google/wiki40b huggingface dataset:
Zakk Wylde

Ura

Wylden kiinnostus musiikkiin alkoi hyvin nuorena ja hän soitti oboeta koulun orkesterissa ala-asteella. Pian häntä alkoi kiinnostaa kitaransoitto, joten hän osti akustisen kitaran, jonka soittaminen ei sittenkään jaksanut kauan kiinnostaa. 14-vuotiaana Wylde löysi kitaran uudelleen ja alkoi taas soittaa. Hän soitti klassista kitaraa ja kävi myös sekalaisilla kitarakursseilla.

Sooloura

Zakk Wylden soolouran julkaisuihin kuuluu akustinen albumi Book of Shadows. Wylden ensimmäinen sooloprojekti kantoi nimeä Pride & Glory (1991–1994). Hän soittaa nykyään pääasiassa omassa Black Label Society -yhtyeessä (1998–) jossa hän soolokitaran lisäksi hoitaa myös yhtyeen laulusolistin tehtävät. Pitkäaikaisin yhteistyösuhde Wyldellä kuitenkin ollut Ozzy Osbournen kanssa, jonka yhtyeessä hän soitti vuosina 1987–1992, 1995, 1998, 2001–2004 ja 2006–2009. 
Zakk Wylde soittaa pääasiassa Gibsonin hänelle tekemällä Custom Les Paulilla joissa on EMG-mikrofonit. Myös Epiphone ja Tokai ovat saaneet luvan valmistaa hänen custom-kitaroitaan.
Vuoden 2009 lopussa Ozzy Osbourne ilmoitti lopettavansa yhteistyön Zakk Wylden kanssa, Wylde kommentoi keskittyvänsä Black Label Societyyn.
Wylde oli mukana Ozzy:n vuoden 2012 kiertuekokoonpanossa (Ozzy & Friends), joka esiintyi muun muassa Helsingissä 23. toukokuuta 2012.
Porvoon naisopisto

Porvoon naisopisto oli Porvoossa vuosina 1912–1972 toiminut yksityinen tytöille tarkoitettu sisäoppilaitos jossa voitiin vuodesta 1932 alkaen suorittaa ylioppilastutkinto. Koulun nimenä oli vuoteen 1930 Porvoon naisopisto – Institutet för unga flickor i Borgå ja sen jälkeen Porvoon naisopisto ja tyttölukio. Pääsyvaatimuksena kouluun oli keskikoulun suorittaminen. 
Opiston perusti 1912 Edith Maria Bergholm (1867–1925), joka omisti koulun ja toimi koulun rehtorina kuolemaansas saakka. Koulu oli aluksi kaksivuotinen suomen- ja ruotsinkielinen tyttökoulu jossa opetettiin myös kotitaloutta ja käsityötä. Vuonna 1930 koulu muutettiin yksinomaan suomenkieliseksi ja sen yhteyteen perustettiin kolmevuotinen tyttölukio.
Porvoon naisopisto toimi Vesitornikadun ja Aleksanterinkadun kulmauksessa sijaitsevassa entisessä tehdasrakennuksessa aluksi vuokralla. Rakennus oli valmistunut 1902 Porvoon Uudeksi Panimoksi. Panimon mentyä konkurssiin rakennuksen osti 1912 Suomalainen Lelupaja Oy, jonka taidemaalari John Engelberg oli perustanut 1907. Lelupajan muutettua pois Porvoosta 1915 Edith Bergholm osti koko rakennuksen koulutaloksi 1916, ja lisärakennus valmistui koululle 1964.
Porvoon naisopisto lakkautettiin 1972 ja sen tilalle perustettiin Porvoon Matkailu- ja Ravintola-alan oppilaitos.
Aigis

