google/wiki40b huggingface dataset:
Hyperbelirata

Hyperbelirata eli hyperbolinen rata on taivaanmekaniikassa ja astrodynamiikassa kappaleen rata suuremman massan eli keskuskappaleen, esimerkiksi Auringon ympärillä, kun sen nopeus on pakonopeutta suurempi, toisin sanoen suurempi kuin sen vähintään on oltava, jotta se pystyy pakenemaan keskuskappaleen painovoimakentästä. Tällöin Newtonin gravitaatiolaista seuraa, että kappaleen liikerata on hyperbelin muotoinen. Tällaisen radan eksentrisyys on suurempi kuin yksi.
Paraabeliratojen tavoin kaikki hyperbeliradat ulottuvat äärettömän kauas keskuskappaleesta, ja tällaisella radalla liikkuva kappale joutuu vain kerran keskuskappaleen läheisyyteen. Tässä suhteessa ne eroavat ellipsiradoista, jotka ovat umpinaisia käyriä ja joita pitkin liikkuva kappale päätyy täyden kierroksen tehtyään aina samaan paikkaan. Yksinkertaistetuilla oletuksilla voidaan sanoa, että hyperbelirataa pitkin kulkeva kappale päätyy lopulta äärettömän kauas, ja sen nopeus keskuskappaleen suhteen lähestyy tiettyä raja-arvoa. 
Kun avaruusluotaimen nopeutta lisätään painovoimalingon avulla sen kulkiessa jonkin planeetan ohi, luotaimen liikettä sen ollessa tämän planeetan vaikutuspiirissä voidaan kuvata hyperbeliradalla.

Radiaalinen hyperbelirata

Radiaalinen hyperbelirata on suoraa viivaa pitkin kulkeva jaksoton liikerata, jolla kappaleen nopeus keskuskappaleen suhteen on koko ajan suurempi kuin pakonopeus. Tästä on kaksi tapausta: kappaleet liikkuvat toisiaan kohti tai toisistaan poispäin. Kyseessä on hyperbolinen rata, jolla pikkuakselin puolikas on 0 ja eksentrisyys 1. Vaikka eksentrisyys on 1, kyseessä ei ole paraabelirata.

Relativistinen kahden kappaleen probleema

Yleisen suhteellisuusteorian mukaan kappaleiden liikerata, kun niillä on niin paljon energiaa, että ne pääsevät pakenemaan toistensa gravitaatiokentän ulkopuolelle, ei ole tarkoin hyperbelin muotoinen ja voi poiketa hyperbelistä hyvinkin paljon, jos gravitaatiokenttä on tarpeeksi voimakas. Kuitenkin termiä "hyperbelirata" käytetään yhä kuvaamaan myös tämän tyyppisiä ratoja.
Antoine-Louis Barye

Antoine-Louis Barye (1796–1875) oli ranskalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari, eläinveistotaiteen uranuurtaja, joka vapautui perinnäisestä akateemisklassillisesta eläinkuvien käsittelystä. Barye, François Rude ja Auguste Préault olivat romantiikan kauden kuvanveistäjiä, jotka kuitenkin olivat monella tavalla enemmän realististeja kuin seuraajansa. Baryen villieläintöitä on pidetty pikkutarkan realistisina. Ne ovat yleensä pronssisia ja pienehköjä, ja niissä ilmentyy toisaalta tarkka anatomian ja tekniikan tuntemus, toisaalta romanttisen kiihkeä tyyli. Häntä on pidetty 1800-luvun etevimpänä eläinveistäjänä. Hän yleensä patinoi työnsä taitavasti. Myös Baryen maalauksista ja piirustuksista osa on eläinaiheisia, mutta myös maisema-aiheet ovat niille ominaisia.
Priya Sharma

Cain Dingle

Priya Sharma tapaili Cain Dinglea jonkin aikaa salaa perheeltään. Cain Dingle teki kiusaa Priyan perheelle, esimerkiksi tappoi heidän kissansa ja puhkoi renkaat autosta.

