google/wiki40b huggingface dataset:
Kello (elokuva)

Juoni

Lauri Valjakka matkustaa vaimoineen junalla kohti Helsinkiä; vaimo puhuu puhumasta päästyään itsestään ja perheestään: "Me molemmat vanhemmat ollaan niin risasia, että ainakin lapsista on tultava tasapainosempia". Lauri tuskaantuu vaimonsa pälätykseen. Juna saapuu Helsinkiin noin kello 12.45. Lauri lähtee asemalta omille teilleen, kohtaa muutaman mielenkiintoisen ihmisen, kunnes tapaa ravintolassa nuorehkon, puoleensavetävän Marita Kunnaksen. Lauri päätyy Maritan kanssa tämän hulppeaan kotiin. Myöhemmin käy ilmi, että asunto kuuluu Maritan tuttavaperheelle, joka on talvet pois Suomesta.
Marita valittaa, että hänen äitinsä haluaa edelleen kontrolloida hänen elämäänsä. Lauri puolestaan tilittää omaa elämäänsä, ja kertoo pettyneensä avioliittoonsa ja lapsiinsa. Ammatiltaan mies on sosiologi ja käyttää perheestä termiä "kulutusyksikkö". Kulttuuri on hänen mielestään "viettienergian tuhoamista". Maritaa alkaa jurppia Laurin tapa siteerata kuuluisia ajattelijoita; hänen mielestään Lauri yrittää vain peittää sen, että tämä tuli Maritan luo ensisijaisesti seksin takia. Lauri ja Marita suorittavat noin 20 sekuntia kestävän aktin sohvalla. Sen jälkeen avautumiset ja tilitykset jatkuvat.
Marita kertoo, kuinka hänellä on taipumus rakastua kerta toisensa jälkeen itselleen sopimattomiin miehiin. Maritan ja Laurin keskustelu yltyy huutamiseksi ja käsirysyksi. Keskellä yötä asunnolle tulla tupsahtavat Maritan pikkusisko ja tämän poikaystävä. Nelikko käy vaivaantunutta keskustelua. Lopulta Marita antaa Laurista pikaisen "psykoanalyysin": hänen mielestään Lauri ei osaa rakastaa eikä luoda. Aamulla Laurin ja Maritan tiet erkanevat ilmeisen lopullisesti.

Arviot

Uuden Suomen Heikki Eteläpää arvioi Kellon heikonlaiseksi, kehuja hän antaa vain muutamalle sivuosanäyttelijälle. Aamulehden Reijo Noukka on myös penseä arvioissaan. Ilta-Sanomien Sakari Toiviaisen arviossa Kello on "suomalaisen perusmiehen pinnistetty yritys irrota totunnaisista kuvioista, 'pitää hauskaa' juomalla viinaa ja iskemällä naisia".
Helsingin Sanomien Arto Pajukallion mielestä Kellon merkitys vahvistuu suhteessa Mänttärin koko tuotantoon ja kaupunkilaisten ihmissuhteita kuvaavaan sarjaan.

Huomioita

Kello kuuluu Mänttärin tuotteliaiden vuosien harvoin esitettyihin elokuviin. Teos pääsi Guinessin Suureen ennätyskirjaan 86: sen kuvaamiseen oli käytetty vain 36 tuntia kahtena perättäisenä vuorokautena. Tiukalla kuvausaikataululla ohjaaja halusi saattaa näyttelijät samankaltaiseen paineeseen kuin näiden roolihahmot. Kaupallisesti Kello menestyi vielä heikommin kuin Mänttärin 1980-luvun alkupuolella ohjaama trilogia: se keräsi elokuvateattereihin vain runsaat tuhat katsojaa. Televisioensi-ilta 19. lokakuuta 1988 sai noin 850 000 katsojaa.
DVD:n kannessa on mainittu kolmantena päähenkilönä Matti Pellonpää. Kohtaus jossa Pellonpään näyttelemä hahmo on mukana, kestää vain noin 55 sekuntia. Maritan äitiä näyttelee Vappu Jurkka, rooli on kreditoimaton. Kellon DVD-julkaisuun on sisällytetty myös lyhytelokuva Sallan sohvalla.
Hintertux

Hintertux on jäätikkö, jonka nimi tulee pienestä kylästä jäätikön juurella. Hintertux sijaitsee Zillertalin laaksossa Tirolissa, Itävallassa. Jäätikön korkein kohta on 3476 metriä merenpinnan yläpuolella.

