google/wiki40b huggingface dataset:
Vinnie Vincent

Varhainen ura musiikkialalla

Vinnien vanhemmat Alphonso ja Theresa Cusano olivat kantrimusiikin ystäviä, joten Vinnie kasvoi lapsuus- ja nuoruusvuotensa hyvin musiikillisessa kotiympäristössä. Hän innostui kitaransoitosta jo nuorella iällä kuunnellessaan isänsä soittoa, ja kertomansa mukaan jopa nukkui kitaransa kanssa, vaikkei osannut edes soittaa. High schoolissa opiskellessaan Vinnie vaikutti kitaristina Hunter-nimisessä kokoonpanossa, jonka hänen kanssaan muodostivat laulaja-lauluntekijä Roger Olander, basisti Glenn Liebensohnm ja rumpali Bob Kalakay. Yhtye nauhoitti myös Dale Frashuerin tuottaman demonauhan, joka sisälsi kappaleet "Push It Through," "Where Have All The Schoolgirls Gone," "I Don't Need No Lover," ja "Jam". Hunterin tie kuitenkin katkesi Vinnien opintovuosien jälkeen.
Vincentille tarjottiin ensimmäistä todellista tilaisuutta musiikin parissa vuonna 1975 levytyssopimuksen kanssa. Windfall Records-nimisen, pienen levy-yhtiön kanssa solmittu sopimus kattoi yhden singlejulkaisun levyttämisen. Sopimuksen myötä Vinnie kirjoitti kappaleen "Happy Birthday USA" yhdessä David Wolffin, muun muassa Cyndi Lauperin tulevan managerin, kanssa. Phantom Records julkaisi singlen Windfallin sijasta Ed Spriggin tuottamana vuoden 1976 helmikuussa, ja siitä muodostui Vinnien uran ensimmäinen virallisesti julkaistu levytys. Vielä samana vuonna Vinnie toimi sessiomuusikkona The Hitchhikers-yhtyeen samannimisellä albumilla, kunnes hän perusti vuonna 1977 ensimmäisen, vakavaluontoisemman yhtyeprojektinsa Treasuren. Vinnien ohella yhtyeeseen kuuluivat basisti Rick Laird, laulaja-kosketinsoittaja Felix Cavaliere sekä rumpali Jack Scarangella. Monikansallisen Columbia Recordsin alamerkki Epic Records julkaisi vuonna 1977 Treasuren samannimisen debyyttialbumin, mutta tämän jälkeen yhtye hajosi ja Vinnie siirtyi Cavalieren kanssa vaikuttamaan Laura Nyron taustayhteeseen hänen Nested-albuminsa ajaksi. Sessiomuusikkona työskentelemisen ja yhtyeprojektiensa ohella Vinnie työskenteli myös säveltäjäryhmässä, joka sävelsi musiikkia suosittuun Onnen päivät-televisiosarjaan ja tämän spin-off-sarjaan Joanie Loves Chachi.
Petit Le Mans 2010

Petit Le Mans 2010 oli moottoriurheilun kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta Road Atlantan moottoriradalla Yhdysvalloissa.
Kilpailun voittivat Peugeotilla ajaneet Franck Montagny, Stéphane Sarrazin ja Pedro Lamy.
Uusiutuva energia Euroopan unionissa

Taustaa

EU-maat ovat sitoutuneet 20 %:n ilmastokaasuvähennyksiin vuosien 1990-2020 loppuun mennessä.
Kansainväliset tutkimukset ja IPCC ovat osoittaneet tavoitteen riittämättömäksi. Siksi monet maat, kuten Tanska, Norja ja Ruotsi, ovat vapaaehtoisesti kunnianhimoisempia. Kööpenhamina aikoo olla ensimmäinen hiilineutraali kaupunki. Norja hiilineutraali vuoteen 2030 mennessä ja Ruotsi vähentää päästöjä 40 % vuoteen 2030 mennessä.
Tanskassa ja Norjassa ei ole koskaan käytetty ydinvoimaa. Ruotsissa kansanäänestys on vaatinut ydinvoimasta luopumista. Saksa on päättänyt luopua ydinvoimasta.
Sukkajärvi

