google/wiki40b huggingface dataset:
Pielavesi-Keitele

Pielavesi-Keitele on Pielavedellä ja Keiteleellä ilmestyvä yksipäiväinen paikallislehti. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin. Sen päätoimittajana on vuodesta 1999 toiminut Heli Roivainen. Lehden levikki on 5899 (2011). Pielavesi-Keitele kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. 
Pielavesi-Keitele ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1961. Julkaisijaksi ja kustantajaksi perustettiin Pielaveden ja Keiteleen Sanomat oy. Iisalmen Sanomat hankki yhtiön osake-enemmistön vuonna 1982, jolloin se siirtyi IS-yhtymä oy:n tytäryhtiöksi. Pielaveden ja Keiteleen Sanomat oy toimi erillisenä tytäryhtiönä aina vuoteen 1998, jolloin Keski-Suomen Media oy osti IS-yhtymä oy:n. Nykyisin lehteä julkaisee Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Maakunnan Sanomat Oy.
Ensimmäisinä vuosikymmeninä lehti ilmestyi nimellä Pielaveden ja Keiteleen Sanomat. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1983. Samana vuonna Pielavesi-Keitele alkoi ensimmäisenä paikallislehtenä Pohjois-Savossa ilmestyä myös näkövammaisille tarkoitettuna äänilehtenä. Lehden äänittämisestä vastaavat paikalliset Lions-klubit. 
Pielavesi-Keiteleen levikki oli korkeimmillaan vuonna 1992 (7197). Sittemmin levikki on laskenut väkiluvun mukana tasaiseen tahtiin. Vuodesta 2013 Pielavesi-Keitelettä on voinut lukea myös näköislehtenä verkossa.
Pielavesi-Keiteleen päätoimipiste sijaitsee Pielaveden keskustassa osoitteessa Laaksotie 28. Lehden pitkäaikaisimpana päätoimittajana vuodesta 1966 vuoteen 1999 toimi Oskari Kananen.
Street-yksipyöräily

Kilpailut

Ensimmäinen Street Freestyle -yksipyöräilykilpailu järjestettiin vuonna 2006 UNICON (IUF:n järjestämä MM-mestaruuskilpailu ja yksipyöräilytapahtuma) XIII:ssä, Sveitsissä, jossa Xavier Collos (Ranska) voitti Streetin maailmanmestaruuden.
Laura Kolbe

Ura

Kolbe valmistui filosofian maisteriksi yleisestä historiasta vuonna 1982 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1989 Suomen ja Pohjoismaiden historiasta. Hänen väitöksensä aihe oli Kulosaaren huvilakaupungin historia. Kolbe on työskennellyt useiden historiikkihankkeiden parissa. Vuosina 1983–1988 hän oli Kulosaaren Kotiseutusäätiön tutkija, vuosina 1989–1995 ja 1996–2002 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan historiantutkija ja vuonna 2002 Helsingin kaupungin historiantutkija. Hän on julkaissut kaksi osaa HYY:n historiaa. Vuosina 1996–2001 hän toimi Helsingin kaupungin historiatoimikunnassa ja kirjoitti kunnallispoliittisen osuuden Helsingin historia vuodesta 1945 -kirjasarjaan. 
Kolben keskeisimmät tutkimusalueet ovat yliopiston ja ylioppilaiden sodanjälkeinen historia sekä kaupunkihistoria, mutta opettajana ja tutkijana hän on liikkunut sekä ajallisesti että temaattisesti laajalla alueella. Kolben erityisalaa on Helsingin poliittisen päätöksenteon historian tutkiminen, ja hän on julkaissut tutkielmia myös Alankomaiden historiasta ja Ruotsin 1600-luvun kulttuurihistoriasta.
Kolbe on ollut dosentti Helsingin yliopiston historian laitoksessa vuodesta 1995, ja vuoden 2006 alussa hänet nimitettiin Helsingin yliopiston Euroopan historian professoriksi. Kolbe on Eteläsuomalaisen osakunnan inspehtori. Hänet valittiin vuonna 2013 Helsingin yliopiston Vuoden Alumniksi. Kolbe kuuluu Suomen Kaupunkitutkimuksen Seuran perustajajäseniin ja toimi seuran puheenjohtajana vuosina 2002–2006. Hän oli vuosina 2003–2006 Tiedepolitiikka-lehden päätoimittaja. Vuodesta 2005 Kolbe on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen.