Talviurheilukeskus

Hintertux tarjoaa ympäri vuoden mahdollisuuden lasketteluun. Korkein hissi vie 3250 metrin korkeuteen. Kesällä hiihtoalue alkaa 2 600 metrin korkeudesta. Hintertux on osa laajaa Zillertalin hiihtoaluetta, missä hoidettuja rinteitä on 245 kilometriä. Myös alempana laaksossa sijaitsevasta Mayrhofenista pääsee mäkeen.
Suomalainen alppihiihtäjä Sara Mustonen kuoli Hintertuxilla vuonna 1979.
Masi Luoma

Martti Kalevi "Masi" Luoma (s. 1956) on suomalainen haitaristi, pianisti, kosketinsoittaja, säveltäjä, sovittaja, äänittäjä ja musiikkituottaja. Luoma tuli tunnetuksi erityisesti Mikko Alatalon aisaparina 1980-luvulla. Muita Luoman yhtyeitä ovat olleet muun muassa Nolo et Rähjä, Anza Mertaranta All Stars ja Werner Bros, sekä hänen omat yhtyeensä Luojanluomat ja tanssiorkesteri Ajomiehet. Nykyisin hän pyörittää omaa Beeduuri-studiotaan ja käy erilaisilla soittokeikoilla.
Luoma on koulutukseltaan valtiotieteen kandidaatti, mutta koulutusta vastaavat työt Tampereen yliopistolla jäivät jo 1980-luvun lopulla. Hänellä on myös kansainvälisen hiihdon opettajan pätevyys.
Aleqa Hammond

Aleqa Hammond (s. 23. huhtikuuta 1965) on Grönlannin ensimmäinen naispääministeri. Hän nousi tehtäväänsä vuoden 2013 vaalien jälkeen kerättyään ennätykselliset 6 818 ääntä sosiaalidemokraattisen Siumut-puolueen johtajana. Hammond valittiin Grönlannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005. Ennen pääministeriyttä hän on toiminut perhe- ja oikeusministerinä sekä talous- ja ulkoministerinä.
Hammond on pääministerikaudellaan yrittänyt vähentää Grönlannin riippuvuutta Tanskasta, jonka alainen itsehallintoalue Grönlanti on. Tärkein keino tässä on maan mittavien mineraalivarantojen, etenkin uraanin, hyödyntäminen. Tähän asti tiukkoja ympäristösäädöksiä on tarkoitus lieventää, jotta maahan saadaan ulkomaisia investointeja kaivostoiminnan muodossa.
Hammond on opiskellut Montrealissa yliopistossa ja puhuu sujuvasti grönlantia, tanskaa, englantia, inuktitutia ja saksaa.
Liz Phair

