google/wiki40b huggingface dataset:
A.R.G.

Historia

Yhtyeen perustivat kitaristi Jari Kelloniemi ja rumpali Pasi Takkula vuonna 1985. Kokoonpano vakiintui paria vuotta myöhemmin kun basisti-laulaja Tepa Karjalainen ja kitaristi Vesa Säkkinen liittyivät yhtyeeseen. A.R.G. voitti Pohjois-Suomen bändimestaruuskilpailun vuonna 1988 ja pääsi voiton ansiosta levyttämään ensisinglensä ”Aggressive Confessor”, jonka tuotti myös kuusamolaisen Zero Nine -yhtyeen Mara Mäntyniemi. Single myi hyvin ja nousi singlelistan kärkipäähän, ja yhtye pääsi tekemään ensimmäistä varsinaista studioalbumiaan.
Thrash metal -genre oli Suomessa nousussa tuohon aikaan Stonen ja Airdashin kaltaisten uusien yhtyeiden tullessa pinnalle. A.R.G. julkaisi ensimmäisen albuminsa Entrance vuonna 1989. Vaikka albumi sai kritiikkiä soundeistaan niin jäseniltä kuin lehdistöltäkin, se nosti yhtyeen tunnetuksi ympäri Suomea, ja A.R.G. pääsi tekemään kiertueita ympäri maata sekä esiintymään isoille festivaaleille. Yhtye levytti vielä toisen albumin One World Without the End (1991), joka oli ensialbumia soundillisesti parempi ja materiaaliltaan monipuolisempi.
Metallimusiikin ja sen alalajien noste alkoi kuitenkin laskea heti 1990-luvun alun jälkeen grunge- ja alternative-musiikin noustessa valtavirtaan ja myös A.R.G:n suosio ja toiminta alkoi hiipumaan. Muutaman miehistönvaihdoksen ja demon jälkeen yhtyeen toiminta hiipui ja loppui 1990-luvun puolivälissä.
Vuoden 2011 keväällä A.R.G. koottiin uudelleen, ja yhtye tekee keikkoja vuoden 2011 aikana ja 2015 julkaistiin kolmas albumi Redemption from Refraim.
Väliohjelmisto

Väliohjelmisto (engl. middleware) on ohjelmistokomponentti, joka toimii osien tai sovelluksien välisenä rajapintana tai palveluna.
Käytännössä termiä käytetään myös laajemmin eri toiminnallisuuksien toteuttavista ohjelmakomponenteista.
Termin varhaisin käyttö on vuodelta 1968 NATO:n ohjelmistokehityskonferenssista, josta on julkaistu raportti tammikuussa 1969.

Esimerkit

Esimerkkejä väliohjelmistoista ovat JDBC ja ODBC -ajurit, J2EE, .NET ja CORBA -alustat.
Suffren-luokka (fregatti)

Suunnittelu

Alusluokka suunniteltiin saattamaan Clemenceau-luokan lentotukialuksia ja ne pohjautuivat samoihin oletuksiin Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 82 hävittäjien kanssa. Laivaston tyyppimerkintä oli FLE 60. Alusten tärkeimpinä aseina olivat 48 kappaletta Masurca-ilmatorjuntaohjuksia, jotka laukaistiin puolikannelta kahden ohjuksen alustalta. Tulenjohdon apuna oli 3D-tutka DRBI 23, joka oli sijoitettu massiiviseen radomiin. Sukellusveneidentorjuntaan aluksella oli Malafon-sukellusveneidentorjuntaohjusjärjestelmä, johon kuului 13 ohjusta sekä torpedoputket. Exocet-ohjukset asennettiin 1977-1979, jolloin ne korvasivat Malafon-järjestelmän.
Kylmähaude

