google/wiki40b huggingface dataset:
Buck Rogers

Buck Rogers on kuvitteellinen yhdysvaltalainen avaruusopperahahmo, jonka Philip Francis Nowlan loi novellissaan Armageddon 2419 A.D., ja joka julkaistiin Amazing Stories -lehden elokuun 1928 numerossa. Tarina sovitettiin sarjakuvaan, jonka piirtäjäksi tuli Dick Calkins.
Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran sanomalehdessä 7. tammikuuta 1929 ja ilmestyi yhtäjaksoisesti vuoteen 1967 saakka. Suomessa sitä julkaisi ainakin Maaseudun Tulevaisuus. Myöhemmin Buck Rogersiin hahmoon tehtiin muutoksia, kun se esiintyi elokuvissa ja sarjakuvissa. Sankarin nimi esimerkiksi muutettiin Anthonysta Buckiksi ja tarinassa esiintyviä vuosilukuja muutettiin.
Buck Rogersin seikkailut sarjakuvissa, elokuvissa, radiossa ja televisiossa muuttuivat tärkeäksi osaksi amerikkalaista populaarikulttuuria. Suosittu ilmiö esiintyi rinnan 1900-luvun avaruusteknologian kehityksen kanssa ja esitteli amerikkalaisille ulkoavaruutta tuttuna seikkailuympäristönä.
Buck Rogers toi avaruusseikkailujen teeman suositummaksi mediassa seuraten tässä sellaisten kirjallisten pioneerien kuin Jules Vernen, H. G. Wellsin ja Edgar Rice Burroughsin jalanjälkiä.

Elokuva ja televisiosarja

Vuonna 1979 valmistui Daniel Hallerin ohjaama elokuva Avaruusseikkailija Buck Rogers (engl. Buck Rogers in the 25th Century) sekä samanniminen televisiosarja, joissa kapteeni Buck Rogersia esitti Gil Gerard. Alun perin televisioon tehty elokuva laskettiin myös elokuvateatterilevitykseen. Elokuva oli samalla televisiosarjan pilottijakso.
Televisiosarjaa tehtiin vuosina 1979-1981 kaksi kautta, kaikkiaan 37 jaksoa. Ensimmäinen tuotantokausi, joka käsittää 24 jaksoa, on julkaistu Suomessa kuuden DVD:n boksina, yhteiskestoltaan noin 18 tuntia.
Elokuvassa ja televisiosarjassa Buck Rogers on 1900-luvun astronautti, joka herää vuoden 2491 maailmaan. Aina ohjelman alussa kuultava kertojan ääni taustoittaa seuraavaa: "Vuonna 1987 Nasa laukaisi viimeisen USA:n kaukoavaruusluotaimen. Onnettomuus sinkosi Ranger 3:n ja kapteeni William "Buck" Rogersin syrjään lentoradaltaan. Rogersin elintoiminnot pysähtyivät, kunnes alus palasi Maahan 500 vuotta myöhemmin."
Yhdessä Avaruusetsintävoimien nuoren everstin Wilma Deeringin (Erin Gray) kanssa Buck Rogers joutuu "huikeisiin mittelöihin mielikuvituksellisten vastustajiensa kanssa".
Televisiosarjassa on runsaasti myös komediallisia aineksia. DVD-julkaisun takakannessa todetaan: "Buck Rogers in the 25th Century -sarjassa on kaikkea: mahtavia avaruustaisteluja ja hulvatonta komediaa. Muistathan Twiki-robotin sekä Erin Grayn, avaruuden epäilemättä kauneimman naisen?"

Sarjakuva-albumi

Suomeksi on julkaistu elokuvaan perustuva sarjakuva-albumi Buck Rogers (Kustannus Oy Semic, 1980). Tarinan on elokuvan pohjalta mukaillut Paul S. Newman, ja piirrosjäljestä vastaavat Frank Bolle, A. McWilliams ja Jose Delbo. Sarjakuva-albumissa on 64 sivua.
Muinaisindoarjalaiset kielet

