google/wiki40b huggingface dataset:
Levitation

Nauhoitus ja albumin sisältö

Levitation oli ensimmäisiä albumeja, jotka on nauhoitettu digitaalista teknologiaa käyttäen. Albumin teon aikaan Roundhouse-studiolle oli Bronze-yhtiö hankkinut uuden digitaalisen studiolaitteiston. Nauhoitusten alkaessa kokoonpano oli sama kuin edeltävällä Live Seventy Nine-albumilla (Dave Brock, Huw Lloyd Langton, Harvey Bainbridge, Tim Blake ja Simon King). 
Rumpali Simon King lähti yhtyeestä albumin levytyksen loppuvaiheissa henkilökohtaisten ongelmien vuoksi. King kertoi jälkeenpäin että hänen alkoholin käyttönsä oli pahentunut levytyksen aikoihin ja hänen täytyi lähteä yhtyeestä saadakseen henkilökohtaiset asiansa kuntoon. Kingin tilalle tuli Cream-yhtyeestä tuttu rumpali Ginger Baker, joka soitti rummut levylle uudestaan ja jäi myös varsinaiseksi jäseneksi yhtyeeseen. Yhteys Bakeriin oli saatu Huw Lloyd Langtonin vaimon kautta, joka työskenteli Bakerin manageritoimistossa.
Musiikillisesti albumi jatkaa edellisen levyn heavy rock-tyylistä suuntausta, tosin myös melodisiakin kappaleita on, ja myös syntetisaattoreita käytetään kohtalaisesti. Albumi sisältää myös neljä instrumentaalia ("Psychosis", "World Of Tiers", "Prelude" ja "Space Chase"). Instrumentaalien runsaampi määrä johtunee vokalisti-lyyrikko Robert Calvertin poistumisesta yhtyeestä, joten varsinaista sanoittajaa ei yhtyeen piiristä löytynyt. 
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat Brockin säveltämät "Levitation", "Motorway City" ja singlenäkin julkaistu "Who's Gonna Win The War". Kappaleita esitettiin livenä jo vuoden 1979 kiertueella ennen varsinaisia studionauhoituksia ja ne ovat ajan myötä nousseet yhtyeen klassikoihin kuuluviksi kappaleiksi.

Albumin julkaisun jälkeen

Levitation menestyi hyvin Britannian albumilistalla nousten top-20:n tuntumaan. Hawkwind lähti promotoimaan albumia vuoden 1980 loppuajaksi yhteensä 44 konserttia sisältävälle Britannian kiertueelle. Kahdeksan konsertin jälkeen Tim Blake erosi yhtyeestä erimielisyyksien takia . Hänen tilalleen kiertueen loppuajaksi tuli Keith Hale. Seuraavan vuoden alkupuolella Ginger Baker ja Hale erotettiin yhtyeestä. Baker oli tavannut kiertueen aikana vanhan Cream-basistin Jack Brucen ja hän taivutteli Halen kanssa Dave Brockia erottamaan Harvey Bainbridge ja ottamaan Bruce tämän tilalle. Brock ei tähän suostunut ja Baker ja Hale saivat lähteä. Baker totesi myöhemmin, kuinka "maailman huonoin basisti syrjäytti maailman parhaan rumpalin". Bakerin persoona oli aiheuttanut muutenkin vaikeuksia yhtyeen sisäpiirissä ja hän vei myös yhtyeen huomiota lehdistössä, jossa yhtyettä oli alettu kutsua nimellä "Ginger Baker's Hawkwind".    
Levitation jäi myös Hawkwindin viimeiseksi levyksi Bronze-merkillä. Brock olisi halunnut julkaista live-materiaalia sisältävän albumin, mutta levy-yhtiössä ei haluttu panostaa live-albumeihin. Pian tämän jälkeen Bronze julkaisi kuitenkin Motörheadin livealbumin ja tästä pettyneenä Brock ja Hawkwind jättivät Bronze Recordsin. Levitation-kiertueen livenauhoituksia julkaistiin myöhemmin Zones- ja This Is Hawkwind Do Not Panic-albumeilla sekä Levitation-albumin remasteroidulla painoksella (Atomhenge).
Maria Vuorio

