google/wiki40b huggingface dataset:
Australian Grand Prix 1996

Australian Grand Prix 1996 oli Formula 1 -kauden 1996 ensimmäinen osakilpailu. Se ajettiin Australian Melbournessa uudella, järveä kiertävällä puistoradalla. Australian GP oli ajettu aiemmin vuosina 1985-95 Adelaiden kapealla katuradalla.

Kilpailun kulku

Aika-ajossa paalupaikan valtasi Williamsin kanadalaistulokas Jacques Villeneuve. Hänen tallitoverinsa Damon Hill otti toisen lähtöruudun. Eddie Irvine oli kolmas. Lähes kohtalokkaasta Adelaiden viime syksyisestä onnettomuudesta toipunut Mika Häkkinen starttasi viidennestä ruudusta. Mika Salo oli aika-ajon kymmenes. Kilpailu ajettiin aurinkoisessa säässä. Lähtövalot sammuivat. Villeneuve piti johtoasemansa myös startin jälkeen. Hill ei onnistunut yhtä hyvin. Hän joutui päästämään Ferrarit Michael Schumacherin ja Irvinen ohi ensimmäisessä mutkassa. Martin Brundlen kolmannen mutkan näyttävän ilmalennon jälkeen kisa kuitenkin keskeytettiin, ja autot ryhmittyivät lähtöruudukkoon uutta starttia varten. Uusi lähtö onnistui, ja kärjen järjestys säilyi muuttumattomana. Brundle kolaroi Pedro Dinizin kanssa jo kilpailun toisella kierroksella, ja joutui keskeyttämään. Häkkinen oli menettänyt yhden sijan, ja Schumacher oli päässyt Irvinen ohi. Rataa kierrettiin järjestyksessä Villeneuve, Hill, Schumacher, Irvine, Jean Alesi ja Häkkinen. Alesi yritti ohittaa edellä ajanutta Irvinea sillä seurauksella, että hän pyörähti ja rikkoi autoaan. Hän ajoi varikolle, ja jätti leikin kesken. Kierroksella 30 Villeneuve kurvasi ainoalle varikkopysähdykselleen. Hillin vuoro oli kaksi kierrosta myöhemmin. Hän ehti pysähdykseltään takaisin radalle juuri Villeneuven eteen. Tämä kuitenkin ohitti Hillin jo samalla kierroksella. Schumacherin kilpailu päättyi jarrujen pettämiseen ja ulosajoon kierroksella 33. Villeneuve oli ajamassa heti debyyttikisassaan uransa ensimmäiseen voittoon, mutta öljynpaineet olivat kohonneet joten hän sai käskyn hidastaa. Hill ajoi voittoon ja Villeneuve varmisti Williamsin kaksoisvoiton toisella sijallaan. Kolmas mies palkintokorokkeella oli Irvine. Myös molemmat suomalaiset keräsivät pisteitä. Häkkinen oli viides ja Salo kuudes.
Satori

Satori (悟り) (kiina: 悟; pinyin: wù) on Japanin zenbuddhalaisuuden valaistumista tarkoittava käsite. Satori on tila, jota zenbuddhalaisuudessa tavoitellaan. Satorin saavuttaa, kun kykenee irtautumaan arkisista murheista, "hylkäämään valikoivan mielensä".
Darius Milhaud

Darius Milhaud (4. syyskuuta 1892 Marseille, Ranska – 22. kesäkuuta 1974 Geneve, Sveitsi) oli ranskalainen säveltäjä, joka kuului Les Six -säveltäjäryhmään. Milhaud’n laajasta ja kokeilevan monipuolisesta tuotannosta erottuu eteläamerikkalaisen ja Välimeren alueen musiikin vaikutus sekä polytonaalisuus.