Kylmähaude auttaa tyrehdyttämään esimerkiksi viisaudenhampaan poiston aiheuttamaa verenvuotoa ja laskemaan toimenpiteestä aiheutuvaa turvotusta. Kylmähauteeksi kelpaa jääpussi, kylmävesikääre tai vaikka pakastevihannespussi. Hauteen ympärille kuitenkin kannattaa laittaa ohut pyyhe, ettei saa paleltumaa. Samasta syystä kylmähaudetta ei pidä pitää ihoa vasten puolta tuntia kauempaa yhdellä kertaa. Kylmähauteen lisäksi puoli-istuva asento auttaa verenvuodon tyrehdyttämisessä. Ei kuitenkaan kannata käydä täysin makaavaan asentoon, ettei verenvuoto aiheuta tukehtumisvaaraa.

Urheiluvammat

Urheilun jälkeen lihaksia voi särkeä niin, että täytyy käyttää kylmähaudetta.
Alatun luterilainen kirkko

Alatun luterilainen kirkko oli rakenteilla ollut kirkko Alatun kylässä entisen Suistamon kunnan lounaisosassa luovutetussa Karjalassa. Se kuului Soanlahden seurakuntaan.
Alattuun alkoi tulla luterilaista väestöä 1920-luvulla Suojärven radan valmistumisen myötä. Alattuun alettiin rakentaa luterilaista kirkkoa 1939. Se ei koskaan valmistunut, sillä kun talvisota syttyi, oli kirkko vasta vesikattovaiheessa. Sodan jälkeen Alattu luovutettiin Neuvostoliitolle. Rakennuksen alku on sittemmin tuhoutunut.
Freddie Frith

Freddie Frith, OBE (30. toukokuuta 1909 - 1988) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilijä ja liikemies. Hänen uransa ratamoottoripyöräilijänä sijoittui 1930 ja 1940-lukujen väliselle ajalle, jonka kruununa oli 350-kuutioisten maailmanmestaruus 1949.
Frithin ensimmäinen kansallinen kilpailu oli Mansaaren TT-ajojen "juniorikilpailun" Manx Grand Prix vuonna 1930 ja sijoittui siinä heti kolmanneksi. Tapaus nosti hänet sanomalehtien otsikoihin. Tuohon aikaan Mansaaren TT-ajot olivat pääasiassa brittiläisten tehdastallien hallitsema. Voitettuaan Nortonillaan 500-kuutioisten kilpailun vuonna 1935, Frith liittyi seuraavana vuonna Birminghamin tehdastalliin seuraavaksi kaudeksi.
Frith voitti seuraavana vuonna Manx Grand Prix'n ja sitä seuraavana vuonna varsinaisen Mansaaren TT-ajot. Jälkeenmainitussa hän ajoi ensimmäisenä yhden kierroksen keskinopeutena yli 90 mailin (n. 144 kilometrin) tuntinopeudella. Frith kilpaili Mansaaren TT-ajoissa kahdeksan kertaa ja vain kerran hän jäi kolmen lopputuloksissa parhaan kuljettajan ulkopuolelle. Tuo tapahtui vuonna 1939, jolloin hän joutui keskeyttämään moottoririkkoon.
Toisen maailmansodan aikana Frith oli töissä tehtaassa, joka valmisti moottoripyöriä maansa armeijalle.
Toisen maailmansodan jälkeen Frith palasi takaisin ratamoottoripyöräkilpailuihin vuonna 1949 ja voitti samana vuonna historian ensimmäisen 350-kuutioisten maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki kauden viisi osakilpailua. Hän osallistui myös kerran 500-kuutioisten MM-starttiin missä hän oli viides. Frithin ylivoimainen mestaruus oli ilmiömäinen, sillä hän ei ollut kilpaillut moottoripyörillä lähes kymmeneen vuoteen.
Frith lopetti uransa maailmanmestaruuden jälkeen ja siirtyi mukaan moottoripyöräbisnekseen Grimsbyyn, missä hän kuoli vuonna 1988.
Alain Badiou

Alain Badiou (17. tammikuuta 1937 Rabat, Marokko) on ranskalainen vasemmistolainen filosofi ja poliittinen aktivisti. Hänen filosofiansa on saanut vaikutteita toisaalta matematiikasta ja toisaalta muun muassa Jacques Lacanin psykoanalyyttisista teorioista.