Maantiede ja asutus

Kunnan pinta-ala on 213,2 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Mujejärven piirin Lentieran, pohjoisessa Pieningän, idässä Karhumäen piirin Paateneen ja etelässä Suojärven piirin Porajärven kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudun joista huomattavin on Suunujoki (ven. Suna). Järvistä suurimmat ovat Himolanjärvi, Sukkajärvi ja Roikonniemenjärvi (Roik-Navolotskoje). Kaksikymmentä kilometriä Sukkajärvestä kaakkoon sijaitsee Maanselkään kuuluvan Länsi-Karjalan ylängön korkein kohta Vuottovaara (Vottovaara). Hyötykaivannaisiin kuuluvat rautamalmi, graniitti, kvartsiitti, gneissigraniitti, diabaasi, hiekka, sora ja turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Himolan ja Tumpajoen taajamat sekä Suunin asema, jolla ei ole vakinaista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaista 66 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 16 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia, 4 % ukrainalaisia ja 1 % suomalaisia.

Historia

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1953 avatusta metsätyömaasta, josta vuonna 1956 tuli metsäteollisuuspiiri. Taajama on perustettu vuonna 1957.
Vuosina 1962–1991 Sukkajärvellä oli kaupunkimaisen taajaman status, minkä jälkeen se aleni maaseututaajamaksi. Nykyinen Sukkajärven maalaiskunta syntyi vuoden 2006 kunnallishallintouudistuksessa, jolloin aiemmin erilliset Sukkajärven, Himolan ja Tumpajoen kylähallintoalueet yhdistettiin yhdeksi kunnaksi.

Liikenne, talous ja palvelut

Sukkajärven kautta kulkee Mujejärven, Voloman, Pieningän, Himolan ja Porajärven välinen soratie, josta haarautuu tie Lentieraan. Sukkajärven etelälaidalla on huoltoasema.
Taajaman ohi kulkee myös Suojärven ja Jyskyjärven välinen rautatie, josta Brusnitšnojessa lähtee rata Lentieraan. Radoilla on Sukkajärven, Rukolammen (ven. Rugolambi), Brusnitšnajan, Suunin, Himolan (Gimolskaja) ja Kankaan (Kangas) asemat. Sukkajärven asemalta on matkustajajunayhteydet Petroskoihin, Kostamukseen, Pietariin ja Lentieraan.
Kunnassa toimii puunjalostus- ja rakennustarviketeollisuutta, veturivarikko ja metsänhoitoalueen konttori. Kaivannaisista hyödynnetään graniittia, kvartsiittia, gneissigraniittia sekä hiekkaa ja soraa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, paikallissairaala, posti, pankki ja joukko kauppoja.

Nähtävyydet ja matkailu

Kunnan alueella sijaitsevia kulttuuriperintökohteita ovat Himolan ja Sukkajärven kivikautiset asuinpaikat, Vuottovaaraan ja Pizanets-järven muinaiset palvontapaikat, autioksi jääneen Himolan kylän asuintalot ja talousrakennukset sekä toisen maailmansodan sotilashaudat. Sukkajärven asemalla on hotelli ja Himolanjärven rannalla lomakylä.
Lyijybekardi

Levinneisyys

Lyijybekardia tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa, Panamassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
HMS Danae (D44)

