google/wiki40b huggingface dataset:
Parketointi

Parketointi (<ransk.) tarkoittaa listoitusta, joka laitetaan puun, vanerin tai vastaavan levyn taakse estämään vääntymistä. Parketoinnin tarkoituksena on tukea maalauspohjana käytettävää levyä. 
Sanaa käytetään nykyisin myös parketin asentamisesta.
Markku Kosonen

Markku Pekka Olavi Kosonen (22. tammikuuta 1945 Djupvik, Ruotsi – 7. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti, puuseppä ja muotoilija. Hän käytti monia kotimaisia puulajeja (leppää, haapaa, pihlajaa) oivaltavasti: yksi tunnetuimmista teoksista on pajukori, jossa pajunoksissa on pajunkissat jäljellä. Toinen tunnettu työ on saunakuutio, joka kehittyi myöhemmin edustussaunaksi. Saunakuutiossa on käytetty leppää.
Kosonen oli kotoisin Punkaharjulta, mutta asui ja työskenteli Fiskarsissa. Hän oli käynyt kiertävän kotiteollisuuskoulun ja Ateneumin iltakoulun, jonka kautta pyrki Taideteolliseen oppilaitokseen. 
Kosonen sai vuonna 2002 Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Savon rahaston myöntämän Rantasalmi-palkinnon ennakkoluulottomuudesta taideteollisuuden ja metsäteollisuuden kohtaamisessa. Palkinnon perusteluissa todettiin:
”Markku Kososen vuosikymmeniä jatkunut toiminta puutuotealalla on ollut laaja-alaista ja monipuolisesti puun imagoa tukevaa. Ominaista hänelle on innovatiivinen, ennakkoluuloton puun käyttö. Kosonen ja hänen kanssaan yhteistyössä toimineet puusepät ja suunnittelijat ovat etsineet ja löytäneet uusia toimintatapoja puun jalostusasteen kohottamiseksi. Aiemmin vähemmän arvostetut leppä, haapa ja pihlaja ovat muuttuneet jalopuiksi. Kosonen on ollut myönteisellä tavalla puualan toisinajattelija.”
Kosonen sai kuvataiteen valtionpalkinnon 1981, 15-vuotisen taiteilija-apurahan 1992–2008, Askon Säätiön Asko-Avonius-palkinnon 2000 ja Pro Finlandia -mitalin 2005.
Imitaattori

Imitaattori on henkilö, joka imitoi toisen, yleensä kuuluisan henkilön ääntä ja maneereita. Suosittuja imitoitavia henkilöitä ovat yleensä poliitikot, laulajat ja julkisuuden henkilöt, joilla on omalaatuinen ja helposti tunnistettava ääni. 
Imitaattoreita, jotka yhdistävät esityksiinsä myös pukeutumisen imitoitavaksi henkilöksi, kutsutaan englanninkielisellä termillä lookalike. Tästä ovat esimerkkinä monet Elvis-imitaattorit, joita on maailmanlaajuisesti noin 35 000.
Imitaattoreista jotkut tekevät huumori-imitaatioita ja toiset vakavia imitaatioita.
Imitaattori voi tarkoittaa myös esineiden, laitteiden, soittimien, eläinten ja erilaisten tapahtumien tai tapahtumasarjojen toistamista. Muun muassa Jope Ruonansuu osaa imitoida liikkuvassa junassa kulkevan ihmisen etenemistä vaunusta toiseen. Vanhan mallissa vaunuissa oli erillinen välitila, jolloin äänet voimistuivat ovia avatessa ja niiden sulkeutuessa. 
Imitaattoreista teknisesti laajin valikoima on tällä hetkellä Michael Winslowilla. Hänen äänivalikoimiin kuuluu omien puheittensa mukaan 10000 erilaista imitoitavaa ääntä päästävää kohdetta. Nykyisin hän tekee muun muassa dubbausta elokuvien päälle eri ääniefektein sekä henkilöimitoinnin ja musiikin tai soittimien sekoituksella. Mel Blanc oli aikoinaan tuhannen äänen mieheksi kutsuttu ja 5000 piirretyssä elokuvassa pääasiassa työskennellyt dubbaaja.
Merkittävä tyylisuunta on Terry Fatorilla. Hänen erikoisuutenaan on laulaa vatsastapuhujana eri laulajien äänellä. America's Got Talent vuonna 2007 oli hänen läpimurtonsa Yhdysvalloissa.
Viron vasemmistopuolue

