google/wiki40b huggingface dataset:
Priyamani

Yksityiselämä

Priyamani on näyttelijä Vidya Balanin serkku. Priyamani meni naimisiin liikemies Mustafa Rajin kanssa Bangaloressa 23. elokuuta 2017.
SRJTNT vol. 1

Taustatietoa

SRJTNT vol. 1 sisältää Julma-Henrin & Syrjäytyneiden vanhojen julkaisemattomien kappaleiden lisäksi eri artistien Internet-sivustoilla tai muualla julkaistuja kappaleita. Levyn teemoja ovat Julma-Henrin tapaisesti henkinen kasvu, toipuminen ja toivon löytäminen. Levyllä on Kim ”Casio” Rantalan, Sekasin, DJ Polarsoulin, Konnan, Vilunki 3000:n ja suurimmaksi osaksi Panama Rayon tuotantoa. Levy on myyty loppuun.
Persona Q2: New Cinema Labyrinth

Juoni

Ollessaan Mementosissa, Sydänten haamuvarkaat (|Phantom Thieves of Hearts) päätyvät outoon elokuvamaisemaa muistuttavaan paikkaan, joka on yhteydessä ulkopuolelta lukittuun elokuvateatteriin. Siellä he tapaavat tytön nimeltä Hikaru, salaperäisen naisen nimeltä Nagi ja kognitiivisen olennon nimeltä Doe. He päätyvät seikkailemaan teatterin valkokankaalla kolmen eri elokuvan sisällä olevaan labyrinttiin: Kamoshidamaniin, Junessic Landiin ja A.I.G.I.S:iin, joissa heidän seuraansa liittyvät eri vuosista menneisyydestä tulleet Persona 3:n naispuolisen protagonistin, Tutkintaryhmän (Investigation Team) jäsenet sekä SEESin jäsenet, jotka olivat päätyneet teatteriin Tartaroksen ja televisiomaailman kautta. Doe lupaa päästää kaikki Persoonan-käyttäjien ryhmät takaisin omiin aikoihinsa neljällä avaimella, joista jokaisen saamiseksi on ymmärrettävä elokuvien opetukset sekä muutettava niiden loput surullisesta onnelliseksi.
Kun Persoonan-käyttäjät saavat kolmannen avaimen, Doe kidnappaa Hikarin ja vie hänet nimettömän neljännen elokuvan labyrinttiin. Persoonan-käyttäjille paljastuu, että kaikki teatterin labyrintit ja elokuvat perustuvat Hikarin omiin traumaattisiin lapsuudenkokemuksiin opettajansa, koulukiusaajien kanssa sekä niiden, jotka suhtautuivat epäilevästi Hikarin unelmaan tulla elokuvaohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Hikarin masennus ja syrjäänvetäytyvä luonne oli viimeistään muodostunut silloin, kun hän oli kuvitellut isänsä ajattelevan hänestä samalla tavalla, Doen itse paljastuessa kuvajaiseksi Hikarin isästä. Kun Persoonan-käyttäjät kukistavat Doen taistelussa, Hikari muistaakin isänsä olleen oikeasti lempeä ihminen, joka tuki tyttärensä unelmia. Tehtyään sovinnon Hikarin kanssa, Doe muuttuu viimeiseksi avaimeksi ja paljastaa neljännen elokuvan nimen olevan Hikari.
Kun Persoonan-käyttäjät lopulta avaavat oven kaikilla neljällä avaimella, he huomaavatkin teatterin sijaitsevan toisessa maailmassa nimeltä Teatterialue (Theater District), jonka valvoja Nagi toimi. Nagi paljastaa olevansa oikeasti Enlil, olento, joka houkuttelee masentuneita ja heikkotahtoisia ihmisiä maailmaansa ja vangitsee nämä teattereihin katsomaan uudelleen kaikki elämänkokemuksensa, koska uskoo näiden haluavan paeta teattereitten sijaista mieluummin omia elämiään. Vaikka Enlil toteaa Persoonan-käyttäjät ja Hikarin olevan riittävän vahvatahtoisia poistumaan Teatterialueelta, nämä haastavat hänet taisteluun muiden vankien vapauttamisesta.
Enlilin hävittyä taistelun, kaikki ihmiset palaavat omiin aikoihinsa ja maailmoihinsa, mutta unohtavat samalla kaikki Teatterialueen tapahtumat. Hikari tekee omassa todellisuudessaan sovinnon oikean isänsä kanssa ja kertoo aikoansa taas jahdata unelmiaan. Kahden eri todellisuuden versiot SEESistä katsovat asuntolassaan ja Tutkintaryhmän jäsenet Persona 4:n protagonistin luona elokuvia, jotka muistuttavat Hikarin teatterin elokuvia. Haamuvarkaat, Goro Akechia lukuun ottamatta, saavat Leblanc-kahvilassa kutsun Shujinin akatemian järjestämään elokuvafestivaaliin, jossa Hikari esittää heille tekemänsä elokuvan New Cinema Labyrinth.
Viljutšinsk