Aigis (muinaiskreikaksi αἰγίς, lat. aegis) oli kreikkalaisessa mytologiassa puolustautumiseen tarkoitettu suoja. Se kuvattiin joko kultaiseksi vuohen vuodaksi tai joskus myös kilveksi tai sen tapaiseksi esineeksi, jonka keskellä oli kuva gorgon päästä. Aigista käytti Zeus, välillä myös Pallas Athene tai Apollon rintapanssarina. Lisäksi sitä käytettäessä tapahtui rajuilman tapaisia ilmiöitä: maa tärähteli ja taivaalla salamoi ja ukkosti ja kuolevaiset joutuivat pelon valtaan.
Homeros kertoo, että Zeuksen aigiin valmisti Hefaistos taisteluun titaaneja vastaan. Aigis kerrottiin koristellun kultaisin tupsuin ja sen keskustaa koristi gorgoneion, Medusan pää. Attikalaiset taiteilijat pitivät kiinni arkaaisesta perinteestä ja kuvasivat aigiin tupsut käärmeiksi alkuperäisten esikuvien mukaisesti.
Infraero

Infraero (Empresa Brasileira de Infraestrutura Aeroportuária) on brasilialainen valtionyhtiö, joka vastaa maan siviili-ilmailun päälentokenttien ylläpidosta. Se perustettiin vuonna 1973.
Vuonna 2003 Infraeron vastuulla olevien lentokenttien kautta kulki noin 400 miljoonaa ihmistä, joista 96 miljoonaa oli matkustajia. Lentokentillä tapahtuu yhteensä noin 1,8 miljoonaa nousua ja laskeutumista vuosittain ja kuljetetun rahdin määrä on 1,3 miljoonaa tonnia vuodessa.
Yhtiö on taloudellisesti erittäin tuottava. Sen vastuulla on 67 lentoasemaa, jotka vastaavat 97 % kaikesta säännöllisestä lentoliikenteestä Brasiliassa. Lisäksi yhtiö hoitaa 81 radionavigointiasemaa ja 32 rahtilogistiikkaterminaalia. Maanlaajuisesti yhtiöllä on palkkalistoillaan tai sopimustyössä noin 23 000 työntekijää.
Keltahelttajuurekas

Ulkonäkö

Keltaheltajuurekas muistuttaa kalpeajuurekasta, mistä se eroaa väritykseltään. Sen lakki on suklaanruskea ja heltat ovat vaaleankeltaisia. Se on myös rotevampi
rakenteeltaan.

Elinympäristö

Keltahelttajuurekasta tavataan kuusimetsissä.
Pahtakeltto

Ulkonäkö ja koko

Pahtakeltto on ketokelton (Crepis tectorum) alalaji ja muistuttaa sitä läheisesti. Ketokeltot ovat monimuotoisia ja monirotuisia ja niiden taksonomia tunnetaan huonosti.
Pahtakeltto on matalakasvuinen. Sen lehdet ovat lähes kaljuja. Ruusukelehdet ovat isohampaisia, pariliuskaisia ja muodostavat maanmyötäisen ruusukkeen kasvin tyvelle. Kukintavaiheessa ruusukelehdet ovat yleensä kuihtuneet. Varsilehdet ovat leveähkötyvisiä, kapeita ja lähes hampaattomia. Halkaisijaltaan parisenttiset keltaiset mykerökukat kasvavat haarovan varren latvassa.

Levinneisyys

Pahtakelton levinneisyysalue on laaja, ulottuen Fennoskandian itäosista Venäjän pohjoisosien kautta Luoteis-Siperiaan. Lajin ainoat esiintymispaikat Suomessa ovat Sallassa Oulangan kansallispuistossa ja Utsjoella Kevon luonnonpuistossa.

