google/wiki40b huggingface dataset:
Diictodon

Ulkonäkö

Diictodonin pituus on noin puoli metriä. Sen pää on suuri, suunnilleen 20 % eläimen ruumiinpituudesta. Tämän terapsidin kallo on keskimäärin noin 100 millimetriä pitkä. Diictodonilla on dikynodonteille tyypillisesti nokka sekä usein kaksi keilamaista kulmahammasta, mutta ei muita hampaita. Kulmahampaat saattavat kuitenkin myös puuttua. Tämä saattaa olla sukupuolien välinen ero, tai johtua jostakin muusta tekijästä. Eläimen ruumis on lieriömäinen ja häntä sekä raajat ovat lyhyet.

Elintavat

Diictodon oli kasvinsyöjä, ja se kaivoi kapeita ja korkkiruuvimaisesti mutkittelevia käytäviä, jotka päättyivät noin 1,5 metrin syvyydessä pesäkammioon. Nämä pesäkolot saattoivat olla avain Diictodonin menestykseen, sillä ilma maan alla pysyi viileänä. Siellä eläin todennäköisesti horrosti huonojen aikojen yli. Ilmeisesti Diictodon käytti kolojensa kaivamiseen takajalkojaan. Diictodonien koloja on löydetty useita noin 500 m²:n alueelta, mutta käytävät eivät ole toisiinsa yhteydessä. Tämä viittaa Diictodonien eläneen lähellä toisiaan, mutta ei yhtenäisenä yhteisönä. Diictodon oli todennäköisesti seurallinen, sillä yhtenäisenä säilyneitä luurankoja on löydetty pareittain useista näiden eläinten eläessään tekemistä käytävistä.

Luokittelu

Diictodon kuuluu heimoon Pylaecephalidae, ja on siis läheistä sukua esimerkiksi Robertialle.
Nat Turner

Nat Turner (2. lokakuuta 1800 – 11. marraskuuta 1831) oli yhdysvaltalainen orja, joka johti orjakapinaa elokuussa 1831 Virginian osavaltiossa. Kapinassa tapettiin noin 60 valkoista orjanomistajaa ja heidän perheenjäsentään. Kapinan kukistamisen yhteydessä ja sitä seuranneissa kostotoimissa tapettiin yli sata mustaa, joista suurin osa ei liittynyt kapinaan millään tavalla. Kapinalliset säästivät joitakin köyhien valkoisten asumuksia tuholta kapinan aikana.
Turner piileskeli kapinan jälkeen kaksi kuukautta, kunnes hänet saatiin kiinni ja hirtettiin pikaisesti.

Jälkimaine

Arviot Nat Turnerista ovat jälkeenpäin vaihdelleet aikakauden ja arvioijan taustan mukaan. Hänen taisteluaan orjuutta vastaan on pidetty sankarillisena, mutta siviileihin kohdistuneita murhia on verrattu terrorismiin ja sotarikoksiin. 
Nat Turner on mukana vuonna 2002 julkaistussa kirjassa 100 Greatest African Americans. Hänen mukaansa on nimetty puisto Newarkin kaupungissa, ja hänet mainitaan eräissä rap-artistien teksteissä, kuten Wu-Tang Clanin kappaleessa ”The City” ja Public Enemyn kappaleessa ”Prophets of Rage”.
Vuonna 2016 ensi-iltansa sai elokuva The Birth of a Nation, joka kertoo Turnerin elämästä.
Anzio

Historiaa

Anziossa on monia huviloita roomalaisajalta, muun muassa Neron huvila. Huviloiden raunioista on löytynyt merkittäviä antiikin veistoksia, kuten Belvederen Apollo ja Agasiaksen Borghesen miekkailija.
Anzion nimi oli antiikin aikaan Antium, ja se oli muinaisitalialaisen heimon volskien pääkaupunki, ennen kuin roomalaiset valtasivat sen ja sulauttivat omaan alueeseensa 338 eaa.
Liittoutuneet tekivät toisen maailmansodan loppuvaiheessa maihinnousun Anzion alueelle.
Hiipot