Viron vasemmistopuolue (vir. Eesti Vasakpartei) oli Virossa vuosina 1990–2008 toiminut puolue. Vuonna 2008 puolue yhdistyi Perustuslakipuolueen kanssa muodostaen Viron yhdistyneen vasemmistopuolueen.
Ennen viimeiseksi jäänyttä nimeään puolue tunnettiin nimillä Viron kommunistinen puolue (1990–1992), Viron demokraattinen työväenpuolue (Eesti Demokraatlik Tööpartei) (EDTP) (28.11.1992–17.12.1997) ja Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei) (ESDTP) (17.12.1997–18.12.2004).
Vuonna 2004 vasemmistopuolue oli perustamassa Euroopan vasemmistopuoluetta. Puolue oli mukana myös Uuden eurooppalaisen vasemmistofoorumin (NELF) toiminnassa vuodesta 1995.

Historia

Kesäkuussa 1988 Viron kommunistisen puolueen johtaja Karl Vaino luovutti pääsihteerin paikkansa Neuvostoliiton Nicaraguan-suurlähettiläälle, Vaino Väljakselle, joka oli entinen EKP:n ideologinen sihteeri. Virossa ja koko Neuvostoliitossa tapahtunut sisäpoliittinen myllerrys johti 1990 kommunistisen puolueen kahtiajakautumiseen, jossa toinen puoli asettui virolaisten tueksi ja toinen pitäytyi tiukasti neuvostolinjassa. Viron kommunistinen puolue oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen Viron haaraosasto. 25. maaliskuuta 1990 se julistautui itsenäiseksi Viron kommunistiseksi puolueeksi, jolla nimellä se rekisteröitiin 19. joulukuuta. Neuvostomieliset kovan linjat kommunistit perustivat puolueen nimeltä Viron kommunistinen puolue (NKP:n ohjelmalla) (Eestimaa Kommunistlik Parte (NLKP platvormil)).
Viron vasemmistopuolue profiloitui vironvenäläisten ja neuvostohistorian puolustajana erityisesti Pronssisoturi-kiistan aikana. Talouden osalta se vaati suurempaa valtion kontrollia ja julkista taloutta. Vuonna 2004 sillä oli 1 100 jäsentä, joista vain 10 prosenttia oli alle 35-vuotiaita.
13. kesäkuuta 2007 puolue jäi ilman johtajaa, kun vuoden 2004 lopusta lähtien puheenjohtajana toiminut Sirje Kingsepp erosi puolueesta. Lokakuussa 2007 puolue aloitti yhdistymisneuvottelut vasemmistolaisen vironvenäläisen Perustuslakipuolueen kanssa, joka samalla kävi yhdistymisneuvotteluja Viron venäläisen puolueen kanssa. 1. joulukuuta Perustuslakipuolueen puoluekokous päätti yhdistyä kummankin puolueen kanssa, mutta kun ei-vasemmistolainen venäläisnationalistinen Viron venäläinen puolue ei halunnut yhdistyä vasemmistopuolueeseen, päätti Perustuslakipuolue yhdistyä vasemmistopuolueen kanssa. 12. toukokuuta 2008 yhdistymissopimus allekirjoitettiin ja se astui voimaan 28. kesäkuuta, jolloin puolueiden johdot yhdistettiin. Puolue sai nimen Viron yhdistynyt vasemmistopuolue.
Yksitasoinen lentokone

Yksitasoinen lentokone eli yksitaso on lentokone, jossa on vain yksi siipi, toisin kuin kaksitasoissa ja kolmitasoissa. 1930-luvulta lähtien yksitasolentokone on ollut käytännössä lentokoneiden standardimuoto. Yksitasot jaetaan lisäksi ala-, keski- ja ylätasoisiin sen mukaan, missä kohdassa kantosiipi sijaitsee lentokoneen runkoon nähden.

