google/wiki40b huggingface dataset:
Charles Boycott

Charles Cunningham Boycott (12. maaliskuuta 1832 Burgh St. Peter, Norfolk – 19. kesäkuuta 1897 Flixton, Suffolk) oli Irlannissa vaikuttanut englantilainen tilanhoitaja, joka joutui vuonna 1880 maanvuokraajien etuja puolustaneen Irlannin maaliiton näyttävän häirintäkampanjan kohteeksi, koska hän ei suostunut alentamaan vuokria. Hänen sukunimestään tulee sana boikotti.
Boycott oli alkujaan Ison-Britannian armeijan kapteeni. Jätettyään sotilaspalveluksen hänestä tuli vuonna 1873 Ernen jaarlin maiden tilanhoitaja Irlannin Mayossa. Hän omisti myös itse maata. Kun vuoden 1879 epäonnistunut sato näytti johtavan nälänhätään Irlannissa, maaliitto vaati alentamaan maanvuokraajien vuokria 25 prosentilla. Boycott suostui kuitenkin vain 10 prosentin alennukseen, jota pidettiin riittämättömänä. Syyskuussa 1880 maaliiton johtohahmo Charles Parnell piti puheen, jossa hän vaati käynnistettäväksi painostustoimet niitä maanomistajia ja tilanhoitajia vastaan, jotka eivät suostuneet vaadittuihin vuokranalennuksiin: väkivaltaa ei saanut käyttää, mutta kaikki yhteydenpito kyseisiin henkilöihin piti katkaista. Kun Boycott oli samoihin aikoihin yrittänyt toteuttaa häätömääräyksiä vuokransa maksamatta jättäneille alustalaisille, hänet valittiin uuden kampanjan ensimmäiseksi kohteeksi. Maaliitto kielsi ketään työskentelemästä Boycottille tai olemaan tekemisissä hänen kanssaan, hänen tilalleen ei saanut myydä elintarvikkeita jne. Pelastaakseen satonsa Boycott joutui järjestämään marraskuussa 1880 Ulsterista 50 oranialaista työmiestä sadonkorjuutöihin ja 900 sotilasta suojelemaan heitä. Saatuaan tarpeekseen Boycott päätti lopulta lähteä Mayosta. Kun hän ei saanut Dublinistakaan hotellihuonetta, hän matkusti Yhdysvaltoihin.
Maanvuokraajien olot Irlannissa helpottuivat William Gladstonen hallituksen säädettyä vuonna 1881 Land Act -lain, joka pyrki takaamaan kohtuulliset vuokrat. Boycott palasi Mayoon vuonna 1881, jossa kampanjaa häntä vastaan jatkettiin vielä jonkin aikaa, mutta pikkuhiljaa olot normalisoituivat. Hän toimi Ernen jaarlin tilanhoitajana vuoteen 1886, jolloin sai uuden tilanhoitajanpaikan Englannin Suffolkista.
Charles Boycottin nimestä johdettua verbiä boycott ’boikotoida’ alettiin ilmeisesti käyttää englannin kielessä jo vuoden 1880 lopussa esimerkiksi lehtikirjoittelussa. Sana levisi vähitellen laajempaan käyttöön ja muihin asiayhteyksiin.
Saarijärvi (Ylitornio)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 37 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä mpy.
Ahti-Veikko Pietarinen

Ahti-Veikko Pietarinen on suomalainen filosofi ja loogikko. Vuosina 2009–2014 Pietarinen toimi semiotiikan professorina Helsingin yliopistossa ja on nykyisin filosofian professorina Tallinnan teknillisessä yliopistossa.

