google/wiki40b huggingface dataset:
Mamdouh Elssbiay

Mamdouh ''Big Ramy'' Elssbiay (s. 16. syyskuuta 1984) on egyptiläinen kehonrakentaja ja IFBB-ammattilainen, joka asuu tällä hetkellä Kuwaitissa. Hän osallistui vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016 Mr. Olympia kisoihin.
Hiekkakupu

Hiekkakupu on höyryveturien kattilan päällä oleva kupumainen hiekkasäiliö, josta lähtevät pyörien väliin päättyvät hiekoitusputket, joilla kiskoille voidaan pudottaa hiekkaa parantamaan pitoa. Raskaassa vaihtotyössä käytetyissä vetureissa oli usein kaksi hiekkakupua. Vanhemmassa kalustossa ja kapearaiteilla järjestelmä toimii painovoimalla. Myöhemmin, kun vetureihin alettiin asentaa paineilmajärjestelmiä, myös hiekoitin siirrettiin toimimaan paineilmalla.  
Alun perin hiekkasäiliöt oli sijoitettu veturin käyntisilltoihin ja hiekkakupuja alettiin asentaa vasta 1870-luvun tienoilla. Muun muassa Suomen Rautatiemuseossa olevan Suomen vanhimman veturin (B1 “Pässi“, Beyer Peacock 1868, 0-4-2st) hiekkasäiliöt ovat käyntisiltojen alapinnassa. Myös nykyaikaisissa sähkö- ja dieselvetureissa hiekkasäiliöt ovat veturin alustassa. Nykyisin hiekkana käytetään säkitettyä hienojakoista rakennushiekkaa.
Jokioisten museorautatiellä  hiekkaa käytetään yleensä sateen jälkeen. Toimivia hiekoituslaitteita on vain kolmessa veturissa eli JR4, JR5 ja LWR6; HKR5:n ja ÄSR1:n loppuun kuluneet hiekoitusputket poistettiin peruskorjauksessa eikä uusia ole toistaiseksi asennettu. Kovjoen museorautatien veturien hiekoituslaitteita ei käytetä, koska rata on mäetön.
Kuningasjätkä

Juoni

Tarina kertoo pojasta ja isästä sijoittuen 1950-luvun itäsuomalaiseen tukkien uiton tapahtumien ympärille. Tarinan keskeinen teema alkaa elokuvan alussa pojan isän ilmoittaessa sairaalan käytävällä: "Nyt sitä Topi ollaan sitte ihan kahestaan." Joulun vieton yhteydessä tieto tulevasta muutosta oli kimmoke tulevan kesän työnhausta tukkijoelle. 
Matka tukkijoelle sisältää upean elokuvan alun maalaisromantiikasta postiauton kyydissä. Mikään ei tämän matkan jälkeen enää tunnu samalta, sillä isän paluu lapsuuden tukkijoelle sisältää haasteita niin työn kuin tukkiporukan kesken. Elokuvan lopun lavatanssit tuovat uuden käänteen niin isän kuin pojankin elämään. Rakkaus astuu Tenhon elämään.
Vetyastatidi

Vetyastatidi (tunnetaan myös nimillä astatiinihydridi, astataani ja astidovety) on vedyn ja astatiinin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa astatiiniatomi on kovalenttisesti sidoksissa vetyatomiin. Sen kemiallinen kaava on AtH.
Yhdiste voi liueta veteen ja muodostaa vetyastatidihappoa, joka on vahva happo. Vetyastatidia on kuitenkin hankala käsitellä, johtuen sen taipumuksesta hajota vedyksi ja astatiiniksi, kuten myös sen voimakkaan radioaktiivisuuden vuoksi, ja astatiinin kaikkien isotooppien ollessa hyvin lyhytikäisiä. Pitkäikäisimmänkin isotoopin puoliintumisaika on vain 8,1 tuntia.
Vetyastatidin kemiallisista ominaisuuksista tiedetään hyvin vähän. Muun muassa astatiinin vaikean saatavuuden ja sen lyhyen puoliintumisajan vuoksi.
Alinen Kokojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,8 metriä mpy.
Hei hulinaa