Elizabeth Clark "Liz" Phair (s. 17. huhtikuuta 1967, New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. 
Connecticutissa syntynyt Phair kasvoi Winnetkassa, Illinois'ssa. Hän on vanhemman veljensä Philipin tavoin adoptoitu lapsi. Hän valmistui New Trier High Schoolista vuonna 1985 ja opiskeli myöhemmin Oberlin Collegessa Ohiossa pääaineenaan taidehistoria. 
Phair aloitti muusikonuransa, kun ammattikitaristi Chris Brokaw vieraili San Franciscossa, kiinnostui hänen lauluistaan ja rohkaisi häntä levyttämään niitä. Indie-yhtiö Matador Records kiinnitti Phairin esiintyjiinsä, ja hänen ensimmäinen albuminsa Exile in Guyville julkaistiin vuonna 1993. Levyn oli tuottanut hänen kanssaan Brad Wood. Albumi menestyi hyvin, ja Rolling Stone -lehti sijoitti sen vuonna 2003 kaikkien aikojen 328. parhaaksi albumiksi 500 parhaan listalla. 
Phair julkaisi toisen albuminsa Whip-Smart vuonna 1994. Varsinkin single "Supernova" nousi huomattavaksi rockhitiksi. Kolmas albumi whitechocolatespaceegg ilmestyi 1998 ja neljäs albumi Liz Phair vuonna 2003. Hänen uusi levy-yhtiönsä on Capitol Records. Viides ja tuorein albumi on 4. lokakuuta 2005 julkaistu Somebody's Miracle. Phair on tehnyt yhteistyötä mm. Jimmy Eat Worldin, Kyle Riabkon ja Minnie Driverin kanssa. Hän on kirjoittanut myös musiikkia elokuviin ja esittänyt itsekin muutamia elokuvarooleja. 
Phair meni vuonna 1995 naimisiin Jim Staskauskasin kanssa. He saivat yhden lapsen, James Nicholas -pojan (s. 21. joulukuuta 1996), mutta erosivat sittemmin.
Zebrasoma

Koko ja ulkonäkö

Zebrasoma-välskärit ovat vartalonmuodoltaan litteitä kiekkoja, ja kasvavat 15-40 cm pitkiksi. Niiden kuono on ulkoneva ja selkäevä nousee purjeena.
Zebrasoma-välskärien pyrstön tyvessä on veitsimäinen uloke, joka voi leikata ihmisellekin naarmuja joihin tarvitaan tikit.

Käyttäytyminen

Zebrasoma-välskärit nahistelevat jatkuvasti toisten saman suvun välskärien kanssa. Niitä ei yleensä suositella pidettäväksi samassa akvaariossa enempää kuin yhtä kutakin lajia. Jos aikoo hankkia useita yksilöitä, ne pitäisi hankkia kaikki samalla kertaa, koska ne pyrkivät aktiivisesti karkottamaan myöhemmin reviirille tulleen yksilön. Toisaalta ne pitäisi hankkia altaan viimeisinä kaloina, jotta muiden lajien yksilöt ehtivät asettua omille reviireilleen ennen välskärijoukon saapumista.

Vesiolot ja ravinto

Zebrasoma-välskärit ovat luonnossa periaatteessa kasvinsyöjiä; syömänsä levän joukossa ne kuitenkin nielaisevat ilmeisesti myös melkoisen määrän pieniä selkärangattomia. Akvaariossa niille tarjotaan kasvipitoista sekaruokaa. Niiden luontaiseen käytökseen kuuluu näykkiä ja nyppiä jatkuvasti jotakin - jos akvaariossa on tarjolla levää, ne eivät niin herkästi kiusaa muita kaloja tai selkärangattomia.
Tony Collard

