google/wiki40b huggingface dataset:
Dornier Do J

Dornier Do J Wal oli 1920-luvulla suunniteltu saksalainen, Italiassa valmistettu kaksimoottorinen lentovene.

Kehitys- ja käyttöhistoria

Insinööri Claude Dornierin suunnitteleman matkustaja- ja rahtilentoveneen ensilento lennettiin marraskuussa 1924 Italiassa, koska Versailles’n rauhansopimus kielsi Saksalta kaiken lentotoiminnan ensimmäisen maailmansodan seurauksena. Myös suurin osa Dornierin lentoveneistä valmistettiin samasta syystä Italiassa, CMASA:n tehtaassa Marina di Pisassa vuosina 1922–1932. Vuodesta 1932 lähtien valmistus siirrettiin Friedrichshafeniin, Saksaan. Kaikkiaan Dornier Do J Wal -lentoveneitä valmistettiin noin 300 kappaletta. Valmistajina olivat CMASA:n lisäksi CASA (Espanja), Kawasaki (Japani), Aviolanda (Alankomaat) ja Dornier (Saksa).
Valmistuksen siirryttyä Friedrichshafeniin koneesta suunniteltiin uusi versio, Dornier Do R Super Wal. Koneen mittoja kasvattamalla ja moottorien tehoa lisäämällä matkustajien määrää saatiin lisättyä alkuperäisestä kymmenestä yhdeksääntoista. Vuonna 1934 Wal-sarjan koneet nimettiin uudella nimellä, Do 15. Myöhemmin koneesta suunniteltiin nelimoottorinen versio sekä sotilasversio Do 16 Luftwaffen käyttöön.
Walter Krupinski

Walter Krupinski (11. marraskuuta 1920 - 7. lokakuuta 2000) oli saksalainen lentäjä-ässä toisessa maailmansodassa.
Krupinski syntyi Domnaussa Itä-Preussissa. Hän kasvoi Braunsbergin kaupungissa. Hän liittyi ilmavoimiin vuonna 1939 ja hänen veljensä Paul taas liittyi laivastoon ja sai surmansa Norjan rannikolla 11. marraskuuta 1944. Krupinski osallistui taisteluun Britanniasta sekä lensi itärintamalla Jagdgeschwader 52:ssa. Hän saavutti 197 ilmavoittoa 1 100 taistelutehtävässä pudotussuhteen ollessa 5.58. Krupinski tunnettiin lempinimellä Graf Punski ja hän antoi Erich Hartmannille lempinimen Bubi-poika .
Toisessa maailmansodassa hänen sotilasarvonsa oli kapteeni. Krupinski osallistui myös taisteluihin Normandiassa ja Saksassa ja haavoittui 12. elokuuta 1944. Hänet siirrettiin tämän jälkeen Saksaan. Krupinski ansaitsi palveluksistaan I ja II luokan rautaristit ja ritariristin tammenlehvillä. Sodan jälkeen hän palveli Saksan puolustusministeriössä, lensi ensimmäistä saksalaista suihkuhävittäjää, joka oli rakennettu toisen maailmansodan jälkeen. Hän toimi Saksan ilmavoimien kenraalina, kunnes joutui eroamaan 8. marraskuuta 1976 Rudel-skandaalin takia. Hän kuoli vuonna 2000 Neuenkirchenissä.
Karymskojen piiri

Karymskojen piiri (ven. Карымский район, Karymski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 7 800 neliökilometriä. Asukkaita on 36 100 henkeä (vuonna 2009).
Karymskojen piiri sijaitsee Taka-Baikalian keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tungokotšenin, idässä Šilkan ja Mogoituin, etelässä Aginskojen ja Duldurgan sekä lännessä Tšitan piireihin.
Piiriin kuuluvat Darasunin, Karymskojen ja Kurort-Darasunin kaupunkimaiset taajamat sekä 10 maalaiskuntaa: Adrianovka, Bolšaja Tura, Kadahta, Kaidalovo, Majaki, Naryn-Talatša, Novodoroninsk, Tyrgetui, Urulga ja Žimbira. Hallinnollinen keskus on Karymskojen taajama. Asutuskeskuksia on yhteensä 29.
Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit ja burjaatit. Nykyään piirissä asuu venäläisiä, ukrainalaisia, tataareja ym.
Piirin kautta kulkee Trans-Siperian rautatie. Rakenteilla on Tšitan ja Habarovskin välinen M58-valtatie. Karymskojesta on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin 100 kilometriä.
Talous perustuu rautatieliikenteeseen ja koneenrakennusteollisuuteen. Darasunissa on kaivosteollisuuden laitteita valmistava konepaja. Karymskoje on huomattava rautatieliikenteen keskus. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa ja -jalostusta. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, perunaa, vihanneksia ja viljaa.
Karymskojessa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Krasnoje znamja (”Punalippu”). Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1868 rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko Kaidalovon kylässä. Seudulla sijaitsee useita arkeologisia muistomerkkejä. Kurort-Darasunissa toimii kylpylä.
Akashi-kaikyōn silta