David Metcalfe

Priya alkoi salaa tapailla kaupanpitäjä David Metcalfea, Eric Pollardin poikaa. Suhteensa he pitävät salassa vankilassa istuvan Alician pojalta Jacobilta. Jacob tärveli Priyan auton, David vain puolusteli Jacobia ja Priya suuttuikin Davidille tästä. Jacob lopulta tunnusti tärvelleensä auton.
Somalin niemimaa

Somalin niemimaa sijaitsee Koillis-Afrikassa, Afrikan sarvessa, Etiopian ja Somalian alueella. Niemimaan pinta-ala on noin 750 000 neliökilometriä.
Calais’n viidakko

Calais’n viidakko on ranskalaisen Calais’n kaupungin liepeillä sijaitseva siirtolaisten leiri. Se on hökkelikylä, jossa on tuhansia asukkaita.
Calais’n viidakko on ollut olemassa vuodesta 1999 lähtien. Siirtolaisilla on leirissä baareja, kauppoja ja parturikampaamoja. Leirin asukkaat yrittävät päästä Britanniaan. Joka yö satoja leirin asukkaita yrittää päästä aitojen läpi ja rekan kyytiin, junan katolle tai lauttaan. Euroopan pakolaiskriisin myötä rajavalvonta on kiristynyt ja Britanniaan on hyvin vaikea päästä, joten siirtolaiset jäävät jumiin Calais’n viidakkoon. Leirille tulevat ihmiset eivät usein tiedä, että Britanniaan jatkaminen on vaikeaa. Siirtolaiset haluavat Britanniaan, koska monella on siellä sukulaisia ja ystäviä ja myös koska he uskovat, että Britanniassa on paremmat mahdollisuudet saada työpaikka kuin Ranskassa.
Suurin osa Calais’n viidakon asukkaista on Afrikasta ja Lähi-idästä tulleita nuoria miehiä. Leirissä asuu noin 4 000 asukasta, pääosin lauta- ja pressuhökkeleissä. Leirin asukkaat tulevat toimeen lähinnä lahjoitusten avulla. Lapsiperheille on lahjoitettu asuntovaunuja. Brittiläinen hyväntekeväisyysjärjestö Human Relief Foundation on tukenut leiriä, mutta loppuvuodesta 2015 se totesi, että suurin osa leirin asukkaista on elintasopakolaisia, minkä vuoksi järjestö harkitsee lahjoitusten lopettamista.
Wiborgs Annonce Blad

Wiborgs Annonce Blad oli Viipurissa vuosina 1837–1839, 1842–1844 ja 1848 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Kirjanpainaja Anders Cedervaller julkaisi Wiborgs Annonce Bladia aluksi Sanan Saattaja Wiipurista -lehden liitteenä ja myöhemmin sellaisina vuosina, jolloin Viipurissa ei ilmestynyt varsinaista sanomalehteä. Kerran viikossa ilmestynyt lehti sisälsi vain kuulutuksia ja ilmoituksia etupäässä ruotsiksi, mutta myös kaupungin muilla kielillä.
Annonce Bladin jälkeen Cedervallerit julkaisivat vuodesta 1849 lähtien samankaltaista ilmoituslehteä Tillkännagifvanden ifrån Embets-Myndigheterne i Wiborgs stad (vuodesta 1851 i Wiborgs län). Se lakkasi ilmestymästä vasta vuoden 1883 lopussa.
Tammisto

Kaupallinen keskus

Tammisto–Pakkalan seudusta on kehittynyt 1990-luvulta alkaen seudullinen kaupallinen keskus. Alueen kaupallinen kehitys on perustunut ympärillä asuvaan suureen väestömäärään (10 km säteellä yli 400 000 asukasta), saavutettavuuteen autolla ja siihen, että alue sijaitsee tieliikenteen solmukohdassa, Kehä III:n ja Tuusulanväylän risteysalueen lounaispuolella.
Tammistoon on muodostunut suurmyymälöiden ja erikoisliikkeiden keskittymä erityisesti Tammiston kauppatien (entinen Valimotie) varrelle. Kaupunginosan myymälöitä ovat muun muassa K-Citymarket, Tokmanni ja Lidl, erikoistavaran kauppoja kuten Gigantti, XXL, Bauhaus ja Plantagen, sisäaktiviteettipuisto SuperPark,
Suunto Oy:n pääkonttori ja toimistotaloja. Kirkkotien varrella on Neste Express automaattiasema ja McDonald’s, Tammiston kauppatien varrella Teboilin huoltoasema.