Muinaisindoarjalaiset kielet ovat lingvistisesti ja kulttuurihistoriallisesti tärkeimmät intialaiset kielet. Muinaisindoarjalaisia kieliä on tapana kutsua nimellä sanskrit. Tämä on kuitenkin hieman epätarkka ilmaisu, sillä oikeastaan verbaaliadjektiivi संस्कृत (saṃskṛta- 'kokoonpantu; hienostunut') viittaa varsinkin grammaatikko Pāṇinin 400-300 -lukujen vaihteessa kuvaamaan ja kuvauksellaan vakioimaan klassilliseen sanskritiin. Näin ollen sanskrit kontrastoituu spontaaniin, puhekieliseen prākritiin (प्राकृत, prākṛta- 'ensiksi tehty; luonnollinen'). Esiklassillista sanskritia edeltäneen Veda-kirjallisuuden kielenparsi poikkeaa tästä rakenteeltaan samantapaisesti kuin homeerinen kieli poikkeaa klassillisesta, attikalaisesta kreikasta. Niinpä on myös tapana puhua muinaisindoarjasta Veda-kirjojen kieleen vittattaessa. Toisaalta muinaisindoarjaan on tapana sisällyttää myös kaikki keski-indoarjalaisia kieliä edeltävät kielenparret, jolloin myös klassillinen sanskrit sisällytetään indoarjalaisiin muinaiskieliin. Terminologia ei ole siis täysin vakiintunutta.
Oili Mäki

Olga "Oili" Mäki (oik. Tirkkonen, o.s. Muru, 10. toukokuuta 1925 Oritselkä, Mantsinsaari, Laatokka – 25. elokuuta 2011) oli taiteilija ja professori. Hänen vanhempansa olivat Nikita Vasiljev Muru ja Pelagia Vasiljeva, joiden nuorin tytär Olga on.
Mäki kirjoitti ylioppilaaksi 1948 ja opiskeli kirjastotietoa, kaupallisia aineita ja taidetta Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hän suoritti opintoja Helsingin yliopistossa, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän opiskeli myös psykologiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa.
Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1973, Urho Kekkosen myöntämä professorin arvonimi vuonna 1978 ja Lausannen yliopiston taideakatemian jäsenyys 1982.
Mäki teki 24 kirjaa, tekstiilejä 26 kirkkoon, alttaritaulut 14 kirkkoon. Hän piti kymmeniä kotimaisia ja kansainvälisiä näyttelyitä.

Ura

Mäen Genevessä 1970-luvun alussa pitämä näyttely oli hänen uransa käännekohta. Näyttely oli menestys, ja hän sai sitä kautta suojelijoita Geneven suurlähetystöstä ja merkittäviltä suomalaisilta sijoittajilta. Teos Maailmojen synty herätti ihastusta mutta myös skandaalinkäryä, sanoi Geneven suurlähettiläs Klaus Sahlgren onnittelupuheessaan Oili Mäen juhlissa vuonna 2010.

Oili Mäki -säätiö

Oili Mäki -säätiön omistamat taiteilijakoti, kutomo, galleriamuseo, tapahtumien pitopaikka ja kahvila ovat sijainneet vuodesta 1967 alkaen Espoon Laajalahdessa (nykyisin alue luetaan Pohjois-Tapiolaan). Museossa on esillä taiteilijan omaa tuotantoa 30 vuoden ajalta: kuvakudoksia, alttaritauluja, maalauksia ja ryijyjä. Museogalleriassa on lisäksi pidetty erilaisia tilaisuuksia kuten seminaareja, konsertteja ja runomatineoita. Taiteilijan kuoleman jälkeen museon tontti purkukuntoisine rakennuksineen joutui myyntiin ja kaikki rakennukset purettiin talvella 2018.
Demokraattinen puolue (Serbia)