Rakentaminen

Sillan rakentaminen alkoi vuonna 1988. Sukellusrobotit tutkivat salmen pohjan ja paikat, joille pylonit tulisivat, tasoitettiin. Rakentajille tuli heti ongelmia perustusten kanssa, sillä mitään perinteistä rakennusmenetelmää ei voitu käyttää kovan merenkäynnin ja vilkkaan liikenteen takia. Japanilaiset keksivät ratkaisun: he päättivät tehdä perustuksille muotit maalla, upottaa ne sitten paikoilleen ja täyttää betonilla. Muotit valmistettiin teräksestä. Ne olivat lieriön muotoisia, 70 metriä korkeita ja 80 metriä leveitä.
Betoni tuotiin laivoilla ja joidenkin viikkojen kuluttua muotit olivat täynnä.
Kun perustukset olivat valmiit, aloitettiin pylonien pystytys. Ne valmistettiin teräsosista, jotka oli jo tehtaalla rakennettu valmiiksi. Yhdessä pylonissa oli 90 teräsosaa, joista jokainen painoi pienen kuorma-auton verran. Koko pylonia pitivät kasassa 700 000 pulttia. Osat täytyi kiinnittää tarkasti, sillä 25 millimetrin heitto mittauksista saattaisi saada pylonit epätasapainoon ja raskas liikenne saattaisi romauttaa koko sillan. Teräsrakenteensa ansiosta pyloneista tuli kestäviä ja joustavia. Lisäksi niiden sisään asennettiin vaimentimia, jotka estävät pylonia heilumasta liikaa.
Pylonien päältä vedettiin yli metrin paksuiset vaijerit, jotka kantaisivat sillan painon. Niitä ei kuitenkaan voinut sillan koon takia valmistaa tavallisesta teräksestä, sillä se ei kestäisi. Japanilaiset kehittivät aivan uudenlaisen metalliseoksen, josta tuli maailman vahvinta. Vaijeri koostuu 36 000 senttimetrin levyisestä pienemmästä vaijerista, jotka on punottu yhteen ja sitten peitetty muovilla, jotteivät ne ruostu. Lisäksi vaijereilla on oma ilmastointijärjestelmänsä.
Viimeinen vaihe ennen valmistumista oli ajoradan asentaminen. Metrin levyisistä päävaijereista vedettiin alaspäin vaijereita, jotka kannattaisivat ajorataa. Ajorata tuotiin paikalle uivilla nostureilla, ja se pultattiin kiinni vaijereihin. Ajorata täytyi suunnitella tarkasti, ettei se alkaisi heilua tuulen vaikutuksesta. Jos silta on huonosti suunniteltu, saattaa tuuli romauttaa sen, niin kuin kävi Tacoma Narrowsin ensimmäiselle sillalle Yhdysvalloissa.

Ongelmat

Sillan rakentamisen yhteydessä ongelmia aiheuttivat sen kapea ja syvä sekä vilkkaasti liikennöity rakennuspaikka. Samoin osa sillan betonista täytyi valaa vedessä. Vuonna 1995 kesken rakennustöiden tapahtui myös maanjäristys, joka tuhosi Kōben kaupungin. Silta pysyi ehjänä, mutta maanjäristys siirsi sillan pyloneita metrin kauemmas toisistaan. Lisäksi sillan toinen pää oli liikkunut sivusuunnassa joitakin metrejä, joten sillasta tuli hieman vino.
Júlíus Kemp

Júlíus Kemp (s. 2. joulukuuta 1967 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja- ja tuottaja. Hän on myös käsikirjoittanut elokuvia ja esiintynyt sivurooleissa. Kemp opiskeli elokuvantekoa Isossa-Britanniassa West Surrey College of Art & Design -opistossa, josta valmistui vuonna 1991. Hänen esikoiselokuvansa Wallpaper: An Erotic Love Story valmistui vuonna 1992, jonka Kemp oli käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut. Hän myös esiintyi elokuvassa sivuroolissa.
Kustaa Hiekka

Kustaa Hiekka (aik. Gustaf Lindell; 12. lokakuuta 1855 Laitila – 1. toukokuuta 1937) oli suomalainen kultaseppä ja kunnallispoliitikko.
Kustaa Hiekan vanhemmat olivat maanviljelijä Wilhelm Hiekka (Porkola) ja Fredrika Hiekka. Hiekka kävi sunnuntai- ja iltakoulua ja opiskeli kultasepäksi Uudessakaupungissa vuosina 1870–1875. Saatuaan kisällinkirjansa vuonna 1875 hän työskenteli Viipurissa ja Pietarissa, kunnes perusti oman verstaan Poriin vuonna 1878. Saatuaan kultaseppämestarin arvon Hiekka siirtyi 1879 Tampereelle työskentelemään mestarina kultasepän lesken Henrika Karolina Areniuksen liikkeessä. Hiekka meni naimisiin Areniuksen kanssa ja piti liikettä seuraavat parikymmentä vuotta omana yksityisenä liikkeenään.  Vuonna 1899 Hiekka perusti yhdessä helsinkiläisen kultasepän Karl Hägglundin ja turkulaisen kultasepän Vilhelm Pettersonin kanssa Suomen Kultaseppä Oy:n, joka alkoi ensimmäisenä Suomessa valmistaa kulta- ja hopeatavaroita teollisesti, kun niitä aiemmin oli tehty puhtaasti käsityönä. 
Menestyksellinen liiketoiminta antoi Hiekalle taloudelliset mahdollisuudet aloittaa mittavan esine- ja taidekokoelman keräämisen.  Hiekka oli innokas matkailija, joka jo heti kultasepäksi valmistuttuaan teki useita ulkomaanmatkoja ja toi matkoilla hankkimiaan esineitä kokoelmaansa. Ensimmäisen ulkomaanmatkansa Hiekka teki Pariisin vuoden 1878 maailmannäyttelyyn ja kävi myöhemmin muissakin maailmannäyttelyissä. Hän teki vuosien 1880–1914 välillä vähintään yhden ulkomaanmatkan joka vuosi. Euroopan ohella hän kävi Lähi-idän maissa, Havaijilla, Japanissa ja Hongkongissa. Vuosina 1907–1908 Hiekka teki maailmanympärimatkan, joka kesti puoli vuotta. Maalis-toukokuussa 1911 Hiekka ja Aatu Vasama (1890-1944) tekivät matkan Egyptiin ja matkan aikana Vasama piti päiväkirjaa matkan tapahtumista. Päiväkirjan tekstejä on julkaistu 2011 ilmestyneessä kirjassa Hiekka aavikolla : matka Egyptiin 1911. 
Vuonna 1931 Hiekka lahjoitti kokoelmansa Kustaa Hiekan Säätiön ylläpitämälle museolle ja luovutti museota varten Tampereen Pirkankadun varrella olevan klassistyylisen vuonna 1928 valmistuneen rakennuksen. Tässä rakennuksessa toimii edelleen Hiekan taidemuseo. Kustaa Hiekka harrasti myös kansatiedettä ja lahjoitti keräämänsä kansatieteellisen aineiston Tampereella sijaitsevalle Hämeen museolle. Hiekan synnyinkunnan Laitilan kirjasto toimi vuosina 1938–2006 Hiekan lahjoittamassa Kustaa Hiekan Lukutupa -nimisessä rakennuksessa.
Hiekka sai teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1935. Hän kuoli vuonna 1937 81-vuotiaana.
Kustaa Hiekka toimi myös 32 vuotta (1886–1918) Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä sekä kaupungin rahatoimikamarin (myöhempi kaupunginhallitus) puheenjohtajana vuonna 1901.
Kuvanveistäjä Yrjö Liipolan vuonna 1939 tekemä Kustaa Hiekan pronssinen rintakuva on pystytetty Hiekan taidemuseon eteen Tampereelle. Samanlainen rintakuva on myös Laitilassa Kustaa Hiekan Lukutuvan edustalla.
Kustaa Hiekka on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle.
49er (jolla)