Seuraura

Collard debytoi IJCU Dragons Utrechtin miesten joukkueessa Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessa vain 15-vuotiaana kaudella 1976–1977, jolloin hän teki 31 runkosarjaottelussa ikäänsä nähden hienot 41 tehopistettä. Vuodet 1978–1980 Collard pelasi Kanadan OMJHL-junioriliigan London Knightsissa. Hän oli jälkimmäisellä kaudellaan 1979–1980 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Kaudeksi 1980–1981 Collard palasi kotimaahansa ja siirtyi Heerenveen Flyersin paitaan. Hän voitti vuosina 1981, 1982 ja 1983 sekä Alankomaiden-mestaruuden että Beker Cupin. Collard voitti jälkimmäisen myös vuonna 1984. Viiden Heerenveenissä vietetyn vuoden jälkeen Collard siirtyi kaudeksi 1985–1986 Itävallan pääsarjajoukkue Klagenfurter AC:hen. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta, mutta väliin mahtui myös viiden ottelun visiitti Sveitsin Nationalliga A:n EV Zugissa kaudella 1987–1988. 
Kaudeksi 1989–1990 Collard palasi taas kotikaupunkiinsa IJCU Dragons Utrechtiin, jossa hän voitti koko Eredivisien pistepörssin tehoilla 39+58=97. Kaksi seuraavaa kautta päättyi Alankoidan-mestaruuden. Kauden 1991–1992 päätteeksi Collard valittiin myös Eredivisien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuosina 1994–1996 hän pelasi Utrechtissa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Tweede Divisiessa. Collard päätti pelaajauransa kauteen 1996–1997, jolloin hän pelasi MBB Builders Utrechtissa HTG-Bokaal ja Beker Cup -turnauksissa.
Collard palasi kaukaloihin vielä viiden ottelun ajaksi Utrechtissa kaudella 2004–2005. Hän toimi samalla kaudella myös joukkueen päävalmentajana.

Maajoukkueura

Collard edusti Alankomaita A-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1981. Hän pelasi myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1985, 1987, 1990 ja 1992. Hän voitti turnauksen pistepörssin vuonna 1985 tehoilla 9+9=18 sekä vuonna 1992 tehoilla 12+10=22. Collard valittiin molempien turnauksien tähdistökentälliseen. Hän jakoi myös vuoden 1992 turnauksen maalipörssin voiton Itävallan Rick Nasheimin kanssa. Collard valittiin myös turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Collard pelasi myös C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1983 ja 1989. Hän voitti vuoden 1983 turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 22+8=30 ja jakoi vuoden 1989 turnauksen pistepörssin voiton Jugoslavian Mustafa Bešićin kanssa. Collard pelasi myös Sarajevon olympiakisojen 1984 karsinnoissa.
Barnes & Noble

Barnes & Noble (NYSE: BKS) on yhdysvaltalainen maailman suurimpiin kuuluva kirjakauppaketju.
Yrityksen tulosta on heikentänyt kilpailu verkko- ja halpakauppojen kanssa sekä e-kirjojen yleistyminen. Sillä on myös oma sähköinen lukulaite, Nook.
Syyskuussa 2010 yritys ilmoitti sulkevansa Lincoln Centerin läheisyydessä New Yorkissa sijainneen lippulaivamyymälänsä tammikuussa 2011.
Asta Hyvärinen

Asta Hyvärinen (s. 27. heinäkuuta) on suomalainen säveltäjä. Hän on opiskellut sävellystä Suomessa ja ulkomailla mm Jukka Tiensuun, Helmut Lachenmannin ja Brian Ferneyhough`n johdolla. 
Asta Hyvärisen teosluettelo sisältää pitkälti yli 100 teosta edustaen kaikkia kategorioita (vokaali-, soolosoitin- ja kamarimusiikkiteoksia, konserttoja ja orkesteriteoksia, näyttämö- ja elektro-akustisia teoksia sekä tietokonemusiikkia) joita on esitetty sekä radioitu Euroopassa, Amerikoissa, Aasiassa ja Kanadassa. 
Astan teoksia on esitetty mm seuraavilla festivaaleilla: Vertixe Sonora, Núcleo Música Nova, Festival Afekt, Forum Neue Musik, Biennale Cologne, ProvinzLärm Festival, Ung Nordisk Musik, Asian Music Week, Pyhäjärven Täydenkuun Tanssit, Turun musiikkijuhlat, Viitasaaren Musiikin Aika, Alicanten nykymusiikkijuhlat, MANCA-festivaali, Darmstad, Pohjoismaiset Musiikkipäivät, Musica nova Helsinki, Tampere Biennale, Bergstadtsommers Festival, Neue Musik im Ostseeraum jne.
Esittäjinä mm: Manufaktur für aktuelle Musik, ensemble reflexion K, Heiko Maschmann, Aleph Ensemble, NewEars Ensemble, Ensemble Court-Circuit, Ergo Ensemble, Bozzini String Quartet, Art Respirant, Sae Iida, Het Amsterdams Kvintet, Ars Nova Ensemble, Terje Thiwång, Uusinta, Zagros, Avanti! Turun Filharmoninen Orkesteri, Rolf-Erik Nyström, Ilmo Ranta, defunensemble, Helsingin Kamariuoro, Eija Kankaanranta, Tapiola Sinfonietta, Kymi Sinfonietta jne.
Sävellystyyliään Asta on luonnehtinut surrealistis-kubistiseksi, ja valtaosa hänen 2000-luvulla syntyneistä teoksista ovat eräänlaisia poikkileikkauksia, kuvia hajoavasta maailmasta.
Asta on menestynyt kansainvälisissä sävellyskilpailuissa vuosina 1994, 1997, 2000, 2002, 2003 ja 2016 (Masterpiecemanagement2016; 1. palkinto), ja hän on toiminut myös musiikkijuhlien taiteellisena johtajana, konserttien järjestäjänä, luennoitsijana ja lyömäsoittajana.
Sovhoosi