Elinympäristö

Suomessa pahtakeltto kasvaa Sallassa kalkkipitoisten kallioseinämien rapautumapintaisilla hyllyillä sekä Utsjoella graniittigneissialustoilla. Kasvupaikkojen on oltava avoimia. Vaikka pahtakelton esiintymät Suomessa sijaitsevat suojelualueilla, niitä uhkaavat kasvupaikkojen umpeenkasvu, laiton keräily sekä kaivostoiminta.
Julie Ertz

Julie Ertz (o.s. Johnston, s. 6. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 88 maaottelua helmikuusta 2013 alkaen ja tehnyt niissä 19 maalia.
Ertz voitti maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2015 ja pelasi turnauksessa kaikki joukkueensa ottelut alusta loppuun. Hän voitti myös maailmanmestaruuden vuonna 2019.
Vuonna 2012 Ertz voitti Yhdysvaltain joukkueen kapteenina kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa.
Kotimaassaan Ertz edustaa Chicago Red Starsia.
Julie Ertz on ollut maaliskuusta 2017 alkaen naimisissa amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Zach Ertzin kanssa.
Tatu Hiltunen

Tatu Hiltunen (s. 1977 Kuopio) on suomalainen taidevalokuvaaja. Näyttelyitä Hiltusella on ollut niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Hän asuu ja työskentelee Turussa. Tatu Hiltunen on voittanut palkintoja taidekilpailuista ja biennaaleista. Hän on koulutukseltaan taiteen maisteri (TaM).
Jerome Rothenberg

Jerome Rothenberg (s. 1931 New York City) on yhdysvaltalainen kirjailija. 
Rothenberg opiskeli kirjallisuutta Michiganin yliopistossa. Vuosina 1953–1955 Rothenbeg palveli USA:n armeijassa Mainzissa. Saksasta palattuaan hän esitteli Paul Celanin ja Günter Grassin tuotantoa teoksessaan New Young German Poets (1959). Hän jatkoi opintojaan Columbian yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1959. Hän on opettanut useissa yliopistoissa kirjallisuutta ja visuaalisia taiteita.
Hän on perustanut useita lehtiä ja julkaissut runokokoelmiensa lisäksi antologioita. Ensimmäinen oma runokokoelma ilmestyi nimellä White Sun Black Sun (1960). Antologioissa Rothenberg on käsitellyt muun muassa Pohjois-Amerikan intiaanien suullista perinnettä (Shaking the Pumpkin, 1986), avantgarde-runoutta (Revolution of the Word, 1996) ja juutalaista kirjallisuutta (A Big Jewish Book, 1989). 
Rothenberg vieraili Suomessa vuonna 2000 markkinoimassa J. K. Ihalaisen suomeksi toimittamaa runovalikoimaa Hiljaisuuden peli: valitut runot 1960–2000.
Mason Crosby

Ura

Ennen ammattilaisuraansa Crosby pelasi neljä kautta Coloradon yliopiston Boulderin kampuksen amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa. Hänen nimissään on monia Colorado Buffaloesin ennätyksiä. Hän on muun muassa joukkueen eniten pisteitä (307), kolmen pisteen potkumaaleja (66) ja touchdownin jälkeisiä lisäpisteitä (109) tehnyt pelaaja. Crosby opiskeli yliopistossa viestintää.
Crosby sai NFL-varauksen vuonna 2007, kun Green Bay Packers varasi hänet numerolla 193 NFL Draftin kuudennella kierroksella. Hän onnistui harjoitusleirillä ja syrjäytti edellisellä kaudella Packersin potkaisijana pelanneen Dave Raynerin. Crosby pelasi ensimmäisen NFL:n runkosarjaottelunsa 9. syyskuuta 2007, jolloin Packers voitti Philadelphia Eaglesin 16–13. Hän teki ottelussa kymmenen pistettä, kolme kolmen pisteen potkumaalia ja yhden touchdownin jälkeisen lisäpisteen. Hän teki kaksi sekuntia ennen loppua ottelun voittomaalin.
Crosby teki runkosarjakaudella 2007 141 pistettä 16:ssa ottelussa, eniten kaikista NFL-pelaajista. Hän oli ensimmäinen NFL:n pistepörssin voittanut tulokaspelaaja sitten Kevin Butlerin ja jäi vain kolmen pisteen päähän Butlerin nimissä olevasta tulokaspelaajien piste-ennätyksestä, joka on kaudelta 1985. Pisteistä 93 tuli 31:stä kolmen pisteen potkumaalista (jakoi kauden 2007 potkumaalitilaston toisen sijan kahden muun pelaajan kanssa) ja loput 48 onnistuneista touchdownin jälkeisistä lisäpisteyrityksistä. Crosbyn 141 pistettä on Packersin potkaisijoiden yhden kauden piste-ennätys.
Crosby on ollut voittamassa NFL:n mestaruutta Super Bowlia yhden kerran, helmikuussa 2011. Green Bay Packers voitti kauden 2010 loppuottelussa (Super Bowl XLV) Pittsburgh Steelersin 31–25. Crosby teki ottelussa seitsemän pistettä, yhden kolmen pisteen potkumaalin ja neljä touchdownin jälkeistä lisäpistettä.

