google/wiki40b huggingface dataset:
Vegarus

Vegarus (ven. Вегарус) on kylä Loimolan kunnan pohjoisosassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Vegarus sijaitsee noin 35 kilometriä Suojärveltä luoteeseen. Nykyinen Vegaruksen kylä, niin sanottu Uusi-Vegarus sijaitsee vanhan Vegaruksen eteläpuolella, paikalla missä Suomen aikana oli Aittojoen kylä. Vegaruksen kylässä oli 368 asukasta vuonna 1996.

Historia

Vegaruksen kylä oli Suomelle kuuluessaan osa Suojärven kuntaa. Vegaruksen kylä sijaitsi Vegarusjärven kaakkoisrannalla noin 10 kilometriä nykyisestä Vegaruksen kylästä pohjoiseen.
Stolbovan rauhassa 1617 kylä siirtyi Käkisalmen läänin mukana Venäjältä Ruotsille.
Kirsti Kuutin kyläkirjan (2002) mukaan kylässä oli asutusta jo 1500-luvulla. Kylässä oli 1800-luvun alussa 14 taloa ja talvisodan alkaessa noin sata. Vuonna 1939 kylässä oli 640 asukasta. Asukkaat olivat ortodokseja, mutta 1930-luvulla kylään tuli metsätöiden myötä myös luterilaisia miehiä. Kyläläiset puhuivat karjalan kieltä, useat osasivat myös venäjää. 
Vuoden 1939 rekonstruktiokartassa kylässä näkyy Kylänniemessä tsasouna ja hautausmaa ja etelämpänä Vegarusjoella vesimylly. Kylässä pohjoisempana oli myös kauppa, koulu, uusi hautausmaa, tanssilava ja ilmantorjuntatorni. (Kyläkartta Vegarus 1939, Eija Hukkanen 2002)
Vegaruksen kyläkartassa kaikki paikannimet ovat suomenkielisiä, joten kylä on suomalaisperäinen. Siten myös kylännimi Vegarus ja järvennimi Vegarusjärvi lienevät alkuperältään suomalaisia. Järvestä lähtee myös Vegarusjoki. Näistä järvennimi on varmasti vanhin ja alkuperäisin. Kylä ja joki saivat nimensä järven mukaan. Vegarus-nimiä on muuallakin. Vegarusjärvi näyttää olevan venäläinen genetiivimuoto suomalaisesta nimestä *Vekara(n)järvi (rekonstruktio). Tästä järven nimeksi tuli Vegarusjärvi ja kylän nimeksi Vegarus. Kyse on nimen siirtymisestä kielestä toiseen. Vanha kylänpaikka on jo nimensä perusteella Kylänranta eli Isokylä eli Dzazonniemi, jossa oli myös tsasouna ja vanha hautausmaa. Näiden vieressä on laskujoen (Vegarusjoen) alkukohdassa kalaisa Apajalahti, mistä syystä kylän syntypaikka on tässä. (Timo Kallaluoto 26.2.2012)
Kylä siirtyi Suomelta Neuvostoliitolle Laatokan Karjalan mukana Moskovan rauhassa 1940 ja uudelleen jatkosodan jälkeen 1944 ja kuuluu nyt Venäjälle.
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Vegarus muodosti ympäristökylineen Vegaruksen kylähallinnon. Sen kyliä olivat Vegarus, Karatsalmi, Kuolismaa ja Tolvajärvi. Vegaruksen kylähallintoalue käsitti laajan alueen Suojärven piirin luoteisosasta. Se rajoittui pohjoisessa Mujejärven piiriin, lännessä Suomeen, etelässä Leppäsyrjän, Loimolan ja Piitsjoen kylähallintoalueisiin sekä idässä Suojärven kaupunkiin, Suojoen kylähallintoalueeseen sekä Naistenjärven ja Porajärven asutushallintoalueisiin. Alue käsitti suunnilleen entisen Korpiselän kunnan luovutetun alueen ja entisen Suojärven kunnan itä- ja luoteisosan sekä Ilomantsin luovutetun alueen. Vegaruksen kylähallinto liitettiin uuteen Loimolan kuntaan vuonna 2006.
Kent Brockman