Palvelus

HMS Danae liitettiin palvelukseen otettaessa 5. Kevyt risteilijäviirikköön Harwichiin. Alus osallistui Itämeren partioihin 1919.
HMS Danae liitettiin Atlantin laivastoon 1919 ja 1924 alus liitettiin osaksi Erikoisosastoa, joka kiersi maailmaa esittelemässä Britannian mahtia maailman merillä.
HMS Danae liitettiin Välimeren laivaston 1. Risteilijäviirikköön syyskuussa 1925, kunnes siirrettiin huoltoon 1929. Aluksen palattua telakalta elokuussa 1930 se liitettiin 8. Risteilijäviirikköön Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. HMS Apollo vapautti aluksen 1935. HMS Danae poistettiin palveluksesta odottamaan telakalle siirtoa.
HMS Danae palasi palvelukseen 25. elokuuta 1936 ja liitettiin samalla Kiinan asemalle 5. Risteilijäviirikköön, josta alus palasi Englantiin telakalle 14. tammikuuta 1938.
Toisen maailmansodan puhjetessa syyskuussa 1939 alus palveli 9. Risteilijäviirikössä ja siirrettiin myöhemmin samana vuonna uudelleen Kiinan asemalle.
HMS Danae palveli Kuninkaallisen laivaston Malesian osastossa (engl. Malayan Force) maaliskuussa 1940 ja Japanin liittyessä sotaan alus toimi saattajana Singaporen, Sunda salmen ja Jaavan välisellä merialueella osana Kiinaan sijoitettuja joukkoja. Alus otti osaa helmikuussa 1942 Bataviaan suunnattuihin hyökkäyksiin ennen lähtöään Sundasta Colomboon kuukauden viimeisenä päivänä.
HMS Danae liitettiin Itäisen laivaston 4. Risteilijäviirikköön, jossa alus palveli aina vuoteen 1944. Tuona aikana alus oli Englannissa huollettavana 1. elokuuta 1942 - 7. heinäkuuta 1943.
HMS Danae palasi Englantiin osallistuakseen Normandian maihinnousun tukemiseen. Alus suoritti Sword rannan tulitukitehtäviä.

ORP Conrad

HMS Danae nimettiin 4. lokakuuta 1944 ORP Conradiksi, kun se lainattiin Puolan laivastolle risteilijä ORP Dragonin tuhouduttua.
ORP Conrad oli huollettavana Southamptonissa ja Chathamissa aina 23. tammikuuta 1945 saakka. Alus suojasi saattueita Scheldeen ja takaisin. Alus lähti Scapa Flowsta 12 helmikuuta, mutta koulutuksen aikana aluksen höyryturbiinit vaurioituivat ja se palasi telakalle. ORP Conrad liitettiin osaksi Kotilaivaston 10. Risteilijäviirikköä, mutta korjaukset kestivät 29. toukokuuta saakka. Alus palasi Scapa Flowhun ja sieltä se siirtyi Wilhelmshaveniin  seuraamaan Saksan laivaston antautumista.
ORP Conrad suoritti Punaiselle ristille heinäkuun ja vuoden lopun välillä kahdeksan matkaa Englannin ja Skandinavian välillä. Tammikuussa 1946 alus palasi Scapa Flowhun ja palveli osana Kotilaivastoa, kunnes siirtyi Rosythiin 8. maaliskuuta.
ORP Conrad ja muut Puolan laivastolle lainatut alukset kokoontuivat Plymouthiin neuvotteluihin, joissa oli tarkoitus ratkaista alusten ja miesten tuleva kohtalo. Alus saapui 17. huhtikuuta Plymouthiin ja lähti sieltä 26. huhtikuuta. Alus palveli Plymouthissa loppupalvelusaikansa.
ORP Conradin miehistö supistettiin puoleen elokuussa ja se palautettiin Kuninkaalliselle laivastolle 28. syyskuuta 1946, jolloin nimi palautettiin HMS Danaeksi.
HMS Danae siirrettiin BISCOlle romutettavaksi 22. tammikuuta 1948 ja alus saapui T W Wardin Barrowin telakalle purettavaksi 27. maaliskuuta.
Magnus Lönnqvist

