google/wiki40b huggingface dataset:
Helstrom (televisiosarja)

Juoni

Daimon ja Ana Helstrom, voimakkaan ja vaarallisen sarjamurhaajan lapset, jahtaavat ihmiskunnan pahimpia henkilöitä.

Kehitys

Hulu tilasi sarjan Marvel's Helstrom 1. toukokuuta 2019, paljastaen S.H.I.E.L.D. Agenttien vastaaviin tuottajiin aiemmin kuuluvan Paul Zbyszewskin toimivan sarjan showrunnerina sekä vastaavana tuottajan yhdessä Loebin kanssa. Marvel Television ja ABC Signature Studios tulevat yhdessä tuottamaan sarjan. Zbyszewski sanoi sarjan lisäävän ”pelottelua” Marvelin ”sydän, huumori ja toiminta” -kaavaan ja että hän käyttäisi Helstromien tarinaa ”leikelläkseen joitain syvimmistä peloistamme”.

Roolijako

Marvel paljasti sarjan päänäyttelijät lokakuussa 2019 tuotannon alkamisen yhteydessä. Tom Austen näyttelemään Daimon Helstromia, Sydney Lemmon Ana Helstromia, Elizabeth Marvel Helstromin sisarusten äitiä Victoria Helstromia, Robert Wisdom okkultismin asiantuntija Caretakeriä, June Carryl psykologi Louise Hastingsiä, Ariana Guerra Vatikaanivaltion tutkija Gabriella Rosettia ja Alain Uy Chris Yeniä.

Kuvaukset

Sarjan tuotanto alkoi Vancouverissa lokakuun 2019 alussa.

Yhteys Marvel Cinematic Universeen

Hulu ja Marvel julkistivat sekä Helstromin että Robbie Reyesiin / Aaveajajaan keskittyvän sarjan samanaikaisesti toukokuussa 2019, kutsuen niitä ”Koston henkien” kulmakiveksi ja aikoen luoda sarjojen välille yhteyden samalla tavalla kuin olivat tehneet Marvelin Netflix-sarjojen kohdalla. Marvel paljasti, että molemmat sarjat sijoittuisivat Marvel Cinematic Universeen, mutta niiden tapahtumat eivät risteäisi elokuvien tai muiden televisiosarjojen kanssa. Loeb lisäsi, että näiden kahden sarjan myötä Hulu siirtyisi Marvel-universumissa uuteen ”hyytävän” kulmaan. Seuraavan kuukauden aikana Loeb paljasti kauhuaiheisten Hulu-sarjojen kutsuttavan kollektiivisesti nimellä ”Adventure into Fear”. Syyskuussa Hulu päätti, ettei etene Ghost Riderin kanssa tuotantoon, mutta että muut ”Adventure into Fear” -sarjat tultaisiin yhä toteuttamaan.

Julkaisu

Helstrom koostuu kymmenestä jaksosta, jotka julkaistaan Huluun 2020.
Powerslave

Historia ja äänittäminen

Powerslavea edelsi menestysalbumi Piece of Mind. Powerslave on yhtyeen ensimmäinen albumi, jota ei edeltänyt miehistönvaihdos. Levyllä soittaa siis sama kokoonpano kuin toukokuussa 1983 julkaistulla Piece of Mindilla. Pitkän World Piece Tour 83´ jälkeen yhtye piti hyvin ansaitun kuukauden loman jonka aikana akut ladattiin seuraavaa studioalbumia ja kiertuetta varten. Yhtye aloitti uuden materiaalin kirjoittamisen helmikuussa 1984. Albumi äänitettiin edeltäjänsä tavoin Bahaman Nassaussa Compass Point Studiosilla maalis-huhtikuun aikana. Yhtye teki toukokuussa miksaukset. Albumin tuotti ja miksasi Martin Birch. Virallisena valokuvaajana toimi Ross Halfin. Toisena kuvaajana oli Moshe Brakha. Steve Harris kirjoitti kappaleista neljä ja Bruce Dickinson neljä, joista kaksi yhteistyössä Adrian Smithin kanssa.