Tutkimus

Pietarinen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001 väitöskirjallaan Semantic Games in Logic and Language. Pietarisen keskeisiä tutkimusaiheita ovat logiikka ja Charles S. Peircen filosofia.
Heksafluorifosforihappo

Ominaisuudet

Heksafluorifosforihappo on vahva happo, joka protolysoituu vesiliuoksessa lähes täydellisesti heksafluorofosfaattianioneiksi ja oksoniumioneiksi. Heksafluorfosforihaposta tunnetaan kiinteä heksahydraatti (HPF₆·6H₂O), joka kiteytyy, kun heksafluorifosforihappoliuosta jäähdytetään nopeasti. Pysyvämpi on kuitenkin liuos, jossa yhdistettä on 60–65 massaprosenttia. Kuumenettaessa ja happamissa olosuhteissa liuoksessa tapahtuu hydrolyysiä, jolloin muodostuu vetyfluoridia, difluorifosforihappoa, fluorifosforihappoa ja fosforihappoa. Heksafluorifosforihappoliuokset hyöryävät, koska hydrolyysin tuloksen muodostuu vetyfluoridihuuruja.

Valmistus ja käyttö

Heksafluorifosforihappoa voidaan valmistaa fosforipentoksidin ja vetyfluoridin tai fosforipentafluoridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään katalyyttinä tai fluoraavana kemikaalina orgaanisen kemian synteeseissä tai veden fluoraamiseen. Sitä voidaan käyttää myös metallien käsittelyssä, fungisidina sekä heksafluorofosfaattisuolojen valmistuksessa.
Supreme Headquarters Allied Powers Europe

Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) on Nato-joukkojen Euroopan komentokeskus. Se sijaitsee Casteaussa Belgiassa. Vuodesta 1951 SHAPE oli Euroopan operatiivisten joukkojen päämaja (Allied Command Europe, ACE), mutta vuodesta 2003 SHAPE on Allied Command Operations (ACO):n päämaja ohjaamalla kaikkia liittoutuneiden toimintaa maailmanlaajuisesti.
SHAPE on säilyttänyt Eurooppaan viittaavan nimensä oikeudellisista syistä, vaikka maantieteellisesti sen toimintaa laajennettiin vuonna 2003. Tuolloin Naton komento Lissabonissa ja historiallisesti osa Atlantin herruutta siirrettiin ACO:lle. ACO:n komentava upseeri on myös säilyttänyt tittelinsä "Supreme Allied Commander Europe" (SACEUR), ja on aina Yhdysvaltojen neljän tähden kenraali tai upseeri joka toimii myös Yhdysvaltain Euroopan komentajana.
SHAPEn päämaja sijaitsi aikaisemmin Ranskassa, mutta Ranskan de Gaulle ei pitänyt Yhdysvaltojen liiallisesta sekaantumisesta Euroopan politiikkaan ja karkotti Naton koko organisaation salaisine agentteineen Ranskan maaperältä ja Pentagonin ja Valkoisen talon harmiksi Naton Euroopan päämaja oli siirrettävä Belgiaan. Uusi päämaja rakennettiin Brysseliin, Monsiin ja Casteauhun, missä ne sijaitsevat yhä.
Petri Räisänen