Magnus Lönnqvist (s. 22. syyskuuta 1960) on entinen suomalainen triathlonisti.
Lönnqvist sai EM-pronssia puolimatkalla ja pitkällä matkalla 1985. Seuraavana vuonna hän voitti pitkän matkan Euroopan-mestaruuden. Vuonna 1989 hän oli pitkän matkan EM-kilpailussa neljäs ja sai joukkuekilpailussa kultaa. Hän voitti lisäksi muun muassa Suomen ensimmäisen teräsmieskilpailun Joroisissa 1983.
Lönnqvistin ennätys täydellä matkalla oli 8.40.11 vuodelta 1986.
Lost Girl

1. tuotantokausi

Bo on succubus, joka on varttunut tavallisessa adoptioperheessä tietämättömänä itsestään ja kokonaisesta uudesta maailmasta, joka on elänyt aikojen alusta asti ihmisten rinnalla. Hänen succubus-voimansa ilmenevät vasta kun Bo tappaa vahingossa ensimmäisen suuren rakkautensa. Teostaan kauhistuneena Bo pakenee kotoaan ja vaihtaa entisen elämänsä pakoiluun ja yksin elämiseen.
Pilottijaksossa Bo pelastaa ihmisnaisen nimeltä Kenzi. Kenzi on kiinnostunut pelastajastaan eikä Bo aluksi halua naista lähelleen, mutta pian naisten välille syntyy luja ystävyys. Bo napataan kesken kaiken epäihmisten maailmaan ja hän saa tietää, että heidän maailmassaan klaaneja on kaksi: valon ja pimeän puolen klaanit. Ja Bon on valittava niistä toinen testin läpäistyään. Kaikkien suureksi hämmästykseksi Bo päättää olla puolueeton ja elää sellaista elämää kuin itse haluaa. Kauden aikana Bo oppii lisää itsestään sekä epäihmisten maailmasta. Lisäksi hän on hyvin lämpimissä väleissä muodonmuuttaja-poliisin Dysonin sekä epäihmisten lääkärin Laurenin kanssa.

2. tuotantokausi

Epäihmisten maailma on kaaoksen vallassa Bon ja tämän äidin dramaattisen yhteenoton jälkeen. Lisäksi Dyson tuntuu hävinneen kuin maan alle. Bolla on paljon haasteita edessään. Etenkin nyt kun Ashin tilalle valitaan uusi johtaja. Uusi Ash tuntuu ottavan Bon ystävineen silmätikuksi. Dyson palaa reissultaan ja järkyttää Bota käyttäytymisellään. Myöhemmin Bo saa tietää, miksi Dyson on niin kylmä ja etäinen. Kuvioihin astuu myöhemmin Dysonin tuttuja menneisyydestä kuten esimerkiksi kuvankaunis Ciara. Bo saa tietää Laurenin koomassa olevasta tyttöystävästä ja Nadian herääminen mutkistaa asioita entisestään. Kenzi lämmittää välejään entiseen ihastukseensa Nateen, mutta tytöllä on liian paljon salattavaa. Bon elämään astuu myös komea Ryan, mutta pahaksi onneksi mies kuuluu pahojen epäihmisten puolelle. Säälimätön Garuda nostaa päätään ja ystävysten on yhdistettävä voimansa voittaakseen pahuus. Lisäksi Bo saa tietää Trickin olevan hänelle melko läheistä sukua.

3. tuotantokausi

Epäihmisten maailmassa kuohuu nyt kun entinen Ash on kuollut. Bo huomaa edessään olevan uusia haasteita kun hänen entinen liittolaisensa Hale nimitetään uudeksi Ashiksi. Hale yrittää luoda tasapainon hyvien ja pahojen epäihmisten välille nimittämällä pahan epäihmisen, Valkyrien Dysonin pariksi. Samaan aikaan salainen agentti Tamsen työskentelee Morriganille sekä eräälle toiselle, jotka molemmat haluavat Bon pään vadille. Lauren suostutellaan mukaan vaarallisiin tutkimuksiin. Kausi huipentaa shokeeraavaan tapahtumaan kun Bo katoaa ja asialla saattaa olla hänen mystinen biologinen isänsä.
Danielle Evans

