google/wiki40b huggingface dataset:
Reino Ruokolainen

Reino Olavi Ruokolainen (s. 5. kesäkuuta 1929 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan huonekalumuotoilijana ja monien hotellien ja matkailualan yritysten sisustusten suunnittelijana.
Reino Ruokolainen opiskeli keskikoulun jälkeen Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän toimi Haimi Oy:n taiteellisena johtajana vuosina 1956–1963 ja suunnitteli yritykselle paljon moderneja puuhuonekaluja. Hän perusti oman sisustusarkkitehtitoimiston vuonna 1960.
Ruokolainen suunnitteli kymmenien Finnairin Suomessa ja ulkomailla sijaitsevien lipputoimistojen sisustukset 1960- ja 1970-luvulla. Mannerheimintielle vuonna 1971 valmistuneen hotelli Inter-Continentalin (nyk. Scandic Continental) sisustuksen hän suunnitteli yhdessä Ilmari Tapiovaaran ja Antti Nurmesniemen kanssa ja oli vastuussa hotellihuoneiden ilmeestä. Muita Ruokolaisen sisustuksia ovat olleet Helsingin Kuparitalo (1957, Töölönkatu 4) ja Vaasan Central-hotelli (1972).
Kaitaängelmä

Ulkonäkö ja koko

Mätästävä kaitaängelmä kasvaa 50–140 cm korkeaksi. Kasvin juurakko on lyhyt ja rönsytön. Korvakkeelliset lehdet ovat päältä kiiltäviä, tummanvihreitä, puikeita ja 2–4 kertaa parilehdykkäisiä. Lehtilapa ja lehtiruoti ovat alta suonia pitkin hienokarvaisia. Lehdykän ruoti on korvakkeeton, lapa alle sentin leveä, tasasoukka ja tavallisesti ehytlaitainen mutta joskus kärjestä isohampainen. Ylimpien lehtien lehdykät ovat keihäsmäisiä, hyvin kapeita ja kärkilehdykkä tavallisesti 1–4 cm pitkä. Kukinto on lehdekäs, harsuhko, pitkä- ja pystyhaarainen ja usein terttumainen kerrannaishuiskilo. Latvakukinto on muita tiheämpi. Kukat ovat pieniä. Varhain varisevia kehälehtiä on neljä tai viisi kappaletta, ja ovat vihertävänvalkoisia. Heteitä on runsaasti: palhot pystyjä ja vaaleankeltaisia, ponnet tylppiä. Suomessa kaitaängelmä kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on pieni pähkylä, joka on perätön, 8–10 harjuinen ja kapeaotainen.
Ängelmät ovat vaikea kasvisuku ja se on puutteellisesti selvitetty. Kaitaängelmän erottaa muista ängelmistä parhaiten kapeiden, kiiltävien lehtiensä avulla.

Levinneisyys

Kaitaängelmän pääesiintymisalueet ovat Etelä- ja Itä-Euroopassa. Levinnäisyysalueen pohjoisraja kulkee Itämeren etelärantaa pitkin Pietarin kautta Karjalankannakselle ja Ääniselle. Suomesta laji löydettiin vasta vuonna 1984, jolloin sitä havaittiin Pohjois-Karjalasta Ilomantsista ja Tohmajärveltä läheltä Venäjän rajaa. Laji on myöhemmin löydetty itärajan tuntumasta myös Kainuun eteläosista ja Etelä-Karjalasta. Satunnaistulokkaana lajia on tavattu muualta Suomesta joitakin kertoja.

Elinympäristö

Kaitaängelmä viihtyy kosteilla, soistuneilla metsäniityillä. Satunnaisesti sitä tavataan myös rautateiden ja teiden varsilla. Suomen harvoja vakiintuneita kasvupaikkoja uhkaavat metsittyminen, kuivuminen ja maaston kuluminen.