Televisioura

Uutistoimittajana Brockman edustaa ammattikuntansa helmasyntejä: yksisilmäistä tuomitsevuutta, oman urakehityksen asettamista muiden asioiden edelle ja tunteisiin vetoavan hölynpölyn käyttämistä katsojalukujen lisäämiseen. Hän nostaa usein etusijalle yksipuolisesti esitettyjä sensaatiouutisia tai äärimmäisen tyhjänpäiväisiä human interest -tarinoita ja korostaa kernaasti itseään joka tilanteessa. Hänellä on myös uutisten yhteydessä oma My Two Cents -mielipideosio, jossa hän esittää omia, yleensä hyvin vanhollisia mielipiteitään päivän tapahtumista. Kaikesta huolimatta Brockman on voittanut lukuisia alansa palkintoja ja tunnustuksia mm. Emmyn. Toisinaan vihjaillaan, että Brockman haaveilee urasta valtakunnallisilla tv-kanavilla, mutta toisaalta nauttii asemastaan paikalliskanava KBBL:n ykköskasvona.
Brockman lipsauttaa toisinaan kyseenalaisia tai outoja mielipiteitään aroistakin asioista suorassa lähetyksessä. 5. kauden jaksossa ”Margen pakomatka” hän julisti autovarkaudesta epäillyt Marge Simpsonin ja Ruth Powersin syyllisiksi ja vaati heille armotonta rangaistusta, jotta heidän esimerkkinsä ei nostattaisi muita naisia ”raamatullisen mittakaavan anarkiaan”. Saman kauden jaksossa ”Homer, seuraava astronautti” hän julisti ”avaruuden jättiläismuurahaisten herrarodun” ihmiskunnan tuleviksi ylivaltiaiksi (kyseessä olivat avaruussukkulassa irti päässeet tavalliset muurahaiset, jotka lähikuvassa vain näyttivät isoilta) ja lupasi auttaa niitä muiden ihmisten kokoamisessa orjiksi sokerikaivoksiin. 3. kauden jaksossa ”Koira kuoleman partaalla” Brockman jätti lottoarvonnan selostamisen kesken huomatessaan voittaneensa itse päävoiton.
Uutistoimituksen helikopterireportteri ja liikennetoimittaja Arnie Pye on Brockmanin vihamies ja heillä on tapana naljailla toisilleen kesken suoran lähetyksen. Yleensä Brockman provosoi Pyen menettämään hermonsa, jolloin Pye alkaa haukkua häntä. Joissain vanhemmissa jaksoissa Brockman jakaa työnsä Scott Christian -nimisen toisen uutisankkurin kanssa, mutta tämä hahmo jäi vähitellen sarjasta pois. Brockmanin ja Christianin välillä ei näyttänyt olevan kilpailua.
Brockman on erotettu tilapäisesti 4. kauden jaksossa ”Gabbo vai Hassu” ja 18. kauden jaksossa ”Ulalla uutisista” puhuttuaan sopimattomasti suorassa lähetyksessä sekä 28. kauden jaksossa ”Valeuutisankkuri” jäätyään kiinni valehtelusta. Kahdella jälkimmäisellä kerralla Pye tuli hänen tilalleen. Jakso ”Valeuutisankkuri” oli Brockmanin ääninäyttelijän Harry Shearerin käsikirjoittama.

Perhe ja muu elämä

Brockman on naimisissa kuutoskanavan meteorologin kanssa ja heillä on tytär Brittany, joka näyttää hieman isältään. Hän on Springfieldin toiseksi rikkain asukas Montgomery Burnsin jälkeen. Brockman asuu perheineen yhdessä Springfieldin kalleimmista kartanoista. Toisinaan vihjaillaan, että Brockmanin ulkonäköä olisi ehostettu huomattavasti ja että hän käyttäisi peruukkia ja botox-ruiskeita.
Seinäjoen seurakunta

Historia

Seinäjoen seurakunta on perustettu Ilmajoen kirkkoherrakunnan kappeliksi vuonna 1863. Tuolloin jäseniä oli noin 1500. Omaksi kirkkoherrakunnakseen Seinäjoki erotettiin vuonna 1895. Vuonna 1930 Seinäjoen maalaiskunnasta erotettiin Seinäjoen kauppala, mutta jo vuonna 1959 kunnat yhdistyivät jälleen, seuraavana vuonna 1960 Seinäjoesta tuli kaupunki. Seurakunta pysyi jakamattomana kauppalan ja maalaiskunnan eronkin aikana. Vuonna 2005 seurakuntaan liitettiin Peräseinäjoen seurakunta kappeliseurakuntana, ja vuonna 2009 liittyivät myös Nurmon seurakunta ja Ylistaron seurakunta samaten Seinäjoen kappeleiksi, vastaavien kuntaliitosten yhteydessä.