49er olympialaisissa

49er oli ensimmäistä kertaa olympialuokkana Sydneyn olympialaisissa 2000 ja luokan suosio on siitä alkaen kasvanut. Suomalaiset Jyrki Järvi ja Thomas Johanson voittivat luokan ensimmäiset olympiakultamitalit Sydneyssä.
Carl von Knorring

Carl Erik von Knorring (23. marraskuuta 1861 Hämeenlinna – 6. joulukuuta 1931 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen kuoronjohtaja, ammatiltaan rautatievirkamies. Hän oli mieskuorotoimintojen merkkihenkilö. Hänen johtamiaan kuoroja olivat Akademiska Sångföreningen (1885–1892, 1894, 1899–1902), Kööpenhaminan kuoro (1901) ja Muntra Musikanter (1901–1903). Hän oli Helsingin Ruotsalaisen teatterin johtokunnan puheenjohtaja 1904–1916.
Syndicate (vuoden 2012 videopeli)

Pelaaminen

Pelissä pelaaja voi kantaa kahta asetta ja käsikranaatteja. Pelihahmon DART 6 -sirun avulla pelaaja voi nähdä digitaalisen maailman, jossa aika on hidastunut. Sirun avulla voi myös nähdä viholliset röntgennäön tavoin ja pelaaja pystyy hakkeroimaan vihollisten siruja siten, että pelaaja voi saada vihollisen tekemään kolme vaihtoehtoa; ”Suicide”, jossa vihollinen tekee itsemurhan räjäyttämällä käsikranaatin kädestään, ”Persuade”, jossa vihollisesta tulee rajoitetuksi ajaksi pelaajan apuri (vihollinen tappaa lähellä olevat viholliset ja lopuksi tappaa itsensä) ja ”Backfire”, jossa vihollisen ase ikään kuin ”räjähtää”. Peliin on tullut myös neljän pelaajan co-op-kampanja, jossa kampanja tasot jäljittelevät alkuperäisen Syndicaten tehtäviä. Co-opissa pystyy myös ”tutkimaan” ja päivittämään pelin aseita. Päätarinan tapaan, co-opissa pystyy myös päivittämään DART 6 -sirua.

Syndicate-remixit

Syndicate-remixit ovat Neron, Flux Pavilionin, Skrillexin ja Digitalismin tekemiä remixejä alkuperäisen Syndicaten taustamusiikista. Kappaleet esiintyvät pelin trailereissa. Syndicate-remixeistä ainoastaan Skrillexin ”Syndicate”-kappale esiintyy itse pelissä muun muassa loppuvastustaisteluissa ja lopputeksteissä.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Reijo Bergström

Reijo Bergström (18. lokakuuta 1941 Helsinki – 26. heinäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kitaristi, jonka osuus suomalaisen rautalankamusiikin kehityksessä oli keskeinen.

Varhaisvaiheita

Bergström innostui kitaransoitosta 1950-luvun lopulla. Hänen suosikkiartistejaan tuolloin olivat Duane Eddy ja Chet Atkins. Bergström olikin alun alkaen jazz-kitaristi, ja tämän ansiosta hän kykeni improvisoimaan myöhemmin soittaessaan rock- ja rautalankayhtyeissä. Bergström ja hänen nuorempi veljensä Kari saivat vaikutteensa Radio Luxembourgista, jota he kuuntelivat Bergströmin omistamassa Packard-autossa Kalliossa, koska kanava kuului parhaiten korkeilla paikoilla. Auton akun tyhjennyttyä auto käynnistettiin kotimatkaa varten työntämällä sitä alamäkeen.