Kansikuva

Powerslaven kansikuva on useimmat Iron Maidenin levynkannet suunnitelleen Derek Riggsin maalaus. Sen teemana on muinainen Egypti aihetta käsittelevän nimikappaleen "Powerslaven" innoittamana, vaikka muut levyn kappaleet eivät mitenkään Egyptiin liitykään. Kannessa on kuvattuna valtava kultakärkinen pyramidi, jonka edustalla istuu hiekkakivisellä valtaistuimellaan sfinksi- ja Anubis-patsaiden ympäröimä yhtyeen maskottia Eddie the Headiä kuvaava faaraopatsas. Kannen yksityiskohdista voidaan löytää myös viittauksia muualle populaarikulttuuriin. Indiana Jones -viittauksena pidetään albumin kannessa kohtaa pyramidin seinässä, jossa lukee "Indiana Jones was here 1941" (suom. Indiana Jones oli täällä vuonna 1941). Teksti on näkyvissä kannen vasemmassa reunassa alhaalla ensimmäisen leijonan takana. Sen vieressä on piirros Mikki Hiirestä.

Arvostelut ja kunnianosoitukset

Allmusicin Greg Prato antoi albumille neljä tähteä viidestä ja sanoi, että "sävellykset tekivät albumista oikean heavy metal -saavutuksen". Korroosio-sivuston arvostelija Aki Nuopponen sanoi, että "maittava teema, musiikilliset ansiot ja tuotannolliset vahvuudet ovat kuitenkin mahtavan soitannan ja vokalisoinnin voimin sitä luokkaa, ettei albumia voi kerta kaikkiaan vähätellä lainkaan". RevelationZ-lehden arvostelussa sanottiin, että jokaisessa albumin kappaleissa on jotain. Arvostelussa sanottiin myös albumissa olleen hyvä kitara. Steve Harrisin mielestä Powerslave on "todella vahva levy". 
Albumi pääsi sijalle yhdeksän Radio Rockin "100 kaikkien aikojen parasta rock -albumia" -äänestyksessä. Myös Metal-Rules.com nimesi albumin kuudenneksi parhaaksi heavy metal -albumiksi.
Kappaleista "2 Minutes to Midnight" ja "Flash of the Blade" tehtiin versiot vuonna 2008 tribuutti-CD:lle Maiden Heaven: A Tribute to Iron Maiden, jonka julkaisi Kerrang!.
Wangfujingin katedraali

Wangfujingin katedraali (kiin. 王府井天主堂) tai Pyhän Josefin Wangfujingin katedraali on katedraali Wangfujingin lähellä Pekingin keskustassa Kiinan kansantasavallassa. Alkuperäinen kirkko rakennettiin vuonna 1655, mutta se tuhoutui maanjäristyksessä. Nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1904 uusrenessanssityylillä. Kirkko restauroitiin vuonna 1980 ja uudelleen vuonna 2000.
Väinö Kopponen

Väinö Rudolf Kopponen (4. joulukuuta 1905 Viipuri – 10. marraskuuta 1986) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja suomentaja.
Kopposen vanhemmat olivat vahtimestari Iisakki Kopponen ja Ida Maria Kärkkäinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1929. 
Kopponen toimi Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1935–1937 ja kirjaajana 1937–1944 sekä Itä-Suomen hovioikeudessa notaarina 1944–1947, viskaalina 1947–1948 ja asessorina 1948–1951. Hän oli Jämsän tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1951 alkaen.
Kopponen kuului armenialais-kreikkalaisen mystikon ja filosofin G. I. Gurdjieffin opetuksiin perustuneen Neljäs tie-järjestelmän kannattajiin ja opetuksen seuraajiin. Hän suomensi useita Gurdjieffin oppilaan englantilaisen matemaatikon ja kirjailijan John Godolphin Bennettin (1897–1974) teoksia ja osallistui myös Bennettin Englannissa pitämään seminaariin. Kopponen johti Bennettin ja Gurdjieffin opetuksia tutkineita ryhmiä Helsingissä, Turussa ja Jämsässä. Väinö Kopponen oli Karatas-Seuran primus motor ja yksi sen perustajajäsenistä.
Puutarhamansikka

