Harry Belafonte

Nuoruus ja aikaisempi ura

Hän asui Abukirin kylässä äitinsä kotimaassa Jamaikalla vuosina 1935–1939. Belafonte kävi George Washington High Schoolin. Hän liittyi laivastoon ja osallistui toiseen maailmansotaan.
Belafonte aloitti uransa laulajana New Yorkissa 1940-luvun lopulla. Alkujaan hän oli iskelmälaulaja, mutta hän kiinnostui myöhemmin folk-musiikista. Belafonte solmi RCA Victor levy-yhtiön kanssa sopimuksen vuonna 1952. Hänen ensimmäinen menestysalbumi Calypso (1956) oli LP, jota myytiin yli miljoona kappaletta. Albumi oli numero neljä Billboardin Top 100 -listalla 1. sijalla 31 viikkoa, 58 viikkoa listan TOP 10:n joukossa ja 99 viikkoa Yhdysvaltain listoilla.

Musiikki

Belafonte on esittänyt monenlaista musiikkia esimerkiksi bluesia, folkia ja gospelia. Hän jatkoi musiikin tekemistä RCA levy-yhtiössä 1950-luvulta 1970-luvulle. Hän on esiintynyt muun muassa Frank Sinatran, afrikkalaisen laulajan Miriam Makeban ja kreikkalaisen laulajan Nana Mouskourin kanssa 1960-luvulla. Hänen albumilla Midnight Special (1962) esiintyi ensi kertaa nuori Bob Dylan. Belafonte sai Grammy-palkinnon albumeista Swing That Hammer (1960) ja An evening with Belafonte/Makeba (1965). Hänen albumiensa tekeminen hidastui, kun hän erosi RCA-yhtiöstä 1970-luvulla. Häneltä ilmestyi vain yksi levyalbumi 1980-luvulla.
Islands Records -yhtiön televisioitu konsertti esitettiin 1997. The Long Road to Freedom, An Anthology of Black Music, moni-artistinen projekti levytettiin 1960- ja 1970-lukujen aikana, kun Belafonte oli vielä RCA:n levy-yhtiössä, mutta lopullisesti sen julkaisi BMG-yhtiö vuonna 2001. Belafonte on ensimmäinen värillinen mies, joka on voittanut Emmy-palkinnon, ensimmäisellä TV-ohjelmalla Tonight with Belafonte vuonna 1959. Belafonte esiintyi 1960-luvulla monissa TV-ohjelmissaesimerkiksi Julie Andrewsin, Petula Clarkin, Lena Hornen ja Nana Mouskourin kanssa. Hän oli myös vieraileva tähti The Muppet Show -tv-ohjelmassa vuonna 1978. Hänet palkittu taiteen kansallisella mitalilla vuonna 1994. Hän voitti Grammy-palkinnon vuonna 2000 elämäntyöstään. Hän on yksi yhdeksästä aikakauslehti AARP:n palkinnon saaneista.
Belafonte on vuodesta 1956 lähtien pitänyt konserttikiertueita ympäri maailman. Hän on jatkanut konserttien pitämistä maailmanlaajuisesti 2000-luvulle saakka. Hän esiintyi viimeisen kerran konsertissa vuonna 2003, ja on antamissaan haastatteluissa ilmoittanut luopuneensa esiintymisestä.
Belafonte toipui 1990-luvun lopulla eturauhassyövästä. Hänet on palkittu National Medal of Artsilla.

Poliittinen ja humanitaarinen toiminta

Belafonten menestys muusikkona ei ole suojannut häntä rasistiselta syrjinnältä. Tämän seurauksena häntä kiellettiin esiintymästä Yhdysvaltojen eteläisissä osavaltioissa vuosina 1954–1961. Presidentti John F. Kennedy nimitti hänet kulttuurin neuvonantajaksi vuonna 1961. Belafonte oli kansalaisoikeusliikkeen ensimmäisiä kannattajia 1950-luvulla ja yksi Martin Luther Kingin kannattajista. Hän oli vapauttamassa Martin Luther Kingiä Birminghamin vankilasta ja käytti tuhansia dollareita muiden kansalaisoikeusaktivistien vapauttamiseksi. Hän antoi taloudellista tukea Vapauden Ratsastajat -järjestölle. Belafonte oli järjestämässä työn ja vapauden mielenosoitusmarssia Washingtoniin vuonna 1963.
Belafonte oli järjestämässä "We Are the World" -kappaleen levytystä yhdessä 45 huippuartistin kanssa Live Aid -konsertiin vuonna 1985. Laulun tuotto lahjoitettiin Afrikan hätäavulle. Belafonte valittiin Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi 3. maaliskuuta 1987. Tämän jälkeen lähti Senegaliin ja Dakariin järjestämään hyväntekeväisyyskonserttia Saharan hätää kärsiville lapsille. Belafonte matkusti Ruandaan vuonna 1994, ja käynnisti mediakampanjan Ruandan apua tarvitseville lapsille. Etelä-Afrikassa hän työskenteli HIV/AIDS vastaisessa kampanjassa 2001. Hän vastaanotti afrikkalaisilta Bishop John T. Walker -palkinnon ansiokkaasta humanitaarisesta työstä vuonna 2002. Belafonte vastaanotti BET-palkinnon vuonna 2006. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto.