google/wiki40b huggingface dataset:
Pää-äänenkannattaja

Pää-äänenkannattaja on yleensä sanomalehti, mutta voi olla myös aikakauslehti, joka ilmoittaa sitoutuneensa kannattamaan yhteiskunnallista yhdistystä tai puoluetta.
Pää-äänenkannattajien avulla kannattajat voivat käydä keskenään keskustelua liikkeen päämääristä ja siihen kuulumattomat voivat tutustua liikkeen päämääriin.
Pää-äänenkannattajien merkitys virallisena mielipiteenä on erityisen tärkeä yksipuoluejärjestelmässä, missä niiden voidaan katsoa edustavan jossain määrin myös hallituksen kantoja tai hallinnon parissa vallitsevia mielipiteitä.
Monet puolueiden äänenkannattajat ovat muuttuneet sitoutumattomiksi, kuten Helsingin Sanomat, joka aikoinaan oli Edistyspuolueen äänenkannattaja mutta vuodesta 1932 sitoutumaton.
Želkuar

Pääuoma

Joen nimi on ylä- ja keskijuoksulla Sintašta ja alajuoksulla Želkuar (tai myös Džilkuar). Joen lähteet sijaitsevat Venäjän puolella ja se virtaa alussa kaakkoon, mutta myöhemmin pääasiassa kohti itää. Näin se käyttäytyy 152 kilometriä, kunnes se yhtyy Glebovkan kylän (ven. Глебовка) lähellä Toboljokeen 1 418 kilometriä  ennen Irtyšjoen yhtymäkohtaa. Irtyšjoki on Pohjoiseen jäämereen laskevan Objoen suuri sivujoki.
Pääuoma alkaa matalan mäen etelärinteessä olevassa laaksossa, mistä vesi virtaa läheisen Rymnikskijn (ven. Рымникский) kylän läpi. Kylän yläpuolella joen latvahaarat yhtyvät muodostaen kylässä leveämmän uoman, jonka vesi kerätään tämän ja toisen Bredyn kylän (ven. Бреды) välille tekojärveen. Noin 30 kilometrin päässä pääuomaan yhtyy oiealta lounaasta päin virtaava Bersuat (ven. Берсуат), joka on Želkuarin suurin sivujoki. Kazakstanin valtionraja seuraa Bersuatia pääuomalle, missä raja kulkee pari kilometriä. Joki kaartaa sen jälkeen Kazakstanin puolella koillisesta kaakkoon pitkässä kaaressa ja päättyy Zabelovkan kylän (ven. Забеловка) yläpuolella joen uomaan kerättyyn tekojärveen. Toboljoen yhtymäkohtaan on tästä enää 20 kilometriä matkaa.

Vuodenaikojen vaikutukset

Joki sijaitsee Uralvuoren eteläosien itäpuolella arolla, jossa kasvaa puita pääasiassa vain painaumien ja syvempien jokilaaksojen suojissa. Ilmasto on Uralin itäpuolella mannermainen ja täällä sataa eniten kesäisin. Joet saavat suurimman osan vedestään keväällä, kun alueen lumet sulavat. Silloin joet tulvivat voimakkaasti, jolloin myös jäät lähtevät joesta. Syksyllä ei sateita tule kovinkaan paljon ja silloin joet kuivuvat pieniksi noroiksi. Alueen vesihuollon kannalta on tärkeää kerätä jokivettä talteen tekojärviin kuivan ajan varalle.
Perun maanjäristys 2007