Elämä ja ura

Badiou toimi 1960- ja 1970-luvulla aktiivisesti muun muassa maolaisissa ja muissa vasemmistolaisissa liikkeissä. Hän perusti vuonna 1985 johtamansa ryhmän, joka kutsuu itseään nimellä ”L'organisation politique”.
Badioun filosofinen pääteos on L´être et l'évènement (1988), jossa hän käsittelee olemassaolon mahdollisuuksia ja lainaa joukko-opin käsitteitä.
Vuonna 1993 Badiou julkaisi opiskelijoille suunnatun kirjan Etiikka: Essee pahan tiedostamisesta, jossa käsitteli nykyaikaisen suvaitsevuusetiikan ongelmia. Kirjasta tuli hyvin suosittu Ranskassa.
Teoksessa Apostoli Paavali: Universalismin perustaja (1997) Badiou käsittelee apostoli Paavalia ja määrittelee tämän vallankumoukselliseksi ajattelijaksi.
Etiikassa Badiou korostaa sitoutumisen tarvetta poliittisessa toiminnassa. Hänen mukaansa on hylättävä radikaalin toiseuden olemassaolo ja ymmärrettävä tämä myös suhteessa omaan subjektiviteettiin. Hän mukailee Lacanin ajatusta, jonka mukaan ihminen ei ole itsessään harmoninen kokonaisuus. Badioun mukaan etiikka on sekä partikulaarista että universaalia ja aidosti eettinen toiminta nousee sitoutumisesta. Slavoj Žižek on viitannut Badioun luomaan Tapahtuman käsitteeseen (Événement) useasti. Molemmat näkevät Tapahtuman hetkenä, jossa subjekti muodostuu ja jolle uskollisuus leimaa subjektin olemista. Badioun filosofian poliittinen osa onkin nimenomaan Tapahtuman etsimistä, luomista ja sille avoimena pysymistä.
A. H. Österblad

A. H. Österblad oli suomalainen 1800-luvun lopulla elänyt arkkiveisujen tekijä.
Piijoen ratasilta

Sillan paikka

Silta ylittää Mätäjoen ja sen jokilaakson. Laakso olisi ollut mahdollista ylittää myös penkereellä, mutta se olisi estänyt liikennöintiä radan eri puolien välillä ja rajoittanut alueen maankäyttöä. Siltavaihtoehto ei osoittautunut kovinkaan paljoa kalliimmaksi johtuen rataprofiilista ja maaperän heikosta kantavuudesta.
Sillan nimi juontuu kaavailuista muuttaa Mätäjoen nimi Piijoeksi. Mätäjoki säilytti entisen nimensä, mutta silta nimettiin Piijoen ratasillaksi.

Sillan mitat ja rakenne

Piijoen ratasillan kokonaispituus on 552,8 metriä. Teräsbetoninen silta on tyypiltään jatkuva laattasilta ja siinä on 31 jännettä, kukin pituudeltaan 17,5 metriä. Sen suunnittelivat Hannu Myllymäki ja Pertti Paavolainen Insinööritoimisto Pontek Ky:stä ja sillan urakoi Silta ja Satama Oy.
Sillan eteläpäässä maatuki ja neljä pilariparia on perustettu kallion varaan, loput 26 pilariparia ja pohjoispään maatuki on teräsbetonipaalujen varassa. Paaluja on laskettu olevan yhteensä 1 178 kappaletta ja niistä vajaa 40 prosenttia on jatkettuja. Silta koostuu kahdeksasta siltaosasta, joista yksi on kolmeaukkoinen ja loput neliaukkoisia. Kukin siltaosa toimii rakenteellisesti itsenäisenä ja ottaa vastaan jarruvoimia.
Piijoen ratasilta on Suomen toiseksi pisin rautatiesilta, vuonna 2005 valmistunut 557-metrinen Lahden oikoradan Kytömaan rautatieristeyssilta on pisin, mutta sillä kulkee vain yksi raide.
Vantaankosken rata otettiin käyttöön vuonna 1975. Rakenteilla olleen Kehäradan takia vanhempaa rataa korjattiin ja muun muassa Piijoen ratasillan vesieriste uusittiin vuonna 2013.
Zhou Yongkang