Yksityiselämä

Crosby on ollut kesäkuusta 2008 naimisissa Molly Crosbyn (o.s. Ackerman) kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Nolan ja tytär Charlotte.
Jack Nicklaus

Tunnustukset

Nicklausin lempinimi on The Golden Bear. Hänet valittiin golfin Hall of Fameen 1974. Nicklaus nimettiin vuonna 2008 Kansainvälisen golfliiton lähettilääksi, ja hänellä oli osansa golfin palauttamisessa olympialajiksi. US Openin voittajan saama kultamitali nimettiin vuonna 2012 ”Jack Nicklauksen kultamitaliksi” hänen ensimmäisen voittonsa 50-vuotispäivän kunniaksi.
Masahiro Sakurai

Masahiro Sakurai (桜井 政博 Sakurai Masahiro) (s. 3. elokuuta, 1970) on japanilainen videopelienkehittäjä. Hänet tunnetaan Kirby ja Super Smash Bros. -pelisarjoista. Tällä hetkellä Sakurai työskentelee peliohjaajana Sora Ltd. ja Project Sora yrityksissä.
Marguerite Porete

Marguerite Porete (k. 1. kesäkuuta 1310) oli ranskankielinen mystikko ja Yksinkertaisten sielujen peili -teoksen kirjoittaja. Hänet poltettiin roviolla harhaoppisena Pariisissa kesäkuussa 1310. Porete on yksi keskiajan tunnetuimmista kerettiläisistä, ja hänen teostaan käytettiin yhtenä perusteena antinomistisen, enimmäkseen kirkonmiesten kuvitteleman Vapaan Hengen harhaopin tuomitsemisessa 1300-luvulla.

Elämä

Useimpien keskiajan henkilöiden tavoin Margueriten varhaisista elämänvaiheista tiedetään hyvin vähän. Tiedot perustuvat lähes kokonaan hänen oikeudenkäyntiinsä. Hän oli kotoisin Hainaut'n kreivikunnasta, joka oli ranskankielinen mutta kuului Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Koska hän oli oikeudenkäyntinsä aikaan keski-ikäinen, hänen täytyy olla syntynyt noin 1260. Marguerite Porete ilmestyy lähteisiin teoksensa Yksinkertaisten sielujen peili myötä. Muinaisranskaksi kirjoitettu, keskiajan mystiikkaa edustava teksti kertoo sielun halusta luopua kaikesta muusta ja yhtyä Jumalaan rakkaudessa. Joskus vuosien 1296 - 1306 välisenä aikana Cambrain piispa määräsi teoksen poltettavaksi Valenciennessin kaupungissa Margueriten läsnä ollessa.

Oikeudenkäynti

Huolimatta kiellosta, Marguerite ei lopettanut kirjoitustensa levittämistä,  ja inkvisiittori Guillaume Humbert ("Pariisilainen") määräsi hänet vangittavaksi 1308. Marguerite kieltäytyi puhumasta inkvisiittorille tai muille esivallan edustajille. Vuonna 1310 komissio, johon kuului 21 Pariisin yliopiston teologia, käsitteli viittätoista Margueriten kirjan väitettä ja tuomitsi ne kerettiläisiksi. Koska Marguerite kieltäytyi tunnustamasta kirjoitustensa harhaoppisuutta ja katumasta, hänet poltettiin Pariisissa kesäkuussa 1310.

