiinin (eli ns. kaasugeneraattorin) kierrosluvut riippumattomiksi toisistaan. 
Potkuriturbiinimoottorin tuottama akseliteho ilmoitetaan yleensä akselihevosvoimina (engl. shaft horsepower, lyh. shp). Käytännössä potkuriturbiinilentokoneissa osa työntövoimasta saadaan myös pakokaasusuihkusta. Mikäli tämä ns. jäännöstyöntövoima halutaan myös ilmaista tehona, käytetään laskennallisesti saatua yksikköä ekvivalentti akselihevosvoima (engl. equivalent shaft horsepower, lyh. eshp).
Lentokoneissa potkuriturbiini on syrjäyttänyt yleisesti mäntämoottorin kaikkein pienimpiä koneita lukuun ottamatta. Ensimmäinen potkuriturbiinilla varustettu sarjatuotantokone oli Vickers Viscount, joka Rolls-Royce Dart-moottoreilla varustettuna osoitti potkuriturbiinin erinomaiset ominaisuudet: se säästi polttoainetta verrattuna suihkumoottoriin ja tarjosi silti saman luotettavuuden. Tehopainosuhde oli myös erinomainen.

Muu käyttö

Maakäytössä eli varavoimalaitoksissa ja maa- ja merikulkuneuvojen voimanlähteenä nimitetään potkuriturbiinin ja turbiinimoottorin kaltaista voimalaitetta kaasuturbiiniksi.
Saarijärvi (Ähtäri)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 171 metriä mpy.
Salaisuus oven takana

Tuotanto ja vastaanotto

Elokuvan tuotanto ei sujunut aivan ongelmitta. Lang ja Silvia Richards suunnittelivat käsikirjoitusta koko vuoden 1947. Kuvaukset alkoivat lopulta 10. helmikuuta 1948, ja elokuvan arvioitu budjetti oli kohonnut reilusti ja oli 1,3 miljoonaa dollaria. Kuvaukset päättyivät lopulta 19. huhtikuuta 18 päivää aikataulusta myöhässä.
Salaisuus oven takana sai ensi-iltansa tammikuussa 1949. Elokuva sai kriitikoilta murska-arvostelut, ja se olikin Langin uran huonoimmat arvostelut saanut elokuva. Salaisuus oven takana menestyi myös taloudellisesti huonosti. Se oli elokuvan levittäjän Universal Picturesin huonon vuoden heikoiten tuottanut elokuva.
Orkestrioni

Orkestrioni (engl. orchestrion; saks. Orchestrion; holl. orchestrion) on automaattisoitin, jonka äänentuotto perustuu pääasiassa urkupilleihin. Orkestrioni eroaa posetiivista suuremmalla koollaan, pyrkimyksenä imitoida kokonaista orkesteria, ja toisin kuin kooltaan vastaavat karuselli- ja katu-urut, orkestrioni on tehty sisäkäyttöön. Orkestrionin esitettäväksi kirjoitetut sävellykset tai sovitukset on perinteisesti tallennettu alkujaan sylinterille ja sittemmin reikänauhalle.
Tunnetuimpia orkestrioneja ovat Johann Nepomuk Maelzelin panhamonicon (1804), jolle Ludwig van Beethoven sävelsi Wellingtonin voiton vuonna 1813, Flight & Robsonin apollonicon (1812–1817), jota saattoi soittaa viisi urkuria yhtä aikaa, kukin omalta sormioltaan, tai jota vastaavasti voitiin käyttää automaattisesti, Diederich Nikolaus Winkelin komponiumi (1821), joka muuntelee esittämäänsä musiikkia aleatorisesti, sekä Michael Welten ja seuraajayhtiö M. Welte & Söhnen rakentamat soittimet, erityisesti lukuisat Welte-Philharmonie-urut (1904–1931?), joilla taltioituja aikansa johtavien urkurien esityksiä on nyttemmin julkaistu CD-äänilevyillä The Britannic Organ -sarjassa (Oehms Classics).
Marko Ahtisaari

Marko Oiva Ilari Ahtisaari (s. 1969 Helsinki) on ollut Nokian muotoilusta vastaava johtaja ja johtokunnan jäsen vuoden 2012 alusta. Hän on Martti Ahtisaaren ja Eeva Ahtisaaren ainoa lapsi.