Asutus

Tammistonmäen lounaisrinteellä on sijainnut Rosendalin kartano, josta tuli Tammiston kartano, kun Hankkija osti kartanon 1916. Sen vieressä on ollut Keskusosuusliike Hankkijan laboratoriorakennus.
Alueella on omakotiasutusta Tammimäentiellä ja Kirkkotiellä. 2000-luvulla Tammistoon on rakennettu moderneja kerros- ja rivitaloja Tammistonkadun molemmin puolin; asemakaava perustuu arkkitehtikilpailuun, jonka voitti Arkkitehtitoimisto Hannu Jaakkola. Kaupunginosassa asuu noin 3 400 henkeä (2015).
Tammistossa toimii ainakin kaksi päiväkotia, joista toisen yhteydessä on ykkösluokkaisille Kartanonkosken koulu Tammiston opetuspiste.

Tammiston luonnonsuojelualue

Tammiston luonnonsuojelualue rauhoitettiin 1946. Tämä Vantaan ensimmäinen luonnonsuojelualue on laajuudeltaan 7,4 hehtaaria. Tammistonmäellä kasvaa runsaasti kookkaita tammia, joista alue on saanut nimensä, ja muitakin jalopuita.

Virkistys

Tammistossa on puisto Vantaanjoen rannassa. Alue rajautuu Helsingin keskuspuistoon, jonne pääsee Vantaanjoen yli kävelysiltaa pitkin. Helsingin puolella ovat Haltialan kotieläintila ja Ruutinkoski. Pohjoiseen päin mentäessä pääsee kävelytietä Backaksen kartanolle.
Maininnan ansaitsee myös Tuusulanväylän itäpuolella oleva Keravanjoen ranta, ja joen ylittävä Siltamäen kivisilta, jonka rakentamispäätös tehtiin vuonna 1895. Silta kuuluu osana Helsingin pitäjän liikenteen Helsinkiin yhdistäneeseen vuosisataiseen Kirkonkylän-tiehen.

Liikenne

Tammistonkadulta kulkee busseja Helsinkiin, Tikkurilaan, ja Helsinki-Vantaan lentoasemalle, Tammiston kauppatieltä myös Malmille ja Itäkeskukseen. Tuusulanväylällä on Tammiston pikavuoropysäkki.
Hatful of Hollow

Muuta

Levy-yhtiön osoite on ollut Rough Trade Records, 61–71 Collier Street, London N1 9BE.
LP-levyssä on avautuvat kannet ja sisäkannessa on kuva yhtyeestä. Valokuvaaja on Paul Slattery. Kannen on suunnitellut Morrissey ja layoutin Caryn Gough Ai:ssa.
LP-levyjä on tehty UK:ssa. Siellä jakelusta on huolehtinut The Cartel. LP-levyn kannen valmistaja on Garrod & Lofthouse Ltd.
Esan Kirjapaino

Esan Kirjapaino on Mediatalo ESAn emoyhtiö. Esan Kirjapaino julkaisee kahta tilattavaa sanomalehteä; Etelä-Suomen Sanomia ja Itä-Hämettä. Lisäksi verkkopalvelu ess.fi ja Radio Voima ovat osa Esan Kirjapainon toimintaa. Tytäryhtiö Esan Kaupunkilehdet Oy julkaisee kaupunkilehti Uusi Lahti -lehteä ja Seutuneloset-lehtiä. Kirjapaino ja mediatalo on jo neljännessä polvessa lahtelaisen Kivekkään suvun omistuksessa.
Aikia Aikianpoika

