google/wiki40b huggingface dataset:
S/S Heinävesi

S/S Heinävesi (IMO 86346870) on höyrylaiva, joka liikennöi nykyään reitillä Savonlinna–Punkaharju.

Historia

Laiva täytti vuonna 2006 100 vuotta; se rakennettiin Varkaudessa Paul Wahl & Co:n telakalla 1906. Laiva siirtyi heti valmistuttuaan Heinäveden reitille välille Savonlinna - Heinävesi - Kuopio - Heinävesi - Savonlinna, johon oli juuri valmistunut yhteys Heinäveden kunnasta Savonlinnaan Karvion, Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kanavien kautta. Se kuului Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunnalle ja myöhemmin Heinäveden Höyrylaiva Oy:lle. Vuosisadan alkukymmeninä kesäisin se oli tärkeä, jollei ainoa kulkuväline ihmisille, jotka asuivat lähellä laivareittiä. Sillä mentiin kaupunkiin, vietiin torille myytäväksi maataloustuotteita ja käytiin ostoksilla. Laivareittien varsilla asuvien liikkuminen tuli helpommaksi 1950-luvulla autokannan kasvaessa ja teiden lisääntyessä. Tällöin liikenne laivalla väheni ja Heinävesi siirtyi kuljettamaan turisteja.

Laivan polttoaineet

Halkoja, joilla höyrykattilaa lämmitettiin, kului yksi kuutiometri tunnissa täydellä vauhdilla ajettaessa. Nykyään polttoaineena käytetään polttoöljyä. 1965 laivaan asennettiin öljynpoltin ja öljytankit asetettiin halkovarastoihin. Halkoja oli varattu matkan varrella oleville muutamille laitureille, joista varastoja täydennettiin.

Savonlinnaan pelastaminen

Saimaan Laivamatkat Oy:n mentyä konkursiin 1981 syksyllä muutamat savonlinnalaiset pelkäsivät että perinteikäs, lähes 80 vuotta Savonlinnassa liikkunut höyrylaiva Heinävesi katoaisi Savonlinnan satamasta. Niinpä he ostivat laivan Saimaan laivojen konkurssihuutokaupasta ja perustivat oitis Savonlinnan Laivat -varustamon ja alkoivat liikennöidä laivalla Savonlinna–Punkaharju–Savonlinna-väliä päivittäin. Varustamo on korjannut laivaa vuosien varrella mutta halunnut kuitenkin perinteitä vaalien säilyttää alkuperäisilmeen.

Tilausajot

S/S Heinävesi on varattavissa toukokuun puolestavälistä lokakuuhun asti Saimaan alueella. Laivassa on majoitustilat satamassa pysähtymisen ajaksi sekä ravintola. Suuryritykset sekä esimerkiksi pankit ovat usein tilanneet laivan kokoustilaksi tai muuten vaan. Heinävesi on kuljettanut myös esimerkiksi Mauno ja Tellervo Koivistoa yhdessä Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan ja kuningatar Silvian kanssa, jonka jälkeen yläkannen salongin nimeksi tuli Kuninkaan salonki. Japanin entinen keisari Akihito on myös matkustanut laivalla Punkaharjulta Savonlinnaan.
Vuosina 1981 ja 2006 S/S Heinävesi toimi Tuuliajolla-kiertueen risteilylaivana. Kiertueet ja Saimaa-ilmiö - elokuva ovat tuoneet alukselle pienimuotoista Suomirock-turismia.
Folgefonna

Folgefonna on yhteisnimitys kolmelle jäätikölle, Hordalandin läänissä, Länsi-Norjassa. Yhteispinta-alaltaan 207 km2 laajaan Folgefonnaan kuuluu kolme toisistaan erillistä lakijäätikköä Folgefonnan niemimaalla, Hardangerinvuonon ja Sørfjordenin välissä. Jäätiköistä eteläisin Søndre Folgefonna (167 km2) on pinta-alaltaan Manner-Norjan kolmanneksi suurin.
Annaburg

Väestö

Sen väkiluku 12. joulukuuta 2018 oli 6 731 asukasta. Vuonna 2011 Annaburgin ikäjakauma oli: 12,6 prosenttia alle 17-vuotiaita, 62,9 prosenttia 18–64-vuotiaita ja 24,6 prosenttia yli 65-vuotiaita. Suurin ikäryhmä vuonna 2011 oli 50–59-vuotiaat, joita oli kaupungissa 1 391 henkilöä. Annaburgin asukkaista 99 prosenttia oli vuonna 2011 Saksan kansalaisia ja 95 prosenttia asukkaista oli syntynyt Saksassa.
Törmäysvoitto