Demokraattinen puolue (serb. Демократска странка, Demokratska stranka, lyh. DS) on keskustavasemmistolainen, sosiaalidemokraattinen puolue Serbiassa. Se on sosialistisen internationaalin konsultoiva jäsen ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen tarkkailijajäsen.
Puolue perustettiin 1919 Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan perustamisen jälkeen. Itsenäinen radikaalipuolue yhdistyi Kroatian ja Slovenian puolueiden kanssa muodostaen sosiaaliliberaalin Demokraattisen puolueen. Puolueen johdossa oli Ljubomir Davidović, joka oli parlamentin puhemies ja Belgradin pormestari. Puolue sai ensimmäisissä vaaleissa 1920 eniten ääniä ja osallistui hallituksiin aina vuoteen 1929 asti, jolloin kuningas Aleksanteri I kumosi perustuslain ja keskitti vallan itselleen nimeten samalla maansa eteläslaavien mukaan Jugoslaviaksi.
Natsi-Saksan miehittäessä Jugoslavian 1941 pääosa puolueen johdosta pakeni Britanniaan. Puolueen maahan jääneet kannattajat taistelivat sekä monarkistisen serbijärjestön četnikkien että kommunististen partisaanien riveissä. Vuonna 1945 Demokraattinen puolue boikotoi kommunistien järjestämiä vaaleja. Voittamiensa vaalien jälkeen kommunistien johtaja Tito kielsi Demokraattisen puolueen. Sen jäsenet joutuivat pidätetyiksi ja monet tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin.
Demokraattinen puolue perustettiin uudelleen 1990. Mukana oli sekä muutamia entisiä 1940-luvulla toimineita jäseniä että uutta sukupolvea. Dragoljub Mićunović valittiin ensimmäiseksi puoluejohtajaksi. Puolue osallistui ensimmäisiin hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin samana vuonna, ja sai joulukuun 1990 vaaleissa seitsemän paikka.
Puolueen toinen johtaja oli tammikuun 1994 kokouksessa valittu Zoran Đinđić. Hänet valittiin helmikuussa 1997 Belgradin johtoon yli kolmen kuukauden mielenosoitusmarssien jälkeen Slobodan Miloševićin järjestämää vaalivilppiä vastaan.
Miloševićin hallinto kaatui vuonna 2000 satojen tuhansien osallistujien protestien jälkeen. Niiden jälkeen Demokraattinen puolue oli 64,7 % äänistä saaneen Serbian demokraattisen opposition (Демократска опозиција Cрбије, ДОС; DOS) suurin jäsen. Pääministerinä toiminut Zoran Đinđić salamurhattiin maaliskuussa 2003. Välittömästi sen jälkeen hallitus aloitti operaatio Sabljan ja julisti maan hätätilaan.
Boris Tadić valittiin Demokraattisen puolueen uudeksi johtajaksi 2004. Hän asettui ehdolle saman vuoden presidentinvaaliin, jonka voitti samoin kuin 2008. Vuoden 2007 Serbian parlamentin eli kansalliskokouksen vaaleissa DS sai 22,71 % äänistä ja 64 paikkaa 250:stä.
Halvdan Musta

Halvdan Musta (muinaisnorjaksi Halfdanr Svarti) oli 800-luvulla elänyt norjalainen päällikkö ja Vestfoldin lääninherra sekä Norjan ensimmäisen kuninkaan Harald Kaunotukan isä. Halvdania koskevat tiedot ovat peräisin saagoista ja legendoista ja osin ristiriitaisia. Tarinoiden mukaan Halvdan Musta kuului tarunomaiseen Ynglinga-suvun norjalaiseen haaraan.
Google Analytics

Google Analytics on ilmainen verkkosivujen kävijäseurantaan tarkoitettu tietokoneohjelma, jota käytetään WWW-selaimen välityksellä. Ohjelma saa verkkosivun kävijästä tietoa, kun kävijän selain suorittaa Javascript-komentosarjan, joka haetaan Googlen palvelimelta verkkosivun lähdekoodiin sisältyvällä lyhyehköllä kutsulla. Kävijöistä kerätyt tiedot tallennetaan Googlen palvelimelle, josta niistä koottuja tilastoja voidaan tutkia Analytics-ohjelmaan kirjautumalla.
Google Analytics ei anna tietoa niistä kävijöistä, jotka ovat kytkeneet Javascriptin pois käytöstä WWW-selaimensa asetuksissa. Tämän vuoksi se ei kerro kävijöiden määrää yhtä luotettavasti kuin sellaiset kävijäseurantaohjelmat, jotka tallentavat tietoja lokitiedostoon eivätkä nojaudu Javascriptiin.

Sertifiointi

Google Analyticsin hallitsemisen osoittamiseen on tarjolla kahta sertifikaattia. Google Analytics Authorized Consultant -ohjelma (GAAC) on tarkoitettu yrityksille ja Google Analytics Individual Qualification (GAIQ) yksityisille henkilöille.
Suomen tieteellinen kirjastoseura