Historia

Ensimmäisenä yksitasona pidetään ranskalaisen Felix du Temple de la Croix’n vuonna 1874 rakentamaa Monoplanea, joka onnistui nousemaan ilmaan mäkihyppyristä suorittamansa vauhdinoton jälkeen ja leijailemaan turvallisesti maahan. Samankaltaisia yrityksiä suorittivat myöhemmin monet muut yksityiset lentokoneenrakentajat ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.
Ensimmäisen ohjatun, ilmaa raskaamman, moottorikäyttöisen koneen keksijöiksi on nostettu yhdysvaltalaiset Wrightin veljekset. Wrightien Flyer oli kuitenkin kaksitaso, kuten lähes kaikki lentokoneilmailun alkuaikojen menestyksekkäät konemallit. Yksitasojen arvostus kasvoi hetkellisesti, kun Louis Blériot ylitti Englannin kanaalin itse suunnittelemallaan yksitasolla 1909, ja Fokkerin yksitasoiset hävittäjät osoittaututuivat myös kelvollisiksi sotakoneiksi ensimmäisessä maailmansodassa.
Yksitasot olivat silti epäsuosiossa aina 1930-luvulle asti, koska lentokoneiden etupäässä puusta valmistettu runko ja siivet olivat kevyitä ja hauraita. Yksitasojen siivet tapasivat vääntyä lennon aiheuttamassa paineessa, mikä vaikeutti sivuttaisohjausta. Kaksitasoissa ei tällaista ongelmaa ollut, mikä takasi niiden valtakauden jatkumisen toistaiseksi.
Metallien käyttöön siirtymisen ja siipitekniikan parantumisen ansiosta kaksitasot joutuivat antamaan tietä yksitasoille. Toisessa maailmansodassa sotalentokoneet olivat jo muutamin poikkeuksin yksitasoisia.
Lee Kerslake

Musiikkiura

Kerslake liittyi Uriah Heepiin marraskuussa 1971 soitettuaan sitä ennen muun muassa The Gods ja National Head Band -yhtyeissä. Hän erosi Uriah Heepistä lokakuussa 1979. Syynä olivat erimielisyydet kosketinsoittaja/kitaristi/laulaja Ken Hensleyn kanssa. Kerslake palasi uudelleen koottuun Heepiin vuonna 1981. Tämän jälkeen hän pysyi yhtyeen rumpalina aina vuoden 2007 alkuun asti. Uriah Heepistä lähdettyään Kerslake soitti 1980-luvun vaihteessa Ozzy Osbournen kahdella ensimmäisellä studioalbumilla, Blizzard of Ozzilla (1980) ja Diary of a Madmanilla (1981). Osbournen vaimo Sharon Osbourne ja Kerslake eivät tulleet toimeen keskenään. Muun muassa tästä syystä Sharon halusi rumpali Tommy Aldridgen liittyvän Ozzyn yhtyeeseen. Basisti Bob Daisley oli jyrkästi eri mieltä. Erottamisen syistä on eriäviä mielipiteitä, mutta Kerslake ja Daisley saivat lähteä "Diary of a Madman" -levyn äänitysten jälkeen. Levyn bändikuvassa esiintyvät Tommy Aldridge ja Rudy Sarzo, vaikka Daisley ja Kerslake soittavat levyllä.  
Vuoden 2002 uusintajulkaisut 'Blizzard of Ozz' ja 'Diary of a Madman' -levyistä syrjäyttivät kokonaan Kerslaken ja Daisleyn osuudet kappaleissa. Lee Kerslaken rumpujen tilalla kuullaan Mike Bordinin rumputyöskentelyä. Bob Daisleyn bassotyöskentely vaihdettiin Robert Trujillon soitantaan. Kerslaken ja Daisleyn nimet poistettiin myös kappaleiden tekijäluettelosta. Kerslake ja Daisley ovat nostaneet oikeusjutun Osbournea vastaan puutteellisten tekijänoikeuskorvausten takia.
Vuonna 2004 Kerslake, Daisley, Deep Purple -kosketinsoittaja Don Airey ja kitaristi Steve Morse, sekä Cold Chisel -laulaja Jimmy Barnes perustivat sivuprojektina Living Loud -yhtyeen, joka on julkaissut yhden nimeään kantavan studioalbumin. Yhtye levytti albumille muun muassa niitä Kerslaken ja Daisleyn Ozzy-ajan kappaleita, joista heidän nimensä oli poistettu. Lee Kerslake on osallistunut myös paljon sävellystyöhön kaikissa yhtyeissä, joissa on soittanut.
Uriah Heepin kotisivut ilmoittivat 31. tammikuuta 2007, että Lee Kerslake jättää yhtyeen välittömästi terveysongelmien takia. Kerslake sairastaa eturauhas- ja luusyöpää sekä kärsii myös reumasta. Joulukuussa 2018 hän sanoi haastattelussa lääkäriensä antaneen hänelle alle vuoden elinaikaa. Kerslake sanoi edelleen toivovansa Ozzy ja Sharon Osbournen antavan hänelle tunnustuksen Ozzyn albumeilla tekemästään työstä. Hän toivoi saavansa itselleen platinalevyt vielä albumeista Blizzard of Ozz ja Diary of a Madman. Tammikuussa 2019 Kerslake sai viimein platinalevyt Ozzylta.
Harhaisku