Kuvaus

Puutarhamansikka on monivuotinen, rönsyjä kasvattava ruohovartinen kasvi, jonka korkeus on 20–40 cm. Lehdet kasvavat ruusukkeisesti. Lehtilapa on kolmisorminen. Lehdykät ovat 5–10 cm mittaisia, päältä kaljuja ja alta tiheäkarvaisia. Kukkien teriö on valkoinen.
Kukka­pohjus paisuu hedelmöittymisen jälkeen noin 20–40 mm mittaiseksi irtoavaksi pohjushedelmäksi eli pohjus­marjaksi. Yleiskielessä sitä kutsutaan marjaksi, mutta kasvitieteessä yleisesti käytetyn määritelmän mukaan se on epähedelmä, koska hedelmällä tarkoitetaan vain sikiäimestä muodostunutta solukkoa. Kypsät mansikat ovat punaisia ja raakoina ne ovat valkoisia tai vihreitä. Puutarhamansikan varsinaisia hedelmiä ovat pähkylät eli pienet siemenet, jotka sijaitsevat pohjusmarjan ulkopinnalla pienissä kuopissa. 
Puutarhamansikka leviää siementen lisäksi myös rönsyjen avulla. Se on usein levinnyt viljelyjäänteeksi tai viljelykarkulaiseksi pihoihin, puutarhoihin, tienvarsille ja kaatopaikoille.

Mansikan viljely Suomessa

Suomessa tuotetaan lähinnä tuoremarjaa sekä pienimuotoisilla perheviljelmillä että kotipuutarhoissa. Niin sadon määrällä kuin viljelypinta-alalla tarkasteltuna mansikanviljely Suomessa on keskittynyt Suonenjoen seudulle. Mansikan myynnin sesonkiaika on juhannuksesta kuukausi eteenpäin.
Suomessa mansikoiden viljelyala on noin 3000 ha. Viljeltävien mansikoitten jakautuminen lajikkeittain (vuonna 2011): 'Polka' 70 %, 'Honeoye' 15 % ja loput 15 % koostuu kymmenestä eri lajikkeesta. Lajike 'Polka' on suosittu monikäyttöisyyden vuoksi. Sen maku on hyvä sellaisenaan syötynä ja sitä voi säilöä. Lajikkeen kasvin talvenkesto on hyvä ja hedelmien kaupassa säilyvyys on myös hyvä. Marketeissa myydään yleensä 'Polka'-lajiketta. Aiemmin yleisen lajikkeen 'Senga Senganaa' käytettiin paljon säilöntään, mutta nykyisin siitä on luovuttu lajikkeen homeenarkuuden vuoksi.
Noin 4 % eli 125 ha pinta-alaltaan viljeltävästä mansikoista noin sadalla mansikkatilalla ovat luomumansikoita. Kysyntää luomumansikoille on enemmän kuin tarjontaa. Luomumansikat myydään enimmäkseen suoraan mansikkatiloilta.
Suomessa mansikkalajikkeista 'Honeoye', 'Hella' ja 'Zefyr' kypsyvät ensimmäisenä. Sitten kypsyy 'Polka', ja 'Bounty' kypsyy vasta loppukesällä.

Kasvupaikka

Puutarhamansikka viihtyy parhaiten kosteutta pidättävässä multavassa, hiekkapitoisessa maassa. Se viihtyy lievästi happamassa maassa, jonka pH on 6–6,5. Mansikalle valitaan avoin, aurinkoinen kasvupaikka. Satoa saadaan aikaisemmin etelään viettävältä rinteeltä. Paikan tulee olla suojaisa, ei kuitenkaan tiheäkasvuinen, sillä jos kasvusto pysyy liian pitkään kosteana, mansikan taudit leviävät.
Martin Reim

Martin Reim (s. 14. toukokuuta 1971 Tartto, Viron SNT) on virolainen 168 senttimetriä pitkä jalkapalloilija.
Reim edusti maansa pääsarjassa Meistriliigassa pelaavaa FC Floraa vuodesta 1992 lähtien, tosin ei aivan tauotta, sillä vuosina 1999–2000 hän edusti Kotkan TP:tä ja 1990-luvun puolivälissä FC Lelleä. Ennen siirtoaan Floraan hän ehti edustaa kolmea muuta pääkaupungin joukkuetta, Lõvid Tallinnaa (Tallinna Lõvid), Sport Tallinnaa (Tallinna Sport) ja Norma Tallinnaa (FC Norma).
Viron maajoukkueessa Reim on pelannut 157 ottelua, ja hän on eniten maaotteluita Viron paidassa pelannut jalkapalloilija. Maaottelumaaleja Reim on tehnyt 14.
Petit Le Mans 2000

Petit Le Mans 2000 oli moottoriurheilun kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta Road Atlantan moottoriradalla Yhdysvalloissa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Rinaldo Capello, Michele Alboreto ja Allan McNish.
Eristiikka

