google/wiki40b huggingface dataset:
Mare Tranquillitatis

Mare Tranquillitatis eli Rauhallisuuden meri on eräs Kuun "meristä" (lat. mare). Rauhallisuuden mereen laskeutui ensimmäinen miehitetty kuulento Apollo 11. Lennolla olivat astronautit Neil Armstrong, Edwin Aldrin ja Michael Collins, joista Collins ei laskeutunut Kuuhun. Astronauttien mukaan on nimetty kolme pientä kraatteria Apollo 11 laskeutumispaikan lähellä.
Jean-Baptiste Audebert

Jean-Baptiste Audebert (1759 Rochefort–1800 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä ja taiteilija.
Audebert opiskeli maalausta ja piirustusta Pariisissa ja saavutti suuren taidon miniatyyrimaalarina. Guillaume-Antoine Olivier palkkasi hänet kuvittamaan teoksensa Histoire des colportes kuvatauluja, mistä Audebert sai intohimon luonnonhistoriaan. Vuonna 1800 ilmestyi hänen ensimmäinen teoksensa, Histoire naturelle des singes, joka käsitti 62 foliotaulua, jotka hän oli itse piirtänyt ja kaivertanut. Taulujen väritys oli epätavallisen kauniisti tehty ja menetelmä oli hänen itsensä kehittämä.
Audebertin kuollessa häneltä jäi täydellinen aineisto toista teosta, Histoire des colibris, oiseaux-mouches, jacamars et promerops, varten. Teos julkaistiin postuumisti vuonna 1802 ja siitä 200 kopiota painettiin folioille, 100 suurille arkeille ja 15:n kopion teksti oli kullattu. Teoksen tekstin oli laatinut hänen ystävänsä Louis Jean Pierre Vieillot. Myös toinen teos julkaistiin postuumisti, L'Histoire des grimpereaux et des oiseaux de paradis. Nämä teokset julkaistiin myös yhdessä kaksiosaisessa teoksessa Oiseaux dorés, ou à reflets métalliques (1802).
Audebert myös nimesi kolibreja, ainakin viherhohtokolibrin (Anthracothorax viridis) yhdessä Vieillotin kanssa.
Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet

Kappaleet

Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A5-säv. ja B3-säv. Riku Mattila. Sovitukset Mattila ja Heikki Tikka.
Länsi-Uudenmaan Osuusteurastamo

Länsi-Uudenmaan Osuusteurastamo (LUO) syntyi Lohjan Osuusteurastamon (per. 1921) ja Västra Nylands Andelsslakterin (per. 1921) yhdistyessä vuonna 1923. LUO:n teurastamo ja makkaratehdas sijaitsivat osuuskunnan pääpaikassa Lohjalla ja pienempi teurastamo vahvan ruotsinkielisen konttoripiirin yhteydessä Karjaalla. Teurastamon rinnalla toimi maidonmyyntiosuuskunta nimeltä Tuotekunta. Länsi-Uudenmaan Osuusteurastamo sulautui Lounais-Suomen Osuusteurastamoon vuoden 1964 alussa. Sillä oli tuolloin 2.241 tuottajajäsentä. Työntekijöitä oli 161 (v. 1961).
Rob Hisey