Elämäkerta

Yongkang syntyi Wuxin kaupungissa Jiangsun maakunnassa Itä-Kiinassa vuonna 1942. Hän liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1962 ja valmistui Pekingin petrooli-instituuttista vuonna 1966 erikoistuen maaöljyn geofysiseen kartoitukseen ja etsintään. Seuraavien 32 vuoden ajan Yongkang työskenteli Kiinan öljyteollisuudessa nousten lopulta China National Petroleum Corporationin johtoon vuonna 1998. Vuosina 1999-2002 hän toimi puoluesihteerinä Sichuanin maakunnassa. Sichuanissa hänet on liitetty paikalliseen liikemies Liu Haniin, joka teloitettiin helmikuussa 2015 "mafiatyylisten" rikosten ja murhien järjestämisestä.
Vuonna 2002 Yongkang nimitettiin politbyroohon ja myöhemmin samana vuonna hänestä tuli julkisen turvallisuuden ministeri. Vuonna 2007 hänet ylennettiin keskuskomitean politbyroon pysyvän komitean jäseneksi. Pysyvä komitea on Kiinan ylin päätöksiä tekevä elin. Virkakaudellaan hän toimi muun muassa Tiibetin ja Xinjiangin levottomuuksien hallinnassa. Yongkangilla oli läheiset yhteydet Bo Xilain kanssa, joka sittemmin pidätettiin. Xilai joutui oikeuteen ja oikeudenkäynnin aikana elokuussa 2013 hän kertoi menettelystään tapauksessa, jossa poliisijohtaja Wang Lijun loikkasi Yhdysvaltojen konsulaattiin. Xilai kertoi saaneensa ohjeistuksen poliittisten ja lakiasioiden komissiolta, jonka johdossa Yongkang tuolloin toimi.
Yongkang pidätettiin ja erotettiin puolueesta joulukuussa 2014 kommunistisen puolueen suorittamien tutkimusten jälkeen puoluekurin rikkomisen takia. Termiä on yleensä käytetty korruptioepäilyistä. Sittemmin syytteet tarkentuivat koskemaan epäilyjä lahjuksista, vallan väärinkäytöstä ja valtionsalaisuuksien vuotamisesta.

Yksityiselämä

Zhou Yongkang on ollut naimisissa kaksi kertaa. Zhou Bin, Yongkangin poika hänen ensimmäisen vaimonsa kautta, on tunnettu öljy- ja kaasuteollisuuden saralla. Zhou Bin pidätettiin vuonna 2013 korruptioepäilyjen takia.
Lonkkamalja

Lonkkamalja (lat. acetabulum) on kuppimainen nivelrakenne, joka sijaitsee lantiorenkaan lonkkaluussa. Lonkkaluun kolmen luun, istuinluun, suoliluun ja häpyluun, runko-osat yhtyvät muodostaen lonkkamaljan kuopan. Reisiluiden päät niveltyvät lonkkamaljoihin, ja reisiluun kaula saa verisuonituksensa lonkkamaljan kautta. Lihansyöjillä lonkkanivelen muodostumista auttavat erilliset lonkkamaljaluut.
Suurienergiaisissa vammoissa reisiluu voi mennä sijoiltaan, jolloin jopa lonkkamaljan murtuminen on mahdollista, joskin harvinaista. Synnynnäisessä lonkkaluksaatiossa lonkkamalja ei aina ole kunnolla muodostunut.
Lonkkaproteesileikkauksissa vaihdetaan tavallisesti myös lonkkamaljan puoleinen osa hyvän yhteensopivuuden aikaansaamiseksi. Joissakin tapauksissa voi tämän jälkeen myös lonkkamaljan puoleinen proteesin osa irrota, mutta se on suhteellisen harvinaista.
Sana acetabulum on latinaa (muinaiskreikaksi ὀξύβαφον, ὀξυβάφιον), jossa se tarkoittaa etikan säilyttämiseen käytettyä kuppia. Myöhemmin acetabulumia käytettiin myös tilavuuden mittayksikkönä, jolloin sen suuruus oli noin 270 ml.
HMS Athenienne