Törmäysvoitto on eräs ilmataisteluissa käytetty taktiikka. Sitä käyttivät laajemmassa mittakaavassa ainakin neuvostoliittolaiset taistelulentäjät toisessa maailmansodassa. Näin toimittiin myöskin Suomen vastaisella rintamalla, joskaan ei kovin usein.
Törmäysvoiton venäläinen nimitys on taran - ven. Таран (воздушный), engl. aerial ramming.
Törmäysvoiton velvoite perustui lentäjille osoitettuun J.V. Stalinin päiväkäskyyn, jossa pulassa oleva eli vihollisen ahdistama lentäjätoveri täytyy pelastaa tarvittaessa ahdingosta, vaikka törmäämällä päin vastustajan lentokonetta.
Pääasialliset törmäysmenetelmät olivat: joko rikkoa potkurin taikka ulkosiipien (siiven ulkopinta, taikka kärki) avulla vihollisen lentokoneen ohjainpinnat, kuten peräsimen osia. Näin menetellen saadaan tämä lentokone ohjauskyvyttömään tilaan.
Monissa maissa yksittäiset lentäjät pudottivat vihollisen lentokoneen siten, että törmäsivät näihin tarkoituksella - sekä itse menehtyen tässä tehtävässään. Tällä tavoin kävi mm. japanilaiselle hävittäjä-ässälle ylikersantti Masuaki Endolle.
Eräs merkittävä syy tarkoituksella tehtyyn ilmassa törmäämiseen on saattanut olla ammusten loppuminen ampuma-aseista.
Frans Joosefin maa

Historiaa

Vuonna 1873 Itävalta-Unkarin naparetkikunnan löytöretkeilijät Julius von Payer ja Karl Weyprecht löysivät saaret tutkimusmatkallaan Koillisväylän etsimiseksi. Saariryhmä nimettiin Itävallan keisari Frans Joosef I:n mukaan. Fridtjof Nansen ja Hjalmar Johansen viettivät talven 1895-1896 saarilla. Norjalla oli jonkin aikaa aluevaatimus saariin, joita se kutsui nimellä "Fridtjof Nansenin maa."
Vuonna 1926 Neuvostoliitto otti saaret haltuunsa ja sinne saapuivat ensimmäiset asukkaat. Saksalainen ilmalaiva Graf Zeppelin aloitti saarten tutkimisen ilmasta heinäkuussa 1931.
Saksa perusti miehitetyn sääaseman Alexandran maalle 22.9.1943 (Operaatio Aarteenkaivaja). Sääaseman miehistö evakuoitiin 11.7.1944 eikä sitä miehitetty uudelleen. Sukellusvene U-387 evakuoi sääaseman radio- ym. laitteet lokakuussa 1944 ja vei Frans Joosefinmaan miehitetyn sääaseman korvaavan automaattisen sääaseman Novaja Zemljalle. Neuvostoliittolainen tutkimusryhmä löysi aseman jäänteet vuonna 1951 ja uudestaan vuonna 2016. Samalle alueelle perustettiin tutkimusasema Nagurskaja. Kylmän sodan aikana saaret julistettiin sotilasalueeksi ja niille rakennettiin pommikonetukikohta.

Maantiede

Saaristo on tuliperäinen. Saarille pääseminen ilman jäänmurtajan apua on mahdollista vain kesällä. Saarten kokonaispinta-ala on noin 16 134 neliökilometriä.
Hallinnollisesti saaret kuuluvat Arkangelin alueen Primorjen piiriin. Saarten postinumero on 163515.Frans Joosefin maan Nagurskajassa (ven. Нагурская) sijaitsee Venäjän federaation pohjoisin rajavartioasema ja lentokenttä. Se on ainoa pysyvästi asutettu paikka saariryhmällä. Lisäksi alueella on joitain hetkittäin asutettuja tutkimusasemia.
Frans Joosefin maan saaristoon suuntautuu selvästi vähäisempi määrä arktista matkailua kuin Norjalle kuuluville Huippuvuorille. Tämän on arvioitu johtuvan osaltaan sekä Frans Joosefin maan saarten vähäisistä matkailua tukevista palveluista että matkojen kalleudesta. Kestoltaan lyhyen ja matkailijamäärältään vähäisen turismin haittoja on pidetty vähäisinä.
Ellosenlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81 metriä mpy.
P/E-luku