Yksityiselämä

Kolben äiti oli kirjailija Pirkko Kolbe, joka tunnettiin Helsingin Sanomien pitkäaikaisena pakinoitsijana nimimerkillä Pii. Kolben isä Boris oli saksalaissyntyinen ekonomi, joka työskenteli Bogotán konsulinvirastossa Kolumbiassa, missä Laura Kolbe syntyi.

Politiikka

Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Kolbe valittiin keskustan listalta Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 218 äänellä. Hän on ollut vuodesta 2005 myös Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunnan jäsen.
Kolbe valittiin uudelle kaudelle vuoden 2008 kunnallisvaaleissa 819 äänellä ja vuoden 2012 vaaleissa 1 562 äänellä. Eduskuntavaaleissa Kolbe on ollut ehdolla vuosina 2011 (706 ääntä) ja 2015 (1 563 ääntä).
Vuoden 2012 presidentinvaalissa Kolbe asettui toisella kierroksella Pekka Haaviston kannattajaksi.
Toolbox Murders

Toolbox Murders on Tobe Hooperin kauhuelokuva työkalupakkia raahaavasta murhamiehestä, joka piinaa kerrostalon asukkaita. 2004 valmistunut teos on uusintaversio vuoden 1978 samannimisestä filmistä.
Scary Movie

Tarina

Kaikki alkaa siitä, kun koulun kaunis tyttö, Drew, saa puhelun murhaajalta, kuminaamalta. Hetken päästä hän hiipii hänen taloonsa murhaamaan hänet. Tapaus herättää paljon kohua koulussa. Cindy ja hänen kaverinsa Brenda, Buffy, Bobby, Greg, Shorty  ja Ray miettivät, onko se sattumaa, että he tasan vuosi sitten vahingossa tappoivat yhden miehen halloweenina. Tämän jälkeen kuminaama alkaa jahdata Cindyä ja hänen kavereitansa. Utelias reportteri Gail Hailstrom on valmis tekemään kaikkensa, että saisi edes vähän jutunjuurta tästä tapauksesta.
Ian McEwan

Ian McEwan (s. 21. kesäkuuta 1948, Aldershot) on englantilainen kirjailija. Hän syntyi Englannissa ja vietti suuren osan lapsuudestaan Itä-Aasiassa, Saksassa ja Pohjois-Afrikassa, minne hänen isänsä, skottilainen upseeri David McEwan, oli sijoitettu. Hän opiskeli Sussexin ja East Anglian yliopistoissa ja valmistui ensimmäisenä Malcolm Bradburyn uraauurtaneesta luovan kirjoittamisen koulutusohjelmasta.

Huomionosoituksia

McEwan sai Booker-palkinnon vuonna 1998 ilmestyneestä romaanistaan Amsterdam. Hän on kuninkaallisen kirjallisuusseuran ja taideseuran sekä Amerikan tiede- ja taideakatemian jäsen. Vuonna 1999 Töpfer-säätiö myönsi hänelle Shakespeare-palkinnon Hampurissa. McEwan on myös British Humanist Associationin tukijäsen. Hänelle myönnettiin brittiläisen imperiumin komentajan arvonimi vuonna 2000.