Eristiikaksi (kreik. eristike tekhne, "riitelyn taito"; 'eris' = "kisa", "kamppailu", "riita") kutsutaan dialektiikkaa, jonka harjoittajat eli eristikot pyrkivät löytämään väittelytapoja, joilla voi kumota mitä tahansa. Tällainen väittely- tai kiistelytaito kehittyi antiikin aikana sofistiikasta. Nimitystä 'eristikko' on käytetty alusta asti lähinnä pilkallisessa mielessä, päinvastoin kuin nimitystä 'sofisti', joka muuttui pilkkanimitykseksi vasta myöhemmin.
Eristikkojen menetelmiin kuuluivat erilaiset ristiriitojen tai näennäisten ristiriitojen synnyttämisen retoriset menetelmät, kuten reductio ad absurdum -tyylinen argumentointi.
Ilmari Pallari

Lauri Ilmari Pallari (12. helmikuuta 1898 Oulu – 16. maaliskuuta 1965) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Sisällissodan aikana 1918 Pallari osallistui taistelutoimiin valkoisten riveissä ja haavoittui Ahlaisissa. Pallari kävi kadettikoulun 1920 sekä taistelukoulussa majurikurssin 1931. 1920-luvulla hän toimi erilaisissa nuoremman upseerin tehtävissä ja aliupseerikoulun johtajana. 1930-luvulla hän toimi pataljoonan komentajana sekä Kadettikoulussa kouluttajana. Sotilasohjaajana hän toimi 1938-1939.
Talvisodassa Pallari toimi pataljoonankomentajana 1939-1940. Jatkosodan sytyttyä hän komensi pitkän ajan JR 25:a kesäkuuhun 1944 asti, jolloin 4. divisioonan komentaja Pietari Autti syrjäytti hänet. Tämän jälkeen vuodesta 1944 alkaen hän toimi Kouvolan sotilaspiirin päällikkönä. Pallari ylennettiin everstiksi 16.9.1942.
Kortesjärven kirkonkylä

Kortesjärven kirkonkylä on taajama, joka oli entisen Kortesjärven kunnan hallinnollinen keskus. Kuntaliitoksen jälkeen se on ollut osa Kauhavaa. Vuoden 2017 lopussa taajamassa oli 611 asukasta.
Sveitsinpinseri

Ulkomuoto

Sveitsinpinseri kuuluu pinseri-tyyppiin, jonka edustajista se muistuttaa ulkoisesti lähinnä kahta muuta keskikokoista rotua: pinseriä ja itävallanpinseriä. Se kuitenkin poikkeaa väritykseltään kaikista muista pinsereistä: sen karvapeite on snautserin tapaan pippuri ja suola eli käytännössä harmaankirjava.

Alkuperä

Rotu on kotoisin Jonatalin kylästä Zürichin kantonista Sveitsistä, eikä se ole ollut koskaan kovin suosittu kotikantoninsa ja sen lähiseutujen ulkopuolella. Sen juuret kuitenkin johtavat muiden pinserien tavoin Saksaan. Koska pinsereillä ja snautsereilla oli yhteinen kantamuoto ja alkuperä, aikanaan niitä molempia saattoi syntyä samoihin pentueisiin. Tällöin rotujen keskinäinen erottelu perustui yksinomaan pentujen karvanlaatuun, joten sileäkarvaiset pippurin ja suolan väriset yksilöt luokiteltiin pinsereiksi väristään huolimatta. Asia aiheutti sittemmin ongelmia Saksan Pinseri-Snautseri Kerhossa, joka ei suostunut rekisteröimään "vääränvärisiä" pinsereitä. Sveitsiläiset olivat kuitenkin eri mieltä, ja niin pippurin ja suolan väristen pinsereiden kasvatus alkoi keskittyä Sveitsin alueelle. 
1960-luvulla Werner Jung, Saksan Pinseri-Snautseri Kerhon silloinen johtaja ja nykyisen saksalaisen pinseri-rodun pelastaja ja elvyttäjä, yritti pelastaa sveitsinpinserin sukupuutolta pinserin ja snautserin välisillä risteytyksillä, mutta ei onnistunut jalostamaan niistä tarpeeksi rodunomaisia. Sen sijaan uhanalaiset alkuperäiset linjat onnistuttiin vielä säilyttämään muutaman vuosikymmenen ajan, mutta nykyisin niiden olemassaolo on hyvin epävarmaa. Vaikka rotu saattaa olla kuollut sukupuuttoon, saksalaisen kynologin Eva-Maria Krämerin tuore raportti viittaisi siihen, että se on yhä elossa uhanalaisena ja erittäin harvalukuisena.
Silverbolt

The Transformers

Silverbolt on Aerialbotesita järkevin, mutta pelkäsi aluksi korkeita paikkoja letäessään Maan ilmäkehässä. Cybertronilla hän ei lainkaan kärsinyt tästä vaivasta.