Sovhoosi (ven. совхо́з, сове́тское хозя́йство, sovhoz, sovetskoje hozjaistvo,  совхо́з [sʌvˈxos]) eli neuvostotila oli Neuvostoliitossa valtion omistama maatila, erotukseksi kolhoosista, joka periaatteessa toimi osuustoimintaperiaatteella. Sovhoosien työntekijät saivat myös vakituista palkkaa, erotuksena kolhooseihin, joiden jäsenet jakoivat saamansa rahat. Kuten kolhooseissakin, olivat sovhoosien ihmiset sidottuja siihen sovhoosiin, johon he olivat syntyneet. 
Vuonna 1990 Neuvostoliitossa oli 25 500 maatilaa, joista sovhooseja 45 %. Tuolloin sovhoosien keskimääräinen pinta-ala oli 153 neliökilometriä, mikä oli kaksi kertaa niin paljon kuin keskimääräisellä kolhoosilla.
Sovhooseja johti valtion nimittämä johtaja ja sovhoosien investoinnit rahoitettiin valtion budjetista. Vaikka sovhooseille maksettiin maataloustuotteista huonommin, niin olivat ne silti paremmassa taloudellisessa tilanteessa kuin kolhoosit. Tämä oli yksi suurimmista syistä muuttaa huonosti toimivat kolhoosit sovhooseiksi toisen maailmansodan aikana. 
Yleisesti sovhooseja väitettiin kolhooseja tuottavammiksi. Tärkeiksi sovhoosit nousivat vehnän, kasvisten ja munien tuotannossa, eikä niinkään lihantuotannossa.
Kun aiemmin automaattinen valtiontuki lakkautettiin Neuvostoliiton mukana, sovhoosit menivät nopeasti konkurssiin.  
Israelissa toimivia valtiontiloja kutsutaan nimellä moshav.
Pektiini

Pektiinit ovat suurimolekyylisiä hiilihydraatteja. Niitä on kaikissa kasvikunnan tuotteissa. Pektiiniä tehdään omena- ja sitrushedelmien puristusjätteestä.
Pektiiniä on paljon raaoissa kuorimarjoissa sekä omenoissa ja sitrushedelmissä. Marjojen kypsyessä niiden pektiinipitoisuus laskee. Mansikat, vadelmat, kirsikat ja mustikat eivät ole kovin pektiinipitoisia.
Pektiiniä käytetään hillojen, hyytelöiden, marmeladien ja muiden tuotteiden rakenteen muodostamiseen. Pektiiniä pidetään yleisesti haitattomana, ja sitä käytetään elintarvikelisäaineena, jonka E-koodi on E 440. Pektiinin CAS-numero on 9000-69-5. Turun yliopistossa tehdyn vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen mukaan pektiini lisää koe-eläimillä diabetesriskiä. Vaikutuksesta ihmisiin ei ole varmuutta.
Maisteri