Elämä ja sävellystyö

Milhaud syntyi varakkaaseen juutalaiseen perheeseen ja vietti lapsuutensa Aix-en-Provencessa. Myöhemmin hän piti juutalais-provencelaista taustaansa hyvin merkittävänä sävellystensä kannalta. Musiikkiopinnot alkoivat viulunsoitolla ja jatkuivat Pariisin konservatoriossa muun muassa Paul Dukas’n, Charles-Marie Widorin ja Vincent d’Indyn johdolla. Milhaud ystävystyi runoilija Paul Claudelin kanssa, jonka mukana hän pääsi matkalle Brasiliaan, Rio de Janeiroon. Siellä hän tutustui brasilialaiseen kansanmusiikkiin, jonka rytmejä voi erottaa paitsi teoksesta Saudades do Brasil myös säveltäjän myöhemmästä tuotannosta.
Palattuaan Pariisiin vuonna 1918 Milhaud tustustui Jean Cocteauhon sekä muihin tulevan kuuden ryhmän eli Les Sixin jäseniin. Säveltäjä Erik Satien kanssa Milhaud’lla oli ystävyyssuhde jo vuosia ennen kuin Les Six perustettiin. Hän oli myös ryhmästä ainoa, jolla ei ollut erimielisyyksiä Satien kanssa. Milhaud kiinnostui jazzista matkallaan Yhdysvaltoihin vuonna 1922. Hän nai serkkunsa Madeleinen vuonna 1925, ja toisen maailmansodan puhjettua aviopari muutti Yhdysvaltoihin, jossa Milhaud toimi opettajana. Myöhemmin hän hoiti opetustoimia vuorotellen kahdella mantereella: Mills Collegessa Kaliforniassa ja Pariisin konservatoriossa. Heikko terveys pakotti hänet kuitenkin käyttämään pyörätuolia ja luopumaan lopulta tehtävistään.
Milhaud kuoli Genevessä, Sveitsissä. Hänen poikkeuksellisen laajan sävellystuotantonsa (yli 400 teosta) tunnusmerkkejä ovat jazzin vaikutus ja polytonaalisuus eli useamman sävellajin päällekkäinen käyttö, jonka eräänä kehittäjänä säveltäjää pidetään. Milhaud sävelsi niin oopperoita, baletteja, sinfonista musiikkia, kamari- ja vokaalimusiikkia kuin elokuvamusiikkiakin. Hän itse katsoi saaneensa vaikutteita Välimeren maiden, ennen kaikkea Italian musiikista. Hänen juutalainen taustansa näkyy esimerkiksi useissa raamatullisissa vokaaliteoksissa. Milhaud on julkaissut omaelämäkerrallisen teoksen Notes sans musique (1949). 
Säveltäjän leski, näyttelijä Madeleine Milhaud eli miehensä kuoleman jälkeen vielä pitkälti yli kolme vuosikymmentä. Hän kuoli tammikuussa 2008 105-vuotiaana.
Myllymäki (Kankaanpää)

Myllymäki on Kankaanpään kaupunginosa, joka sijaitsee Kankaanpään kaupungin keskustan eteläpuolella. Myllymäessä on paljon kerrostaloja ja rivitaloja, omakotialue levittäytyy laajalle "veljesten kaduille" ja näiden vastapäätä luonnonkauniille alueille. Kaupunginosassa sijaitsee myös Myllymäen liikekeskus, jossa toimii palkittu grillikioski, K-market Matkahuollon toimipisteineen ja kodinkonekorjaamo. Baari löytyy liikekeskuksen vieressä olevasta rakennuksesta.
Kaupungin palvelujen ja liikkeiden levittäytyminen Myllymäen toiseen päähän (Alko, Lidl, S-market, Halpa-Halli, autohuollot ja katsastusasema, kodinkone- ja elektroniikkamyymälä) kohottaa alueen asumismukavuutta ja toimivuutta ennestään.
Karl Christian Friedrich Krause