Yksityiselämä

McEwan on ollut naimisissa kahdesti. Vuonna 1999 hänen ensimmäinen vaimonsa Penny Allen pakeni heidän 13-vuotiaan poikansa kanssa sen jälkeen, kun ranskalainen tuomioistuin oli päättänyt, että poika piti palauttaa isälleen, jolle oli annettu pojan ja hänen 15-vuotiaan veljensä yksinhuoltajuus. McEwanin toinen vaimo Annalena McAfee oli aikaisemmin The Guardian -lehden kulttuuriosaston toimituspäällikkönä.
Vuonna 2002 McEwan sai tietää, että hänellä on veli, joka oli annettu adoptoitavaksi toisen maailmansodan aikana. Asia nousi julkisuuteen vuonna 2007. Veli, muurari David Sharp, syntyi kuusi vuotta Iania aikaisemmin, kun heidän äitinsä oli naimisissa toisen miehen kanssa. David Sharpilla ja Ian McEwanilla on samat vanhemmat, mutta Sharp syntyi avioliiton ulkopuolella, kun heidän äitinsä oli vielä naimisissa ensimmäisen miehensä kanssa. Ensimmäisen miehen kuoltua taistelussa Sharpin äiti meni naimisiin rakastajansa kanssa, ja Ian syntyi muutamaa vuotta myöhemmin.
KV-sarja

Prototyypit ja jatkokehitysversiot

KV-1:sta kehittiin myös yksittäisiä prototyyppejä eri aseilla ja jatkokehitysversioita.
122 mm U-11-haupitsilla varustettu protyyppi tunnettiin nimellä Objekt 229 tai KV-9.
Objekt 150 tai Т-150 oli 90 mm:iin vahvistetulla panssarilla ja uudella 700 hv moottorilla varustettu malli, joka painoi 50 tonnia. Vaunua rakennettiin yksi kappale jota käytettiin myöhemmin Leningradin puolustuksessa.
Vaunusta suunniteltiin pidennetyllä rungolla varustettu mallia, jossa oli 7 alatelapyörää. Tämä malli tunnettiin nimellä KV-220 (objekt 220). Vaunussa oli 100 mm panssari ja uusi 700 hv V-5-moottori. Myöhemmin asennettiin 850 hv turboahdettu moottori. Vaunua varten suunniteltiin uusi torni, johon asennettiin 85 mm F-30 -tykki. Paino nousi 62 tonniin. Lokakuussa 1941 vaunu lähetettiin rintamalle, jolloin siihen oli asennettu KV-1:n vakiotorni.
Pidennettyä mallia kehitettiin eteenpäin nimellä KV-3. Tästä kehitettiin kolme suunnitelmaa. Viimeisen suunnitelman (objekt 223) mukainen runko rakennettiin valmiiksi ja sitä testattiin betonisella "tornilla", jonka oli tarkoitus simuloida uuden vaunuun suunnitellun tornin massaa. Panssarointi oli peräti 120 mm. Vaunu lähetettiin rintamalle lokakuussa 1941, jolloin siihen oli asennettu KV-1:n vakiotorni.
Joko KV-220 tai KV-3 tuhoutui joulukuussa 1941 Ust-Tosnon rautatiesillan lähellä. Loppujen kohtalosta ei ole tietoa.
KV-4 oli suunnitelman asteelle jäänyt superraskas vaunu, jonka kehittämisestä päätettiin huhtikuussa 1941. Vaunu suunniteltiin varustettavaksi uudella 107 mm ZiS-6 -tykillä. KV-4-projektista tunnetaan parikymmentä eri suunnittelijoiden piirrustusta, mutta vaunua ei ikinä toteutettu, vaikka tykin valmistus ehdittiinkin aloittaa heinä-elokuussa 1941.
KV-5 (objekt 225) oli toinen samaan aikaan kehitetyn superraskaan vaunun suunnitelma, jossa käytettäisiin 107 mm ZiS-6 -tykkiä. Vaunun massa olisi ollut 100 tonnia ja panssarointi paksuimmillaan 180 mm. Vaunuun oli tarkoitus asentaa 1200 hv moottori, joka ei ollut vielä valmis. Vaunua ei ikinä rakennettu.
KV-7 oli vuoden 1941 lopulla Uralilla, jonne KV-vaunujen valmistus oli siirretty, suunniteltu raskas torniton läpimurtovaunu. Vaunua rakennettiin kaksi toisistaan eroavaa prototyyppiä. Niissä oli yksi 76 mm tykki ja kaksi 45 mm tykkiä ja 100 mm panssarointi. Vaunut lähetettiin Moskovaan testattavaksi. Tulokset esiteltiin Stalinille, joka sanoi "Mihin tarvitaan kolmea tykkiä? Parempi olisi asentaa yksi kunnollinen." Projekti päättyi.
KV-13 oli Tšejabinskissä 1941–1942 KV:n pohjalta kehitetty "universaali"-vaunu, jonka oli tarkoitus korvata sekä raskas KV-1 että keskiraskas T-34. Vaunua valmistettiin kolme prototyyppiä. Sen jatkokehitys johti IS-1-vaunuun.
Aldgate Eastin metroasema