Maria Vuorio (s. 30. joulukuuta 1954 Jokioinen) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut satuja, kertomuksia, novelleja, romaaneja ja runoja. Osa teoksista on julkaistu Maria Mikkolan nimellä.
Vuorio on toiminut vapaana kirjailijana vuodesta 1983. Kirjailijan uransa lisäksi hän on ollut lasten- ja nuortenkirjallisuuden kustannustoimittaja, kirjoittanut arvosteluja ja kääntänyt kirjallisuutta.
Neljä Vuorion teosta on ollut Finlandia Junior -palkintoehdokkaana: Olen nähnyt sellaisen (1999), Kultaraha nurkan alla (2000), Siitä ei kukaan tiedä (2005) ja Orava ja pääskynen (2007).
Hernekerttu

Koko ja ulkonäkö

Harmahtava selkä, vaaleampi vatsapuoli, valkoinen kurkku, tummanharmaa naamio. 
Pituus 12–14 cm, siipien kärkiväli 19 cm, paino 11–13 g.
Vanhoilla hernekertuilla on täydellinen sulkasato heinä-elokuussa. Keväällä vanhan ja nuoren saattaa pystyä erottamaan höyhenpuvun kulumisasteesta: nuori lintu on kuluneemmassa puvussa.
Ääni on terävä naksaus. Laulu on lyhyt, yksinkertainen säksätys, kuin ravistelisi kuivia herneitä purkissa.
Vanhin suomalainen rengastettu hernekerttu on ollut 5 vuotta 1 kuukautta 14 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut latvialainen, vähintään 7 vuotta 7 kuukautta vanha yksilö.

Levinneisyys

Hernekerttu pesii Euroopassa Lounais-Eurooppaa ja Lappia lukuun ottamatta, sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Fennoskandiassa pohjoisraja menee tuntureita pitkin. Se muuttaa talveksi Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan, Arabiaan tai Intiaan. Syysmuutto on elo-syyskuussa, kevätmuutto touko-kesäkuussa. Suomessa pesii 200 000 – 350 000 paria.

Elinympäristö

Aurinkoisilla kuivilla paikoilla, kuten katajikkoisilla kedoilla ja metsänreunoissa, kuusen- ja männyntaimikoissa, meren luodoilla, puutarhoissa ja pihoilla. Ei tavata sulkeutuneessa metsässä.

Lisääntyminen

Pesä on pensaassa tai kuusessa melko matalalla, ja on rakennettu tavallisesti kuivista kuusenoksista ja pehmustettu joillakin kuiduilla. Muninta alkaa toukokuun loppupuolella. Munia on 3–7 kpl, tavallisesti 5 tai 6. Molemmat emot hautovat yhteensä noin 12 vrk. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä runsaan 10 päivän ikäisinä. Jotkut parit saattavat pesiä kahdesti kesän aikana.

Ravinto

Hyönteisiä, jonkun verran myös marjoja.
Vetokytkin

Vetokytkin on laite, jonka avulla saadaan sekä varsinainen perävaunu että keskiakseliperävaunu kytkettyä kuorma-autoon.
Vetokytkimen keskellä on vetotappi, johon varsinaisen perävaunun tai apuvaunun aisan vetosilmukan pitää osua. Kun aisan vetosilmukka on tarpeeksi syvällä vetokidassa, lukittuu vetotappi silmukan läpi varmistaen perävaunun pysymisen paikoillaan ajon aikana.
Vetotappia voidaan käyttää käsin mekaanisesti tai servolla, joka on yleensä paineilmakäyttöinen.
Hukat (urheiluseura)