Historia

Yhteiskuntatieteellisten ja humanististen tieteiden tutkinnonuudistustoimikunnan (YHTT) asettamien suuntalinjojen mukaan 1970-luvulla yhtenäistettiin kaikkien nykyisten maisterintutkintojen nimike kandidaatiksi ja alemmat korkeakoulututkinnot pääsääntöisesti poistettiin. Hieman alasta riippuen vuosien 1972–1994 välisenä aikana maisteri oli ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille kandidaateille anomuksesta myönnetty arvonimi. Selkeimmin tämä näkyy humanistisella ja luonnontieteellisellä alalla, jossa alempana tutkintona on humanististen tieteiden tai luonnontieteiden kandidaatti (HuK, LuK) ja ylemmän tutkinnon nimike on vaihdellut filosofian kandidaatista maisteriin. Filosofian ja oikeustieteen kandidaatintutkinnot ovat siis aina olleet ylempiä korkeakoulututkintoja.

Riemumaisteri

Riemumaisteriksi voidaan kutsua maisteria, jonka valmistumisesta ja promootiosta on kulunut aikaa 50 vuotta ja osallistuu promootioon uudelleen. Vasta promootion jälkeen henkilö on riemumaisteri. Osallistumisvaiheessa hän on riemumaisteripromovendi.
Muukalaisia junassa

Juoni

Muukalaisia junassa kertoo kahdesta miehestä, jotka kohtaavat sattumalta junavaunussa: Guy Haines (Farley Granger) on menestynyt tenniksen­pelaaja, ja Bruno Anthony (Robert Walker) on psykopaatti. Anthony ehdottaa, että koska kumpikin haluaa päästä eroon epämieluisasta lähiomaisesta — Haines huikentelevaisesta vaimostaan Miriamista, Anthony isästään —, he ”vaihtaisivat murhia” ja niin kumpikaan ei jäisi kiinni rikoksesta. Ensimmäinen murha tapahtuu, ja sen jälkeen psykopaatti koettaa pakottaa tenniksen­pelaajan täyttämään oman osansa sopimuksesta.

Vastaanotto

Neljän epäonnistuneen Hitchcock-elokuvan jälkeen Muukalaisia junassa oli jälleen niin yleisö- kuin arvostelumenestys. Elokuvaa tosin kritisoitiin heikosta vuoropuhelusta ja henkilöhahmojen vajaavaisuudesta, mutta elokuvallinen kerronta on mestarillista, ja jännittävä juoni tempaisee katsojan mukaansa.
Opole

Historia

Kaupunki syntyi 900-luvulla Oder-joen varteen. Opole sai kaupunginoikeudet vuonna 1217, jolloin saksalaiset alkoivat asuttaa paikkaa. Vuosisatojen varrella se on siirtynyt useita kertoja puolalaisten hallinnasta saksalaisille ja takaisin. Saksaan se kuului 1742-1945. Kaupunki liitettiin Puolaan toisen maailmansodan jälkeisissä rajanvedoissa Potsdamin konferenssissa. Samalla sen saksalainen väestö siirrettiin nyky-Saksaan, ja tilalle muutti puolalaisia Puolan muista osista.
Opole on Kuopion ystävyyskaupunki.
Auferstanden aus Ruinen