P/E (engl. Price per Earnings) eli voittokerroin on tunnusluku, joka ilmaisee osakeyhtiön hinnan ja tuloksen suhdetta. P/E-tunnusluku käsitetään usein niin, että kuinka monta vuotta kestää, että yritys tuottaa voittoa siihen sijoitetun rahan verran. P viittaa tarkasteluhetken osakkeen hintaan, mutta E:tä käytetään vaihtelevasti. Osa käyttää E:nä edellisen tilikauden osakekohtaista tulosta, osa käyttää edellisten neljän neljänneksen osakekohtaista tulosta ja osa käyttää ennustettua tulevan tilikauden osakekohtaista tulosta. Osa puhdistaa E:stä kertaluontoiset erät.
Yleisesti ottaen tasaista tulosta tekevillä yrityksillä on perinteisesti matalampi P/E-luku ja kasvuyhtiöillä korkeampi, koska niillä E:n arvellaan tulevaisuudessa nousevan.
P/E luku lasketaan jakamalla osakkeen hinta osakekohtaisella tuloksella (Osakekurssi/Osakekohtainen tulos). Samaan päästään myös, jos jaetaan koko yrityksen arvo (mcap = market capitalization) koko yrityksen (netto-)tuloksella.
P/E-luvut antavat osviittaa lähinnä siitä, mihin markkinoilla uskotaan. P/E-luvun käyttö osakkeiden hintaa arvioitaessa on ongelmallinen - etenkin koska yhtiöt tekevät vain harvoin tasaista tulosta vuodesta toiseen. Alhainen p/e voi johtua halvan hinnan sijaan siitä, etteivät markkinat usko yhtiön tulevaisuuteen. Toisaalta kasvuyhtiöissä korkea p/e voi olla hyvinkin perusteltu, sillä silloin yhtiön arvo perustuu tulevien vuosien tuotto-odotuksiin. Nyrkkisääntönä on että p/e:tä kannattaa käyttää vain vertailtaessa saman toimialan yhtiöitä keskenään. Lisäksi p/e luku ei kerro mitään yhtiön taseesta (esim. velkaantuneisuudesta tai vakavaraisuudesta).
Tunnuslukua voi käyttää kohtalaisen hyvin koko osakemarkkinoiden tulevien tuottojen ennustamiseen. Jos markkinoiden p/e on korkealla, se ennustaa alhaisia osaketuottoja (osakemarkkinoiden yliarvostus). Hyvää sijoituskohdetta etsittäessä parempi onkin seurata yrityksen osinkotuottoa, sillä se on historian valossa selittänyt suurimman osan sijoituskohteen tuotosta (prof. Hannu Kahra Taloustaitolehti 11/2010)
Alhaisen P/E-luvun osakkeita kutsutaan toisinaan nimellä arvo-osake ja korkean P/E:n osakkeita vastaavasti nimellä kasvuosake.
Jelena Podkaminskaja

Jelena Ilinitšna Podkaminskaja (ven. Елена Ильинична Подкаминская, s. 10. huhtikuuta 1979 Moskova) on venäläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Kuhnja (2012–2015) ja siihen perustuvassa elokuvassa Kuhnja v Pariže (2014). Hän voitti Tanssii tähtien kanssa -ohjelman venäläisversion Tantsy so zvjozdamin vuonna 2013.
Podkaminskaja valmistui Boris Štšukinin teatteri-instituutista vuonna 2001. Hän on kuulunut Moskovan akateemisen satiiriteatterin näyttelijäkaartiin vuodesta 2000.
Fathi Hassan

Fathi Hassan (10. toukokuuta 1957 Kairo, Egypti) on egyptiläinen kuvataiteilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä afrikkalaisista alallaan.
Jean-Philippe Rameau