Toimipaikat

Seurakunnan alueella on useita kirkkoja. Pääkirkkona toimii vuonna 1960 valmistunut Alvar Aallon suunnittelema Lakeuden risti. Muita kirkkoja ovat 1892 valmistunut Peräseinäjoen kirkko, vuonna 1850 valmistunut Ylistaron kirkko, vuonna 1779 valmistunut Nurmon kirkko ja vuonna 1864 valmistunut Törnävän kirkko, joka toimi pääkirkkona ennen Lakeuden ristin valmistumista.
Muhujärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 159 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 2,6 kilometriä leveä. Se sijaitsee kallioisella ja mäkisellä ylängöllä, jota erisuuntaiset kalliomurrokset halkovat. Erityisesti järven kaakkoispuolella sijaitsee korkeita ja jyrkkärantaisia mäkiä. Niitä ovat esimerkiksi Tuohivuori, Tukkivuori, Markunvuori, Kulovuori ja Lahdenvuori. Tukkivuori kohoaa lähes 80 metrin korkeuteen. Mäkien rinteet putoavat monin kohdin suoraan veteen. Järven selälle työntyy kolme niemeä niin, että niiden viereen muodostuu kolme lahtea. Näin muodostuva Soikanlahti on 650 metriä pitkä ja 130 metriä leveä. Myös Tukkilahti on kahden niemen väliin jäävä laasuinen lahti. Sen rannat ovat jyrkänteiden reunustamat. Kallioperän murroksiin on syntyneet lounaaseen työntyvä 800 metrinen Muhulahti. Sama murros aiheuttaa Suvitienlahden koilliseen päin. Pohjoiseen työntyvä Mustalahti kääntyy lopuksi takaisin päin. Lahden perältä saa alkuunsa Salkinoja. Mustalahden poikki on rakennettu pengertie.
Järvellä on kartan mukaan kuusi saarta. Niistä viisi sijaitsevat järven selällä. Miiansaari on suurin saari, jolla on pituutta 150 metriä ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Muuta saaret ovat Nälkäsaari, Tyhjäsaari ja Mäntysaari. Tukkilahdella oleva saari on nimeltään Latosaari. Miiansaarella, Nälkäsaarlla ja kartassa nimetömällä saarella on vapaa-ajan asuntoja.
Järven rantaviivan pituus on 14,8 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin metsämaata. peltoja ulottuu rantaan asti sen pohjoisosissa ja eteläisessä niemessä. Järven lähiympäristön haja-asutus muodostuu kymmenestä taloudesta, joista kolme ovat maatiloja. Järven rannoille on rakennettu 25 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Hirvijärven läpi kulkevalta yhdystieltä 14299.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1975, 1993 ja 2012. Tutkimusten mukaan järvi on kirkasvetinen ja karu järvi. Myös veden humuspitoisuudet ovat pienet. Veden happamuustaso vaihtelee pH 6,5–7,0 ja vesi on tämän mukaan lievästi happamana normaalitasolla. Veden happitilanne on hyvä. Järven vedenlaatu ja virkistyskelpoisuus ovat molemmat erinomaisella tasolla.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,1 metriä mpy. Muutaman metsäojan lisäksi järveen laskee Mustijärvi (8 ha) etelästä Tukkilahteen ja Lauttanen (12 ha) pienen Vaippasen kautta Muhulahteen. Niskasjärvi (2 ha) ja Mustijärvi laskevat vuorostaan Lauttaseen. Järven pohjoispuolella oleva kuivatettu järvi paskolammi on laskenut aikanaan Soikanlahteen. Muhujärven laskuoja Salkinoja lähtee Mustalahdelta pohjoiseen, jossa se laskee 650 metrin jälkeen Hirvijärveen (73 ha). Ojalle tulee pudotusta tällä matkalla 4,5 metriä. Vesireitin vedet jatkavat Pylkinjärven (20 ha) kautta Sahajokeen.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa Mustalahden ylittävä pengertie näkyy jo kartassa.
Carl Johan Hartman