Karl Christian Friedrich Krause (4. toukokuuta 1781 Eisenberg — 27. syyskuuta 1832 München) oli saksalainen filosofi.
Karl Krause voidaan lukea ns. identiteettifilosofien joukkoon. Hän pyrki sovittamaan uskolla saavutettavat Jumalaa koskevat ajatukset sopusointuun aisteilla havaittavien maailmaa koskevian ajatusten kanssa. Jumala ei ollut hänelle persoona vaan "olemus" tai "luonto" (saks. Wesen), joka sisältää koko kaikkeuden. Tätä hän kutsui panenteismiksi, joka juontaa kreikan sanoista  πᾶν (pân) "kaikki", ἐν (en) "jossakin, -ssa" ja θεός (theós) "jumala”). Sanan mukaisesti panenteismi tarkoittaa siis teististä käsitystä, jonka mukaan maailma ja Jumala eivät ole ontologisesti erillään, vaan kaikki oleva on Jumalassa. Krausen näkemykset maailmasta ja ihmiskunnasta olivat universaaleja ja idealistisia. Kaikkeus ja ihmiskunta sen korkeimpana osana muodostivat organismin (Gliedbau), ja näin kaikkeus oli jumalallinen organismi (Wesengliedbau).
Krausen vaikutus on ollut suhteellisen pieni, koska hän jäi paljolti Georg Wilhelm Friedrich Hegelin varjoon. Hänen filosofiansa on myös hengeltään melko mystillistä eikä hänen ajatteluaan ole helppo tulkita. Tämä johtuu osittain hänen käyttämistään keinotekoisista sanoista, jotka ovat vaikeita jopa saksankielisille. Krausen näkemyksillä oli kuitenkin vaikutusta mm. Arthur Schopenhaueriin.
Paatsalo (Jämsä)

Maantietoa

Saari on 2,0 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,14 neliökilometriä .
Se sijaitsee Vanhanselän eteläosassa Jämsänniemen lähellä ja se on Paatsalon saariryhmän pääsaari. Saaren ja mantereen välissä on Marjalansalmi, joka on 500–1400 metriä leveä. Paatsalon eteläpuolella sijaitsee saariryhmän muut saaret ja luodot. Niistä lähinnä on kymmenen pientä saarta, joista suurimmat ovat Puukko, Leppänen, Mäntynen ja Routut. Paatsalo on eteläosaa lukuun ottamatta pyöreähkö saari. Sen eteläosa on matala ja siinä on niemet Lätkännenä, jonka vieressä on lahti Hietanen, ja toinen niemi, joka suojaa lahtea Järvensalmi. Pikkusaarien väliin jää Pehmeälahti. Kun Paatsalon eteläosa on alavaa maata, on sen pohjoisosa korkea kallioinen mäki. Se kohoaa 79 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saarella ei ole enää pysyvää asutusta. Sen rannoille on rakennettu muutama vapaa-ajan asunto. Järvensalmesta Hietasen lahdelle kulkee kärrypolku.

Luontoarvoja

Paatsalon etelä- ja itäosat sisältyvät luonnonsuojelualueeseen, jotka on koottu Natura 2000-hankkeen Vanhanselkä–Ruppavuori alueeseen (306 hehtaaria, FI0900079), ja johon sisältyy muita alueita Jyväskylässä, Luhangalla ja Jämsässä. Alueet ovat esimerkiksi Lätkännenä Paatsalossa, Sorvanlahti ja Kuruvuori Luhangalla, Ruppavuori ja Haukkavuori Korpilahden Hyrkkölässä. Paatsalossa suojellaan vanhoja metsiä ja saaren rantoja. Metsäalueella on myös laajoja kalliopaljastumia. Valtio omistaa pääosan saaresta.

Historiaa

Vanhassa Suuruhtinaskunnan yleiskartassa vuodelta 1863 on saaren nimi ”Patasalo” . Vuoden 1940 taloudellisessa kartassa saaren karttanimi on ”Paattisalo”. Sen eteläpäässä Järvensalmen rannassa ja saaren eteläosan alanko oli raivattu peltomaaksi. Samat peltotilkut näkyvät kahdessa palstassa vuoden 1972 peruskartassa, jolloin saarelle oli rakennettu kaksi kesämökkiä. Seuraavassa vuoden 1987 kartassa nämäkin pellot on metsitetty ja entisten mökkien lisäksi on tullut kolmas mökki. Vuoden 1995 kartassa on saatu saarelle vielä yksi mökki lissä.
U-370