Jatkosarja

Sarjalle tehtiin vuonna 1989 jatkoa neljän uuden jakson verran nimellä Hui helinää. Sarja oli hyvin samantyyppinen edeltäjänsä kanssa, sillä sen ja Hei hulinaa -sarjan sketsit esitettiin aina samassa studiossa ja ohjelmien rakenne pysyi samanlaisena. Kesällä 1991 molempien sarjojen sketseistä esitettiin vielä tunnin mittainen koostejakso Hoi hölinää.
Hello (lentoyhtiö)

Hello AG (IATA: HW, ICAO: FHE, kutsukoodi: Flyhello) on sveitsiläinen charter-lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Baselissa. Vuonna 2004 toimintansa aloittaneen yhtiön kolme pääliiketoiminta-aluetta ovat charter-lennot, yksittäiset tilauslennot ja wet lease -toiminta. Yhtiö omistaa kuusi lentokonetta ja sen palveluksessa on noin 120 työntekijää.

Laivasto

Yhtiöllä on käytössään kolme kappaletta MD-90-koneita.
Franz Defregger

Franz Defregger, vuodesta 1883 Franz von Defregger, (30. huhtikuuta 1835, Ederhof bei Stronach, Itä-Tiroli, Itävalta – 2. tammikuuta 1921, München, Saksa) oli itävaltalainen historiamaalari ja kansallisromantikko.
Defregger opiskeli taidetta Münchenin taideakatemiassa, josta matkusti Pariisiin. Palattuaan Baijeriin hänestä tuli Karl Theodor von Pilotyn oppilas 1867. Defregger maalasi yleensä kohtauksia tirolilaisen maalaisväestön jokapäiväisestä elämästä ja lähihistorian tapahtumista.
Hallintolaki

Hallintolaki (SDK 434/2003, ruots. förvaltningslag) on Suomen lainsäädännön laki, jonka tarkoituksena on toteuttaa ja edistää hyvää hallintoa sekä oikeusturvaa hallintoasioissa sekä myös edistää hallinnon palvelujen laatua ja tuloksellisuutta. Se on hallinnon toimintaa sääntelevä yleislaki ja koskee kaikkia valtion ja kunnan viranomaisia sekä yksityisiä, jotka hoitavat julkisia hallintotehtäviä. Laki tuli voimaan vuoden 2004 alussa. Se jakaantuu kahteen päälohkoon: hyvän hallinnon perusteisiin ja hallintomenettelyn säännöksiin.
Laki sisältää säännöksiä muun muassa siitä, miten hallintoasioita ratkaistaessa on meneteltävä. Erityisen tarkasti on säännelty sitä, miten viranomaisen on asiaa selvitettävä, miten asianosaista on kuultava ja miten tämän oikeusturva voidaan taata.
Hallintolain lisäksi yksilön oikeusturvaa hallinnossa takaavat perustuslaissa olevat perusoikeuksia koskevat säännökset. Hallinnossa käytettävistä kielistä säädetään kielilaissa.
Vanuatunmonarkki

Levinneisyys

Vanuatunmonarkkia tavataan Vanuatussa. Laji on huonosti tunnettu, mutta se on ilmeisesti melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shikinami (1929)

Palvelus

Alus upotettiin 12. syyskuuta 1944.
Rautaristi

Rautaristi (saks. Eisernes Kreuz) oli korkea saksalainen kunniamerkki, joka perustuu alkuaan Saksalaisen ritarikunnan käyttämään ristitunnukseen.
Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III otti rautaristin käyttöön kunniamerkkinä vuonna 1813. Rautaristi oli poikkeuksellinen kunniamerkki, koska sen myöntämisperusteena ei ollut yhteiskunnallinen asema, kuten usein oli tapana tuohon aikaan, vaan pelkästään taistelussa osoitettu urhoollisuus ja johtamistaito. Rautaristiä on jaettu 1. ja 2. luokan risteinä, ritariristeinä variaatioineen (tammenlehvät, miekat, timantit) sekä rautaristin suurristeinä ja suurristin tähtinä, joita on myönnetty vain muutamia kappaleita hyvin korkeille sodanjohtajille (kuten von Blücher, von Hindenburg ja Göring)