Muusikon ura

Vuonna 1959 Bergström liittyi yhtyeeseen nimeltä Jorma Kalenius & His Rock Devils. Yhtyeen EP Mä tahdon rokata oli ensimmäinen suomalainen rock-levytys ja samalla myös Bergströmin ensilevytys.
Hän soitti sen jälkeen Kaj Backlundin yhtyeessä, kunnes perusti The Esquires -yhtyeen pääsiäisenä 1962. Yhtyeessä soittivat myös hänen veljensä Kari sekä Eero ja Jussi Raittinen. Yhtye soitti aluksi instrumentaalimusiikkia, kunnes the Beatlesin läpimurron myötä mukaan tuli myös laulu. Yhtyeestä tuli Suomen suosituimpia kokoonpanoja, ja se soitti ympäri maata sekä myös Ruotsissa. Vuonna 1963 yhtye julkaisi useita levyjä, joista tunnetuimmaksi muodostui rautalankaversio ikivihreästä kappaleesta “Juokse sinä humma”. Yhtyeen toinen tunnettu levytys oli “Maailma ilman rakkautta”, joka oli cover-versio Lennon-McCartney -kappaleesta “World Without Love”, johon oli suomalaiset sanat kirjoittanut Reino Helismaa. Myös B-puolella oli Beatles-cover, George Harrisonin kappaleen “Don’t Bother Me”, johon suomalaiset sanat oli tehnyt Orvokki Itä otsikolla “Mua kiusaat vain”.
Omien esiintymistensä ohella The Esquires säesti myös Gene Vincentiä ja Donovania näiden vieraillessa Suomessa.
Yhtyeen toiminta hiipui kuitenkin 1960-luvun lopulla, ja Bergström keskittyi palkkatöihin General Motorsilla ja Hackman Sorsakoskella. Työuransa viimeiset parikymmentä vuotta Bergström toimi yksityisyrittäjänä.
1980-luvulla the Esquires kasattiin uudelleen, ja 1990-luvulta lähtien se oli keskeinen esiintyjä Back to the Sixties -tapahtumissa. Tässä yhdistyksessä Bergström oli vanhin jäsen. Viime vuosinaan hänen oli luovuttava soittamisesta vakavan sairauden takia.
Vaarallista vapautta

Palkinnot

Jussi-patsaiden jaossa Vaarallista vapautta toi parhaan tuottajan palkinnon Veikko Itkoselle (Filmi-Kuva Oy) ja parhaan naissivuosan palkinnon Maija Karhille.

Arviot

Aikalaisarvioissa tiivistää Modest Savtschenko (Kansan Uutiset) monien kriitikoiden näkemyksiä: "Kohtalaisen kekseliäästi kirjoitettu, ohjattu ja filmattu, melko vauhdikas ja hieman thrillerin tapaan kehittyvä kertomus."
Myöhemmissä arvioissa elokuva on saanut ristiriitaisia arvioita. Elokuvaa on pidetty Itkosen parhaana ohjauksena. Eräs kriitikko toteaa, että se on moniulotteinen kuvaus yhteiskunnallisesta vastuusta, ja The Strangersin musiikki kuljettaa hänen mielestään juonta onnistuneesti eteenpäin.  Toisaalta kriitikko Arto Pajukallio pitää elokuvaa selittelevänä ja hatarasti jäsenneltynä.
David Rosenthal

David Rosenthal on yhdysvaltalainen kolmen Grammy-ehdokkuuden saanut kosketinsoittaja, musiikkituottaja ja sanoittaja. Hänet tunnetaan kaiketi parhaiten yhteistyöstään Billy Joelin kanssa. Billy Joelin ohella Rosenthal on soittanut ja levyttänyt mm. Bruce Springsteenin, Enrique Iglesiasin, Robert Palmerin, Steve Vain, Yngwie Malmsteenin, Cyndi Lauperin, Little Stevenin, Happy The Manin ja Rainbown kanssa. Rosenthalilla on musiikillinen koulutus Bostonin kuuluisasta Berklee College of Musicista.
Rainbown hajottua Rosenthal jatkoi uraansa hard rockin parissa oman yhtyeensä, David Rosenthal's Red Dawnin kanssa. Yhtyeessä soitti entisiä Rainbown ja Alice Cooperin yhtyeen jäseniä. Yhtye julkaisi vuonna 1993 albumin Never Say Surrender. Sanoittajan roolissa Rosenthal oli mm. Stacy Lattisawin R&B-hitti "Let Me Take You Downin" taustalla. Rosenthal sanoitti myös Rainbown vuonna 1982 ilmestyneeltä Straight Between the Eyes -albumilta löytyvän "Miss Mistreated"-kappaleen sekä seuraavalta Bent out of Shape -albumilta löytyvät kappaleet "Can't Let You Go" sekä "Fire Dance". Vuonna 2000 Rosenthal korvasi Happy The Man -yhtyeen pitkäaikaisen kosketinsoittajan, Kit Watkinsin.
Matkusjoki (joki Vampulassa)