Koko ja ulkonäkö

Hiipot ovat pieniä ja siroja. Lakki on muodoltaan kellomainen tai kupera ja sen värisävyjä ovat harmaa, ruskea, keltainen, sininen ja valkoinen. Vaaleat heltat ovat
harvassa. Jalka on pitkä ja kapea. Hiipot muistuttavat ruskopahkajuurekasta (Collybia tuberosa) sekä käpynahikkaita (Strobilurus).

Elinympäristö

Hiippoja esiintyy metsissä ja puistoissa, joskus nurmikoillakin.
Eileen Abad

Eylin Antonieta Pérez Arguinzones (s. 15. marraskuuta 1973 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä, jonka tuorein rooli on Isabella sarjassa Los misterios del amor.
Eylin Antonieta on ottanut käyttöön kutsumanimensä "Eileen", sukunimi "Abad", taas saattaa olla lyhenne hänen äitinsä tyttönimestä: Arguinzones.
Rita Levi-Montalcini

Nobel-palkinto

Nobel-palkinto annettiin solujen ja elinten kasvun ymmärtämisestä. Levi-Montalcini ja Stanley Cohen löysivät hermokasvutekijän (Nerve Growth Factor, NGF) ja epidermaalisen kasvutekijän (Epidermal Growth Factor, EGF). He osoittivat, miten solun kasvua ja erilaistumista säädetään. Löydöt olivat uraauurtavia perustutkimuksen kannalta. Ne auttoivat myös ymmärtämään monia tauteja kuten dementiaa ja kasvaimia sekä haavojen paranemista. Keksinnön uskottiin parantavan hoitomenetelmiä ja edistävän lääkkeiden kehitystä. 
NGF oli ensimmäinen tunnettu neurotrofinen tekijä. Neurotrofiset tekijät ovat valkuaisaineita, jotka säätelevät hermoston kehitystä ja toimintaa. Hermon kasvutekijän tuotanto lisääntyy tulehduksissa ja niillä on yhteyksiä moniin sairauksiin, muun muassa Alzheimerin tautiin, masennukseen, kipuun ja astmaan. EGF stimuloi ihon ja silmän sarveiskalvon kehitystä. Myöhemmin Cohen ja muut osoittivat, että EGF stimuloi useiden erilaisten solujen kehitystä. Myöhemmin on löydetty useita muitakin kasvutekijä, kuten DGF, interleukiini FGF ja ECGF.

Ura

Levi-Montalcini päätti opiskella lääketiedettä perhetuttavan kuoltua syöpään. Hän opiskeli Torinossa lääketiedettä 1930–1936 Giuseppe Levin ohjaamana. Valmistuttuaan hän työskenteli Levin assistenttina. Benito Mussolinin vuonna 1938 julistama Manifesto della Razza ja juutalaisvastaiset lait heikensivät hänen tieteellistä uraansa Italiassa. Syyskuussa 1946 hän sai professori Victor Hamburgerilta kutsun lukukaudeksi Washington Universityyn St. Louisiin (Missouri, Yhdysvallat). Lukukausi venyi 30 vuodeksi. Yhdysvalloissa hän eristi yhteistyössä Cohenin kanssa epidermaalisen kasvutekijän (Epidermal Growth Factor, EGF) syöpäkudoksesta, jossa hermot kasvoivat nopeasti. He loivat käsitteen neurotrofinen tekijä. Levi-Montalcini sai professorin arvon vuonna 1958. Vuodesta 1962 hän työskenteli sekä Roomassa että St. Louisissa. Hän ohjasi Roomassa neurobiologian tutkimuskeskusta 1961–1969 ja solubiologian laboratoriota 1969–1971.

