google/wiki40b huggingface dataset:
Aitokoit

Tuntomerkit

Koiperhoset ovat kapeasiipisiä perhosia, joiden siivet ovat suippokärkisiä ja ripsireunaisia. Lajit ovat usein yksivärisiä ja vaatimattoman näköisiä. Lepoasennossaan siivet ovat joko kattolaskuiset tai vaipan tavoin ruumiin ympäri kääriytyneet. Heimon yhdistävinä tuntomerkkeinä ovat tuntosarven tunnusomainen suomurivi, hyvin kehittynyt siipisuonisto sekä toukkien erikoistuminen elämään kasviravinnon sijasta kuolleella tai pilaantuneella orgaanisella aineksella, sienillä tai jäkälillä. Aikuiset perhoset kykenevät juoksemaan alustalla.
Monien lajien levinneisyys on hyvin laaja ja lajeja liikkuu esimerkiksi hedelmäkuljetusten mukana pitkiäkin matkoja. Toukat rakentavat erittämästään seitistä ja ympäristönsä materiaaleista usein putkimaisen suojan, jota ne kuljettavat mukanaan.
Turkiskoilla (Tinea pellionella) on täysikasvuisena metallinhohtoiset, vaalean kullanruskeat etusiivet, joissa on pieni, lähes musta täplä. Takasiivet ovat puolestaan kiiltävän kellanharmaat. Vaatekoi (Tineola bisselliella) on ulkonäöltään hyvin samankaltainen kuin turkiskoi, mutta sen etusiivistä puuttuu tumma täplä. Vaate- ja turkiskoin toukat syövät ravinnokseen erityisesti turkis- ja villavaatteiden sekä -kankaiden kuituja, joista ne myös kehräävät putkimaisen suojaverhon ihonsa peitteeksi. Jotta toukat jaksaisivat kehrätä ympärilleen suojaputken, niiden on löydettävä runsaasti ravintoa heti munista kuoriuduttuaan. Toukat ovat myös hyvin valonarkoja, joten niiden parhaimpia kasvuympäristöjä ovat pimeät, suojaisat tilat, joissa on runsaasti syötävää kuitumateriaalia.
Eräs koiperhosten heimon erikoisimmista suvuista on Ceratophaga, johon kuuluvat lajit käyttävät ravinnokseen yksinomaan puhdasta keratiinia eli sarveisainetta, jota ne jyrsivät kuolleiden nisäkkäiden sarvista ja kilpikonnien kilvistä.
Kimittäjäsarvinokka

Ulkoasu ja ääni

Linnun pituus on 45 senttimetriä. Se on melko pieni, ja sillä on valkoinen vatsa ja perä, mustat siivet. Nokka ja sen päällä oleva ontto rakenne ovat ruskeita, pohjaltaan vaaleita. Silmää ympäröivä iho on koirailla sininen, naarailla vaakea. Alalajilla B. sharpii on laaja valkoinen alue siivissä. Myös ulommat pyrstösulat ovat valkoiset. Ääni on voimakas, karhea nasaali naurumainen ja kimakka piipitys ”piip-piip-piip”.
Lajin elinalueita ovat ainavihannat vanhat metsät ja galleriametsät sekä mangrove- ja suometsät. Se hyödyntää myös sekundaarimetsiä ja viljelmiä. Sitä esiintyy alavilla mailla 600 metrin korkeuteen, yleensä perheryhminä tai pieninä parvina, jotka liikkuvat puiden latvustossa etsimässä hedelmiä, jotka muodostavat 90 % sen ravinnosta. Pesintä tapahtuu tammi-, huhti-, kesäkuussa ja loka-joulukuussa. Yleensä sillä on yksi poikanen.
Tacitus (Rooman keisari)

Taustaa

Tacituksen varhaisista vuosista ei tiedetä juuri mitään. Myöhäisantiikin historioitsijan Zosimoksen mukaan hän oli 75-vuotias keisariksi noustessaan, joten tällöin hän olisi syntynyt noin vuoden 200 tienoilla. Tämä saattaa kuitenkin olla liioittelua. Luultavasti hän oli keisari Aurelianuksen aikana yksi vanhimmista ja arvostetuimmista senaattoreista. Hän saattoi olla myös eläkkeellä ollut sotapäällikkö. Tiedetään, että Tacitus oli konsulina vuonna 273 yhdessä Julius Placidianuksen kanssa. Tosin historioitsija Alaric Watson ehdottaa, että kyseessä saattoi olla toinen Tacitus-niminen henkilö, sillä jos Zosimokseen on uskominen, Tacitus olisi ollut noin 70-vuotias konsulinvirkansa aikoihin, mikä olisi ollut epätodennäköistä.