Käyttö

Kaitaängelmää kasvatetaan myös koristekasvina.
Kovdorin rata

Radan rakennushistoria

Tämä rautatierakennus oli Neuvostoliiton sisäasiainkansankomissariaatin (NKVD) alaisen Pääleirihallinnon (GULAG) alainen rakennushanke No 106, josta vastasi Pinjärven asemalle sijoitettu paikallisleirihallinto. Paikallisleirihallinnon ensimmäisenä komendanttina toimi Kuolajärven rautatierakennushankkeen komendantti I. I. Orlovski 30. maaliskuuta 1941 saakka. Hänen jälkeensä nimitetyn paikallisleirihallinnon komendantin nimeä ei tiedetä. Rakennushanke aloitettiin 30. tammikuuta 1941 ja se lopetettiin 28. kesäkuuta 1941. Radan rakennustöissä oli 1. helmikuuta 1941 34 702 vankia ja 1. kesäkuuta 1941 34 084 vankia. Rata saatiin tällä vankimäärällä jonkinnäköiseen kuntoon kun rakennustyöt määrättiin lopetettaviksi ja vangit ja radan rakentamisessa tarvittava kalusto siirrettiin Pohjois-Petšoran leirihallinnon alaisuuteen rakentamaan Kotlas-Vorkuta rautatietä. Suomalainen tiedusteluraportti vuodelta 1942 ilmoitti että radan kiskotus on purettu ja siirretty Muurmannin radan kiskoreserviksi. Rata kiskotettiin ja käytännössä rakennettiin uudelleen vasta sodan jälkeen.
Kuivahko kangas

Kuivahko kangas on tuoretta kangasta kuivempi, mutta kuivaa kangasta kosteampi Suomen metsätyyppiopin mukainen metsäkasvutyyppi. Kuivahkot kangasmetsät jaetaan puolukkatyyppiin, variksenmarja-puolukkatyyppiin ja variksenmarja-mustikkatyyppiin.
Etelä-Suomessa karuilla moreenimailla, mutta myös viljavemmilla hiekka- ja someromailla puolukkatyyppi on yleinen. Etelä-Suomen metsämaasta 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin.
Pohjanmaalla ja Kainuussa kuivahkoilla kangasmailla yleinen metsäkasvutyyppi on variksenmarja-puolukkatyyppi. Kasvusto on puolukkatyyppiä niukempi, mutta muistuttaa sen kasvustoa.
Kainuussa ja Peräpohjolassa mustikasta tulee kenttäkerroksen hallitseva varpu, minkä vuoksi pohjoisen kuivahkot kankaat ovat yleensä variksenmarja-mustikkatyyppiin luettavia.

Puolukkatyyppi

Puolukkatyyppiä (Vaccinium-tyyppi, VT) ilmenee erityisesti Etelä-Suomen moreeni-, hiekka- ja someromailla. Etelä-Suomen metsämaista 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin, jonka metsäveroluokka puunkasvun perusteella on ollut II.
Kenttäkerroksessa tyypillisiä kasveja ovat puolukan lisäksi mustikka ja kanerva, minkä lisäksi esiintyy myös vanamoa, nuokkutalvikkia, lillukkaa, metsätähteä, kevätpiippoa ja kultapiiskua.
Puolukkatyypin valtapuu on mänty, myös kuusia esiintyy. Joissain tapauksissa myös kuusi voi olla valtapuulaji.

Variksenmarja-puolukkatyyppi

Variksenmarja-puolukkatyyppiä (Empetrum-Vaccinum-tyyppi, EVT) ilmenee Pohjanmaan ja Kainuun vyöhykkeiden rajoilla. Kasvillisuus muistuttaa puolukkatyyppiin kuuluvien kuivahkojen kankaiden kasvillisuutta. Variksenmarja-puolukkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut II.
Variksenmarja-puolukkatyypin kenttäkerroksen kasvillisuus on puolukkatyyppiä niukempaa, mutta samankaltaista. Valtapuu on mänty.