Rautaristin historiaa

Rautaristi oli käytössä vuosina 1813, 1870, 1914 ja 1939 alkaneissa sodissa.  Sitä ei ole jaettu vuoden 1945 jälkeen.
Rautaristiä käytettiin kunniamerkkinä keisari Vilhelm II:n aloitteesta  myös ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Sitä myönnettiin eri luokissaan yli 5,5 miljoonaa kappaletta. Toisen maailmansodan alkaessa rautaristi perustettiin jälleen, ja rautaristejä myönnettiin lukuisissa eri luokissaan useita miljoonia kappaleita. Yksin maavoimissa arvioidaan myönnetyn noin 2,3 miljoonaa toisen luokan rautaristiä ja 300 000  ensimmäisen luokan rautaristiä. Kaiken kaikkiaan toisen luokan rautaristejä myönnettiin noin 3 miljoonaa ja ensimmäisen luokan rautaristejä 450 000. Toisen luokan rautaristin sai 39 naista, ensimmäisen luokan rautaristin sai kaksi, lentokapteeni Hanna Reitsch ja Saksan Punaisen Ristin sisar Elke Grossmann. 
 
Kesäkuussa 1941 perustettiin rautaristin kunniasolki. Se voitiin myöntää henkilölle, jolla jo oli ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit. Solki voitiin myöntää maavoimissa (Heer) palveleville. Vastaavat soljet perustettiin merivoimille 1943 ja ilmavoimille 1944. Kunniasoljella palkittujen nimet kirjattiin Saksan sotavoimien kultaiseen kirjaan. 
Rautaristin esillä pito on nykyisinkin Saksassa sallittua, jos siinä ei näy kiellettyä hakaristiä. Vuonna 1957 otettiin käyttöön vuoden 1813 mallin mukainen tammenlehväkoristeinen rautaristi, johon toisessa maailmansodassa jaetut hakaristillä varustetut rautaristit vaihdettiin. Uusia rautaristejä ei Saksassa myönnetä.

Rautaristin kunniasoljella saaneet suomalaiset

Neljälle suomalaiselle myönnettiin rautaristi kunniasoljella. He olivat sotamarsalkka Gustaf Mannerheim (I ja II luokan rautaristit kunniasolkineen), SS-joukonjohtaja (suom. vast. korpraali) Kalevi Könönen, SS-ampuja (suom. vast. sotamies) Yrjö Pyyhtiä ja Lauri Törni. Könönen ja Pyyhtiä palvelivat suomalaisessa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa

Rautaristi ja Suomen juutalaiset

Kolmelle Suomen armeijassa palvelleelle juutalaiselle myönnettiin rautaristi. Yksi heistä oli lääkintämajuri Leo Skurnik, toinen kapteeni Salomon Klass ja kolmas lottana palvellut Dina Poljakoff. Kaikki tosin kieltäytyivät ottamasta kunnianosoitusta vastaan.
Auran Sinappi

Auran Sinappi on suomalaisen Oy Lunden Ab:n sinappi-tuotemerkki.

Tuotteen historiaa

Auran Sinappia ryhdyttiin valmistamaan maaliskuussa 2003, kun Turun Sinapin valmistus siirtyi Ruotsin Uppsalaan. Oy Lunden Ab, joka oli aiemmin valmistanut Turun Sinappia Unileverin sopimusvalmistajana, halusi jatkaa liiketoimintaansa omalla merkillään.
Lunden Oy:n uusi sinappi sai nimekseen Auran Sinappi. Turussa valmistettavan sinapin säilyttämisen puolesta kehiteltiin kansanliike Pro Sinappi. AC Nielsenin myyntitilastojen perusteella sinapin markkinaosuus vuonna 2006 oli 20 prosenttia. 
Auran sinappi valmistetaan Turun sinappitehtaassa kivimyllytekniikalla.
Tähtipyörä

Tähtipyörä on Vaasassa 1910-luvulla perustettu suomalainen polkupyörävalmistaja. Yritys toimi alun perin nimellä Rautakauppa Osakeyhtiö Teräs, ja se aloitti pyörien valmistuksen vuonna 1912. Vuonna 1980 nimi muutettiin Pohjanpyöräksi, ja vuonna 1987 nykyiseksi Tähtipyöräksi. Sulvalla, Vaasan naapurikunnassa Mustasaaressa toimiva yritys on Helkaman ohella ainut Suomessa pyöriä kokoonpaneva polkupyörävalmistaja Tunturin siirrettyä tuotantonsa ulkomaille. Tähtipyörä pyrkii olemaan suomalainen vaihtoehto Kauko-Idässä valmistetuille halpapyörille, ja se käyttää mahdollisimman paljon kotimaisten alihankintayhtiöiden tuotteita.
Tommy Tuomikoski

Wilfred H. ”Tommy” Tuomikoski (27. huhtikuuta 1907 Quincy, Massachusetts, Yhdysvallat – 29. marraskuuta 1937 Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen muusikko.