Alkuperäinen asema

Alkuperäinen Aldgate Eastin asema avattiin 6. lokakuuta 1884 Metropolitan District Railwayn (nykyisen District Linen) itäiselle jatkeelle. Asema sijaitsi noin 150 metriä länteen nykyisestä asemasta. Kun Metropolitan Railwaylta rakennettiin haara Liverpool Streetille, asema täytyi siirtää nykyiseen paikkaansa, jotta uuteen rataan ei olisi tullut liian tiukkaa mutkaa.

Nykyinen asema

Uuden aseman laiturit alkoivat lähes välittömästi entisen aseman laitureista itään. Aseman itäinen sisäänkäynti oli niin lähellä St. Mary'sin metroasemaa, että sekin voitiin sulkea. Näin saatiin vähennettyä matka-aikoja.
Uusi asema avattiin 31. lokakuuta 1938. Se rakennettiin kokonaan maan alle. Tämän takia radan tasoa täytyi laskea yli kaksi metriä. Tämä toteutettiin kaivamalla radan alta maata pois ja tukemalla vanhat raiteet puisilla tuilla. Ennen aseman avaamista tuet purettiin, ja 900 työläistä laski radan nykyiselle tasolleen yhdessä yössä.
Asema sijaitsee kokonaan levennetyn tien alla. Tästä seuraa se, että asemalaituritila on tavallista korkeampi. Tämän ja asemalla olevien mosaiikkien ansiosta asema on ilmavampi ja viihtyisämpi kuin 1930-luvun metroasemat yleensä.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Whitechapelin taidegalleria (joka on aseman itäisen sisäänkäynnin vieressä) ja Brick Lane.
Kaprolaktoni

Ominaisuudet

Kaprolaktoni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste sekoittuu veteen ja liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.
USS Bataan (LHD-5)

Valmistus

Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 22. kesäkuuta 1994 ja alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1996. Alus otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1997.

Palvelus

Alus on palveluksessa 2012 Norfolkin laivastotukikohdassa Virginiassa.
Alain de Botton

Alain de Botton (s. 20. joulukuuta 1969 Zürich) on sveitsiläinen kirjailija ja yrittäjä. Hän muutti perheensä mukana Englantiin kahdeksanvuotiaana ja asuu nykyään Lontoossa. Alain de Botton opiskeli historiaa Cambridgen yliopistossa Gonville and Caius Collegessa 1988–1991, josta hän valmistui parhain arvosanoin. Hän on tunnettu kirjoistaan, joiden teemaa on luonnehdittu ”arkipäivän filosofiaksi”.
Mike B. Anderson