Historia

Paikalla aiemmin sijainneessa Rybatšin taajamassa on ollut tyynenmerenlaivaston sukellusvenetukikohta vuodesta 1938. Nykyinen kaupunki perustettiin Sovetski-nimisenä vuonna 1968 yhdistämällä Rybatši ja kaksi muuta asutuskeskusta, Primorski ja Seldevaja, jossa oli sijainnut sukellusveneiden korjaustelakka vuodesta 1959. Vuodesta 1970 kaupungin nimi oli Primorski, mutta se kuitenkin tunnettiin salaisen kaupungin koodinimellä  Petropavlovsk-Kamtšatski-50 lähimmän suurkaupungin mukaan, eikä sitä merkitty julkisiin karttoihin. Vuonna 1994 kaupunki sai nykyisen nimensä Viljutšinsk läheisen Viljutšinski-tulivuoren mukaan.

Elinkeinoelämä

Rybatšin kaupunginosassa sijaitsee ydinsukellusvenetukikohta, johon on sijoitettu Oscar II –luokan ristelyohjus-sukellusveneitä sekä Delta III- ja Akula-luokkien sukellusveneitä. Kaupungissa on lisäksi sukellusveneiden korjaustelakka. Vuosina 1959-1994 kaupungissa oli ”Tyynenmerenlaivaston hydrografisen tutkimusyksikön” (4 и 5 Тихоокеанская гидрографическая экспедиция) tukikohta, jonka alukset toimivat Neuvostoliiton avaruusalusten ja mannertenvälisten ohjusten tukiasemina maailman valtamerillä.
Kalastus ja kalanjalostus ovat myös tärkeitä elinkeinoja.  
Pääesikunta esitti tukikohdan sulkemista taloudellisista syistä vuonna 2003. Sen sijaan kaupungin ja tukikohdan infrastruktuuria on kuitenkin vahvistettu viime vuosina. 
Kaupungin edustalle on suunniteltu sijoitettavaksi Venäjän ensimmäinen kelluva ydinvoimalaitos, 70 Megawatin Akademik Lomonosov.
Viljutšinsk sai ensimmäiset kaksi ortodoksikirkkoaan 1990-luvulla.
Pahatlammit (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Mario Party 8

Myynti

Pohjois-Amerikan julkaisupäivän jälkeen peliä myytiin Yhdysvalloissa yhteensä 314 000 kappaletta kolmessa päivässä joka teki siitä kuukauden parhaiten myydyn TV-konsolipelin. Toukokuussa 2010 peliä oltiin myyty yhteensä 7.6 miljoonaa kappaletta joka teki siitä 10:ksi parhaiten myydyn Wii-pelin.
Pikku Jakenaron jätinkirkko

Sijainti

Jätinkirkko sijaitsee Raahen kirkosta noin 14 kilometriä kaakkoon Mattilanperällä Jylhänharjun itäpuolella. Kun poikkeaan Mattilanperän tieltä (yhdystie 18565) Kopsaan johtavalle tielle ja ajaa sitä 700 metriä pohjoiseen, kohtaa Pikku Jakenarossa harjun päällä jätinkirkon. Paikka on Jylhänharjun itäreunaa seuraava kapea harjanne, joka on muodostunut moreeniharjun päälle. Täällä harju laskee jyrkähkösti kohti itää.