Ura

Marko Ahtisaari vastasi Nokian muotoilusta vuodesta 2009 vuoteen 2013. Tammikuussa 2012 hänet valittiin Nokian johtokunnan jäseksi. Syyskuussa 2013 kerrottiin, että Ahtisaari lähtee Nokialta marraskuussa 2013. Nokialla hän on työskennellyt vuodesta 2009 ja aiemmin vuosina 2002–2006. Ahtisaari työskentelee musiikin terapiakäyttöön keskittyvän Sync Projectin toimitusjohtajana. Hän on digitaaliseen käsinkirjoitukseen keskittyvän Write Technologies Oy:n perustajaosakas ja hallituksen jäsen. Vuosina 2008–2009 Ahtisaari työskenteli perustamassaan Dopplr-yrityksessä. Tätä ennen vuodet 2006–2008 hän työskenteli Blykin parissa. Ennen Nokiaa Ahtisaari työskenteli konsulttina Satama Interactivessa vuosina 1999–2002.
Lisäksi Ahtisaari on valittu Newsmillin hallitukseen Ruotsiin. Ahtisaari on myös maailman suurimman Wi-Fi-verkkoyhteisön FONin neuvonantaja ja Aula-verkoston perustaja. Lisäksi Ahtisaari vaikuttaa myös F-Securen ja Artekin hallituksissa.

Muusikkona

Ahtisaari on soittanut bassoa newyorkilaisessa -ism-yhtyeessä.

Koulutus ja perhe-elämä

Marko Ahtisaari suoritti siviilipalveluksen työministeriön maahanmuutto-osastolla hänen isänsä toimiessa puolustusvoimain ylipäällikkönä, mikä herätti keskustelua. Ahtisaari on opiskellut Columbian yliopistossa New Yorkissa filosofiaa, taloustieteitä ja musiikkia. 
Ahtisaari valittiin kansainvälisen Prix Ars Electronica -kilpailun tuomaristoon vuonna 2006. Ahtisaari oli naimisissa Tiuku Raskin kanssa 1999–2002. Vuonna 2008 Ahtisaari avioitui brändiasiantuntija ja yrittäjä Lisa Sounion kanssa.
August Krook

Johan Karl August Krook (19. toukokuuta 1860 Novgorod – 20. syyskuuta 1935 Turku) oli suomalainen arkkitehti.
Venäjällä syntynyt Krook valmistui arkkitehdiksi Stuttgartissa vuonna 1886. Toimittuaan ensin teknisenä johtajana helsinkiläisessä valimossa, hän aloitti arkkitehdin uransa Porissa, jossa hänellä oli oma toimisto vuosina 1893–1895. Tämän jälkeen Krook toimi Tampereen kaupunginarkkitehtina 1896–1897. Hänellä oli myös arkkitehtitoimisto Tampereella yhdessä Valter Thomén kanssa. Vuodet 1910–1911 hän toimi Turun kaupunginarkkitehtina, jonka jälkeen Krook perusti kaupunkiin oman arkkitehtitoimiston.
August Krook on parhaiten tunnettu jugendtyylisistä rakennuksistaan. Turussa ja Porissa hänen suunnittelemiaan rakennuksia on vielä jäljellä useampia, Tampereella lähes kaikki on sen sijaan purettu.
Krookin tunnetuimpia töitä ovat Turun synagoga (yhdessä J. Eskil Hinderssonin kanssa), Porin puuvillatehdas sekä Ruotsalainen yhteiskoulu Tampereella. Hänen päätyönään pidetään Porin kaupungintalona nykyään toimivaa uusrenessanssityylistä Junneliuksen palatsia.
Walid I

Walid I oli Umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 705–714 isänsä Abd al-Malik ibn Marwanin jälkeen. Hänen hallituskaudellaan kalifikunnan sisäinen ja ulkoinen loisto olivat korkeimmillaan ja tiede ja taide kukoistivat. Kenraali ibn Kasim valloitti Pohjois-Intiaa, ja arabit välittivät länteen monia intialaisia kulttuurisaavutuksia, kuten arabialaiset numerot. Damaskoksessa kalifi muutti kuuluisan Johanneksen kirkon moskeijaksi, joka tunnetaan nykyään Umaijadi-moskeijana.
Vuonna 715 kalifiksi nousi hänen veljensä Suleiman (714–717). Kun Walid oli noudattanut isänsä alulle panemaa politiikkaa, oli selvää, että Suleiman tulisi toimimaan aivan toisin. Vallanperimys oli kuitenkin sovittu jo edellisen kalifin aikana.
Mohamed Farrah Aidid