Mike B. Anderson, joskus myös Mikel B. Anderson, on yhdysvaltalainen The Simpsons -sarjaa ohjaava televisio-ohjaaja. Hänet animoitiin myös itsensä sarjaan jaksossa Lisan oma sota kadetti Andersonina.
Jo opiskellessaan collegessa Anderson ohjasi toimintaelokuvat Alone in the T-Shirt Zone (1986) ja Kamillions (1989).
Anderson on voittanut kaksi Emmy-palkintoa Simpsonit-jaksojen ohjaamisesta, toisen vuonna 1997 jaksosta Homerin fobia ja toisen vuonna 2000 jaksosta Älyn jättiläinen. Homerin fobiasta hän voitti myös Annie-palkinnon  ja vuonna 1998 World Animation Celebrationissa palkinnon "WAC Winner Best Director for Primetime Series". Hän myös ohjasi vuoden 2007 The Simpsons Movien, oli johtava ohjaaja The Simpsons Ridessa Universal Studiosilla ja on tälläkin hetkellä Simpsonit-tv-sarjan johtava ohjaaja.
Kärkkäälä (Suonenjoki)

Kärkkäälä on kylä Suonenjoen kaupungissa Pohjois-Savossa. Se sijaitsee Suonenjoen keskustaajaman ohittavan valtatie 9:n pohjoispuolella, kaupungin keskustasta noin neljä kilometriä Kuopion suuntaan alkavan Kärkkääläntien varressa.
Kärkkäälän kyläyhdistys ry:llä on seurantalo nimeltä Männikkö.
Kärkkäälä oli yksi ensimmäisistä mansikanviljelyyn panostaneista Suonenjoen kylistä.
Kärkkäälän koulu on lakkautettu vuonna 2006.
Karan Ashley

Elämäkerta

Ashley syntyi Texasissa vuonna 1975. Hän valmistui David W. Carter High Schoolista. Ashley harrasti pitkään tanssimista, ja 1990-luvulla hän toimi laulajana Krush-nimisessä yhtyeessä.

Näyttelijänä

Ashleyn ensimmäinen näytelmärooli oli toinen keltainen Ranger Aisha Campbell alkuperäisessä Mighty Morphin Power Rangers -televisiosarjassa vuonna 1994. Hän korvasi Thuy Trangin, joka jätti sarjan toisen tuotantokauden puolivälissä. Ashley ehti esiintyä vielä sarjasta tehdyssä elokuvassa Power Rangers vuonna 1995 ennen kuin päätti jättää sarjan päättymisen jälkeen.
Sittemmin Ashley on tehnyt vierasesiintymisiä muissa televisiosarjoissa, kuten Hangin with Mr. Cooper, Kenan & Kel ja The Parkers. 2000-luvulla hän esiintyi elokuvissa Taylor's Wall ja Devon’s Ghost: Legend of the Bloody Boy, joista viimeksi mainitun hän myös tuotti ja käsikirjoitti. Ohjaajana toimi niin ikään Mighty Morphin Power Rangersissa esiintynyt Johnny Yong Bosch.
Hankehaavi