Beast Wars

Beast Wars-sarjassa Silverboltilla oli kolme muuntautumismuotoa. Hän muuntautui sudeksi, kotkaksi ja cybertronilaiseksi lentokoneeksi.

Transformers: Armada

Transformers: Armadassa Silverbolt on Blurrin japanilainen nimi.

War for Cybertron

Silverbolt on synkkä ja urhea soturi, joka huolehtii enemmän muista kuin itsestään. Hän on erittäin nopea lentäjä ja vaikka kuolisi pelastaakseen ystävänsä. Silverbolt käyttää aseinaan fotonipurskekivääriä ja energonnuijaa.
Astrolabi

Astrolabi (latinaa: Astrolabius = "tähtilevy") on laite tähtitieteellisten havaintojen tekemiseen. 
Astrolabin kehitti hellenistisessä kulttuuripiirissä 220 - 150 ekr Apollonios Pergalainen, laite on usein yhdistettu myös Hipparkhokseen. Joskus kunnia laitteen keksimisestä on annettu virheellisesti Hypatia Aleksandrialaiselle. Arabit kehittivät laitetta edelleen varhaiskeskiajalla
Astrolabista johdettiin yksinkertaisempi ja halvempi kvadrantti ja tästä puolestaan oktantti. Kehitys johti lopulta matemaattis-teknisesti varsin kehittyneeseen sekstanttiin, joka oli elintärkeä navigointiväline nykyaikaisen satelliittipaikannusjärjestelmän käyttöönottoon asti.
Astrolabi koostuu neljästä saman akselin ympärillä olevasta osasta. Runkona on pyöreä kotelo (al-umm). Sen sisällä on pyöreä levy (al-muqantar) johon on kaiverrettu korkeuskäyrät. Levyn päällä on yksinkertainen taivaankarttakiekko (al-ankabut). Tämä kiekko on kehikko, josta ojentuu kirkkaimpia tähtiä osoittavat viisarit. Kiekkoon sisältyy myös ekliptikaa esittävä ympyrä, johon yleensä on merkitty eläinradan merkit.
Taivaankarttakiekon päällä on klinometri (arab. alidadi = vars. suuntakehä), jota pitkin voidaan tähdätä haluttuun kohteeseen ja jolla voidaan mitata esimerkiksi kohteen korkeus horisontista. Joissakin tapauksissa tämä osa on astrolabin kääntöpuolella.
Astrolabin kääntöpuolelle on usein kaiverrettu trigonometrisia taulukoita helpottamaan kulmien tulkintaa. 
Maailman vanhin astrolabi ja samalla myös vanhin navigointiin käytetty esine löytyi vuonna 2014 vuonna 1503 uponneesta portugalilaisen tutkimusmatkalija Vasco da Gaman laivastoon kuuluneesta Esmeralda-aluksesta. Astrolabi on valmistettu vuosien 1495–1500 välissä. Pronssista valmistetun astrolabin halkaisija on 17,5 senttiä ja se on 2 millimetriä paksu.
Altes Schloss (Stuttgart)

Altes Schloss (suom. Vanha linna) on historiallinen linna Baden-Württembergin pääkaupungin Stuttgartin keskustassa.
Paikalla sijaitsi linna jo 950-luvulla. 1300-luvulla linnasta tuli Württembergin kreivien residenssi. Vuosina 1553–1578 Württemburgin herttuat Christoph ja Ludwig uudistivat sen renessanssilinnaksi. Vuonna 1931 linna paloi pahoin, ja jälleenrakennustöitä ei ehditty edes saada valmiiksi kun sitä pommitettiin toisessa maailmansodassa. Sen jälkeen aloitetut jälleenrakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1969.
Nykyisin linnassa sijaitsee Württembergin osavaltiomuseo.
Albert Heikinheimo

Albert Immanuel (Ape) Heikinheimo, vuoteen 1921 Heikel (22. helmikuuta 1899 Haapajärvi – 20. syyskuuta 1976 Oulu) oli suomalainen pappi, Oulun Diakonissakodin johtaja, kirkkoherra, tuomiokapitulin notaari ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria

Heikinheimon vanhemmat olivat rovasti Oskar Immanuel Heikel ja Maria Utterström. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1922–1968 oli Fanny Emilia Soriola (ent. Schöneman) ja toinen vuodesta 1969 Eila Tiina-Maria Hakoköngäs (ent. Holck). Heikinheimo tuli ylioppilaaksi 1918 ja vihittiin papiksi 1921. Hän työskenteli ensin ylimääräisenä pappina Kittilässä ja Alatorniolla 1921–1925, sitten Oulun Diakonissakodin johtajana 1925–1945, Muhoksen kirkkoherrana 1945–1962 ja Oulun tuomiokapitulin notaarina 1962–1966. Heikinheimo toimi myös aktiivisesti saamelaisten kristillisen kansanopiston perustamiseksi ja oli opiston johtokunnan puheenjohtaja. Rovastin arvon hän sai 1945.
Air France-KLM

Historia

Air Francen ja KLM:n yhdistymissuunnitelma julkistettiin 30. syyskuuta 2003. Muodollisesti yhdistyminen toteutettiin Air Francen tekemällä julkisella ostotarjouksella KLM:n osakkeista. Air Francen ostotarjous julkistettiin 5. huhtikuuta 2004 Pariisin ja Amsterdamin Euronext-pörsseissä sekä New Yorkissa.
Lopullisesti fuusio varmistui toukokuussa, kun Euroopan unionin kilpailuviranomaiset olivat antaneet kaupalle hyväksynnän ja KLM:n omistajat hyväksyneet Air Francen ostotarjouksen. Air Francen ja KLM:n fuusiossa syntyi Euroopan suurin lentoyhtiö, jolla oli noin 100 000 työntekijää. Uudesta yhtiöstä Ranskan valtio omisti 44 prosenttia, Air Francen omistajat 37 prosenttia ja KLM:n omistajat 19 prosenttia.
Italialainen Alitalia olisi halunnut mukaan liittoon, mutta Air Francen ja KLM:n omistajat katsoivat tuolloin, että Alitalia pitää ensin yksityistää ja sen taloutta vahvistaa. Air France-KLM teki ostotarjouksen Alitaliasta vuonna 2008, mutta Italian silloinen pääministeri Silvio Berlusconi hylkäsi tarjouksen. Samana vuonna Altialia ajautui konkurssiin, minkä jälkeen perustettiin uusi Alitalia-CAI -yhtiö, jonka suurimmaksi yksittäiseksi omistajaksi tuli Air France-KLM 25 prosentin osuudella.
Ellivuori

Ellivuori on Sastamalan kaupungissa sijaitseva mäki ja vapaa-ajankeskus, jossa toimii muun muassa laskettelukeskus sekä hotelli.

Ellivuoren mäki

Ellivuoren mäki sijaitsee Rautavedessä suuressa Salonsaari-nimisessä saaressa. Sen huippu on 145 metriä merenpinnan ja noin 87 metriä ympäröivän järven vedenpinnan yläpuolella. Salonsaaressa on myös useita muita mäkiä, joista korkein on Ellivuoren länsipuolella kohoava 151 metrin korkuinen Pirunvuori.

Laskettelukeskus

Ellivuoren laskettelukeskuksen perustivat 1960-luvun alkupuolella urheiluseurat Vammalan seudun Voima, Karkun Karku ja Tampereen Pyrintö. Ensimmäinen paikalle valmistunut rakennus oli vuonna 1960 talkoovoimin rakennettu yhdistetty hiihtomaja ja tanssilava.  Ensimmäinen rinne ja hiihtohissi avattiin talvella 1964. Suunnitteilla oli alun perin myös hyppyrimäen rakentaminen, mutta tästä hankkeesta luovuttiin kustannussyistä.  Toinen hiihtohissi saatiin käyttöön vuonna 1968.  Nykyään laskettelurinteissä sijaitsee neljä isoa ankkurihissiä, jotka nostavat n. 5000 henkilöä tunnissa. Lastenrinteessä toimii sompahissi sekä Pinoccio-hissi.
Laskettelukeskuksen omisti sen toiminnan alkuaikoina perustajien muodostama säätiö, joka kuitenkin velkaantui ja ajautui konkurssiin 1970-luvulla.  Vuodesta 1981 lähtien laskettelukeskuksen, joka toimii nimellä Ellivuori Ski Center, on omistanut helsinkiläinen Riila Oy.  Laskettelukeskuksessa on kuusi valaistua ja lumetettua rinnettä. Vaikeusasteita rinteissä löytyy vihreästä mustaan.