Suomen tieteellinen kirjastoseura (STKS) on kirjasto- ja tietopalvelun asiantuntijayhdistys. Sen jäseninä on ennen kaikkea korkeakoulu- ja tutkimuskirjastojen kirjastoammattilaisia.
STKS järjestää kirjastoalan tiedotusta ja koulutusta sekä edistää kirjasto- ja tietopalvelualan tutkimusta. Pääosa seuran toiminnasta tapahtuu työryhmissä, joita ovat esimerkiksi informaatiolukutaidon, kirjastojuridiikan, taidekirjastojen ja tietoaineistojen erityiskysymysten työryhmät.
Seura julkaisee Signum-lehteä.
Seuralla on jäseniä noin 700. Seura on perustettu vuonna 1929, ja se on mm. IFLAn (International Federation of Library Associations and Institutions), LIBERin (Ligue des Bibliothèques Européennes de Recherche - Association of European Research Libraries) ja EBLIDAn (European Bureau of Library, Information and Documentation Associations) jäsenjärjestö.
Tähden ydinsynteesi

Tähden ydinsynteesi eli tähden nukleosynteesi on yleisnimitys tähdissä tapahtuville ydinprosesseille, joissa kevyistä alkuaineista syntyy raskaampia alkuaineita. Auringossa vedyn fuusio heliumiksi on tärkein tällainen reaktio ja se vastaa myös suurinta osaa Auringon energiantuotannosta. Tämä reaktio tarvitsee vähintään kolmen miljoonan kelvinin lämpötilan. Muut tähtien elinaikana tapahtuvat ydinreaktiot tuottavat alkuaineita aina rautaan asti. Tähden räjähtäessä neutronisieppaus tuottaa alkuaineita aina tinaan asti, ja raskaampia muut sieppaukset.

Historiaa

Vuonna 1920 Arthur Eddington esitti Francis Astonin tutkimusten pohjalta, että tähdet tuottavat energiansa ydinfuusiolla. Kahdeksan vuotta myöhemmin George Gamow laski Gamowin tekijän, kvanttimekaanisen kaavan, jonka mukaan kahden atomin joutuessa tarpeeksi lähekkäin vahva ydinvoima voittaisi Coulombin vallin. Myöhemmin Gamowin tekijää käyttivät Robert Atkinson, Fritz Houtermans, Edward Teller ja Gamow itse laskiessaan tähtien ydinreaktioiden reaktionopeutta.
"Energy production in stars"-julkaisussa vuonna 1939 Hans Bethe tutki mahdollisia vedyn fuusioreaktioita. Hän uskoi protoni-protoni-ketjun olevan Auringon massaisten ja pienempien tähtien tärkein energiaa tuottava reaktio, ja hiilisyklin olevan suurempien tähtien tärkein reaktio. Nämä reaktiot kattavat pääosan tähden energiantuotannosta ja sitä kautta niiden kuumuudesta, mutta eivät selitä raskaampien alkuaineiden syntyä. Vuonna 1946 Fred Hoyle esitti, että erittäin kuumien ydinten joukko voisi yhtyä raudaksi. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän julkaisi teorian tähtien nukleosynteesistä, jossa syntyy alkuaineita hiilestä rautaan asti.
Hoylen teoriaa kehiteltiin ja se johti vuonna 1957 kehuttuun "Synthesis of elements in stars"-julkaisuun (Geoffrey Burbidge, Margaret Burbidge, William Fowler, Fred Hoyle, kyseistä julkaisua kutsutaan myös nimien perusteella B²FH). Alastair Cameron ja Donald Clayton kehittivät teoriaa edelleen ja Cameron kehitti myös oman teoriansa. Clayton laski ensimmäisenä s-prosessin ja r-prosessin, piin palamisen rautaryhmän alkuaineiksi ja määritti alkuaineiden ikiä. 1970-luvulla nukleosynteesin tutkimus laajeni.
Duroplast

Duroplast, tunnetaan myös nimellä trabiplast on lämmöstä kovettuva komposiittimuovi, Formican ja Bakeliitin lähisukulainen. Se on hartsimuovia, joka on vahvistettu kuiduilla (joko puuvilla tai villa), mikä tekee siitä lasikuidun tapaista lujitemuovia.

Ominaisuudet

Duroplast on kevyttä ja vahvaa. Sitä valmistettiin puuvillajätteistä ja fenolihartsista.