Hukat oli viipurilaisten lähinnä Viipurin Palloseuran entisten jäsenten vuonna 1942 Helsingissä perustama urheiluseura. Hukat perustettiin jatkosodan aikana kun Viipurin Sudet siirtyivät takaisin vallattuun Viipuriin ja kun ei haluttu entisinä viipurilaisina siirtyä helsinkiläisiin seuroihin. Hukat pelasivat jalkapalloa, jääpalloa, pesäpalloa ja käsipalloa.
Vuonna 1945 Puna-Mustien pesäpalloilijat siirtyivät pelaamaan Hukkien nimissä. Vuodet 1945, 1946 ja 1947 seura pelasi mestaruussarjassa. Vuonna 1949 pesäpalloilijat palasivat takaisin Puna-Mustiin, joka sai Hukkien suomensarjapaikan.
Jääpallon SM-sarjassa Hukat pelasivat yhtäjaksoisesti 1945-1950, kunnes luopuivat sarjapaikastaan. Myös vuosien 1943 ja 1944 cup-muotoisissa mestaruuskilpailuissa Hukat olivat mukana. Vuonna 1945 Hukat hävisivät pronssiottelussa HIFK:lle 5-6 ja 1948 niin ikään pronssiottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehille 4-3. Nämä kaksi neljättä sijaa jäivät seuran parhaiksi sijoituksiksi. Talvesta 1950 tuli Haukkojen viimeinen kausi jääpallossa, sillä perinteikäs viipurilaisen jääpallon helsinkiläinen evakkoseura Sudet sai Haukkojen paikan syksyllä 1950.
Formula Rossa

Formula Rossa on maailman nopein vuoristorata, joka sijaitsee Ferrari World Abu Dhabissa, Arabiemiirikunnissa. Formula Rossan huippunopeus on 240 km/h ja se kiihtyy 0-240 n. 5 sekunnissa/ 0-100km/h n. 2 sekunnissa.
Shōji Jō

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1995-2001.
Makrillit

Lajit

Lajeja on noin 50 viidessätoista suvussa.
Staphylococcus hyicus

Staphylococcus hyicus on stafylokokkeihin kuuluva grampositiivinen bakteeri, joka aiheuttaa porsasrupea alle kolmen kuukauden ikäisille porsaille.
Staphylococcus hyicus kasvaa veriagarilla kermanvalkoisina nonhemolyyttisinä pesäkkeinä. Pesäkkeiden koko on tyypillisesti noin 1 mm, ja pesäkkeet ovat pyöreitä, sileitä, hieman kuperia ja mattapintaisia. Useimmat kannat ovat koagulaasipositiivisia.

Porsasrupi

Porsasrupi on alle kolmen kuukauden ikäisillä porsailla esiintyvä ihotauti, joka voi johtaa kuolemaan. Tyypillisesti iholla nähdään tummia rasvaisen eritteen peittämiä alueita sekä voimakasta hilseilyä. Akuuttia muotoa taudista esiintyy tyypillisesti imeväisikäisillä porsailla. Vieroitusikäisillä taudin krooninen muoto on tavallisempi.
Valkoinen Risti

Historiaa

Oy Valkoinen Risti – Vita Korset Ab:n perustettiin vuoden 1925 alussa Helsingin Mikonkadulle, nykyisen Aikatalon kohdalle nimellä O.Y. Tekninen Tehdas Valkoinen Risti A.B. – Tekniska Fabriken Vita Korset. Seitsemän hengen voimin yritys alkoi valmistaa Sanosan-hedelmäsuolaa, Auringon-metallikiilloketta ja kiillotusliinoja, Stadion-pastilleja, Burovin-balsamia ja rautapitoista viiniä. Vuonna 1930 yrityksen ruotsalainen perustaja palasi kotimaahansa ja myi yrityksensä Storgårdsin suvulle, jonka omistuksessa Valkoinen Risti yhä on.
Helmikuussa 1944 neuvostoliittolaisten lentopommi osui tuolloin Kruununhaassa toimineeseen Valkoisen Ristin tehtaaseen, ja koko yritys evakuoitiin Porkkalaan, josta myös jouduttiin pian lähtemään alueen siirtyessä Neuvostoliiton miehittämäksi. Yritys palasi pääkaupunkiseudulle Helsingin itäpuolen Vartiokylään, jossa se yhä toimii.

Vitalis-voide

Vuodesta 1936 valmistettu Vitalis oli aikoinaan suurin täysin suomalainen kosmeettinen valmiste. Huippuvuosina Vitalista myytiin kotimaassa lähes 700 000 rasiaa vuodessa. Vuodesta 1965 alettiin Valkoisen Ristin tuotteita viedä myös muihin Pohjoismaihin, ja Vitalis tunnettiin Ruotsissa ja Islannissa nimellä Vitagold.
Vitalis-voiteen väri, koostumus ja tuoksu ovat pysyneet alusta asti samoina, lukuun ottamatta lainsäädännön vaatimia pieniä muutoksia. Vuoteen 1985 mennessä Vitalista oli myyty jo yli kaksikymmentä miljoonaa rasiaa.
Vuonna 2011 Vitalis-voide tuotiin Seppälä-vaateketjun valikoimiin  Paola Suhosen suunnittelemassa uudessa pakkauksessa.