Ura

Hisey pelasi kaudet 2001–2005 OHL-junioriliigassa. Hän edusti Sault Ste. Marie Greyhoundsia, Erie Ottersia ja Barrie Coltsia. Viimeisellä kaudellaan Barriessa Hisey valittiin OHL:n tähdistöotteluun. OHL-kauden jälkeen Hisey pelasi vielä keväällä 2005 pudotuspelejä ECHL:n Reading Royalsissa.
Jääkiekon SM-liigassa pelaava Ässät hankki Hiseyn riveihinsä kesken kauden 2005–2006. Ässät voitti keväällä 2006 SM-hopeaa. Hisey ja Ässät olisivat halunneet jatkaa sopimusta vielä seuraavallekin kaudelle, mutta Ässät otti mieluummin halvemmalla pelaajia yhteistyöjoukkueesta Dallas Starsista. Hisey siirtyi kaudeksi 2006–2007 DEL-liigan Hannover Scorpionsiin.
Hisey palasi kaudeksi 2007–2008 Ässiin. Hän ei ehtinyt pelata Ässissä kuin 14 ottelua, kunnes hänet vapautettiin sopimuksesta. Hiseyltä odotettiin Porissa paljon, mutta hän tuli joukkueeseen vajaakuntoisena. Hisey siirtyi marraskuussa 2007 Itävallan liigan EC Graziin. Tammikuussa 2008 Hisey vaihtoi toistamiseen seuraa kauden aikana. Hän siirtyi loppukaudeksi Elitserienin Moraan, jossa hän teki 10 pistettä 12 ottelussa Elitserien runkosarjassa. Mora tippui kuitenkin kauden päätteeksi Allsvenskaniin.
Kaudeksi 2008–2009 Hisey palasi Hannoveriin, kun hän teki sopimuksen Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Oberligassa, pelaavan Hannover Indiansin kanssa. Hisey pelasi yhden kauden Indiansisa. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi yhdysvaltalaisen CHL-liigan Tulsa Oilersiin. Tulsassa hän pelasi joulukuulle 2009 saakka, jolloin hän teki koesopimuksen AHL:n Springfield Falconsin kanssa. Hisey johti siirtymisensä aikaan CHL:n maalintekijätilastoa 19 osumallaan, jotka hän oli tehnyt 24 pelissä. Kaudella 2010–2011 hän pelasi New York Islandersin farmijoukkueessa Bridgeport Sound Tigersissa. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Itävallan pääsarjan EHC Linzin kanssa.  Kauden 2016-17 lopussa Hisey siirtyi Linzistä Saksan pääsarjan Wolfsburgiin, mutta siellä ruuti oli märkää. Neljässä ottelussa Hisey ei onnistunut maalinteossa ja sai kasaan vain kolme syöttöpistettä. Seuraavan kauden alla Hisey palasi takaisin Kanadaan ja jatkaa uraansa alasarjajoukkue Stoney Creek Generalsin riveissä.
Black Oak Arkansas

Historia

Black Oakissa perustettu yhtye muutti Memphisiin vuonna 1969 ja kirjoitti samalla sopimuksen Stax-levy-yhtiön kanssa. The Knowbody Elsen esikoisalbumi julkaistiin samana vuonna. Se ei kuitenkaan saavuttanut suurta menestystä ja yhtyeen jäsenet muuttivat asumaan Los Angelesiin. Siellä heidän onnistui saada levytyssopimus suurelle Atlantic-yhtiölle.
Samalla The Knowbody Else otti käyttöön nimen Black Oak Arkansas ja julkaisi toisen albuminsa vuonna 1971. Vuosien 1971 ja 1978 välillä yhtyeeltä ilmestyi yhteensä 13 levyä, joista studioalbumeja oli 11. Ne saavuttivat myös kohtalaista kaupallista menestystä. Vuonna 1973 julkaistu Hound on the Hog nousi parhaimmillaan Billboardin albumilistalla sijalle 52 ja single Jim Dandy Billboard Hot 100:n sijalle 25.
Black Oak Arkansas opittiin 1970-luvulla tuntemaan myös ahkerana keikkailijana. Omien kiertueidensa ohella se esiintyi muun muassa legendaarisella California Jam -festivaalilla vuonna 1974. I’d Rather Be Sailing -albumin jälkeen yhtye kiersi vielä parin vuoden ajan, kunnes päätti lopettaa vuonna 1980.
Yhtyeen laulusolisti Jim Mangrum julkaisi vuonna 1984 soololevyn Ready as Hell nimellä Jim Dandy. Sitä seurasi Jim Dandy’s Black Oak Arkansas -nimellä kahta vuotta myöhemmin ilmestynyt albumi. Varsinaisen paluun yhtye teki vuonna 1999, jonka jälkeen se on julkaissut yhden studio- ja kaksi livealbumia.
Negevin autiomaa

Negevin autiomaa (hepr. ‏נֶגֶב‎, HaNegev, merkitys ’Etelämaa’ arab. النقب ‎, an-Naqab) on aavikko Israelin eteläosassa Arabian ja Siinain autiomaiden välissä. Se peittää Kuolleestamerestä etelään koko Israelin alueen eteläosan, lukuun ottamatta kapeaa Jordanjoen rantaa reunustavaa Aravanlaaksoa.
Negevin autiomaan pinta-ala on noin 12 000 km², joten autiomaa käsittää suunnilleen puolet koko Israelin alueen pinta-alasta (kun Israelin alueeseen on laskettu mukaan Palestiinan alue).
Pohjoisessa maa on karua ja aukeaa. Alueella on matalia hiekkakivikukkuloita ja joenuomia, jotka ovat kuivia lukuun ottamatta sadekausia, jolloin ne usein tulvivat. Etelään päin tultaessa maasto muuttuu kivipeitteiseksi tasangoksi, jolle tyyppilisiä ovat rosoiset, puuttomat vuorenhuiput. Negevin eteläpäässä, lähellä Punaisenmeren Akaban lahtea maaston korkeuserot ovat huomattavampia. Jyrkät kallioseinämät ja kuilut ovat sekä harmaata ja punaista graniittia että värikästä hiekkakiveä.
Negevin autiomaassa on myös kraatterinomaisia, kulumalla syntyneitä laaksoja, machteshimeja, joita on ainoastaan tällä alueella. Näitä ovat muun muassa Ha-Machtesh ha-Gadol, "Suuri kraatteri", ha-Machtesh ha-Katan "Pieni kraatteri" ja Ramonin kraatteri. Viimeksi mainittu on näistä suurin ja mahdollisesti myös maailman kookkain luonnollinen (ei asteroidin aiheuttama) kraatteri. Se on noin 35 km pitkä, noin 500 m syvä ja sen leveys vaihtelee kahdesta kymmeneen kilometriin. Ramonin kraatteri alkoi muotoutua, kun Negeviä peittänyt meri rupesi liikkumaan pohjoiseen. Kraatterin pohjalla on 200 miljoonaa vuotta vanhoja kiviä, mistä voi päätellä kraatterinkin olevan melko iäkäs.
Negevin autiomaasta kaivetaan pääosa maan metallimalmeista ja ei-metallisista mineraaleista. Länsiosasta löytyy käytännössä kaikki Israelissa tuotettava öljy. Kaivannaiset ovat maan tärkein vientituote. Raakaöljyä vuodessa saadaan noin 4 000 tonnia. Lisäksi pohjoisosissa harjoitetaan vähäistä puuvillan viljelyä keinokastelun turvin.
Alueen keskus on Beersheba pohjoisessa. Negevin tunnetuin paikka lienee Dimona, jonka lähellä sijaitsee Israelin huippusalaisen ydinaseohjelman keskus Dimonan tutkimuslaitos.
Davit Orbeliani

Davit Orbeliani (georg. დავით ორბელიანი, 11. tammikuuta 1739 – 29. toukokuuta 1796), joka tunnettiin yleisesti nimellä Davit "Kenraali" (georg. დავით სარდალი, Davit Sardali) oli georgialainen sotilashenkilö, poliitikko, kääntäjä ja runoilija. 
Orbeliani kuului merkittävään georgialaiseen aatelissukuun, joka oli yhteydessä kuninkaalliseen Bagrationi-dynastiaan. Hän oli Sabaratianon prinssi, Somkhitin kuvernööri ja korkea-arvoinen sotilaskomentaja kuningas Erekle II:n alaisuudessa. Ereklen tytär Tamar (1749–1786) meni Orbelianin kanssa naimisiin Tbilisissä vuonna 1762.
Hän teki useita diplomaattimatkoja Iraniin, josta hän osti persialaisen ritariromanttisen seikkailukertomuksen Qahraman-e qatelin käsikirjoituksia. Orbeliani käänsi tarinan georgiaksi nimelle Qaramaniani (georg. ყარამანიანი), joka seuraa persiankielistä alkuperäisteosta erittäin tarkasti paikallisesta georgialaisväristä huolimatta. Teos tuli Georgiassa huomattavan suosituksi. Hänet esitettiin myös sankarina aikalaisrunoilija Besikin (1750–1791) teoksissa, mihin hän vastasi kirjoittamalla rakkausrunoutta pitkälti Besikin hengessä.   
Hän kuoli Tbilisissä vuonna 1796, ja hänet haudattiin Sionin katedraaliin.
Antidiureettisen hormonin epäasianmukaisen erityksen oireyhtymä