Ura

Suomalaisen jazzin alkulaukaukseksi moni on sanonut vuotta 1926, jolloin Helsinkiin saapui amerikanlaiva s/s Andania, jonka laivaorkesteri The Andania Yankees rantautui tilausravintola Royaliin, Oopperakellariin yläkertaan muutaman viikon keikalle. Orkesterin soundi oli jotakin aivan uutta -2-4 -tahteineen ja improvisoituine sooloineen, joita etenkin saksofonisti-klarinetisti Tommy Tuomikoski esitti. Bändiä kävivät ahkerasti kuuntelemassa pääkaupunkiseudun muusikot, mm. Malmsténit, imien ahnaasti vaikutteita amerikansoitosta.
Laivan lähdettyä takaisin länteen, jäi Tuomikoski Suomeen ja liittyi pian uuteen Zamba-orkesteriin, joka aloitti Kaivohuoneella. Tuomikoski oli soitannallisten taitojensa lisäksi myös melkoinen showmies, järjestäen yleisölle myös silmänruokaa omilla tempuillaan mm. kiemurrellen soittonsa tahdissa kuin käärme. Nuoret muusikot jäljittelivät Tuomikosken pukeutumista ja kampausta, jopa matkivat hänen kävelytyyliään. Zambasta Tuomikoski siirtyi saksalaisen jazzviulisti Egula Saritsin johtamaan Embassy Bandiin, jonka vakiosoittopaikkoja olivat Fennia ja Grand.
1930 vuorossa oli siirtyminen Klaus Salmen Ramblersiin, jossa hänen lisäkseen soitti kaksi muuta amerikkalaista, Leo Adamson ja Merle Wilkin. Keväällä 1932 Ramblers levytti monen mielestä ensimmäisen suomalaisen jazzlevyn "Muistan sua, Elaine", jossa kuullaan Tuomikosken lyhyt improvisoitu klarinettisoolo, Adamsonin hoitaessa lauluosuuden. Pääasiassa Ramblers joutui levyttämään vähemmän jazzillista materiaalia mm. Matti Jurvan levyillä, joten "Elainen" kaltaiset Ramblers-tallenteet jäivät vielä 1930-luvulla melko vähiin.
Vuoden 1933 lopulla Tuomikoski siirtyi Dallapén riveihin, antaen oman voimakkaan panoksensa orkesterin musiikillisen suunnan muovautumiseen. Tommy antoi myös opetusta täkäläisille orkestereille ja muusikoille, ja julkaisi vuonna 1934 saksofonin soitto-oppaankin, joka oli vuosikymmenien ajan ainoa suomenkielinen alan oppikirja. Henkilönä Tommy Tuomikoski oli hurmuri ja loistava seuramies, jonka synkkänä puolena oli kuitenkin mieltymys alkoholiin. Tuomikoski saattoi yllättää muut orkesterin jäsenet tulemalla lavalle miltei kantokunnossa hoitaen silti oman soitto-osuutensa moitteettomasti. Orkesterin järjestysmiehet tai muusikot joutuivat liikkumaan Tommyn lapsenvahteina, jotta tämä ei olisi kesken kiertueiden karannut viinan, naisten tai näiden molempien perään. Lopulta orkesterin johtajan Martti Jäppilän mitta täyttyi ja Tuomikoski sai lähteä.
Tuomikoski palasi vuonna 1936 takaisin syntymäkaupunkiinsa Yhdysvaltoihin. Rytmi-lehti kommentoi asiaa lyhyesti: "Yllätysmiehenä kuten aina hän otti ja lähti puhumatta mitään. Tuomikosken lähettämistä kirjeistä saa kuitenkin sen käsityksen, että hänellä olisi jälleen aikomus palata Suomeen. Kuten tiedämme, ei Tommysta ja hänen suunnitelmistaan voi koskaan olla varma." Hän kuoli Yhdysvalloissa seuraavana vuonna sairastuttuaan äkillisesti.
Julius Lehtonen

Julius Emanuel Lehtonen (20. huhtikuuta, 1888, Sund – 21. toukokuuta, 1968) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat talonomistaja, poliisikomisaari Karl Lehtonen ja Julia Sundman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Hjördis Aina Wiikin kanssa.