Carl Johan (Johann) Hartman (14. huhtikuuta 1790 Gävle – 28. elokuuta 1849 Tukholma) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja lääkäri. 
Hartman valmistui lääkäriksi 1820-luvulla ja toimi lääkärinä ensin Tukholman lähellä Ulriksdalissa ja myöhemmin Eskilstuna sekä Gävlessä. Hartmanin kasvitieteellinen pääteos oli Handbok i Skandinaviens flora, innefattande Sveriges och Norges växter till och med mossorna; med inledning, afhandlande grunderna för botanikens studium (1820, yhdestoista painos 1879). Teoksen kuusi viimeisintä painosta julkaisu hänen poikansa Carl Hartman, joka oli myös kasvitieteilijä. 
Hartmanin auktorilyhenne on Hartm. Hän on kuvannut tieteelle uutena taksonina muun muassa pussikämmekän (Coeloglossum) suvun.
Hydra (saari)

Maantiede

Hydra sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Peloponnesoksen niemimaahan kuuluvan Argoliin niemimaan edustalla. Sen etäisyys mantereesta on noin 4,3 meripeninkulmaa (noin 8 kilometriä). Hydran ja mantereen välissä sijaitsee Dokóksen saari. Muut lähimmät saaret ovat Póros pohjoisessa ja Spétses länsilounaassa.
Hydra on karu ja kallioinen saari. Sen pituus on noin 20 kilometriä ja leveys vaihtelee 1,5 kilometristä kuuteen kilometriin. Saaren korkein kohta on Éros (592 metriä).

Historia

Saarelle majoittui 1960-luvulla joukko normeista vapaan elämän kannattajia, joukossa kuuluisuuksia, kuten Leonard Cohen. Elämä vapaan rakkauden, huumeiden ja viinan leimaamassa yhteisössä näytti aluksi paratiisimaiselta, mutta ajan kuluessa elämäntavan jäljet alkoivat näkyä ja seurauksena oli huumeongelmia, alkoholismia, avioliittojen hajoamisia, mielenterveysongelmia ja itsemurhia. Lapset jäivät usein heitteille, ja yhdestä heistä, sittemmin hoitokotiin päätyneestä mielenterveysongelmaisesta Axel Jensenistä, ovat norjalaiset Fabien Greenberg ja Bård Rønning tehneet dokumenttielokuvan Little Axel. Hän on Marianne Ihlenin lapsi ja Leonard Cohenin kasvattilapsi. Toinen dokumenttielokuva, itsekin saarella majailleen Nick Broomfieldin Marianne ja Leonard: Sanoja rakkaudesta, kertoo Cohenin ja Ihlenin tarinan.

Liikenne

Hydralta kulkee nopeita lauttoja Póroksen ja Spétseksen saarille sekä mantereen Pireukseen, Ermióniin ja Portochéliin. Moottoroidut ajoneuvot ovat Hydralla kielletty, saarella kuljetaan esimerkiksi aaseilla, joita on noin 500. Lisäksi Hydralla on vesitakseja, joilla pääsee läheisille saarille ja uimarannoilla. Samoin pienet veneet kuljettavat ihmisiä eri puolille saarta.
Häivelude

Ulkonäkö

Häiveluteen pituus on 5,5–6,3 mm. Väriltään se on vihreä mutta sen selkäpuolella on karvoitus tummaa. Sen voi sekoittaa pihtahäiveluteeseen (Dichrooscytus intermedius).

Levinneisyys

Liki koko Eurooppa ja Aasiassa Siperian asti. Suomessa tavataan melko yleisenä koko maassa.

Elinympäristö

Häivelude elää männyllä (Pinus sylvestris) ja sen elinympäristöjä ovat paikat joissa sitä on, kuivat mätymetsät, kalliot, suot, rämeet ja puutarhat.
Wildfire

Juoni

Kristine "Kris" Furillo on tehnyt elämässään joitakin virheitä, ja lopulta, jäätyään kiinni autovarkaudesta päätyy nuorisovankilaan La Grangeen. Hänetlle kuitenkin myönnetään ehdonalaista, ja tämän seurauksena hän päätyy töihin laukkaurheilun pariin Raintree-nimiselle laukkatilalle. Tilalla ei ole ollut pitkään aikaan yhtäkään todella hyvää hevosta, ja tämän vuoksi tilan taloudellinen tilanne on huono - toisin kuin naapurilaukkatilan, jonka omistaa ökyrikas Ken Davis. Miehen lapset, Ken "Junior" David Jr. sekä Dani Davis ovat läheisissä suhteissa Raintreen tilaan, sillä Danilla on sarjan alussa säpinää Juniorin parhaan ystävän ja samalla Raintreen omistajan Jean Ritterin pojan Matt Ritterin kanssa. Kris osoittaa nopeasti osaavansa käsitellä hevosia, mutta menneisyys vainoaa häntä edelleen. Pulmia tuottavat myös hänen ympärilleen kuroutuvat monimutkaiset ihmissuhteet sekä uusi imu, jota hän alkaa tuntea laukkamaailmaa kohtaan.
Zuavit