Antidiureettisen hormonin epäasianmukaisen erityksen oireyhtymä tarkoittaa oiretilaa, jossa antidiureettisen hormonin eritys aivolisäkkeen takalohkosta tai jostain muusta lähteestä on epätarkoituksenmukaisen runsasta. Tämä johtaa veden poistumisen vähentymisen kautta veritilavuuden kasvuun (hypervolemia) ja edelleen laimentumisen vuoksi hyponatremiaan eli veren natriumpitoisuuden laskuun. Syntymekanismina ei ole niinkään natriumin menetys vaan sen laimentuma veden ylimäärän vuoksi.
Tilan tunnusmerkkejä ovat matala seerumin osmolaliteetti, matala natrium-pitoisuus ja normaali kreatiniinitaso. Virtsan ureakonsentraatio on korkea ja virtsamäärät matalia.
Henok (Kainin poika)

Henok (tai Eenok) oli Kainin lapsi. Henokia ei kannata sekoittaa Jaredin lapseen Henokiin. Kain antoi Henokille kaupungin nimen kun tämä syntyi. Henokille syntyi paljon lapsia. Yksi lapsista oli nimeltään Irad.
Meskheti

Meskheti (georg. მესხეთი) on vuoristoinen alue Lounais-Georgiassa.

Historia

Mushkeina ja Mosinikkeina tunnetut heimot olivat alueen ensimmäisiä asiakkaita. 900-luvulla ja 1400-luvulla alue oli osa Georgian kuningaskuntaa. 1500-luvulla se oli itsenäinen Samtskhen ruhtinaskunta, kunnes Osmanien valtakunta miehitti sen. Nykään se on osa Samtskhe-Džavakhetin aluetta.

Georgialaiset

Meskhetin alkuperäisasukkaat, meskhetiläiset ovat georgialaisten alaryhmä. Meskhetiläiset puhuvat Meskhetin murretta, joka on georgian kielen murre. He ovat pääasiassa ortodokseja.

Meskhetinturkkilaiset

Meskhetinturkkilaiset ovat alueen entisiä asukkaita. Heidät pakkosiirrettiin Keski-Aasiaan vuonna 1944.
Final Destination – viimeinen määränpää 3

Juoni

Elokuvan alussa päähenkilö Wendy ja hänen ystävänsä menevät huvipuiston vuoristorataan. Wendy näkee näyn, jossa vuoristorata rikkoutuu ja kaikki laitteessa olevat ihmiset kuolevat. Wendy joutuu paniikkiin ja poistuu vuoristoradasta. Tämän myötä muutamat muutkin poistuvat vuoristoradasta ja välttyvät kuolemalta. Vuoristoradassa kuolevat Wendyn poikaystävä Jason ja tämän ystävä Carrie. Carrien poikaystävä Kevin ja Wendy alkavat selvittää vuoristoradasta poistuneita ja heidän järjestystä estääkseen heidän kuolemansa. Kuolemia alkaa tapahtua Wendyn kuullessa aina tietyn musiikin.
Von Becker

von Becker on suomalainen aatelissuku. Suku on kotoisin Tanskasta, mistä Sigmund von Becker muutti Ruotsiin. Hänen poikansa Johan aateloitiin 1653 Ruotsissa. Suomeen suku tuli Axel von Beckerin muuttaessa Sysmään.
Drawn and Quartered