Hotelli

Hiihtokeskuksen yhteydessä sijaitsee vuonna 1970 silloisen Karkun kunnan alueella toimintansa aloittanut Hotelli Ellivuori. Vammalan, Nokian ja Tampereen kaupungit perustivat Ellivuoren Loma Oy:n vuonna 1968, hotelli rakennettiin vuoden 1969 aikana ja se avasi ovensa helmikuussa 1970. Hotellin aloittaessa toimintansa siinä oli 150 kiinteää majoituspaikkaa, mutta kokonaisuudessaan pystyttiin majoittamaan yli 200 vierasta. Vuonna 1985 valmistui toistaiseksi viimeinen hotellin laajennus, jonka vihki silloinen kauppa- ja teollisuusministeri Seppo Lindblom. Nokian ja Tampereen myytyä osakkeensa hotelliyhtiön omistajaksi jäi Vammalan kaupunki, joka myi hotellin Kuntien eläkevakuutukselle 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. 
Hotelli Ellivuori hakeutui konkurssiin marraskuussa 2014. Tamperelainen yrittäjä Marko Mikkola osti tammikuussa 2015 kiinteistön tontteineen konkurssipesältä. Mikkola vuokrasi hotellikiinteistön Liekoranta Cateringin Saila ja Matti Valkeaniemelle, jotka pyörittivät niin ravintola- kuin hotellitoimintaakin. Syksyllä 2016 Hill Invest Group Oy otti vastuulleen ravintola- ja hotellitoiminnan. HIG:n omistajia ovat Leo Pitkänen, Reijo Angeria ja Marko Mikkola. Hotellihuoneet on remontoitu vuoden 2017 aikana ja myös ravintolasali ja keittiö on käynyt läpi suuria muutoksia.
Aivan hotellirinteiden vieressä toimii nykyisin myös ympärivuotinen caravan-alue, VuoriCaravan. Alueella on runsaasti toimintaa myös kesäaikana, mm. hyvä leikkikenttä, frisbeegolf sekä skeittiramppi, hyvät kalastusmahdollisuudet, uimaranta ja mm. savusauna.
Ida Carrara

Elämä ja ura

Carrara syntyi Bonorvan kylässä Sardinian luoteisosassa yksitoistapäisen lapsikatraan kuopukseksi.
Uransa varhaisvaiheessa Carrara työskenteli Paola Borbonin johtamassa ensemblessa, ja 1948 hän liittyi sisilialaiseen ensembleen, jota luotsasivat Rosina Anselmi ja Michele Abruzzo. Näytäntökautena 1948–1949 Carrara oli mukana Rosso di San Secondon ensemblessa. Vuonna 1951 hän avioitui catanialaisen näyttelijän Turi Ferron kanssa. Ferro oli näytellyt niin ikään edellä mainitussa kokoonpanossa.
Vuonna 1958 Carrara liittyi Teatro Stabile di Cataniaan, joka on Catanian merkittävimpiä taidelaitoksia. Kaudella 1959–1960 hän tulkitsi Signora Frolan roolin Luigi Pirandellon draamassa Così è (se vi pare), joka suomenkielinen nimi on Niin on jos siltä näyttää. Kappaleessa oli mukana myös näyttelijä Virginia Balistrieri.
Carraran taiteellinen rekisteri oli laaja: hän näytteli useiden sisilialaisten kirjoittajien, kuten Giovanni Vergan, Federico De Roberton, Giuseppe Favan, Leonardo Sciascian, Dacia Marainin ja Pirandellon näytelmissä. Lisäksi hänellä oli roolitehtäviä muun muassa Anton Tšehovin, Molièren, Federico García Lorcan, Eugene O’Neillin, Tennessee Williamsin, Ágota Kristófin, Alfred Uhryn ja Colin Higginsin kirjoittamissa näytelmissä.
Uransa myöhäisvaiheessa, vuonna 2010, Carrara teki yhden päärooleista Ottavio Cappellanin teoksessa Sicilian Tragedi.
Carraran suvussa on useita näyttämötaiteilijoita, kuten näyttelijä Fioretta Mari.