Perhe

Levi-Montalcinin perhe on sefardijuutalainen. Isä Adamo Levi oli sähköinsinööri ja lahjakas matemaatikko. Äiti Adele Montalcini oli lahjakas maalari. Vanhin veli Gino Levi-Montalcini (k. 1974) oli kuuluisa italialainen arkkitehti ja professori Torinossa. Viisi vuotta vanhempi sisko Anna elää Torinossa. Kaksossisko Paola Levi-Montalcini (k. 2000) oli tunnettu maalari. Levi-Montalcini on kirjoittanut omaelämäkerran vuonna 1988: In Praise of Imperfection: My Life and Work. Basic Books, New York.

Palkinnot ja kunnianosoitukset

Vuonna 1968 Levi-Montalcini valittiin kymmenentenä naisena Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. Hän sai Nobel-palkinnon vuonna 1986. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös Albert Lasker Award for Basic Medical Research.
Vuonna 1987 hän sai National Medal of Sciencen. Palkinnon myöntää Yhdysvaltain presidentti merkittävästä tieteellisestä saavutuksesta.
Vuonna 2001 Italian presidentti Carlo Azeglio Ciampi nimitti Levi-Montalcinin Italian elinikäiseksi senaattoriksi.
Levi-Montalcini seurasi Torinossa vuoden 2006 talviolympialaisten avajaisia. Senaatin tiedotteen mukaan hän asui Roomassa.
Aleksanteri I (paavi)

Pyhä Aleksanteri I oli 6. paavi ja syntyjään roomalainen. Hänen kymmenvuotinen kautensa alkoi vuonna 107 ja päättyi 116, jolloin hän kuoli.
Space Quest II

Juoni

Alkuperäisen pelin mukana tulee sarjakuvalehtinen jossa kerrotaan ensimmäisen pelin tapahtumista kuinka Roger Wilcosta tuli planeetta Xenonin sankari. Pelaaja saa myös tietoa ensimmäisen sarjan roistosta, Sludge Vohaulista, joka oli Sarienien hyökkäyksen takana avaruusalus Arcadalle.
Sankaristatuksestaan huolimatta Roger Wilco siirretään planeetta Xenonia kiertävälle avaruusasema Orbital Station 4:lle ja hänet ylennetään aseman pääsiivoojaksi. Avaruusasemalla Roger on vain lyhyen aikaa, kun hänet isketään tajuttomaksi noustuaan avaruusalukseen ja kaapataan Sludge Vohaulin kätyreiden toimesta.
Kun Rogeria kuljetetaan planeetta Labionin kaivoksille rangaistukseksi Sludgen alkuperäisten suunnitelmien estämisestä, keskeytyy matkanteko ilma-aluksella ja alus putoaa viidakkoon. Roger onnistuu pakenemaan ja selviydyttään Labionin viidakon vaaroista, saapuu hän Sludgen asteroiditukikohtaan. Hänen täytyy yksin estää Vohaulin julma juoni joka tähtää älyllisen elämän lopettamiseen planeetta Xenonilla miljoonilla kloonatuilla vakuutusasiamiehillä.
Pelin lopussa, Vohaulin asteroiditukikohta räjäytetään ja Roger pakenee pelastuskapselilla avaruuteen. Aluksessa hän asettuu nukkumaan kryokammioon horrostilaan, joka on alku seuraavalla pelisarjan osalle, Space Quest III: The Pirates of Pestulon.