Soistuminen

Kuivahkosta kankaasta tulee soistuessaan aluksi kangasräme ja soistumisen jatkuessa ja turvekerroksen paksuuntuessa siitä voi kehittyä useita erilaisia rämetyyppejä.
Kiinan Grand Prix 2013

Vapaat harjoitukset

Perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa McLarenin Sergio Pérez ajoi seinään varikon sisääntulossa, samassa paikassa missä Lewis Hamilton osin menetti lähes varman mestaruutensa kaudella 2007. Caterhamin testikuljettaja Ma Qinghua ajoi Charles Picin tilalla.

Aika-ajot

Aika-ajoja leimasi ”rengaspeli”, kun Jenson Button, Nico Hülkenberg ja Sebastian Vettel taktikoivat itselleen mahdollisuuden startata kilpailuun kovemmalla rengasseoksella. Vettel tosin teki ratkaisevalla kierroksellaan ajovirheen, minkä vuoksi saksalainen jätti renkaitaan säästääkseen kyseisen kierroksen kesken. Kuitenkin Vetteliltä osattiin tämän tuleva rengastaktiikka tietäen odottaa vahvaa hyökkäystä tulevan kilpailun loppuvaiheissa. Paalupaikan nappasi Lewis Hamilton, jolle paalu oli ensimmäinen Mercedes-kuljettajana, Kimi Räikkönen ajoi jopa hivenen yllättäen toiseen lähtöruutuun. Epäonnistujiin kuului Mark Webber, jonka autosta loppui polttoaine aika-ajojen toisessa osiossa. Webberillä sitä oli 0,15 litraa, kun tarvittava polttoainemäärä on oltava vähintään 1 litra. Näin ollen Webber pudotettiin koko joukon hännille ja lähti kisaan varikolta.

Kilpailu

Kilpailun startissa paalulta startannut Lewis Hamilton sai hyvän lähdön ja piti kärkisijansa. Puolestaan kakkosruudusta startannut Kimi Räikkönen sai huonon lähdön ja putosi kaksi sijaa. Ferrarit aloittivat kilpailun erittäin vahvalla otteella. Hamilton joutui neljännen kierroksen alussa päästämään sekä Alonson että Massan ohitseen. Seuraavalla kierroksella Esteban Gutiérrez törmäsi Adrian Sutilin perään takasuoran jälkeisessä mutkassa. Varikolla riitti vilskettä jo pari kierrosta tästä eteenpäin, kun suuri osa kärkiryhmästä kävi hakemassa uudet renkaat alleen. Kilpailun kärjessä ajoi tämän jälkeen Hülkenberg perässään Vettel, mutta saksalaiskuskit putosivat taaemmas käytyään varikolla. Mark Webberin murheellinen viikonloppu meni lopullisesti pilalle kilpialussa, ensin Webber kolaroi Jean-Eríc Vergnen kanssa, ja heti seuraavalla kierroksella varikkokäynnin jälkeen Webberin autosta irtosi oikea takapyörä, hän joutui parkkeeraamaan autonsa samaan paikkaan kun aika-ajoissa. Myös Räikkönen otti yhteen törmäten Sergio Pérezin auton perään, välttyen kuitenkin kuin ihmeen kaupalla suuremmilta vaurioilta. Alonso puolestaan ratkaisi voiton itselleen kilpailun keskivaiheen huimalla vauhdillaan, voittaen lopulta selvästi ennen Räikköstä. Vettel oli kilpailun loppuvaiheissa odotetun nopea haettuaan alleen pehmeämpää seosta olevat renkaat vain muutama kierros ennen maalia. Viimeisellä kierroksella Lewis Hamilton ja Sebastian Vettel kävivät kovan taistelun kolmossijasta, Vettel hävisi taistelun kolmannesta sijasta Hamiltonille lopulta vain kahden sekunnin kymmenyksen erolla. Jenson Button ajoi Vettelin tavoin kilpailun läpi kahdella pysähdyksellä, ja sijoittui McLarenin keskinkertaisen suorituskyvyn huomioon ottaen hienosti viidenneksi.
Sunnuntaina uutisoitiin Mark Webberin tehneen viiden vuoden sopimuksen Porsche LMP1 -tallin kanssa Le Mans- ja kestävyyskilpailujen ajamisesta vuodesta 2014 alkaen.
Udmurtian lippu