Jätinkirkko

Jätinkirkko on suorakaiteen muotoinen matala kivivalli, jonka ulkomitat ovat 30 metriä pitkä (Ridderstadin mukaan 33 metriä ) ja 16 metriä leveä. Rakennelman laskennallinen pinta-ala on silloin 480 neliömetriä (m²). Vallin korkeus on vain 30–80 senttimetriä, mutta se on yllättävän leveä. Sisäalueen pituus on 27 metriä ja leveys 4–6 metriä. Jätinkirkon pituusakseli osoittaa 2° (astetta) vastapäivään eli pohjoiseen. Kivivallissa on matalampi kohta, jota kutsutaan portiksi. Se sijaitsee jätinkirkon keskikohdasta katsottuna 106° pohjoisesta vastapäivään eli lähes tarkalleen lännessä.
Kivivallin sisäpuolella on suoritettu arkeologinen kaivaus, jonka löytöinä saatiin talteen liuskeisestä kivestä tehtyjen esineiden kappaleita, kivi-iskoksia ja kvartsi-iskoksia. Muutama kvartsinkappale tulkittiin työkaluksi. Myös jätinkirkon vallien ulkopuolelta löytyi kvartsi-iskoksia.
Jos jätinkirkot ovat sijainneet aina merenrannassa, voidaan jääkauden jälkeisen maankohoamisen nopeudesta päätellä sen ikä. Raahen seudun rannansiirtymän kronologiassa jätinkirkon alarinne oli rantaa 3000–2500 eaa. Tämän perusteella jätinkirkolle on ehdotettu ajoitusta 2500 eaa.

Ympäristö

Jätinkirkon ympäristössä saattaa olla enemmänkin muinaisjäännöksiä, sillä jätinkirkosta 130–140 metriä etelään polun itäpuolella löytyi halkaisijaltaan 4,5 metriä suuri kiviröykkiö. Sen korkeus on vain 20 senttimetriä ja sen keskikohdassa on kuoppa.

Tutkimuksia

Vuonna 1986 suoritti Aulis Forss kohteessa arkeologisen kaivauksen. Seuraavina vuosina paikalla on käyty vain silmäilemässä paikkoja: vuonna 1994 oli tarkastus (Jaana Itäpalo), vuonna 1997 inventointi (Mika Sarkkinen) ja vuonna 2001 oli taas tarkastus (Pentti Koivunen).

Historiaa

Tammikuussa 2001 kulki jätinkirkon läpi telaketjuilla liikkuva kaivuri. Sen kulku-uraa tasoitettiin vielä traktorilla. Jätinkirkon etelävallista tuhoutui 4 metriä leveä kohta ja sen itäisen vallin sisäosaan tuli myös vaurioita. Pohjoisvallista ei ole jäljellä paljoakaan alkuperäistä kiveystä.