Keisarina

Keisari Aurelianus murhattiin syys-lokakuussa 275 Caenophruriumissa Traakiassa. Valtakunta oli tämän jälkeen sekasorrossa, kun selvää seuraajaa ei ollut. Tuolta ajalta löytyneet kolikot viittaavat siihen, että Aurelianuksen vaimo Ulpia Severina olisi johtanut Roomaa Tacituksen keisariksi nimittämiseen asti. Joidenkin lähteiden mukaan valtakunta oli ilman keisaria jopa useita kuukausia. Viimein armeija, tai mahdollisesti pretoriaanikaarti, julisti  tuolloin Campaniassa olleen iäkkään Tacituksen keisariksi. Tämä tapahtui luultavasti marraskuussa. Pian myös senaatti hyväksyi Tacituksen keisariuden. Tämä tapahtui luultavasti syys-joulukuussa 275. Uusi keisari antoi ensitöikseen julistaa Aurelianuksen jumalaksi (Divus Aurelianus). Hän myös teloitutti joitakin Aurelianuksen murhaajia.
Vuonna 276 Tacitus oli konsulina erään Aemilianuksen kanssa. Aurelianuksen murha oli rohkaissut gootteja ja heruleja hyökkäämään Vähään-Aasiaan. Tacitus otti armeijan komentoonsa, ja onnistui voittamaan gootit Kilikiassa, ottaen arvonimen Gothicus Maximus. Tämän jälkeen Tacitus oli palaamassa takaisin Eurooppaan, kun hän yhtäkkiä kuoli epäselvissä olosuhteissa kesäkuussa 276. Zosimoksen ja keskiajalla eläneen historiankirjoittaja Zonaraksen mukaan Tacitus oli nimittänyt erään sukulaisensa Maximinuksen Syyrian maaherraksi. Maximinus kuitenkin murhattiin, jonka jälkeen hänen murhaajansa keisarin kostoa peläten murhasivat myös Tacituksen. Huhuttiin myös, että jotkut murhaajista olivat sekaantuneet myös keisari Aurelianuksen murhaan. Epäluotettavampi Historia Augusta kertoo, että Tacitus sairastui ja alkoi näyttää megalomanian merkkejä, mutta tämä saattaa olla fiktiota. Tacituksen pretoriaaniprefekti ja velipuoli Marcus Annius Florianus otti tämän jälkeen vallan ja julistautui keisariksi.
Jujuyn maakunta

Jujuyn maakunta (esp. Provincia de Jujuy) on Argentiinan luoteisosassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 53 219 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 672 260. Maakunnan pääkaupunki on noin 323 000 asukkaan San Salvador de Jujuy (2010).
Crookin piirikunta (Wyoming)

Historia

Crookin piirikunta muodostettiin vuonna 1875. Piirikunta on nimetty intiaanisotien aikaisen prikaatinkenraalin, George Crookin mukaan.

Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Crookin piirikunnassa asui 5 887 ihmistä, 2 308 kotitaloutta ja 1 645 perhettä. Väestötiheys on alhainen, alle yksi asukas neliökilometriä kohden. Väestöstä 97,86 % on valkoihoisia, 0,05 % mustaihoisia, alkuperäisasukkaita (intiaaneja) 1,02 %, 0,07 % aasialaistaustaisia, 0,25 % muita rotuja ja 0,75 % sekoittunutta väestöä. Latino- ja hispaanotaustaisten osuus oli 0,92 prosenttia. 34,1 prosentilla väestöstä oli saksalaistaustaisia sukujuuria. Englantilainen sukutausta löytyi 14,6 %:lta, irlantilaistausta 7,8 %:lta ja intiaanitausta 6,8 %:lta. Alueen BKT oli 13 739 dollaria henkilöä kohden. 9,10 prosenttia piirikunnan asukkaista eli köyhyysrajan alapuolella.

