google/wiki40b huggingface dataset:
Konnitsa

Konnitsa oli kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Kiimajärven luoteispäässä, Pyhäjärven ja Räisälän rajalla. Kylän halki virtasi Konnitsanjoki, jonka kautta Kiimajärven vedet purkautuivat Suvantoon lähellä Tiurinkylää. Konnitsan naapurikylät Pyhäjärvellä olivat Hassinmäki ja Musakanlahti Kiimajärven rannalla, kaakkoon Konnitsan kyläkeskuksesta, sekä Kahvenitsa, joka sijaitsi Konnitsan itäpuolella.

Kylän asutus

Konnitsa oli Pyhäjärven pitäjän tärkeimpiä ja suurimpia kyliä. Konnitsassa oli asukkaita kirkonkirjojen mukaan yhteensä 661 henkeä ennen talvisotaa. Kylä sai toimeentulonsa suurimmaksi osaksi maataloudesta. Peltoa kylässä oli vuonna 1929 yhteensä 540,12 hehtaaria ja niittyä 164,86 hehtaaria. Metsää kylän alueella oli yhteensä 2.285,83 hehtaaria. Vuoteen 1943 mennessä peltoa oli kuitenkin raivattu lisää peräti 211,17 hehtaaria, ja tuolloin kylä olikin peltopinta-alaltaan pitäjän suurin. Vuonna 1925 tiloja oli kylässä 99 kappaletta.

Kyläkeskus

Kiimajärven pään ja Konnitsanjoen ympärille muodostunut kyläkeskus oli muodostunut tiheäksi. Kylän tärkein kulkuväylä oli Alakylästä Kahvenitsan kautta Konnitsaan ja edelleen Räisälään johtava maantie, johon yhtyi pienempiä maanteitä kyläkeskuksen koillis-, etelä- ja lounaispuolelta. Maantie kiersi Kiimajärven pään lähellä rantaa, ja ylitti Konnitsanjoen siltaa myöden. Joen perkaus oli tuottanut runsaasti uudispeltoja joen varrelle, ja kyläkeskuksen viljelysaukeat olivatkin huomattavia. Kylään kuuluivat myös keskuskylään nähden erilliset Äijölän ja Kaurun kylänosat.
Konnitsan kylä toimi aktiivisena paikalliskeskuksena. Konnitsassa toimivat mm. osuuskassa, työväenyhdistys, marttayhdistys, sekakuoro, nuorisoseura ja raittiusyhdistys, joista kaksi viimeksi mainittua rakensivat omat toimitalonsa. Konnitsaan oli perustettu oma osuuskauppa vuonna 1907, ensimmäisenä Pyhäjärvellä. Osuuskauppa oli vakavarainen, ja rakensi vuonna 1938 uuden myymälärakennuksen kylän keskustaan. Kaupalla oli myös sivuliike Musakanlahden kylässä. Kylässä toimivat myös Topias Kaasalaisen, Tuomas Luukkasen ja Naskalin yksityiset kauppaliikkeet sekä Ala-Vuoksen osuusliikkeen paikallismyymälä.

Kansakoulu

Kansakoulu Konnitsan kylässä sai alkunsa vuonna 1894, jolloin Konnitsan lahjoitusmaahovilta vuokratuissa rakennuksissa alkoi opetus. Oma rakennus valmistui vuonna 1902. Koulurakennusta parannettiin vuonna 1934, jolloin koululle rakennettiin myös talousrakennus ja kellari. Vuosina 1894–1913 koulun opettajana toimi hist.-kielit. ylioppilas Bernhard Wuorio (1873–1913).
Konnitsa tuli myös tunnetuksi maamieskoulustaan, joka perustettiin lahjoitusmaahovin tiloihin vuonna 1907. Koulu antoi opetusta paitsi Pyhäjärven, myös lähikuntien asukkaille puolivuosittaisten talvikurssien muodossa. Koulu tuhoutui tulipalossa 15 vuotta myöhemmin.
Cassandra’s Dream