Udmurtian lippu on Venäjän Udmurtian tasavallan tunnus. Se koostuu kolmesta samankokoisesta pystykentästä, jotka ovat vasemmalta lukien musta, valkoinen ja punainen. Valkoisen kentän keskellä on punainen, kahdeksansakarainen kannuksenpyörä. Lipun leveyden ja pituuden suhde on yhden suhde kahteen (1:2).
Lipun väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Lipun on suunnitellut Juri Lobanov. Udmurtian lipun käytöstä on laki (N26-P3 "Laki Udmurtian tasavallan kansallislipusta"), joka on säädetty 30. huhtikuuta 2002.
Puuntyöstö

Puuntyöstö on puumateriaalin muokkaamista erilaisiksi tuotteiksi tai tuotteiden aihioiksi joko koneellisesti tai käsityövälinein.

Mitoittaminen

Tuotetta valmistettaessa yksi lopputuloksen kannalta merkittävä osa-alue on mitoittaminen. Apuvälineinä mitoittamisessa käytetään suorakulmaa, viivainta, mittaa sekä erilaisia piirtimiä.

Pintakäsittely

Puumateriaalia voidaan pintakäsitellä esimerkiksi lakkaamalla, petsaamalla, maalaamalla, vahaamalla, öljyämällä tai tervaamalla. Ennen pintakäsittelyä puupinnan tulee olla sileä ja puhdas, minkä vuoksi varsinaista pintakäsittelyä edeltää huolellinen hionta. Jos käsiteltävässä tuotteessa on jäännöksiä aikaisemmista pintakäsittelyaineista, on ne poistettava huolellisesti.
Edward Forbes

Edward Forbes (12. helmikuuta 1815 – 18. marraskuuta 1854) oli brittiläinen luonnonhistorioitsija ja meribiologi. Hän toimi Geological Society of Londonin kuraattorina ja botaniikan professorina Lontoon King’s Collegessa. Forbes kartoitti kasvi- ja eläinlajien levinneisyyksiä Britanniassa ja yhdisti ne geologisiin tapahtumiin.
Forbes oli mukana HMS Beaconin matkalla Aigeianmerellä 1841. Tutkimusmatkalla nostettiin ruoppausnäytteitä eri syvyyksistä. Forbes havaitsi että meren eliöiden määrä ja koko väheni syvyyden kasvaessa. Tästä hän johti ns. atsoottisen hypoteesin (Azoic hypothesis, myös Abyssus theory), jonka mukaan yli 300 sylen syvyydessä (n. 550 metriä) vedenpinnan alla ei ole lainkaan elämää. Teoria kumottiin vasta 1860-luvulla, kun norjalainen meribiologi Michael Sars kuvaili yhdeksäätoista yli 300 sylen syvyydessä elävää lajia.
Forbes auttoi Thomas Henry Huxleya julkaisemaan tämän tutkimustuloksia eräältä matkalta, mikä auttoi Huxleyn valinnassa Royal Societyn jäseneksi.
Seija Karpiomaa