Drawn and Quartered on seattlelainen death metal -yhtye.
Seattlesta tuleva Drawn And Quartered sai alkunsa kymmenisen vuotta sitten, kun Plague Bearer –nimellä operoinut ryhmä vaihtoi nimeä ja muuttui nykyiseen muotoonsa. Ensimmäisen demonsa yhtye julkaisi vuonna 1996 ja debyyttipitkä To Kill Is Human ilmestyi muutamaa vuotta myöhemmin. Vihaista ja erittäin tummasävyistä death metallia sisältänyt kiekko oli kelvollinen tapaus lajissaan, mutta vasta vuonna –03 ilmestynyt Extermination Revelry lunasti demoajoilta asti annetut lupaukset. Vanhakantaisempia sävyjä, groovaavia hitaampia osioita, pikimustia melodioita sekä hurjia blastbeat-orgioita yhdistellyt kiekko oli nautittava ja intensiivinen kokonaisuus, joka teknisestä pätevyydestään huolimatta nojasi musiikkinsa ennen kaikkea tunnelman varaan. Hiljattain ilmestynyt kolmas täyspitkä Return Of The Black Death jatkaa edeltäjänsä laadukkailla linjoilla.
BMW 2-sarjan Active Tourer

BMW 2-sarjan Active Tourer (F45) 2014–

BMW 2-sarjan Active Tourer esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2014. Seitsenpaikkainen Gran Tourer tuli markkinoille vuonna 2015.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Active Tourer sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Active Tourerin kaikissa moottoreissa käytetään kaksoisturbotekniikkaa. Bensiinimoottoreista pienin on kolmisylinterinen 218i (135 hv). Toinen on nelisylinterinen 225i (231 hv). Dieselvaihtoehto on nelisylinterinen 218d (150 hv). Jokaisen moottorin yhteyteen on saatavana automaattivaihteisto, joka on 225i-moottorin yhteydessä kahdeksan- ja muissa kuusiportainen. 
Vuonna 2016 markkinoille tuotiin myös ladattava hybridimalli 225xe, jossa kolmisylinterisen bensiinimoottorin apuna on 88-hevosvoimainen sähkömoottori.  
Vuoden 2018 alussa Active Tourer ja Gran Tourer kokivat kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin niiden keulan ilmettä. Joidenkin moottorien yhteyteen tuli saataville seitsemänportainen Steptronic-kaksoiskytkinvaihteisto.
Fredrik Woldstedt

Fredrik Woldstedt (22. maaliskuuta 1813 Himanka – 18. lokakuuta 1861 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja geodeetti. 
Woldstedtin vanhemmat olivat Kortesjärven saarnaaja Matias Wollstedt, myöhemmin Woldstedt (1780–1825) ja Fredrika Lovisa Moberg. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1829. Woldstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1834, lisensiaatiksi 1837 ja tohtoriksi 1844.
Woldstedt toimi Helsingin yliopiston tähtitieteellisen observatorion amanuenssina 1835–1842, palveli Pulkovan observatoriossa Venäjällä 1842–1845 ja oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professorina 1846–1861 (virkavapaalla 1858–1859 ja 1861). Vuosina 1835–1844 hän vastasi Venäläis-Skandinavisen astemittauksen Suomen osuuden mittauksista. Ollessaan Pulkovan tähtitornin palveluksessa, hän osallistui Pulkovan ja Altonan maantieteellisen pituuseron määrittämiseen. Hänen Argelanderin havaintoihin pohjautuva Helsingin tähtitornille laskemansa leveys 60° 9” 43.23” oli pitkään käytössä.
Fredrik Woldstedtin puoliso oli F. G. W. Struven tytär Gustava Georgina Lovisa Struve (k. 1887). Heidän poikansa oli Pietarin tiedeakatemian eläintieteellisen museon konservaattori Fredrik Wilhelm Woldstedt (1847–1884).
FS Georges Leygues (1936)