Juoni

Lontoolaisveljesten Terryn (Colin Farrell) ja Ianin (Ewan McGregor) ravintoloitsijavanhemmat arvostavat kovasti Howard-setää (Tom Wilkinson), menestyvää liikemiestä.
Pojat ostavat hyväkuntoisen purjeveneen, jota heille tarjotaan yllättävän edullisesti. Veneen nimeksi tulee Cassandra’s Dream sen greyhound-koiran mukaan, jota veikkaamalla pojat voittivat venerahat. Pojat eivät tiedä, että kreikkalaisessa mytologiassa Kassandra oli tuhoa ennustava profeetta, jota ihmiset eivät kuunnelleet. 
Pojat veneilevät tyttöystäviensä kanssa, kunnes Ian iskee silmänsä upeaan näyttelijään Angela Starkiin (Hayley Atwell).
Terry kärsii peliriippuvuudesta, ja Ian alkaa haaveilla sijoittamisesta kalifornialaisiin hotelleihin ja uuden elämän aloittamisesta Angelan kanssa. He pyytävät apua rikkaalta Howard-sedältä, joka lupaakin sitä mutta vastapalvelusta vastaan: poikien olisi murhattava muuan todistaja, tai muuten Howard itse joutuu vankilaan.
Murha onnistuu vasta toisella kerralla. Ian ottaa asian kevyesti, mutta Terry sortuu omantunnon tuskissaan viinaan ja pillereihin ja kertoo lopulta Ianille, että aikoo mennä tunnustamaan murhan poliisille. Ian kysyy neuvoa Howard-sedältä, ja heidän johtopäätöksensä on, että myös Terryn on kuoltava.
Valkoinen kreivitär

Juoni

Kazuo Ishiguron käsikirjoitukseen perustuva elokuva kertoo Venäjän keisariperheeseen kuuluneesta naisesta 1930-luvun lopun Shanghaissa, jossa hän tapaa amerikkalaisen entisen hallitusvirkamiehen. Tämä pyytää naista työhön perustamaansa yökerhoon. He rakastuvat, mutta sota hajottaa Shanghain ulkomaalaisyhteisön.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Valkoisen kreivittären juonen sujuvuus jättää paljon toivomisen varaa, koska tekijät ”eivät pysty kehittämään tunnelmiltaan tiheitä kohtauksia museaaliseen vahakabinettiinsa”. Hänestä Ivoryn olisi kannattanut tutkia Casablancaa oppiakseen, miten ihmissuhteeseen voidaan tunnevoimaisesti tiivistää historiallisten tapahtumien aiheuttamat elämänkäänteet.
Vähä Linnajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee samassa painaumassa kuin Linnajärvikin, mutta niiden välissä sijaitsee Linnavuori eli Poikavuori ja Haukanvuori. Luoteessa sijaitsee niittyjä, jotka ovat olleet aiemmin viljelyssä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Sen pohjoisrannalla sijaitsee vapaa-ajan asunto, jolle tulee Linnajärveltä tie.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,8 metriä mpy. Siihen laskee metsäoja, johon on johdettu suon kuivatusoja, ja sen laskuoja yhdistää sen Linnajärveen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa nykyisen Linnajärven maatilan kohdalla sijaitsi torppa, jonka niittyjä oli raivattu järvien väliseltä suomaalta. Vuoden 1979 peruskartassa sen pohjoisrannassa näkyi ensimmäisen kerran mökki. Luoteessa oli viljelyssä peltomaata, jonka pinta-alaa oli laajennettu vuoden 1957 kartasta.
Minibosses