Hiustenhoitotuotteita ja hajusteita

Vuonna 1954 Valkoinen Risti ryhtyi valmistamaan lisenssillä  maailman suurimpiin kuuluvan hiustenhoitoyrityksen Helene Curtisin tuotteita, joita olivat Suave-hiusvoide sekä Silkki-Leena- ja Finesse-shampoot. Valkoinen Risti toi ensimmäisenä Suomen markkinoille suihkepulloon pakatun hiuskiinteen. Vuonna 1960 Valkoinen Risti otti valikoimiinsa Pierre Cardinin, Carvenin ja Capuccin parfyymit, ja tuoksutuotevalikoiman nykyiset päämerkit ovat italialaiset Police ja Lotto.

Elintarvikkeita

Elintarvikkeiden tuontiin Valkoinen Risti ryhtyi 1970-luvulla, ja vuonna 1985 ostettiin elintarvikealan agentuuriyritys Oy InnZano Ab. Yrityksen päämiehiin kuuluu muun muassa eurooppalainen maitotuotejätti Lactalis. Valkoisen Ristin edustamia elintarvikkeita ovat hollantilaiset, espanjalaiset, englantilaiset ja sveitsiläiset juustot, Walkers-pikkuleivät ja Baxters-hillot sekä Gainomax-urheilujuomat ja -proteiinipatukat. Vuonna 2009 Valkoinen Risti hankki osuuden Novacafi Oy:stä, joka edustaa Suomessa muun muassa Douwe Egberts -kahveja.
Mallika Sarabhai

Mallika Sarabhai (s. 9. toukokuuta 1953) on intialainen tanssija, koreografi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän on myös näytellyt ja toiminut laulajana.
Sarabhai on kirjoittanut useita teoksia naistematiikasta. Hän on saanut Kultainen palmu -palkinnon.
Sarabhain vanhemmat ovat fyysikko Vikram Sarabhai ja klassinen tanssija Mrinalini Sarabhai. Hän on mukana äitinsä 1940-luvulla  Ahmedabadiin perustaman Darpana-taideakatemian toiminnassa.
Berliinin taivaan alla

Juoni

Enkeleitä vaeltaa Berliinissä tarkkaillen ihmisiä sekä auttaen yksinäisiä ja masentuneita sieluja. Vain lasten silmät voivat nähdä nämä aikojen alusta paikalla olleet ihmisten aineettomat kumppanit. Enkeleiden keskeinen tehtävä on auttaa ihmisiä näiden henkisissä ponnisteluissa. Niinpä kirjasto on todellinen enkelten risteysasema. Aivan erityisen tärkeä enkelien velvoite on estää ihmisiä riistämästä henkeä itseltään.
Bruno Ganzin esittämä enkeli Damiel ihastuu trapetsitaiteilijaan (Solveig Dommartin) ja haluaa tulla ihmiseksi. Berliinin muurin tienoilla tapahtuukin ihme ja Ganzin enkelihahmo alkaa jättää jalanjälkiä maankamaraan.
Sivujuonena on amerikkalainen filmitähti (Peter Falk enemmän tai vähemmän itsenään), joka on Berliinissä elokuvaa tekemässä ja lasten tavoin näkee enkelit ja juttelee heille. Paljastuu, että hänkin oli aiemmin enkeli. ”Meitä on monta”, hän sanoo.

Tuotanto

Nick Cave and the Bad Seeds esiintyy elokuvan avainkohtauksessa.
Wenders omisti elokuvansa ”enkeleille” Yasujiro Ozu, François Truffaut ja Andrei Tarkovski.