Juha Petri Räisänen (s. 1967, Helsinki) on suomalainen joogaopettaja, kansanparantaja, luontaiskosmetologi. Hän on perustanut Helsingin Astanga Joogakoulun  yhdessä Juha Javanaisen kanssa vuonna 1997. Suomen lisäksi Räisänen on opettanut muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa ja Thaimaassa.
Räisänen pelasi lapsesta saakka vakavissaan jääkiekkoa. Kouluaikoinaan hän lauloi ja soitti rumpuja punk-yhtyeessä. Hän kävi afrikkalaisen tanssin kursseilla Tanssivintillä, jossa tutustui Juha Javanaiseen.
Peri Räisänen opiskeli kosmetologiksi ja perusti hoitolan, jossa annettiin myös vaihtoehtoisia hoitoja, kuten reiki-hoitoja.
Steinerkoulussa opiskellut tyttöystävä antoi sysäyksen Räisäsen henkiseen kasvuun.  Varsinkin Jiddu Krishnamurtin teosofiset teokset tekivät suuren vaikutuksen.
Hän ryhtyi harrastamaan Jjoogaa 21-vuotiaana ja harjoitti ensin hathajoogaa. Pian hän siirtyi astangajoogaan. Räisänen nimeää ensimmäiseksi gurukseen Derek Irelandin ja tämän tyttöystävän Radhan, jotka opettivat astangajoogaa käydessään Suomessa vuonna 1991. 
Italialainen Lino Miele tuli vuonna 1994 Suomeen pitämään joogakurssia, joka pidettiin Stefan Engströmin  luona Hangon saaristossa. Kurssille osallistui myös Räisäsen ystävä Juha Javanainen. Mielen ehdotuksesta Räisänen ja Javanainen perustivat Helsingin astangajoogakoulun kesäkuussa 1997.
Lino Mielen, Räisäsen ja Javanaisen oppi-isä on intialainen Mysoressa asuva guruji Sri K. Pattabhi Jois , jonka kurssilla Räisänen kävi ensimmäisen kerran vuonna 1997. Pattabhi Jois myönsi 2001 Räisäselle virallisen opetusluvan.
Räisänen on kirjoittanut yhdessä Pattabhi Joisin ja Sharath Rangaswamyn kanssa Astangajoogakirjan, joka julkaistiin suomeksi vuonna 2005. Myöhemmin hän julkaisi toisenkin astangajoogakirjan.
Räisänen oli mukanaIor Bockin Lemminkäisen temppelin kaivauksissa, joilla oli tarkoitus paljastaa Bockin perheen saagassa kerrottu Lemminkäisen temppeli. Kun maat Bockin velkaannuttua Sipoossa huutokaupattiin, Räisänen ja Juha Javanainen ostivat muun muassa temppelitontin runsaalla 300 000 markalla.
Image-lehti esitteli Räisäsen vuonna 2008 kannessaan suomalaisen joogan kansainvälisenä rock-tähtenä.
Peter Ackroyd

Peter Ackroyd (s. 5. lokakuuta 1949 Lontoo) on brittiläinen kirjailija, toimittaja ja kirjallisuusarvostelija.
Ackroyd valmistui Cambridgen yliopiston Clare Collegesta ja opiskeli Yalen yliopistossa. Palattuaan Yhdysvalloista hän työskenteli Lontoossa The Spectator -lehden kirjallisuustoimittajana 1973–1977, vastaavana toimittajana ja elokuvakriitikkona 1978–1982. Ackroyd on tehnyt myös radio-ohjelmia ja toiminut The Times -lehden kirjallisuuskriitikkona.
Ackroyd on kirjoittanut muun muassa romaaneja, elämäkertoja sekä lasten tietokirjoja. Ackroydin romaani Chatterton (1987) oli ehdolla Booker-palkinnon saajaksi. Romaani kertoo runoilija Thomas Chattertonista (1752–1770) ja hänen vuonna 1856 maalatusta muotokuvastaan.
Ackroyd on ollut Royal Society of Literaturen jäsen vuodesta 1984 lähtien.
Eric Weinstein

Eric Ross Weinstein (syntynyt lokakuussa 1965) on yhdysvaltalainen matemaatikko, taloustieteilijä, intellektuelli ja sijoitusyhtiö Thiel Capitalin (erään Peter Thielin sijoitusyhtiöistä) toimitusjohtaja.
Weinstein syntyi Los Angelesissa. Vuonna 1985 hän valmistui kandidaatiksi ja maisteriksi Pennsylvanian yliopistosta matematiikan alalla. Tohtorin tutkinnon hän suoritti matemaattisesta fysiikasta Harvardin yliopistossa 1992. Hän on työskennellyt tutkijana muun muassa Jerusalamin Hebrew Yliopistossa, Massachusetts Institute of Technologyssa sekä Harvardin yliopistossa.
Julkisuudessa Weinstein tunnetaan parhaiten siitä, että hän lanseerasi termin Intellectual Dark Web (IDW), johon yhdisettyjä henkilöitä ovat muun muassa Joe Rogan, Christina Hoff Summers, Jordan Peterson ja Weinsteinin veli biologi Bret Weinstein. Weinsteinilla on myös 2019 perustettu Youtube-kanava, The Portal, jossa hän on julkaissut käymiään keskustelluja mm. Peter Thielin ja Werner Herzogin kanssa.
Jörgen Kruth