Hankehaavi on tutkimushankekuvausten verkkohakemisto. Se sisältää tiedot keskeisimpien suomalaisten luonnonvaroja tutkivien organisaatioiden tutkimushankkeista – sekä päättyneistä että meneillään olevista.
Yleensä hankerekisterit ovat organisaatiokohtaisia, mutta Hankehaavi-hakemistosta tietoa voi etsiä aiheen mukaan ja yhtä aikaa kuuden eri organisaation rekistereistä. Sen tietoa tuottavat organisaatiot ovat maa- ja metsätalousministeriön alaiset tutkimuslaitokset Elintarviketurvallisuusvirasto Evira (1.1.2019 lähtien Ruokavirasto), Geologian tutkimuskeskus GTK, Luonnonvarakeskus Luke, Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskus FGI ja Suomen ympäristökeskus SYKE. Mukana on myös neljä Helsingin yliopiston tiedekuntaa: maatalous-metsätieteellinen, eläinlääketieteellinen, bio- ja ympäristötieteellinen ja farmasian tiedekunta sekä Helsingin yliopiston kirjaston Viikin kampuskirjasto. 
Tutkimushankkeen kuvaus Hankehaavissa on tiedontuottajan laatimassa muodossa. Kuvaus on linkitetty suoraan tiedontuottajan omassa www-sivustossa olevaan, useimmiten laajempaan hankekuvaukseen. Hankehaavi ei muokkaa tiedontuottajien laatimia hankekuvauksia, vaan tuottaa ainoastaan niiden tietokenttien avulla hakemistoja tiedonhakijan avuksi. Muutokset ja uudet hankkeet tiedontuottaja tallentaa organisaation omaan rekisteriin, tietokantaan tai www-sivulle, josta ne automaattisesti päivittyvät Hankehaaviin sovituin aikavälein.
Hankehaavin tarkoituksena on edistää luonnonvara-alan tutkimustiedon löytyvyyttä, saatavuutta ja käytettävyyttä. Usein hanketieto linkittyy hankkeessa tuotettuihin julkaisuihin. Julkaisujen verkkohakemistoja on runsaasti, mutta näin laajoja monialaisia hankekuvauksien hakuportaaleja ei Suomessa Hankehaavin lisäksi ole muita. Hanketieto saattaa olla ensimmäinen tai jopa ainoa lähde uudesta tutkimusaiheesta vaiheessa, jossa yhtäkään aiheeseen liittyvää julkaisua ei vielä ole saatavilla.
Etenkin tutkijat, tutkimusrahoittajat, asiantuntijat, tutkimushallinto, päättäjät, yritykset ja viestinnän ammattilaiset tarvitsevat tietoa tutkimushankkeista. Hankehaavi-hakemiston kautta voidaan nopeasti selvittää, mitä luonnonvara-alalla tutkitaan, kuka tai ketkä tutkivat ja missä organisaatioissa. Esimerkiksi ilmastonmuutosta tai bioenergiaa tutkitaan useissa paikoissa eri näkökulmista eikä tiedonhakija välttämättä osaa arvioida, mistä organisaatioista tietoa tulisi ensisijaisesti etsiä.
Hankehaavissa on noin 9 000 tutkimushankekuvausta (2018). Määrä karttuu sitä mukaa kuin uusia tutkimuksia käynnistetään. Hankehaavin rinnalla on englanninkielinen hankekuvausten hakemisto Projectnet. Tavoitteena on saada Hankehaaviin lisää muita luonnonvara-alan tutkimustiedontuottajia.

Tausta

Hankehaavi on avattu tammikuussa 2008 ja Projectnet vuoden 2010 lopussa. Hankehaavi tuotettiin maa- ja metsätalousministeriön ja Viikin tiedekirjaston (nykyisin Helsingin yliopiston kirjaston Viikin kampuskirjasto) pitkäaikaisessa tutkimustietopalvelujen Matri-yhteistyössä. Järjestelmän on suunnitellut ja toteuttanut MI Tietorakenteet Oy.
Bonifácio Piccinini

Bonifácio Piccinini (s. 13. toukokuuta 1929) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 11. helmikuuta 1960 ja nimitettiin Cuiabán arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Turres in Byzacenan titulaariarkkipiispaksi 27. kesäkuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Orlando Chaves ja Antônio Afonso de Miranda.
Piccininistä tuli Cuiabán arkkipiispa 15. elokuuta 1981. Hän jäi eläkkeelle 9. kesäkuuta 2004.
Erik Brahe

Erik Brahe  (1552–1614) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hän seurasi Sigismundia Puolaan ja kääntyi katoliseksi. Hän oli kuninkaan merkittävimpiä ruotsalaisia luottohenkilöitä. Hän teki Stångebron taistelun jälkeen sovinnon Kaarle-herttuan kanssa, tuomitsi Linköpingissä 1600 valtaneuvoksia, mutta palasi kuitenkin jo saman vuonna Puolaan.
Hänen isänsä oli Per Brahe vanhempi.
Nörttien kosto