Seuraukset

Kaupungeista pahiten kärsivät Pisco, Ica ja Chincha Alta Ican alueella sekä San Vicente de Cañete Liman alueella, mutta maanjäristys havaittiin myös muissa kaupungeissa, kuten Pucallpassa, Iquitosissa, Contamanassa, Trujillossa, Cajamarcassa sekä pääkaupungissa Limassa, jossa järistys rikkoi ikkunoita.
Ainakin 447 ihmistä kuoli ja 1 003 loukkaantui.
Seuraavana päivänä sattui yli 300 jälkijäristystä. Neljä niistä oli voimakkuudeltaan yli 4,0 Richterin asteikolla. Voimakkain jälkijäristys oli Perun geofysiikan laitoksen mukaan voimakkuudeltaan 5,5 Richterin asteikolla, ja se kesti 10 sekuntia.
Limassa on ollut elokuun 2007 jälkeenkin useita jälkijäristyksiä. 6. joulukuuta 2007 illalla oli järistys, jonka voimakkuus oli 6 Richterin asteikolla. Järistys tuntui lattioissa ja ikkunat helisivät.
Grand Theft Auto IV

Juoni

Peli seuraa 30-vuotiaan Niko Bellic -nimisen itäeurooppalaisen maahanmuuttajamiehen elämää. Niko on tullut Liberty Cityyn tavoittelemaan parempaa elämää serkkunsa Roman Bellicin houkuttelemana. Hän on sähköpostitse kehunut Nikolle vaurasta elämäänsä Yhdysvalloissa. Nikon astuttua Romanin perässä tämän asuntoon, hänelle alkaa hiljalleen selvitä, että Roman on pahasti velkaantunut ja omistaa sotkuisen asuntonsa lisäksi vain pienen taksiyrityksen. Roman on ainoa henkilö, jonka Niko tuntee Liberty Cityssä pelin alussa ja hän on myös Nikon tärkeimpiä yhteyksiä pelin alkupuoliskolla.

Ympäristö

Peli sijoittuu Liberty Cityyn, jonka mallina on käytetty New Yorkia. Kaupungin alueiden nimet on muutettu, samoin esimerkiksi patsaiden, rakennusten ja muiden merkittävien paikkojen. Pelialue on hieman pienempi kuin Grand Theft Auto: San Andreaksen vastaava, mutta alueella ei ole yhtään tyhjää tilaa, kuten peltoa, metsää tai muuta vastaavaa ja jokaisella kadulla on nimensä. Pelissä on vaihteleva sää. Yksi pelin päivä kestää 48 minuuttia oikeaa aikaa.
Tekoälyllä toimivat hahmot ovat aidompia ja tekevät normaaleja asioita, kuten lukevat sanomalehtiä, roskaavat, syövät, tupakoivat, käyvät rakennuksissa ja käyttävät raha-automaatteja.

Musiikki

Grand Theft Auto -pelisarjassa on käytetty monipuolista ja tunnettua musiikkia. Kuten aiemmissakin sarjan peleissä, radiokanavan voi valita silloin, kun pelaaja on ajoneuvossa. Kanavan voi vaihtaa melkein kaikissa pelin ajoneuvoissa (paitsi hälytysajoneuvoissa). Grand Theft Auto IV:ssä on 19 radiokanavaa, joista kolme ovat keskustelukanavia. Radion pystyy myös sulkemaan pois päältä. Pelaaja voi lisätä peliin omaa musiikkia (vain PC-versiossa).

Verkkopeli

Grand Theft Auto IV on GTA-pelisarjan ensimmäinen peli, joka sisältää virallisen moninpelin kaikille julkaisualustoille. Moninpelitiloja on kaikkiaan 15 ja peleihin voi osallistua korkeintaan 16 pelaajaa. Pelihahmo on kustomoitavissa. Moninpelimuodot sisältävät ajokisojen ja tappomatsien lisäksi vapaan tilan, jossa koko kaupunki on pelaajien tutkittavissa.
Mekkojärvi (Padasjoki, Arrakoski)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,3 metriä mpy.
Filosofia.fi