Ura

Kruth aloitti uransa taistelulajien parissa vuonna 1984. Hän yritti ensin judoa ja jujutsua, mutta muutaman vuoden kuluttua hän vaihtoi taekwondoon. Vuonna 1987, Kruthin ollessa 13-vuotias, hän oli ensimmäistä kertaa yhteydessä Muay Thain kanssa. Tällöin Po Lindwall ryhtyi hänen valmentajakseen. Hän kamppaili ensimmäisen Muay Thai -ottelunsa jo vuonna 1988. Seuraavina vuosina hän otteli myös mm. savatessa, mutta lopulta vuonna 1994 19-vuotiaasta Kruthista tuli Pohjoismaiden Muay Thai –mestari. Tästä jatkui hänen voittoputkensa, ja hän teki upean uran kickboxingin ja Muay Thain parissa.
Hän teki tämän jälkeen vielä debyytin MMA:n (mixed martial arts) parissa vuonna 2009 ja saavutti seuraavina vuosina ennätyksellisiä tuloksia myös tässä lajissa. Kruth on lopettanut aktiivisen kilpauransa taistelulajien parissa. Tilalle hänelle on kuitenkin muodostunut toinen kilpailullinen intohimo, nimittäin pokeri. Kruth on osoittautunut varsinaiseksi pokerilahjakkuudeksi, ja nykyään hän kilpailee Ruotsin mestaruussarjassa.
Kaikki alkoi puhelimesta

Juoni

Jan Morrow (Doris Day) on menestynyt newyorkilainen sisustussuunnittelija, joka joutuu jakamaan saman puhelinlinjan Bradin (Rock Hudson), Broadwaysäveltäjän ja playboyn kanssa. Tilanne hermostuttaa Jania todella koska Bradin lemmenpuhelujen takia hän ei saa hoidettua työpuhelujaan. Jan ja Brad ottavatkin useamman kerran puhelimen välityksellä yhteen.
Neuroottinen miljonääri Jonathan Forbes (Tony Randall), joka on korviaan myöten rakastunut Janiin ja on myös Bradin seuraavan Broadwayshown tuottaja, kertoo Bradille ylistäviä sanoja Janista. Brad yrittääkin houkutella puhelimen välityksellä Jania treffeille kanssaan mutta Jan ei ole kiinnostunut.
Yhtenä iltana Brad ja Jan sattuvat samaan ravintolaan seuralaisineen. Brad tajuaa Janin henkilöllisyyden ja ihastuu tähän. Brad valehtelee Janille olevansa Rex Stetson, karski mies Texasista ja Jan ja Brad alkavat tapailla toisiaan.
Ennen pitkää Bradin henkilöllisyys selviää Janille ja parille tulee ero. Lopulta Jan Bradin sinnikkään yrittämisen jälkeen antaa hänelle anteeksi ja he palaavat yhteen.
Tibor Sekelj

Tibor Sekelj (unk. Székely Tibor) (13. helmikuuta 1912 Spišská Sobot, Poprad silloinen Itävalta-Unkari nyk. Slovakia – 20. syyskuuta 1988 Subotica, Jugoslavia) oli juutalaissyntyinen tutkimusmatkailija esperanton harrastaja, kirjailija ja asianajaja. Hän syntyi Spišská Sobotassa Popradissa silloisessa Itävalta-Unkarissa, nykyisessä Slovakiassa. Sekelj kuoli Suboticassa entisessä Jugoslaviassa. Hänen vaimonsa nimi oli Erzsébet Sekelj.
Sekelj teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa. Hän puhui unkarin ja kroatian kielten lisäksi sujuvasti saksaa, espanjaa, englantia, ranskaa ja esperantoa. Hän oli Esperanto-akatemian jäsen ja kirjoitti useita teoksia esperantoksi.