Politiikka

Crook on perinteisesti ollut presidentinvaaleissa republikaanien vahvaa aluetta. Edellinen demokraattipuolueen presidenttiehdokas, joka piirikunnassa on voittanut, oli Franklin D. Roosevelt vuonna 1932. Viisissä viimeisissä presidentinvaaleissa demokraattien ehdokas on saanut piirikunnan äänistä alle 24 %.
Wyomingin senaatissa piirikuntaa on edustanut republikaani Charles Townsend vuodesta 2005. Alahuoneessa Crookin edustajana on toiminut republikaanipuolueen Mark Semlek vuodesta 2003 lähtien.
HMS Swale (1905)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 23. kesäkuuta 1919 T. W. Wardille.
Agasthenes

Agasthenes oli kreikkalaisessa mytologiassa Eliin kuninkaan Augeiaan poika. Hänen isänsä kuoltua iäkkäänä valta jaettiin hänen, Amfimakhoksen ja Thalpioksen kesken.
Puolisonsa Peloriin kanssa hän sai Polyksenoksen.
Zhou Jian Nan

Zhou Jian Nan ( 周健楠 , pinyin-ääntämys: zhou1 jian4 nan2, s. 15. helmikuuta 1980 Peking) on kiinalainen muusikko ja guzhenginsoittaja Twelve Girls Band -yhtyeessä. Hän oppi soittamaan pipaa seitsemän- ja guzhengia kahdeksanvuotiaana. Zhou Jian Nan valmistui Central Conservatory of Music - opistosta ja opettaa nykyisin erhunsoittoa Pekingin yliopistossa. Hänen bänditoverinsa Zhong Bao on yksi hänen opiskelijoistaan.
Hän voitti kultamitalin Beijing Folk Instrumental Music Tournament - kilpailussa vuonna 1996.
Twelve Girls Bandissa Zhou toimii eräänlaisena johtajana. Hän myös puhuu parasta englantia ryhmästä.
Unto Salo

Unto Olavi Salo (s. 10. syyskuuta 1928 Tyrvää) on suomalainen arkeologi ja emeritusprofessori. Hän on tutkimustyössään keskittynyt lähinnä pronssi- ja rautakauden Lounais-Suomeen.
Salo kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1948 Tyrvään yhteiskoulusta. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1955. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1968.
Unto Salo nimitettiin vuonna 1972 Turun yliopiston arkeologian professoriksi, mitä ennen hän työskenteli Satakunnan museon johtajana. Salon väitöskirja vuodelta 1968 käsitteli Suomen alueen vanhempaa roomalaista rautakautta. Tämän ohella Salo on tutkinut varsinkin Satakunnan alueen pronssi- ja rautakautta, joista hän on julkaissut useita kirjoja. Lisäksi Salo on tutkinut muun muassa Varsinais-Suomen esihistoriaa, suomalaista muinaisuskoa ja kristinuskon tuloa Suomeen. Salo tunnetaan kielihistorian käyttämisestä arkeologian aputieteenä.
Vuonna 2005 Salo sai Suomen kulttuurirahaston kulttuuripalkinnon elämäntyöstään ”Satakunnan menneisyyden tulkitsemisesta ja kulttuurin edistämisestä”.
Erik Rafael Schauman

Erik Rafael Schauman (20. syyskuuta 1894 Turku) – 7. joulukuuta 1987) oli lääkäri, joka sai lääkintöneuvoksen arvon.
Schaumanin vanhemmat olivat kenraalimajuri Viktor Rafael Schauman ja Ellen Matilda Österblad ja puoliso vuodesta 1928 presidentti K. J. Ståhlbergin tytär Elli Ståhlberg. Schauman tuli ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta 1913 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1924. Hän erikoistui keuhkosairauksiin. Schauman toimi valmistuttuaan eri keuhkotautiparantoloissa, mukaan lukien Nummelan parantola. Meltolan parantolassa, jossa myös hänen puolisonsa työskenteli 1940- ja 1950-luvuilla, Schauman oli ylilääkärinä vuodesta 1930 aina vuoteen 1958 saakka. Viimeksi mainittuna vuonna hänelle myös myönnettiin lääkintöneuvoksen arvo.
Tarkka-ampujat (televisiosarja)

