google/wiki40b huggingface dataset:
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1970

Vuoden 1970 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Vysoké Tatryssa, Tšekkoslovakiassa.
Pitkäjärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,5 metriä mpy.
George David Coulon

George David Coulon (s. 14. marraskuuta 1822, Seloncourt, Ranska – k. 1904) oli ranskalaissyntyinen taidemaalari.
Kun George oli kymmenenvuotias, hän muutti perheensä kanssa New Orleansiin Yhdysvaltoihin. Hänen isänsä Georges-Louis Coulon halusi alun perin pojastaan apulaisen kellosepän pajalleen. 
George opiskeli New Orleansissa sekä Pariisissa. Hän työskenteli New Orleansissa taiteilijana ja opettajana yli 50 vuotta. George oli myös perustamassa Southern Art Unionia (suom. "Eteläinen taideyksikkö") sekä Artists Association of New Orleansia (suom. "New Orleanssin taiteilijoiden yhdistys").
George meni naimisiin Marie-Paoline Casberguen kanssa. He saivat kaksi lasta; Mary Elizabeth Emma Coulonin sekä George Joseph Amede Coulonin.
Mahakatarri

Mahakatarri eli gastriitti on mahan limakalvon tulehdus. Sen yleisimmäksi aiheuttajaksi todettiin vuonna 1983 helikobakteeri. Löydön tekivät Robin Warren ja Barry Marshall, jotka saivat siitä Nobel-palkinnon. Bakteeri elää limakalvon pinnalla. Se voi elää mahan happamassa ympäristössä, koska se tuottaa ammoniakkia. Ammoniakki ja tulehdus heikentävät limakalvoa, johon syntyy haavoja.
Jotkut käyttävät termiä vatsakatarri myös synonyyminä ylävatsakivulle tai närästykselle.
Gastriitti-löydös mahan tähystystutkimuksessa korreloi huonosti oireisiin.
Helikobakteerin lisäksi mahakatarria aiheuttavia syitä voivat olla liiallinen alkoholin, kahvin ja tupakan käyttö, stressi, säteilyvammat sekä sieni- ja virusinfektiot. Nämä syyt voivat myös toimia yhtä aikaa helikobakteerin kanssa.
QuickBird

QuickBird on yhdysvaltalainen kaukokartoitussatelliitti, joka aloitti toimintansa vuosina 2000-2001. Satelliitin toiminta-aika on 7 vuotta. Satelliitit kuuluvat DigitalGlobe-yhtiölle. Alun perin 1. satelliitin tilaaja oli Earthwatch Inc. 
Ne suunnitteli ja rakensi Ball Aerospace. Quickbird 1 (QB 1) laukaistiin 20. marraskuuta 2000 Plesetskistä Kosmos-3M-raketilla. Laukaisu epäonnistui ja yhtiö sai korvauksia vakuutuksesta aikana, jolloin kuvien kaupallinen kysyntä olisi ollut heikko. Quickbird 2 (QB 2) laukaistiin 18. lokakuuta 2001 Vandenberg Air Force Base-lentotukikohdasta Delta-II-raketilla 450 kilometriä korkealle radalle.

Quickbird 2

QuickBird 2:ssa on 61 cm kuvaustarkkuuden toteuttava kamera ja sen käyttötarkoitus oli kaupallisten kuvien ottaminen maailmasta. Värikuvissä tarkkuus on 2,5 metriä. Satelliitin massa on 980 kg. 
Se lentää aurinkosynkronisella matalalla kiertoradalla (450 km). Rataperiodi on 93,5 minuuttia ja se palaa kuvaamaan saman alueen 3,5 vuorikauden päästä. Sen paras resoluutio on 70 cm.
Oleg Viisas