U-370 oli saksalainen sukellusvene, joka oli käytössä vuosina 1943–45. Vuonna 1945 se upotti suomalaisen miinalaiva Louhen.
U-370 upotettiin Geltingerinlahteen Schleswig-Flensburgissa vuonna 1945.
Sirkus Eliassen

Sirkus Eliassen on norjalainen hip hop -yhtye, jossa laulavat Bodøstä kotoisin olevat veljekset Magnus ja Erik Eliassen. He perustivat yhtyeen vuonna 2011, jolloin julkaistiin heidän singlensä ”Hjem til dæ”. Singleä on myyty Norjassa triplaplatinaan oikeuttava määrä. Se oli Norjan VG-listalla parhaimmillaan sijalla 16.
Loppuvuodesta 2011 yhtye julkaisi toisen singlensä, ”Opp ned bak frem”. Yhtyeen kolmas single ”Æ vil bare dans” julkaistiin helmikuussa 2012. Se sijoittui Norjan singlelistalla parhaimmillaan sijalle neljä. Singleä on myyty Norjassa viisi kertaa platinaan oikeuttava määrä. Neljäntenä singlenä julkaistiin kesäkuussa 2012 ”Før du går”. Marraskuussa yhtye julkaisi singlen ”Verden skulle gå under”. Joulukuussa yhtye julkaisi ilmaiseksi ladattavan MP3-kappaleen ”Julefri”. Vuonna 2013 yhtye osallistui Norjan Euroviisu-karsintoihin kappaleella ”I Love You Te Quiero”. Kesällä 2013 Sirkus Eliassen teki Dj Broilerin kanssa yhteisen kappaleen ”En gang til”.
Ulnaarihermon pinne

Oireet

Oireita ovat muun muassa muuttunut tuntoaistimus pikkusormessa ja nimettömässä. Kyynärvarren ulnaaripuolen lihasheikkois ja pikkusormen ja nimettömän lähennys ja loitonnus voivat olla hankaloituneet. Kädessä voi esiintyä kömpelyyttä ja pistelyä.
Timo Korhonen (kitaristi)

Timo Juhani Korhonen (s. 6. marraskuuta 1964 Rautalampi) on yksi Suomen ja sukupolvensa merkittävimmistä kitarataiteilijoista. Hän antoi ensikonserttinsa Rautalammilla 14-vuotiaana. Korhosen kansainvälinen ura alkoi Saksan radioyhtiöiden musiikkikilpailujen kitarasarjan voitosta Münchenissä 1982. Turun musiikkiakatemian yliopettajaksi Korhonen nimitettiin elokuussa 2000. Korhonen toimi vierailevana professonina Firenzen Conservatorio di Musica Luigi Cherubinissa 2005–2007.

Urasta lyhyesti

Korhonen on esiintynyt yli kolmessakymmenessä maassa ja useissa merkittävissä konserttisaleissa. Näihin lukeutuvat muun muassa Berliinin Filharmonia, Wienin Konserttitalo ja Lontoon Royal Festival Hall. Hän on esiintynyt lukuisten sinfoniaorkesterien ja monien kuuluisien kapellimestarien kanssa ympäri maailmaa pääosin Euroopassa ja Aasiassa. Korhosen repertuaari sisältää musiikkia renessanssista, barokin, klassismin, romantiikan ja modernismin kautta nykymusiikkiin saakka. Hän on saavuttanut erityistä mainetta eteläamerikkalaisen ja nykymusiikin tulkitsijana. Korhonen on ollut Toimii-yhtyeen jäsen vuodesta 1989 alkaen.
Korhosen puoliso on sopraano ja Oliphant-yhtyeen jäsen Uli Kontu-Korhonen.