Kenraali Mohamed Farrah Aidid (somaliksi Maxamed Faarax Caydiid); 15. joulukuuta  1934 – 2. elokuuta 1996) oli ristiriitainen somalijohtaja, jota usein kuvattiin sotaherraksi. Hän oli Yhdistyneen Somalikongressin (USC) ja myöhemmän Somalian kansallisen allianssin (SNA) puheenjohtaja, joka ajoi Mohamed Siad Barren diktatuurihallituksen pääkaupungista Mogadishusta ja lopulta koko Somaliasta. Myöhemmin hän haastoi YK:n ja YK:n joukkojen läsnäolon maassa ja onnistuikin tässä.

Elämäkerta

Aidid syntyi Habargidir-klaaniin Mudugin alueella Somaliassa. Hän opiskeli Roomassa ja Moskovassa sekä palveli Italian siirtomaapoliisivoimissa 1950-luvulla. Myöhemmin hän nousi Siad Barren joukoissa kenraaliksi ja palveli 
Ogadenin sodassa  Etiopiaa vastaan. Hän oli myös Barren hallituksessa ja Somalian suurlähettiläänä Intiassa ennen kuin hänet nimitettiin tiedustelupäälliköksi.
Barre epäili Aididin suunnittelevan vallankaappausta ja vangitsi hänet ennalta ehkäisevänä toimena kuudeksi vuodeksi. Aididin klaanin onnistui lopulta kukistaa Barren hallinto ja kasvattaa vaikutusvaltaansa tulevassa Somalian sisällissodassa. Sisällissodassa Aididia pidettiin ylimpänä sotaherrana. Hän hävisi kuitenkin kilpailevalle sotaherralle, mikä mahdollisti YK:n rauhanturvaajien tulon alueelle. Aidid esti kansainvälisten YK:n rauhanturvajoukkojen toimintaa 1992.
Yhdysvallat lupasi hänen päästään 25 000 dollarin palkkion ja yritti pidättää hänet sekä tuomita sotarikoksista. Tapahtumat johtivat Mogadishun taisteluun 1993. Yhdysvaltalaiset joukot vetäytyivät Somaliasta maaliskuussa 1995.
Aidid julisti itsensä Somalian presidentiksi kesäkuussa 1995. Hänen hallintoaan ei tunnustettu kansainvälisesti ja se kävi valtakamppailua mm. entistä presidenttiä Ali Mahdi Mohamedia vastaan. Aidid kuoli 2. elokuuta 1996 viikkoa aikaisemmin saamiinsa ampumahaavoihin.
Montpelier (Vermont)

Maantiede

Montpelier sijaitsee Vermontin Washingtonin piirikunnassa Winooskijoen varrella.

Historia

Montpelier perustettiin lähialueen muihin kaupunkeihin verrattuna suhteellisen myöhään. Ensimmäinen paikalla vakituisesti asunut siirtolainen oli nimeltään Jacob Davis, joka muutti paikalle vuonna 1789. Vermontin liittyessä Yhdysvaltoihin vuonna 1791 Montpelieristä tehtiin kaupunki. Uusi kaupunki nimettiin epäselvästä syystä ranskalaisen Montpellier’n kaupungin mukaan ja vuonna 1805 siitä tehtiin Vermontin osavaltion pääkaupunki. Pääkaupunki on ajoittain ehdotettu siirrettäväksi muualle. Etenkin Burlington on ollut Montpelierin kilpailija ja lähellä kaupunki oli menettää asemansa Vermont State Housen tuhouduttua tulipalossa vuonna 1857. Nykyinen Vermont State House valmistui vuonna 1859. Kaupunki menestyi taloudellisesti ja siellä toimi esimerkiksi tehtaita, sulattoja ja sahoja. 1800-luvun puolivälissä kaupunkiin saapui rautatie ja samoihin aikoihin tohtori Julius Dewey alkoi myydä henkivakuutuksia. Hänen perustamastaan National Life Insurance Companystä kasvoi maan suurimpiin lukeutuva vakuutusyhtiö. Myös turismista muodostui merkittävä taloudellinen tekijä ja matkailukohteena Montpelier kasvoi etenkin Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen.
Maaliskuussa 1991 Winooskijoella muodostui jääpato, jonka aiheuttama tulva peitti alleen suuren osan Montpelierin keskustasta aiheuttaen miljoonien dollarien vahingot.