Danielle "Dani" Evans (s. 7. kesäkuuta 1985 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen malli. Toukokuussa 2006 hän voitti Huippumalli haussa -ohjelman kuudennen kauden. Palkintona oli 100 000 dollarin arvoinen sopimus CoverGirl-kosmetiikkayrityksen kanssa, sopimus Ford-mallitoimiston kanssa ja kuvasarja Elle-lehteen.
Vaarnakalat

Lajit ja anatomia

Vaarnakalojen heimoon kuuluu 11 sukua ja noin 20 lajia, muun muassa rusovaarnakala (Triacanthodes ethiops). Vaarnakalat ovat kooltaan pieniä ja saavuttavat korkeintaan noin 20 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan ne ovat korkeita ja litteitä. Selkäevässä on 6 terävää piikkiä ja takaosassa pehmeämpiä ruotoja. Vatsaevät koostuvat pitkästä terävästä piikistä ja yhdestä ruodosta. Vaarnakalalajien pyrstöevä on muodoltaan pyöreähkö. Heimon lajien silmät ovat kookkaat ja kuono terävä. Suussa on kummassakin leuassa noin 10 kartiomaista hammasta. Vaarnakalojen nahka on paksu ja suomut ovat pienikokoisia. väriltään kalat ovat usein punertavia ja ruumiissa voi olla keltaisia, sinisiä tai vihreitä laikkuja.

Levinneisyys ja elintavat

Vaarnakaloja tavataan Atlantin länsiosista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä subtrooppisilta ja trooppisislta alueilta. Ne elävät lähellä kivikkoista pohjaa tyypillisesti 35–900 metrin syvyydessä merenpinnasta. Heimon lajien ravinto koostuu pohjalla elävistä selkärangattomista eläimistä.
Persianaavikkonärhi

Levinneisyys

Persianaavikkonärheä tavataan kotoperäisenä Iranissa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvattu paikallisesti melko runsaslukuiseksi.
Åbo Skeppswarf

Åbo Skeppswarf Aktiebolaget (Åbo Gamla Skeppsvarfs Bolag 1800–1851, Gamla Warfsbolaget i Åbo 1851–1871) oli Turussa toiminut telakka. Se sai alkunsa vuonna 1741, kun skotlantilainen Robert Fithie perusti laivaveistämön kaupungin keskustan tuntumaan Aurajoen länsirannalle. Vuosisadan loppupuolella siitä käytettiin nimityksiä ”vanha veistämö” ja ”kaupunginveistämö”, kunnes kapteeni Gustaf Adolf Dammert hankki sen omistukseensa vuonna 1800. Vielä samana vuonna kauppias E. J. Harwall myi telakan sitä varten perustetulle osakeyhtiölle. Kauppahinta oli 12 000 riikintaaleria (riksdaler riksgälds).
Åbo Gamla Skeppsvarfs Bolag oli järjestyksessä Suomen toinen osakeyhtiö. Sen yhtiöjärjestys allekirjoitettiin 15.11.1800. Osakkaiksi yhtiöön tuli 19 kaupungin rikkaimpiin kuuluvaa laivanvarustajaa. Yhtiöjärjestys perustui kauppakaaren avoimia yhtiöitä (öppna bolag, 15 kap. HB) koskeviin määräyksiin. Osakkeita oli 100, eikä niillä ollut nimellisarvoa. Yhtiölle tuli joka vuosi tuli valita kaksi johtajaa. Sitovat päätökset olivat mahdollisia, jos niitä kannatti vähintään 2/3 osakkeista. Osakkailla oli myös lisämaksuvelvollisuus, joka vastasi laivanisännistöyhtiön vastaavaa velvollisuutta. Tämä poikkesi myöhempien osakeyhtiöiden käytännöstä.
Uuden yhtiön ensimmäisenä johtajana toimi kapteeni Petter Claesson. Pitkään vaikeuksissa olleen telakan toiminta piristyi 1830-luvulla, kun se alkoi saamaan tilauksia Venäjältä ja vuodesta 1840 lähtien telakka oli täystyöllistetty. Turun linnan tuntumassa sijainneen veistämön lisäksi yhtiöllä oli konepaja Pikisaaren kaupunginosassa.
Yhtiöjärjestys uusittiin vuonna 1841. Lisämaksuvelvollisuus säilyi. Nyt päätöksiä pystyttiin tekemään 36, 51 tai 70 osakkeen enemmistöllä asiasta riippuen.
Vuonna 1851 telakan omistus järjestettiin uudelleen ja sen suurimmaksi osakkaaksi tuli turkulainen kauppias Abraham Kingelin. Vuosina 1864–1866 yhtiö rakensi uuden telakan yhdessä William Crichton & C:o Ab:n kanssa.
Seuraavat omistus- ja yhtiöjärjestysmuutokset tehtiin 1871. Toimitusjohtajaksi tuli samalla William Crichton, jonka omistukseen yhtiö tuli kokonaan vuonna 1882. Åbo Skeppswarf fuusioitui W:m Crichton & Co:n kanssa vuonna 1883.
Lev Šubnikov