Valuma-alueen kuvailua

Matkusjoen suisto sijaitsee noin 2 kilometriä pohjoiseen Vampulan kirkosta. Joki alajuoksulla meanderoiva, mutta sen latvoilla uomat ovat suoristettuja ja syvennettyjä. Joki on 4,8 kilometrin matkalla yli 5 metriä leveä, eikä sen alajuoksulla 7 kilometrin matkalla ole merkittäviä sivuojia ennen Haaranojaa ja Vähäjokea. Siellä joki haarautuu sivujokeen, joka kerää suuren Matkussuon turvetuotantoalueen sadevedet. Sen valuma-alueen pinta-ala on 20 km². Toinen haara jatkaa pääuoman suuntaan ja sen valuma-alueen pinta-ala on 35 km². Sen latvat sijaitsevat Vuorenmaalla, jossa jokeen virtaa pelto-ojien lisäksi Kakkurinsuon vedet.
Valuma-aluetta rajaavat etelässä Säkylänharju ja Virttaankangas, ja niistä on peräisin osa virtaaman vesistä. Pohjoisessa alue rakatuus Kakkurinsuohon ja Matkussuohon. Joki virtaa Haaranojalla Köyliön ja Huittisten kunnanrajan yli. Kantatie 41 ylittää joen lähellä suistoa.

Historia

Vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa ei näkynyt valuma-alueella järviä, joita olisi voinut kuivattaa. Pellot on raivattu alueen soihin. Kartassa joen suistoon oli merkitty kylä "Matkusjoki by", joka oli saanut nimensä joen mukaan.
Phil Pfister

Phil Pfister (s. 15. toukokuuta 1970) on yhdysvaltalainen voimamies. Hän voitti vuoden 2006 maailman vahvin mies -kilpailun Sanyassa, Kiinassa.
Ennen vuoden 2006 voittoa Pfisterin parhaat sijoitukset samaisessa kilpailuissa olivat olleet neljännet sijat, jotka hän saavutti vuosina 1998 ja 2001. Hän kilpaili 17. huhtikuuta 2008 peliohjelmassa Are You Smarter Than a 5th Grader?.
Conan – barbaari

Juoni

Nuori Conan varttuu pienessä kylässä jonne muukalaisjoukko hyökkää ja tappaa kaikki aikuiset, kun taas lapset viedään pakkotöihin kauas pois. 
Vuosien kuluttua vain väkivahva Conan on enää elossa. Paikallinen gladiaattori-kouluttaja ostaa Conanin ja laittaa taistelemaan elämästään näytöksissä. Conan kaataa kaikki vastustajansa ja hänelle opetetaan miekkailua, kunnes Conan on liiankin vahva ja kouluttaja vapauttaa hänet.
Conan lähtee kylänsä hävittäneiden ihmisten perään kostaakseen, ja aisaparikseen hänelle tarttuu jousiampuja Subotai (Gerry Lopez) ja kaunis naisvaras Valeria (Sandahl Bergman).
Yhdessä tämä kolmikko lähtee uhmaamaan käärmekulttia, joka on paisunut jo miltei valtauskonnoksi. Käärmekultin päällikkö Thulsa Doom (James Earl Jones) oli vastuussa Conanin kylän hävityksestä. 
Kuningas Osricin (Max von Sydow) tytär on hurahtanut käärmekulttiin ja kuningas pestaa tämän seurueen varastamaan tyttärensä takaisin. Tehtävä onnistuu, mutta Valeria kuolee. 
Käärmesoturit tulevat takaisin ja Conan voittaa heidät, suuren taistelun jälkeen Tuomiovuoren päällä.
Conan menee takaisin käärmetemppeliin ja tappaa käärmekultin päällikön ja näin ollen koko seurakunta hajaantuu ja käärmekultti tuhoutuu.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu elokuvaa tahdon ja maskuliinisuuden riemuvoitoksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