Hoitaminen

Läheisen Kettukankaan muinaisjäännösalueen hoitamisen tapaan myös Pikku Jakenaron jätinkirkon ja Hautakankaan alueita on hoidettu harvennushakkuilla.
Täplärintaluura

Levinneisyys

Täplärintaluuraa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Silkkialbitsia

Ulkonäkö ja koko

Silkkialbitsia on sateenvarjon muotoinen puu, joka kasvaa 6–10 metriä korkeaksi ja leveäksi. Sen lehvästö on avoin, minkä ansiosta valo pääse siitä läpi ja kasvin juurella voi kasvaa ruohoja. Puun kaarna on lähes sileää, väriltään se vaihtelee vaaleanruskesta harmaaseen.
Silkkialbitsian kukat muistuttavat silkkinauhaisia pom-poneja. Ne tuoksuvat hyvältä ja ovat väriltään vaaleanpunaisia. Lajin hedelmät ovat litteitä harmaanruskeita palkoja, jotka ovat 12–18 senttimetriä pitkiä. Palkot sisältävät ruskeita soikeanmuotoisia siemeniä. Silkkialbitsian lehdet ovat saniaismaisia ja kerrannaisesti pariliuskaisia. Ne voivat olla 50 senttimetriä pitkiä ja muodostua 40–60 noin 6 millimetriä pitkästä lehdykästä. Silkkialbitsia kukkii myöhäiskeväältä alkukesään, esimerkiksi Nepalissa huhtikuulta kesäkuulle. Siemenet kypsyvät elo-syyskuussa ja levittäytyvät pääasiassa vain emopuunsa ympärille, mutta ne voivat kulkeutua kauemmaksikin veden mukana.

Levinneisyys ja elinympäristö

Silkkialbitsian luonnonvarainen levinneisyysalue kattaa vyöhykkeen Azerbaidžanista ja Iranista Aasian poikki Japaniin. Sitä kasvaa kuitenkin tulokaslajina myös Kreikassa ja Yhdysvalloissa. Yhdysvaltoihin se tuotiin koristekasvina 1700-luvulla, ja nykyään sitä kasvaa maan itärannikolla Massachusettsissa saakka ja eteläosissa Floridan trooppisia alueita lukuun ottamatta.
Lajia tavataan rannikoilla, ranta-alueilla ja kaupungeissa, kuten tienpientareilla ja käyttämättömillä tonteilla. Se kasvaa vain harvoin metsissä, vaikka sitä joskus tavataan metsittyneillä alueilla. Se tarvitsee paljon auringonvaloa ja kestää kuivuutta, tuulta ja suolaisuutta. Silkkialbitsia voi kasvaa monenlaisella maaperällä, kuten savella, hiesulla ja hiekalla. Se kestää myös hieman emäksistä tai hapanta maaperää. Yleensä se kasvaa alle 900 metrin korkeudessa.
Puistokoulu (Jyväskylä)

Tyyli

Puistokoulun rakennushistoriallinen arvoa nostaa se, että se edustaa varhaista klassista puukoulurakentamista. Siinä näkyy jo vivahteita siirtymisestä jugendista klassismiin: Sen julkisivut ovat symmetriset, ja siinä on aumakatton. Rakennuksessa on käytetty päätykolmiota ja risti-ikkunat ovat aukoitettu tiukasti.

Historia

Jyväskylän kaupunki tilasi arkkitehti Wivi Lönniltä piirustukset kansakoulua varten. Rakennus valmistui vuonna 1912, ja se oli kaupungin ensimmäinen kunnallinen kansakoulu. Lönnin suunnittelema rakennus on ollut koko ajan koulukäytössä, ja siellä oli kunnallinen kokeilukeskikoulu vuosina 1946–1969.
Puistokoulu oli lakkautusuhan alla 1980-luvulla, mutta aktiiviset vanhemmat torjuivat koulun lakkauttamissuunnitelmat. Rakennuksen kulttuurihistoriallinen arvo on sen jälkeen tunnustettu ja se suojeltiin 2008 asemakaavalla. Rakennuksen peruskorjaus valmistui vuonna 2014. Sille palautettiin Lönnin suunnittelema ulkoasu, ja samalla luokkahuoneet modernisoitiin. Puistokoulu yhdistyi seuraavana vuonna hallinnollisesti Päivärinteen päiväkodin kanssa Puistokadun päiväkotikouluksi.
Parfinon piiri