Jean-Philippe Rameau (25. syyskuuta 1683 Dijon – 12. syyskuuta 1764 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikinteoreetikko. Myös hänen isänsä oli muusikko. Rameau opiskeli aluksi lakia mutta kiinnostui sittemmin musiikista. 17-vuotiaana Rameau matkusti Italiaan soittamaan eri soittimia ansaitakseen elantonsa. Rameau ei pitänyt italialaisesta säveltaiteesta ja siksi poikkesi monesta muusta senaikaisesta säveltäjästä. Italiasta palattuaan hän toimi urkurina ja pääsi kuuluisan urkurin Louis Marchandin oppilaaksi. Rameau sävelsi muun muassa oopperoita ja muuta näyttämömusiikkia, soitinmusiikkia, kantaatteja ja motetteja. Hänen tunnetuimpiin oopperoihinsa kuuluu Hippolyte et Aricie.
Rameau oli merkittävä musiikinteoreetikko: hänen kirjansa Traité de l’harmonie ja  Nouveau système de musique théorique olivat ensimmäisiä tonaalisen musiikin teoreettisia esityksiä. Kirjoissa esitettiin ajatus sävelasteikon perussävelistä ja siitä, että soinnut säilyvät samoina käännöksissä.
HMS Britannia (1682)

Valmistus

Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1678 Chathamin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Phineas Pett junior vuoden 1680 loppuun ja sen jälkeen Robert Lee. Sen köli laskettiin kesäkuussa 1679 ja alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1682, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus takiloitiin ja varustettiin Chathamissa erityistehtävään 1684-1688, minkä kustannukset olivat 2 315 puntaa rungosta, 2 138 puntaa takiloinnista ja varastoista.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1691 amiraali Sir Edward Russellin lippulaivaksi päällikkönään John Fletcher. Se osallistui 19.-24. toukokuuta 1692 Barfleurin taisteluun. Alus poistettiin palveluksesta joulukuussa 1695.
Alus palautettiin palvelukseen helmikuussa 1696 amiraali lordi John Berkeleyn lippulaivana ja Fletcherin ollessa edelleen aluksen päällikkönä. Alus partioi Ranskan rannikolla, kunnes se poistettiin palveluksesta lokakuussa 1697.
Aluksella tehtiin muutostöitä 1700-1701 ja se palautettiin palvelukseen tammikuussa 1702 amiraali Russellin (nyt Oxfordin jaarli) lippulaivana päällikkönään John Leake. Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa. Se palautettiin palvelukseen helmikuussa 1705 amiraali Sir Cloudisley Shovellin lippulaivana päällikkönään John Norris. Alus osallistui vuonna 1705 Barcelonaan tehtyyn hyökkäykseen ja se poistettiin palveluksesta elokuussa 1707, minkä jälkeen alus makasi ankkurissa vuoteen 1709.
Elokuussa 1714 alus todettiin palveluskelvottomaksi ja se määrättiin 1715 purettavaksi ja uudelleen rakennettavaksi Woolwichin telakalle. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1719 100-tykkisenä ensimmäisen luokan linjalaivana, jonka tykkikannen pituus oli kasvatettu 53,19 metriin ja leveys 15,29 metriin. Koon kasvatus lisäsi syväyksen 6,12 metriin.
Alus siirrettiin satamapalvelukseen 1745 ja se romutettiin 1749.
Kelly Rutherford

Kelly Deane Melissa Rutherford (s. 6. marraskuuta 1968 Elizabethtown, Kentucky) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rutherford on esiintynyt urallaan pääasiassa televisiosarjoissa. Hänet on nähty muun muassa 1990-luvulla tehdyissä sarjoissa Melrose Place ja Veijari nimeltä Brisco. Hänellä oli myös pieni rooli Wes Cravenin ohjaamassa kauhuelokuvassa Scream 3 vuodelta 2000. Vuosina 2007–2012 hän näytteli Lily van der Woodsenia televisiosarjassa Gossip Girl.
Rutherford oli naimisissa Carlos Tarajanon kanssa vuosina 2001–2002. Rutherford avioitui Daniel Gierschin kanssa elokuussa 2006. Heillä on kaksi yhteistä lasta, lokakuussa 2006 syntynyt poika ja kesäkuussa 2009 syntynyt tytär. Rutherford ja Giersch hakivat avioeroa keväällä 2009.
Jäätynyt mies