Historia

Vuodesta 1997–1999, kitaristi Aaron Burke and rumpali Matt Wood soittivat "Jenova Project":issa, yksi aikaisista videopelicoverbändissä, muiden ystävien kanssa University of Massachusetts Amherst:ssa. Tammikuussa 2000, Burke and Wood palkkasivat basisti Ben Baraldi muodostaakseen Minibosses:n. Bändi soitti molempia videopelicovereita ja tavallisia lauluja, ja julkaisivat ensimmäisen levyn "Minibosses" syyskuussa 2000. He eivät olleet tyytyväisiä levyn laatuun ja ovat sitten julkaisseet uusia versioita covereista "Minibosses/Penny Winblood" jakaukseen ja uudet versiot ovat niiden levyllä "Brass". Vuodesta 2000 bändi on ollut kiertueella ja kirjoittaneet uutta materiaa uuteen levyyn.
Minibosses yleensä kiertää Arizonaa ja Kaliforniaa.
Balazuc

Balazuc on kylä ja kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 337 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Balazucin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Balazuc on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Moesia

Moesia oli Rooman valtakunnan provinssi nykyisen Serbian ja Bulgarian alueilla. Pohjoisessa provinssin rajana oli Tonava. Provinssissa asui etupäässä traakialaisia ja illyrialaisia. Nimensä provinssi oli saanut siellä asuneen traakialaisen moesi-heimon mukaan.
Moesiasta tuli provinssi Augustuksen aikana. Aluksi Moesiaa hallitsi legaatti. Domitianus jakoi Moesian kahtia luoden sen länsiosasta Moesia Superiorin ja itäosasta Moesia Inferiorin. Sen jälkeen kun roomalaiset luopuivat Daciasta Aurelianus muodosti Moesian keskiosasta Dacia Aureliani -nimisen provinssin. Diocletianus erotti vuonna 284 Dardanian omaksi provinssikseen. Diocletianus nimesi myös Moesia Superiorin uudelleen Moesia Primaksi ja jakoi Moesia Inferiorin kahtia Moesia Secundaksi ja Scythia Minoriksi.
Vuonna 376 keisari Valens salli goottien asettua asumaan Moesiaan, ja heistä käytetään nimitystä mesogootit. 600-luvulla slaavit valtasivat Moesian ja perustivat Bulgarian ja Serbian.
Kissalan pojat

Kissalan pojat (engl. The Katzenjammer Kids) on amerikansaksalaisen Rudolph Dirksin luoma sarjakuva. Se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1897 ja on vanhin edelleen ilmestyvä sarjakuva.
Sarjakuvan tapahtumat sijoittuvat tarkemmin määrittelemättömälle "Etelä­meren saarelle". Päähenkilöt ovat kaksi poikaviikaria (suom. nimiltään Hansu ja Fritsu, Seura-lehdessä Hannu ja Harri), jotka tekevät kepposia lähipiirinsä aikuisille (mm. Mamma, Kapu, Inspehtori, Päällikkö). Mukana on toisinaan myös kolmas poika, Rollo. Toisinaan kepposet onnistuvat yli odotusten, toisinaan seurauksena on selkäsauna.
Pojat käyttävät kepposissaan usein erittäin lujaa ja hyvin tarttuvaa liimaa, mistä on syntynyt puhekielinen ilmaisu "Kissalan poikien liimasta" kaiken liimaavana ihmeaineena.
Viinilasi

Viinilaseja on kolmea perussarjaa: punaviinille, valkoviinille ja samppanjalle. Väkevälle viinille on lisäksi oma lasinsa.

Väkevä viinilasi

Viinilaseista pienin, väkevä viinilasi, on vetoisuudeltaan noin 12–16 senttilitran kokoinen lasi. Aivan kuten cocktaillasissakin, väkevän viinilasin perusominaisuuksiin kuuluu jalallinen, maljamainen, ei kuitenkaan voimakkaasti ylöspäin levenevä lasi.

Valkoviinilasi

Aivan kuten punaviinilasissa, myös valkoviinilasin yleinen vetoisuus on 15–19 senttilitraa, jopa 28 senttilitraa. Profiililtaan valkoviinilasi muistuttaa väkevää viinilasia, mutta on hieman isompi.