Vastaanotto

Elokuva palkittiin Cannesin elokuvafestivaaleilla 1987.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Jatko-osa

Wenders ohjasi elokuvalle myös jatko-osan Niin kaukana, niin lähellä (In weiter Ferne, so nah!, 1993). Siinä toinenkin alkuperäisen tarinan enkeleistä, Cassiel (Otto Sander), muuttuu ihmiseksi ja seikkailee 1990-luvun yhdistyneessä Berliinissä yhdessä Damielin (Ganz) kanssa. Elokuvan muita näyttelijöitä ovat Nastassja Kinski, Willem Dafoe, Solveig Dommartin ja Peter Falk. Cameoroolit omana itsenään tekevät Lou Reed ja Mihail Gorbatšov.
Rautio

Tapahtumia

Rautio-viikko alkaa yleensä heinäkuun ensimmäisinä päivinä. Viikolla on vuosittain vaihtuva teema, joka liittyy Raution historiaan, nykyhetkeen tai tulevaisuuteen.
Amber (laulaja)

Amber Bondin (s. 26. toukokuuta 1991) on maltalainen laulaja, joka edustaa maataan vuoden 2015 euroviisuissa kappaleella Warrior. Hän osallistui Maltan euroviisukarsintoihin joka vuosi vuosina 2011–2015 sekä toimi maan taustalaulajana kansainvälisessä kilpailussa vuonna 2012.
Kill City (kortteli)

Kill City oli lempinimi puutalokorttelille, joka sijaitsi nykyisen Kuntatalon paikalla Helsingin Kalliossa. Siellä toimi 1970-luvun lopussa aktiivinen punk- ja rockyhteisö, jossa olivat mukana muun muassa Ralf Örn, Maukka Perusjätkä, Pete Malmi, Andy McCoy, Mike Monroe, Pelle Miljoona, Tumppi Varonen ja Widows.
Puutalot oli rakennettu vuonna 1897 Raajarikkoisten auttamisyhdistyksen ylläpitämää Raajarikkoisten työkoulua varten. Koulu muutti vuonna 1952 Ruskeasuolle. Koko kortteli purettiin vuonna 1980 Kuntatalon rakennustöiden tieltä.
Ennen purkamistaan Kill City paloi. Kill Cityn purkamisen jälkeen siellä ollut yhteisö siirtyi Lepakkoluolaan.

Kill City populaarikulttuurissa

Kill City mainitaan Havana Blackin kappaleessa ”Kill City Blues” ja Hanoi Rocksin kappaleessa ”Kill City Kills”. Lisäksi Brother Firetribe -yhtyeen levyllä False Metal on kappale ”Kill City Kid”.
Tapio Suomisen nuorisoelokuvassa Täältä tullaan elämä! (1980) on Kill Cityssä kuvattuja kohtauksia. Peter Lindholm ohjasi vuonna 1986 kaupunginosan elämästä kertovan elokuvan Kill City.
Tietokoneavusteinen kielen oppiminen

Tietokoneavusteinen kielen oppiminen koostuu joukosta kielenoppimiseen suunnattua tietokoneen avustamia oppimisen tai opetuksen menetelmiä. Ala on monitieteinen, ensisijaisesti kielten opetukseen ja sen menetelmiin liittyvä, mutta se hyödyntää usein myös kieliteknologian menetelmiä.
Sibyrtios

Sibyrtios (300-luku eaa. muinaiskreikaksi Σιβυρτιoς) oli makedonialainen sotilas, jonka Aleksanteri Suuri nimitti Karmanian satraapiksi. Pian Sibyrtios nimitettiin kuitenkin tärkeämpien satraappikuntien Arakhosian ja Gedrosian satraapiksi. Aleksanterin kuoleman jälkeen vuonna 323 eaa. Sibyrtios säilytti asemansa. Vuonna 317 eaa. hän liittyi Eumeneksen ja Peukestaan joukkoihin Peithonia vastaan. Sibyrtios riitaantui kuitenkin Eumeneksen kanssa ja joutui pakenemaan Antigonoksen luokse. Kukistettuaan Eumeneksen Antigonos antoi Sibyrtioksen jatkaa Arakhosian ja Gedrosian satraappina. Sibyrtios sai myös alaisikseen osan niin sanotuista Argyraspideista, Aleksanterin valiojoukoista.
Arrianos mainitsee että Megasthenes, joka vieraili Intiassa, asui Sibyrtioksen luona. Tämä tapahtui vuonna 303 eaa., joten Sibyrtios toimi ilmeisesti virassaan vielä pitkän aikaa.
Akita

Historia

Kubotan linnakaupunki, josta myöhemmin tuli modernin Akitan keskusta, perustettiin vuonna 1604. Kaupunki toimi Ashina- ja Satake-daimioiden pääkaupunkina Meiji-kaudelle asti. Moderni Akitan kaupunki muodostettiin 1. huhtikuuta 1889, ja 1. huhtikuuta 1997 Akitasta tehtiin ydinkaupunki. Vuonna 2004 juhlitiin kaupungin 400-vuotissyntymäpäiviä.