Ranskan laivaston Athénien

Vuonna 1793 Ranskan merivoimilla ei ollut yhtään 64-tykkistä alusta, joten se siirsi laivastolleen kaksi Johanniittain ritarikunnan Maltalla valmisteilla ollutta alusta, jotka liitettiin vara-amiraali Brueyn laivastoon. Toinen aluksista San Giovanni vallattiin Vallettassa aluksen ollessa valmistumassa Senglean telakalta. Sen köli oli laskettu neljä kuukautta aiemmin. Alus laskettiin lokakuussa 1798 vesille ja se liitettiin joulukuussa 1799 Ranskan laivastoon nimellä L'Athénien. Aluksen tehtävänä oli toimia laivaston sairaalalaivana, ja sen piti tutkia Välimerellä olevassa laivastossa riehuvia tauteja.

Kuninkaallisen laivaston HMS Athenienne

Britannia piiritti Maltaa 1798-1800 ja Maltan antauduttua 5. syyskuuta 1800 alus siirrettiin Kuninkaalliselle laivastolle HMS Athenienneksi nimettynä. Aluksen päällikkönä oli joulukuussa 1800 Sir Thomas Livingstone, ja se kuului kontra-amiraali Sir John Borlase Warrenin komentamaan Egyptin rannikolla olleeseen osastoon, jonka tehtävänä oli etsiä Sardinian itäpuolelta ranskalaisamiraali Ganteaumen komentama laivasto-osasto. Etsintä oli tulokseton ranskalaisten paettua.
Alus liittyi Lord Keithin laivasto-osastoon. Sillä todettiin vuoto, minkä vuoksi se joutui palaamaan Maltalle korjattavaksi. Telakalta palattuaan alus purjehti Elballa, kunnes Amiensin rauhan astuttua voimaan se kutsuttiin takaisin kotimaahan. Aluksen miehistö vapautettiin tehtävistään lokakuussa 1802 Portsmouthissa.
HMS Athenienne lähti 16. lokakuuta 1806 Gibraltarilta Maltalle päällikkönään Robert Raynsford. Aluksella oli täysi 470 hengen miehistö. Alus ajoi karille 20. lokakuuta illalla Esquirquesin vedenalaisella riutalla Sisiliansalmessa. Aluksen mastot katkaistiin heilumisen lopettamiseksi, mutta siitä huolimatta alukseen vuosi vettä alempien tykkiporttien kautta ennen sen kaatumista. Alukselta saatiin laskettua vene, johon sijoitettiin yli 100 henkeä. Tanskalainen priki pelasti 141 miestä ja kaksi naista seuraavana päivänä merestä. Laivan mukana menehtyi 347 henkeä mukaan lukien aluksen päällikkö.
Tuomas Rantanen