Maantiede

Parfinon piiri sijaitsee Novgorodin alueen kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Kresttsyn, kaakossa Demjanskin ja lounaassa Staraja Russan piireihin. Pinta-alasta 71,4 % on metsää, 17,7 % maatalousmaata, 7,0 % vesistöjä ja 2,1 % asuinaluetta.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Tärkeimmät joet ovat Lovat, Pola ja Redja, jotka muodostavat laajan soistuneen suistoalueen. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve ja savi. Luonnonsuojelualueita ovat Itä-Ilmajärven ja Parfinon rauhoitusalueet, Lovatjoen suisto sekä Ganetskin ja Nevin suot.

Liikenne, talous ja palvelut

Parfinon kautta kulkee Kresttsyn piirin Podlitovjen ja Staraja Russan välinen maantie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie. Maantie yhtyy Podlitovjessa Moskovan ja Pietarin väliseen M10-valtatiehen.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat jalostus (28,0 % vuonna 2009), hallinto (22,0 %), koulutus (14,1 %) ja muut julkiset palvelut. Piirin talous perustuu puunjalostus- ja elintarviketeollisuuteen sekä maatalouteen. Tärkein teollisuuslaitos on Parfinon vaneritehdas, joka on ollut konkurssitilassa vuodesta 2009, mutta jatkaa edelleen toimintaansa. Maataloutta edustaa joukko maatalousyrityksiä, 40 yksityistilaa ja lähes 2 400 asukkaiden palstaviljelmää. Kaksi kolmasosaa työvoimasta työskentelee piirin ulkopuolella.
Piirissä toimii neljä lastentarhaa, kuusi yleissivistävää koulua, lasten harrastuskeskus ja Staraja Russan ammattikoulun haaraosasto. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjastolaitos ja lasten taidekoulu. Terveyspalveluihin kuuluvat piirisairaala, Polan paikallissairaala, poliklinikka ja 11 lääkintäasemaa.

Nähtävyydet

Seudulta on löydetty useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä kolme muinaislinnaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Hmelevon kartano. Toisesta maailmansodasta kertovat neuvostosotilaiden hautausmaat.
Daugavpilsin piiri

Daugavpilsin piiri oli hallinnollinen alue Latviassa Latgalen alueella. Alue on 2 525,5 km²:n kokoinen ja siellä asustaa 39 851 henkilöä. Daugavpilsin piirissä ja Daugavpilsin kaupungissa asuu huomattava määrä venäläisiä ja puolalaisia. Alueen suurin kaupunki on kuitenkin Ilūkste, koska Daugavpilsiä ei lasketa piiriin kuuluvaksi. Alueen läpi virtaa Väinäjoki. Latvian piirit lakkautettiin vuonna 2009 Latvian aluehallintouudistuksen yhteydessä.
Euronext

Historiaa

Euronext syntyi vuonna 2000 Amsterdamin pörssin, Brysselin pörssin ja Pariisin pörssin  yhdistyessä. Vuonna 2001 Euronext hankki Lontoossa toimivan johdannaispörssin (LIFFE) osakekannan. Vuonna 2002 yhtiöön sulautui Lissabonin pörssi.
Toukokuussa 2006 sekä Frankfurtin pörssiä operoiva Deutsche Börse että New Yorkin pörssiä operoiva NYSE Group tarjoutuivat ostamaan koko Euronextin osakekannan. Deutsche Börse luopui sittemmin tarjouskilpailusta ja Euronextin osakkeenomistajat hyväksyivät yhdistymisen NYSEn kanssa joulukuussa 2006.
Vuonna 2014 Euronext irtaantui kesällä 2014 järjestetyn 1,2 miljardin dollarin osakeannin avulla tuolloin Intercontinental Exchange, Inc. -yhtiön (ICE) hallitsemasta NYSE-Euronext -pörssiryppäästä.
Säihkymedestäjä