Elämäkerta

Sekeljin isä oli eläinlääkäri, ja perhe muutti usein. Hänen ollessaan muutaman kuukauden ikäinen perhe muutti Ceneihin nykyisen Romanian alueelle. Vuonna 1922 perhe muutti Kikindaan Serbiaan, jossa Sekelj kävi koulun loppuun. Lukion hän suoritti Nikšićissä, Montenegrossa. Tämän jälkeen hän muutti Zagrebiin, jossa hän opiskeli lakia.
Sekelj työskenteli valmistumisensa jälkeen toimittajana. Vuonna 1939 hän matkusti Argentiinaan raportoimaan Jugoslaviasta tulleiden siirtolaisten elämästä. Hän vietti Argentiinassa seuraavat 15 vuotta työskennellen toimittajana ja tutkimusmatkailijana. Vuonna 1944 hän kiipesi Amerikan mantereen korkeimmalle vuorelle Aconcagualle. Matkan innoittamana hän kirjoitti ensimmäisen teoksensa, romaanin Tempestad sobre el Aconcagua (Myrsky Aconcagualla, ei suom.). Sekelj palasi Jugoslaviaan vuonna 1954 ja asettui asumaan Belgradiin. Vuodesta 1972 hän asui Suboticassa ja toimi kaupungissa sijaitsevan museon johtajana. Hän kuoli Suboticassa, ja hänet on haudattu Subotican hautausmaalle.
Harry Donner

Harry Otto Donner (4. toukokuuta 1889 Hausjärvi – 18. elokuuta 1954 Ahdenkallio Hyvinkää) oli tilanomistaja, sukututkija ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria

Harry Donnerin vanhemmat olivat senattori Otto Donner ja Wilhelmina (Minette) Sofia Charlotta Munck ja puoliso vuodesta 1925 Anna Dido Constance Armfelt. Donner tuli ylioppilaaksi 1909 ja teki opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän julkaisi useita suku- ja historiallisia tutkimuksia, oli Suomen Sukututkimusseuran aktiivi ja sukututkijoiden aikakauslehden Genoksen päätoimittaja 1930–1940. Hän harrasti myös taidehistoriaa ja sosiaalipolitiikkaa.
Heikki Jokela

Heikki Ensio Jokela (14. toukokuuta 1917 Ilmajoki – 10. tammikuuta 2001 Helsinki) oli professori ja ensimmäinen eritoten kansainväliseen yksityisoikeuteen perehtynyt suomalainen yliopistotutkija ja -opettaja.
Jokelan vanhemmat olivat työnjohtaja Väinö Henrik Jokela ja Hulda Viktorina Tuohenmaa ja puoliso vuodesta 1952 hovioikeuden auskultantti Ulpu Aino Hämäläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1936 ja alkoi opiskella oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Ylemmän oikeustutkinnon Jokela suoritti 1941 ja lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1949. Tohtoriksi hän väitteli 1960 tutkimuksella Irtaimen kaupasta kansainvälisen yksityisoikeuden kannalta.
Sota-aikana Jokela toimi tulenjohtajana ja radiotiedustelutehtävissä Aladár Paasosen alaisena. Jokela kuului Päämajan viestitiedustelutoimiston (Tied 2) ns. "diplomaattijaoksen" henkilökuntaan. Jaos seurasi diplomaattisten edustustojen viestiliikennettä sekä Päämajan radiopataljoonan liikenneseurannan että posti- ja lennätinlaitoksen luovuttamien sähkekopioiden avulla. 
Sotien jälkeen Jokela työskenteli eri virastoissa, mutta apurahan turvin vuonna 1949 tehty matka Ruotsiin sai hänet kiinnostumaan tutkimustyöstä. Hän toimikin kymmenisen vuotta erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä, dosentiksi hänet nimitettiin 1959. Väitöksen jälkeen Jokela hoiti määräaikaisia professuureja, kunnes hänet nimitettiin 1966 Helsingin yliopiston oikestieteellisen tiedekunnan yleisen oikeustieteen ja kansainvälisen yksityisoikeuden professorin virkaan Aatos Alasen jälkeen. Eläkkeelle professuurista Jokela jäi vuonna 1984. Helsingin yliopistossa hän toimi myös muun muassa kansleri Edwin Linkomiehen sihteerinä ja tiedekuntansa varadekaanina ja dekaanina. Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston pääsihteeri hän oli 1971–1983. Jokela toimi aktiivisesti myös Satakuntalaisessa Osakunnassa ja oli mukana kehittämässä Helsingin yliopiston täydennyskoulutustoimintaa.
Termiset vuodenajat