Elämä ja ura

Rantanen on valmistunut Helsingin yliopistossa valtiotieteen maisteriksi pääaineenaan käytännöllinen filosofia ja sivuaineinaan sosiaalipsykologia, viestintä ja naistutkimus. Hän on työskennellyt ennen nykyistä kustantaja/toimittajan tehtäväänsä muun muassa kulttuuriohjaajana, tuottajana, freelancetoimittajana, aikuiskouluttajana, koulutussuunnittelijana, tutkimusamanuenssina ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallinnonuudistusvastaavana, Luonto-Liiton pääsihteerinä (vuosina 1995–1999) ja Voima Kustannus Oy:n toimitusjohtajana.
Rantanen on Voima-lehteä kustantavan Voima Kustannus Oy:n perustajia ja hallituksen puheenjohtaja. Voima Kustannus julkaisee myös Voima.fi-verkkolehteä. Vuosina 2010–2013 yhtiö julkaisi NHL – Normihomolehteä. Rantanen on myös Voima Kustannuksen sisaryrityksen, kirjoja sekä Le Monde diplomatiquen ja Novaja gazetan aineistoihin perustuvaa suomenkielistä Diploa kustantavan Into Kustannus Oy:n hallituksen jäsen. Muiden töidensä ohella hän kirjoittaa Voimaan kritiikkejä erityisesti elokuvasta, teatterista, kirjallisuudesta ja televisiosta.
Rantanen on ollut perustamassa Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kulttia, Vanhankaupungin kulttuuri-ekologista klubia sekä Pro Makasiinit -liikettä. Hän on osallistunut lisäksi monien muiden kansalaisjärjestöjen ja -liikkeiden toimintaan. 
Roihuvuoren asukasliikkeessä Rantanen on osallistunut yhteisen vaikuttamisen ohella muun muassa hanami-juhlien, kyläjuhlien ja RoihuKino-animaatiofestivaalien järjestämiseen ja on vastannut nykyään kerran vuodessa ilmestyvän Roihuvuoren kylälehden julkaisemisesta.
Kunnallispolitiikassa Rantanen on toiminut Helsingissä vihreiden kaupunginvaltuutettuna vuosina 2000–2012 ja 2014–2017 sekä varavaltuutettuna vuosina 2013-2014 ja alkaen vuodesta 2017. 
Kaupunginvaltuuston ohella hän toiminut muun muassa kulttuurilautakunnan, Helsingin työväenopiston johtokunnan, kaupunkisuunnittelulautakunnan, kiinteistölautakunnan ja kaupunginhallituksen jäsen sekä Senaatintorin ympäristön (niin sanottujen torikortteleiden) kiinteistöjä hallinnoimaan perustetun Helsingin Leijona Oy:n hallituksen varapuheenjohtaja. Kaudella 2009–2012 hän oli kaupungin Asuntotuotantotoimikunnan puheenjohtaja. Viime valtuustokauden jälkipuoliskolla hän puheenjohti sekä HKL:n johtokuntaa että kaupunginhallituksen konsernijaostoa. Vuodesta 2017 hän on ollut myös Helsingin kaupunkiympäristölautakunnan ja vuodesta 2018 Kuntaliiton hallituksen jäsen. Lisäksi hän on varajäsenen HSL:n hallituksessa.  
Tuomas Rantanen asuu Itä-Helsingin Roihuvuoressa. Perheeseen kuuluvat taiteilijajärjestöä toiminnanjohtava puoliso, kaksi poikaa ja koira.
Sinilakkisieppo

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan sinilakkisieppo on noin 18–19 cm. Koiraan pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään violetin siniset. Vatsa on ruskehtavan oranssi. Naaras on väritykseltään selästään oliivinvihreä ja päälaeltaan harmahtava. Vatsa on kellertävän ruskea ja vaaleampi kuin koiraalla. Poikaset ovat väritykseltään ruskeita ja vaaleapilkullisia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Sinilakkisieppoa tavataan Intiasta, Myanmarista, Laosista, Taiwanista, Thaimaasta, Vietnamista ja Kiinasta. Lajin elinympäristöä ovat vuoriston ainavihannat ja sekametsät. Laji liikkuu erityisesti latvuston keskikerroksissa. Linnun elinympäristöt sijaitsevat 750–2 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvisin linnut siirtyvät matalammalla oleviin metsiin.