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa ”takuuvarmaksi puolentoista tunnin aivolevoksi” ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Els de Groen

Elly de Groen-Kouwenhoven (synt.Elly Kouwenhoven, nykyään yleisesti tunnettu nimellä Els de Groen, 28. joulukuuta 1949 Haag) on hollantilainen poliitikko. Hän oli kaudella 2004–2009 Euroopan parlamentin jäsen Europa Transparantin edustajana (2007–2009 sitoutumattomana) ja kuului Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Hän oli jäsen kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa, vetoomusvaliokunnassa, EU:n ja Bulgarian parlamentaarisessa sekavaliokunnassa ja Kaakkois-Euroopan suhteista vastaavassa valtuuskunnassa.
Groen on koulutukseltaan ranskan kielen opettaja. Hän on myös kirjailija, esseisti ja kommentaattori. Groen on toiminut 20 vuoden ajan mielipidelehdistössä. Hän on kirjoittanut useita lapsille ja aikuisille suunnattuja fiktiivisiä ja muita teoksia ja saanut useita kirjallisuuspalkintoja. Groen on keskittynyt työssään viimeisen 20 vuoden ajan Itä-Eurooppaan.
Yhdysvaltain Grand Prix 1966

Yhdysvaltain Grand Prix 1966 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta 1966 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Toukohärät

Elinympäristö ja ulkonäkö

Aikuisen pää on kokonaan näkyvissä ja niska on epätavallisen ohut. Selkäkilpi on etupäästä kapeampi kuin takapäästä, eikä siinä ole harjannetta. Selkäkilvet ovat usein värikkäitä. Jalat ovat pitkät. Toiset lajit ovat lentokyvyttömiä. Puolustautumiskeinona toukohärät erittävät nivelistään kantaridiinia, joka on ihoa ärsyttävää myrkkyä.
Triunguliinit ovat pieniä, veneenmuotoisia ja kuusijalkaisia.
Suurin osa aikuisista on päiväeläimiä. Aikuiset toukohärät viihtyvät aurinkoisilla, avoimilla paikoilla, kuten niityillä ja hakkuuaukeilla. Ne elävät ryhmissä ja niitä esiintyy keväällä.

Elämänkierto

Toukohärkänaaras munii maahan, kivien alle tai kasveille suuren määrän munia kerralla, jopa tuhat. Munista kuoriutuu kuusijalkaisia toukkia, triunguliineja. Toukat hakeutuvat erakkomehiläisten pesiin. Eräät lajit kiipeävät kukkiin vaanimaan erokkomehiläisiä, joiden karvoihin kiinnittyineinä ne saavat kyydin pesään, toiset löytävät sinne omin voimin.
Pesässä niistä kehittyy matomaisia ja ne syövät isäntäeläimen munia, toukkia ja ruokavarastoja. Kuudennessa tai seitsemännessä toukkavaiheessa ne talvehtivat lepotilassa (diapaussi), jossa iho kovettuu, lihakset rappeutuvat ja hengitys vähenee. Sen jälkeen ne taas kuorituvat matomaisina toukkina ja koteloituvat. Jotkut lajit kaivavat itselleen kolon koteloitumista varten. Koteloista ne kuoriutuvat keväällä. Aikuiset elävät yleensä kolmisen kuukautta, jona aikana ne parittelevat ja munivat useita kertoja.
Tämä peruskuvio voi vaihdella lajeittain ja ympäristötekijöistä johtuen. Eräillä lajeilla ei toisinaan ole lepovaihetta ollenkaan tai ne voivat palata siihen uudestaan. Toisilla lajeilla ei ole erillistä lepomuotoa vaan ne talvehtivat munina, triunguliineina tai aikuisina. Joskus lepotila voi kestää yli vuodenkin.