Zuavit, zuaavit (ransk. Zouaves, yks. Zouave) olivat tiettyjä kevyen jalkaväen rykmenttejä, jotka palvelivat Ranskan Pohjois-Afrikassa vuosina 1831–1962. Nimitys on ollut käytössä myös muiden maiden armeijoissa, ja zuaveiksi kutsuttiin joitakin Yhdysvaltain sisällissodan aikaisia vapaaehtoisyksikköjä ja mustia brasilialaisvapaaehtoisia Kolmoisliiton sodassa. Tunnusomaisinta näille yksiköille oli uniformu, johon kuului lyhyt takki alhaalta avoimella etumuksella ja pussittavat housut (serouel) sekä usein leveitä kangasvöitä ja itämaisia päähineitä, kuten fetsejä.
Ranska värväsi ensimmäiset zuavi-pataljoonansa Zouaoua- tai Zwāwa-nimellä kutsutusta berberiheimosta Algeriassa 1831.
Zouaoua-heimon miehet olivat soturikansaa, ja heistä oli muodostettu yksikköjä jo sinä aikana, kun Osmanien valtakunta hallitsi Algeriaa.
Aigunin sopimus

Aigunin sopimus (ven. Айгунский Договор, kiin. 瑷珲条约, Àihún Tiáoyuē) oli Venäjän keisari­kunnan ja Qing-dynastian hallitseman Kiinan vuonna 1858 tekemä sopimus, jolla Kiina luovutti Amur-joen pohjois­puolella olleen osan Mantšuriaa Venäjälle. Sopimus kumosi vuonna 1689 tehdyn Nertšinkin rauhan­sopimuksen, jonka mukaan Venäjän ja Kiinan rajana olivat Stanovoivuoret. Kiinan Venäjälle luovuttaman alueen pinta-ala oli yli 600 000 neliö­kilo­metriä.

Tausta

Venäjä oli jo 1700-luvulla pyrkinyt merivaltaan Tyynellämerellä. Sitä varten se oli perustanut laivasto­tuki­kohtia Japaninmeren rannalle lähelle Amurin suuta, rohkaissut kansalaisiaan muuttamaan sinne ja tullut vähitellen sotilaalliseksi mahtitekijäksi alueelle. Qing-dynastian hallitsema Kiina ei koskaan hallinnut pohjoisimpia rajaseutujaan tehokkaasti eikä kiinnittänyt huomiota Venäjän toimiin alueelle.
Vuonna 1850 Kiinassa alkoi hallitsevaa mantšulaista Qing-dynastiaa vastaan suunnattu Taiping-kapina, joka johti 14 vuotta kestäneeseen veriseen sisällis­sotaan. Samaan aikaan Venäjän kauko­idän kenraali­kuvernööri Nikolai Muravjov
sijoitti kymmeniä­tuhansia sotilaita lähelle Mongolian ja Mantšurian rajoja aikoen saada Amurin laakson tosiasiallisesti Venäjän hallintaan. Muravjov havaitsi sopivan tilaisuuden tulleen, kun kävi selväksi, että Kiina oli häviämässä toisen oopiumi­sodan Britanniaa vastaan, ja hän uhkasi Kiinaa sodalla toisella rintamalla. Qing-dynastia myöntyi neuvottelemaan Venäjän kanssa.