Aikia Aikianpoika (noin 1591–1671 Kemi) oli Kemin Lapissa elänyt saamelainen šamaani ja noita, joka tuomittiin kuolemaan noituudesta. Hänen nimensä esiintyy myös muodossa Aikio Aikionpoika.
Kuusamon Kitkan seudulla asunut Aikia joutui syytteeseen noitumalla tehdystä murhasta. Hän oli noitunut Kemijoen varren talonpojalle Tobias Mordulalle lohionnen, mutta palkka oli jäänyt saamatta. Hän noitui, ja myöhemmin tämä vihamies oli sitten hukkunut. Käräjät pidettiin 8.3.1671 Kuolajärvellä.
Aikia myönsi oikeudessa, että miehen hukkuminen oli johtunut hänen asettamastaan kirouksesta, ja oikeus tuomitsi hänet kuolemaan. Kemissä vangittuna olleen Aikian väitettiin noituneen itsensä hengiltä välttyäkseen tuomion täytäntöönpanolta.
Aikian oikeudenkäynnistä tehdyissä käräjäpöytäkirjoissa kuvattiin myös noitarummun käyttötapoja.
Georgian poliisi

Sisäministeriön hallinnonala

Georgian sisäministeriö jakautuu eri yksiköihin, alueellisiin toimistoihin, valtakunnallisiin yksiköihin ja rajapoliisiin.
Sisäministeriössä yksiköitä on kaikkiaan 21, esimerkiksi keskusrikospoliisi, rikosanalytiikka, informaatioanalytiikka, liikenteenvalvonta ja erikoistehtävien yksiköt. Alueellisia poliisiyksiköitä on kaikkiaan 11.

Liikennepoliisi

Liikennepoliisin tehtäväkuviin kuuluu liikenteenvalvonnan lisäksi myös auttaminen pelastustehtävissä ja rajavalvonnassa. Tbilisin turistialueilla on lisätty käveleviä partioita varsinkin yöaikaan. Partiot on varustettu mm. olkapääkameroilla.

Valtakunnalliset yksiköt

MIA-akatemia
Yksi valtakunnallisista yksiköistä on MIA-akatemia, joka on sisäministeriön alainen oma koulutusorganisaatio. Siellä voi suorittaa korkeakoulu- ja ammattikorkeakoulutasoisia opintoja. MIA-akatemian alaisuuteen kuuluu myös entisen Georgian kommunistisen puolueen arkistojen ylläpito. Poliisikoulu antaa MIA-akatemian alaisuudessa perusvalmiudet poliisiin tehtäviin.
Turvallisuuspoliisi 
Turvallisuuspoliisin toiminta perustuu sopimukseen, joka tehdään 18-27-vuotiaiden armeijakelpoisten henkilöiden kanssa. Turvallisuuspoliisi on vaihtoehto pakolliselle armeijalle. Sopimuskausi on 12 kuukautta ja se velvoittaa 24 tunnin vuoroihin kolmasti viikossa. Kuukausipalkka on 90 GEL (31 €). Turvallisuuspoliisi turvaa muun muassa strategisia kohteita ja henkilöitä Georgiassa. Turvallisuuspoliisilla on oma hälytysnumero 125.
Hälytystoiminta 112
Hälytyskeskustoiminta 112 tarjoaa hätäpuhelinpalvelut Georgiassa. Palvelu toimii myös ilman matkapuhelimessa olevaa SIM-korttia. Numerosta voi hälyttää poliisin lisäksi pelastusapua tai ambulanssin.
Palvelukeskus
Palvelukeskuksen palveluita tarjotaan yhdekssä toimistossa ympäri Georgiaa. Tyypillisiä palveluita on mm autojen rekisteröinnit.

Partioautot

Vuonna 2014 Georgian poliisi juhli 10-vuotispäiväänsä ja sai 160 uutta partioautoa. Uudet yhdysvaltalaiset Ford Interceptor -poliisiautot korvasivat vanhat automallit. Henkilöstö on saanut myös koulutusta Yhdysvalloissa mm. vaarallisten tilanteiden ajotaidoissa. MIA-akatemia on suunnitellut jatkokouluttavansa henkilöstöään lisää Yhdysvalloissa.