Oleg Viisas (ven. Оль́гъ, Ѡль́гъ) oli Novgorodin ruhtinas vuodesta 879 ja Kiovan suurruhtinas vuodesta 882 lähtien. Tarinan mukaan viikinki Rurik perusti Novgorodin vuonna 862. Rurikin seuraajaksi tuli hänen sotapäällikkönsä Olav eli Oleg Viisas. Hän halusi laajentaa valtakuntaansa ja sen vuoksi hän järjesti sotaretken vuonna 882. Varjagit alistivat valtaansa koko seudun väestön ja surmasivat paikallisruhtinaat. He valloittivat Smolenskin, Ljubetsin ja sitten etenivät kohti Kiovaa. Sitä hallitsivat varjagiruhtinaat Askold ja Dir. Oleg saapui joukkoineen Kiovan luo. Hän kutsui viekkaudella paikalle Askoldin ja Dirin, jotka surmattiin joenrantaan ja hän otti haltuunsa Kiovan,josta tehtiin Kiovan Venäjän pääkaupunki. Varjagit keräsivät slaaveilta veroina hunajaa, humalaa ja turkiksia, ja vastineeksi tarjosivat suojelusta.
Oleg lähti sotaretkelle Bysanttiin vuonna 907 ja jätti Igorin sijaishallitsijaksi. Hän varusti 2000 venettä ja 40 miestä jokaiseen (80.000 miehen armeija). He lähtivät Konstantinopolia valloittamaan. Päästyään sinne Bysantin keisari Leo VI käski sulkemaan kaupungin portit ja sulkemaan sataman kettingillä. Näin varjagit eivät pääsisi ryöstelemään ja tuhoamaan esikaupunkeja. Oleg keksi laittaa laivoihinsa pyörät alle ja myötätuulessa he menivät laivoilla kaupunkiin. Kreikkalaiset säikähtivät ja ehdottivat rauhansopimusta ja lunnaita varjageille. Sopimuksen mukaan Oleg sai 12 griveniä jokaisesta venehankaimesta sekä maksaa veroja rusien kaupungeille. Voitonmerkiksi Oleg naulasi kilpensä Konstantinopolin porttiin. Sotaretken tärkein tulos oli kuitenkin vapaakauppasopimus Rusin ja Bysantin välillä. Tämä on historiallisesti kiistanalainen kysymys, koska Rusin ja Bysantin sopimuksessa vuonna 911 ei mainita enää mitään vapaakaupasta. Sopimuksessa Oleg nimitettiin Rusin suurruhtinaaksi. Siinä hänet määriteltiin täysivaltaiseksi hallitsijaksi eikä pelkästään ruhtinas Igorin (Rurikin pojan) sijaishallitsijaksi. 
Nestorin kronikan mukaan vuonna 912 Igor kuoli käärmeen puremaan. Novgorodin kronikan mukaan vuonna 922. Hänen oletettu hautakumpunsa on Staraja Ladogan lähellä.
Afrikan safari

Pelin juoni

Afrikan-safari pelin tapahtumat alkavat Kolmen käkkyrän majatalon pihalta. Alussa pelaaja kirjoittaa nimensä vieraskirjaan ja maastonvärisen repun, johon tarkoitus kerätä pelin aikana erilaisia tavaroita.
Seuraavaksi astutaan majatalon alakertaan, missä pelaajaa odottaa vanha eversti. Everstin äänenä on suomenkielisessä versiossa Heikki Kinnunen. Eversti ei kävele eikä liikuta mitään muita ruumiinosia paitsi silmiään ja suuta, mutta hän on hyvin puhelias. Hän esimerkiksi kertoo "uskollisesta palvelijastaan", jota ei tosin pelin aikana milloinkaan nähdä.
Sen jälkeen noustaan ylös majatalon yläkertaan. Yläkerrasta lähtee kolme käytävää, joiden nimet ovat pohjoissiipi, länsisiipi ja itäsiipi. Pohjoissiivessä on norsuja, leijonia ja sarvikuonoja aitauksissaan. Länsisiivessä on kasvihuone, ja siellä voi kakkua syömällä ja mehua juomalla laskeutua alas hyönteisten tasolle ja nousta takaisin ylös. Itäsiivessä on diahuone, elokuvahuone ja parveke.
Nykyaikaisiin peleihin verrattuna Afrikan safarin grafiikka on vanhentunut. Kuvat ovat hyvin tummasävyisiä. Taustamusiikkina on marakattien kirkumista ja aavemaista huuliharpun soittoa.
Pesäpallon suomensarja 2014