Talous

Montpelierin merkittävimmät työnantajat ovat osavaltio ja liittovaltio. Molemmilla on useita virastoja kaupungissa sen pääkaupunkiaseman takia. Merkittävä taloudellinen merkitys on myös maan suurimpiin vakuutusalan yrityksiin lukeutuvat National Life Insurance Companyn pääkonttorilla, minkä lisäksi terveydenhuoltoala on kadsvattanut merkitystään työnantajana. Turismi on merkittävä taloudellinen tekijä ja läjhistöllä sijaitsee ujseita suosittuja laskettelukohteita. 
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Montpelierissä aikavälillä 2012–2016 olivat 60 347 USD ja henkilöä kohden 33 662 USD. 11,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Montpelierin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 7 855 ja vuoden 2016 arvion mukaan 7 537. Kaupungin asukkaista 94,2 % oli taustaltaan valkoisia, 2,8 % kahdesta tai useammasta rodusta, 1,9 % oli afroamerikkalaisia ja 1,1 % aasialaisia. Latinoja mistä tahansa rodusta oli 2,2 %. 6,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia.
Kaupungissa sijaitsee Norwich Universityn kampus Vermont College.
Uusi Atlantis

Uusi Atlantis (engl. The New Atlantis) on englantilaisen yleisneron ja valtiomiehen Francis Baconin vuonna 1627 julkaisema teos. Tässä kirjassaan Bacon kuvaa utopiaa eli täysin onnellista yhteiskuntaa.
Uusi Atlantis -kirja kuvaa Bensalemin saarta, missä asuu siveellisyys ja harmonia. Kehittynyt tiede hallitsee luontoa ja yhteiskuntaa. Bensalemin elämä suunnitellaan ja valvotaan tarkoin. Tästä vastaavat tieteilijät ja virkamiehet. Tieteilijöiden muodostamaa instituutiota kutsutaan teoksessa nimellä ”Salomonin talo” (Salomon's house).
Suuri odaliski

Grande Odalisque (Suuri odaliski), joka tunnetaan myös nimillä Une Odalisque ja La Grande Odalisque, on ranskalaisen taidemaalari Jean Auguste Dominique Ingres'n (1780–1867) kooltaan 88,9 × 162,56 cm oleva vuonna 1814 valmistunut öljyvärimaalaus, joka kuvaa odaliskia eli jalkavaimoa.
Ingres'n aikalaiset pitivät maalausta Ingres'n pesäeron tekemisenä uusklassismiin, mikä merkitsi siirtymistä kohti eksoottisempaa romantiikkaa. Suuri odaliski herätti ensimmäisessä näyttelyssään laajaa kritiikkiä. Se on herättänyt huomiota erityisesti venytettyjen mittasuhteiden ja anatomisen realismin puuttumisen vuoksi. Maalaus kuuluu nykyisin Louvren kokoelmiin.
Taavi Tuokkola

Taavi Uolevi Tuokkola (s. 17. joulukuuta 1922 Rantsila) on suomalainen kirjailija.
Anki Lidén

Elämäkerta

Lidén kävi Malmön teatterikorkeakoulun 1968–1971. Hän on näytellyt televisioteatterissa, radioteatterissa ja Uppsalan kaupunginteatterissa. Hän näytteli Dramatenissa 2007 Helgonlegenderissä. 
Lidén sai Guldbaggen parhaasta naissivuroolista elokuvasta Kattona tähtitaivas 2010.
Lidénillä on Tommy Körbergin kanssa poika Anton Körberg. Lidén on ollut vuodesta 1988 naimisissa Klas Berglingin kanssa, ja heidän yhteinen poikansa oli Tim Bergling, musiikkituottajana tunnettu Avicii.
Telmo Zarra