Samppanjalasi

Samppanjalasi on vetoisuudeltaan noin 15–23 senttilitran kokoinen lasi. Samppanjalasin ominaispiirteisiin kuuluu lyhyt kaula ja huilumainen lasi, joka hyvin usein levenee ylöspäin.
Showtime (elokuva)

Juoni

Mitch ja Trey ovat poliiseja ja toistensa täydellisiä vastakohtia. He joutuvat kuitenkin yhdessä tositelevisiosarjaan, jossa seurataan poliisien elämää. He nousevat nopeasti yleisön suosioon, mutta tositelevisio muuttuu todelliseksi, kun he saavat tehtäväkseen ottaa kiinni vaikutusvaltaisen rikosparonin.
Toini Voipio

Toini Voipio, sukunimi aik. Åkerman (23. toukokuuta 1878 Viipuri – 2. huhtikuuta 1937 Riihimäki) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja rehtori ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Toini Voipion vanhemmat olivat Turun hovioikeuden presidentti Daniel Woldemar Åkerman ja Emma Henrika Perander. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1897 ja valmistui filosofan kandidaatiksi 1902. 
Voipio toimi Hämeenlinnan suomalaisen yhteiskoulun suomen kielen ja historian opettajana ja koulun johtajana 1904–1908, Tampereen tyttökoulun suomen kielen ja historian nuorempana lehtorina ja koulun rehtorina 1908–1932 sekä vuodesta 1932 Riihimäen yhteislyseon suomen kielen vanhempana lehtorina. 
Voipio oli kansanedustajana 1909–1910 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Koira haudattuna

Sarjan alkuhetket

William Conrad näytteli Matlock-sarjan ensimmäisellä kaudella 1986 kaksiosaisessa jaksossa syyttäjä James L. McShanea. Tuottajat Dean Hargove ja Fred Silverman päättivät käyttää hahmoa esikuvana yhdellä päähahmoista uuteen tv-sarjaan, jota he tekivät CBS:lle. Joe Penny ja Alan Campbell myös näyttelivät kyseisissä jaksoissa.

J.L. McCabe

Piirisyyttäjä Jason Lochinvar ”J.L.” McCabe (William Conrad) on havaijilaissyntyinen piirisyyttäjä. Häntä kutsutaan myös nimellä Fatman, paksukainen. McCabe taisteli muun muassa Korean sodassa lentäjänä, kuten myös näyttelijänsä William Conrad toisessa maailmansodassa. McCabe on ollut myös liikennelentäjänä ja lentokouluttajana. Ennen uraansa syyttäjänä, hän toimi poliisina.
McCabella on bulldoggi-rotuinen koira, Max, ja hän harvoin menee minnekään ilman koiraansa. McCabe polttelee jatkuvasti sikaria. Hänellä on poika Daniel McCabe, johon hänellä on huonot välit. Daniel esiintyi sarjassa kahdessa jaksossa ja kuoli jälkimmäisessä.
Vaikka McCabe on varsin häijy murhasta epäiltyjä ja joskus myös työtovereitansa kohtaan, hänessä on myös kiltimpi puoli. Esimerkiksi joulun aikoihin hän käy jakamassa vähäosaisille ruokaa ja esiintyy lapsille joulupukkina.

Jake Styles

Jake Styles (Joe Penny) on McCabelle työskentelevä rikostutkija. Hänellä ja McCabella on melko erilaiset persoonat, ja siksi heillä onkin aika usein erimielisyyksiä. Tästä huolimatta McCabe luottaa Stylesiin.
Styles eli suurimman osan lapsuudestaan ilman isäänsä, joka häipyi kertomatta siitä hänelle. Stylesin lapsuuden suurimpia esikuvia oli television lentäjä-ässä Skyhawk. Nuorempana hän harrasti nyrkkeilyä ja amerikkalaista jalkapalloa. Hänellä on siskot Gina ja Angie sekä veli Michael.