Ennen kautta

Kauden 2013 päätteeksi Suomensarjasta putosivat Haapaveden Urheilijat, NeNu-Pesis, Köyliön Lallit ja Peräseinäjoen Toive. Köyliö pelasi kuitenkin Kinnarin Pesiksen sijasta etelälohkossa. Sarjasta nousivat Ykköspesikseen Manse PP ja Ylihärmän Pesis-Junkkarit. 
Ykköspesiksestä putosivat Suomensarjaan Puna-Mustat ja Haapajärven Pesä-Kiilat, joista Haapajärvi kuitenkin sai JymyJussit 2:n ja Sotkamon Jymy 2:n luovuttua sarjapaikkansa takaisin hakumenettelyn kautta. Hakumenettelyn myötä myös Siilinjärven Pesis sai paikan Ykköspesiksestä.
Maakuntasarjasta Suomensarjaan nousivat Hämeenlinnan Paukku, Imatran Pallo-Veikot 2, Jokivarren Jytinä ja Veteli-Pesis. Hakumenettelyn kautta vapaaksi jääneet sarjapaikat myönnettiin Jalasjärven Jalakselle, Pomarkun Pyrylle ja Siilinjärven Pesis 2:lle.

Ennen kautta

Kauden 2013 päätteeksi naisten Suomensarjasta putosivat Haapajärven Pesä-Kiilat, Espoon Pesis, Puurtilan Kisa-Pojat ja Ilmajoen Kisailijat. Ykköspesikseen nousivat Köyliön Lallit ja Pattijoen Urheilijat.
Maakuntasarjasta Suomensarjaan nousivat Kankaanpään Maila 2, Haapajärven Pesä-Kiilat 2, Joensuun Maila ja Vantaajoen Juoksu. Hakumenettelyn kautta sarjapaikka annettiin Ilmajoelle, Keravan Pesikselle, Oulun Lipolle, Pattijoen Urheilijat 2:lle ja Turku-Pesikselle.
Ronni

Ronni on Lammin kylä, joka on kuulunut 1. tammikuuta 2009 alkaen Hämeenlinnan kaupunkiin kuntaliitoksen vuoksi. Ronnilla sijaitsee muun muassa Kaikkien Athosvuoren pyhien perintösäätiön luostarikeskus, joka aloitti toimintansa vuonna 2013. Aiemmin samalla alueella toimi Pääjärven kuntayhtymän kuntoutuskeskus.
Ronnilla on toiminut myös Suomen Punaisen Ristin Hämeen piirin ylläpitämä turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus, jonka noin 150 asukasta majoitettiin sekä Pääjärven kuntoutuskeskukseen Ronnille että Ronnin ulkopuolelle Lammin keskustasta vuokrattuun kerrostaloon. Nykyisin vastaanottokeskus toimii Lammin keskustassa.
Barry George

Barry George (s. 15. huhtikuuta 1960) on brittiläisen televisiojuontaja Jill Dandon murhasta tuomittu ja myöhemmin syyttömänä vapautettu mies.

Ennen murhasyytettä

George syntyi Lontoossa. Hänen vanhempansa erosivat pojan ollessa 13-vuotias. Hän kävi tunne- tai käytöshäiriöisille oppilaille suunnattua koulua ja toimi vuonna 1977 neljän kuukauden ajan BBC:n leivissä. 
Georgeä kiehtoi julkisuus jo ennen pidätystä. Hän teki itsestään henkilökohtaiseen käyttöön valokuvia, jossa hän oli SAS-sotilaaksi sonnustautuneena. Hän myös käytti itsestään nimeä Barry Bulsara; "Bulsara" oli Queen-yhtyeen laulaja Freddie Mercuryn todellinen sukunimi. Jo kouluaikanaan hän oli käyttänyt itsestään muusikko Gary Glitterin oikeaa nimeä Paul Gadd.
Georgen pidätyksen yhteydessä paljastettiin, että hänellä oli jo ennestään ainakin jonkin verran rikollista taustaa. Hän oli mm. pyrkinyt murtautumaan Kensingtonin palatsiin, kun prinsessa Diana asui siellä. Hänen hallustaan löydettiin myös luetteloita, joihin oli kirjattu lähes sadan naisen henkilötietoja (mm. osoitteita) ja valokuvia. Diana oli ollut heidän joukossaan. George oli menneinä vuosinaan myös esiintynyt kadulla poliisina väärennettyjen lupakirjojen kanssa. Oikeudenkäynnissä itseään Paul Gaddiksi väittänyt mies oli pukeutunut glam rock -vaatetukseen. 
Georgella oli tuomioita seksuaalirikoksista, ja häntä tutkinut psykologi totesi miehen kärsineen erilaisista persoonallisuushäiriöistä. Lisäksi hän on epileptikko.