Juoni

Arktiselta alueelta löydetään jää, jonka sisällä näyttää olevan jotakin. Jääkappale kuljetetaan helikopterin mukana arktiselle tutkimuslaitokselle, missä sitä ryhdytään rikkomaan laserin avulla. Jään alta paljastuu mies, joka ei ole nykyihminen vaan aito neandertalinihminen 40 000 vuoden takaa. Jäämies sulatetaan ja viedään leikkauspöydälle tutkittavaksi. Pian huomataan, että mies on yhä elossa.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti Jäätyneen miehen olevan miellyttävä yllätys, elämään ja ihmisyyteen liittyviä peruskysymyksiä kartoittava tutkimusmatka aikaan ja historiaan. Hän kehuu etenkin Timothy Huttonia, jonka hän sanoo tässä kypsyneen aikuisuuteen erinomaisten roolitöiden Tavallisia ihmisiä (1980) ja Henkeen ja vereen (1981) jälkeen.
Kaguya

SELENE (Selenelogical and Engineering Explorer), tunnettuna myös nimellä Kaguya, oli Japanin toinen kuuluotain, Hitenin jälkeen. Sen valmisti Institute of Space and Astronautical Science (ISAS) ja National Space Development Agency (NASDA), se laukaistiin syyskuun 14. 2007. Vuoden ja kahdeksan kuukauden jälkeen, se ohjattiin Kuun pinnalle kesäkuun 10. 2009.
Lawrence Thienchai Samanchit

Lawrence Thienchai Samanchit (thaiksi ลอเรนซ์ เทียนชัย สมานจิต; s. 28. marraskuuta 1931) on thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. tammikuuta 1959 ja nimitettiin Chanthaburin hiippakunnan johtoon 3. heinäkuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Xavier Sanguon Souvannasri, jota avustivat Joseph Khiamsun Nittayo ja Michel Kien Samophithak. 
Thienchai Samanchit toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2009.
Kansainvälinen olympiakomitea

Organisaatio

KOK:n päämaja sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä. KOK:n puheenjohtaja valitaan salaisessa äänestyksessä, ja hänen toimikautensa on kahdeksan vuotta, sekä mahdollinen neljän vuoden jatkokausi. KOK:n johtokuntaan kuuluu 15 jäsentä: puheenjohtaja, neljä varapuheenjohtajaa ja 10 jäsentä. Varapuheenjohtajien toimikausi on neljä vuotta. KOK:lla on nykyisin enintään 115 henkilöjäsentä. Vuoden 1999 jälkeen valittujen jäsenten yläikäraja on 70 vuotta.

Historia

KOK perustettiin ranskalaisen paroni Pierre de Coubertinin johdolla vuonna 1894 Pariisissa amatööriurheilukonferenssin yhteydessä. Perustamiskokoukseen osallistui 79 edustajaa 13 maasta. KOK:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin kokouksessa kreikkalainen kirjailija Demetrius Vikelas, ja de Coubertin valittiin pääsihteeriksi. Kaksi vuotta myöhemmin de Coubertin valittiin KOK:n puheenjohtajaksi, missä virassa hän toimi vuoteen 1925 saakka.
Vuonna 1924 KOK alkoi järjestää talviolympiakisoja, ja de Coubertinin väistyttyä myös naisten lajit saivat entistä suuremman jalansijan olympialaisten ohjelmassa. Vielä Avery Brundagen puheenjohtajuuden aikana (1952–1972) KOK piti tiukasti kiinni olympialaisten amatööriaatteesta, ja ammattiurheilijoilta oli kisoihin pääsy kielletty. Vasta Juan Antonio Samaranchin kaudella ja etenkin Los Angelesin olympialaisista 1984 lähtien ovat kaupallisuus ja ammattiurheilu tulleet osaksi olympialiikettä, minkä ansiosta KOK:n talous on nykyisin hyvässä kunnossa.

Kritiikki

KOK:ta on moitittu muun muassa liian vanhanaikaiseksi ja paatuneeksi ”herrakerhoksi”. Viime vuosina KOK on kuitenkin lisännyt osallistumista aktiiviseen järjestötyöhön ja vaativaan dopingin vastaiseen työhön. KOK on myös uudistanut jäsenkuntaansa ja lisännyt urheilijajäsenten määrää.
Peltoukonnauris

Ulkonäkö ja koko

Peltoukonnauris on pystyasentoinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 30–60 cm korkeaksi. Lehdet ovat pitkulaiset ja lievästi hammaslaitaiset. Keltaiset neliterälehtiset kukat ovat halkaisijaltaan 4–8 mm, kasvin latvassa, ne aukeavat alhaalta ylöspäin. Kukkien kuihduttua niiden tilalle tulee pitkulainen särmikäs lituhedelmä. Peltoukonnauriista tavataan Suomessa kahta alalajia eli yksivuotista rikkaukonnaurista (Erysimum cheiranthoides ssp. cheiranthoides) ja kaksivuotista nurmiukonnaurista (Erysimum cheiranthoides ssp. altum).
Peltoukonnauris kukkii heinä-elokuussa.