Käyttökohteet

Duroplastia käytettiin Itä-Saksassa VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickaun toimesta vuodesta 1955 vuoteen 1990 Trabantin ja muiden autojen valmistuksessa. Siitä valmistettiin myös matkalaukkuja.
Peire Vidal

Peire Vidal oli keskiajan trubaduuri. Hän syntyi Toulousessa, mutta vaikutti uransa aikana laajalla alueella. Hänen elinvuosistaan ei ole tarkkaa tietoa; aktiivisuutta oli 1100-luvun lopussa ja 1200-luvun alussa.
Vidalilta on säilynyt kymmeniä runoja, joista kolmeentoista myös melodiat.
Mauri Kajas

Arvi Mauri Kai Kajas, sukunimi aik. Mäkinen, käytti kirjailijanimeä Mauri Kajas (23. syyskuuta 1894 Tampere – 27. marraskuuta 1976 Turku) oli suomalainen kirjailija.

Henkilöhistoria

Kajaksen vanhemmat olivat Kalle Mauri Mäkinen (Korpela) ja Iida Kiviranta ja puoliso vuodesta 1923 Elna Cecilia Jakobsson. Hän kävi viisi luokkaa yhteiskoulua Hämeenlinnassa, opiskeli Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa ja toimi muun muassa maataloustyöntekijänä, myyjänä, asiapoikana, leipomo-, makkara- ja metallityöntekijänä sekä merimiehenä ja vuodesta 1918 alkaen aseseppänä.
Juan Carreño de Miranda

Juan Carreño de Miranda (maaliskuu 1614 Avilés Asturias – syyskuu 1685) oli espanjalainen barokin aikakauden taidemaalari.
Carreño de Mirandan isä oli samanniminen taiteilija Juan Carreño de Miranda. Perhe muutti Madridiin 1623, ja nuorempi Carreño de Miranda opiskeli Madridissa 1620-luvun loppupuolella Pedro de Las Cuevasin ja Bartolomé Romanin oppilaana. Hän kiinnitti Velazquezin huomiota teoksillaan Doña María de Aragónin luostarissa ja El Rosarion kirkossa. Carreño palkattiin 1658 kuninkaallisella toimeksiannolla avustajaksi maalaamaan freskoja Alcázarin palatsiin, jonka paikalla nykyisin on Madridin kuninkaallinen palatsi. Sebastian de Herreran kuoltua hän sai 1671 nimityksen kuningattaren hovimaalariksi (pintor de cámara) ja hän alkoi maalata ensisijaisesti muotokuvia. Hän kieltäytyi vastaanottamasta Santiagon ritarin arvoa sanoen: Maalaaminen ei tarvitse kunnianosoituksia, sillä se antaa niitä koko maailmalle. Hänet muistetaan ensisijaisesti muotokuvamaalarina. Hänen merkittävimpiä oppilaitaan olivat Mateo Cerezo, Cabezalero, Donoso, Ledesma y Sotomayor. Hän kuoli Madridissa.
Carreño de Miranda oli ylhäistä syntyperää, joten hän ymmärsi hovin toimintaa ja psykologiaa paremmin kuin häntä edeltäneet hovimaalarit, ja näin hänen maalaamansa Espanjan kuninkaallisen perheen muotokuvat olivat aivan uudenlaista dokumentointia. Hänen maalauksensa ovat lähinnä kuninkaallisen perheen ja hovin muotokuvia, joskin hän teki uransa alkuvaiheissa muutamia lähinnä kirkon tilaamia alttaritauluja.
Gerard Batten

Gerard Batten (s. 27. maaliskuuta 1954) on brittiläinen poliitikko, joka kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueeseen (UKIP). Hänet valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin, jonka jäsenenä hän kuului Itsenäisyys/demokratia -ryhmään ja vuodesta 2014 Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa -ryhmään.
Lontoossa syntynyt Batten oli vuosikymmeniä töissä BT Groupissa (British Telecom).
Tummakäärmeenpää

Ulkonäkö ja koko

Laji pohjaväritys on tumma. Selkä on lähes musta, vatsa on vaaleampi ja harmaa. Lajin pisin tavattu yksilö oli 30 senttimetrin mittainen.

Elinympäristö ja levinneisyys

Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Sen uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen. Tummakäärmeenpäätä tavataan Mekong-joessa Thaimaasta Indonesiaan sekä Filippiineillä.
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut

Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan amerikkalaisen jalkapallon liiton ylläpitämä turnaus, jonka voittajamaa nimetään amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestariksi. Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1983 lähtien.
Tolsan rautatieasema

Historiaa

Alkuperäisellä Tolsan asemalla on ollut odotusvaja (rak. 1905, siirretty Ruutanaan 1933), asemarakennus ulkorakennuksineen (rak. 1933, purettu 1970-luvulla) sekä vahtitupa ulkorakennuksineen (rak. 1904). Tolsan liikennepaikka jäi vuonna 1944 Porkkalan vuokra-alueelle ja se avattiin jälleen alueen palautuksen jälkeen elokuussa 1956. Siitä lähtien liikennepaikka on ollut miehittämätön.