Termiset vuodenajat on  meteorologiassa käytetty tapa määritellä vuodenajat lämpötilojen mukaan. Vuodenaika vaihtuu, kun vuorokauden keskilämpötila pysyväisluonteisesti ylittää sovitun raja-arvon: yksittäistä kylmää päivää ei lasketa talveksi. Joskus vuodenajan vaihtuminen voidaan todeta vasta jälkeenpäin. Muun muassa etelärannikolla etenkin talvisin vuodenaikojen vaihtumisen määritteleminen on toisinaan hankalaa sillä sää voi vaihdella rajustikin syksyn ja talven välillä jopa helmikuun puolelle.
Vuodenaikojen järkevä määrä riippuu alueen ilmastosta: esimerkiksi Suomessa on käytössä  neljä termistä vuodenaikaa (talvi, kevät, kesä ja syksy), Puolassa kuusi (edellä mainittujen lisäksi alkukevät ja alkutalvi). Ruotsissa on samat lämpötilarajat, mutta jokaiselle vaihtumiselle on määritelty rajat, kuinka pitkään on "pysyvästi" (kevät tulee, kun lämpötila on ainakin 7 päivää nollan ja 10 asteen välillä, ja kesän tuloon tarvitaan 5 peräkkäistä päivää yli 10 asteen keskilämpötilassa).
Rössypottu

Rössypottu on rössystä eli veripaltusta sekä perunoista ja sianlihasta valmistettava keitto. Siinä keitetään kuoritut perunat ja sianliha kypsiksi (vettä keittämiseen tarvitaan vain sen verran, että perunat ja liha peittyvät). Paloiteltu rössy lisätään keittoon, jonka annetaan kiehua vielä pari minuuttia. Mausteeksi riittää pelkkä suola. Rössypottu on erityisesti oululainen perinneruoka, joka on yleinen myös muualla Pohjois-Suomessa. Rössypottu tunnetaan myös Ruotsissa, nimellä rösch potatis. Ruokalaji lienee alkujaan Saksan Alasaksin alueelta kotoisin oleva myöhäissyksyn sadonkorjuujuhlan eli köyrin ruokalaji.

Rössy

Rössy eli veripalttu voidaan valmistaa poron-, naudan- tai sianverestä. Muita aineksia ovat maito, kalja, ruisjauhot, sipuli, voi ja siirappi sekä mausteina suola, valkopippuri, muskottipähkinä ja meirami. Taikinaseos paistetaan voidellussa vuoassa; se turpoaa noin kolmanneksen alkuperäisestä koostaan. Rössyä syödään tavallisesti lämpimänä puolukkahillon kera tai kylmänä voileivällä. Entisajan rössyyn ei kuulu mausteina valkopippuri, muskottipähkinä eikä meirami. Niitä ei siihen aikaan ollut Suomessa edes saatavilla.
Rössyä on nykyisin saatavilla myös valmiina eineksenä: rantsilalainen lihanjalostusyritys Kylmänen Food Oy ja oulunsalolainen Lounastuote Oy myyvät ja valmistavat rössyä. Muita käytettyjä nimityksiä ovat rössi, rössö, roppana, kisko ja kampsu.
Me sotasankarit (elokuva)