Älykamerat

Sisäministeriö on päättänyt 3 000 älykameran hankkimisesta vuonna 2017. Tbilisissä on vain 120 liikennepoliisia, kun liikenteessä olevia autoja on puoli miljoonaa. Moderni teknologia ja älykamerat tulevat avuksi valvomaan mm. punaisten valojen käyttöä. Rikkomus viestitään rikkomuksen tekijöille tekstiviestillä tai sovelluksen avulla. Älykameroihin tallentuvat jatkossa useat rikkeet, kuten keltaisen viivan ylitykset tai ajaminen väärään suuntaan. Älykameroiden tiedot ohjataan automaattisesti poliisin komentokeskukseen. Georgiassa on käytössä autoilijoille pisteysjärjestelmä. Vuosittain autoilija saa sata pistettä, joista vähennetään pisteitä liikennerikkomusten myötä. Automaattinen valvonta ei vähennä pisteitä toistaiseksi.
Suleiman Stalskin piiri

Suleiman Stalskin piiri (ven. Сулейман-Стальский район, Suleiman-Stalski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1929 nimellä Kasumkentin piiri. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1969 runoilija Suleiman Stalskin mukaan. Piirin pinta-ala on 667 neliökilometriä. Asukkaita on 54 600 henkeä (vuonna 2009).
Suleiman Stalskin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoriston reuna-alueella. Pohjoisessa ja koillisessa se rajoittuu Tabasaranin ja Derbentin piireihin, koillisessa ja etelässä Magaramkentin ja Dokuzparan piireihin, lounaassa Kurahin ja lännessä Hivin piireihin.
Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa: Alkadar, Ašaga-Stal, Darkuš-Kazmaljar, Eminhjur, Gereihanovskoje, Hpjuk, Ispik, Juhari-Stal, Kartšag, Kasumkent, Kurkent, Novaja Maka, Orta-Stal, Šihikent, Tsmur ja Ullugatag. Hallinnollinen keskus on Kasumkentin kylä. Kaikkiaan piirissä on 37 asutuskeskusta. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 99,6 % asukkaista on lezgejä.
Kasumkentistä on maantieyhteys Donin Rostovin ja Bakun väliselle M29-valtatielle. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan 187 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Alangolla kasvatetaan viljaa, hedelmiä, vihanneksia ja viinirypäleitä, vuoristossa harjoitetaan karjataloutta ja puutarhanhoitoa. Teollisuuslaitoksista merkittävin on Rytšal-su -kivennäisvettä valmistava tehdas.
Historiallisia nähtävyyksiä ovat Ašaga-Stalin, Juhari-Stalin, Kasumkentin, Njutugin ja Orta-Stalin moskeijat, šeikki Ibrahimin mausoleumi Orta-Stalissa, Njutugin keskiaikainen linnoitustorni, Juhari-Stalin kotiseutumuseo, Suleiman Stalskin kotimuseo Ašaga-Stalissa ja Gasanefendi Alkadarin museo Alkadarissa.
Paikallislehtenä ilmestyy lezginkielinen Kuredin habarar.
M6 Linebacker

Tehtävä

Linebacker on suunniteltu toimimaan osana raskaita panssari- tai mekanisoituja osastoja, tarjoten näille tehokkaan suojan matalalla lentäviä helikoptereita, miehittämättömiä ilma-aluksia ja lentokoneita vastaan. Alustastaan johtuen Linebacker on yhtä liikkumakykyinen ja tarjoaa miehistölleen yhtä hyvän suojan kuin taistelosaston muut ajoneuvot, taistelupanssarivaunut ja rynnäkköpanssarivaunut. Verrattuna edeltäjäänsä, BSFV -malliin (Bradley Stinger Fighting Vehicle) Linebackerin etu on siinä, että ilmatorjuntaohjuksia pystytään ampumaan ilman, että miehistö jalkautuu.
Sony Xperia SP

Muotoilu

Xperia SP:ssä on alumiinikehys ja irroitettava takakansi. Laitteen alareunassa on läpinäkyvä osa, joka toimii antennina. Alareunasta löytyy myös kolme LED-valoa, jotka toimivat ilmoitusvaloina ja vilkkuvat musiikin rytmissä.