Jälkivaikutus

Vaikka Marguerite Poreten teos Yksinkertaisten sielujen peili tuomittiin harhaoppisena ja sen levittäminen kiellettiin, teos levisi myöhäiskeskiajalla latinan-, keski-englannin-, ja italiankielisinä käännöksinä. Alkuperäinen tuomio unohdettiin ja teosta pidettiin usein puhdasoppisena mystiikan tutkielmana. Margueriten teosta pidettiin pitkään kadonneena, kunnes 1946 Vatikaanissa säilynyt latinankielinen käsikirjoitus tunnistettiin Yksinkertaisten sielujen peilin käännökseksi.
Tuupovaara

Historia

Tuupovaaran pysyvä asutus on alkujaan 1400-luvulta. Vanhimmat kylät ovat Eimisjärvi, Konnunniemi ja Kovero. Ortodoksisuus on ollut pitäjälle ominaista jo uuden ajan alusta saakka. Tuupovaaran vaiheet liittyvät kiinteästi emäpitäjä Ilomantsin historiaan. Maatalous oli Tuupovaaran  pääelinkeino 1980-luvulle asti. Kaskenpoltto oli yleistä vielä 1900-luvun alussa. Tuupovaaran seurakunta itsenäistyi 1902 ja kunta 1910. Nimensä Tuupovaara on saanut Konnunniemen kylässä sijaitsevasta vaaran nimestä, joka on johdettu karjalaisesta sukunimestä Tuupainen. Sukunimen alkuperää on selitetty pöllöä merkitsevällä sanalla tuuppa tai tuuppo.  
Tuupovaarassa alettiin toteuttaa aktiivista teollistamispolitiikkaa 1970-luvulta alkaen. Kunta ajautui suuriin vaikeuksiin maatalouden muututtua kannattamattomaksi. Suuret määrät ihmisiä muutti pois kunnasta 1960- ja 1970-luvuilla. Kunnan peltoalat olivat viljelyn kehittämiselle aivan liian pieniä, eikä uutta peltoa ollut helppo saada. Maasto oli kivistä, soista ja jyrkkiä vaaroja siellä täällä. Maatalous ylipäänsä laajemminkin maailmassa kärsi ylituotannosta, eikä maanviljelijöiden saamat korvaukset riittäneet tuotantokulujen kattamiseen. Kunnan päättäjät totesivat siinä suunnassa olevan edessä umpikujan ja rohkeasti lähdettiin hakemaan teollisuusyrityksiä, jotka ryhtyisivät toimimaan Tuupovaarassa. Joitakin alkuhankaluuksia oli, mutta sitten tuli Ounevan tehdas ja sen jälkeen monia muita. 
Ennen kuntaliitosta Tuupovaara oli Pohjois-Karjalan toiseksi teollistunein paikkakunta Enon jälkeen, suhteessa asukasmäärään. Ouneva Groupin lisäksi Tuupovaarassa toimii Hukka-tuotteen tehdas ja monia pieniä yrityksiä. Kunnassa on myös suutarinliike vanhalla kansakoululla, jossa on Ullakon näyttelytilat ja käsityömyynti. Vapon turvetuotanto ja helpin kasvatus työllistää myös useita urakoitsijoita kesäisin. Tuupovaarassa karjataloutta harjoittavia tiloja on enää 14 ja maidontuotanto on koko ajan vähentynyt. Suurin osa työpaikoista on tehdastyöpaikkoja. 
Sotien päätyttyä liitettiin vuonna 1946 ns. Tynkä-Korpiselkä (Saarivaara, Hoilola, Mannervaara, Ruhovaara ja Syrjävaara) eli entisen Korpiselän kunnan Suomen puolelle jääneet kylät osaksi Tuupovaaraa.