Korhoselle omistetut sävellykset

Kimmo Hakola 1958–:
Kitarakonsertto, 2008;
Leonardo Etudes, 2007–2008
Toshio Hosokawa 1955–:
Voyage IX, "Awakening" for guitar and strings with percussion, 2007
Magnus Lindberg 1958–:
Mano a mano for solo guitar, 2004
Toshio Hosokawa 1955–:
Serenade for solo guitar, 2003
Herman Rechberger 1947–:
Concierto Floral for guitar and orchestra, 1997
Olli Kortekangas 1955–:
Arabesken der Nacht for guitar and chamber orchestra, 1995
Leo Brouwer 1939–:
Concerto of Helsinki for guitar and orchestra, 1991–1992
Usko Meriläinen 1930–2004:
Konsertto kitaralle ja orkesterille, 1991
Jouni Kaipainen 1956–:
Tenebrae for solo guitar op 39, 1991
Olli Koskelin 1955–:
Far and near for solo guitar, 1990;
Tutte le Corde for guitar and tape, 1988–1989
Tauno Marttinen 1912–2008:
Harlekiini viululle ja kitaralle, 1986

Korhoselle Toimii-yhtyeen jäsenenä omistetut teokset

Toimii-ensemble:
Related Stones – A Rock Opera, 2002
Oliver Knussen 1952–2018:
Rough Cut for Toimii, 1996
Magnus Lindberg 1958–: 
Kiri for clarinet, guitar, cello, percussion, and electronics, 1993;
Decorrente for clarinet, cello, guitar, percussion and piano, 1992
Artur Sauer:
Joukahainen's Defeat, 1993
Peter Bengtson 1961–:
Festspielmusik II: Gemalte Leiche, 1992
Riku Niemi 1967–:
Magnus meets Monk, 1991
Belgian asevoimat

Historia

Vuosina 1830-1831 irtautuessaan Alankomaista Belgian odotettiin luovan puolueettoman puskurivyöhykkeen. Takaajina olleet Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Preussi mahdollistaisivat vain puolisotilaallisten joukkojen valvoman vyöhykkeen olemassaolon. Nopeasti kuitenkin todettiin vakinaisten joukkojen tarve. Asevelvollisuuteen perustuva joukkojen perusta luotiin, mutta vain noin neljännes ikäluokasta kutsuttiin palvelukseen.

Ensimmäinen maailmansota

Hieman ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista Belgian asevoimiin kuului 19 jalkaväki-, 10 ratsuväki- ja 8 tykistörykmenttiä. Tukeviin joukkoihin kuului lisäksi pioneereja, linnoitusjoukkoja, rautatie sekä vartioyksiköitä. Kenttäarmeijan muodostaneet seitsemän divisioonaa liikkuvana osana ja 65000 miestä oli sijoitettu linnoituksiin Antwerpenin, Liegen ja Namurin ympäristöön. Linnoitusten rakennustyöt oli aloitettu jo 1859 ja niitä oli tehty useassa vaiheessa, mutta osa oli edelleen kesken vuonna 1914.

Maailmansotien välillä

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Belgia allekirjoitti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan kanssa puolustussopimuksen, jonka perusteella maa ylläpiti kahdentoista divisioonan asevelvollisuusarmeijaa aina vuoteen 1923 saakka. Vuoteen 1926 mennessä armeija oli supistunut kahteen aktiivipalveluksessa olevaan ja kahteen reservidivisioonaan. Puolueettomuus oli puolustuspolitiikan ydin ja maa vaati takuut Saksan hyökkäyksen varalta Britannialta ja Ranskalta.
Priscilla Presley