Palvelus

Georges Leygues liitettiin 4. risteilijäviirikköön, joka kuului Ranskan merivoimien nopeaan laivasto-osastoon (ransk. Force de Raid). Alus tulitti vahingossa Ranskan merivoimien sukellusvenettä Casabiancaa. Ranskan merivoimien uudelleen järjestelyssä huhtikuussa 1940 valmistauduttaessa Italian sotaan liittymiseen alus siirtyi Atlantin laivaston mukana Oraniin 24. huhtikuuta. 3. ja 4. viirikkö välttivät tuhon Britannian kuninkaallisen laivaston hyökkäyksessä Mers-el-Kebiriin ja ne siirtyivät lopulta Touloniin.
Alus lähti 9. syyskuuta 1940 Toulonista Gloiren ja Montcalmin kanssa läpäisten Gibraltarinsalmen kohtaamatta brittiläisiä aluksia. Osasto tankkasi Casablancassa, jonka jälkeen se jatkoi Dakariin, jonne saavuttiin 14. syyskuuta. Alus lähti samojen alusten kanssa Dakarista 18. syyskuuta kohti Librevilleä, mutta brittiläinen laivasto-osasto esti osaston matkan. Montcalm ja Georges Leygues pakenivat briteiltä ja ne palasivat Dakariin, jossa alukset avustivat brittien ja Vapaan Ranskan joukkojen hyökkäyksen (operaatio Menace) torjunnassa 23.-25. syyskuuta. Georges Leygues sai kaksi osumaa HMAS Australiaan ja se vältti torpedohyökkäyksen.
Lukuun ottamatta kultavarannon siirtoa Casablancaan elokuussa 1941 seuraavina kahtena vuotena aluksen palvelus oli vähäistä. Liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikassa ja Saksan miehitettyä Vichyn Ranskan liittyi Georges Leygues kuten muutkin ranskalaiset sotalaivat liittoutuneisiin. Alkuvuodesta 1943 alus aloitti Dakarista Atlantin merireittien valvonnan ja 13. huhtikuuta se pysäytti saksalaisen saarronmurtajan Portlandin, jonka miehistö upotti aluksensa.
Alus oli huollettavana heinäkuusta lokakuuhun Portlandissa Yhdysvalloissa, jolloin sen lentokoneiden vaatimat tilat ja varusteet poistettiin ja alukselle asennettiin lisää ilmatorjunta-aseistusta. Alus palasi Dakariin jatkaen saarronmurtajien etsintää, kunnes kesäkuussa 1944 se osallistui Normandiaan ja Etelä-Ranskaan tehtyjen maihinnousujen tukemiseen. Alus siirtyi 13. syyskuuta 1944 Touloniin.
Alus tulitti Italian Rivieran rannikkoa Genovan ympärillä aina maaliskuuhun 1945 saakka, mikä oli samalla aluksen viimeinen sotaoperaatio. Alus oli huollettavana Casablancassa toukokuusta aina tammikuuhun 1946 saakka.
Alus osallistui Indokiinan sotatoimiin tukien tykkitulellaan maajoukkoja. Se osallistui 1956 Suezin kriisiin, jolloin alus johti Ranskan merivoimien alusten muodostamaa Israelin maavoimia Gazan kaistalla tukenutta tulitukiosastoa.
 
Georges Leygues poistettiin palveluksesta 1. toukokuuta 1957 ja alus myytiin romutettavaksi marraskuussa 1959.
Raoul Cédras

Raoul Cedras (s. 8. syyskuuta 1949 Jérémie, Haiti) on entinen upseeri, joka oli Haitin tosiasiallinen valtionpäämies vuodesta 1991 vuoteen 1994. Vuonna 1995 hän pakeni Panamaan, kun vaaleilla valittu presidentti Jean-Bertrand Aristide palasi valtaan Yhdysvaltojen tuella.
Vuonna 2000 Cedras tuomittiin poissaolevana elinkautiseen pakkotyöhön murhista Raboteaun verilöylyn yhteydessä.
Seine (departementti)