Sisältö

Sivuston arkisto sisältää muun muassa suomalaisia väitöskirjoja Turun Akatemian ajalta 1640–1828 yhteistyössä Åbo Akademin kirjaston kanssa. Digitoitaviin teoksiin sisältyy asiasanaluettelo ja tiivistelmä suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Väitöskirjoista suurin osa on latinankielisiä, ja kokoelman on toivottu kiinnostavan latinankielen tutkijoita ja harrastajia. Vanhoja Akatemian väitöskirjoja on myös tarkoitus kääntää suomeksi. Arkistoon on digitoitu muun muassa Finsk Tidskrift -lehden vanhoja artikkeleita sekä Rolf Lagerborgin ja Edvard Westermarckin arkistoaineistoja, kuten heidän Åbo Akademin kirjastossa säilytettävä kirjeenvaihtonsa. Arkistossa on myös muun muassa ensimmäiset suomenkieliset filosofian väitöskirjat 1800-luvulta sekä teoksia Thiodolf Reinilta, Wilhelm Bolinilta, J. J. F. Peranderilta ja Z. J. Clevelta. Suomalaisten filosofian väitöskirjojen luettelo sisältää väitöskirjat vuodesta 1828 nykyaikaan.
Sivuilta löytyy linkkikokoelma filosofian verkkosivuista eri kielillä. Filosofian klassikoiden sähköisten kirjojen linkkikokoelma on erityisen laaja. Suomalaiset asiantuntijat laativat sivulle uusista artikkeleista toimitettavan Logos-tietosanakirjan, joka esittelee filosofeja, teoksia, käsitteitä ja filosofisia aiheita. Portaalin ruotsinkielinen osio sisältää myös filosofisen sanakirjan, jonka ovat koonneet Martin Nybom ja Göran Torrkulla Åbo Akademista.

Tuottajat

Portaalihankkeen perustamisesta on ollut päävastuussa filosofinen Niin & näin -aikakauslehti, jota julkaisee tamperelainen Eurooppalaisen filosofian seura ry. Ruotsinkielisestä osiosta ja ruotsinkielisten sisältöjen hankkimisesta on vastannut portaalin toinen tuottaja, filosofian oppiaine Åbo Akademissa. Hankkeen suunnittelu käynnistyi vuonna 2004 ja Åbo Akademi liittyi yhteistyökumppaniksi vuonna 2006. Sivuston päätoimittaja on tutkija ja toimittaja Tuukka Tomperi Tampereen yliopistosta. Ruotsinkielisen puolen päätoimittaja on tutkija Yrsa Neuman.
Portaalin tuottamista ovat tukeneet Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Suomen Kulttuurirahasto ja Opetusministeriön kulttuurin tietoyhteiskuntahanke sekä ruotsinkielisen osion tuottamista Stiftelsen för Åbo Akademi, Svenska kulturfonden ja Otto A. Malms donationsfond. Henkilökohtaisia työskentelyapurahoja ovat myöntäneet tiedonjulkistamisen neuvottelukunta ja Suomen tiedetoimittajien liitto.
Anders de Bruce

Anders de Bruce (1723–1787) oli suomalainen linnoitusupseeri ja maaherra. Hän osallistui Svartholman ja Viaporin linnoitustöihin. Vuosina 1777–1786 hän oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra. Hän pyrki edistämään lääninsä alueella maanviljelystä.
Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko

Yhteiskunnallinen vaikutusvalta

Episkopaalisella kirkolla on jäseniä hieman alle kaksi miljoonaa, ja episkopaalien osuus Yhdysvaltain väestöstä on puolen prosentin luokkaa. Episkopaalit ovat keskimäärin huomattavasti rikkaampia ja korkeammin koulutettuja kuin useimmat muut amerikkalaiset uskonnolliset ryhmät, ja ovat kokoonsa nähden yliedustettuja amerikkalaisen liike-elämän ja politiikan korkeimmissa johtotehtävissä. Kaksi kolmasosaa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaneista oli episkopaaleja, ja usea teollisuudessa tai finanssialalla vaurastunut amerikkalaissuku, kuten esim. Vanderbilt, Astor, Morgan ja Harriman, oli taustaltaan episkopaalinen.
SmartPOST