Derek Mitchell

Derek Mitchell (Alan Campbell) on McCaben apulainen. Hän olisi nuorempana halunnut opiskella musiikkia mutta haki oikeustieteelliseen vanhempiensa tahdosta.
NHL 10

Kansikuva

Pohjois-Amerikan version kansikuvapelaajana on Chicago Blackhawksin Patrick Kane. Suomessa kansikuvapelaajana on Minnesota Wildin Mikko Koivu, Ruotsissa Washington Capitalsin Nicklas Bäckström, Sveitsissä New York Islandersin Mark Streit ja Tanskan versiossa Phoenix Coyotesin Mikkel Bødker.

Demo

Pelin demo on julkaistu Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle UK:n PlayStation Storessa 20. elokuuta 2009. Euroopan PlayStation Storessa demo julkaistiin 27. elokuuta.
HMAS Yarra (D79)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen vasta perustetussa Australian laivastossa 1. maaliskuuta 1911. HMAS etuliite sai virallisen hyväksynnän vasta 10. heinäkuuta, kun Britannian hallitsija vahvisti Kansainliiton merivoimien muuttamisen Australian kuninkaalliseksi laivastoksi.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus osallistui Australian laivaston mukana Saksan keisarikunnan laivaston Itä-Aasian laivueen etsintään ja takaa-ajoon. Tehtävästä vapauduttuaan alus osallistui Saksan eteläisen Tyynenmeren siirtomaiden haltuunottoon, mihin sisältyi Saksan Uusi-Guinea.
HMAS Parramatta, HMAS Yarra ja HMAS Warrego lähtivät 5. helmikuuta 1915 Australiaan, missä ne aloittivat saattuepalveluksen mantereen itärannikolla. Marraskuussa alus oli huollettavana Sydneyssä, minkä jälkeen se lähti sisaralustensa kanssa Malakan, Itä-Intian ja Filippiinien alueelle. Alus palasi Australiaan 8. toukokuuta 1916, jonka jälkeen se jatkoi partiointiin aluevesillä. Alus määrättiin 17. toukokuuta 1917 Maltalle.
Saavuttuaan Maltalle aluksen miehistön piti aloittaa sukellusveneidentorjuntakoulutus, mutta sen sijaan alus lähetettiin heti suojaamaan saattuetta Port Saidista Maltalle. Saattueesta vapauduttuaan aluksen miehistö aloitti koulutuksen, jonka päätyttyä se liitettiin Adrianmerelle sijoitettuun laivasto-osastoon Brindisissä. Alus liitettiin 17. lokakuuta 1918 Mustalle merelle lähetettyyn laivastoon, mistä se palasi Britteinsaarille vuoden 1919 alussa.
Alus lähti kotimatkalle 6. maaliskuuta 1919 muutamien muiden Australian laivaston kanssa. Yarran ja Parramattan polttoaine loppui 26. huhtikuuta  alle vuorokauden matkan päässä Darwinista ja Warregon piti hinata sisaraluksensa satamaan. Yarra siirrettiin reserviin, mistä se palautettiin viisi kertaa palvelukseen 1919-1928. Pääosa tehtävistä oli reserviläisten koulutuspurjehduksia.
Alus poistettiin palveluksesta 10. toukokuuta 1928 kuudennen ja viimeisen kerran. Alus siirrettiin 30. syyskuuta Cockatoo Islandin laivastontelakalle, missä sen varusteet riisuttiin. Varusteiden purun päätyttyä hylky hinattiin merelle ja se upotettiin maalilaivana vuonna 1932.
Väinö Kantele

Väinö Vilhelm Kantele (13. elokuuta 1882 Pori – 12. lokakuuta 1956 Helsinki) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja lähetystyöntekijä, joka toimi Kiinan Hunanissa Suomen Lähetysseuran palveluksessa kolmeen otteeseen yhteensä yli 20 vuotta.