Auferstanden aus Ruinen oli Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) kansallishymni. Sen säveltäjä on Hanns Eisler ja sanoittaja Johannes R. Becher, DDR:n myöhempi kulttuuriministeri.
Rytmillisesti hymni jäljittelee Beethovenin 9. sinfonian finaalia (12 neljäsosanuottia ja synkooppi). Kahdeksannentoista tahdin kohdalta alkaa Marseljeesi-vaikutteinen väliosa, jonka jälkeen palataan alkuosan rytmitykseen.  
Hymni Auferstanden aus Ruinen kirjoitettiin ja korotettiin kansallishymniksi vuonna 1949, jolloin Saksan demokraattisen tasavallan tavoitteena oli vielä yhtenäisen sosialistisen Saksan luominen. Tämän johdosta teksti sisältää viittauksia ”yhteen isänmaahan”, joka tekstissä on yksinkertaisesti ”Saksa”. Tekstin sanoitus tuo lisäksi ilmi DDR:ssä alkuvuosina vallinneen iloisen ja reippaan eteenpäin menemisen hengen: vanhan Saksan raunioille haluttiin luoda uusi, demokraattinen Saksa. Laulun nimi tarkoittaa suomeksi ”Raunioista noussut”.
DDR:n näkemys kansallisuuskysymykseen muuttui ratkaisevasti 1960-luvun loppupuolella. Tällöin DDR alkoi korostaa olevansa Saksan liittotasavallasta erillinen, sosialistinen saksalainen kansakunta, jolla on oma kansallisuustunne. Alkuvuosina hellitty ajatus yhtenäisestä sosialistisesta Saksasta hylättiin virallisesti. Tämän johdosta DDR:n perustuslaista poistettiin viittaukset ”Saksaan”. Samalla myös kansallishymnin viittaukset yhtenäiseen saksalaiseen isänmaahan muuttuivat ongelmallisiksi. 1970-luvun alkupuolelta lähtien kansallishymniä ei DDR:ssä enää laulettu, vaan hymninä soitettiin Eislerin melodia ilman sanoja. 1980-luvun loppupuolella Becherin hymniä alettiin taas laulaa DDR:n johtoa vastustavissa kansalaisliikkeiden mielenosoituksissa, jotka muiden asioiden ohella vaativat myös Saksojen yhdistymistä. 
Saksojen yhdistymisen myötä vuonna 1990 Auferstanden aus Ruinen menetti asemansa kansallishymninä. Yhdistyneen Saksan kansallislaulu on Deutschlandlied, josta lauletaan sen kolmas säkeistö, Einigkeit und Recht und Freiheit.
Vesterbro/Kongens Enghave

Vesterbro/Kongens Enghave on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Kööpenhaminan eteläosassa. Vuonna 2016 alueella asui noin 63 tuhatta asukasta. Vesterbro/Kongens Enghave rajautuu etelässä Amagerin saareen, idässä Indre Byhyn, pohjoisessa Frederiksbergin kuntaan ja lännessä Valbyhyn.
Turner ja täystuho

Juoni

Scott Turner on poliisietsivä, jonka elämässä kaikki on säännöllistä ja järjestyksessä. Pian hänen elämänsä kääntyy päälaelleen, kun hän erään murhatutkimuksen yhteydessä joutuu adoptoimaan uhrin valtavan koiran, Hoochin, mikä muuttaa hänen arkirutiininsa täysin. Koira sattuu myös olemaan murhan silminnäkijä.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa kertakäyttötavaraksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Morits Saksilainen

Morits Saksilainen tai Moritz Saksilainen (oikeastaan alun perin Hermann Moritz, Saksin kreivi) (ransk. Maurice de Saxe, saks. Moritz von Sachsen) ( 28. lokakuuta 1696 Goslar – 30. marraskuuta 1750 Chambordin linna, Loir-et-Cher) oli saksalainen sotilas, Ranskan marsalkka ja vuodesta 1747 marsalkka-kenraali.
Saksilainen oli Puolan kuningas August II Väkevän avioton lapsi ja sai kreivin arvon vuonna 1711 isänsä tunnustettua hänet pojakseen.
Saksilaisen sotilasura alkoi varhain: hän palveli Itävallan armeijassa 1708–1710, Pietari Suuren armeijassa 1711, Puolan armeijassa 1712 ja vuonna 1713 hän nousi rykmentin komentajaksi.
Saksilainen astui Ranskan armeijan palvelukseen vuonna 1720, ja taisteli Puolan ja Itävallan perimyssodissa. Ranskan marsalkan arvon hän sai 1743 Itävallan perimyssodan ansioista. Ylennyksen jälkeen hän voitti liittoutuneet vielä Fontenoyn (1745) ja Rocouxin (1746) taisteluissa. 1747 hänestä tuli kolmas marsalkka-kenraali Ranskan historiassa.
Saksilainen myös kirjoitti sodasta.
Pi Sarpaneva