Opinnot

Hän kävi neljä luokkaa Maarianhaminan ruotsalaista yhteislyseota ja Turun ruotsalaista kauppaopistoa.

Jääkäriaika

Lehtonen toimi konttoristina Crichton & Co:n palveluksessa Turussa kun Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. maaliskuuta, 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 31. elokuuta, 1915 myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet edelleen siirrettiin 3. komppaniaan 6. marraskuuta, 1915. Pataljoonan täydennysjoukkoon hänet siirrettiin 1. maaliskuuta, 1916, ja takaisin 3. komppaniaan 21. elokuuta, 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän hoiti 3. komppanian muonitusaliupseerin tehtäviä rintamantakaisessa palveluksessa Libaussa vuonna 1917.

Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 luutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan muonitusupseeriksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Kämärällä ja Viipurissa.
Kenties näkyvimpänä kunnianosoituksena toiminnastaan koko Suomen sisällissodan aikana, Lehtonen määrättiin jäseneksi kolmimiehiseen jääkäreiden lipunkantopartioon Helsingissä valkoisten joukkojen voitonparaatissa 16. toukokuuta, 1918, yhdessä jääkärivänrikki Martin Petterssonin ja jääkärivänrikki Einar Hackzellin (myöhemmin jääkäriluutnantti Hakasalo) kanssa, perässään marssineen "15.000 mieheen nousevan armeijan" kärjessä.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän palveli 5. kesäkuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmentissä ja sijoitettiin 5. komppanian päälliköksi. Hän hoiti 1. marraskuuta - 13. joulukuuta, 1920, välisen ajan pataljoonankomentajan tehtäviä. Armeijasta hän erosi 10. kesäkuuta, 1921, ja siirtyi 1. heinäkuuta, 1921, kirjanpitäjäksi Wahl R co:n puutavaraliikkeeseen Viipurin, missä tehtävässä toimi 1. joulukuuta, 1930, saakka. Hän toimi samalla Viipurin suojeluskuntalaivueen koulutusupseerina ja 1. kesäkuuta, 1929 - 20. lokakuuta, 1931, välisen ajan laivuepäällikön apulaisena. Hän on ollut vuosina 1931 - 1934 Jääkärikodin isännöitsijänä Kuolemajärvellä ja vuonna 1935 toiminut liikemiehenä sekä vuodesta 1936 alkaen Alkoholiliike oy:n palveluksessa Viipurissa.
Frankensteinin morsian

Juoni

Elokuva alkaa siitä, mihin edellinen osa jäi. Frankensteinin hirviö ei kuollut tuulimyllyn palossa vaan pakeni. Hirviö harhailee metsässä ja herättää kauhua, kunnes saa ystävän sokeasta miehestä, joka opettaa hänet puhumaan. Siitä huolimatta hirviö ei saa hyväksyntää ihmisiltä.
Samaan aikaan Henry Frankensteinin (Colin Clive) luokse saapuu omaperäinen tohtori Pretorius (Ernest Thesiger), joka pyytää Frankensteinia jakamaan tietonsa elämän luomisesta. Tähän Frankenstein ei kuitenkaan suostu.
Sattumalta Pretorius tapaa hirviön mausoleumissa ja lupaa rakentaa hirviölle morsiamen. Siihen hän tarvitsee kuitenkin Frankensteinin apua ja käyttää hirviötä suostuttelukeinona. Hirviö kaappaa Frankensteinin puolison (Valerie Hobson) ja Frankenstein ei voi muuta kuin auttaa Pretoriusta luomaan morsiamen hirviölle.
Kattona tähtitaivas