Elämä

Zarra syntyi 20. tammikuuta 1921 Erandiossa Asúan juna-asemalla, jossa hänen isänsä työskenteli insinöörinä ja aseman johtajana. Perheessä oli yhteensä 10 sisarusta. Kaksi heistä, Tomás ja Espanjan sisällissodassa kuollut Domingo, pelasi myös jalkapalloa ammattilaisena.
Zarra aloitti pelaamisen paikallisissa seuroissa ennen siirtymistään SD Erandioon 16-vuotiaana. Ensimmäisinä kausina hän ei saanut juurikaan peliaikaa, mutta kaudeksi 1939–1940 hän nousi avauskokoonpanoon ja teki 12 maalia 20 ottelussa. Kauden jälkeen Zarra siirtyi Athletic Bilbaoon. Ensimmäisen Athletic-kauden jälkeen Zarra kutsuttiin armeijaan, jossa hän palveli lähes vuoden ajan Ceutassa. Palattuaan hän johdatti Athleticin Espanjan cupin loppuotteluun, jonka se kuitenkin hävisi. Kaudella 1942–1943 Athletic Bilbao voitti liigamestaruuden ja cupin, jonka loppuottelussa Zarra teki pelin ainoan maalin. Zarra teki kauden aikana 25 ottelussa 25 maalia.
Athletic voitti Espanjan cupin myös 1944 ja 1945. Jälkimmäisellä kaudella Zarra oli ensimmäisen kerran Espanjan liigan paras maalintekijä. Hän oli paras myös kahdella seuraavallakin kaudella ja hänen 33 maaliaan kaudella 1946–1947 sivusi yhden kauden maaliennätystä. Kaudella 1949–1950 Zarra johdatti Athleticin jälleen cup-mestaruuteen tehden loppuottelussa yhden maalin varsinaisella peliajalla ja hattutempun jatkoajalla. Finaalin neljä maalia on edelleen voimassaoleva ennätys. Kaudella 1950–1951 Zarra onnistui tekemään ennätykselliset 38 maalia 30 liigaottelussa. Ennätystä sivusi Real Madridissa pelannut Hugo Sánchez kaudella 1989–1990, mutta vasta Cristiano Ronaldo ohitti sen vuonna 2011. Seuraavan kauden alkupuolella Zarra loukkaantui pahasti ja loppukausi jäi kokonaan väliin. Kaudella 1952–1953 Zarra oli taas pelikunnossa ja hän voitti jälleen 24 maalilla liigan maalikuninkuuden. Zarra pelasi vielä kaksi kautta Athleticissa, mutta hän ei enää saavuttanut entistä tasoaan. Päätettyään lähteä Athleticista, Zarra pelasi vielä kaksi kautta Segunda Divisiónin Indautxussa ja Barakaldossa ennen uransa lopullista päätöstä.
Zarra pelasi uransa aikana Athletic Bilbaossa 354 ottelua, joissa hän teki ennätykselliset 335 maalia. Liigassa hän teki 251 maalia, jonka ohitti vasta Lionel Messi 2014. Sen sijaan 81 maalia Copa del Reyssa on edelleen ennätys. Zarran mukaan nimettiin vuonna 2006 perustettu Zarra-palkinto, joka jaetaan vuosittain Espanjan pääsarjan parhaalle espanjalaiselle maalintekijälle.
Espanjan maajoukkueessa Zarra esiintyi yhteensä 20 maaotteluissa, joissa hän teki 20 maalia. Hän oli mukana maajoukkueessa vuoden 1950 MM-kilpailuissa, joissa Espanja pääsi neljän parhaan joukkoon. Zarra pelasi jokaisessa kuudessa ottelussa tehden neljä maalia, joista yksi oli loppusarjaan pääsyn ratkaisseen Englanti-ottelun ainoa.
Pelaajauran jälkeen Zarra johti urheiluliikettä ja myöhemmin ravintolaa Bilbaossa. Zarra kuoli sydänkohtaukseen 23. helmikuuta 2006.
Jovenel Moïse

Nuoruus ja opiskelu

Jovenel Moïse syntyi vuonna 1968 Trou-du-Nordissa. Hänen isänsä Etienne Moïse oli mekaanikko ja maanviljelijä ja hänen äitinsä Lucia Bruno ompelija. Moïset muuttivat heinäkuussa 1974 Port-au-Princeen, missä Jovenel kävi koulunsa.
Moïse kävi haitilaista yksityistä Quisqueya-yliopistoa, missä hän opiskeli politiikan tutkimusta. Hän muutti vuonna 1996 Port-de-Paix’hen tavoitteenaan kehittää Haitin takamaita.