Aseman siirto & uusi asema

Tolsan asemaa oli suunniteltu siirrettäväksi nykyisestä paikastaan hieman Helsingin suuntaan pitkään. Syynä olivat Kantatie 51:n moottoritieksi paranneltu osuus Kivenlahdesta Kirkkonummen Munkinmäen eritasoliittymälle, aseman turvallisuuden parantaminen ja uuden sijainnin parempi väestöpohja. Asemalaiturit korotettiin 55 cm:n korkuisiksi ja pidennettiin 220 metrin mittaisiksi. Siirron myötä vanhan aseman laituripolku poistettiin käytöstä.
Elokuussa 2013 alettiin rakentaa uutta kunnallistekniikkaa radan viereen, Tolsantien varteen. Alun perin suunniteltiin aseman siirtyvän kokonaan Laajakallion puolelle, mutta lopulta päädyttiin siirtämään asema vain hieman itään päin, Tolsantien ylittävän sillan kohdalle. Aseman siirron myötä alueelle rakennetaan kymmenkunta kerrostaloa ja myyntiin tulee myös useita omakotitalotontteja. Aseman siirtotyöt alkoivat kesällä 2014, ja uusi asema otettiin käyttöön 15. elokuuta 2015. Aseman välittömään läheisyyteen avattiin vuoden 2016 aikana uusi K-ryhmän lähikauppa.
Uusi asema maksoi arviolta 8 miljoonaa euroa, josta Kirkkonummen kunta maksaa 2 miljoonaa ja valtio 6 miljoonaa euroa. 
15. marraskuuta 2014 kello 19 eteenpäin osa Tolsantiestä suljettiin, kun Tolsantien yli kulkevaa vanhaa rautatiesiltaa alettiin purkamaan uuden tieltä. Uusi, tuhat tonnia painava silta siirrettiin paikalleen 16. marraskuuta 2014, ja uusi pätkä rantarataa rakennettiin sillan päälle. Sillan siirto ja ratatyöt saatiin päätökseen 17. marraskuuta 2014 aamuyöllä.
Microsoft PixelSense

Microsoft PixelSense (ent. Surface) on Microsoftin tuote, eräänlainen kosketusnäyttöpöytä, jonka käyttöön ei tarvita hiirtä tai näppäimistöä, vaan laite reagoi kosketukseen ja esineisiin. Laite tukee Windows Vista -käyttöjärjestelmää ja sen näytön koko on 30 tuumaa. Surface tuli julkiseen käyttöön ensimmäisen kerran 17. huhtikuuta 2008 muutamiin AT&T-yrityksen liikkeisiin.
Pöytien hinta on reilut 10 000 euroa.
A Coruñan lentoasema

A Coruñan lentoasema (IATA: LCG, ICAO: LECO) on lentokenttä Espanjan A Coruñan lähellä. Se on Culleredossa, noin kahdeksan kilometrin päässä A Coruñan keskustasta. 1 266 795 matkustajaa kulki lentokentän kautta vuonna 2007.
A Coruñan lentoasemaa on kutsuttu myös nimellä Alvedro. A Coruñasta lähtee lentoja Barcelonaan, Bilbaoon, Lissaboniin, Lontooseen, Madridiin, Sevillaan ja Zaragozaan.
Anton Reichenow

Anton Reichenow (1. elokuuta 1847, Charlottenburg – 6. heinäkuuta 1941, Hampuri) oli saksalainen lintutieteilijä.
Reichenow oli Jean Cabanisin vävy. Hän työskenteli Berliinin luonnonhistoriallisessa museossa (Museum für Naturkunde). Hänen erityisalaansa olivat Afrikan linnut. Hän teki keräysmatkan Länsi-Afrikkaan, 1872 ja 1873. Hän kirjoitti Afrikan linnuista kirjan Die Vögel Africas (1900–05). Hän kirjoitti myös teoksen Die Vögel der Bismarckinseln (1899). Hän toimitti Journal für Ornithologieta, lintutieteellistä aikauslehteä, vuosina 1894–1921.
Hän nimesi linnuista puutarhamedestäjien suvun (Anabathmis).
Ainakin 5 lintulajia on nimetty hänen kunniakseen: somalianturturikyyhky (Streptopelia reichenowi), kongonpitta (Pitta reichenowi), sininaamamedestäjä (Anthreptes reichenowi), kultasiipimedestäjä (Drepanorhynchus reichenowi) ja pikkuvuorimedestäjä (Cinnyris reichenowi).
Wenzhou