Smartpost-palveluun kuuluu verkosto Postin automaatteja kuluttajien asuintaloissa, työpaikoilla tai kauppapaikoilla, joihin voi vastaanottaa verkkokauppaostoksia, kauppakasseja tai esimerkiksi pestyt pyykit. Palveluita/tuotteita voi tilata Smartpost.fi-sivuston kautta. Palvelualustaan voi liittyä kauppiaaksi yritykset jotka haluavat myydä palveluja tai tuotteita koko Suomeen. Smartpostiin voi jättää valmiiksi maksettuja lähetyksiä.
Postin pakettiautomaattien kautta lähetettyjä paketteja voi maksaa myös maksukortilla. Ne sijaitsevat pääsääntöisesti kauppapaikoilla. Vastaavia automaatteja Postilla on Virossa.
Lähetettävät paketit hinnoitellaan koon mukaan. Maksimipaino on 35 kg. 
Yhteensä automaatteja on Suomessa 498 kpl (6.11.2017).
Šahrokh

Elämäkerta

Šahrokh syntyi 30. elokuuta 1377 Samarkandissa nykyisessä Uzbekistanissa. Šahrokh oli Timur Lenkin neljäs ja nuorin poika. Timur oli vallannut itselleen suuren valtakunnan, mutta valtakunta ei kestänyt valloittajansa kuolemaa. Usein valloitettujen alueiden paikalliset dynastiat oli jätetty asemiinsa ja kun Timur kuoli vuonna 1405, monet näistä paikallisista dynastioista irtautuivat valtakunnasta. Timurin kuolemaa seurasi myös valtataistelu hänen perillistensä parissa. Timur ei ollut epäluuloissaan antanut poikiensa tai pojanpoikiensa nousta liian vaikutusvaltaisiin asemiin. Lisäksi perinteisen turkkilaisen ja mongolilaisen ajattelutavan mukaan hallitsijalla ei ollut määrättyä seuraajaa, vaan seuraavan hallitsijan tuli osoittaa kyvykkyytensä kukistamalla kilpailijansa. Seurauksena oli sisällissota, jonka voittajaksi osoittautui lopulta sodan syttyessä Khorasanin kuvernöörinä toiminut Šahrokh. Persian länsiosissa valtaan nousivat kuitenkin turkmeenit.
Šahrokhin valtakausi oli muuten pitkä ja poikkeuksellisen rauhallinen. Šahrokh teki myös isäänsä selvemmän eron mongoliperinteeseen. Timur oli esiintynyt Tšingis-kaanin seuraajana, mutta Šahrokh pyrki legitimoimaan valtaansa islamilaisen poliittisen teorian kautta. Hän ei myöskään siirtynyt isänsä pääkaupunki Samarkandiin, vaan piti pääkaupunkinaan Heratia nykyisessä Afganistanissa. Šahrokh ja hänen vaimonsa Gouharšad tulivat tunnetuiksi taiteen ja arkkitehtuurin tukijoina. Pääkaupunki Herat veti puoleensa oppineita, taiteilijoita ja käsityöläisiä. Šahrokh kuoli 12. maaliskuuta 1447 Fishawandissa nykyisessä Iranissa. Hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Ulugh Beg. Timuridien valtakunta ei jäänyt Šahrokhin jälkeen pitkäikäiseksi, vaan 1400-luvun loppuun mennessä se oli hajonnut useiden eri sukuhaarojen hallitsemiin osiin.
Faruq Leghari

Faruq Leghari (29. toukokuuta 1940 – 20. lokakuuta 2010) oli Pakistanin presidentti 14. marraskuuta 1993 – 2. joulukuuta 1997. Hän oli Pakistanin ensimmäinen belutšeihin kuulunut presidentti.
Leghari suoritti tutkinnon Lahoressa Forman Christian Collegessa ja siirtyi sen jälkeen opiskelemaan Oxfordin yliopistoon filosofiaa, politiikkaa ja taloustieteitä (PPE). Hän liittyi Pakistanin kansanpuolueeseen ja hänestä tuli puolueen johtaja, kun Zulfiqar Ali Bhutto joutui vankilaan. Muhammad Zia-ul-Haqin sotilashallinnon aikana hän oli itsekin vankilassa useaan otteeseen.
Leghari valittiin presidentiksi vuonna 1993. Hän erosi kesken kauden, jouduttuaan välirikkoon pääministeri Nawaz Sharifin kanssa.
Lena Meriläinen