Lev Vasiljevitš Šubnikov (ven. Лев Васильевич Шубников; 9. syyskuuta 1901 Pietari – 10. marraskuuta 1937) oli Stalinin vainoissa kuollut kokeellinen fyysikko. Hän ja Wander Johannes de Haas ovat antaneet nimensä De Haasin–Šubnikovin ilmiölle.
Šubnikov opiskeli Leningradin valtionyliopistolla ja polyteknisessä instituutissa.
Šubnikov työskenteli Neuvostoliitossa ja Alankomaissa. Alankomaissa hän työskenteli vuoteen 1930 de Haasin kryogeenisessa laboratoriossa. Palattuaan Neuvostoliittoon hän muutti Harkovaan ja perusti sinne Neuvostoliiton ensimmäisen kryogeenisen laboratorion.
Šubnikov teloitettiin häntä ja muita Ukrainan fysiikan ja teknologian instituutin tieteilijöitä vastaan tekaistujen syytteiden nojalla.
Kartussi

Kartussi on muinaisessa Egyptissä käytetty kehämäinen hieroglyfimerkki, joka osoitti sen pitävän sisällään kuninkaallisen nimen. Muinaisegyptiksi kartussin nimi on šnw (shenu), joka esittää pidennettyä, suojelevana symbolina käytettyä shen-kehää. Alun perin kartussimerkin uskotaan kuvaavan köysipunosta. 
Faraoiden nimet oli tapana kirjoittaa kartussin sisään. Sen uskottiin suojelevan faraon nimeä pahoilta voimilta. Hieroglyfinä kartussia käytettiin kirjaimellisesti esittämään muinaisen egyptin sanaa "nimi" (rn). Hieroglyfi on Gardinerin listassa numero V10.
Napoleonin johtaman retkikunnan sotilaiden mielestä shenu-merkki muistutti heidän aseissaan käyttämiään patruunoita, joten he kutsuivat sitä ranskankielisellä sanalla cartouche, joka tarkoittaa patruunaa.
Kartussimerkeillä oli merkittävä osa hieroglyfien tulkitsemisessa. Joseph de Guines päätteli jo 1700-luvulla, että kartussit merkitsivät hallitsijoiden nimeä. Tätä päätelmää hyödyntäen varhaiset egyptologit, kuten Thomas Young ja Jean-François Champollion pyrkivät tulkitsemaan Rosettan kivessä esiintyviä nimiä. Champollion onnistui ensimmäisenä lukemaan Ptolemaioksen ja Kleopatran nimet.
Raskasta joulua