Kyliä

Eimisjärvi, Hartiovaara, Heinäaho, Herajärvi, Hoilola, Kinnasniemi, Kokinvaara, Konnunniemi, Kortevaara, Kovero, Luutalahti, Mannervaara, Pirttijärvi, Revonsonkaja, Saarivaara, Sonkajanranta, Tuupovaara, Öllölä.
Hornborgin matkaoppaassa "Vägvisaren" vuodelta 1821 luetellaan muutamia Tuupovaarankin kyliä. Ensinnäkin reitillä Tohmajärveltä Ilomantsiin mainitaan kylät Kemie, Vatala, Huhtilampi, Konnunniemi ja Kovero (varustettuna huomautuksella "Emellan Konnuniemi och Kovero går en väg till Kuopio"), sitten reitillä Kaltimosta Ilomantsiin kylät Sarvingi, Pirtivaara, Kortevaara, Kovero, Häräjärvi, Maukola ja Ilomanz.

Ruokakulttuuri

Tuupovaaran pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kalasoppa, maitokiisseli ja marjasurvos.
Miika Aulio

Miika Juha Ilmari Aulio (s. 19. marraskuuta 1975, Helsinki) on suomalainen jousiampuja. Hän osallistui kesäolympialaisin 2000. Urheilu-uransa jälkeen Aulio toimi kansainvälisen jousiammuntaliiton kehityspäälikköna Oseanian alueella, ja osallistui kesäolympialaisiin 2004 Tongan ja Fijin valmentajana. Aulio on toiminut vuosina 2006-2012 ja 2015-2016 Suomen jousiampujain liiton  tähtäinjousen päävalmentajana. Päävalmentajana Aulio osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2016 sekä Rion kesäolympialaisiin 2016.  Nykyään Aulio toimii SJAL:n valmentajakouluttajana, ja lisäksi Sherwood Shopin omistajana sekä suorituskykyvalmentajana Helsingin fysioterapiaklinikalla. Jousiammunnan Aulio aloitti 14-vuotiaana riihimäkeläisessä Riihi-Jouset -jousiammuntaseurassa. Koulutukseltaan Aulio on eMBA Hankenilta.
Nicolas Marin

Nicolas Marin (s. 29. elokuuta 1980) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana FC Sionissa.

Ura

Marin aloitti uransa AJ Auxerressa ennen siirtymistään AS Saint-Étienneen. Saint-Étiennen jälkeen hän pelasi CS Sedan Ardennesissa, josta hän siirtyi FC Lorientin riveihin vuonna 2007. Riitauduttuaan managerinsa Christian Gourcuffin kanssa Marin lainattiin englantilaiseen Plymouth Argyleen kauden 2008–2009 alussa. Lainasopimus purettiin talvella ja loppukauden hän vietti lainalla SC Bastiassa. Kesällä 2009 Marin siirtyi sveitsiläiseen FC Sioniin.
Toshima

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Toshiman hallinnollinen ja kaupallinen keskus on Ikebukuron alue maailman toiseksi vilkkaimman rautatieaseman eli Ikebukuron rautatieaseman ympärillä. Yksi alueen keskipisteistä on Sunshine Cityn rakennuskompleksi. Toinen tunnettu alue Toshimassa on Sugamo, jossa sijaitsee vanhemman väestön suosittu ostosalue Jizō-dōri. Toshimassa on myös useita yliopistoja: Gakushūin-yliopisto, Tokion musiikkikorkeakoulu, Rikkyō-yliopisto ja Taishō-yliopisto.
Toshimaan kuuluva entinen Somein kylä on tunnettu Japanin suosituimman kirsikkapuulajikkeen, Somei yoshinon (Prunus × yedoensis) syntypaikkana.
Aino Kuusinen