Henkilöhistoria

Kanteleen isä oli rehtori O. J. Kantele, aiemmin Cantell. Kantele kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1901 ja hänet vihittiin papiksi 1905. Ennen lähetystyöhön lähtöään hän työskenteli Helsingin Diakonissalaitoksella sekä vuodesta 1908 Pasilan esikaupungin pappina. Hän oli Pasilan ensimmäinen pappi ja rakennutti sinne puukirkon. Juuri Kanteleen aloitteesta Pasilassa nimettiin 1910-luvulta alkaen useita katuja Raamatun naisten mukaan. Väinö Kanteleen puoliso oli vuodesta 1913 sairaanhoitaja Signe Kantele, o.s. Heikinheimo (ent. Heikel). Silmälääkäri Liimi Annikki Kyrki (s. 1922), professori Jukka Kyrkin puoliso, oli heidän tyttärensä.
Ensimmäiselle Kiinassa vietetylle kaudelleen Kantele lähti vuonna 1915 perheensä kanssa ja viipyi kahdeksan vuotta, siitä pääosan Tzelin lähetysasemalla Luoteis-Hunanissa. Palattuaan Suomeen 1923 hän oli kahdeksan vuotta Vanajan ja Jämsänkosken kirkkoherrana. Toinen Kiinan-kausi alkoi vuonna 1936 ja kesti kymmenen vuotta. Sen hän vietti kokonaisuudessaan Tsingšin (Jinshin) lähetysasemalla Pohjois-Hunanissa. Viimeinen kausi alkoi vuonna 1948, mutta se keskeytyi Mao Zedongin valtaannousun seurauksena vuonna 1951. Suomen Lähetysseura veti vuonna 1949 Kiinasta pois kaikki työntekijänsä paitsi Kanteleen ja Päivö Parviaisen, jotka jäivät omasta tahdostaan vielä jatkamaan työtään, tosin toisistaan tietämättä. Kantele poistui Kiinasta toiseksi viimeisenä suomalaisena lähetystyöntekijänä heinäkuussa 1951. Kanteleen siirtyminen Kiinasta Hongkongiin 26. heinäkuuta 1951 sai maailmalla suurta julkisuutta, kun hän sai kuvansa yhdysvaltalaisen Life-lehden elokuussa 1951 ilmestyneen numeron kanteen. Lifen julkaisemassa haastattelussa Kantele mainitsi, että viimeisessä vaiheessa ennen lähtöään Kiinasta hänen toimintansa rajoittui virren ”Jeesus mua rakastaa” laulamiseen yksinään huoneessaan, kunnes sekin kiellettiin. Viimeisinä kuukausinaan Länsi-Hunanin Yungshunissa sijainneella lähetysasemalla hänet olikin tunnettu ”laulavana evankelistana”. Päivö Parviainen poistui Kiinasta viimeisenä suomalaisena lähetyssaarnaajana vuoden 1953 lopulla.
Kantele on suomentanut vuonna 1911 virren n:o 32 (”Me lapset pienet riennämme”), joka tunnetaan lasten jouluvirtenä.
Vuonna 1977 Kanteleen mukaan nimettiin lyhyt Väinö Kanteleen katu Helsingin Länsi-Pasilassa.
Amleto Novelli

Amleto Novelli (12. lokakuuta 1885 Bologna – 16. huhtikuuta 1924 Torino) oli italialaisen mykkäelokuvan tunnetuimpia näyttelijöitä.
Teatteria harrastaneen Novellin elokuvaura alkoi Cinesin näyttelijänä vuonna 1908. Hän esitti pääosia lukuisissa Mario Caserinin ja Enrico Guazzonin ohjaamissa elokuvissa. Guazzonin Quo Vadis? (1912) toi Novellille kansainvälistä mainetta ja aloitti hänen historiallisten pukuelokuviensa sarjan. Ensimmäisen maailmansodan aikana Novelli oli yksi Italian suosituimmista näyttelijöistä. Hän esiintyi muun muassa Carmine Gallonen ja Augusto Geninan ohjaamissa elokuvissa, mutta työskenteli paljon myös teatterissa.
Novelli kuoli äkilliseen aivotulehdukseen Mario Camerinille tekemänsä elokuvan kuvauksien aikana. Hänen vaimonsa Adalgisa Orlandini oli myös näyttelijä.
Helmi (yhdistys)