Järjestelmäpäivitykset

16. tammikuuta 2014 Sony ilmoitti Twitterissä, että Android 4.3-päivitys saapuu  Xperia SP:lle tammikuun loppupuolella tai helmikuun alussa. Australiasta alkaen päivitystä alettiin jaella 11. helmikuuta. Myöhemmin Sony ilmoitti, että laitteelle ei enää tule Android-päivityksiä.
Eugenie Scott

Eugenie Carol Scott (s. 24. lokakuuta 1945) on yhdysvaltalainen biologinen antropologi. Hän on johtanut vuodesta 1987 National Center for Science Educationia, joka kannattaa evoluution opetusta ja vastustaa kreationismin saattamista kouluihin. Hän on CSICOP:n jäsen.
Scott valmistui luonnontieteen kandidaatiksi ja maisteriksi Wisconsinin yliopistosta Milwaukeesta ja myöhemmin filosofian tohtoriksi Missourin yliopistosta. Hän on ollut pitkään näkyvä hahmo evoluution kannattajien ja kreationistien välisessä kiistassa. Hän on ateisti. Hän on väitellyt muiden muassa Stephen C. Meyerin ja Jason Lislen kanssa.
Knabstrupinhevonen

Knabstrupinhevonen on tanskalainen hevosrotu. Knabstrupinhevonen on peräisin 1800-luvulta. Väriltään hevonen on tiikerinkirjava (erikokoisia ruskeita tai mustia täpliä yleensä valkoisella pohjalla). Kavioissa on myös usein tummia pystyjuovia. Knabstrupinhevosen säkäkorkeus on hevosilla vähintään 148 ja poneilla alle 148 senttimetriä. Knabstrupinhevosen erikoinen väritys sekä sen ystävällinen ja älykäs ilme tekevät siitä myös hyvin suositun sirkushevosen.
Aikoinaan hyvin kuuluisa tanskalainen knabstrupinhevonen polveutuu espanjalaisista hevosista. Rodun synty sijoittui Napoleonin sotaretkien aikoihin, jolloin Flaebe-niminen teurastaja osti täplikkään tamman. Nopeudestaan ja kestävyydestään kuulua tammaa kutsuttiin Flaebehoppeniksi. Flaebehopperin seuraava omistaja Judge Lunn astutti tammansa Frederiksborgoninoreilla. Näin sai alkunsa täplikkäiden hevosten linja, joka nimettiin Lunnin Knabstrup-tilan mukaan. Frederiksborginhevosen ja knabstrupinhevosten runsas risteyttäminen laski puhdasrotuisten knabstrupien määrää.
Ne ovat älykkäitä ja niillä on suuret silmät, leveä rintakehä, vahva ja lihaksikas, melko korkealle kaartuva kaula ja massiivinen pää. Knabstrupinhevoset ovat kevytrakenteisia.
Knabstrupinhevonen soveltuu ratsastukseen, näyttelyihin ja sirkushevoseksi.
Valeri Gazzajev

Ura pelaajana

Gazzajev aloitti jalkapalloilijanuransa kotikaupunkinsa Spartakissa. Spartakin edustusjoukkueessa hän pelasi vuosina 1970–1973 ja 1975 käytyään välissä Donin Rostovin SKA:ssa. Lisäksi Gazzajev edusti pelaajaurallaan Moskovan Lokomotivia (1976–1978), Moskovan Dynamoa (1979–1985) ja Tbilisin Dynamoa (1986). Vuonna 1984 hän voitti Moskovan Dynamossa cup-mestaruuden. Kaikkiaan hän pelasi Neuvostoliiton liigassa 283 ottelua ja teki 89 maalia.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Gazzajev pelasi kahdeksan ottelua ja teki neljä maalia. Neuvostoliiton olympiajoukkueessa hänen saldokseen jäi 11 ottelua ja kaksi maalia. Hän oli voittamassa olympiapronssia 1980 Moskovan kisoissa. Nuorisomaajoukkueissa hän voitti Euroopan-mestaruuden vuosina 1976 ja 1980.