Ravinto

Sinilakkisiepon ravinto koostuu hyönteisistä, joita se pyydystää ilmasta sekä pienistä hedelmistä ja marjoista.
Hudson Fasching

Seuraura

Fasching kävi vuodet 2009–2011 Apple Valley High Schoolia ja hän oli kaudella 2009–2010 joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 24+18=42. Kesällä 2010 Faschingin varasi sekä WHL-joukkue Kelowna Rockets 163. pelaajana että USHL-joukkue Chicago Steel 289. pelaajana. Hän ei kuitenkaan siirtynyt kumpaankaan seuraan. Fasching vietti vuodet 2011–2013 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-liigaa. Kaudella 2012–2013 hän pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Los Angeles Kings varasi Faschingin neljännellä kierroksella 118. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Vuosina 2013–2016 hän kävi Minnesotan yliopistoa. Freshman-kaudellaan 2013–2014 Fasching jakoi 14 osumallaan joukkueensa sisäisen maalipörssin toisen sijan kolmen muun pelaajan kanssa ja hänet valittiin kauden päätteeksi B1G:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Maaliskuussa 2014 Kings kauppasi Faschingin pelaajaoikeudet ja Nicolas Deslauriersin Buffalo Sabresiin vaihdossa Brayden McNabbiin sekä vuosien 2014 ja 2015 toisen kierroksen varausvuoroihin. Kauden 2014–2015 päätteeksi Fasching voitti B1G:n mestaruuden. Kaudella 2015–2016 hän jakoi joukkuetoverinsa Leon Bristedtin kanssa koko sarjan maalipörssin kolmannen sijan ja oli UM:n toiseksi paras pistemies Justin Kloosin jälkeen tehoilla 20+18=38. Fasching valittiin kauden päätteeksi B1G:n toiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2016 Fasching teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän siirtyi jo samana keväänä seuran NHL-joukkueen vahvuuteen ja pelasi siellä kauden 2015–2016 aikana seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Fasching teki NHL-debyyttinsä 26. maaliskuuta 2016 Winnipeg Jetsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.02 minuuttia. Fasching teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin. Hänet valittiin ottelun kolmostähdeksi.
Deathmatch Classic

Pelaaminen

Pelaaminen muistuttaa erittäin paljon Quakea. Peli säsältää innoituksensa alkuperäiset aseet ja varusteet, lukuun ottamatta kirvestä joka korvattiin Half-Lifen nimikkoaseella sorkkaraudalla. DMC imitoi Quaken ominaisuuksia kuten nopeaa liikkuvuutta käyttäen hyväksi bunny hop - ja racket jump -nimisiä pelitaktiikoita. Näitä käyttäessä pelaaja omaksuu erittäin nopean vauhdin.
Pelin tarkoitus on yksinkertaisesti ampua muita pelaajia ja kerätä sitä kautta pisteitä ennaltamäärättyjen aikarajojen ja pistemäärien sisällä.
Pelissä on useita kenttiä eli pelialustoja, joista toiset ovat vaativampia ja toiset helpompia.

Kehitys

Peli kehitettiin Valven kunnianosoituksena id Softwarelle.
Peli julkaistiin myöhemmin OS X ja Linux -alustoille.
Peltolemmikki

Ulkonäkö ja koko

Peltolemmikki kasvaa 10–40 cm korkeaksi, sen lehdet ovat vaaleanvihreät, soikeat. Vaaleansiniset kukat ovat halkaisijaltaan 3–4 mm, nuppuina vaaleanpunaiset, avoimina heleän vaaleansiniset ja keskeltä keltaiset. Peltolemmikki kukkii kesäkuusta syyskuuhun.

Levinneisyys

Peltolemmikkiä tavataan koko Euroopassa Islantia myöten. Se puuttuu vain pohjoisimmasta Lapista ja Kuolan niemimaalta.