Ilmasto

Wenzhoussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivempaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 19 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 720 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 8 °C. Sateisin kuukausi on elokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 250 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 43 millimetriä.
Mistä ei voi puhua

Mistä ei voi puhua: Kirja uskosta ja uskonnosta on Anna Kontulan kirja vuodelta 2012. Teoksen on julkaissut Into (ISBN 978-952-264-183-0).
Albert Betz

Albert Betz (25.joulukuuta 1885 Schweinfurt – 16.huhtikuuta 1968 Göttingen) oli saksalainen fyysikko ja tuuliturbiinitekniikan pioneeri. Hän on tunnettu muun muassa nimeään kantavasta Betzin laista, joka määrittelee teoreettisen ylärajan tuuliturbiinin hyötysuhteelle.
Juha Virkkunen

Juha Virkkunen (7. maaliskuuta 1941 Helsinki – 13. syyskuuta 2008 Dragsfjärd) oli Yleisradion kirjallisuustoimittaja. Hän sai Valtion journalistipalkinnon vuonna 2004. Vuonna 1998 hän sai Koura-palkinnon.
Virkkunen teki ensimmäiset ohjelmansa Ylelle freelancerina vuonna 1963. Varsinaisesti hän siirtyi Ylen palvelukseen vuonna 1967. Hänen erikoisalansa oli runous. Virkkunen toimitti Tämän runon haluaisin kuulla -ohjelmaa melkein sen historian alusta asti, yli kolmekymmentä vuotta. Hän oli myös perustamassa 1990-luvulla Tanssiva karhu -runopalkintoa.
Vuonna 1973 Virkkunen oli Kulttuurivihkot-lehden ensimmäinen sisällöstä vastannut toimittaja. Hän oli taistolaisen Toimittajaliiton jäsen.
Virkkusella oli kolme lasta. Hän kuoli 67-vuotiaana syyskuussa 2008.
Veikko Koppinen

Veikko William Koppinen, salanimi: Viljami Korpi, (31. maaliskuuta 1910 Multia – 15. huhtikuuta 1993) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli myös rajavartiolaitoksessa ja oli sissitoiminnan asiantuntija. 
Koppinen valmistui kadettikoulusta 1932, kävi sodan jälkeen sotakorkeakoulun 1946 ja tuli nimitetyksi yleisesikuntaupseeriksi 1948. Koppisen sotilasuran alku sijoittui Karjalan kaartiin, jossa hän oli nuorempana upseerina 1932–1935. Vuodet 1935–1939 hän toimi yleisesikunnassa toimistoupseerina. Talvisodan alettua hänet sijoitettiin JR 33:een komppanianpäälliköksi. Välirauhan aikana hän työskenteli mm. 2. prikaatissa ja jatkosodan alettua JR 23:ssa. 11. divisioonan esikunnassa Koppinen työskenteli toimistopäällikkönä 1942–1943 sekä 1944 esikuntapäällikkönä.
Sodan jälkeen Koppinen toimi pääesikunnassa ja sotakorkeakoulun jälkeen hän myös opetti siellä 1947–1949. Vuosina 1949-1951 hän toimi pataljoonan komentajana JR 6:ssa. Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1951–1952. Taistelukoulun johtajan apulaisena Koppinen toimi 1952–1957, ja vuodet 1957–1962 Sotakorkeakoulussa. Pääesikunnassa komentopäällikkönä hän työskenteli 1962–1965, mistä siirtyi rajavartiostojen päällikön apulaiseksi seuraavaan vuoteen asti. Vuonna 1966 hänet nimitettiin rajavartiostojen päälliköksi, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1970 asti. 
Ylennykset: Vänrikki 1930, luutnantti 1934, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1952, eversti 1957, kenraalimajuri 1962, kenraaliluutnantti 1966.
Koppinen kirjoitti sissisodankäyntiä Suomessa kuvaavan fiktiivisen teoksen Räjähtävä tyhjyys, joka julkaistiin postuumisti vuonna 2012.