Suomessa

Yleisintä lajia, sinitoukohärkää, tavataan koko maassa. Isotoukohärkä on uhanalainen, sitä on tavattu 2010-luvulla Hämeessä useina kesinä. Kaksi lajia, huhtihärkä ja typytoukohärkä, ovat hävinneet maasta elinympäristön umpeenkasvun takia.
Kunda

Talous

Kundassa on 1860-luvulla perustettu sementtitehdas, joka uudistettiin perusteellisesti 1990-luvulla.  Sementtiyhtiö omistaa Kundan tavarasataman, jonka kautta kuljetetaan tavaraa vuosittain 1,5 miljoonaa tonnia.
Kaupungissa sijaitsee Estonian Cell -yhtiön sellutehdas, joka tuottaa haapasellua 160 000 vuodessa. Tehdas aloitti toimintansa vuonna 2006.
Muu elinkeinorakenne muodostuu palveluista ja pienteollisuudesta.

Historia

Kundan läheltä on löydetty todisteita Viron vanhimmista metsästys- ja kalastusyhdyskunnista. Yhdyskunnat ovat olleet olemassa noin 6 500 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Suomalaisten kalastajien tiedetään käyneen keskiajalla kauppaa Kundan alueella. He vaihtoivat suolaa ja kuivattua silakkaa virolaisilta sisämaan talonpojilta saatuun rukiiseen.
Kunda sai alkunsa Aleksanteri I:n perustaessa sataman Kundajoen suulle.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kundan kaupungissa oli 3 422 asukasta, joista 2 175 (63,6 %) oli virolaisia, 1 041 (30,4 %) venäläisiä ja 204 (6,0 %) muita kansallisuuksia. Kaupungissa on sekä vironkielinen että venäjänkielinen koulu.

Ystävyyskaupunki

Seinäjoki on ollut Kundan suomalainen ystävyyskunta. Suhteet Kundan ja Seinäjoen välillä solmittiin vuonna 1994. Tämän vuoksi muun muassa Seinäjoen sosiaalialan oppilaitoksella on kaupungin vanhustenhuollon organisoimiseksi yhteistyöhankkeita ja lisäksi Seinäjoen ammatillinen aikuiskoulutuskeskus on vienyt Kundan sementtitehtaaseen ammattitaitoa.
Rastasluura

Levinneisyys

Rastasluuraa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Santamala

Santamala eli Sontamala on kylä Nousiaisissa ja kylän mukaan nimensä saanut keskiaikainen kirkkopitäjä, joka on mainittu vuonna 1340. Kirkkopitäjänä siihen kuului osa Nousiaisten pitäjää, niin sanottu Uusi Nousiainen.
Santamalan nähtävyyksiin kuuluu siirtolohkare Santamalan Emovaha.
Google Sky

Sky Map

Google Sky Map on Google Skyn Android-versio. Se julkaistiin vuonna 2012 Apache 2.0 -lisenssillä.
Sirkkis

Sirkkis on Entomophagy Solutions Oy:n valmistama proteiinipitoinen valmiste. Tuotteesta löytyy runsaasti proteiinia, rautaa, ravintokuitua sekä B12-vitamiinia.  Kotisirkat sisältävät kaikkia ihmiselle tarpeellisia aminohappoja. Sirkkis on myös lisäaineeton. Tuotetta myydään 250 g:n pakkauksissa. Sirkkis sisältää vettä, rypsiöljyä, kaurajauhoa, ohratärkkelystä, herneproteiinia (11 %), soijaproteiini-isolaattia (11 %), jauhetta trooppisista kotisirkoista (4 %) sekä mausteita. Tuotteen sirkat tulevat Kanadasta. Markkinoille Sirkkis saapui syyskuussa 2018.
SlowGang

SlowGang on vuonna 1991 perustettu porilainen bileyhtye, jonka musiikillinen linja pohjautuu vanhaan soul- ja rhythm and blues -musiikkiin, sen alkuperäistä ja vanhoja perinteitä kunnioittavassa muodossa. Yhtye keikkailee harvakseltaan.