Yksityiselämä

Lena Meriläinen on säveltäjä Usko Meriläisen ja tanssija Ruth Matson tytär. Meriläisen puoliso on teatteriohjaaja ja televisionsarjojen tuottaja Olli Tola. Pariskunta avioitui vuonna 1998. Lena Meriläisellä on edellisestä avioliitosta tytär. Näyttelijä Pamela Tola on Olli Tolan veljentytär. Lena Meriläinen on entisen kansanedustajan Rosa Meriläisen täti.
Näyttelijäntöiden lisäksi Meriläinen tarjoaa toiminimensä turvin liikuntapalveluja, esiintymistä, konsultointia ja opetusta. Hän toimii myös Pilates-ohjaajana.
Järjestelmäkutsu

Järjestelmäkutsu eli käyttöjärjestelmäkutsu (engl. system call, "systeemikutsu") on ohjelmoinnissa sovellusten käyttämä matalan tason mekanismi käyttöjärjestelmän ytimen tarjoamien palveluiden suorittamiseksi.
Järjestelmäkutsu ei ole suora funktiokutsu kuten sovelluksissa, vaan kutsun on ylitettävä ytimen ja käyttäjäavaruuden välinen jako. Kutsutavat eroavat alustojen ja arkkitehtuurin mukaan.
Käyttöjärjestelmissä voi olla satoja eri järjestelmäfunktioita. Plan 9 -käyttöjärjestelmässä eri järjestelmäfunktioita on vain noin 50 kappaletta. Alkuperäisessä Unix-järjestelmässä oli alle 50 järjestelmäkutsua.
Tyypillisesti järjestelmäkutsut suoritetaan standardikirjaston avulla suoraan kutsumisen sijaan. Järjestelmäkutsu voi olla huomattavasti hitaampaa käyttäjäavaruuden funktiokutsuun verrattuna. Kirjastot kuten glibc toteuttavat kutsujen optimointeja käyttäjäavaruudessa muun muassa vDSO-toiminnolla.
Suorittimet kuten Motorola 68000 tukevat käyttäjämoodia (user-mode) ja kernelimoodia (supervisor-mode), kun taas eräät muut suorittimet käyttävät ohjelmasegmentin tasoa.
Järjestelmäkutsun hitauteen vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa muistiavaruuden vaihdosta seuraavat toiminnot (TLB-tyhjennys) sekä tarve tallettaa ja palauttaa rekisterien tilat (pinon käsittely).

Toteutukset

Intel x86-arkkitehtuuripohjaisissa Linux-järjestelmissä järjestelmäkutsuja voidaan käyttää kahdella tavalla. Perinteinen tapa on käyttää ohjelmistokeskeytystä 80h (tai 0x80, desimaaleina 128), jolloin järjestelmäkutsun numero laitetaan rekisteriin eax ja funktion parametrit rekistereihin ebx - edx. Uudempi ja nopeampi tapa on käyttää suorittimen SYSENTER/SYSEXIT-käskyjä, jotka välttävät keskeytyssignaalin lisäkuorman. 64-bittisessä x86-64-arkkitehtuurissa vastaava kutsu tehdään rekistereillä rax ja rdi - r9, ja käytetään SYSCALL/SYSRET-käskyjä. vDSO-toiminto ja ajonaikainen kirjasto voivat automaattisesti valita suorittimen tukeman toiminnon taaksepäin yhteensopivuuden vuoksi.
MS-DOS-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä taas käytetään keskeytystä 21h järjestelmäkutsuun.
FreeBSD käyttää Unix-tyylistä kutsumistapaa ja 80h-keskeytystä, jossa oletetaan että kutsuttu funktio herättää keskeytyksen kutsuvan ohjelman sijaan ja parametrit välitetään pinossa.
Windows NT on käyttänyt laitteistokeskeytystä keskeytysporttien lisäksi sekä 2e-keskeytystä järjestelmäkutsuun.