Tuotanto

Tarkka-ampujat sai alkunsa CTV-televisiokanavan kilpailusta, jossa he pyysivät ihmisiä lähettämään omia käsikirjoituksiaan kanavalle. Käsikirjoitusvaiheessa sarjan nimiä olivat Sniper ja Critical Incident. Käsikirjoitus oli kahden tunnin televisioelokuvalle, joka muutettiin televisiosarja formaattiin.
CTV antoi sarjalle vihreätä valoa joulukuussa 2007. Sarjan alkamista ei haitannut vuosina 2007–2008 tapahtunut käsikirjoittajien lakko, koska kanadalaiset tuotannot olivat sen ulkopuolella.
Sarja oli tarkoitettu vain CTV:n kanadalaiselle katsojille, mutta tammikuussa 2008 Yhdysvaltalainen CBS kertoi ostaneensa sarjan esitysoikeudet.
13 jakson mittaisen ensimmäisen kauden kuvaaminen alkoi huhtikuussa 2008. Pilottijakson ("Scorpio") tapahtumat perustuvat vuonna 2004 Torontossa tapahtuneeseen panttivankitilanteeseen, joka päättyi Toronton erikoisyksikön (Emergency Task Force) tarkkuuskiväärin laukaukseen.
Elokuussa 2008 CTV ilmoitti tilanneensa sarjalle toisen tuotantokauden. Kolmas kausi tilattiin lokakuussa 2009, neljäs kausi kesäkuussa 2010 ja viides kausi tammikuussa 2012.

Crossover

Tarkka-ampujat ja draamasarja Kuuntelija on yhdistetty samaan maailmaan crossover-jakson myötä.
Pirkonlahti (Kuhmoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee samassa kalliomurroksen muodostamassa laaksossa Ylä-Sarkajärven kanssa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat eteläosassa kosteikkoa. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,2 metriä mpy. Pohjoisesta tulee oja, joka on Matojärven, Palvajärven ja erityisesti Kangasjärven laskuoja. Järvi on ojien kautta yhteydessä Ylä-Sarkajärven ja Kylänahonlahden kanssa. Laskuoja on se, joka laskee Ylä-Sarkajärveen.
Tunisian jalkapalloliitto

Historia

Tunisiassa perustettiin ensimmäinen jalkapalloseura vuonna 1906, Tunis FC, joka muutti nimensä kuusi päivää myöhemmin muotoon Racing Club Tunis. Marraskuussa 1907 alettiin pelaamaan ensimmäistä kertaa Tunisian mestaruudesta viiden joukkueen sarjalla. Kolme isompaa seuraa olivat Racing Club, Football Club ja Sporting Club, sekä kaksi koulujoukkuetta Lycée Carnot ja Sadiki College. Tämän myötä varsinaista pääsarjaa alettiin kehittämään vuosien saatossa ja useampia seuroja alkoi syntymään. 1921 perustettiin Tunisian jalkapalloliiga, jota hallinnoi Ranskan jalkapalloliitto. Tunisian itsenäistyttyä 1956 perustettiin vuotta myöhemmin 29. maaliskuuta 1957 Tunisian jalkapalloliitto. Vanha sarja päättyi kauteen 1956–1957 ja tilalle tuli Division 1 nimellä tunnettu pääsarja, joka koostui 12 seurasta. Lisäksi alempi sarja Honor division jaettiin kolmeen lohkoon (pohjoinen, etelä ja keski). Myöhemmin kaudella 1998–1999 sarjasta tuli ammattilaissarja ja se muutettiin muotoon Ligue Professionnelle 1 lyhyemmin Ligue 1 Pro.
Tiaiset

Suvut

Tiasiin kuuluu 14 sukua ja 59 lajia.
Shorty Templeman

Clark "Shorty" Templeman (12. elokuuta 1919 Pueblo, Kalifornia, Yhdysvallat – 24. elokuuta 1962 Marion, Ohio) oli yhdysvaltalainen Formula 1 ja Indianapolis 500 -kuljettaja.

Indianapolis 500 ja Formula 1

Templeman osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1955, 1958 ja 1960–1962. Hän oli parhaimmillaan neljäs vuoden 1961 kilpailussa.
Templemanin ajamista Indianapolis 500 -kilpailuista vuosien 1950-1960 tulokset laskettiin mukaan Formula 1 -kausiin. Vuonna 1955 hän osallistui kilpailuun Trevis -tallissa ja Kurtis Kraftilla vuosina 1958 sekä 1960. Hän keskeytti jokaisella kerralla eikä saanut yhtään Formula 1:iin mukaan luettavaa pistettä kisoista.