Levinneisyys

Säihkymedestäjää tavataan Itä-Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan vuoristoalueilla yleinen tai runsaslukuinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
James Van Der Beek

James Van Der Beek Jr (s. 8. maaliskuuta 1977) on amerikkalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Dawson's Creek (1998-2003).
Van Der Beek oli naimisissa näyttelijä Heather McCombin kanssa, jonka hän tapasi Dawson's Creekin kuvauksissa vuonna 1998. Kesäkuussa 2009 pari ilmoitti eronneensa kuuden vuoden avioliitton jälkeen. Marraskuussa 2009 Van Der Beek haki eroa. Virallisesti he erosivat maaliskuussa 2010.
Huhtikuussa 2010 Van Der Beek ilmoitti Twitter-sivustollaan, että hän ja hänen tyttöystävänsä Kimberly Brook odottavat ensimmäistä yhteistä lasta.
Pariskunta meni naimisiin elokuussa 2010 Tel Avivissa Israelissa sijaitsevassa kabbalakeskuksessa. Häät olivat pienet, vieraita oli vain kymmenen.
20. kesäkuuta 2018 he saivat viidennen lapsensa. Muut ovat Olivia (s. 2010), Joshua (s. 2012), Annabel (s. 2014) ja Emilia (s. 2016).
Uniargumentti

Uniargumentti on filosofisessa skeptismissä hyödynnetty argumentti ihmisen aistimusten epäluotettavuudesta. Unessa ihminen harvemmin tajuaa uneksivansa (pois lukien selkounet). Tämä on johtanut arveluihin, voisiko ihminen olla jatkuvasti unessa valveillaolon sijaan (tai ettei hän ainakaan voi olla varma uneksiiko vai ei).
Länsimaisessa filosofiassa ajatuksen esitti ensimmäisenä René Descartes tutkielmassaan Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta.
Itämaisessa filosofiassa samankaltainen argumentti esiintyy Zhuangzin filosofiassa niin sanottuna ”perhosen uni” -mietelmänä. Mietelmässä Zhuangzi näkee unta jossa hän on perhonen. Herättyään hän havaitsee olevansa Zhuangzi. Mutta miten hän voi määrittää onko hän Zhuangzi, joka on juuri lakannut uneksimasta olevansa perhonen, vai perhonen, joka on juuri alkanut uneksia olevansa Zhuangzi.
FS Guyenne (1865)

Palvelus

Saksan–Ranskan sodan uhatessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja se oli sodan aikana Ranskan Itämeren laivastossa.
Alus poistettiin Toulonissa alusluettelosta 19. lokakuuta 1882 ja se sijoitettiin myyntilistalle vuonna 1883. Alus romutettiin vuonna 1887.
Newport

Kaupunki

Se on saanut nimensä 'uusi satama' aikana, jolloin laivat muuttuivat niin suuriksi, ettei niillä päässyt enää 'vanhaan satamaan' eli Caerleoniin Uskjoen yläjuoksulla. Newport jakautuu kahteenkymmeneen kaupunginosaan. Sen pinta-ala on 190 km² ja väkiluku oli noin 131 308 vuonna 2016.

Linna

Lähellä kaupungin keskustaa on linna joka rakennennutti Hugh d'Audele tai poikansa-in-law Ralph Earl Stafford vuosina 1327-1386. Sitä on laajennettu 1500-luvulla, mutta 1800-luvulla se pääsi raunioitumaan. Alkuperäinen Newportin linna oli vallihaudan ympäröimä paaluvarustus. Siitä ei ole enää mitään näkyvissä, sillä rautatien rakentamisen yhteydessä tunneleista kaivettu maa-aines käytettiin täyttämään vanhaa vallihautaa.
Newportissa toimii Walesin yliopisto.