Juoni

Jenna (Josefine Mattsson) on seitsemännellä luokalla. Kuten kuka tahansa normaali teini-ikäinen, hän on huolissaan rintojensa koosta, miksei hän ole niin suosittu kuin Ullis, ja miten hän saa Sakken sydämen itselleen. Kun Jennan äidille todettiin syöpä, tämän kunnon heikettyä täytyy Jennan ja hänen äitinsä muuttamaan Jennan isoäidin luokse asumaan. Jenna ei pidä isoäidistä alkuunkaan, ja yrittää jatkuvasti päästä muuttamaan täältä pois. Jennan isoäiti asuu Ulliksen naapurissa, joka elää alkoholistiäitinsä kanssa. Ystävyys kasvaa Jennan ja Ulliksen välille, kun he molemmat huomaavat, että heidän molempien äideillä on taistelu edessään. Loppujen lopuksi Jennan äiti kuolee sairaalassa.
Kattona tähtitaivas kertoo vaikeudesta erota rakkaastaan, kun tämä kuolee, mutta elokuva kertoo myös ystävyydestä, itsensä löytämisestä, ja selviytymisestä.
Gerardo Torrado

Ura

Torrado teki ensiesiintymisensä Club Universidad Nacionalissa vuonna 1997, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Sieltä hän siirtyi espanjalaiseen Tenerifeen yhdeksi kaudeksi. Kaudeksi 2002–2003 Torrado siirtyi Poli Ejidon kautta Sevillaan, jossa hän pelasi 2½-kauden aikana 40 ottelua.
Vuonna 2004 hän teki sopimuksen Racing Santanderin kanssa. Hän nousi kauden aikana kannattajien yhdeksi suosikeista, mutta ajauduttuaan pieniin ongelmiin valmentajan kanssa hänen peliaikansa jäi hyvin rajalliseksi.
Torrado palasi kotimaahansa kesällä 2005 ja siirtyi Cruz Azuliin. Hän teki ensiesiintymisensä Monarcas Morelia vastaan, jossa hän teki myös kaksi maalia. Cruz Azul voitti lopulta ottelun hänen maaleillaan 2–0. Hän nousi nopeasti yhdeksi joukkueen luottopelaajista ja toimi myöhemmin myös joukkueen kapteenina.
Saksan MM-kilpailuissa 2006 Torrado pelasi kolmessa Meksikon neljästä ottelusta.
Alberta Falck

Alberta Falck (25. elokuuta 1849 Kaarina – 3. huhtikuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija joka käytti nimimerkkiä Dagny.
Pas de scandale

Juoni

Merkittävä liikemies Grégoire Jeancourt (Fabrice Luchini) vapautuu vankilasta, jonne hän oli joutunut talousrikoksesta. Hän palaa kotiin vaimonsa Agnèsin (Isabelle Huppert) ja lastensa luokse, mutta perhe ja ystävät hämmentyvät Grégoiren täysin muuttuneen persoonan vuoksi.

Tuotanto

Pas de scandale kuvattiin Pariisissa ja Arrasissa 4 960 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Ciné B, France 3 Cinéma ja IMA Films.

Julkaisu ja vastaanotto

Pas de scandale sai ensi-iltansa Italiassa, Venetsian elokuvajuhlilla 5. syyskuuta 1999. Elokuva kiersi lisäksi useita muita elokuvajuhlia, kuten vuoden 1999 Toronton elokuvajuhlat Kanadassa. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 20. lokakuuta 1999 ja oli Pathé Distributionin teatterilevittämä. Pas de scandale keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 279 833 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton.
Pas de scandale julkaistiin Ranskassa DVD:lle 31. lokakuuta 2000.
Neitsyt Marian kuolonuneen nukkuminen (kirja)

Teos

Transitus Mariae on kirjoitettu latinaksi 400-500-lukujen taitteessa, mutta se perustuu varhaisempaan traditioon, jonka ajoituksesta tutkijoilla ei ole yksimielisyyttä. Kertomuksessa on piirteitä, joiden perusteella sen kantamuoto voisi olla mahdollisesti 100-luvulta. Teksti edustaa niin sanottua "palmunlehvätraditiota". Marialle ilmestyy arkkienkeli Gabriel, joka tuo mukanaan palmunoksan ja ilmoittaa, että Maria otetaan taivaaseen kolmen päivän kuluttua.
Chamonix

