Etelä-Afrikka apartheidin jälkeen

Kansallisen yhtenäisyyden hallitus

Ennen vaaleja sovitussa väliaikaisessa perustuslaissa oli sovittu, että maahan perustetaan vaalien jälkeen viideksi vuodeksi kansallisen yhtenäisyyden hallitus, johon kuuluisivat kaikki yli 5 % ääniä vaaleissa saaneet puolueet. Hallituksen muodostivat siten ANC, Kansallispuolue ja Inkatha-vapauspuolue.
Väliaikaisen perustuslain säännösten mukaan Perustuslaillisen kokouksen (engl. Constitutional Assembly, CA) tuli tehdä esitys uudesta perustuslaista 9. toukokuuta 1996 mennessä. Perustuslakituomioistuimen tarkastuksen ja Perustuslaillisen kokouksen kanssa käytyjen neuvottelujen päätteeksi uusi perustuslaki saatiin valmiiksi 2. joulukuuta 1996 ja presidentti Mandela vahvisti sen 10. joulukuuta. Perustuslaki astui voimaan 3. helmikuuta 1997. Kansallisen yhtenäisyyden hallituksen kausi jatkui vuoden 1999 vaaleihin asti, mutta 30. kesäkuuta 1996 Kansallispuolue erosi hallituksesta ja liittyi oppositioon.
Mandelan presidenttikaudella hallitus paneutui maan uudistamiseen ja sen talouden avaamiseen. ANC loi uuden talouspoliittisen ohjelman GEAR:in (engl. Growth, Employment and Redistribution), joka perustui markkinalähtöiseen talouspolitiikkaan. Mandelan keskeisin tavoite oli kuitenkin apartheidin aiheuttamien traumojen sovittaminen. Pitkälti Mandelan toiminnan ansiosta maassa ei ilmennyt juurikaan poliittista väkivaltaa vuosina 1994-2004

Thabo Mbekin kausi

ANC:n on onnistunut kasvattamaan suosiotaan: vuoden 1999 vaaleissa sen kannatus oli 66,35 % ja vuoden 2004 vaaleissa 69,69 %. Maan parlamentissa on kuitenkin edustettuna 16 eri puoluetta. Nelson Mandelan jätettyä politiikan ennen vuoden 1999 vaaleja maan presidentiksi nousi Thabo Mbeki, joka uudelleenvalittiin vuonna 2004.
ANC:n tärkeimmät liittolaiset ovat olleet ammattiyhdistysliike COSATU ja Etelä-Afrikan kommunistinen puolue (SACP). Liitolaisten välisiin suhteisiin on viimeisten vuosien aikana muodostunut jännitteitä, kun COSATU ja SACP ovat vaatineet suurempaa vaikutusvaltaa päätettäessä maan makroekonomisesta talouspolitiikasta.
Maan keskeiseksi oppositiopuolueeksi on noussut kesäkuussa 2000 perustettu Demokraattinen allianssi (DA), joka syntyi Demokraattisen puolueen ja Uuden kansallispuolueen liitosta. DA:n puheenjohtaja toimii demokraattisen puolueen entinen puheenjohtaja Tony Leon. DA on pyrkinyt kasvattamaan suosiotaan maan mustan väestön keskuudessa, mutta ei ole toistaiseksi onnistunut. Sen kannattajakunta tulee pääasiassa valkoisesta keskiluokasta.
Valkoiset oikeistopuolueet kuten konservatiivinen puolue ja avoimen rasistinen Afrikaner Weerstandsbeweging (AWB) ovat marginalisoituneet. Afrikaanerinationalistinen, buurien Volkstaatin perustamista ajava Vapausrintama plus ei myöskään ole onnistunut hankkimaan merkittävää kannatusta. Myös panafrikkalainen PAC on menestynyt vaaleissa huonosti.
Vuoden 2004 jälkeen on ollut taas eneneviä mielenosoituksia paikallishallintoa vastaan, ja osa protesteista väkivaltaisia. Levottomuudet johtuvat asuntojen, veden ja muiden peruspelvelujen puutteesta ja kasvavasta elintasoerosta rikkaiden ja köyhien välillä. Suurkaupunkeja ympäröivien mustien slummien olot ovat jopa huonompia kuin mustilla apartheidin aikana. Väkivaltaiset levottomuudet ovat kohdistuneet hallinnon lisäksi muun muassa Zimbabwesta tulleisiin mustiin pakolaisiin.

Jacob Zuma

Mbekin merkittävin kilpailija ANC:ssa oli vasemmistolaisempi ja populistinen Jacob Zuma. Zuma oli varapresidenttinä vuoteen 2005, jolloin Mbeki erotti hänet lahjusten otosta epäiltynä. Joulukuun 2007 ANC:n puoluekokouksessa Mbeki asettui vielä ehdolle puolueen johtoon Zumaa vastaan estääkseen tämän nousun puolueen johtajaksi ja seuraavaksi presidentiksi, vaikka ei itse voikaan perustuslain mukaan jatkaa enää kolmatta kautta presidenttinä. Mbeki hävisi puheenjohtajaäänestyksen 18. joulukuuta 2007 äänin 1 505 vastaan 2 329.
Syyskuussa 2008 puolue vaati Mbekin eroa kolme kuukautta ennen hänen presidenttikautensa päättymistä. Väliaikaiseksi presidentiksi nousi Kgalema Motlanthe. Zuma nousi maan presidentiksi vuoden 2009 vaalien jälkeen. Myös Nelson Mandela antoi hänelle tukensa.
Puoleen sisäiset jännitteet Mbekin ja Zuman kannattajien välillä johtivat syksyllä 2008 uuden puolueen, Kansankongressin (engl. Congress of the People) perustamiseen, kun joukko Mbekin kannattajia erosi ANC:stä. Puolueen johtoon nousi maan entinen puolustusministeri Mosiuoa Lekota, jonka mukaan puolue tulee haastamaan ANC:n ohjelmalla, joka nojaa vahvaan talouskasvuun ja liike-elämän tukemiseen.