Raskasta joulua on tuottaja ja kitaristi Erkka Korhosen vuonna 2004 perustama musiikkiprojekti, joka esittää joululauluja raskaammin sovitettuina versioina. Solisteinaan projektilla on tunnettuja suomalaisia metalli- ja rocklaulajia kuten Marco Hietala, Tony Kakko, Ari Koivunen, Tommi Salmela, Ville Tuomi, Kimmo Blom, Antti Railio, JP Leppäluoto, Pasi Rantanen, Antony Parviainen ja Jarkko Ahola.
Trans-Siberian Orchestralta vaikutteita saaneen projektin ensimmäinen albumi Raskasta joulua ilmestyi vuonna 2004 T2 Productionsin julkaisemana. Joulukuussa 2005 projekti teki kolmen konsertin kiertueen, jonka herättämän kiinnostuksen myötä se sai levytyssopimuksen Warnerin kanssa. Jatkoalbumi Raskaampaa joulua ilmestyi vuonna 2006. Kiertueesta on sittemmin muodostunut jokavuotinen perinne, ja vuonna 2014 se järjestettiin kymmenennen kerran. Vuodesta 2013 alkaen Raskasta joulua on tehnyt yhteistyötä Kauneimmat joululaulut -tapahtuman kanssa.
Spinefarmin julkaisema vuoden 2013 Raskasta joulua -albumi on saavuttanut myynnillään platinalevyrajan. Vuonna 2014 se sai jatkoa kahdesta uudesta albumista, Ragnarok Juletide ja Raskasta joulua 2, joista edellinen on englanninkielinen. Vuonna 2015 julkaistiin Tulkoon joulu – akustisesti, joka oli nimensä mukaisesti akustinen levy.
Raskasta joulua -yhtyeessä soittavat Korhosen lisäksi kosketinsoittaja Vili Ollila (2005–), basisti Erkki Silvennoinen (2006–), rumpali Mirka Rantanen (2008–) ja kitaristi Tuomas Wäinölä (2008–).
Projekti sai vuonna 2018 ”kesäversion”, kun Raskasta iskelmää solisteinaan Kakko, Leppäluoto ja Railio esiintyi 29. kesäkuuta Iskelmä-festivaalilla. Samana päivänä julkaistiin single Kakon tulkitsemasta Freemanin ”Ajetaan tandemilla” -kappaleesta. 14. kesäkuuta 2019 julkaistiin Raskasta iskelmää -albumi, jolla solisteina ovat Blom, Kakko, Hietala, Leppäluoto, Parviainen, Railio, Salmela ja Tuomi. Kesällä 2019 Raskasta iskelmää esiintyy Iskelmä-festivaalin lisäksi IskelmäKesä-kaupunkifestivaalikiertueella ja muilla festivaaleilla. Suomipop-festivaalilla kokoonpano esiintyy nimellä Raskasta suomipoppia.
Kultaranta VII

Kultaranta VII on tasavallan presidentin entinen virkavene, joka valmistui vuonna 1983. Sen korvasi Kultaranta VIII vuonna 2008.
Kultaranta VII on 12,5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä. Siinä on 2 kpl 375-hevosvoimaista dieselmoottoria ja sen huippunopeus on 20 solmua. Veneeseen mahtuu kaksihenkisen miehistön lisäksi 12 matkustajaa.
Tarja Halonen on kertonut, että ennen Putinin vierailua Suomessa käynyt etukäteisvalmistelukunta kommentoi Kultaranta VII:ää sanoin: "Onpa kivannäköinen yhteysalus, mutta missä se jahti on?"
Minervanpöllö

Koko ja ulkonäkö

Minervanpöllöllä on suuri pää, pitkät jalat ja keltaiset silmät. Sen pituus on 21–27 cm, siipien kärkiväli noin 60 cm ja paino 140–200 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi. Laji on usein aktiivinen myös päivällä, ja se liikkuu paljon maassa. Lentää tikkamaisesti syvään aaltoillen, ja lennossa havaitaan leveät ja pyöreäpäiset siivet. Laulu on matalahko, loppua kohden nouseva vihellys. Muita ääniä ovat äkäinen varoittelu ”kii-kii-kii…” sekä kimeä ”kiio”.
Lajista tunnetaan noin 13 alalajia, joista Euroopassa esiintyvä vidalii on tummin, ja Lähi-idässä pesivä lilith vaalein.