Aino Maria Kuusinen (ent. Sarola, o.s. Turtiainen, ven. Айно Андреевна («Ингрид») Куусинен; 5. maaliskuuta 1886 Savonranta – 1. syyskuuta 1970) oli suomalainen kommunisti, joka työskenteli Kominternin palveluksessa ympäri maailmaa 1930-luvulla, joutui sittemmin vuosiksi gulagiin ja vapauduttuaan pakeni länteen. Aino Kuusinen oli Otto Wille Kuusisen toinen vaimo. 
Aino Kuusinen oli koulutukseltaan sairaanhoitaja. Hän kävi neljä vuotta kestäneen oppijakson Helsingin kirurgisen sairaalan sairaanhoitajaopistossa. Valmistuttuaan Kuusinen meni 9. heinäkuuta 1909 naimisiin rautatiehallituksessa insinöörinä toimineen Leo Sarolan kanssa. 
Aino Kuusinen tapasi Otto Wille Kuusisen ensimmäisen kerran syksyllä 1919 Helsingin Tapanilassa, jossa hän silloin miehensä kanssa asui. Kuusinen oli tuolloin salaa Suomessa ja hänen ystävänsä majoittivat hänet muutamaksi yöksi Leo ja Aino Sarolan luokse. Kuusinen poistui Suomesta kevättalvella 1920 Ruotsiin, missä asui jonkin aikaa ja josta hän alkoi lähetellä kirjeitä Ainolle.
Kuusinen muutti vuonna 1922 Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Kominternin eri tehtävissä, kunnes siirtyi sotilastiedustelu GRU:n palvelukseen. Vuosina 1930–1933 salanimeä toveri Morton käyttänyt Kuusinen oleskeli Kominternin valtuutettuna Yhdysvalloissa.
Yhdysvalloista Aino Kuusinen siirtyi Japaniin, jossa hän muun muassa tutustui saksalaisen Frankfurter Zeitungin kirjeenvaihtajaan, myöhemmin vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi teloitettuun Richard Sorgeen. Japanista Kuusinen kutsuttiin Moskovaan, jossa hänet vangittiin uudenvuodenpäivänä 1938. Josif Stalinin kuoltua Aino Kuusinen vapautettiin vuonna 1955 ja hänelle langetetut tuomiot mitätöitiin. Seuraavat vuodet hän vietti Moskovassa syvästi katkeroituneena entiseen aviomieheensä Otto Wille Kuusiseen, joka ei ollut tehnyt mitään hänen vapauttamisekseen. Vuonna 1965 Aino Kuusinen matkusti Suomeen ja täältä edelleen Italiaan, jossa hän kirjoitti muistelmansa määräten ne julkaistavaksi vasta kuolemansa jälkeen.
Läntisessä maailmassa herätti suurta huomiota, että Aino Kuusinen oli ensimmäinen korkea-arvoisen neuvostojohtajan länteen loikannut lähiomainen. Seuraava vastaavanlainen tapaus oli Stalinin tyttären Svetlana Allilujevan loikkaus Intian kautta Yhdysvaltoihin keväällä 1967.
Analyysi (matematiikka)

Analyysi on matematiikan osa-alue, joka käsittelee reaalilukuja ja kompleksilukuja ja niiden funktioita. Sen tavoitteena oli alun perin kehittää jatkuvuuteen liittyville käsitteille täsmälliset matemaattiset määritelmät. Siinä tutkitaan muun muassa jatkuvuutta, integroituvuutta ja derivoituvuutta.