Helmi ry. on vuonna 1983 perustettu mielenterveyskuntoutujien etujärjestö. Ruohonjuuritason toimintaan keskittyvällä Helmillä on yli 830 jäsentä, kaksi toimipistettä Helsingissä sekä yhdeksän palkattua työntekijää. Toiminnan merkittävimmät  tukijat ovat Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus ja Helsingin kaupunki.
Yhdistys julkaisee Helmi-lehteä, antaa kannanottoja, ylläpitää lounaskeittiöitä sekä pyörittää esimerkiksi liikuntaan tai käden taitoihin keskittyviä ryhmiä.
Mielenterveysyhdistys Helmin hallituksen puheenjohtajana toimii Päivi Seila. Toiminnanjohtaja on Heidi Saukkonen.
Suomen Ranskan-instituutti

Suomen Ranskan instituutti, Institut finlandais, on itsenäinen ja monialainen kulttuuritoimija Suomen ja Ranskan välillä. Institut finlandais avattiin yleisölle vuonna 1990 Pariisin latinalaiskorttelin sydämeen, osoitteeseen 60 rue des Écoles.

Rakennus

Instituutin rakennus, joka tyylillisesti edustaa hausmannilaista arkkitehtuuria, valmistui vuonna 1862. Arkkitehti Juhani Pallasmaan suunnittelemat tilat sijaitsevat entisessä Cinéma de Cluny -elokuvateatterissa, joka lopetti toimintansa vuonna 1985. Tilat toimivat kansainvälisenä kohtauspaikkana ja alustana suomalaisen kulttuurin, osaamisen ja yhteiskuntaelämän esittelylle. Tilat uudistettiin mittavassa remontissa vuosien 2017–2018 aikana arkkitehti Pekka Littowin Littow architectes -toimiston johdolla, ja avattiin yleisölle jälleen heinäkuussa 2018. Uudistuneen instituutin sisustussuunnittelusta vastasi Studio Joanna Laajisto.   
Instituutin omissa tiloissa tapahtuvassa toimintakonseptissa yhdistyvät muun muassa kahvila, galleria ja elokuvateatteri. Instituutin isossa salissa toimii Coutume Institut -kahvila, ja tilassa järjestetään myös säännöllisesti julkistus- ja keskustelutilaisuuksia. Kahvilan huonekalut on valmistanut massiivipuuhun erikoistunut suomalaisyritys Made by Choice.  Kahvilan salin ikkunoista avautuu näkymä suoraan vastapäätä olevaan Musée de Clunyn. Rue des Écoles’n puolella sijaitseva Galerie ja sen vaihtuvat näyttelykokonaisuudet tarjoavat näyteikkunan suomalaiseen taiteeseen ja muotoiluun. Alakerran 60-paikkaisessa auditoriumissa tarjotaan muun muassa säännöllistä elokuvaohjelmistoa.

Johto

Instituutin nykyisenä johtajana toimii Johanna Råman, joka aloitti Institut finlandais'n johtajana elokuussa 2018. 
Instituutin aiempina johtajina ovat toimineet muun muassa Meena Kaunisto, Marja Sakari, Marjatta Levanto, Iiris Schwank ja Kimmo Pasanen. Instituutin ensimmäisenä johtajana toimi Tarmo Kunnas.

Missio ja toiminta

Instituutin toiminnan keskiössä on tuottaa monimuotoista kulttuuriohjelmistoa yhteistyössä kansainvälisten luovien alojen toimijoiden kanssa sekä instituutin omissa tiloissa että sen ulkopuolella. Instituutin toiminnalla vahvistetaan kansainvälistä keskustelua eri taiteen ja luovien alojen kontekstissa, esimerkiksi designin, muodin, arkkitehtuurin ja elokuvien aloilla.
Instituutin päärahoittajana on opetus- ja kulttuuriministeriö. Projektiluontoista rahoitusta instituutille tulee myös erinäisiltä yksityisiltä säätiöiltä ja organisaatioilta.