Ann-Mari ”Pi” Sarpaneva (o.s. Holmberg; s. 14. joulukuuta 1933 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti. Sarpaneva opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän on suunnitellut vaatteita (Finn-Flare) sekä kesäasuntoja. Hän toimi freelance-suunnittelijana 1954–1970 ja perusti Maj Kuhlefeltin kanssa P & M Design Ab:n, jossa hän on työskennellyt vuodesta 1970. Hänet tunnetaan työvaatteista, joita on kuvattu tarkoituksenmukaisiksi ja kauniiksi.
Pi Sarpaneva oli naimisissa Timo Sarpanevan kanssa vuosina 1954–1970. Heille syntyi kaksi lasta.
Fresenius

Historia

Yrityksen historia ulottuu vuoteen 1462, jolloin Frankfurtiin perustettiin Hirschin apteekki, joka siirtyi Freseniuksen suvun omistukseen 1800-luvulla. Eduard Fresenius perusti vuonna 1912 lääketehtaan. Vuonna 1933 tuotanto erotettiin apteekkitoiminnasta ja se siirrettiin Bad Homburgiin. Vuonna 1966 yritys alkoi valmistaa dialyysilaitteita. Vuonna 1982 yrityksestä tehtiin osakeyhtiö. Seuraavana vuonna yritys julkisti polysulfonikuiduista valmistetut membraanit, jotka ovat edelleen tärkeitä valmistusmateriaaleja dialyysilaitteissa. Vuonna 1986 yritys listautuu Frankfurtin pörssiin. Vuonna 1996 perustettiin Fresenius Medical Care -tytäryhtiö. Kolme vuotta myöhemmin perustettiin uusi tytäryhtiö Fresenius Kabi. Vuonna 2005 yritys osti Saksan kolmanneksi suurimman yksityisen sairaalayrityksen Helioksen. Kahta vuotta myöhemmin Fresenius osti yhdysvaltalaisen Renal Care Groupin. Vuonna 2007 yrityksestä tuli eurooppayhtiö, jolloin se sai oikeuden toimia koko Euroopan unionin alueella. Vuonna 2014 Fresenius osti Rhön-Klinikum AG:lta 41 sairaalaa, jolloin siitä tuli Saksan suurin yksityinen sairaalapalveluja tarjoava yritys. Vuonna 2015 siitä tuli osa Euro Stoxx 50-indeksiä.
Kaarlenkronikka

Kaarlenkronikka (ruots. Karlskrönikan) on vuoden 1452 jälkeen kirjoitettu Ruotsin historiaa käsittelevä nimikronikka. Se kertoo tapauksia vuosilta 1389-1452. Suomea koskevista asioista siinä mainitaan Eerik Puken osallistuminen Engelbrektin kapinaan ja Kaarle Knuutinpojan hovielämä Viipurissa. Sen sanotaan olevan Kaarle Knuutinpojan kannattajien laatima propagandatarina. On epäselvää, olisiko alkuosa muodostanut alkujaan Engelbrektinkronikan. Siitä on julkaistu faksimilepainos 1938.
Se on säilynyt alkuperäisenä, ja se on julkaistu G. E. Klemmingin teoksessa Skrifter utgivna av svenska fornskriftsällskapet - SSFS - 17:2, Stockholm, 1866.
Kantolammi (Kuru, Riuttanen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,3 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Torttiojan valuma-alueeseen (35.356) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 178,5 metriä mpy.