Jatko-osat

Elokuvalle tehtiin jo vuonna 1984 jatko-osa Conan hävittäjä, jossa Schwartzenegger uusi pääroolinsa. Elokuvan kuitenkin ohjasi Richard Fleischer Miliuksen sijaan. Suunnitteilla oli myös kolmas osa Conan the Conqueror, mutta se peruttiin, koska Schwarzenegger oli lupautunut rooliin elokuvassa Predator – saalistaja.
Vuonna 2011 ilmestyi uusi Conan-elokuva Conan the Barbarian, jossa Conania näyttelee Jason Momoa. Marcus Nispelin ohjaamalla elokuvalla ei kuitenkaan ole yhteyttä 1980-luvun elokuviin.
Lokakuussa 2012 Schwarzenegger ilmoitti palaavansa Conanin rooliin. Elokuvan työnimi on The Legend of Conan (nimenä myös King Conan), ja sen on tarkoitus olla suora jatko-osa alkuperäiselle Conan – barbaarille, sivuuttaen Conan hävittäjän ja vuoden 2011 Conan the Barbarianin. The Legend of Conanissa  Schwarzenegger esittäisi ikääntynyttä soturikuningasta, joka tietää kuolevansa pian, mutta haluaa taistella vielä viimeisen kerran. Elokuvalla ei ole vielä käsikirjoittajaa eikä ohjaajaa. Ensi-iltaa suunniteltiin vuodelle 2014.
Schwarzenegger sanoi kesäkuussa 2013, että hänen suunnitelmissaan on yhä tehdä King Conan, mutta vasta Terminator 5:n jälkeen, jonka kuvausten pitäisi alkaa tammikuussa 2014.
Esko Havumäki

Esko Matias Havumäki (s. 2. helmikuuta 1916 Uurainen) on suomalainen kirjailija joka on käyttänyt myös nimimerkkejä Esko Heliö ja Matti Mäkelä.
Isa-Eerika Lehto

Isa-Eerika Lehto (s. 26. helmikuuta 1973 Vantaa) on musiikkipedagogi, näyttelijä ja tv-toimittaja. Hän on opiskellut Kallion ilmaisutaidon lukiossa, Helsingin konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa. Näyttelijänä hän on tehnyt töitä muun muassa Oulun, Turun ja Lahden kaupunginteattereissa. Syksyllä 2003 hän aloitti toimittajan työt Buusteri-nuortenohjelmassa.
1990-luvulla hän toimi Tarharyhmä-yhtyeessä laulajana sekä akustisen kitaran soittajana. Tarharyhmä teki comebackin vuonna 2009.
Franco Zuculini

Franco Zuculini (s. 5. syyskuuta 1990 La Rioja, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, jonka yleisin pelipaikka on keskikenttä. Zuculini edustaa seurajoukkueissa espanjalaista Primera División -joukkuetta Real Zaragozaa, missä hänen pelinumeronsa on 20.
Zuculinin kasvattajaseura on Racing Club. Hän on pelannut myös Argentiinan maajoukkueessa.
Ilja Zubov

Seuraura

Zubov on Traktor Tšeljabinskin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 15-vuotiaana Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa kaudella 2002–2003. Ottawa Senators varasi Zubovin neljännellä kierroksella 98. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Superliiga-joukkue Spartak Moskovaan, jossa tulokaskausi toi 43 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12 sekä kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Kauden 2006–2007 kynnyksellä Zubov siirtyi Himik Mytištšiin paitaan, mutta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Salavat Julajev Ufaan. Zubov jakoi kevään 2007 pudotuspeleissä tehoilla 2+3=5 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Andrei Sidjakinin ja Nikolai Zavaruhinin kanssa sekä voitti Ufan sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Elokuussa 2007 Zubov teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän teki samana syksynä ensimmäisessä NHL:n harjoitusottelussaan Philadelphia Flyersia vastaan maalin, mutta Zubov pelasi kautensa kuitenkin lähes kokonaan AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa 15. tammikuuta 2008 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Kaudella 2008–2009 Zubov oli Binghamtonin paras pistemies tehoilla 14+38=52. Hän pelasi kauden aikana kymmenen NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2009–2010 Zubov ehti pelata vain yhden AHL-ottelun, kunnes Senators lainasi hänet loppukaudeksi kotimaahansa Salavat Julajev Ufaan lokakuussa 2009. Tammikuussa 2010 Ufa kauppasi Zubovin TsSKA Moskovaan vaihdossa Pjotr Stšastlivyi'in. Hän voitti kevään 2010 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +2.
Kaudella 2010–2011 Zubov jatkoi TsSKA:ssa, jonka kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 8+21=29. Kesken kauden 2013–2014, joulukuussa 2013 Zubov ja Mihail Naumenkov kaupattiin Admiral Vladivostokiin vaihdossa Enver Lisiniin. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5. Heinäkuussa 2014 Zubov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Admiralin kanssa. Hän nousi kaudella 2014–2015 joukkueen kapteeniksi ja oli KHL:n yhden kauden piste-ennätyksellään Admiralin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Niclas Bergforsin jälkeen tehoilla 7+28=35.
Replicas

Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Gary Numan.