Liikemiehenä

Moïse perusti Port-de-Paix’ssä ensimmäisen yrityksensä JOMAR Auto Partsin. Samana vuonna hän perusti 10 hehtaarin kokoisen banaanitilan Nord-Ouestin departementtiin. Moïse tajusi pian alueen vesiongelman ja alkoi tutkimaan ratkaisua pulmaan. Hän teki yhteistyötä portauprinceläisen Culligan-nimisen yrityksen kanssa ja aukaisi vuonna 2001 vedenkäsittelylaitoksen, joka jakaa juomavettä Nord-Ouestissä ja Nord-Estissä.
Moïse liittyi vuonna 2004 Nord-Ouestin kauppa- ja teollisuuskamariin, ja hänet valittiin pian kamarin presidentiksi. Hänestä tuli myöhemmin koko Haitin kauppa- ja teollisuuskamarin pääsihteeri, ja vuonna 2007 hän oli perustamassa Haitian Energy Companyä ja vuonna 2012 Agrtirans-yritystä, joka loi Haitin ensimmäisen maatalouden vapaakauppa-alueen. Agritansin avulla luotu Nourribio-projekti on työllistänyt melkein 3 000 ihmistä suoraan.

Nousu presidentiksi

Moïsella ei ollut minkäänlaista poliittista kokemusta, kun Haitin presidentti Michel Martelly valitsi hänet vuonna 2015 perustamansa Haitin Tèt Kale -puolueen presidentti ehdokkaaksi. Moïse lupasi kammpanjassaan tukea Haitin koulutusta, terveydenhuoltoa, energiauudistusta, luoda kestäviä työpaikkoja, suojella ympäristöä ja kehittää maasta ekoturismin ja maatilamatkailun kohdemaan.
Moïse voitti lokakuun 2015 presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen. Toista kierrosta siirrettiin useaan kertaan, kun vastustajat valittivat petoksesta, vaikka kansainväliset tarkkailijat pitivätkin vaaleja reiluina. Useiden peruutusten jälkeen vaalikomissio päätti uusien vaalien järjestämisestä. Marraskuun 2016 vaaleissa Moïse sai jo ensimmäisella kierroksella noin 55 prosenttia äänistä. Lähin vastustaja Jude Célestin jäi 19,5 prosenttiin. Moïse aloitti virkakautensa helmikuussa 2017.
Heikki Simonen

Heikki Simonen (22. huhtikuuta 1902 Alavieska – 16. tammikuuta 1975 Ylivieska) oli suomalainen pienviljelijä/toimitsija ja sosialidemokraattinen poliitikko
Lampinsaari

Lampinsaari on kylä ja taajama Raahen kaupungissa. Taajaman alueella asui vuoden 2011 lopussa 299 asukasta. Kylä kuului aiemmin Vihannin kuntaan, joka liittyi Raahen kaupunkiin vuoden 2013 alussa.
Lampinsaaren alue on kulttuurihistoriallisesti arvokas kokonaisuus, jonka suunnitteli aikoinaan arkkitehti Alhqvist englantilaiseksi puutarhakaupungiksi. Kylän asuntokanta koostuu omakoti-, rivi- ja kerrostaloista.
Kylällä on oma peruskoulu, jossa oppilaita on lukukaudella 2013–2014 yhteensä 78. Lisäksi kylältä löytyy muun muassa päiväkoti, kerhotalo ja maauimala.
Vuosina 1954–1992 Lampinsaarella toimi Outokumpu Oy:n kaivos, joka tuotti sinkkiä, kuparia ja lyijyä. Kaivostoiminnan aikana asukkaita kylällä oli yli 1 000.
HMS Meeanee (1848)