Vastaanotto ja jälkimaine

Me sotasankarit ei menestynyt teattereissa eikä kriitikkojen arvioissa yhtä hyvin kuin samana vuonna ensi-iltaan tullut toinen musta sotilas­komedia, Robert Altmanin M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala. Sittemmin elokuvan arvostus on noussut. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Busanin piiritys

Taistelun kulku

Japanilaisten tuli vallata Busanin rannikko joukkojensa rantautumispaikaksi, ja maataistelua valittiin johtamaan paikallisia tietoja omannut Sō Yoshitoshi. Taistelusuunnitelmaan kuului samanaikainen hyökkäys Dadaejinin linnoitukseen, jota johtamaan nimitettiin Konishi Yukinaga.
Hyökkäys alkoi aamulla 24. toukokuuta, Sōn yritettyä ensin käännyttää korealaisia Japanin liittolaisiksi Ming-dynastiaa vastaan. Japanilaiset nousivat heti taistelussa ylivoimaisiksi arkebuusien avulla, sillä tämän uuden teknologian avulla he kykenivät tappamaan muureilla seisseitä korealaisia kaukaa. Korealaisten kenraali Jeong Bal yritti muodostaa korealaiset jousimiehet vastahyökkäykseen, mutta he joutuivat perääntymään. Tuntien taistelun jälkeen korealaisilta loppui nuolet.
Lopulta kenraali Jeong Bal menehtyi tulituksessa, mikä laski korealaisten taisteluintoa entisestään. Japanilaiset onnistuivat valtaamaan linnoituksen aamulla, ja lähes kaikki Busanin joukot tapettiin. Tämän lisäksi japanilaiset tappoivat myös jäljelle jääneet ihmiset siviilejä ja eläimiä myöten.
Busanin päädyttyä japanilaisten haltuun, sen kautta alettiin kuljettaa muonaa sekä joukkoja Japanista, kunnes amiraali Yi Sun-sin hyökkäsi sinne joukkoineen.
Gelre

Historia

Varhaisin maininta Gelren kreivikunnasta on vuodelta 1096. Kreivikunta oli perustettu Geldernin ja Roermondin kaupunkien ympärille osasta Ala-Lothringenia. Kreivikunta oli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Gelren kreivit laajensivat maataan voimakkaasti 1100- ja 1200-luvuilla ja keisari Ludvig IV korotti kreivikunnan herttuakunnan asemaan vuonna 1339.
Jülichin herttuasta tuli myös Gelren herttua Gelren perimyssodan jälkeen vuonna 1379. Maiden personaaliunioni päättyi vuonna 1422. Burgundin herttua Kaarle Rohkea osti perimisoikeuden Gelren maihin vuonna 1471 ja peri herttuakunnan kolme vuotta myöhemmin, jolloin Gelre liitettiin osaksi Burgundia. Burgundi jaettiin vuonna 1477 Itävallan ja Ranskan välillä ja Gelren herttuakunta siirtyi Itävallalle. Herttua Kaarle II:n kuoltua vuonna 1538 Jülich-Kleve-Bergin herttua Vilhelm Rikas peri maat.
Gelren herttuakunta siirtyi suoraan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin haltuun vuonna 1543. Gelre nousi kapinaan muiden hollantilaisalueiden kanssa vuonna 1579 ja tuli osaksi Yhdistyneitä provinsseja. Keisari Kaarle V:n poika, Espanjan kuningas Filip II, oli viimeinen, joka käytti Gelren herttuan arvonimeä.
Gelren herttuakunta säilyi nimellisesti osana Espanjan Alankomaita vuoteen 1713 asti, jolloin herttuakunnan alue jaettiin Espanjan perimyssodan päätteeksi Batavian tasavallan, Itävallan ja Preussin kesken. Herttuakunta lakkautettiin virallisesti vasta vuonna 1795 Napoleonin valloittaessa Alankomaat.
Stanfordin vankilakoe