Esimerkki

Esimerkki on laadittu assembly-konekielellä Linux-järjestelmään.  Siinä pyydetään käyttöjärjestelmää suorittamaan palvelu sys_close.
mov eax, 6 ; järjestelmäkutsu sys_close(unsigned int fd), sulkee tiedostokahvanmov ebx, 1 ; tiedostokahva, 1 = stdoutint 80h    ; tee järjestelmäkutsu
Vastaava esimerkki uudemmalla menettelyllä:
mov     $6, %rax  ; järjestelmäkutsun numeromov     $1, %rdi  ; parametrisyscall           ; tee järjestelmäkutsu
Myös ylemmän tason kielillä voi tehdä järjestelmäkutsuja suoraan:
#include <linux/unistd.h>#include <sys/syscall.h>int main(){
    long pid = syscall(SYS_getpid);
    printf("Prosessinumero on %lx\n", pid);
    return 0;}
Bill Kenwright

Bill Kenwright, CBE (s. 4. syyskuuta 1945 Liverpool) on brittiläinen teatterin ja elokuvien tuottaja.
Kenwright on tuottanut muun muassa musikaalit The Blood Brothers ja Whistle Down the Wind sekä elokuva Chéri. Hän on toiminut myös ohjaajana, näyttelijänä ja muusikkona.
Kenwright tunnetaan lisäksi jalkapallon Englannin Valioliigassa pelaavan Evertonin puheenjohtajana. Hän on ollut seuran puheenjohtaja ja suurin omistaja vuodesta 2004 lähtien.
Apollo Papathanasio

Apollo Papathanasio (kreik. Aπόστολος ”Απόλλωνας” Παπαθανασίου, Apóstolos ”Apóllonas”' Papathanasíou) on kreikkalais-ruotsalainen heavy metal -laulaja. Tällä hetkellä (v. 2008) hän toimii Firewindin ja Evil Masqueraden vokalistina. Aiemmin hän on laulanut muun muassa yhtyeissä Meduza ja Gardenian sekä Richard Anderssonin projekteissa Majestic ja Time Requiem.
Antinomismi

Antinomistit ovat uskonpuhdistuksen aikainen kristillinen ryhmittymä, joka korosti syntien anteeksiantamista, mutta vähätteli syntiä ja hengellistä lakia. Antinomismin synnyttäjä oli Martti Lutherin ystävä Johannes Agricola. Antinomistien pääväittämä on, ettei lakia tulisi saarnata ollenkaan. Eli että hengellisen lain sijasta uskon synnyttää evankeliumi. Hengellinen laki poistettiin kokonaan käytöstä. Luther kirjoitti antinomisteja vastaan kirjan "Antinomilaisia vastaan". Luther on myös todennut Agricolasta: "ettei kukaan paavi ole häntä kiusannut niin paljon kuin Agricola". Antinomistisen opin toinen äärilaita on oppi lain kolmannesta käytöstä.
Antinomistinen riita syntyi luterilaisessa kirkossa 1500-luvulla siitä, onko lain saarnaaminen tarpeellista vai ei.
Triumph Bonneville