Urheilu

Newportissa on tunnettu golfkenttä Celtic Manor Resort, jossa pelattiin vuoden 2010 Ryder Cup.
Jari Kokko

Jari Kokko (s. 1961 Viitasaari) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Kokko on opiskellut Moskovan Elokuvainstituutissa, ja hän on venäjän kielen ja venäläisten elokuvien asiantuntija. Kokko asuu Helsingissä ja työskentelee omassa Kinokokko Ky -tuotantoyhtiössään.
Minna Koskela

Ura

Koskela tunnetaan televisiosarjasta Kumman kaa, jossa hän näyttelee terveydenhoitaja Ellu Jokista. Koskela on käsikirjoittanut sarjan Heli Sutelan kanssa. Sutela ja Koskela olivat samalla vuosikurssilla Teatterikorkeakoulussa. He tekevät yhdessä myös sketsiesityksiä. Koskela on esiintynyt kotimaisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Iltalypsy, Tahdon asia, Team Ahma ja Raid, sekä 8 päivää ensi-iltaan, Nousukausi ja Klassikko.
Televisiorooliensa lisäksi Koskela on näytellyt teatterien lavoilla, muun muassa Koko-teatterissa. 15. maaliskuuta 2010 alkoi Kummanki kaa ja mukana myös Vesa -lavakiertue, jossa oli mukana Koskelan lisäksi Kumman kaa -sarjasta tutut näyttelijät Heli Sutela ja Ilkka Merivaara. Koskela on käsikirjoittanut sen yhdessä Heli Sutelan kanssa.
Lampi

Lampi on järveä pienempi makean veden allas.

Lampi vesistönä

Lammen kokorajaa on vaikea tarkasti määritellä, erityisesti suhteessa pikkujärveen. Lampea pienempiä ovat kuitenkin lammikko ja lätäkkö, joille on tyypillistä, että niissä on vettä vain osan vuotta. Lammet ovat niin matalia, että niissä ei esiinny lämpötilan kerrostuneisuutta toisin kuin järvissä, vaan koko vesimassa sekoittuu tuulen takia. Pohjoisessa ne saattavat jäätyä pohjaa myöten, josta seuraa talvinen happikato.
Erään määritelmän mukaan vesialue on lampi jos läpimitta on alle 200 m.

Lampi paikannimissä

Paikannimien perusosina lampi ja järvi esiintyvät vaihtelevasti. Joskus samoillakin paikkakunnilla voi olla pinta-alaltaan suurempia nimessään perusosan lampi sisältäviä vesimuodostumia kuin pienimmät nimessään perusosan järvi sisältävät vesimuodostumat. Kunnan nimen loppuosana lampi on paljon harvinaisempi kuin järvi

Lammen ekologiaa

Kalattomissa lammissa perustuotanto keskittyy pohjan lähellä elävään levämattoon ja sen mikrobimassoihin.  Ajoittain sekoittuminen riuhtaisee levämassaa pintaan. Eläinplankton syö tätä, ja hyönteiset, muun muassa sääskentoukat ja kovakuoriaiset, toimivat petoina. Lammessa voi elää myös kaloja, esimerkiksi ruutanoita.
Sesshō ja kanpaku

Sesshō (jap. 摂政) oli Japanissa joko lapsikeisaria ennen täysi-ikäisyyttään tai keisarinnaa avustamaan nimetyn henkilön arvonimi. Kanpaku (jap. 関白) oli taas teoriassa tietynlainen keisarin pääneuvonantaja, mutta toimi käytännössä sekä aikuista keisaria avustavan sijaishallitsijan että ensimmäisen sihteerin tittelinä. Heian-kaudella sesshō ja kanpaku toimivat käytännössä Japanin hallitsijoina. Titteleiden välillä ei ollut juuri lainkaan käytännön eroa, ja useat henkilöt vain vaihtoivat titteliä keisarin saavuttaessa täysi-ikäisyyden, tai aikuisten keisarien kuollessa tai vetäytyessä valtaistuimelta. Arvominiä kutsuttiin kollektiivisesti nimellä sekkan (jap. 摂関); sukuja, joilla oli titteleihin yksinoikeus, nimitettiin termillä sekkan-ke. Heian-kauden jälkeen valta siirtyi shōguneille.
Eläkkeelle jäänyttä kanpakua kutsutaan nimellä taikō (jap. 太閤), joka alkoi viitata yleisesti Toyotomi Hideyoshiin.