Muut sarjat

Templeman kilpaili myös AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1954–1962 ja oli parhaimmillaan toinen vuonna 1961 Syrakusassa ja DuQuoinissa. Templeman kilpaili myös Midget cars -sarjassa voittaen viisi Washington State- ja kolme Oregon Midget -mestaruutta. Hän voitti myös kolme USAC National Midget Seriesin mestaruutta ja kolme Night Before the 500 -mestaruutta Indianapolisissa 1956. Hän kuoli midget car -kilpailussa Ohiossa 1962.
Templeman on valittu vuoden 1984 National Sprint Car Hall of Fameen ja vuoden 1984 National Midget Auto Racing Hall of Fameen.
Pasi Vainikka

Pasi Vainikka(s. 3. kesäkuuta 1977) on suomalainen tekniikan tohtori ja hiilidioksidista sekä sähköstä proteiinia valmistavan Solar Foods -yrityksen toimitusjohtaja. Hän perusti yrityksen yhdessä tekniikan tohtori Juha-Pekka Pitkäsen, professori Jero Arolan, tutkimusinsinööri Sami Holmströmin, liikemies Jari Tuovisen ja Janne Mäkelän kanssa vuonna 2017.

Elämä ja ura

Vainikka on kotoisin Lappeenrannasta. Hän opiskeli Kesämäen lukiossa, josta valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996, ja suoritti varusmiespalveluksen vuosien 1996-1997 aikana alokkaana Karjalan prikaatissa, upseerikokelaana kurssilla 209 ja kouluttajakokelaana kurssilla 210 RUK:ssa Haminassa. Sotilasarvoltaan Vainikka on yliluutnantti. Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa (nykyisin LUT) Vainikka aloitti energiatalouden opintonsa vuonna 1997, ja valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 2002. Samanaikaisesti hän myös suoritti Iso-Britannian Cranfieldin yliopistossa maisterintutkinnon energiatekniikastavuonna 2000–2001. Valmistuttuaan hän työskenteli tutkijana VTT:llä polttotekniikan tutkimusryhmässä vuosina 2002–2006, ja jatkoi tutkimustiimin vetäjänä vuosina 2007–2008. 
Vainikka suoritti väitöskirjaopintonsa Åbo Akademin poltto- ja materiaalikemian -oppiaineesta. Vainikan vuonna 2011 valmistunut väitöskirja Occurrence of bromine in fluidised bed combustion of solid recovered fuel käsittelee bromin esiintymistä kiinteissä polttoaineissa ja luonnehtii bromin käyttäytymistä kierrätyspolttoaineen leijukerrospoltossa. 
Väitöskirjaopintojensa aikana ja niiden jälkeen vuosina 2010–2018, Vainikka jatkoi työskentelyä VTT:llä eri tutkimusprojekteissa ja tehtävissä: asiakaspäällikkönä ja tutkimuskoordinaattorina energiatutkimuksen strategisessa ohjausryhmässä, ja uusiutuvien energioiden johtavana tutkijana. 
Hän on toiminut LUT:in uusiutuvan energian dosenttina vuodesta 2018.
Vainikka on myös työskennellyt useissa kehitysprojekteissa fossiilisten polttoaineiden ja uusiutuvien energiamuotojen parissa Suomessa ja ulkomailla. 
Vainikka toimi avainhenkilönä ja vastuullisena johtajana Tekesin (nyk. Business Finland) rahoittamassa Neo-Carbon Energy strategisessa tutkimusavauksessa, joka on tiettävästi Suomen suurin yksittäinen uusiutuvan energian tutkimushanke. Tutkimusavauksesta syntyneisiin Viimeisimpiin projekteihin lukeutuivat muun muassa SOLETAIR fuel-from-air , Neo-Carbon Food  ja The Global Internet of Energy.
Kaktiokasvit