Harhaisku (lat. aberratio ictus) on rikosoikeudessa luvaton teko, jonka kohteena on jokin muu kuin tekijän tarkoittama kohde. Oikeudenvastaisen teon kohteena voi olla henkilö, oikeushenkilö tai esine. Tekijän erehdys ei yleensä poista teon rangaistavuutta.

Oikeuskirjallisuudessa esitettyjä mielipiteitä

Harhaiskusta on kysymys esimerkiksi silloin, kun henkilö A suuntaa pistoolinsa kohti B:tä, joka loikkaa sivuun samalla kun A laukaisee. Luoti osuukin B:n vierellä olleeseen henkilö C:hen, joka kuolee osumaan. Tässä tapauksessa harhaiskun kohde on samanarvoinen kuin tarkoitettukin kohde ja A tuomitaan taposta. Kirjallisuudessa on esitetty, että A tulisi tuomita B:n tapon yrityksestä ja C:n törkeästä kuolemantuottamuksesta tai tapon yrityksestä ja taposta, jos A teon tehdessään mielsi C:n kuoleman todennäköiseksi. Tätä ratkaisua vastaan on esimerkiksi se, että jos A:n ystävä D olisi yllyttänyt A:ta ampumaan, D ei todennäköisesti vastaisi teostaan lainkaan. Jos C kuolee ja B haavoittuu, A:ta todennäköisesti rangaistaisiin C:n taposta ja B:n pahoinpitelystä tai törkeästä vammantuottamuksesta riippuen siitä, miten A mielsi seurausten todennäköisyyden. Jos A tähtää B:tä mutta osuu laukauksellaan tämän koiraan, joka kuolee, käsillä on tapon yritys ja rankaisematon huolimaton vahingonteko.
Varsin omituiselta näyttävät harhaiskun seuraukset silloin, kun tuottamuksellinen tekomuoto on rankaisematon. Kun A yrittää heittää B:n kodin ikkunan kivellä rikki, mutta humalatilansa vuoksi särkeekin C:n ikkunan. Koska vahingonteko rangaistaan vain tahallisena ja pelkästä yrityksestä ei rangaista lainkaan, tahallinen B:n ikkunan rikkomisyritys ja tuottamuksellinen C:n ikkunan rikkominen olisivat kokonaan rankaisemattomia. Korvausvastuu on sitten oma asiansa.
Embley Park

Embley Park on kartano Englannin eteläosassa Hampshiren kreivikunnassa. Se oli Florence Nightingalen koti vuosikymmenten ajan. Nykyisin kartanossa toimii sisäoppilaitos.
Embley Park on ollut asuttuna yli tuhannen vuoden ajan. 800-luvun puolivälissä se kuului Wessexin kuninkaan tiluksiin. Sen jälkeen kartano kuului useille aatelissuvuille.
Florencen isä William Edward Nightingale osti talon vuonna 1825. Perhe vietti siellä talvet ja piti Derbyshirestä perimäänsä taloa kesäasuntona. Embley Parkia kuvailtiin nelikulmaiseksi Yrjöjen aikakauden tyyliseksi taloksi, jossa oli hienot puutarhat ja hyvät metsästysmaat. William Nightingalen aikana taloon lisättiin länsisiipi, veranta ja parveke, joka ulottui koko talon julkisivun poikki, ja samalla uusittiin keittiö, ruokakomerot ja muut taloudenhoitoon liittyvät tilat.
Vuonna 1853 Florence Nightingale hankki työpaikan Lontoosta eikä sen jälkeen asunut enää Embleyssä pysyvästi. Lopullisesti Nightingale myi talon vasta vuonna 1896.
Päärakennus on nykyisin koulun majoitustilana, ja siellä asuu 75 oppilasta.
Suspensio