Ura valmentajana

Valmentajaurallaan Gazzajev on valmentanut Moskovan Dynamoa vuosina 1986–1987 ja uudelleen 1991–1993, kasvattajaseuraansa Spartakia, joka eräässä vaiheessa tunnettiin nimellä Spartak-Alanija, vuosina 1989–1991 sekä 1994–1999. Lisäksi hän on valmentanut Venäjän nuorten maajoukkuetta 2001–2002 ja Venäjän maajoukkuetta 2002–2003. TsSKA:ta hän valmensi ensin vuosina 2001–2003 ja uudelleen vuosina 2004–2008. Valmentajana hänen saavutuksiinsa lukeutuvat Venäjän mestaruudet vuosilta 1995, 2003 ja 2005, Venäjän cupin mestaruus 2002 ja 2005, UEFA Cupin voitto 2005. Gazzajeville on myös myönnetty Venäjän federaation ystävyyden ja ensimmäisen asteen urheilun kunniamerkit.
Toukokuussa 2009 Gazzajev allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Ukrainan tuoreen mestarijoukkueen Dynamo Kiovan päävalmentajaksi. Gazzajevin johdolla Dynamo ei kyennyt haastamaan FK Šah’tar Donetskia mestaruuskamppailussa, vaan joukkue jäi liigassa kakkoseksi kuusi pistettä donetskilaisten takana. Lokakuun alussa 2010 Gazzajev erosi tehtävistään Dynamon hävittyä Eurooppa-liigan lohkovaiheessa moldovalaiselle FC Sheriffille. 
Tammikuussa 2011 Gazzajevista tuli FK Alania Vladikavkazin puheenjohtaja.  Marraskuussa 2012 Gazzajev otti hoitaakseen päävalmentajan tehtävät, kun hänen poikansa Vladimir sai potkut.
Kaappari

Kaappari tarkoitti yksityisesti varustettua laivaa tai sen kapteenia, jonka jokin valtio valtuutti valtaamaan vihollisvaltion aluksia. Kaappareita esiintyi varsinkin 1600- ja 1700-lukujen eurooppalaisissa sodissa. Kaapparitoiminta kiellettiin vuonna 1856 Pariisin julistuksella.

Historiaa

Kaapparilaivat purjehtivat kaapparikirjaksi kutsutun lupakirjan turvin. Yleensä kaappari luovutti tietyn osuuden saaliistaan sille valtiolle, jonka suojeluksessa purjehti. Kaapparin suojelijavaltio sai näin ilmaiseksi käyttöönsä sotalaivoja. Toisin kuin oman laivaston ylläpidettävät alukset, kaapparilaivat tuottivat sille tuloja.
Kaapparin ja merirosvon välinen raja oli usein häilyvä. Monet kuuluisat merirosvot, kuten esimerkiksi kapteeni Kidd, olivat entisiä kaappareita. Kaappaustoiminta sodankäynnin yhteydessä kiellettiin Pariisin rauhansopimuksessa 1856.
Myös Ruotsin kruunu jakoi kaapparikirjoja. Tunnetuin ruotsalainen kaappari lienee göteborgilainen Lars Gathenhielm eli ”Gatanin Lasse”, joka rikastui kaappauksilla suuren Pohjan sodan aikoihin.