Tuntomerkit

Kaktiokasvit ovat puuvartisia, usein okaisia ja tavallisesti kausivihantia kasveja, joiden varsi voi olla enemmän tai vähemmän sukkulenttinen. Tavallisesti niissä esiintyy kasvussaan ehkäistyneitä lyhytversoja. CAM-aineenvaihduntaa esiintyy, ja sekundaarisista aineenvaihduntatuotteista tanniinit ovat yleisiä. Kasveissa on myös limatiehyitä. Kasvit ovat kaksikotisia tai toisinaan sekasopuisia siten, että samassa kasvissa on sekä kaksineuvoisia että emikukkia. Kukat sijaitsevat joskus kimppuina. Kukassa on neljä tai viisi kehälehteä, joiden tyvellä kiertää rengasmainen mesiäinen. Heteitä on 5-12 yhtenä kiehkurana ja tyveltään yhteenkasvaneina; niitä voi olla myös paljon (suvussa Calyptrotheca). Joskus heteiden sisäpuolellakin on mesirauhasia. Yhdislehtinen sikiäin koostuu useasta emilehdestä, joissa on yksi, tai harvemmin kaksi siemenaihetta kussakin. Luotit ovat enemmän tai vähemmän kilpimäisiä ja ripsuisia. Hedelmä on pähkylämäinen, joskus kansikota (suvussa Calyptrotheca). Siemenessä on siemenaiheen varresta eli funikuluksesta kehittynyt strofioli tai arillus; perispermi eli ulkovalkuainen enemmän tai vähemmän puuttu. Kromosomiluku n = 22, 24; usein kasvit ovat polyploideja.

Levinneisyys

Kaktiokasveja esiintyy hajanaisesti eteläisessä ja itäisessä Afrikassa sekä Madagaskarissa.
Reid Boucher

Ura

Toisella kaudellaan OHL-joukkue Sarnia Stingissä Boucher rikkoi Steven Stamkosin yhden kauden maaliennätyksen tekemällä 62 maalia. Hän rikkoi ennätyksen viidennessä hattutemppuottelussaan Saginaw Spiritiä vastaan. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tähdistökentälliseen.
13. maaliskuuta 2013 New Jersey Devils kiinnitti Boucherin kolmivuotisella tulokassopimuksella. Hän pelasi loppukauden 2012–2013 New Jerseyn farmijoukkue Albany Devilsissä AHL:ssä, jossa hän teki ensimmäisessä ottelussaan maalin ja kaksi syöttöä. 
4. joulukuuta 2013 Boucher nostettiin Ryan Carterin loukkaantumisen vuoksi ensimmäisen kerran Devilsin NHL-kokoonpanoon. Hän sai debyyttiottelussaan syötön ja plus/miinus -lukeman +2. Hänestä tuli ensimmäinen kauden aikana rangaistuslaukauksesta maalin tehnyt Devilsin pelaaja. Boucher teki ensimmäisen maalinsa 18. joulukuuta 2013 Ottawa Senatorsin Robin Lehneriä vastaan.
Anton Ravander-Rauas

Herman Anton Ravander-Rauas (17. tammikuuta 1890 – 19. elokuuta 1972) oli suomalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan kotieläimistä tekemistään pienoisveistoksista. Yli neljänkymmenen vuoden uransa aikana hän valmisti kipsiin valetut eläinveistokset jokaisesta suomalaisesta kotieläinlajista.
Ravander-Rauas oli koulutukseltaan somistaja. Hänen veistoksensa saivat huomiota 1950-luvulla hänen ikuistettuaan marsalkka Mannerheimin rajakoira Marskin. Veistoksen kopioita myytiin suuria määriä, ja Ravander-Rauas luovutti osan tuloista hyväntekeväisyyteen sotainvalideille.
Ravander-Rauaksen perhe muutti Janakkalan Saloisille Helsingin suurpommitusten jälkeen 1939 ja he viipyivät siellä aina vuoteen 1948 saakka. Ravander-Rauas asui ja työskenteli sota-aikana Etu-Siivolassa, missä hänellä oli työtila tuvassa. Entisen navetan vintillä oli sauna, jossa työt kuivatettiin.
Kennelharrastajana Ravander-Rauas muovaili aluksi savesta koiraveistoksia. Maineen kiiriessä häneltä tilattiin opetustarkoituksiin veistokset kaikista suomalaisista kotieläimistä. Veistosten mallina käytettiin kunkin lajin palkintoyksilöitä. Ravander-Rauaksen mukaan vaikeimpia malleja olivat siat. Niille kun ei ollut annettu mitään tapakasvatusta, ja eläimen lajilleen tyypillinen käytös teki veistotyön lähes mahdottomaksi. Kanaveistoksen mallia hän taas kehui ihanteelliseksi, kun se istui lähes hievahtamatta sohvan päällä koko toimenpiteen ajan. Yleensä veistokset valmistettiin 1/6-kokoon, paitsi Olavinlinnan luonnollista kokoa oleva pässiveistos. Veistoksen valmistuttua siitä otettiin valumuotti, jonka avulla siitä pystyttiin valmistamaan kopioita. Uransa päätteeksi taiteilija särki valumuotit, ja teosten monistaminen päättyi.
Pienoisveistokset olivat suosittuja lahja- ja muistoesineitä onnittelujen yhteydessä. Valoksia on järjestöjen, museoiden ja yksityisten kokoelmissa. Suurin kokoelma, 117 veistosta, on Helsingin yliopiston maatalousmuseolla. Ravander-Rauas lahjoitti kokoelman vuonna 1971 Viikin koetilalla järjestetyssä juhlassa.
Anton Ravander-Rauas sai työstään Pro Finlandia -mitalin vuonna 1965.
Maija-Liisa Bäckström