Levinneisyys

Peltoukonnauris on yleinen lähes koko Euroopassa. Se on kuitenkin harvinainen arktisilla alueilla pohjoisessa, mereisimmillä alueilla Norjassa, Britteinsaarten pohjois- ja länsiosissa ja Islannissa, sekä toisaalta välimerenkasvillisuuden alueella etelässä. Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa sitä esiintyy laajalti samalla ilmastovyöhykkeellä kuin Euroopassa.
Suomessa peltoukonnauris esiintyy koko maassa ja on yleinen Etelä-Lappiin saakka. Etelä- ja Keski-Suomessa se on muinaistulokas, Keski- ja Pohjois-Lapissa uustulokas.

Muuta

Peltoukonnauris on rikkakasvi.
ESBWR-ydinvoimareaktori

ESBWR-ydinvoimalaitos (engl. Economic Simplified Boiling Water Reactor) on General Electricin kehittämä passiivisesti turvallinen kolmannen sukupolven ydinreaktorityyppi (3+), joka on kehitetty SBWR ja ABWR kiehutusvesireaktoreista.
ESBWR:ssä ei ole primääripiirin kiertopumppuja eikä reaktorin sisäisiä sekoituspumppuja, vaan lämmönsiirto hoidetaan vapaalla konvektiolla. Tämä vähentää rakentamisen hintaa ja käyttökustannuksia.
Reaktori pysyy turvallisena 72 tuntia ilman valvomohenkilökuntaa. Laitos voisi olla miehittämätön esimerkiksi sunnuntait.
Hollannin Dodewaardissa oli 60 MW luonnonkiertoreaktori toiminnassa 25 vuotta 1965–1997.

Ominaispiirteet

Polttoainesauvat ovat 3,0 metriä korkeita, kun ne yleensä ovat kiehutusreaktoreissa 3,7 metriä. Reaktorin paineastia on 28 metriä korkea, kun normaali on 21 metriä. Nämä muutokset edistävät jäähdytysveden vapaata kiertoa ilman pumppuja.
Koska pumppuja ei tarvita, niin niille ei tarvita myöskään varalla dieselgeneraattoreita.
Kiehutusreaktoreissa tehdään tärkeää reaktorin hienosäätöä pumppujen nopeudella, koska boorihappoakaan ei voi siihen tarkoitukseen käyttää painevesireaktorin (PWR) tavoin. ESBWR:ssä virtaussäätö on korvattu esilämmityksen tehon säädöllä.
Kilon talli

Kilon talli Oy on Espoon Kilossa Kilon kartanon alueella sijaitseva talli, jossa on ratsastuskoulu ja yksityistalli. Ratsastuskoululla on 13 hevosta ja 12 ponia. Opettajia on neljä. Yritys on perustettu 1980, ja sen toimitusjohtaja on Dorrit Burmeister.
Ratsastuskoulun yhteydessä toimii ratsastusseura Kilon ratsastuskerho, joka on Suomen Ratsastajainliiton jäsen. Kerhossa on noin 150 jäsentä, ja se järjestää seurakilpailuja, retkiä ja muita tapahtumia. Sen puheenjohtaja on Timo Ajanto.
Tallin kasvatti Sandra Burmeister oli esteratsastuksen suomenmestaruuskilpailuissa toinen vuonna 2007. Lisäksi hänellä on nuorten SM-mestaruuksia vuosilta 1999 ja 1998 sekä toinen sija nuorten SM-kilpailuissa 1997. Ratsastuskoulun opettaja Timo Ajanto toimii SRL:n esteratsastuksen nuorten- ja juniorimaajoukkueen valmentajana.
Brachiosaurus

Ulkonäkö

Brachiosauruksen tunnusomaisin piirre oli pitkä kaula. Lisäksi sillä oli suuri vahvarakenteinen runko ja muuhun vartaloon verrattuna melko pieni pää. Brachiosauruksen eturaajat olivat jopa 4 metriä pitkät ja takaraajat hieman lyhyemmät. Tämän vuoksi lajille oli tyypillistä myös alaspäin viettävä selän rakenne. Brachiosauruksen oli jopa 26 metriä pitkä ja 15 metriä korkea.Aiemmin sen painoksi arvioitiin jopa 50 tonnia, mutta vuonna 2012 brittiläiset tutkijat mittasivat sen painoksi 23 tonnia, eli puolta kevyemmäksi kuin aikaisemmat arviot. Sen selkäranka oli voimakas ja jalan luut olivat vahvat painon kannattelemiseksi.