Murha, tuomio ja vapautus

Juontaja Jill Dando ammuttiin hänen kotinsa lähellä 26. huhtikuuta 1999. Barry George pidätettiin silminnäkijähavaintojen perusteella vasta 15. toukokuuta 2000. Hänet tuomittiin 2. heinäkuuta 2001 elinkautiseen vankeusrangaistukseen murhasta. 
Tapaus otettiin uudelleen tuomioistuimen käsiteltäväksi 9. kesäkuuta 2008 ja George todettiin syyttömäksi 1. elokuuta 2008.
Panagia

Panagia (kreik. Παναγία) on ortodoksisen piispan arvoasemaa ja tehtävää osoittava kaulakoru, joka riippuu piispalla rinnan päällä joko yksinään tai kaularistin kanssa. Panagiassa on yleensä kuvattu Jumalansynnyttäjän ikoni, mutta muukin kuva on mahdollinen; kyseessä voi olla piispan henkilökohtaisen tai hiippakunnalle erityisen merkittävän suojeluspyhän ikoni.
Nimitys panagia on käytössä vain slaavilaisessa perinteessä, kreikkalaisessa perinteessä sitä nimitetään enkolpioniksi.
Joskus käytetään näitä kahta nimitystä rinnakkain, jolloin Panagia tarkoittaa Neitsyt Marian ikonilla ja Enkolpion Kristuksen ikonilla varustettua piispan riipusta. Arkkipiispat, mm. KP arkkipiispa Leo, käyttävät palveluksessa sekä panagiaa että enkolpionia; tämä on heidän virka-asemansa ainoa jumalanpalveluspuvussa käytettävä tunnus.
Suomessa vieraillut KP Washingtonin arkkipiispa ja Kanadan metropoliitta Herman käytti näiden kahden lisäksi myös koruristiä.
Panagia tarkoittaa myös Neitsyt Marian sinetillä varustettua ortodoksista ehtoollisleipää, josta otetaan palanen hänen kunniakseen ehtoollislautaselle proskomidia toimitettaessa.
Ahdenkallion kartano

Ahdenkallion kartano on Hyvinkäällä Ahdenkallion kaupunginosassa sijaitseva kartano noin 5 kilometrin päässä Hyvinkään keskustasta. Ahdenkallion kartanon hirsinen, arkkitehti Waldemar Aspelinin suunnittelema päärakennus valmistui vuoden 1905 suurlakon jälkeen 1906, jolloin myös kartanokokonaisuus luotiin. Kartanon maat muodostettiin Hausjärven puolella sijaitsevan Erkylän kartanon eteläisimmistä osista. Viljelyala on 1990-luvulta asti ollut vuokralla, eikä kartanolla ole yritystoimintaa. 
Ahdenkallion ensimmäinen omistaja oli Minette Donner (1848–1922, o.s. Munck), joka teki useita merkittäviä lahjoituksia Hyvinkään kauppalalle ja seurakunnalle (Hämeenkadun ja Ahdenkallion koulujen tontit ja hirret, urheilukenttä, uuden kirkon tontti), ja ylläpiti vähävaraisille naisille tarkoitettua lepokotia Hyvinkäällä (Wilhelminakoti; nykyisin osa Pirkonkotisäätiötä)  Hän oli myös mm. Naisasialiitto Unionin perustajajäsen. Donner avioitui professori, senaattori Otto Donnerin kanssa 1887, ja sai tämän kanssa kolme lasta. Heistä esikoinen, Kai Donner (1888–1935), teki merkittävän uran kielitieteilijänä ja polittiisena vaikuttajana. Kartanon nykyiset omistajat ovat Kain ja hänen vaimonsa Gretan (o.s. von Bonsdorff) lastenlapsia.
Ahdenkallion kartano jaettiin perillisten kesken vuonna 1934. Kyseiseltä ajanjaksolta on peräisin Tiikerinkallio, toinen kartanomainen rakennus Ahdenkalliossa.
Meinhard Hemp