Maija-Liisa Bäckström (s. 1922) on suomalainen filosofian maisteri ja historiantutkija.
Bäcktrömin tunnetuin teos on Lotta-Svärd-järjestön johtajana toimineen Fanni Luukkosen elämäkerta joka ilmestyi 1993.
Geoffrey (Yorkin arkkipiispa)

Geoffrey tai Geoffrey Plantagenet oli Englannin kuninkaan Henrik II:n avioton lapsi ja Yorkin arkkipiispa. Hän toimi useissa kirkollisissa viroissa ennen kuin hänestä tuli Lincolnin piispa vuonna 1173, vaikka häntä ei vihitty papiksi ennen vuotta 1189. Hänen velipuolensa Rikhard I Leijonamieli nimitti hänet Yorkin arkkipiispaksi noustuaan valtaistuimelle. Palattuaan Englantiin Toursista William Longchamp vangitsi hänet, mutta vapautti pian.

Varhainen elämä

Geoffrey syntyi luultavasti ennen kuin hänen isänsä Henrik II meni naimisiin Eleonoora Akvitanialaisen kanssa vuonna 1152. Kronikoitsija Walter Mapin mukaan hänen äitinsä oli Ykenai-niminen prostituoitu. Toinen mahdollisuus on, että hänen äitinsä oli Rosamund Clifford.
Geoffrey oli Lincolnin arkkidiakoni, kunnes paavi vahvisti hänen valintansa Lincolnin piispaksi. Hän kuitenkin kieltäytyi piispanvihkimyksestä ja sai nimityksen kuninkaan kansleriksi samoihin aikoihin.

Kuolema

Arkkipiispa kuoli 12. joulukuuta 1212 ollessaan maanpaossa Grandmontissa Normandiassa. Hänet haudattiin grandmontinilaisluostariin, jossa hän oli oleskellut parin vuoden ajan. Hauta oli olemassa vielä ainakin vuonna 1767.
Heikki Nieminen (pikajuoksija)

Heikki Nieminen (s. 18. helmikuuta 1994) on suomalainen pikajuoksija. Nieminen edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2016 alkaen Petteri Jouste.
Putkolan pamaus

Putkolan pamauksena tunnettu räjähdysonnettomuus tapahtui 14. syyskuuta 1965 Iisalmen keskustassa. Räjähdyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa tuhoutui täysin Putkola Oy:n liikerakennus myymälöineen, konttoreineen ja varastoineen. 
Myös lähellä ollut Pohjois-Savon Kauppa Oy:n varastorakennus paloi ja ikkunoita rikkoontui laajalta alueelta lähikortteleissa. Räjähdys tapahtui yöllä, joten siitä ei aiheutunut ihmishenkien menetyksiä, koska rakennukset olivat tyhjillään. Muutamia henkilöitä loukkaantui ja aineelliset vahingot olivat huomattavat. 
Räjähdyksen aiheutti todennäköisesti Putkola Oy:n maali-, lakka- ja kaasupullovarastossa syttynyt tulipalo. Onnettomuuden laajuuteen arveltiin vaikuttaneen myös kantopommivaraston räjähtämisen. Kanto- eli raivauspommeja liikkeen varastossa oli yhteensä 110–115 kilogrammaa sekä kivipommeja 35–40 kilogrammaa.