T120

Johnny Allen rikkoi nopeusennätyksen (344 km/h) Triumph-valmisteisella koepyörällä Utahin Bonnevillessä 1956. Vaikka ennätystä ei virallistettu muotoseikan vuoksi, sai Triumph tapauksesta paljon julkisuutta. Tämän johdosta Triumph esitteli 1959 uuden moottoripyörämallinsa, T120:n, joka oli kehitetty aiemmasta T110 Tigeristä nostamalla Amal-kaasuttimien lukumäärän kahteen ja pienillä kosmeettisilla muutoksilla. Alkuperäisessä Bonneville T120:ssä oli Tigerin lailla koteloitu etuvalo ja raskaat lokasuojat. Huipputeho oli 46 hevosvoimaa 6500 kierroksella. Huippunopeus oli liikaa löysälle yksiputkiselle rungolle, joka vaihdettiin kaksoiskehtorunkoon 1960. Samalla lokasuojat, istuin, ajovalo ja etujousitus ajanmukaistettiin. Uusittu Bonneville saavutti maagisen 110 mailin tuntinopeuden (177 km/h), ja se sai suuren suosion aikansa vauhdikkaimpana sporttipyöränä. 
Triumph Bonnevilleä uusittiin tasaisesti seuraavien kymmenen vuoden aikana. 1963 moottorista ja vaihteistosta tehtiin yhdysrakenteinen. 1971 pyörä sai uuden rungon, joka toimitti samalla öljysäiliön virkaa (oil-in-frame). Pyörää valmistettiin vuoteen 1972 mennessä 250 000 kappaletta.

T140

1973 kuutiotilavuus nostettiin 744 cm³ mallissa T140. Samana vuonna Meridenin tehtaan työläiset aloittivat puolentoista vuoden mittaisen lakon, koska huhuttiin, että tehdas suljetaan. Tämän jälkeen tuotantoa jatkoi työläisten ko-operatiivi.

Les Harrisin Bonnevillet

Meridenin tehdas suljettiin 1983, jonka jälkeen Bonnevillen valmistus lisensoitiin Les Harrisin Racing Spares -yhtiölle. Viimeiset työntötanko-Bonnevillet valmistuivat 1988. Harrisin Devonin tehtailta valmistui alle 1300 Bonnevilleä.

Uusi Triumph Bonneville

Uuden ajan Triumph Bonneville tuotiin markkinoille 790-kuutioisena vuonna 2000. Vuonna 2007 halvimmankin Bonneville-version (Bonneville Black) iskutilavuus nostettiin 865 cm³:n. Nykyään tuotannossa on useita versioita: Bonneville Black, Bonneville, Bonneville T100, Thruxton ja Scrambler, sekä custom-mallit Bonneville America ja Speedmaster. 
Uudet Bonnevillet ovat nykyaikaisia: niissä on kaksi kannen yläpuolista nokka-akselia, levyjarrut ja käynnistyspolkimen sijasta sähköstartti. Yhtäläisyys alkuperäiseen T120:n rajoittuu nimeen ja mielikuvamarkkinointiin. Mainittakoon , että 2016 markkinoille tuli aivan uudet paralleeli twinit Streettwin 900cc (55hp) ja vesijäähdytteisenä , että sarjan huipulle T-120  jossa vääntöä 105nm/3500rpm ja 1200cc ja vesijäähdytys ja ns. uusin tekniikka mm. ABS-jarrut , ajotietokone .luistonesto
ja kaksi ajomoodia Rain ja Road. Tehoa on 80hp. Truxton sarjassa tehoa 98hp ja Truxton R.ssä mm. Brembon jarrut ja täysin säädettävä alusta.
Kupariheksasyanoferraatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kupariheksasyanoferraatti(II) on väriltään punaruskeata kiteistä ainetta, joka on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Yhdiste koostuu kuparikationista ja kompleksisesta [CuFe(CN)₆]⁻-ionista. Se liukenee muodostaen komplekseja syanidi- ja ammoniakkiliuoksiin. Kidevedettömän kupariheksasyanoferraatin lisäksi tunnetaan myös hydraatteja, joiden rakenteessa kideveden määrä vaihtelee.