Allekirjoittaminen

Neuvottelut olivat jännittyneitä ja kestivät kuusi päivää, minkä aikana Venäjän sotajoukot jatkuvasti ampuivat tykeillä ja uhkasivat paikallista väestöä karkotuksilla. Venäjän edustaja Nikolai Muravjov ja Qing-dynastian edustaja Yishan, jotka molemmat olivat raja­seudulla toimivia sotilas­johtajia, alle­kirjoittivat sopimuksen Amurin varrella sijaitsevassa Aigunin kaupungissa 28. toukokuuta 1858.
Martín Cáceres

Seurajoukkueura

Cáceresin ammattilaisura alkoi Uruguayn pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavan Defensor Sportingin riveissä vuonna 2006.
Kesällä 2007 Cáceres siirtyi Espanjaan Villarrealin joukkueeseen. Kauden 2007–2008 hän pelasi kuitenkin lainasopimuksella Recreativossa, jossa hän kuului joukkueen runkopelaajiin koko kauden ajan. Kesällä 2008 Barcelona osti Cáceresin 16,5 miljoonalla eurolla ja teki hänen kanssa neljävuotisen sopimuksen.
Kaudeksi 2009–2010 Cáceres lainattiin Italian Serie A:n Juventukseen ja kaudeksi 2010–2011 Sevillaan.

Maajoukkueura

Tammikuussa 2007 Cáceres pelasi Uruguayn joukkueessa alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Paraguayssa ja saman vuoden heinäkuussa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadassa.
Cáceres debytoi Uruguayn maajoukkueessa 12. syyskuuta 2007 ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuissa, jossa se sijoittui neljänneksi. Hän oli avauskokoonpanossa välierä- ja pronssiottelussa.
Bilbao Athletic

Historia

Joukkue on alun perin perustettu vuonna 1938, mutta vasta vuonna 1964 siitä tuli Athleticin reservijoukkue. 1966 joukkue nousi Tercera Divisióniin. Nousu jatkui ja vuonna 1969 joukkue nousi Tercerasta Segunda Divisióniin, sillä Segunda División B tuli takaisin käyttöön vuonna 1977. Siitä eteenpäin joukkue on pelannut joko Segunda Divisiónissa tai Segunda B:ssä.
Historiansa aikana Bilbao Athletic on pelannut kaikkiaan 13 kautta Segunda Divisiónissa, 19 kautta Segunda B:ssä ja 10 kautta Tercera Divisiónissa.
J (ohjelmointikieli)

J on ohjelmointikieli, jonka kehittivät 1990-luvun alussa Ken Iverson ja Roger Hui. Se on eräänlainen muunnelma APL-, FP- ja FL-ohjelmointikielistä.
J-ohjelmointikieltä ei saa sekoittaa J++- tai J#-ohjelmointikielen kanssa.
Jotta vältyttäisiin toistamasta APL:n erikoismerkkiongelmaa, J sisältää ainoastaan perus-ASCII-merkistöä. Lisäksi pitääkseen jäsennyksen ja kielen yksinkertaisena ja jakaakseen muuten pienen määrän sopivia symboleista ASCII:sta, J:ssä monia merkkejä, joita yleensä käytetään pareina kuten [] () "" `` tai <>, saatetaan käyttää ilman pariaan.
J on hyvin voimakas ja sopii parhaiten matemaattiseen ja tilastotieteelliseen ohjelmointiin. J on MIMD-kieli.
Kuten alkuperäiset FP- ja F-kielet, J:kin tukee funktiotason ohjelmointia (tunnetaan myös nimellä korkean tason ohjelmointi) (huomaa, että funktiotason ohjelmointi ei ole sama kuin funktionaalinen ohjelmointi).
Toisin kuin useimmilla kielillä, jotka tukevat olio-ohjelmointia, J:n joustavan hierarkkisessa nimitilassa (jossa jokaiselle nimelle on olemassa tietty locale) voidaan tehokkaasti käyttää runkorakenteena sekä luokkapohjaista- että prototyyppipohjaista-ohjelmointia.
J ei ole von Neumann -ohjelmointikieli, mutta sitä on kuitenkin mahdollista käyttää von Neumann -ohjelmatyyliin.
Katariina Lillqvist