Ura

Seija Karpiomaan lapsuuteen ja nuoruuteen vaikuttivat vahvasti talvi- ja jatkosota, joiden vuoksi hän joutui kahdesti lähtemään evakkoon. Monien ikätoveriensa tavoin hän ehti olla myös sotalapsena Ruotsissa. Hänen innostuksensa musiikkiin alkoi varhain. 10-vuotiaana hän oli jo taitava huuliharpisti, ja hiukan myöhemmin instrumentiksi vaihtui kitara. Musiikkiharrastuksen ohella hän oli myös lahjakas piirtäjä. Ennen siirtymistään musiikkimaailmaan hän työskenteli kultasepänliikkeen myyjänä ja Hotelli Vaakunan pääkassana Helsingissä.
Laulajanura alkoi solistina Helge Pahlmanin orkesterissa vuonna 1957 ja samana vuonna Karpiomaa voitti iskelmälaulukilpailut Helsingin työväentalolla. Voiton jälkeen laulaja sai kiinnityksen Scandian tuotantopäällikkönä uraansa aloitelleen Jaakko Salon orkesterin solistiksi Brita Koivusen ja Annikki Tähden rinnalle. Hän keikkaili viikonloppuisin mutta työskenteli edelleen arkisin myyjänä Forumin äänilevyliikkeessä. Ensimmäinen single Delfiinipoika / Maruzzella levytettiin Scandialle vuonna 1957, ja se oli suuri menestys. Muita levytyksiä olivat Tango notturno (1958), Vanha musta (1960) ja Novgorodin ruusu (1961).
Seija Karpiomaan ura jäi verrattain lyhyeksi, sillä hän lauloi enemmänkin harrastuksekseen ja omaksi ilokseen. Hän ei missään vaiheessa suunnitellut ammattimaista iskelmätähden uraa, eikä keikkailu pidemmän päälle jaksanut innostaa. Viimeiseksi levytykseksi jäi Kuutamolla, jonka George de Godzinsky sävelsi Tabe Slioorista kertovaan elokuvaan Se alkoi omenasta vuonna 1962. Karpiomaa oli myös itse mukana muutamassa elokuvassa vuosina 1959–1960.
Seija Karpiomaan elämää alkoi 1990-luvun lopulla varjostaa vakava sairaus, joka osoittautui munuaissyöväksi. Viimeiset kolme vuotta hän oli pysyvässä sairaalahoidossa, ja hän menehtyi vajaata viikkoa ennen 70-vuotissyntymäpäiväänsä.
Richard Bauckham

Elämä ja ura

Richard Bauckham (M.A., Ph.D. Cambridge; F.B.A.; F.R.S.E) toimi vuoteen 2007 asti Uuden testamentin eksegetiikan professorina St Andrewsin yliopistossa Skotlannissa. Hän jäi virastaan eläkkeelle voidakseen keskittyä tutkimukseen ja kirjoittamiseen ja toimii tällä hetkellä tutkijana Ridley Hallissa Cambridgessa.
Hän syntyi Lontoossa 1946, opiskeli Cambridgen yliopistossa historiaa. Hän opetti teologiaa Leedsin yliopistossa ja Manchesterin yliopistossa (1977-1992). Hän toimi professorina St Andrewsin yliopistossa 1992-2007.

Tutkimusala

Bauckham on julkaissut tutkimuksia Uuden testamentin eksegetiikasta ja varhaisen kristinuskon historiasta. Hänen nykyiset tutkimuskohteensa ovat Jeesus ja evankeliumit, Uuden testamentin kristologia ja Raamatun merkitys ekologialle.
Likainen tusina

Juoni

Elokuva kertoo majuri John Reismanista, joka saa tehtäväkseen kouluttaa 12 kuritonta vankia vaaralliseen tehtävään. Vangeista osa on määrätty pakkotyöhön, ja jotkut on tuomittu jopa kuolemaan. Reismanin pitää kouluttaa vangit riskialttiiseen iskuun, jonka tarkoituksena on surmata ranskalaisessa linnassa mahdollisimman paljon korkeita saksalaisia upseereita aivan Normandian maihinnousun alla. Jos tehtävä onnistuu, jokainen henkiin jäänyt vanki saa armahduksen. Kun Reisman aloittaa tehtävänsä, suurin osa vangeista vastustaa häntä, mutta pian heidän yhteistyönsä alkaa toimia. Joukkoa aletaan kutsua nimellä ”likainen tusina”.

Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat Likaisen tusinan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Jatko-osat

Elokuva sai kolme televisiolle tehtyä jatko-osaa: Likainen tusina 2 – viimeinen tehtävä (The Dirty Dozen: Next Mission, 1985), Likainen tusina 3 (The Dirty Dozen: The Deadly Mission, 1987) ja Likainen tusina 4 (The Dirty Dozen: The Fatal Mission, 1988).
Viihdelehti Stara

Aikakauslehti

Vuoden 2003 toukokuussa lanseerattiin myös Stara-aikakauslehti, jonka levikki oli aluksi 15 000 kappaletta. Lehdestä tuli vuoden 2008 keväällä myös S-iltaravintoloiden asiakaslehti ja levikki kasvoi samalla 30 000 kappaleeseen, joten Stara on yksi maan suurimmista viihdealan aikakauslehdistä. Lehden voi tilata liittymällä S-iltaravintoloiden kanta-asiakkaaksi. Se ei ole irtonumeromyynnissä.

Blogit

Vuonna 2014 Stara Media Oy osti osuuden BlogBook Finland Oy:n osakekannasta, ja Stara aloitti yhteistyön blogisivusto Blogbookin kanssa. Blogbookin blogikirjoituksia aletaan julkaista myös Stara-kaupunkilehdessä.

Televisio-ohjelma ja podcastit

Vuonna 2007 esitettiin myös ensimmäiset Stara-nimiset televisio-ohjelmat Pirkanmaan Kaupunkitelevisiossa ja sittemmin ohjelmaa ryhdyttiin esittämään maanlaajuisesti myös Diggari-kaapelitelevisiokanavalla, jonka peittoalueella oli 700 000 kotitaloutta.
Stara aloitti ensimmäisenä Suomessa kaupalliset podcast -lähetykset elokuussa 2005. Ensimmäisen mainoskatkollisen podcastin Stara julkaisi 7. lokakuuta 2005. Silloin kansainvälinen musiikkikanava Music Television mainosti historiansa ensimmäisen kerran podcastissä. Julkaisu alkoi tuottaa ensimmäisenä Suomessa kaupallisia videopodcasteja 9.5.2007. Ensimmäiset jaksot käsittelivät Helsingin Euroviisuja. Maaliskuussa 2008 Starasta tuli ensimmäinen suomalainen media, jonka videot otettiin mukaan Nokia Video Center -ohjelmiston Euroopan katalogiin ja sitä kautta matkapuhelimiin. Kesällä 2008 julkaistiin Suomen ensimmäinen mainoskatkollinen videopodcast, kun mainostajana oli Hartwall Jaffa.
Falkland Islands Defence Force

Historia

Falklandinsaarten ensimmäinen vapaaehtoisyksikkö perustettiin Krimin sodan aikana 1854 Venäjän mahdollisen hyökkäyksen varalta. Yksiköllä ei kuitenkaan ollut vielä virallista nimeä, ja se toisinaan tunnettiinkin Stanley Volunteers -nimisenä. Nykyinen yksiköllä on kuitenkin katkeamattomat perinteet aina vuoteen 1892, kun vuotta aiemmin chileläisen kapinallisryhmittymän alus oli Stanleyssä telakalla. Aluksella olleet 200 aseistettua sotilasta koettiin uhaksi, jolloin kuvernööri Roger Goldsworthy määräsi vapaaehtoisyksikön muodostettavaksi. Ensimmäiset vapaaehtoiset värväytyivät siten kesäkuussa 1892 kuvernöörinpalatsissa.
Ensimmäisessä maailmansodassa vapaaehtoiset miehittivät vartiopaikat kaikkialla saarilla ja 36 saarelaista värväytyi Britannian armeijaan. Sodan päätyttyä Falkland Islands Volunteers sai nykyisin käytössä olevan nimensä Falkland Islands Defence Force. Yksikkö asetettiin toisessa maailmansodassa liikekannalle, jolloin se taas miehitti vartiopaikat. Samalla asetettiin liikekannalle uusi kevyt aseinen yksikkö. Vuonna 1939 saarelle saapui englantilaissyntyisten Argentiinassa asuvien muodostama yksikkö Tabaris Highlanders, joka viipyi ainoastaan pari kuukautta. Sodan päätyttyä saarella palvelleiden merijalkaväen yksiköiden ansiosta FIDF otti käyttöön merijalkaväen asepuvun sekä koulutuksen.
Falkland Islands Defence Force asetettiin liikekannalle 1. huhtikuuta 1982 täydentämään saarella ollutta merijalkaväen osastoa Argentiinan maihinnousun uhatessa. Seuraavana päivänä kuvernööri Rex Hunt määräsi joukot antautumaan. Argentiina takavarikoi kaikki FIDF:n hallussa olleet aseet ja teki yksiköstä laittoman. Falklandin sodan kestäessä osaa joukkoihin liittyneistä pidettiin kotiarestissa Fox Bayssä. Yksikkö perustettiin uudelleen 1983.
Panssarikoulu