Palvelus

Alukselle päätettiin asentaa John Penn & Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 456 hevosvoimaa mahdollistaen 9,701 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 20. elokuuta 1856 Chathamin telakalta. Tilaus siirrettiin 26. marraskuuta Sheernessiin, missä työt aloitettiin 6. joulukuuta.  Alus valmistui 31. lokakuuta 1857, ja varustaminen saatiin päätökseen syyskuussa 1858. Muutostyöt maksoivat 20 119 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1862 Välimeren laivastoon päällikkönään George Wodehouse. Se poistettiin palveluksesta 1. maaliskuuta 1866 Sheernessissä. Alus lainattiin sotaministeriölle 5. maaliskuuta 1867 sairaalalaivaksi Hongkongiin. Alus otettiin palvelukseen hinattaessa Hongkongiin 30. maaliskuuta - 28. lokakuuta 1868. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1906.
Luise von Mecklenburg-Strelitz

Luise Auguste Wilhelmine Amalie von Mecklenburg-Strelitz (10. maaliskuuta 1776 Hannover – 19. heinäkuuta 1810 Hohenzieritz, Neustrelitz) oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n puoliso. Heidän lapsiaan olivat Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV ja Saksan keisari Vilhelm I.
Luise oli Mecklenburg-Strelitzin herttua Kaarle II:n tytär. Hän meni jouluaattona 1793 naimisiin silloisen Preussin kruununprinssin Fredrik Vilhelmin kanssa, josta tuli 1797 maansa hallitsija. Vuosina 1806–1807 käydyssä tappiollisessa sodassa Ranskaa vastaan kuningatar Luise esiintyi voimakkaasti sodankäynnin tukijana. Vuoden 1807 Tilsitin rauhanneuvotteluiden yhteydessä hän neuvotteli henkilökohtaisesti Napoleonin kanssa miehensä sijasta, ja yritti turhaan saada Magdeburgin palautetuksi Preussille. Seuranneen ranskalaisen miehityksen aikana Luise tuki Karl vom Steinin ja Karl August von Hardenbergin uudistuspolitiikkaa, joka tähtäsi Preussin vahvistamiseen. Hän oleskeli 1807–1809 Königsbergissä ja sen jälkeen Pietarissa, minkä jälkeen vietti viimeiset kuukautensa sairaana miehensä luona Berliinissä. Hän kuoli vieraillessaan isänsä luona Mecklenburgissa.
Isänmaallisena esiintyneestä kuningatar Luisesta tehtiin myöhemmin Preussissa ja Saksassa ihanteellisen naisen vertauskuva. Hänen mukaansa nimettiin 1814 perustettu Louisen ritarikunta ja Saksan monarkistien 1923 perustama Bund Königin Luise -järjestö. Hänen mukaansa nimettiin myös useita Königin Luise -nimisiä paikkoja, kirkkoja ja Saksan laivaston aluksia.
Age of Empires II: The Conquerors

Uudet teknologiat

Archery Range
Thumb Ring (Castle Age): Jousiampujat ampuvat nopeammin ja tähtäävät 100% tarkasti.
Parthian Tactics (Imperial Age): Cavalry Archer: +4 attack, +1 Armor, +2 Pierce Armor, Mangudai: +2 attack Pikemaneja vastaan.
Stable
Bloodlines (Feudal Age): Hevosella, kamelilla ja norsulla istuvat soturit saavat +20% elämäpistettä, Maksaa 150 ruokaa ja 90 kultaa.
Monastery
Herbal Medicine (Castle Age): Yksiköt rakennusten sisällä parantuvat 4x nopeammin.
Heresy (Castle Age): Jos vihollismunkki lumoaa omalle puolelleen jonkun yksikkösi, tämä kuolee, eikä käänny viholliseksi.
Theocracy (Imperial Age): Jos joukko munkkeja lumoaa yhden vihollisyksikön, vain yhden munkin täytyy odottaa lumoamispisteidensä täyttymistä.
Castle
Linnaan lisätty uniikkiteknologioita, joita on jokaisella sivilisaatioilla yksi. Poikkeuksena Gootit, joilla näitä tutkimuksia on kaksi historiastaan johtuen.
Market
Caravan (Castle Age): Kaupparatsut (Trade Cart) ja kauppalaivat (Trade Cog) liikkuvat 2x nopeammin.