Uran alku

Lillqvist teki Tampereella nukkeja harrastajateattereille ja toimi dokumenttielokuvaleikkaajana, kunnes Tampereen elokuvajuhlilla 1987 näki tšekkiläisen Jan Švankmajerin animaatioita ja haki opiskelemaan silloiseen Tšekkoslovakiaan. Vuoden kestäneen prosessin jälkeen Lillqvistin kärsivällisyys palkittiin, ja opinnot saattoivat alkaa. Parhaana osana niistä Lillqvist pitää käytännön harjoittelua Jiří Trnkan (1912–1969) perustamassa studiossa. Siellä valmistuneista teoksista laajin oli Franz Kafkan novelleista ja juutalaisten klezmer-musiikista syntyneet Tarinoita ullakolta -trilogia: Hiilisangolla ratsastaja 1992,  Kamarihaikara 1993 ja Maalaislääkäri 1996.
Lillqvistin lyhyt animaatio Tyttö ja sotamies (1995) sai Tampereen lyhytelokuvajuhlien kotimaisen kilpailun pääpalkinnon vuonna 1996. Samana vuonna hän sai Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla. Lillqvistille myönnettiin taiteen valtionpalkinto vuonna 2006.
Vuonna 1999 Lillqvist palasi kymmenen Prahan-vuoden jälkeen kotikaupunkiinsa Tampereelle, jonne perusti elokuvaosuuskunta Camera Cagliostron.
Lillqvistin animaatio Uralin perhonen (2008) herätti keskustelun C. G. E. Mannerheimin seksuaalisesta suuntautumisesta ja sananvapauden rajoista Suomessa. Animaatio sai parhaan kotimaisen animaation palkinnon Tampeen kansainvälisillä elokuvajuhlilla maaliskuussa 2008.
Lillqvistin uusin animaatio, dokumentaarinen monitaideprojekti Radio Dolores on animaatio, kuunnelma ja installaatio muusikosta, joka lähtee etsimään Espanjan sisällissodassa kadonnutta isäänsä. Aihe on Lillqvistille henkilökohtainen, sillä hänen oman isänsä kasvatti-isä katosi siellä myös. Elokuvan ensiesitys oli Train to Spain -kiertueen saapuessa Espanjaan lokakuussa 2016. Suomessa se sai ensi-iltansa vuonna es 2017. Ranskan arvostetuilla kansainvälisillä animaatiofestivaaleilla Annecyssä elokuva palkittiin erikoispalkinnolla kesäkuussa 2017.
To the Bone (Kris Kristoffersonin albumi)

Kappaleet

Kaikki kappaleet Kris Kristoffersonin, ellei toisin mainita.
Guardia de Asalto

Guardia de Asalto (puhekielessä Los Asaltos tai Asaltos) oli Espanjan toisessa tasavallassa vuosina 1932–1939 toiminut puolisotilaallinen poliisiorganisaatio. Sinisiä uniformuja käyttänyt Guardia de Asalto operoi kaupungeissa, maaseudulla sitä vastasi vihreäpukuinen Guardia Civil.
Guardia de Asalto perustettiin, koska jo vuodesta 1844 toiminut Guardia Civil ei kaupungeissa nauttinut väestön luottamusta, vaan erityisesti työväestön keskuudessa sen koettiin edustavan vanhaa kuningaskunnan aikaista sortohallintoa. Espanjan sisällissodan syttyessä heinäkuussa 1936 Guardia de Asaltossa oli 18 000 poliisia, joista noin 12 000 pysyi uskollisena toisen tasavallan vasemmistolaiselle kansanrintamahallitukselle. Sodan alkuvaiheissa organisaatiolla oli merkittävä rooli muun muassa Barcelonassa yritetyn sotilasvallankaappauksen kukistamisessa sekä myöhemmin Madridin piirityksen yhteydessä kaupungin puolustamisessa kansallismielisten joukkoja vastaan.
Guardia de Asalto lakkautettiin tasavaltalaisten häviöön päättyneen sisällissodan jälkeen vuonna 1939.
Ecuadorinpeukaloinen

Levinneisyys

Ecuadorinpeukaloista tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 50 300 km². Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vatajanlammi

Maantiede

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 130 metriä. Lampeen laskee yksi suo-oja Hakahuhdasta ja sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 2,1 metriä pitkä laskuoja Ahmausojaan. Se yhtyy Karpalistonjokeen, joka laskee Tuparlanjärveen.
Lammen rantaviiva on 0,78 kilometriä pitkä ja se on mutkikas. Ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on paikoin soistunutta. Etelärannassa on rakennuksia ja tie kiertää lammen eteläpuolelta.
Maalajite

Maalajite on kivennäismaasta erotettavissa oleva tietynkokoisia maarakeita sisältävä osa. Maalajitteet nimetään raekoon perusteella. Kivennäismaalaji nimetään sen mukaan mitä maalajitetta siinä on eniten. Tätä lajitteiden jaottelua käytetään maataloudessa, metsätaloudessa ja geologiassa. Se vastaa myös aiemmin käytettyä rakennusteknistä luokitusta (RT-luokitus), joka on korvattu GEO-luokituksella.