Reserviupseeriosasto

Panssarikoululla koulutetaan valtaosa Panssariprikaatin upseerikokelaista ja tulevista reservin vänrikeistä panssarireserviupseerikursseilla, joita järjestetään kahdesti vuodessa. Kurssille valitaan oppilaita myös Karjalan ja Porin prikaateista. Kursseilla on noin 40–60 upseerioppilasta kaikkiaan kahdeksalla eri linjalla. Linjat ovat panssarijääkäri-, panssaritiedustelu-, panssarivaunu-, panssaripioneeri-, panssaritulenjohto-, panssari-ilmatorjunta-, panssariviestilinja sekä ELSO-linja.

Korkeakouluosasto

Kadettikurssin jalkaväkilinjan panssariopintosuunnalla opiskelevat kadetit koulutetaan Panssarikoulun Korkeakouluosastolla mekanisoitujen ja panssarijoukkojen tuleviksi kouluttajiksi ja sodan ajan joukkojen päällystöksi. Panssariopintosuunta opiskelee Panssarikoulussa sekä perusopintojen että sotatieteiden kandidaattiopintojen aikana noin puoli vuotta (20–21 opintoviikkoa). Opintosuunnan vahvuus on perusopinnoissa noin 20 ja kandidaattivaiheessa noin 15 kadettia. Sotatieteiden maisterin opinnoissa noin 10 kadettia opiskelee panssariopintosuunnalla vain 5 opintoviikon ajan.

Muu koulutus

Panssarikoululla järjestetään lukuisia lyhyempiä opetustilaisuuksia kantahenkilökunnalle. Kertausharjoituksiin kutsutaan niin reservissä olevia panssarijoukkojen johtajia kuin heidän miehistöään. Koulun reserviupseerikurssit harjoittelevat vuosittain reserviläisistä koottuja joukkoja vastaan.

Muu organisaatio

Koulutusosastojen lisäksi Panssarikouluun kuului noin 15 hengen tutkimus- ja kehittämisosasto, joka suunnitteli ja johti suuren osan jalkaväen uusien ase- ja muiden järjestelmien kenttäkokeista sekä mekanisoitujen ja panssarijoukkojen pataljoona- ja komppaniatason taktiikan ja johtamisen tutkimuksesta. Tutkimus- ja kehitysosasto siirtyi tammikuussa 2015 osaksi Maavoimien tutkimuskeskusta.
Koulun koulutus- ja kokeilutoimintaa tukevat esikunta sekä erilaista kalustoa sisältävät panssarivaunuhalli ja panssarivaunukoulutushalli.