Ura pelaajana

Hemp aloitti jalkapalloilijan uransa koulupoikana Motor Niedersedlitzin joukkueessa. 15-vuotiaana nuorukaisena hän siirtyi Dynamo Dresdenin organisaatioon 1957 ja edustikin sitten seuraa koko uransa ajan. Uransa alkuvuosina Hemp suoritti kolmivuotisen palveluksen DDR:n Volkspolizeissa. Hempin ura oli vaakalaudalla myös terveydellisten seikkojen vuoksi, sillä 1962 hän sairastui keltatautiin ja lääkärin lausunnon mukaan hän ei voinut enää pelata jalkapalloa.
Hemp kuitenkin toipui sairaudestaan ja tammikuussa 1963 hän debytoi Dynamo Dresdenin joukkueessa DDR-Oberligassa. Hemp edusti Dynamoa aina vuoteen 1974 saakka ja oli voittamassa seuran historian toista DDR:n mestaruutta 1970/71. Hän pelasi viimeisen ottelunsa Dynamon edustusjoukkueessa tammikuussa 1972 Berliner FC Dynamoa vastaan. Tämän jälkeen hän edusti seuraa vielä kaksi vuotta pelaten reservijoukkueessa. Hän lopetti uransa vuonna 1977 FSV Lokomotive Dresdenissä 34-vuotiaana.
Lahtinen & Mantere

Lahtinen & Mantere on suomalaisomisteinen mainostoimisto, joka toimii Turussa ja Helsingissä. Yrityksen toimitusjohtaja on vuodesta 2006 lähtien ollut Sam Hansén. Vuonna 2012 yrityksellä oli 34 kokopäiväistä työntekijää. Sen liikevaihto oli 3,72 miljoonaa euroa ja myyntikate 3,1 miljoonaa euroa. Yrityksellä on ollut korkein AAA-luottoluokitus vuosina 2008–2013.
Vuosina 2005–2017 Lahtinen & Mantere toimi yhteistyössä kansainvälisen Saatchi & Saatchi -mainostoimistoketjun kanssa nimellä Lahtinen Mantere Saatchi & Saatchi.

Historia

Turkulaisen mainostoimisto Lahtinen & Mantere Oy:n perustivat vuonna 1984 Ilpo Mantere ja Alpo Lahtinen. Vuosina 2001–2004 yritys oli osa pörssilistattua Evia-konsernia. Toukokuussa 2005 yritys liittyi kansainväliseen Saatchi & Saatchi -ketjuun, jolloin nimeksi muutettiin Lahtinen Mantere Saatchi & Saatchi. Samana vuonna yritys avasi toimipisteen Turun lisäksi myös Helsinkiin.

Asiakkaat ja palkinnot

Lahtinen Mantere Saatchi & Saatchin palkittuja töitä 2010-luvulta ovat muun muassa Hopeajyvällä ja Hopeahuipulla palkittu Kallen Mätitahnalle tehty ulkomainos "Vastustamatonta leivälle" sekä Golden Drum –kilpailussa ja Vuoden Huipuissa palkittu Toyotan hybridiaiheinen "Onni & Monni" –filmisarja. Aiempia palkittuja töitä ovat muun muassa Silja Linen Bon Voyage –videohistoriikki ja Turun Yliopiston varainkeruukampanja, joka noteerattiin Vuoden paras yhteiskunnallinen kampanja –sarjassa AdProfit 2011-kilpailussa. Toimiston muita asiakkaita ovat muun muassa Vaasan Oy, Orkla Foods Finland Oy, Metsä Group, Cloetta Suomi Oy, Raisio Oyj sekä Novartis Finland Oy.
Mantelonitriili

Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa

Huoneenlämpötilassa mantelonitriili on puhtaina enantiomeereina keltaista tai väritöntä kiteistä ainetta ja raseemisena seoksena kellertävää nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu happamien liuosten vaikutuksesta mantelihapoksi ja vetysyanidiksi. Mantelohappo liukenee hyvin etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kuumennettaessa sitä noin 170 °C:n lämpötilaan se hajoaa bentsaldehydiksi ja vetysyanidiksi. Mantelonitriili on optisesti aktiivinen ja sen R(+)-enantiomeerin ominaiskiertokyky bentseeniliuoksessa on +43,75°.
Luonnossa mantelonitriiliä esiintyy osana useita glykosideja, joita on erityisesti luumun, persikan, aprikoosi, mantelin ja karvasmantelin lehdissä, nupuissa ja siemenissä. Tällaisia ovat muun muassa amygdaliini, prunasiini ja sambunigriini. Eräät kovakuoriaiset ja tuhatjalkaiset ruiskuttavat saalistajiensa päälle mantelonitriiliä sisältävää nestettä. Saalistajien entsyymit hydrolysoivat mantelonitriilin bentsaldehydiksi ja vetysyanidiksi, joka on erittäin myrkyllistä.
Võru