Elämäkerta

Priscilla Ann Wagner syntyi 24. toukokuuta 1945 Brooklynissa, New Yorkissa. Hänen isänsä oli merivoimien pilotti, joka kuoli lento-onnettomuudessa muutama kuukausi Priscillan syntymän jälkeen. Äiti meni uudelleen naimisiin ilmavoimien upseerin kanssa, ja Priscilla sai isäpuolensa sukunimen Beaulieu.
Beaulieut asuivat Saksassa kun 14-vuotias Priscilla tapasi vuonna 1959 siellä asepalvelustaan suorittaneen laulajatähti Elvis Presleyn. He seurustelivat siihen asti, kunnes Elvis palasi Yhdysvaltoihin. Priscilla muutti myöhemmin itsekin takaisin Yhdysvaltoihin, ja he jatkoivat seurustelua siellä. He menivät naimisiin 1967 ja saivat seuraavana vuonna tyttären nimeltä Lisa Marie. Pariskunta erosi 1973, mutta he kasvattivat tytärtään yhdessä.
Priscillasta tuli Elviksen omaisuudenhoitaja Elviksen kuoleman 1977 jälkeen. Hän on johtanut Elvis Presley Enterprises -yhtiötä. Hän julkaisi vuonna 1985 menestyskirjan Elvis ja minä, jossa hän kertoi elämästään Elviksen kanssa.
Presley asui italialaisen käsikirjoittaja Marco Garibaldin kanssa vuosina 1984–2006. He saivat pojan vuonna 1987.
Presley perusti 1990-luvulla oman parfyymimerkin, vaatemerkin ja ihonhoitotuotesarjan.
Priscilla Presley aloitti näyttelijänuransa vuonna 1983 televisiosarjassa Dallas, jossa hän esitti Jenna Wadea vuoteen 1988 asti (Elvis Presley oli esittänyt Jess Wadea elokuvassa Charro!). Hän esitti naispääosaa elokuvissa Mies ja alaston ase (1988), Mies ja alaston ase 2½ (1991) ja Mies ja alaston ase 33 1/3 (1994). Hän esiintyi Renny Harlinin toimintakomediassa Ford Fairlane (1990). Hän on ollut myös pienissä sivurooleissa joissakin sarjoissa, kuten Melrose Placessa.
Priscilla Presley (Beaulie, Lou Lou) on myös ollut radioamatööri tunnuksilla KC6IWA ja N6YOS, Beverly Hills, CA.
Alutorit

Historia

Alutorit joutuivat muiden alueensa kansojen mukaan Venäjän vallan alle 1700-luvun aikana. Heidän mailleen alkoi 1800-luvulla tulla lähetyssaarnaajia, jotka käännyttivät paikalliset ortodoksisuuteen. Lähetyssaarnaajia seurasivat venäläiset kauppiaat. Neuvostoliiton myötä perustettiin Korjakkien kansallinen piirikunta vuonna 1930, johon myös alutorien alueet kuuluivat. Kolektivisoinnin myötä alutorit pakotettiin asettumaan aloilleen. Tänä aikana alutorit omaksuivat muun muassa venäläistyylisen vaatetuksen ja tavat. Myös koulujärjestelmä sulautti heitä venäläisiin. Nykyisin alutorin kieltä ja vanhoja tapoja pidetään vanhanaikaisina.

Kulttuuri

Alutorit yhdistivät korjakkien harjoittamaan pienimuotoiseen poronhoitoon merellä metsästyksen ja kalastuksen. Kesäisin kalojen kutuaikana suuri osa alutoreista muutti jokien suille jättäen porot nuorien paimenten huolehdittavaksi. Alutoreilla oli monia legendoja, jotka keskittyivät tarinoihin sodankäyntiin naapurikansojen kanssa. Tarinoiden sankarit kuvattiin usein puoliksi eläimiksi.
Chickamauga

Maantiede

Chickamauga sijaitsee Georgian osavaltion pohjoisosassa Walkerin piirikunnassa noin 16 kilometrin päässä Tennesseen osavaltion vastaisesta rajasta. Lähin suuri kaupunki on Chattanooga Tennesseen puolella. Lähistöllä kohoaa Lookout Mountain-vuori.