Valmistus ja käyttö

Kupariheksasyanoferraattia valmistetaan saostamalla kuparisuolan avulla kaliumferrosyanidiliuoksesta.
Yhdistettä käytetään pigmenttinä öljymaaleissa ja emaleissa. Sitä sisältäviä punertavan- tai violetinruskeita väriaineita kutsutaan nimillä Firenzen ruskea, Hatchett-ruskea tai Van Dyck -ruskea. Kupariheksasyanoferraatti on yksi ensimmäisistä puoliläpäisevissä kalvoissa käytettävistä materiaaleista ja sitä on käytetty tässä tarkoituksessa muun muassa kasvisolujen toimintojen mallintamiseen.
Interpol

Historia

Ajatus Interpolista syntyi vuonna 1914 Monacossa kansainvälisessä rikospoliisien kongressissa. 24 maan viranomaisia kokoontui Monacoon keskustelemaan pidätysprosesseista, tunnistustekniikoista ja keskitetyn rikollisrekisterin ylläpidosta. Virallisesti organisaatio luotiin vuonna 1923, jolloin nimi oli Kansainvälinen rikospoliisikomissio. Pääpaikaksi valittiin myöhemmin Wien, ja ensimmäiset listat eniten etsintäkuuluteituista julkaistiin. Nimi vaihtui vuonna 1956 Interpoliksi.

1930- ja 1940-luku

Järjestön tärkeimpiä asioita 1930-luvun alussa olivat rahaväärennökset, rikosrekisteri ja passiväärennökset. Vuonna 1935 avattiin ensimmäinen yksisuuntainen radioverkkoyhteys viestintään, joka oli itsenäinen järjestelmä vain kansallisten rikospoliisien käyttöön. Vuonna 1938 natsit saivat organisaation johtoon itävaltalaisen poliitikon ja poliisin Michael Skublin, jolloin useat maat lopettivat osallistumisen organisaation toimintaan.
Organisaatio oli täysin natsihallinnon kontrollissa 1940-luvun alusta, ja päämaja siirrettiin Berliiniin. 
Sodan jälkeen Belgia ehdotti päämajan siirtämistä Pariisiin, ja nimeä Interpol käytettiin ensimmäisen kerran. Johtoryhmä ja puheenjohtaja valittiin myös demokraattisesti. Sodan jälkeen Interpol julkaisi värikoodatut tiedoksiannot etsintäkuulutetuista.

Tietokannat

Interpol harjoittaa tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Tietokannat ovat edellytys tietojenvaihtoon. Useimmat tiedot Interpolin tietokannoista on saatavilla jatkuvasti, poikkeuksena ballistisen tiedon IBIN-tietokanta.

Tiedoksiannot

Tiedoksiannot otettiin käyttöön toisen mailmansodan jälkeen, ja ne ovat sen tunnetuin muoto. Rikollisten punainen lista on avoimesti luettavissa verkossa.
Interpolin järjestelmä ﻿koskee ilmoituksia, joissa henkilöt ovat paossa, heitä epäillään rikoksesta tai he liittyvät suoritettavaan rikostutkintaan. Rekisterissä ovat myös henkilöt, joihin sovelletaan YK:n turvallisuusneuvoston pakotteita. Luettelossa on myös kadonneita henkilöitä ja vainajia.

Lasten hyväksikäyttö ja uhrit

Interpolilla on tietokanta lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskeva kuvatietokanta. Sen pohjalta tehdään kuvavertailua ohjelmistoilla hyväksikäyttäjistä ja uhreista. Tavoitteena on etsiä, paikantaa ja pidättää syylliset sekä tunnistaa uhrit.
Kaivola (Laitila)

Kaivola on runsaan 100 asukkaan kylä itäisessä Laitilassa. Lähimmät naapurikylät ovat Katinhäntä etelässä ja Pahojoki idässä. Matkaa Laitilan keskustaan on noin 13 kilometriä. Kaivolassa on esimerkiksi kotiseutumuseo, ja koulu jossa on luokat 1.–6. Kylässä toimii Kaivolan kesäteatteri. Teatterin tuotoilla rahoitetaan muun muassa kotiseutuyhdistys Suhinan toimintaa. Kaivola on myös valittu Suomen vuoden kyläksi vuonna 1988.