Suspensio on kemian termi, joka tarkoittaa heterogeenistä seosta, (kolloidisysteemiä), jossa nesteeseen on sekoittunut kiinteää ainetta niin hienojakoisesti, että seos saostuu hitaasti. Jatkuva faasi (ulkofaasi) on neste ja dispergoitunut faasi (sisäfaasi) on kiinteä.
Suspensiolle käänteinen kolloidisysteemi on geeli.
Matthew Manning

Matthew Manning (s. 17. syyskuuta 1955) on brittiläinen kirjailija ja henkiparantaja, jolla väitettiin olleen paranormaaleja kykyjä.
Manningin oletetut paranormaalit kyvyt herättivät huomiota jo nuorena. Hän oli 11-vuotiaana poltergeist-ilmiön keskushenkilö. Ilmiö katosi, mutta toistui hänen siirryttyä sisäoppilaitokseen. Useat ilmiöt sattuivat siellä toisten oppilaiden ja opettajien läsnä ollessa myös Matthewin ollessa muualla kuin tapahtumapaikalla.
Matthewin kotona huoneensa seiniin ilmestyi satoja nimikirjoituksia, osa historiallisten kuuluisuuksien ja osa talon aiempien asukkaiden eli Webben perheen jäsenten. Kuuluisien henkilöiden nimikirjoitukset eivät kuitenkaan vastanneet alkuperäisiä eivätkä aikakausien kirjoitustyyliä. Kirjoittaja ei ole myöskään hallinnut historiallista sanastoa.
Myöhemmin Manning kertoi kykenevänsä tuottamaan automaattimaalauksella kuolleiden taiteilijoiden henkien välittämiä maalauksia ja väitti, että Sotheby's on pitänyt hänen maalaamiaan teoksia aitoina. Sotheby'sin mukaan kyseessä kuitenkin oli joukko väärennöksiä olemassa olevista tunnetuista maalauksista. Manning kertoi myös kyenneensä tuottamaan Art Nouveau-kuvittaja Beardsleyn piirroksen. Kyseessä oli kuitenkin kopio painetusta kirjasta löytyneestä Beardsley-väärennöksestä. Manning väitti lisäksi onnistuneensa tuottamaan hämmästyttävän tarkan kopion Jan Saveryn maalauksesta, jonka alkuperäinen versio on Rijksmuseumin holvissa. Todellisuudessa alkuperäinen oli kuitenkin museossa yleisön nähtävissä.
Manningia on kutsuttu "Britannian Uri Gelleriksi", ja hän on esiintynyt monissa televisio-ohjelmissa. Myös Manningin lusikantaivutusta pidetään tavanomaisena taikatemppuna. Manning on osallistunut useisiin laboratoriokokeisiin kykyjen testaamiseksi. Valvotuissa olosuhteissa hän ei ole onnistunut tuottamaan paranormaaleja ilmiöitä.
Manning on kirjoittanut kokemuksistaan  kirjan  The Link. The Extraordinary gifts of a teenage psychic (1974),
joka on käännetty 16 kielelle. Suomeksi kirja ilmestyi Otavan kustantamana nimellä Linkki tuntemattomaan 1975.
Kirjassa on myös analyysi Manningin poltergeist- ja muista ilmiöistä, jotka jatkuivat kirjan kirjoittamisen aikaan.
"In The Minds of Millions" on kuvaus ajanjaksosta, jolloin Manning osallistui laboratoriokokeisiin, joilla pyrittiin testaamaan kykyjen aitous sekä kykyjen yhteyksiä aivotoimintaan.
"The Strangers" kuvaa Manningin automaattista kirjoittamista sekä graffiteja, joita ilmiön yhteydessä löydettiin ja niiden yhteyttä Manningien talossa aiemmin asuneeseen sukuun ja viesteihin siltä.

Linkki tuntemattomaan - kirjan kirjoittamisen jälkeen Manning kertoo kokeneensa valaistumisen ollessaan Himalajalla. Nykyään hän toimii henkiparantajana.