Uusintaversio

Infamous Adventures ilmoitti vuonna 2007 tekevänsä Space Quest II pelin uudestaan samantyylisenä kuin muut VGA uusintaversiot. Infamous Adventures julkaisi uusintaversion pelistä uudenvuodenaattona 2011, joka sisälsi täydet äänipaketit ja lisämateriaalia. Peli on tällä hetkellä ladattavissa heidän kotisivuiltansa.
Sibelius-Akatemian sinfoniaorkesteri

Sibelius-Akatemian sinfoniaorkesteri perustettiin vuonna 1916 Sibelius-Akatemian koulutustarpeisiin. Se tarjoaa orkesterisoitinten opiskelijoille mahdollisuuden hioa taitojaan täysimittaisen orkesterin rivissä. Johtajina toimivat ammattikapellimestarit sekä silloin tällöin kapellimestariopiskelija. Myös orkesteri- ja kapellimestarikoulutuksen professori johtaa orkesteria säännöllisesti.
Orkesteri on konsertoinut lukuisissa Euroopan pääkaupungeissa, Venäjällä, Pekingissä, Tokiossa ja New Yorkin Carnegie Hallissa sekä Los Angelesin Walt Disney Hallissa. Orkesteri on jäsenenä Euroopan kansallisten nuoriso-orkestereiden liitossa (EFNYO), joka koostuu EU-maiden arvostetuimmista ammattiin valmistavista sinfoniaorkestereista.
Orkesteria ovat vuosien varrella johtaneet muun muassa Jussi Jalas, Jorma Panula, Arvid Jansons, Paavo Berglund, Sir Colin Davis, Eri Klas, Leif Segerstam, Atso Almila, Esa-Pekka Salonen, Jukka-Pekka Saraste, Okko Kamu, John Storgårds, Osmo Vänskä, Sakari Oramo, Hannu Lintu ja Mikko Franck.
HMS Triumph (R16)

Valmistus

Alus tilattiin 1942 R & W Hawthorn Leslie and Companyltä. Sen köli laskettiin 27. tammikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 2. lokakuuta 1944. Alus valmistui 9. huhtikuuta 1946 sille asennettavien uusien järjestelmien toimitusviiveiden vuoksi.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1972 Singaporessa ja se siirrettiin Chathamiin reserviin. Alus sijoitettiin 1980 poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi.
Sinus Iridum

Sinus Iridum eli Sateenkaartenlahti on Kuussa sijaitseva, halkaisijaltaan 260 kilometrin levyinen, osaksi täyttynyt kraatteri Mare Imbriumissa. Kraatterin reuna on nimetty Montes Juraksi eli Juravuoristoksi ja vuoriston päätepisteet Promontorium Heraclitekseksi sekä Promontorium Laplaceksi. Vuoriston pohjoisosissa on ainoastaan yksi suurempi kraatteri, Bianchini (38 km). Lahden nimi on peräisin italialaiselta Giovanni Ricciolilta.
Vera Holodnaja

Vera Vasiljevna Holodnaja (ven. Вера Васильевна Холодная; 30. elokuuta 1893 – 16. helmikuuta 1919) oli venäläinen elokuvanäyttelijä ja yksi ensimmäisistä elokuvatähdistä. Hän näytteli vuosina 1915–1918 hieman yli 40 elokuvassa, joista vain neljä on säilynyt kokonaan.

Ura

Holodnaja syntyi Ukrainan Pultavassa Vira Levtšenko -nimisenä. Kaksivuotiaana hän muutti Moskovaan leskeksi jääneen äitinsä kanssa. Teini-iässä hän alkoi harrastaa näyttelemistä, otti tanssitunteja ja haaveili ammattinäyttelijän urasta. Vuonna 1910 hän avioitui asianajaja Vladimir Holodnyin kanssa. Perheeseen syntyi yksi tytär ja toinen adoptoitiin.
Holodnajan elokuvaura alkoi kesällä 1915 Aleksandr Hanžonkovin elokuvayhtiössä. Holodnaja pääsi välittömästi päärooleihin ja nousi nopeasti yhdeksi yhtiön suurimmista tähdistä. Holodnaja erikoistui traagisiin naispääosiin yhtiön pääohjaajien Jevgeni Bauerin ja Pjotr Tšardyninin elokuvissa. Hänen hahmokseen vakiintui surumielinen tumma kaunotar, joka lankeaa viettelyksiin.
16 Hanžonkovilla tehdyn elokuvan jälkeen Holodnaja vaihtoi vuonna 1916 Dmitri Haritonovin yhtiöön. Haritonovin elokuvissa hän nousi yhdeksi Venäjän tunnetuimmista ihmisistä, ja hänet nimettiin ”Valkokankaan kuningattareksi”. Hän esiintyi usein myös elävän yleisön edessä. Suosio jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä lokakuun vallankumouksen 1917 jälkeen tsaarinajan elokuvateollisuus romahti nopeasti. 
Kesällä 1918 Holodnaja lähti yhtiön kuvausryhmän kanssa Odessaan kuvauksiin ja juuttui sinne sisällissodan vuoksi. Puoli vuotta myöhemmin Holodnaja sairastui äkisti ja kuoli 16. helmikuuta 1919. Kuolinsyyksi diagnosoitiin espanjantauti. Hänet haudattiin suuren ihailijajoukon saattelemana. Hautajaisista tuotettiin myös uutisfilmi, joka on säilynyt.