Historia

Kaupungin perusti Riian kenraalikuvernööri Venäjän keisarinnan Katariina II:n toivomuksesta 21. elokuuta 1784 entisen Võrun kartanon paikalle. Kaupungin varhaisilta vuosilta on säilynyt säännöllinen ruutukaava, puurakennuksia ja kaksi Katariinalle omistettua kirkkoa: luterilainen kirkko vuodelta 1793 ja ortodoksinen kirkko vuodelta 1804.
Võru on ollut yli 200 vuotta paikallishallinnon, yrittäjyyden, kulttuurin ja urheilun keskus. Alkuaikoina hallinnon edustajat olivat saksalaista syntyperää, mutta 1900-luvun alussa kaupunki sai ensimmäiset etnisesti virolaiset kaupunginvaltuutetut.

Kulttuuri ja koulutus

Tunnetuin võrulainen on Viron kansalliseepoksen Kalevipoegin kirjoittaja Friedrich Reinhold Kreutzwald, joka asui kaupungissa vuosina 1833–1877 ja toimi kaupunginlääkärinä. Nykyään kaupungissa on hänelle omistettu museo ja patsas. 
Võru on historiansa aikana ollut myös tärkeä koulukaupunki. 1800-luvun loppupuolella kaupungissa oli seitsemän koulua, joissa työskenteli 31 opettajaa ja 317 oppilasta, vaikka Võrun asukasluku oli alle 3 000. Vuonna 1914 perustettiin Võrun naisten käsityökoulu ja 1925 Võrun teollisuuskoulu. Vuosina 1921-1930 kaupungissa toimi opettajaseminaari.
Vuodesta 1995 Võrussa on toiminut valtiollinen tutkimus- ja kehityslaitos Võron instituutti, jonka tavoitteena on võron kielen ja kulttuurin kehittäminen ja tutkiminen.

Talous

Võru yhdistettiin rautateillä Riikaan ja Pihkovaan vuonna 1889, ja vuonna 1915 kaupunki sai sähkön. Vuonna 1940 Võrussa oli 6600 asukasta. Neuvostoliittoon liittämisen jälkeen kaupunkiin perustettiin monia teollisuuslaitoksia, muun muassa huonekalutehdas, jalkinetehdas, meijeri ja rakennusyhtiöitä. Võruun rakennettiin uusia asuinalueita, kaupungin väkiluku ja pinta-ala kasvoivat. 
Suunnitelmatalouden romahdus toi Võruun aluksi taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, mutta ajan mittaan vanhojen yritysten toiminta on saatu vastamaan markkinatalouden vaatimuksia ja kaupunkiin on syntynyt uusiakin yrityksiä.

Väestö

Vuonna 2011 Võrun kaupungissa oli 12 667 asukasta, joista 11 652 (92,0 %) oli virolaisia, 804 (6,3 %) venäläisiä ja 201 (1,6 %) muita kansallisuuksia.
Ruutimylly

Sodankäynnissä tarvittava Mustaruuti valmistettiin sodankäynnin tarpeisiin ruutimyllyissä. Nämä ruutimyllyt olivat kemianteollisuuden alku ja kemian prosessiteollisuuden lähtökohta Euroopassa. 
Eurooppalaiset valtakunnat pyrkivät saamaan sodankäyntiinsä omavaraisuutta luomalla ruudinvalmistusta ruutimyllyissä. Mustaruuti valmistettiin näissä ainesosistaan puuhiilestä, salpietarista ja rikistä . Salpietaria saatiin salpietarikeittämöistä, puuhiiltä sysiä hiilestämällä ja rikkiä malmiesiintymistä louhimalla.

Ruutimyllyt ruutitehtaiden edelläkävijöinä

Ruutimyllyjä pidettiin jo 1500-luvulla toiminnassa Suomen puolustuslinnojen yhteydessä. myös rintaman tarpeisiin perustettiin ruutimyllyjä sodankäynnin tarpeisiin. Ruutimyllyn toimintaa johti ja käskytti ruutimestari. 
Suomessa ruutimyllyjen toiminta keskitettiin 1600-luvun kuluessa ruutitehtaille jotka sijaitsivat pääsääntöisesti Ruotsissa. Suomessa toimi Ruotsin vallan aikana kaksi pienehköä ruutitehdasta Marttilassa ja Mustasaaressa. Toiminta kuitenkin siirtyi pikkuhiljaa Ruotsiin siten että Isovihan jälkeen ruudinvalmistus oli siirtynyt Suomesta kokonaan Ruotsiin.  Venäjän-vallan alkuaikoina tuli taas ajankohtaiseksi ruutitehtaiden perustaminen Suomeen. Ruutia näet käytettiin lisääntyvässä määrin muutenkin kuin sotilaallisesti. Kahden rauenneen ruutitehtaan perustamishankkeen jälkeen onnistui ruutitehtaan perustaminen Östermyran ruukkiin jossa tehdas aloitti vuonna 1828.