Teoksia

Linkki tuntemattomaan 1975 Otava
In The Minds Of Millions. W.H. Allen / Virgin Books (1977) ISBN 0-491-02340-5 (ei suomennettu)
The Strangers. W.H. Allen / Virgin Books (1978) ISBN 0-491-02333-2 (ei suomennettu)
Itseparantamisen opas 1990 ISBN 951-9413-46-4
One foot in the Stars 1999 ISBN 978-0749924638
Palhoniemen kartano

Palhoniemen kartano, aiemmin Nygård, on maatila Ylöjärven Kurussa Kurun kirkonkylän koillispuolella. Tilan pinta-ala on 130 hehtaaria, josta 16 hehtaaria peltoa.
Kartanon päärakennus on Birger Federleyn suunnittelema barokki-klassinen rakennus, jonka pinta-ala on 1 600 neliömetriä. Muita rakennuksia tilalla on 1 700 neliön verran. Asunto-osakehtyhtiömuotoisessa rakennuksessa tilan alueella vuokratontilla on lisäksi kuusi asuntoa, joista Tampereen kaupunki omistaa kolme.
Tila oli Tampereen kaupungin omistuksessa vuodesta 1930 alkaen, ja se oli laitoskäytössä. Vuonna 2018 sen osti tamperelainen konepaja-alan yrittäjä Juhani Lehti.
Nykyisen päärakennuksen on rakennuttanut Nils Johan Idman. ja se valmistui 1914. Se tuhoutui pahoin tulipalossa sodan aikana 1918, ja Tampereen kaupunki kunnosti sen. Tupala- ja Johtola -nimiset rakennukset ovat valmistuneet 1900-luvun vaihteessa. Tampereen omistaessa tilan siellä toimi ensin koulukoti ja sitten alkoholistien huoltokoti.
Alueen vanhoissa kartoissa ennen 1900-lukua ei ole merkittynä asutusta. Tehdyn muinaisjäänneinventoinnin perusteella alueella voisi olla muinaisjäännöksiä, mutta sellaisia ei löytynyt. Karjulan kylätontilta on paikalle siirretty siellä nykyisinkin oleva Tyrkkölän talo. Vuoden 1911 kartassa rannassa on satamapaikan merkkinä ankkuri, mutta siitä ei ole löytynyt jälkiä.
Menestyksen vuodet

Juoni

Menestyksen vuodet sijoittuu 1950- ja 1960-luvuille. Gavin Grey (Dennis Quaid) on Louisianan collegen jalkapallosankari, joka seurustelee koulun kaunottaren Babs Rogersin (Jessica Lange) kanssa. Gavin ja Babs ovat kampuksensa kuningaspari, jolla on kaikkea. Kaikkien ihaileman pariskunnan varjoon jää lahjakas Donnie (Timothy Hutton), joka salaa rakastaa Babsia. Gavin ja Babs menevät myöhemmin naimisiin, mutta heidän loistavana pidetty tulevaisuus vaihtuu kuitenkin pian harmaaksi arjeksi. Myrskyisten aviovuosien jälkeen he huomaavat mitä he todella tarvitsevat: toisiaan.

Tuotanto

Menestyksen vuodet -elokuvan kuvaukset alkoivat 7. marraskuuta 1987 ja päättyivät seuraavan vuoden huhtikuussa. Elokuva kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Louisianan Baton Rougessa ja Coloradon Denverissä. New Visions Pictures ja Warner Bros. toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.

Julkaisu ja vastaanotto

Menestyksen vuodet sai ensi-iltansa 4. marraskuuta vuonna 1988 Yhdysvalloissa. Suomessa Menestyksen vuodet tuli ensi-iltaan 12. toukokuuta seuraavana vuonna. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 12 638 294 dollaria. Teatterilevityksestä vastasi Warner Bros. Yhdysvalloissa vuonna 1988.
Menestyksen vuodet sai ilmestyessään kriitikoilta sekalaisia arvosteluja. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "mätä" 30 prosentin arvosana, joka perustuu kymmeneen arvosteluun. Käsikirjoittaja Thomas Rickman ja alkuperäisen romaanin kirjailija Frank Deford olivat ehdolla USC Scripter -palkintoon vuonna 1990.
Menestyksen vuodet julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 20. tammikuuta vuonna 2004.
Heimopataljoona 3

Heimopataljoona 3 (HeimoP 3) oli jatkosodan (1942–1944) aikana Suomen Puolustusvoimissa toiminut pataljoona, jonka miehistö oli pääosin suomalaisten sotavangeiksi jääneitä, puna-armeijassa palvelleita, aunuksen-, tverin-, ja vienankarjalaisia sekä inkeriläisiä ja vepsäläisiä sotilaita. Pataljoonassa palveli myös suomalaisia, siperiansuomalaisia, amerikansuomalaisia, ainakin yksi ruotsinsuomalainen (mahdollisesti meänmaalainen, sillä hän oli kotoisin Haaparannalta), ainakin yksi virolainen ja ainakin yksi saamelainen.