Elinympäristö

Brachiosaurus eli myöhäisellä jurakaudella Coloradon osavaltion länsiosissa Yhdysvalloissa. Tuolloin paikallisen ilmaston on arveltu vaihteleva, jossa sadekausi ja kuivakausi ovat vaihdelleet selkeästi. Alueen kasvillisuus ja muoto koostui pääasiallisesti jokia ja vuoria peittäneistä galleriametsistä savannin kaltaisiin harvapuisiin tasankoihin.

Ruokavalio

Brachiosaurus oli kasvinsyöjä ja se käytti ravinnokseen pääasiassa puiden lehtiä ja havuja, joihin se ylettyi pitkän kaulansa ansiosta. Ruokavalioon arvellaan kuuluneen neidonhiuspuut, havupuut, saniaispuut sekä suuret käpypalmut, joita Brachiosauruksen on arveltu syöneen 120–240 kiloa päivässä.

Löydöt

Ensimmäiset Brachiosauruksen luut löydettiin vuonna 1900 Coloradosta, ja se nimettiin vuonna 1903. Samalta seudulta löydettiin myöhemmin lisää Brachiosauruksen fossiileja, ja vuonna 1908 Tansaniasta löydettiin viiden yksilön jäänteet, joista on kasattuna edelleen suurin miltei täydellinen luuranko. Tutkijat uskoivat tuolloin, että näin suuri eläin olisi tarvinnut vettä painonsa kannattelemiseen, ja esittivät, että Brachiosaurus olisi liikkunut veden alla käyttäen päälaella sijaitsevia sieraimia snorkkelina.

Muuta

Brachiosaurus tarvitsi suuren sydämen pumppaamaan verta kaulaa pitkin päähän saakka. Sydän oli luultavasti auton kokoinen, ja dinosauruksen verenpaine 4 kertaa korkeampi kuin ihmisellä.

Nimi

Nimi Brachiosaurus tarkoittaa “arm lizard” eli suomeksi "käsivarren lisko".
Jean-Jacques Lafon

Jean-Jacques Lafon (s. 5. lokakuuta 1955) on ranskalainen laulaja. Hänen tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa C'est beaucoup mieux comme ça, Toujours une place pour toi, Le Géant de Papier, Si tu pars avec moi, Allume le soleil, Je t'attendrai encore ja Mourir à Toulouse. Jean-Jacques Lafonilta on ilmestynyt useita levyjä, mm. Allume le soleililta löytyy monia tunnettuja kappaleita. Tyyliltään Jean-Jacques Lafonin musiikki on rauhallista pop-musiikkia.
Mustiriipi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,4 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee suoalueella Mustiaapan kosteikkoalueen pohjoisreunan sisällä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovatkin pelkkää kosteikkoa.

Luontoarvoja

Järvi sisältyy Mustiaapa–Kaattasjärven (6,1 km², FI1301301) Natura 2000- ohjelman aapasoiden suojeluohjelmaan. Järven ympäristö on suota ja sen itäpuolella sijaitsee laaja kosteikko Mustiaapa, jonka laidalla sijaitsevat myös Matalajärvi ja Paljukanlampi.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Kiimajoen–Mustijoen valuma-alueeseen (67.983) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 173,4 metriä mpy. Siihen on johdettu Matalajärvestä kaivettu suora yhdysoja, josta tulee Mustiriipiin vettä. Luonnollinen puro Paljukanlammesta laskee sen etelärantaan ja Mustiriipin laskuoja Mustijoki lähtee sen länsirannasta. Se toimii ojitetun alueen johto-ojana ja se yhtyy Meltosjokeen yli seitsemän kilometrin päässä. Meltosjoki laskee pian tämän jälkeen Isoon Meltosjärveen.