Elinympäristö

Peltolemmikki kasvaa valoisilla paikoilla kuten pelloilla, tienvarsilla ja puutarhoissa.
Vähänkyrön Viesti

Seuran perustaminen

VäVi perustettiin 10. huhtikuuta vuonna 1938 virallisella nimellään Voimistelu- ja urheiluseura Vähänkyrön Viesti. Seura rekisteröitiin 1. lokakuuta ja kolme kuukautta perustamisen jälkeen sen jäsenmäärä oli jo 117. Suurin osa jäsenistä oli miehiä. Aluksi seuran lajeja olivat muiden muassa pesäpallo, hiihto ja nyrkkeily. Viesti liittyi SVUL:n erikoisliittoihin vuoden 1939 tammikuussa.

Sotien jälkeen uuteen nousuun

Toisen maailmansodan vuoksi Viestin toiminta laantui, mutta muutaman vuoden jälkeen seurassa alkoi uusi nousu. 1940-luvun lopussa Viestin miesten pesäpallon edustusjoukkue nousi maakuntasarjaan valmentajanaan Tauno Aho. 1950-luvulla Kyrölän kenttä kunnostettiin ja se siirtyi VäVin omistukseen. Lisäksi VäVi rakensi tanssipaviljongin, jossa vietti myös 20-vuotisjuhlaansa. 1950-luvun loppupuolella VäVi rakensi Saarenpäähän hiihto- ja urheilumajan, joka 1980-luvulla laajennettiin nykyiseen laajuuteensa.

Uuden kentän rakentaminen

Vähänkyrön kunnan rakentama uusi kenttä Kyrölän lähelle paransi Viestin harrastusmahdollisuuksia jalkapallossa ja yleisurheilussa, mikä nousikin yhdeksi Viestin johtavista lajeista. 1990- ja 2000-luvuilla Viestillä on ollut toiminnassa yhdeksän jaostoa;  ampuma-, ampumahiihto-, hiihto-, jalkapallo-, lentopallo-, paini- ja voimailu-, pesäpallo-, suunnistus- ja yleisurheilujaosto. Tosin välillä voimailujaosto toimi erillään, mutta käytännöllisyyden vuoksi se yhdistettiin painin kanssa. Vielä 1980-luvulla toiminut talousvaliokunta lakkautettiin vuosikymmenen vaihteessa ja sen tehtävät siirtyivät Viestin johtokunnalle.

Pesäpallotoiminnan historiaa

1940-luvun lopussa Viestin miesten pesäpallon edustusjoukkue nousi maakuntasarjaan valmentajanaan Tauno Aho. Miehet nousivat Suomen pääsarjaan kaudeksi 1979. Joukkue kuitenkin jäi sarjassa sijalle 12 ja putosi heti takaisin alasarjoihin.
Naisten edustusjoukkue nousi pesäpallon SM-sarjaan kaudeksi 1986. Ensimmäisellä kaudellaan VäVi sijoittui pääsarjassa viidenneksi. Viestin eräs seurahistorian merkittävin saavutus eli naisten SM-pronssi tuli kaudella 1987. Tuon kauden jälkeen sijoitukset pääsarjassa olivat kuudes, kahdeksas ja kolme kertaa peräkkäin 11. Kauden 1992 päätteeksi seuran seitsemän vuotta kestänyt urakka pääsarjassa päättyi.

Talous

Vähänkyrön Viestin taloudellinen tilanne on lähes aina mennyt yhteiskunnan taloudellisen tilanteen mukaan. On mennyt hyvin, jos yhteiskunnallakin on mennyt hyvin, mutta seuralla on ollut myös vaikeuksia. Rahan hankkiminen seuran toimintaan on aina ollut tärkeässä asemassa. Jo ensimmäisenä toimintavuonnaan Viesti järjesti arpajaiset, joiden pääpalkintona oli 8000 markan arvoinen moottoripyörä. Talkootyön merkitys oli seuran alkuvuosina tärkeää ja viime vuosina sen merkitys on jälleen kasvanut.