Viimeiset klassiset kaapparit

Perinteisiä kaapparilaivoja nähtiin usein vielä Napoleonin sotien yhteydessä. Niiden jälkeen Euroopassa vallitsi pitkä suhteellisen rauhallinen kausi, jonka aikana sotalaivastot muuttuivat olennaisesti muun muassa höyrykoneiden käyttööntulon myötä. Tästä syystä kaappareita ei enää tarvittu esimerkiksi Krimin sodassa.
Yhdysvallat jakoi kaapparikirjeitä itsenäisyyssodassaan ja vuoden 1812 sodassa Britanniaa vastaan. Hyvien kokemusten johdosta ja varsinaisten merivoimiensa pienuuden takia Yhdysvallat ei vuonna 1856 allekirjoittanut kaapparitoiminnan kieltävää Pariisin julistusta. Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltiot ottivat kaapparilaivoja palvelukseensa. Viimeisenä niistä antautui kommodori James Waddellin komentama fregatti Shenandoah. Alus jatkoi sotaa melkein puoli vuotta etelävaltioiden kukistumisen jälkeen ja antautui lopulta pakkotilanteessa Englannissa linjalaiva Donegalille, koska Yhdysvalloissa olisi odottanut armotta tuomio merirosvoudesta.

Apuristeilijät kaapparilaivojen perillisinä

Tietynlaisena kaappareiden perillisinä voidaan nähdä apuristeilijät. Apuristeilijät ovat kauppalaivoja, jotka varustetaan sodan tullen sotalaivoiksi asentamalla niihin tykistöä, miinakiskot, torpedoputkia ja niin edelleen. Apuristeilijät toimivat risteilijöiden tapaan valtamerillä hyökäten vihollisen kauppalaivoja ja kuljetusaluksia vastaan sekä suojaamalla omia saattueita. Apuristeilijöiden miehistö ja päällystö kuitenkin yleensä koostuu merisotilaista siviilien sijaan. Ensimmäisen kerran apuristeilijöitä sanan varsinaisessa merkityksessä käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa, ja molemmissa maailmansodissa varsinkin saksalaiset apuristeilijät (Hilfskreuzer) tulivat kuuluisiksi.
Inês de Castro

Inês de Castro (1329-1355) oli Portugalin kruununprinssin, myöhemmän kuningas Pietari I:n rakastettu 1300-luvun puolivälissä. Syntyjään hän oli puoliksi Kastilian, puoliksi Portugalin ylhäisösukuja. Hän saapui Portugaliin serkkunsa, Kastilian prinsessa Constanzen hovinaisena, kun Constanze meni naimisiin Portugalin kruuninprinssin kanssa. Prinssi rakastui kauniiseen hovineitoon. Pedron isä kuningas Alfonso IV lähetytti Ineksen takaisin Kastiliaan, mutta Pedro ei unohtanut häntä. Kuningatar Constanze kuoli pian kolmannen lapsensa syntymn jälkeen vuonna 1345, ja Pedro haetutti Ineksen takaisin Portugaliin.
Vuonna 1355 Pedron isä kuningas Alfonso IV määräsi Inêksen surmattavaksi. Kuninkaaksi noustuaan Pietari rakennutti hautamuistomerkin Inêkselle ja itselleen. Tämä monumentti sijaitsee Alcobaçan luostarissa Keski-Portugalissa.
The Hot Chick

Juoni

Jessica-niminen tyttö varastaa maagiset taikakorvakorut, jotka hän laittaa korviinsa heti ostettuaan ne. Jessican toinen korvakoru putoaa maahan ja erittäin likainen ja köyhä mies löytää korvakorun ja asettaa sen korvaansa. Seuraavana aamuna Jessica herää miehen ruumiissa, mutta missä onkaan Jessican ruumis...? Jessica yrittää uskotella ystävilleen miehen ruumissa olevansa Jessica ja myöhemmin hän pystyykin sen todistamaan. Paras ystävä April auttaa Jessicaa löytämään oman ruumiinsa takaisin ja nimeää Jessican uudelleen Spenceriksi, jotta ihmiset eivät huomasi Jessican kadonneen. Näemme kuinka kahden parhaan kaverin ystävyys vahvistuu entisestään kun April myöntää Spencerille (Jessica) rakastavansa tätä suunnattomasti. Heillä on aikaa vain täyden kuun loppuun asti kunnes taikaa ei voi enää murtaa ja tuolloin Jessica jäisi ikuisesti tuohon iljettävään miehen ruumiiseen.