Historia

Chickamauga on saanut nimensä sen aluetta aikanaan asuttaneiden tsikamagi-cherokeiden mukaan. Paikalliset cherokeet taistelivat yhdysvaltalaisten puolella creek-sodan aikana vuonna 1814 ja vuonna 1820 he rakennuttivat Walkerin piirikunnan ensimmäisen oikeustalon. Cherokeet päätyivät kuitenkin pakkosiirretyiksi muualle vuonna 1838 osana niin sanottua kyynelten tietä.
Cherokeiden pakkosiirtojen jälkeen Chickamaugassa vaikuttivat etenkin Lee- ja Gordon-suvut. Vuonna 1836 alueelle saapunut plantaasinomistaja James Gordon oli rakennuttanut paikalle myllyn, jonka yhteydessä toimi myös Chickamaugan ensimmäinen kauppa. Vuosina 1840–1847 rakennettiin puolestaan edelleen pystysä oleva Gordon-Lee -kartano.
Yhdysvaltojen sisällissodan aikana Chickamauga tuli tunnetuksi sodan toisiksi verisimmästä taistelusta 18.-20. syyskuuta 1863. Kaikkiaan surmansa Chickamaugan taistelussa sai noin 34 000 etelävaltioiden ja pohjoisvaltioiden sotilasta. Monet Chickamaugan kaduista on nimetty molemmilla puolilla taistelleiden kenraalien mukaan. Vuonna 1888 kaupunkiin saapui rautatie ja Gordon Lee Memorial High School perustettiin vuonna 1927.

Talous

Chickamauga on matkailukohde. Kaupungissa on useita historiallisia kohteita ja sen keskustaa on uusittu 1900-luvun alun idyylin mukaiseksi. Monet paikallisista käyvät töissä Chattanoogassa. Kotitalouksien keskimääräiset vuotuiset ansiot Chickamaugassa vuosien 2013 ja 2017 välillä 48 469 dollaria ja kaupungin asukkaista 18,3 % eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Chickamaugan asukasluku on kasvanut tasaisesti monien muiden Georgian kaupunkien tapaan. Vuoden 2010 vääestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 3 101. Vuoden 2000 vastaava lukema oli 2 245. Vuoden 2018 arvio oli 3 155.
Juja

Juja (käytetään joskus myös kirjoitusasua Yua) oli palatsivirkailija muinaisessa Egyptissä faarao Amenofis III:n hallituskaudella. Juja oli alkujaan epäkuninkaallista syntyperää, mutta faarao ylensi hänet 'jumalisäksi' sen jälkeen, kun hänen tyttärensä Teje meni naimisiin Amenofis III:n kanssa. Jumalisän tiedetään olleen eräs merkittävimpiä ylipapin virkoja muinaisessa Egyptissä, mutta paljon muuta virasta ei tiedetäkään. Jujan sekä hänen vaimonsa Tujan hauta (KV46) sijaitsee Kuninkaiden laaksossa.
FS Tourville (1876)

Valmistus

Alus tilattiin Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seyne-sur-Meristä ja sen köli laskettiin elokuussa 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1876 ja se otettiin palvelukseen marraskuussa 1877.

Palvelus

Tourville poistettiin alusluettelosta vuonna 1901.
Arabatinkynnäs

Arabatinkynnäs (ukr. Арабатська стрілка, Arabatska strilka, ven. Арабатская стрелка, Arabatskaja strelka, krimintataariksi Arabat beli) on Krimin itäosan Kertšin niemimaalta luoteeseen jatkuva kapea kynnäs (särkkäniemi), joka erottaa Syvašinmeren (tai -lahden) Asovanmerestä. Arabatinkynnäs on kapeimmillaan vain 270 m ja leveimmillään 8 km leveä ja noin 120 km pitkä.
Arabatinkynnäksellä asuvat tataarit joutuivat joukkomurhan kohteeksi kesällä 1944 Puna-armeijan vallattua alueen takaisin saksalaisilta. Alueen väestö oli ensin toukokuussa unohdettu asuinalueelleen muiden tataarien laajamittaisessa karkottamisessa Krimiltä. Heinäkuussa kaikki kynnäksellä asuvat tataarit kerättiin vanhaan laivaan, joka upotettiin Asovanmereen.
Etšmiadzinin katedraali