Seine oli aikaisemmin yksi departementteinä tunnetuista Ranskan aluehallinnon yksiköistä. Se oli enklaavina Seine-et-Oisen departementtin sisällä ja käsitti Pariisin lähimpine esikaupunkeineen. Sen nimi oli alkuun vuosina 1790–1795 Pariisin departementti, minkä jälkeen se sai myöhemmän nimensä. Sekä Seinen että Seine-et-Oisen departementit lakkautettiin Pariisin seudun paikallishallinnon uudelleenjärjestämisen yhteydessä tammikuussa 1968. Tällöin Seinen departementti jaettiin seuraaviin osiin: Pariisi (1 kunta), Hauts-de-Seine (27 kuntaa), Seine-Saint-Denis (24 kuntaa) ja Val-de-Marne (29 kuntaa).
Lucky Luke (televisiosarja)

Juoni

Lucky Luke on yksinäinen cowboy, joka osaa ampua varjoaan nopeammin. Hänet valtuutetaan pienen Daisy Townin kylän sheriffiksi, jonka rauhaa uhmaavat Daltonin veljekset.
Sarjan jaksoista kaksi perustuu Morrisin sarjakuviin ja yksi vuoden 1971 animaatioelokuvaan Lucky Luke – Daisy Town.

Musiikki

Musiikin pääteema on jaettu kahtia. "Lucky Luke rides again" -teeman ovat säveltäneet Aaron Schroeder ja David Grover, ja sen laulaa Roger Miller. "Lonesomest cowboy in the West" -teeman on säveltänyt ja myös esittää Arlo Guthrie.
Tuhannen markan seteli (kappale)

Tuhannen markan seteli on Leevi and the Leavings -yhtyeen esittämä instrumentaalikappale, joka on tullut tunnetuksi myös Urheiluruudun tunnusmusiikkina. Kappale ilmestyi vuonna 1980 albumilla Suuteleminen kielletty. Kappaleen nimi on sen tekijän Gösta Sundqvistin huumoria, sillä vuonna 1980, jolloin kappale julkaistiin, Suomessa ei ollut käytössä tuhannen markan seteliä. Kappaleen kerrotaan syntyneen Sundqvistin yrityksestä tehdä mahdollisimman huono discokappale. Leevi and the Leavings voitti sillä kuitenkin kilpailun, jossa haettiin Urheiluruutu-ohjelmalle uutta tunnuskappaletta. Kappale oli ilmoitettu kilpailuun huumorimielessä.
Vuonna 2013 Ylen järjestämässä äänestyksessä Urheiluruudun katsojat äänestivät kappaleen ohjelman tunnuksista kaikkien aikojen suosikikseen.
Kauko Kyyrö

Kauko Urmas Kyyrö  (24. marraskuuta 1907 Viipuri – 15. huhtikuuta 1971 Tampere) oli suomalainen professori ja kirjallisuuden tutkija.
Kyyrön vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Edvard Kyyrö ja Tilda Tolvanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1925 Viipurin klassillisesta lyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1930, maisteriksi 1931, lisensiaatiksi 1949 ja tohtoriksi 1949 Helsingin yliopistossa.
Kyyrö toimi Viipurin reaalikoulun sekä maanviljelys- ja kauppalyseon kieltenopettajana 1930–1949 ja Helsingin 2. lyseon vanhempana lehtorina vuodesta 1951. Hän oli myös Viipurin kauppaoppilaitoksen kieltenopettajana 1930–1936.
Kyyrö toimi Turun yliopiston kirjallisuuden dosenttina vuodesta 1953.  Hän hoiti avoimena ollutta kirjallisuuden professorin virkaa 1955–1958 sekä kotimaisen ja yleisen kirjallisuuden apulaisprofessorin virkaa 1958–1959. Vuodesta 1957 lähtien hän toimi yhteiskunnallisessa korkeakoulussa.  Kyyrö toimi 1960-luvulla Tampereen yliopistossa kirjallisuushistorian vt. professorina 1961–1962 ja yleisen kirjallisuustieteen professorina 1962–1970.
Kyyrö toimi mm.Kirjallisuudentutkijain seurassa, Viipurin Suomalaisessa Kirjallisuusseurassa, YKK:n draamastudion ja Tampereen kieli-instituutin johtokunnissa, Goethe-instituutin ja Tampereen yliopiston karjalaisten opiskelijain yhdistyksessä.  Hän teki lukuisia opintomatkoja, erityisesti Ruotsiin ja Saksaan.
Kyyrö osallistui talvi- ja jatkosotaan saaden 1944 luutnantin arvon.
Kyyrö oli naimisissa vuodesta 1939 Siiri Marjatta Tolvasen kanssa.  Heille syntyi kolme lasta.
Heikki Klemetti

