Alan Rickman

Nuoruus ja opiskelu

Alan Rickman syntyi Lontoossa vuonna 1946. Hänellä oli irlantilaiset ja walesilaiset sukujuuret, ja hänen vanhempansa olivat tehdastyöläinen Bernard ja tämän vaimo Margaret. Alan kasvoi kolmen sisaruksensa kanssa Actonin alueella Länsi-Lontoossa.
Rickman opiskeli graafista suunnittelua Chelsea College of Art and Designissa ja Royal College of Artissa. Hän piti kolmen vuoden ajan kolmen ystävänsä kanssa Notting Hillissä graafista suunnittelua tekevää yritystä, kunnes vuonna 1972 hän aloitti opiskelut Royal Academy of Dramatic Artissa.

Uran alku teatterissa

Rickman herätti ensimmäisen kerran huomiota näyttelijänä vuonna 1976 Birgminghamin laitosteatterissa Ben Jonsonin näytelmässä The Devil Is an Ass. Tämän jälkeen hän näytteli muun muassa sivurooleissa Royal Shakespeare Companyssä (RSC). Ensiesiintymisensä televisiossa Rickman teki vuonna 1978, kun hän näytteli Tybaltia BBC Television Shakespeare -sarjan jaksossa Romeo and Juliet.
Rickman pääsi 1980-luvulla RSC:ssä useisiin keskeisiin rooleihin. Hän näytteli muun muassa Thomas Kilroyn irlantilaisessa versiossa Anton Tšehovin Lokista, Edinburghin festivaaleilla Richard Cranen sovituksessa Fjodor Dostojevskin Karamazovin veljeksistä ja Snoo Wilsonin nätytelmässä The Grass Widow.

Die Hardin kautta elokuva-alalle

Rickmanin läpimurtorooli oli 1985 RSC-tuotannossa Vaarallisia suhteita, jossa hän esitti seksikstä mutta manipuloivaa ja julmaa Vicomte de Valmontia. Hän toisti roolinsa Broadwayllä ja herätti myös elokuva-alan mielenkiinnon. Ohjaaja John McTiernan pyysi Rickmania näyttelemään rikollisen roolia Bruce Willisin vastanäyttelijäksi elokuvaan Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli.
Vaikka Die Hard teki Rickmanista kansainvälisesti tunnetun elokuvanäyttelijän, hän ei hylännyt kuitenkaan teatteria. Hän näytteli 1991 Edinburghin feistavaaleilla japanilaisen ohjaajan Yukio Ninagawan sovituksessa Kunio Shimizuun näytelmästä Tango at the End of Winter. Georgian Rustaveli-teatterissa hän näytteli Hamletin roolissa Robert Sturuan ohjauksessa.
Rickman näytteli Die Hardin jälkeen muutamissa brittiläisissä elokuvissa. Niistä tunnetuin on Anthony Minghellan ohjaama Truly Madly Deeply (1989). Hän voitti Bafta-palkinnon roolistaan Nottinghamin sheriffinä elokuvassa Robin Hood – varkaiden ruhtinas. Elokuvan pääosassa Robin Hoodina esiintyneen Kevin Costnerin kerrotaan suuttuneen Rickmanin lahjakkuudesta ja vaatineen joidenkin Rickmanin kohtausten poistoa.
Vaikka Rickman tunnetaankin monista elokuvapahisten rooleistaan, hän teki myös useita monipuolisempia pienen budjetin elokuvia. Näihin kuuluvat muun muassa aisankannattaja elokuvassa Close my eyes – rakasta minua (1991) ja kampanjapäällikkö satiirissa Bob Roberts (1992). Rickman hylkäsi myös tarjouksen pääpahiksen roolista James Bond -elokuvassa 007 ja kultainen silmä ja teki sen sijaan ensiohjauksensa Talvivieras.
Rickman näytteli 1995 Christopher Brandonia Jane Austenin romaanista sovitetussa elokuvassa Järki ja tunteet ja seuraavana vuonna irlantilaista vallankumouksellista Eamon de Valeraa, josta tulee lopulta Irlannin presidentti, elokuvassa Michael Collins.

Harry Potter -sarja ja viimeiset roolit

Nuori sukupolvi oppi tuntemaan Rickmanin kahdeksasta Harry Potter -elokuvasta, jossa hän esitti taikajuomien asiantuntijaa Severus Kalkarosta. Harry Potter ja viisasten kivi ilmestyi vuonna 2001 ja sarjan kahdeksas elokuva 2011.
West Endiin ja Broadwaylle Rickman palasi 2001 Noël Cowardin näytelmässä Private Lives. New York Times kutsui Rickmanin suoritusta egomaanisena Elyot Chasena taiturimaiseksi. Vuosina 2005–2006 Rickman ohjasi näytelmän My Name Is Rachel Corrie Royal Courtissa, Edinburghin festivaaleilla ja Broadwayllä. Hänen viimeiset teatteriroolinsa olivat 2010 Henrik Ibsenin näytelmässä John Gabrien Borkman ja Broadwayllä 2011 Theresa Rebeckin näytelmässä Seminar.
Rickman näytteli 2003 Emma Thompsonin puolisoa Richard Curtisin romanttisessa elokuvassa Rakkautta vain, 2005 paranoidisen robotin Marvinin ääntä elokuvassa Linnunradan käsikirja liftareille, 2007 tuomari Turpinia Tim Burtonin elokuvaversiossa Sweeney Toddista ja 2010 Kaalimadon ääntä Burtonin elokuvassa Liisa Ihmemaassa.
Rickman ohjasi 2014 pukudraaman A Little Chaos, jossa hän itse näyttelijä Ludvig XIV:tä. Hänen viimeiset elokuvansa olivat jännityselokuva Eye in the Sky ja Liisan seikkailut peilimaailmassa, jossa hän toisti Kaalimadon ääniroolinsa.

Perhe

Rickman tapasi puolisonsa Rima Hortonin Chelsea School of Artissa. He asuivat yhdessä vuodesta 1977, mutta naimisiin he menivät vasta vuonna 2012. Rima Horton oli aktiivinen työväenpuolueen jäsen ja taloustieteilijä.

Kuolema

Alan Rickman kuoli haimasyöpään 69-vuotiaana tammikuussa 2016.