Talviurheilukeskus

Chamonix’n talviurheilukeskuksessa on hoidettuja rinteitä 170 kilometriä, ja hissillä pääsee 3 824 metrin korkeuteen. Aiguille du Midin asemalta alkaa yksi maailman kuuluisimmista off-piste-reiteistä, Vallée Blanche, joka on korkeuseroltaan 2 800 metriä.
Käärmekala

Akvaariossa

Käärmekalaa voidaan myös pitää akvaariossa. Useimmat akvaariossa pidetyt yksilöt on pyydystetty luonnosta, sillä lajia on vain harvoin saatu lisääntymään vankeudessa.

Elinympäristö ja levinneisyys

Laji elää makeassa- ja murtovedessä. Se viihtyy parhaiten veden lämpötilan ollessa trooppinen. Laji on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton luokituksessa silmälläpidettävä. Käärmekalan levinneisyys käsittää Lounais- ja Länsi-Afrikan.
Apinan tarina

Juoni

Tarinan maailmassa elää kaksi erilaista apinayhdyskuntaa, ihmisen kaltaiset totiset puurtajat maan pinnalla ja huolettomat apinat puiden oksilla. Apinapentu Kom uskaltautuu laskeutumaan puusta ja lähtee ihmettelemään maanpinnan asukkaiden touhuja.
Handknattleiksfélag Kópavogs

Handknattleiksfélag Kópavogs tai HK Kópavogur on urheiluseura Kópavogurin kaupungista. Seuran jalkapallojaosto pelaa vuonna 2019 Islannin  korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildssa. Kotiottelunsa jalkapallojaosto pelaa Kórinnissa, jolle mahtuu 1 452 katsojaa. Käsipallojaosto pelasi vuonna 2018 Islannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Islannin mestaruuden se voitti käsipallossa vuonna 2012.
Saija (Salla)

Saija on kylä Sallassa lähellä Savukosken rajaa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Sallan kirkonkylältä pohjoiseen. Vuonna 2001 kylässä oli noin 80 taloutta ja 150 asukasta.

Historia

Saija on ollut metsäsaamelaisten aluetta esihistorian aikana. Saijan Särkiaavalta on jopa löytynyt maailman vanhin suksi, arviolta jopa 5 200 vuotta vanha. 
Ensimmäinen vakituinen asukas kylällä on ollut Tuomas Saija, joka on tullut perheineen Tenniöjärveltä. Maanviljely on alkanut 1700-luvulla. Verotus on ollut molemmilta puolilta, milloin Ruotsista, milloin Venäjältä. Ruotsi myönsi kuitenkin verovapauden edellytyksellä, että vartioidaan Venäjän suuntaa. Myös saamelaisten kanssa oli kahnauksia kalastuksen ja majavanpyynnin osalta. Viimeiset euroopanmajavat katosivat 1800-luvun aikana. Metsäpeuran pyynti päättyi samoihin aikoihin, mutta kyläläiset siirtyivät poronhoitoon. Kylän kasvaessa suomen kieli tuli valtakieleksi. Metsätalous tuli hakkuina 1900-luvun alkuvuosina kuvaan mukaan. Saijaan muodostui vahva työväenliike, ja monet paikalliset kävivät Muurmannin legioonassa. Vuoden 1922 läskikapina näkyi vahvasti kylässä.

Talvisota

Osasto Suoranta eteni talvisodan aikana jo Neuvostoliiton haltuunsa ottaman Saijaan, mihin rintama pysähtyi. Osa kyläläisistä evakuoitiin, ja suomalaiset polttivat kylän, ettei vihollinen hyötyisi.

Jatkosota

Kesällä 1942 Tenniöjoen pukkisilta räjytettiin.

Lapin sota

Saksalaiset polttivat Saijan toistamiseen vetäytymisvaiheessa.
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)

Keskittäminen

Rykmentti keskitettiin 19. divisioonan mukana Kiteelle, josta se aloitti hyökkäyksensä kohti Laatokkaa 10. heinäkuuta 1941.

Lakkauttaminen

Rykmentti lakkautettiin 26. tammikuuta 1942.