Heikki Valentin Klemetti (14. helmikuuta 1876 Kuortane – 26. elokuuta 1953 Helsinki) oli säveltäjä, sovittaja, musiikkikriitikko ja kuoronjohtaja. Klemetti on ollut suomalaisen kuoromusiikin merkittävimpiä uranuurtajia ja kehittäjiä.

Elämäkerta

Klemetti kävi kansakoulua ensin pari vuotta Kuortaneella Rasinperän talossa, minkä jälkeen opiskelu jatkui Vaasan lyseossa. Heikki asui Vaasassa tätinsä luona ja pääsi ylioppilaaksi lyseosta vuonna 1894. Klemetti valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1899 ja opiskeli lisäksi Helsingin orkesterikoulussa, Berliinin musiikkiakatemiassa ja Sternin konservatoriossa. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1923. Helsingin yliopisto vihki Klemetin filosofisen tiedekunnan kunniatohtoriksi vuonna 1936 ja teologian kunniatohtoriksi vuonna 1946. 
Klemetti johti lukuisia kuoroja ja perusti Suomen Laulu -kuoron vuonna 1900. Se aloitti mieskuorona, mutta laajeni myöhemmin sekakuoroksi. Ensiesiintymisensä Klemetti suoritti 1. joulukuuta 1898 Ylioppilaskunnan Laulajien konsertissa. Kuoro esitti tuolloin Klemetin johdolla ensi kertaa Aleksis Kiven parhaana runosaavutuksena pidetyn Sydämeni laulun, jonka oli säveltänyt Jean Sibelius. Laulu sai osakseen arvostelijoiden suuren huomion, ja vastaanotosta kertoo sekin, että yleisö vaati sen esitettäväksi kolmesti. Klemetin omista sävellyksistä tunnetuimmat ovat 1700-luvulta periytyään kansansävelmään sovitettu mieskuorolaulu Oi kallis Suomenmaa sekä virsi 532 Taas siunattu päivä nyt luo valoaan.
Klemetti on kirjoittanut yleisimmin lauletun suomennoksen Porilaisten marssille.
Vuoden 1918 sodan innoittamana kirjoitettu Vilppulan urhojen muistolle saavutti aikanaan suoranaisen kulttimaineen Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntien ja Lapuan liikkeen piirissä.
Klemetti tunnettiin myös purevasanaisena musiikkikriitikkona. Musiikinhistoria oli toinen kirjallisen työn kohde. Peittelemätön kansallismielisyys leimasi Klemetin kynänkäyttöä.
Klemetin kesäasuntoon Kuortaneelle on vuonna 1958 perustettu Klemettimuseo. Helsingin Kulosaaressa on Sulasolille testamentattu Klemetin alun perin itselleen rakentama puuhuvila, Hopiala. Oriveden opistossa toimii Klemetin nimeä kantava kesäkurssisarja Klemetti-Opisto.
Klemetti avioitui vuonna 1908 Armi Elina Hämäläisen kanssa. Armi Klemetin (1885–1979) isä oli säveltäjä ja urkuri Lauri Hämäläinen. Heikki ja Armi Klemetti on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.

Kunnianosoitukset

Sulasol on myöntänyt vuodesta 1980 Heikki Klemetti -palkintoa. Sen on saanut muun muassa Matti Hyökki ja Heikki Saari.