Talous

Kaupunki sijaitsee lähellä Japanin tärkeimpiä öljykenttiä, minkä vuoksi öljynjalostaminen muodostaa kaupungille tärkeän teollisuusalan. Kaupungin taloudelle myös puu- ja metalliteollisuus sekä silkin valmistus ovat keskeisiä. Akitassa sijaitsee Tōhokun alueen kaksi tärkeintä paikallista pankkia: Akita ginkō ja Hokuto ginkō.

Liikenne

Akitaa palvelevat JR Higashi-Nihonin luotijunakalustoa käyttävä ”mini-shinkansen”-linja Akita Shinkansen, Ōu-päälinja, Oga-linja ja Uetsu-päälinja. Rahtiliikennettä alueella operoi Akita rinkai tetsudō.
Akitassa toimii myös Akitan lentoasema, joka on perustettu vuonna 1961. Akitassa on myös yksi Japanin tärkeimmistä satamista.
Kārlis Skrastiņš

Ammattilaisura

Vuonna 1995 Skrastiņš lähti Latviasta TPS:n riveihin Turkuun. Tuolloin TPS:n päävalmentajana oli Vladimir Jurzinov. Hän pelasi TPS:sä vuoteen 1998 asti, kunnes Skrastiņš varattiin NHL:ään vuonna 1998 numerolla 230. Hänet valitsi Nashville Predators yhdeksännellä kierroksella.
Skrastiņš lähti Nashvillen riveihin jo syksyllä 1998, ja pelasi seuraavalla kaudella melkein koko kauden farmisarjassa IHL:n Milwaukee Admiralsissa, mutta hän pääsi pelaamaan myös kaksi ottelua NHL:ssä. Kaudella 1999–2000 hän pelasi 19 peliä Milwaukeessa, mutta kausi sujui enimmäkseen Nashvillessä. Skrastiņš pelasi kaudella 59 NHL-ottelua. Hän kuului seuraavat kolme kautta Predatorsien vakiomiehistöön, kunnes hänet vuonna 2003 kaupattiin Colorado Avalancheeen.
Skrastiņš pelasi kaudella 2003–2004 Avalanchen riveissä 82 ottelua tehopisteillä 5+8=13. Työsulun aikana hän palasi takaisin Latviaan pelaamaan, HK Riika 2000:n joukkueeseen. Elokuussa 2005 Skrastiņš solmi vuoden mittaisen jatkosopimuksen Coloradon kanssa. Kaudella 2005–2006 Skrastiņš pelasi kaikki Avalanchen ottelut, keräten pisteet 3+11=14. 30. kesäkuuta 2006 Colorado teki monivuotisen jatkosopimuksen Skrastiņšin kanssa.
Kaudella 2006–2007 Skrastiņšista tuli NHL:n ennätysmies. Ottelu Atlanta Thrashersia vastaan torstaina 8. helmikuuta 2007 oli hänen 487. perättäinen NHL:n runkosarjan kamppailu. Atlantan voittoon päättyneessä ottelussa Skrastiņš rikkoi puolustajien perättäisten pelien ennätyksen, joka oli ollut aikaisemmin Hockey Hall of Fame -pelaaja Tim Hortonin nimissä. Skrastiņšin otteluputki katkesi lopulta 495. ottelun jälkeen. Kaikkien pelipaikkojen ennätys jäi kuitenkin kauas, sillä hyökkääjä Doug Jarvis pelasi aikanaan 964 perättäistä ottelua. Kaudella 2007–2008 Skrastiņš tippui terveenäkin yllättäen muutaman kerran Coloradon pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle. Hänen siirtymistään pois Coloradosta liikkui huhuja jo ennen siirtorajan umpeutumista. Siirtoajan viimeisenä päivänä Colorado lähetti Skrastiņšin ja kolmannen kierroksen varausvuoron Floridaan vaihdossa puolustaja Ruslan Saleihin.
Floridassa Skrastiņš pelasi hieman reilun kauden. Kesällä 2009 hän teki kahden vuoden sopimuksen Dallas Starsin kanssa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi KHL-seura Lokomotiv Jaroslavliin. Karlis menehtyi 7. syyskuuta 2011 Venäjällä, lento-onnettomuudessa.
Pekasus