Ravinto

Minervanpöllö saalistaa pikkujyrsijöitä ja -lintuja, mutta lähes puolet sen ruokavaliosta koostuu hyönteisistä, etenkin kovakuoriaisista. Hyönteisiä se saalistaa erikoiseen tapaansa maassa pomppien.

Elinympäristö

Minervanpöllö elää metsissä, viljelysmailla, ruohomailla ja puoliaavikoilla.

Levinneisyys

Minervanpöllöä tavataan Espanjasta Venäjälle ulottuvalla alueella, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa Kiinaa, Koreaa ja Mongoliaa myöten sekä Pohjois-Afrikassa. Maailman populaatio on kooltaan ainakin ½–1 miljoonaa yksilöä. Euroopassa arvioidaan pesivän 216 000–330 000 paria. Laji pesii yleisenä Englannissa, jonne se istutettiin 1800–luvulla. Suomessa minervanpöllö on havaittu rariteettikomitean hyväksymästi kahdesti, 15. syyskuuta 1901 Muuramessa ja 26. toukokuuta 1983 Siikajoella.

Lisääntyminen

Minervanpöllö tekee puun- tai kivenkoloon pesän, johon se munii 3–6 munaa. Naaras hautoo munia 28–29 päivää. Kuoriutumisen jälkeen poikaset pysyvät pesässä ruokittavina n. 25 vuorokautta. Minervanpöllö on yksiavioinen.
SS Alcantara (1913)

Palvelus

SS Alcantara laskettiin vesille 30. lokakuuta 1913, ja se aloitti neitsytmatkansa 19. kesäkuuta 1914 Southamptonista La Plataan Etelä-Amerikkaan kulkevalla laivareitillä.
Alus muutettiin 1914 apuristeilijäksi (engl. Armed Merchant Cruise, AMC). Se aseistettiin kahdeksalla kuuden tuuman tykillä, kahdella kuusinaulaisella ilmatorjuntatykillä ja syvyyspommeilla. Se liitettiin huhtikuussa 1915 10. Risteilijälaivueeseen nimettynä HMS Alcantaraksi aloittaen palveluksensa Northern Patrolissa. Alus määrättiin toisella partiomatkallaan Jan Mayenille etsimään tuloksetta saksalaisten radioasemaa.
Saksan laivaston kaappari Greif oli pysäyttänyt 29. helmikuuta Norjan rannikolla Tønsbergin edustalla norjalaisen rahtialus Renan, kun HMS Alcantara yllätti alukset. Alus lähestyi 2 000 jaardin päähän ja laski kutterin tutkiakseen tilannetta, kun saksalaisalus nosti sotalippunsa, lisäsi nopeutta ja avasi tulen.
Alukset tulittivat toisiaan alle 3 000 jaardin etäisyydeltä. Greifin laukaisema torpedo osui HMS Alcantaran keskilaivaan, ja Alcantran laukaisema kranaatti osui Greifin takatykin ammuksiin, jolloin kumpikin alus menetti nopeutta. Greifin miehistö jätti aluksensa 40 minuuttia tulenavauksesta, mutta HMS Alcantara upposi kuitenkin ensin. Kuninkaallisen laivaston kevyt risteilijä HMS Comus saattajanaan hävittäjä HMS Munster saapuivat paikalle ja upottivat Greifin. Saapuneet alukset pelastivat taistelleiden alusten miehistöt merestä.