Stanfordin vankilakoe oli sosiaalipsykologinen koe, jossa tutkittiin ihmisen reagointia valtasuhteisiin vankilanomaisessa ympäristössä. Koe toteutettiin vuonna 1971 kalifornialaisessa Stanfordin yliopistossa tutkija Philip Zimbardon johdolla. 
Koehenkilöiksi valittiin 24 nuorta vapaaehtoista miesopiskelijaa, jotka oli kaikki ennen hyväksymistä testattu ja todettu henkisesti normaaleiksi. Kaikki osallistujat tulivat keskiluokkaisista, koulutetuista perheistä, eikä kenenkään taustalla ollut mielenterveysongelmia eikä päihteiden väärinkäyttöä. 
Koehenkilöt jaettiin arpomalla kahteen ryhmään: puolet määrättiin esittämään vanginvartijoita, puolet vankeja. Koe toteutettiin yliopiston kellarikerroksen laboratoriossa, joka oli lavastettu vankilaksi.
Vankeja esittävät nuoret miehet riisuttiin alastomaksi, suihkutettiin desinfioivalla aineella, ja heidät puettiin täsmälleen samanlaisiin, kaapumaisiin vanginasuihin, joiden rintaan oli kiinnitetty tunnusnumero. Oikeita nimiä ei käytetty. Myös vartijoilla oli yhtenäiset khaki-univormut, jonka varustuksiin kuuluivat aurinkolasit, kumipamppu ja pilli. Vartijoille ei annettu mitään erityisiä ohjeita eikä koulutusta. Vartijoita neuvottiin pelkästään huolehtimaan siitä, että vankilassa säilyy yllä kuri ja järjestys ja että vangit käyttäytyivät heitä kohtaan kunnioittavasti. Väkivallan käyttö kuitenkin kiellettiin.
Stanfordin vankilakokeen oli määrä kestää kaksi viikkoa, mutta se jouduttiin keskeyttämään jo kuuden päivän kuluttua. Kävi ilmi, että vanginvartijoina toimivat nuoret miehet alkoivat nopeasti kohdella vankeja yhä raaemmin. Vangeille määrättiin fyysisiä rangaistuksia ja heitä nöyryytettiin. Vartijat alkoivat myös manipuloida vankeja toimimaan toisiaan vastaan jakamalla suosionosoituksia ja rangaistuksia. Koe keskeytettiin erityisesti jatko-opiskelija Christina Maslachin vaatimuksesta; Maslachin tehtävänä oli haastatella kokeeseen osallistujia.
Stanfordin vankilakoetta on pidetty osoituksena siitä, että kuka tahansa kykenee pahuuteen ja voi kohdella lähimmäisiään julmasti, jos hänelle annetaan siihen rajoittamaton valta. Koetta on myös arvosteltu paljon. Sitä on pidetty epäeettisenä, ja sen tieteellisyys on kyseenalaistettu. Väitteiden ja paljastuksien mukaan esimerkiksi osallistujien ohjeistus ja opastus eivät olleet sitä mitä julkisuudessa on annettu ymmärtää, ja roolit ja reaktiot olivat ainakin osittain näyteltyä.

Koe populaarikulttuurissa

Koe on ollut pohjana useammalle elokuvalle. Vuonna 2001 valmistunut Oliver Hirschbiegelin Das Experiment perustuu tapaukseen. Vuonna 2015 ilmestyneen The Stanford Prison Experiment -elokuvan on ohjannut Kyle Patrick Alvarez ja käsikirjoittanut Tim Talbott.