Jälkimaine

Holodnajan kuoleman jälkeen useimmat hänen elokuvansa tuhoutuivat. Hänestä itsestään tuli kuitenkin folklore-hahmo. Hänen kuolemastaan kiersi villejä huhuja, joiden mukaan hän olisi todellisuudessa tehnyt itsemurhan, tullut murhatuksi ynnä muuta. Nämä sitkeät huhut pitkälti kumottiin 1970-luvulla, mutta niistä liikkuu edelleen versioita. Holodnaja päätyi myös sivuhenkilöksi ukrainalaisen Juri Smolitšin historialliseen romaaniin Aamurusko meren yllä (Свитанок над морем, 1951–1952), ja Nikita Mihalkov ohjasi hänen kohtaloonsa väljästi perustuvan elokuvan Rakkauden orja (Раба любви, 1975).
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Holodnaja on saanut ympärilleen kulttipalvontaa. Moskovassa toimi 2000-luvun taitteessa hänen nimeään kantanut elokuvafestivaali, joka erikoistui naisten tekemään elokuvaan. Vuonna 2008 hänen kuolinpaikkansa lähelle Odessaan pystytettiin näköispatsas.
Total War: Shogun 2

Pelaaminen

Shogun 2:n pelityyli on aikaisempien Total War -sarjan pelien tapaan reaaliaikaisen ja vuoropohjaisen strategiapelin yhdistelmä. Pelin kampanjan karttatilassa pelaaja toimii klaanin johtajana, ja hallitsee joukkojaan vuoropohjaisesti. Taistelutilanteessa pelaaja puolestaan ohjaa reaaliaikaisesti joukkoja taistelukentällä.
Kampanjassa pelaajan tulee hallita provinsseja, armeijaa, klaanin taloutta ja teknologista kehitystä. Pelaaja voi lähettää joukkonsa hyökkäämään toisten klaanien kimppuun ohjaamalla kenraalia tai daimiota kuvaavaa avataria kartalla. Taistelemisen lisäksi suhteita muihin klaaneihin voi hoitaa diplomatialla, järjestetyillä avioliitoilla ja erikoishahmoilla, kuten vakoilijoina ja salamurhaajina toimivina ninjoilla ja geishoilla.
Moninpelissä luodaan oma hahmo ja taistellaan muita pelaajia vastaan.
Pelissä oli alun perin yhdeksän pelattavaa klaania, sekä ainoastaan pelin Limited Edition -version mukana tullut Hattori-klaani. Jokaisella klaanilla on omat erikoisominaisuudet, jotka tekevät siitä paremman tietyillä osa-alueilla. Esimerkiksi Tosan provinssia hallitseva Chosokabe-klaani kykenee värväämään parhaimpia jousiampujia, ja Mikawan provinssia hallitseva Tokugawa-klaani hoitaa parhaiten klaanien välisiä suhteita. Näiden klaanien lisäksi pelissä pelattavina ovat Odan, Daten, Morin, Hojon, Takedan, Shimazun ja Uesugin klaanit. 26. toukokuuta Steamissa julkaistiin maksullisena lisäsisältönä buddhalainen herätysliike Ikkō-ikki, joka toimii pelissä klaanin tapaan.
Avoin yhteiskunta