Historia

Analyysi sai alkunsa 1600-luvulla, Isaac Newtonin ja Gottfried Leibnizin toisistaan riippumattomista keksinnöistä. 1600-luvulla ja 1700-luvulla analyysin aiheet kuten variaatiolaskenta, differentiaaliyhtälöt, osittaisdifferentiaaliyhtälöt, Fourier'n analyysi ja generoivat funktiot kehitettiin enimmäkseen käytännön sovelluksia varten. Analyysin tekniikoita käytettiin menestyksekkäästi approksimoitaessa diskreettejä ongelmia jatkuvilla vastineillaan. 
Koko 1700-luvun ajan funktion määritelmä oli väittelyn kohteena matemaatikkojen keskuudessa. 1800-luvulla Augustin Louis Cauchy oli ensimmäinen, joka antoi analyysille tarkan loogisen pohjan määrittelemällä Cauchy-jonon. Hän myös aloitti formaalin funktioteorian tutkimisen. Simeon Poisson, Joseph Liouville, Fourier ja muut tutkivat osittaisdifferentiaaliyhtälöitä ja harmonista analyysiä. 
Vuosisadan puolivälissä Bernhard Riemann esitteli integroimisteoriansa. 1800-luvun viimeisellä kolmanneksella Karl Weierstrass aritmetisoi analyysin. Hän luuli, että geometrinen perustelu oli luonnostaan harhaanjohtava. Koska analyysissa aikaisemmin käytetyt, infinitesimaaleihin perustuneet määritelmät ja todistelut olivat alttiina loogisille vastaväitteille, hän esitti uuden määritelmän (ε-δ-määritelmän) raja-arvolle ja sen mukaisesti muillekin analyysin peruskäsitteille. Matemaatikot alkoivat kuitenkin huolestua siitä, että he olettivat reaalilukujen jatkumon olemassaolon ilman todistusta. Julius Wilhelm Richard Dedekind sittemmin konstruoi reaaliluvut Dedekindin leikkauksen avulla. Tuolloin yritykset parantaa  Riemann-integroinnin teoreemoja johti reaalifunktioiden epäjatkuvuuspisteiden muodostaman joukon mahtavuuden tutkimiseen.
Myös "hirviöitä" (ei-missään jatkuvia funktioita, jatkuvia, mutta ei-missään derivoituvia funktioita, avaruuden täyttäviä käyriä) alettiin kehittää. Sen vuoksi Camille Jordan kehitti mittateoriansa, Georg Cantor kehitti naiivin joukko-opin, ja Baire todisti Bairen lauseen. 1900-luvun alussa analyysi formalisoitiin käyttämällä joukko-oppia. Henri Lebesgue kehitti mittateoriansa ja David Hilbert esitteli Hilbert-avaruuden, jonka avulla voitaisiin ratkaista integraaliyhtälöitä. Normitetun vektoriavaruuden ajatus oli jo olemassa, ja 1920-luvulla Stefan Banach loi funktionaalianalyysin.
José Arribas

Ura

Bilbaossa Baskimaalla syntynyt Arribas joutui jättämään kotimaansa 14-vuotiaana sisällissodan vuoksi ja perhe pakeni Nantes'een Ranskaan. Lyhyellä peliurallaan Arribas edusti Le Mansia 1948–52. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan valmentajana. Hän aloitti uransa amatööriseuroissa luotsaten 1950-luvulla US Saint-Maloa ja Noyen-sur-Sarthea. 
Vuonna 1960 hän sai todellisen mahdollisuutensa näyttää taitonsa, kun Division 2:ssa pelannut FC Nantes Atlantique palkkasi hänet päävalmentajakseen. Arribas kehitti Bill Shanklya esikuvanaan käyttäen Nantes'n pelitavaksi modernin jeu à la nantaisen ja tulosta tuli. Kaudella 1962/63 seura juhli Division 2:n voittoa ja nousua pääsarjaan. Menestyskulku jatkui myös liigassa, kun Nantes voitti seurahistoriansa ensimmäisen mestaruuden 1965. Nantes pysyi hänen johdollaan Ranskan huipulla koko 16 vuoden mittaisen valmennusjakson ja voitti kolme mestaruutta sekä Coupe de la Liguen 1965. Ranskan cupissa voittoa ei irronnut, vaikka Arribas'n miehistö esiintyikin finaalissa kolme kertaa. 
Nantes-pestinsä aikana Arribas toimi vuonna 1966 neljässä ottelussa Ranskan maajoukkueen valmentajana yhdessä Jean Snellan kanssa. Hän jätti Nantes'n 1976 ja valmensi kaudella 1976/77 Olympique Marseillea, mutta menestys jäi vaatimattomammaksi. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Lille OSC:n päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuraa uransa viimeiset neljä kautta, mutta menestys jäi liigan alemman keskikastin sijoituksiin. Hän jätti valmentajantehtävät 61-vuotiaana 1982.
Arribas kuoli 28. syyskuuta 1989 pitkän sairauden murtamana 68-vuotiaana.