Heimopataljoonan toiminta perustamisen jälkeen ja osallistuminen taisteluihin

Pataljoonaa koulutettiin perustamisen jälkeen Säämingin Aholahdessa huhtikuun 1943 loppuun. Koulutuksen aikana pataljoonassa järjesttiin kaksi aliupseerikurssia ja kahdeksalle puna-armeijassa upseerina palvelleelle annettiin heimoupseerin arvo.
Pataljoona keskitettiin junakuljetuksena 30.4.–3.5.1943 Savonlinnasta Metsäpirttiin ja alistettiin 15. Divisioonalle. Kustakin pataljoonan komppaniasta oli aluksi yksi joukkue kerrallaan etulinjassa saamassa taistelukokemusta. Tässä vaiheessa pataljoonasta karkasi neljä miestä vihollisen puolelle.
22.5.1944 pataljoona alistettiin Jalkaväkirykmentti 7:lle (JR 7) ja se otti rintamavastuun Ohdan lohkon keskilohkosta. 
1.6.1944 pataljoonassa paljastui 40 miehen salaliittoryhmä. Sen tarkoituksena oli tuhota oma tukikohta ja viedä mukanaan yksi suomalainen upseeri vihollisen puolelle.
Suurhyökkäyksen alkaessa Heimopataljoona 3 oli mukana 2. Divisioonan viivytyksessä Ohdasta Siiranmäen kautta Äyräpäähän ja Vuosalmelle.
Heinäkuun puolivälin jälkeen pataljoona siirrettiin varustelutöihin. Rintaman hiljetessä 4.9.1944 pataljoona toimi sadonkorjuussa 4.9–7.10.1944 Ruokolahdella
8. lokakuuta 1944 pataljoona alistettiin 15. Divisioonalle ja siirrettiin Ouluun, josta sen matka jatkui Yli-Tornioon.
25. lokakuuta ilmoitettiin, että pataljoona kotiutetaan ja se siirrettiin Oulun kautta Raaheen. Todellisuudessa Valvontakomission vaatimuksesta pataljoonassa palvelleet Neuvostoliiton kansalaiset piti palauttaa Neuvostoliittoon. Tätä ei ilmoitettu pataljoonan miehille.
Pataljoona purettiin Raahessa 3. marraskuuta 1944. Kun miehille selvisi määräasema, pataljoonan heimosotureista karkasi jo Raahessa 14 miestä. Juna lähtiessä Raahesta kohti Naarajärven sotavankileiriä, sen kyydissä lähti 650 miestä. Perille Naarajärvelle tuli noin 200 miestä, loppujen karatessa välillä Raahe–Pieksämäki. Osin tähän syynä oli se, että suomalaiset tarkoituksella hiljensivät junan vauhtia, jotta petetyt aseveljet pääsevät pakenemaan. Pataljoonan miehistä pääsi pakenemaan Ruotsiin ainakin 172.
Pataljoonan miesten kohtalosta tämän jälkeen voi lukea kohdasta heimosoturit jatkosodassa

Pataljoonan tappiot

Pataljoona menetti kaatuneina ja haavoittuneina taistelujen aikana 367 miestä.
Nuotin vierestä

Juoni

Pidättyväinen insinööri Arto Mulkonsaari (Riku Nieminen) asuu Helsingissä kontrolloivan ja tiukan Marjukka-vaimonsa (Pihla Viitala) kanssa. Arton juristiäiti Leena (Leena Uotila), jonka puoliso Kauko (Raimo Grönberg) on juuri kuollut, saa idean osallistua Kotkassa käytäviin karaoken SM-kilpailuihin ja pyytää Artoa viemään hänet paikalle. Arto vastustelee, mutta hänen mielensä muuttuu, kun hän huomaa, kuinka tärkeää laulaminen on äidille. Arto tutustuu myös kilpailun tuomariin, Susanna Salmiseen (Essi Hellén).

Näytelmäversio

Tamperelainen Pyynikin kesäteatteri toi kesällä 2019 ensi-iltaan näyttämösovituksen elokuvasta.