Ruudin valmistus ruutimyllyssä

Seinäjoen Östermyran ruutimyllyn reseptin mukaan mustaruudin valmistus alettiin jauhamalla erikseen salpietari, hiili ja rikki jonka jälkeen nämä sekoitettiin suhteessa 75:15:10. Tämä seos sitten sekoitettiin ruutimyllyssä joka oli nahalla sisältä vuorattu sylinteri. Ruutimyllyä pyöritettäessä sekoittumista edistettiin messinkikuulilla jotka sekoittivat vapaasti ruutimassaa.  Näin saatu ruuti kostutettiin vedellä ja prässättiin levyiksi. Levyt murettiin puukuulilla murskaten ja eri vahvuisilla sihdeillä lajitellen ruutirakeiksi. Sihdattu ruuti kuivattin kolmen päivän ajan 56 asteen lämmössä. Tämän jälkeen ruutirakeet vielä puhdistettiin ruutipölystä. Hienoin ruutirae saatettiin vielä kiillottaa ryörivässä tynnyrissä. Kukin ruutilaji pakattiin40 kilon vetoisiin ruutitynnyreihin.
Neil Webb

Neil John Webb (s. 30. heinäkuuta 1963 Reading, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja manageri.
Webb aloitti uransa Readingissa vuonna 1980. Hän edusti urallaan myös Portsmouthia, Nottingham Forestia, Manchester Unitedia ja Grimsby Townia. Manchester Unitedissa pelatessaan hän oli mukana voittamassa FA Cupia, Cup-voittajien Cupia ja liigacupia.
Englannin maajoukkuetta Webb edusti vuoden 1990 MM-kisoissa ja vuosien 1988 ja 1992 EM-kisoissa.
Uransa jälkeen Webb on mm. toiminut Englannin 9. korkeimmalla sarjatasolla Combined Counties Football League:ssa pelanneen Reading Town FC managerina.
Hänen työnantajansa on nykyisin Charlton Athletic FC.
Hänen molemmat poikansa ovat jalkapalloilijoita. Luke Webb pelaa tällä hetkellä Hereford Unitedissa ja Josh Webb pelaa Readingin junioreissa.
Marin Cureau de la Chambre

Marin Cureau de la Chambre (1594 Saint-Jean-d'Assé, Ranska – 29. joulukuuta 1669 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen lääkäri ja filosofi. Saint-Jean-d'Assén lapsuudesta ja koulunkäynnistä ei ole tietoa. Hän toimi nuoruudessaan lääkärinä Le Mansissa. Vuonna 1630 hän muutti Pariisiin ja tutustui siellä Pierre Séguieriin, jonka lääkäri hänestä tuli. Myöhemmin hän oli Ludvig XIV:n hovilääkäri eli médecin ordinaire. Kuningas oli hyvin ihastunut Cureau de la Chambren kykyihin arvioida ihmisen luonnetta tämän ulkonäön perusteella.
Marin Cureau de la Chambre tunnetaan fysiognomiaa koskevasta työstään. Vuosina 1640–1662 hän julkaisi ihmisen luonteesta ja "intohimoista" viisiosaisen tutkimuksen Caractères des passions. Hän kirjoitti paljon muistakin aiheista, kuten kädestä ennustamisesta, ruoansulatuksesta, eläinten järkeilystä, okkultismista ja optiikasta. Optiikan alalla hän tutki valoa ja väriä, valon taittumista sekä pää- ja välivärien mahdollisuutta. Hän kirjoitti myös kirjoja filosofiasta ja julkaisi käännöksen Aristoteleen teoksesta Physica.
Hänestä tuli vuonna 1634 Ranskan akatemian jäsen, ja vuonna 1666 hänestä tuli Ranskan tiedeakatemian perustajajäsen. Hänen poikansa oli pappi Pierre Cureau de la Chambre (1640–1693). Vuonna 1991 astronomi Eric Walter Elst nimesi Marin Cureau de la Chambren mukaan asteroidin "(7126) Cureau".