Perinteet

Koulun vuosipäivää juhlitaan 2.4.
Aurinkojäähdytys

Aurinkojäähdytys hyödyntää aurinkoenergiaa jäähdyttämiseen. Jäähdytys saadaan aikaan välillisesti Auringon energialla siten, että lämmöllä regeneroidaan absorptioreaktiolla jäähdyttävää materiaalia tai sitten käytetään hyödyksi faasimuutosta, kuten lämpöputkissa. Absorptiotekniikkaa käytettiin aikaisemmin yleisesti jääkaapeissa, mutta faasimuutosta hyödyntävä tehokkaampi kompressoritekniikka syrjäytti sen. Absorptiotekniikalla ja aurinkoenergialla toimiva jääntuotanto esiteltiin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878.
Käytännössä sovelletuin jäähdytysratkaisu on tuottaa aurinkokennoilla sähköä ja käyttää sillä normaalia jäähdytyskompressoria. Tyyppillisen lämpöisellä alueella, esimerkiksi USA:n etelävaltioissa sijaitsevan talon jäähdytyskompressorin tehon tarve on noin 7 kW. Tällaisen tehon saaminen aurinkokennoilla vaatii noin 30 neliömetriä aurinkokennoja. Koska jäähdytystä tarvitaan pilvisinä päivinä ja öisinkin, niin aurinkokennot eivät yksin riitä. Aurinkojäähdytyksen energiatarvetta voidaan pienentää käyttämällä passiivista aurinkojäähdytystä, joka on rakennusten suojaamista suoralta aurinkonpaisteelta ja talojen parempaa eristämistä ulkoilman lämmöltä.

Edut

Aurinkojäähdytyksen kilpailuetu on runsas auringonpaiste, kun jäähdytystarve on suurin. Aurinkojäähdytyksellä voidaan parantaa perinteisen jäähdytyksen haittoja: suuri energiankulutus, kalliit huippukuormat. Ympäristölle haitallisten jäähdytysaineiden suhteen aurinkojäähdytys ei tuo etuja, koska siinä käytetään samoja aineita. Wuppertal-instituutin mukaan (2007) energiansäästö on 40–60 % aurinkojäähdytyksessä. ESTIFin mukaan yhdistettynä biomassalämmittimeen 100 % uusiutuva jäähdytys on mahdollista.

Käyttö

Aurinkojäähdytyksen asennus oli vuonna 2007 2–2,5 kertaa kalliimpaa kuin tavanomainen jäähdytys. Kokonaiskustannukset ovat 1,2–1,5-kertaiset. Wuppertal-insituutin mukaan hinta on ollut suurin rajoite menetelmän yleistymiseen. He arvioivat tekniikan hinnan laskevan standardoinnin kautta tulevaisuudessa. ESTIFin mukaan merkittävä hinnanlasku lähitulevaisuudessa on todennäköistä. Tyypillinen jäähdytysjärjestelmä sisältää myös veden ja rakennuksen lämmitysjärjestelmän. Siksi niitä kutsutaan Solar Combi+-järjestelmiksi. ESTIFin mukaan biomassan rajallisuus tekee aurinkojäähdytyksestä ainoan realistisen vaihtoehdon.
Euroopassa oli vuonna 2007 120 isoa jäähdytysjärjestelmää. Pienempiä kotitalouksien järjestelmiä kehitetään. Käyttökohteisiin sisältyy toimistorakennuksia, julkisia rakennuksia, hotelleja, tehtaita, sairaaloita jne.

Lainsäädäntö

EU:lla ei toistaiseksi ole ollut velvoitteita uusiutuvaan jäähdytykseen (2007). EU:n Parlamentti on pyrkinyt sektorikohtaisiin tavoitteisiin (sähkö, lämmitys, jäähdytys, biopolttoaineet). ESTIFin mukaan aurinkojäähdytys tulisi sisältyä Energy Performance in Buildings -direktiiviin. Direktiivit on uusiutuvaan sähköön ja polttoaineisiin. Euroopan komission ehdotuksessa 23.1.2008 huomioitiin aiempaa enemmän rakentaminen ja lämmitys. Komissio ehdottaa uusiutuvaa velvoitetta yli 5 MWth laitoksiin. Komission mukaan tiedotusta ja koulutusta on tarpeen mukaan täydennettävä.
Ludovico di Varthema

Ludovico di Varthema, myös Barthema tai Vertomannus (1470–1517), oli italialainen tutkimusmatkailija ja kirjailija. Hän on varhaisin tunnettu eurooppalainen ja ei-muslimi, joka on tehnyt hadžin Mekkaan, muslimien pyhään kaupunkiin.
Hän julkaisi matkastaan kirjan l’itinerario.