Individualismi vastaan kollektivismi

Totalitarismi tukeutuu kollektivismiin vaatimuksenaan se, että yksilön tulee luopua itsekkyydestä ja toimia yhteishyvää silmällä pitäen. Oikeudenmukaisuus samaistetaan ryhmän etuun.
Individualisti huomauttaa, että egoismin vastakohta on altruismi eikä suinkaan kollektivismi. Vallassa oleva yhteiskuntaluokka toimii sekin itsekkäästi ja propagandassaan syyttää itsekkyydestä niitä, jotka eivät alistu.

Yksilön ja valtion suhde

Valtion tehtävä on turvata yksilön perusoikeudet, ja yksilö on siksi valmis luopumaan osasta suvereniteettiaan. Asia kääntyy nurinpäin, kun valtion edun turvaamiseksi lähdetään rajoittamaan kansalaisten oikeuksia. Autoritaristinen valtio eli suljettu yhteiskunta pyrkii valvomaan kansalaistensa mielipiteitä ja jopa moraalia. Moraalisen vastuun siirtäminen pois yksilöltä johtaa moraalin turmeltumiseen. Avoimessa yhteiskunnassa yksilö kontrolloi valtiota eikä päinvastoin.
Popperin määritelmän mukaan suljettu yhteiskunta ei kykene omaehtoisiin muutoksiin.
Popper arvostelee voimakkaasti Platonia, jonka esittämä filosofien johtama luokkayhteiskuntainen valtio on hänen tulkintansa mukaan kunnioittamiensa Sokrateen ja Demokritoksen ajatuksien vastainen.  Popper lainaa Demokritosta: "...ja vaikka harvat saattavat panna alulle toimenpiteen, olemme kaikki kykeneviä sen arvioimiseen."
Vuonna 1947 Popper perusti klassista liberalismia puolustavan Mont Pelerin Society -ryhmän yhdessä ystävänsä Friedrich Hayekin, Milton Friedmanin, Ludwig von Misesin ym. kanssa.
Biron (Dordogne)

Biron on kunta Dordognen departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 140 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bironin pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Joel Farabee

Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Farabee on nopea kahden suunnan hyökkääjä, joka käyttää luisteluaan hyvin sekä hyökkäys- että puolustussuuntaan. Hänen korkeaa pelikäsitystään arvostetaan valmennusjohdoissa. Farabee omaa myös johtajaominaisuuksia. Hän ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen ja Farabeen tulisi lisätä massaa ja voimaa. Hänellä on todistettavaa myös tehokkuudessa.

Seuraura

Farabee pelasi kaudella 2015–2016 USPHL-juniorisarjaa Selects Hockey Academyssa. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 19+30=49, joilla Farabee sijoittui koko sarjan pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi USPHL:n mestaruuden, valittiin arvokkaimmaksi pelaajaksi ja vuoden hyökkääjäksi. Flint Firebirds varasi Farabeen 124. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta Farabee voisi tulevaisuudessa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Vuodet 2016–2018 hän vietti Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2017–2018 Farabee toimi joukkueensa kapteenina. Hän pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Philadelphia Flyers varasi Farabeen ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Seura sai hänen ehdollisen varausvuoronsa St. Louis Bluesin kesäkuussa 2017 tehdyn pelaajakaupan kautta, kun Blues ei saanut varausvuoroa ensimmäisen kymmenen varauksen joukossa. Kaudeksi 2018–2019 Farabee siirtyi Bostonin yliopistojoukkueeseen.