Etšmiadzinin katedraali (armeniaksi Էջմիածնի Մայր Տաճար) sijaitsee Armenian lounaisosassa Vagharšapatin eli Etšmiadzinin kaupungissa, joka on maan kirkollinen keskus.
Pyhän Gregorios Valontuojan vuosina 301–303 paikalle rakennuttama basilika oli tiettävästi maailman kolmanneksi vanhin kristillinen kirkko. Se rakentaminen aloitettiin samaan aikaan kun Armenian kuningaskunnasta tuli maailman ensimmäinen kristinuskon valtionuskonnokseen ottanut maa.
Alkuperäinen basilika korvattiin ristikirkolla vuonna 480. Nykyisen muotonsa katedraali sai vuonna 618, jolloin puurakenteinen kupoli korvattiin kivirakenteisella. Kirkon seinämaalaukset ovat peräisin 1700-luvun alkupuoliskolta. Etšmiadzinin katedraali muodostaa yhdessä kahden lähistöllä olevan kirkon sekä muutaman kilometrin päässä sijaitsevan Zvartnotsin katedraalin raunioiden kanssa kokonaisuuden, joka on kuulunut vuodesta 2000 lähtien Unescon Maailmanperintöluetteloon.
Silo (yritys)

Kudos Oy Silo, 1960-luvun lopulta alkaen Silo Oy, oli Turussa vuodesta 1928 vuoteen 1986 toiminut naisten alusvaatteita ja muita trikoopohjaisia valmisvaatteita tuottanut yritys.
Silon perusti Kestilän Pukimon johtajana toiminut August Laurén aluksi Kestilän tehdastiloihin, joista yritys muutti jatkuvasti suurempiin tiloihin kunnes sai 1942 modernit tuotantotilat Kupittaalle. Kupittaan tehdas ja varasto tuhoutuivat tulipalossa maaliskuussa 1954, mutta jo seuraavana vuonna valmistui uusi tehdasrakennus. Silon kiinteistöjä on 1990-luvulla modernisoitu ja laajennettu Turku Science Parkiin kuuluvaksi ElektroCityksi.
Silo siirtyi 1960-luvun alussa konsuli Valde Vainion omistukseen. Vuonna 1975 Antti ja Liisa Lindgrén ostivat taloudellisissa vaikeuksissa olleen Silon ja onnistuivatkin tervehdyttämään yritystä jossain määrin, mutta työntekijämäärä väheni kuudessa vuodessa noin puoleen.
Naisten alusvaatteet pysyivät yrityksen päätuotteina 1970-luvulle asti, mutta 1960-luvulla alettiin suunnitella ja valmistaa alusvaatteita myös miehille ja lapsille. Miesten paitoja Silo oli valmistanut jo 1930-luvulta lähtien. Silon käyttämiä vaatesuunnittelijoita olivat 1930–1940-luvuilla Hilkka Palojoki ja myöhemmin muiden muassa Elli Korppi, Paula Häiväoja, Irja Leimu, Sirkkaliisa Levo, Marja-Liisa Sulin, Soili Hannula ja Anneli Lehtonen.
Silo oli suurimmillaan 1950-luvulla, jolloin se työllisti noin 800 henkeä ja oli Suomen Trikoon jälkeen Suomen toiseksi suurin trikoovalmistaja. 1970-luvulla Silon tehtaissa Turussa, Yläneellä ja Mynämäellä työskenteli noin 600 henkeä. Tuolloin yritys myi tuotteitaan Suomen lisäksi Ruotsiin ja Neuvostoliittoon, mutta 1980-luvulla idänkaupan osuus väheni ja teki tilaa viennille Keski-Eurooppaan. Tämä ei riittänyt pelastamaan yhtiötä, vaan se teki konkurssin keväällä 1986.
Yritys tunnettiin pitkäaikaisesta iskulauseestaan Silo luo suloa, jonka keksi yritykseen vuonna 1935 mainospäälliköksi palkattu Olavi Paavolainen.
Kalaporras

Kalaporras on kalojen kulkuväylänä toimiva kalatie padotuissa joissa. Kalaporras koostuu peräkkäisistä, pienehköistä vesialtaista ja altaiden välissä olevista pienistä putouksista. Kalaportaassa jatkuvasti virtaavassa vedessä kalat pystyvät uimaan korkeankin padon yläpuoliseen veteen, kun suuri putouskorkeus on jaettu moneen pieneen putoukseen. Suomessa on joitakin hankkeita meneillään kalaportaiden lisäämiseksi padotuissa joissa.