Historia

Aikaisemmin vain keisarillisen perheen jäseniä voitiin nimittää sesshōiksi. Kojikin mukaan keisari Ōjinia avusti hänen äitinsä keisarinna Jingū, mutta asian historiallisuus on epäselvä. Ensimmäinen historiallinen sesshō oli prinssi Shōtoku, joka avusti keisarinna Suikoa.
Fujiwara-klaani piti pääosin hallussaan kanpakun ja sesshōn titteleitä. Tarkemmin sanottuna arvonimet kuuluivat Fujiwara Hokkelle (pohjoiselle Fujiwara-suvulle) ja sen jälkeläisille, joihin lukeutui Fujiwara no Yoshifusa.
Vuonna 844 Fujiwara no Yoshifusasta tuli sesshō. Hän oli ensimmäinen sesshō, joka ei kuulunut keisarisukuun. Vuonna 876 Fujiwara no Mototsune, Yoshifusan adoptoitu poika ja veljenpoika, nimitettiin vasta luotuun kanpakun asemaan.
Fujiwara no Michinagan ja Fujiwara no Yorimichin jälkeläisillä oli yksinoikeus kahteen arvonimeen. 1100-luvulla Yorimichin jälkeläiset muodostivat viisi sukua, joita kutsuttiin termillä sekke: Konoe-suku, Kujō-suku, Ichijō-suku, Takatsukasa-suku ja Nijō-suku. Sekä Konoe- että Kujō-suvut saivat alkunsa Fujiwara no Tadamichistä, Yorimichin jälkeläisestä. Muut kolme sukua saivat alkunsa näistä kahdesta suvusta. Meiji-restauraatioon saakka vuonna 1868 viidellä perheellä oli yksinoikeus arvonimiin, lukuun ottamatta Toyotomi Hideyoshia ja hänen veljenpoikaansa Toyotomi Hidetsugua.
Käytännössä kanpakun virka ja titteli poistuivat käytöstä, kun ensimmäinen Japanin pääministeri nimitettiin virkaansa Meiji-restauraation aikana. Keisari Meiji lakkautti viran vuonna 1872. Nykyään Kōshitsu tenpan -lain mukaan sesshōn virka on rajoitettu keisarilliselle perheelle. Kruununprinssi Hirohito oli sesshō mielisairaudesta kärsivälle keisari Yoshihitolle vuosina 1921–1926, ennen nousuaan valtaistuimelle.
Satu Paavola

Satu Paavola (s. 17. elokuuta 1970 Nurmo) on suomalainen näyttelijä, televisiojuontaja ja nukketeatterin tekijä. Hän on toiminut teatterin ja esittävän taiteen kentällä laajasti tehden sooloesityksiä, musikaaleja, televisiotuotantoja ja elokuvaa sekä nukketeatteria. Hän on tunnettu muun muassa televisiosarjoista Tahdon asia, Pieni pala Jumalaa ja Seitsemän sekä elokuvista Levottomat ja Nousukausi. Hän on myös ollut juontajana televisiotietovisailu Einsteinissä.
Satu Paavola on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1999 sekä teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2007. Hän opettaa erityisesti nukeilla ja esineillä näyttelemisen tekniikkaa. 
Paavola on toiminut kansainvälisen lastenteatterijärjestö Assitej:n Suomen hallituksen puheenjohtajana. Työväen Näyttämöiden Liitto kutsui hänet Kuusankosken kansainvälisen lastenteatteritapahtuman taiteelliseksi johtajaksi vuonna 2007. Paavola on ollut perustamassa myös Nukketeatterikeskus Poijua vuonna 2007.