Muuta

Farabeen isoveljet Jacob ja Jesse pelaavat myös jääkiekkoa. Jacob pelaa hyökkääjänä Connecticut Collegen yliopistojoukkueessa ja Jesse hyökkääjänä New Yorkin osavaltionyliopiston Oswegon yksikön joukkueessa.
Riina Nevamäki

Riina Susanna Nevamäki (s. 15. marraskuuta 1975 Kortesjärvi) on Suomen pääministeri Juha Sipilän henkilökohtainen erityisavustaja ja määräaikainen valtiosihteeri.

Elämä ja ura

Nevamäki on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Turun yliopistosta. Vuosina 2002–2003 hän työskenteli Esko Ahon eduskunta-avustajana. Nevamäki on avustanut myös Matti Vanhasta puolustus- ja pääministerinä sekä Vanhasen I hallituksen kauppa- ja teollisuusministerinä toiminutta Mauri Pekkarista. Vanhasen II hallituksen aikana Nevamäki toimi pääministerin EU-asioiden avustajana (2007–2008) sekä työ- ja elinkeinoministeriön valtiosihteerinä.  Vuonna 2009 Nevamäki toimi Veikkauksen yhteysjohtajana. Hän on toiminut keskustan puoluejohdon neuvonantajana vuodesta 2012. Nevamäki on työskennellyt myös keskustan puoluetoimistossa. Nevamäki on keskustan koordinaattori vuoden 2019 hallitusneuvotteluissa.
Nevamäki oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Nevamäki oli ehdolla Espoon valtuustoon. Hän kuuluu keskustan liberaalisiipeen.
Nevamäki asuu Espoossa ja hänellä on kaksi lasta.
Ankan

Taustaa

Ankan oli kruununprinssinä ja nousi valtaan ilmeisesti isänsä kuoltua vuonna 531. On myös mahdollista, että isä luopui kruunusta 65-vuotiaan Ankanin hyväksi.
Ankan kuoli 70 vuoden iässä vuonna 536, jolloin valtaan nousi hänen nuorempi veljensä Senka.
Len Deighton

Tausta

Deighton syntyi Marylebonen esikaupunkialueella englantilais-irlantilaisille vanhemmille. Hänen isänsä työskenteli British Museumin virkailijan, Campbell Dodgsonin, autonkuljettajana. Toisen maailmansodan aikana Deightonit muuttivat Dodgsonien talouteen. Deightonin äiti työskenteli hotellin kokkina, mistä hänen katsotaan perineen kiinnostuksen ruokaan.
Sota katkaisi Deightonin koulunkäynnin ja hän toimi isänsä apupoikana sekä rautatievirkailijana vähän aikaa. 17-vuotiaana hän liittyi Kuninkaallisten ilmavoimien palvelukseen ja toimi tiedusteluosaston valokuvaajana. Hän siirtyi siviiliin vuonna 1949 ja sai entisille sotilaille suunnatun opiskeluapurahan, minkä turvin hän opiskeli St. Martin's School of Artissa ja sen jälkeen Royal College of Artissa. Tämä oli tärkeää hänen kirjallisen uran kehitykselleen.
1950-luvulla Deighton oli sekalaisissa töissä, kuten tarjoilijana Piccadillylla, apukokkina Royal Festival Hallissa, tehtaanjohtajana, opettajana, kuvittajana, uutisvalokuvaajana ja mainostoimiston johtajana. Vuosina 1956–1957 hän pääsi matkustamaan moniin eksoottisiin paikkoihin lentokoneen stuerttina toimiessaan. Deighton avioitui kuvittaja Shirley Thompsonin kanssa vuonna 1960 ja oleili perheineen muun muassa Irlannissa ja Portugalissa.
Vuonna 1960 Deighton kirjoitti viikoittaista ruokapalstaa The London Observer -lehteen ja julkaisi ensimmäisen keittokirjansa 1965.

