Viisauden sana

Viisauden sanan sisältö

Viisauden sanassa kirkon jäseniä kehoitetaan välttämään viinin ja muiden väkevien juomien, tupakan ja "kuumien juomien" käyttämistä (Oppi ja liitot 89:5-9). Toisaalta nämä kiellot eivät ole ehdottomia. Viiniä saa ilmoituksen mukaan käyttää sakramentin eli ehtoollisen vietossa, samoin väkeviä juomia saa käyttää ruumiin pesemiseen (Oppi ja liitot 89:5-7). Ehtoollisviinin tulee kuitenkin olla pyhien itsensä valmistamaa ja "uutta", siis käymätöntä viiniä. Tupakka taas on ilmoituksen mukaan yrtti vammojen ja karjan tautien hoitamiseen (Oppi ja liitot 89:8). Varhaiset myöhempien aikojen pyhät käyttivät viiniä ehtoollisenvietossaan. Nykyään yhteisöistä suurin eli MAP-kirkko käyttää sakramentin vietossaan viinin sijasta vettä. Muut mormonistiset yhteisöt käyttävät yleensä alkoholitonta viiniä.
Aikojen saatossa on ollut erimielisyyksia siitä, mitä aineita viisauden sanan kiellot tarkalleen ottaen tarkoittavat. Koska ilmoituksessa mainitaan vain viini ja väkevät juomat, katsoivat monet varhaisemmat pyhät oluen nauttimisen olevan sallittua. Vielä vuoden 1901 yleiskonferenssissa osa kirkon apostoleista edusti tätä tulkintaa. Nykyään katsotaan kuitenkin, että ilmoituksen muotoilu viittaa kaikkiin alkoholijuomiin. Toinen keskustelua herättänyt muotoilu on ilmoituksen kieltämät "kuumat juomat" (Oppi ja liitot 89:9). Monet varhaisista pyhistä kieltäytyivät sanatarkan tulkinnan mukaan nauttimasta mitään kuumennettuja juomia, jopa kuumaa vettä. MAP-kirkon nykyisen tulkinnan mukaan muotoilu viittaa kuitenkin riippuvuutta aiheuttavaa kofeiinia sisältäviin kahviin ja teehen. Aiemmin myös kolajuomia pidettiin yleisesti kielletyinä niiden sisältämän kofeiinin vuoksi, mutta nykyään suurin osa kirkon jäsenistä pitää niitä hyväksyttävinä. Viisauden sanan katsotaan kieltävän tupakan lisäksi myös huumausaineiden käytön, vaikkei niitä mainitakaan viisauden sanan tekstissä. 
Viisauden sana kehottaa kirkon jäseniä muutenkin terveelliseen elämään. Kasvinravinnon käyttöä suositellaan, liharuokia kehotetaan käyttämään säästeliäästi ja mieluiten vain talven ja kylmien aikaan sekä nälänhädässä. Ilmoituksen mukaan "vehnä on ihmistä ja maissi härkää ja kaura hevosta ja ruis lintuja ja sikoja ja kaikkia maan eläimiä varten ja ohra on kaikkia hyödyllisiä eläimiä varten ja mietojen juomien valmistamiseen, samoin kuin muut viljalajit." (Oppi ja liitot 89:17) Vaikka osa kirkon johtajista, erityisesti presidentti Lorenzo Snow, kehotti kirkon jäseniä kasvisravinnon käyttöön, ei liharuoista pidättäytymistä ole koskaan pidetty sitovana. Vegetaristien osuus ei MAP-kirkon jäsenistössä ole tiettävästi yleistä väestöä suurempi.
Viisauden sana on johtanut MAP-kirkon jäsenistön yleisesti terveellisten elämäntapojen vaalijaksi. Kirkon jäsenet pyrkivät syömään terveellisesti, harjoittamaan liikuntaa ja pitämään huolta kunnostaan. Ruumiillista terveyttä arvostetaan, ja epäterveellisten elämäntapojen katsotaan olevan merkki myös hengellisestä kriisistä.

Viisauden sanan sitovuus

Saadun ilmoituksen mukaan viisauden sana on annettu kirkolle "tervehdyksenä, ei käskynä eikä pakkona, vaan ilmoituksena ja viisauden sanana" (Oppi ja liitot 89:2). Kirkon korkea neuvosto hyväksyi kuitenkin helmikuussa 1834 julkilausuman, jonka mukaan viisauden sanan noudattaminen olisi sitova kirkon korkeille viranhaltijoille. Tästä huolimatta viisauden sanaa pidettiin kirkon alkuaikoina lähinnä suosituksena, ja kirkon varhaisten johtajien, myös Joseph Smithin itsensä, tiedetään satunnaisesti nauttineen alkoholia ja polttaneen tupakkaa. 
Kirkon toisen presidentin Brigham Youngin esityksestä kirkon yleiskonferenssi teki 9. syyskuuta 1851 Salt Lake Cityssä päätöksen, jonka mukaan viisauden sanan rajoitukset olisivat kirkon jäsenistölle sitovia. Tämä tiukennus liittyi epäilemättä Youngin aloitteesta virinneeseen nk. mormonireformaatioon, joka korosti Jumalan antamien käskyjen noudattamista ja yleisesti paluuta "alkuaikojen" mormonismin ihanteisiin. Päätöksestä huolimatta ei viisauden sanan noudattamatta jättämistä pidetty esimerkiksi esteenä pääsylle kirkon temppeliin. Vasta vuonna 1902 kirkon tuolloinen presidentti Joseph F. Smith antoi vaarnanjohtajille kirjeitse määräyksen, jonka mukaan viisauden sanan noudattamatta jättäminen tulisi katsoa esteeksi temppeliin pääsylle. Hänenkään kieltonsa ei ollut täysin ehdoton. Presidentti Smithin mukaan vaarnanjohtajien tuli noudattaa sielunhoidollista harkintaa ja sallia vanhoille miehille heidän satunnaiset oluensa ja vanhoille rouville heidän teensä. Vasta 1921 tuolloinen presidentti Heber J. Grant ilmoitti, että viisauden sanan noudattaminen on ehdoton edellytys temppeliin pääsemiselle.
Viisauden sanan noudattamatta jättäminen ei johda kirkosta erottamiseen. Sen noudattaminen on kuitenkin edelleenkin edellytys temppeliin pääsemiselle. Viisauden sanan noudattaminen on myös edellytys pappeuden saamiselle. Kasteelle aikovalle kerrotaan, että häneltä edellytetään kirkon jäsenenä viisauden sanan noudattamista. Kaste voidaan kuitenkin suorittaa, vaikka kastettava ei vielä täysin pystyisikään noudattamaan viisauden sanan määräyksiä. Häntä kuitenkin kehotetaan kamppailemaan, jotta hän pystyisi noudattamaan niitä.
Viisauden sanan loppuun on liitetty lupaus (Oppi ja liitot 89:18-21): "Ja kaikki pyhät, jotka muistavat pitää nämä sanat ja tehdä niiden mukaan, vaeltaen kuuliaisina käskyille, tulevat saamaan terveyttä napaansa ja ydintä luihinsa; ja he tulevat löytämään viisautta ja suuria tiedon aarteita, vieläpä salattuja aarteita. Ja he juoksevat eivätkä väsy; ja he vaeltavat eivätkä näänny. Ja minä, Herra, annan heille lupauksen, että tuhon enkeli on kulkeva heidän ohitseen, niin kuin Israelin lasten ohitse, eikä ole surmaava heitä. Amen."