Pekasus on perussuomalaisia arvoja noudattava opintokeskus Helsingissä. Opintokeskuksen rehtori on oikeustieteen tohtori ja varatuomari Lasse Lehtinen.
Conrad Ferdinand Meyer

Conrad Ferdinand Meyer (11. lokakuuta 1825 Zürich – 28. marraskuuta 1898 Kilchberg) oli sveitsiläinen kirjailija. Hän kuuluu Sveitsin huomattavimpiin saksankielisiin kirjailijoihin ja oli historiallisten novellejen mestari realismin kaudella. Hän kirjoitti muodoltaan ja tyyliltään hiottuja teoksia keskiajan, renessanssin ja barokin henkilöhahmoista.
Eino Leino (toimittaja)

Eino Ilmari Leino (s. 21. marraskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitteli jo lukioluokilla Helsingin Sanomiin ja Ilta-sanomiin. Kirjoitettuaan 18-vuotiaana ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta hän meni toimitusharjoittelijaksi Helsingin Sanomiin. Hän toimi lehdessä myös popmusiikin arvostelijana. Journalistinurastaan hän on suurimman osan työskennellyt Apu-lehdessä ja siirtynyt toimittajanuransa lopulla ja eläkkeelle päästyään kirjailijaksi. Leino on naimisissa ja hänellä on yksi poika ja yksi pojanpoika.

Toimittajana

Helsingin Sanomien jälkeen Leino työskenteli STT:ssä uutistoimittajana ja uutisten lukijana, Ilta-Sanomissa uutistoimittajana ja reportterina ja liki 30 vuotta aikakauslehti Avussa.
Keväällä 2000 Leino oli Veikka Gustafssonin ja kolmen amerikkalaisen vuorikiipeilijän Annapurna-retkikunnassa lähestymismarssilla Annapurna-vuoren (8 091 m) perusleiriin. Vain rekisteröidyille ammattilaisille luvallinen, vaativa reitti kulki runsaan 5 000 metrin korkeudesta 4 200 metrin korkeudella olevaan Annapurnan perusleiriin. Matka kesti kuukauden.
Eläkeläisenä hän jatkaa kirjoittamista. Henkilöhaastatteluja ja reportaaseja häneltä on julkaistu muun muassa Suomen Kuvalehdessä, Avussa, Seurassa, Ilta-Sanomissa, Iltalehdessä, Vivassa, Johtoporras-lehdessä, Askel-lehdessä ja Helsingin seurakuntayhtymän Kirkko ja kaupunki -lehdessä.
RG32M

BAE SYSTEMS RG32M on eteläafrikkalaisen BAE Systems Land Systems South Africa -puolustusvälineyhtiön valmistama kevyesti panssaroitu nelivetoinen maastoajoneuvo.
Suomen puolustusvoimille on hankittu 74 ajokkia nimikkeellä Raskas partioajoneuvo BAE SYSTEMS RG32M. Niitä käytetään lähinnä kriisinhallinta- ja kuljetustehtäviin.
Gummersbach

Historia

Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta paikkakunnasta on peräisin vuodelta 1109. Tuolloin sen nimi kirjoitettiin muodossa Gummeresbracht. Kaupunginoikeudet Gummersbach sai kuitenkin vasta vuonna 1857. Vuoden 1892 heinäkuun 27. päivänä kaupungille vahvistettiin sen nykyinen vaakuna. Vuoden 1969 ja 1975 alueuudistusten myötä suuri osa silloisista Gimbornin ja Lieberhausenin kunnista liitettiin Gummersbachiin. Gummersbachiin liitettiin myös pienempiä osia Wiehlistä ja Marienheidesta.