Tuotanto

Deighton julkaisi ensimmäisen kirjansa, The Ipcress File, 33-vuotiaana vuonna 1962, julkaisijana Hodder & Stoughton. Kirjasta tuli menestys, kuten useimmista myöhemmistäkin. Hänet mainittiin arvosteluissa "paremmaksi kuin Fleming". Hän vaihtoi kustantajaa toiselle romaanilleen ja Jonathan Cape -yhtiö oli hänen pääkustantajansa 1980-luvulle saakka.  Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat vakoiluaiheisia romaaneja tai historiallisia tietokirjoja. Deightonin kirjoista on tehty myös elokuvia. Hänen ensimmäisten kirjojensa nimetön sankarihahmo sai elokuvissa nimen Harry Palmer, jota näytteli Michael Caine. Bernard Samson-trilogiasta tehtiin 13-osainen televisiosarja 1987 Granada-televisioyhtiölle. Deighton on julkaissut myös sarjan keittokirjoja.
Tyrosiinikinaasireseptori

Tyrosiinikinaasireseptori on solukalvon läpäisevä proteiini, joka osallistuu solun tiedonvälitykseen. Tiedonvälitys perustuu proteiinien fosforylaatioon. Lopullinen vaikutuskohde on usein geenien säätelyproteiinit.

Rakenne ja toiminta

Tyrosiinikinaasireseptorissa on kaksi toiminnallista yksikköä. Reseptoriosa on solun ulkopuolella ja entsyymiosa solun sisäpuolella. Inaktiivisena molekyylit ovat yksittäisinä monomeereina. Viestimolekyylin sitoutuminen reseptoriin saa aikaan dimeerin muodostumisen. Reseptorien lähentyessä toisiaan proteiinien entsyymiosat fosforyloivat toinen toisensa tiettyjen tyrosiini-aminohappotähteiden kohdalta. Fosforylaatio mahdollistaa soviteproteiinien sitoutumisen reseptoriin. Soviteproteiini sitoutuu usein fosfotyrosiiniin SH2-alayksikkönsä avulla ja SH3-alayksikön avulla sos-proteiiniin, joka pystyy aktivoimaan tiedonsiirtoproteiineja. Näin solun tiedonsiirto käynnistyy eteenpäin.
Solu sisältää proteiinityrosiini fosfataaseja, jotka lopettavat reseptorin aktiivisuuden poistamalla lisätyt fosfaatit . Usein aktivoidut reseptorit hävitetään tuomalla ne solun sisälle, jossa lysosomit tuhoavat ne.
Useiden kasvutekijöiden reseptorit ovat tyrosiinikinaasireseptoreita.

Tyrosiinikinaasireseptorin yhteys syöpään

Häiriöt solun jakautumisen säätelyssä, erilaistumisessa, selviytymisessä ja järjestäytymisessä ovat olennaisia syövälle. Poikkeavuudet entsyymireseptorien kautta tapahtuvassa viestin välityksessä ovat tärkeitä tekijöitä syöpäsairauksien kehittymisessä.
Noin 30% ihmisten syövistä sisältää aktiivisia mutaatioita ras geeneissä, ja monissa muissa syövissä on todettu mutaatioita proteiinien geeneissä, jotka koodaavat samalla signaalireitillä olevia proteiineja kuin ras(solukalvossa kiinni oleva viestiproteiini, joka on aktiivinen sitoutuessaan GTP:n ja inaktiivinen sitoutuessaan GDP:n).
Syöpä on sairaus jonka solut käyttäytyvät itsekkäästi ja epäsosiaalisesti kehossa.Syöpasolut tuhoavat monisoluisen organismin tasapainon lisääntymällä nopeasti silloin kun niiden ei pitäisi ja tunkeutuvat solukkoihin, joihin niiden ei pitäisi.
Imatinibi, kauppanimeltään, Glivec on lääke, joka estää tyrosiinikinaasia. Sitä käytetään kroonisten myeloisten leukemioiden ja muiden syöpätautien hoidossa. Lääkkeellä on saatu lupaavia hoitotuloksia.