google/wiki40b huggingface dataset:
Herborn

Maantiede

Herborn sijaitsee Hessenin länsiosassa 55-kilometrisen Dill-joen laaksossa. Kaupungin länsipuolella on Breitscheidin kunta, joka rajoittuu Nordrhein-Westfalenin osavaltioon. Dill-joki laskee Lahnin ja Reinin kautta Pohjanmereen. Lahn-Dill-piirin pääkaupunki Wetzlar sijaitsee Herbornin kaakkoispuolella. Lännessä on Westerwaldin ylänkömaa, jossa sijaitsee Herbornin korkein kohta, Hirschbergkoppe (korkeus 538,5 mpy, etäisyys Herbornin keskustasta noin 5,5 km lounaaseen).

Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Herbornista on vuodelta 1048. Nassaun kreivit myönsivät Herbornille kaupunkioikeudet vuonna 1251, ja kaupunki oli Nassaun aatelisten hallinnassa aina vuoteen 1866. Kaupunki kuului Nassaun herttuakuntaan vuosina 1806–1866, minkä jälkeen koko herttuakunta liitettiin Preussin kuningaskuntaan.
Herborn oli jo 1200-luvulla merkittävä kauppapaikka ja liikenteen solmukohta. Kaupungissa harjoitettiin vuosisatojen ajan villan ja nahan valmistusta. Herborn oli myös merkittävä koulukaupunki. Kaupungin talous- ja kulttuurielämä kukoistivat kolmikymmenvuotiseen sotaan asti, jolloin sitä koettelivat vuoden 1626 suuri kaupunginpalo ja rutto. Vuonna 1640 aloitettu jälleenrakennus onnistui vain osin: Herbornista muodostui paikallinen keskus, jonka talous vahvistui, mutta asema koulukaupunkina heikkeni. 1800-luvulla Herborn kärsi Nassaun ja Preussin välisistä kiistoista. Rautatieyhteyden myötä kaupungista kehkeytyi metalliteollisuuden keskus.
Herbornin juutalaisyhteisö tuhottiin kansallissosialistisen diktatuurin aikana, ja demokraattisesti suuntautuneita henkilöitä vainottiin. Toisen maailmansodan jälkeen Herborniin muutti kolmetuhatta pakolaista idästä. Vuonna 1977 syntyi nykyinen Herborn: tuolloin varsinaiseen Herborniin liitettiin yhdeksän ympäröinyttä maalaiskuntaa.

Arkkitehtuuri

Herbornin raatihuone valmistui 1589, ja se jälleenrakennettiin vuoden 1626 tulipalon jälkeen. Kuten useissa keskieurooppalaisissa kaupungeissa, myös Herbornissa on oma linnansa, Schloss Herborn. Sen historia alkaa 1100-luvun lopulta. Linna hylättiin 1800-luvulla, ja se rappeutui pahoin. Linnan nykyinen asu on arkkitehti Ludwig Hofmannin käsialaa. Herbornin merkittävin kirkko on evankelinen kaupunginkirkko, Evangelische Stadtkirche Herborn.

Talous ja liikenne

Herbornissa on muun muassa metalliteollisuutta, koneenrakennusta ja sähköteknistä teollisuutta. Kaupungin keskeinen moottoritieyhteys on läntisen Saksan halki kulkeva 257-kilometrinen BAB 45. Herbornin uusrenessanssityylinen rautatieasema sijaitsee 73-kilometrisellä Dillstrecke-rataosuudella.
Feodor Novgorodilainen

Pyhä autuas Feodor Novgorodilainen (ven. Блаженный Феодор Новгородский, engl. The Righteous Theodore of Novgorod, s. ?, k. 19. tammikuuta 1392) oli Venäjällä, Veliki Novgorodissa 1300-luvulla vaikuttanut niin sanottu Jumalan hullu eli Kristuksen tähden houkka.
Feodor syntyi hurskaiden ja varakkaiden vanhempien perheeseen. Jo nuorena hän tutki Raamattua, jonka kerrotaan valaisseen hänen mielensä ja antaneen ylevän suunnan hänen kaikille pyrkimyksilleen. Täysi-ikäisenä Feodor omistautui kokonaan Jumalan palvelemiseen. Harjoitettuaan itseään paastossa ja hyveissä Feodor alkoi kilvoitella Veliki Novgorodin kauppiaiden kaupunginosassa. Hän jakoi omaisuutensa köyhille ja eli lopun elämäänsä äärimmäisessä köyhyydessä vailla kodin suojaa ja ilman lämpimiä vaatteita talvipakkasilla. Solvaajiaan ja loukkaajiaan hän siunasi.
Samaan aikaan Olhavanjoen toisella puolella kilvoitteli toinen houkka, Nikolai Kaalinpää (Kotšanov), joka tunnetaan myös nimellä autuas Nikolai Novgorodilainen (k. 1392). Nämä kaksi houkkaa olivat olevinaan koko ajan vihoissa keskenään ja kävivät heti toistensa kimppuun, jos toinen erehtyi tulemaan "väärälle" puolelle jokea. Nikolai Kaalinpää sai lisänimensä siitä, että hän kerran heitti Feodoria kaalinkerällä. Hulluttelullaan houkat parodioivat kaupungin eri väestönosien välistä järjetöntä vihanpitoa ja keskinäistä kahinointia.
Feodor oli saanut Jumalalta selvänäkemisen lahjan. Hän ennusti mm. erään tulipalon ja nälänhädän. Saatuaan enkeliltä tiedon lähestyvästä kuolemastaan Feodor sanoi kaikille tapaamilleen ihmisille: "Jääkää hyvästi, olen lähdössä kauas."
Feodor Novgorodilainen nukkui kuolonuneen 19. tammikuuta 1392. Siksi ortodoksinen kirkko viettää hänen muistopäiväänsä 19. tammikuuta. Hänen pyhäinjäännöstensä päälle Veliki Novgorodiin on rakennettu tsasouna. Hänet kanonisoitiin pyhäksi kirkonlaajuisesti vuonna 1981.
Seinäjoella toimi ortodoksinen maallikkoyhdistys nimeltä Pyhän autuaan Feodor Novgorodilaisen seura ry.
Jäniskoski

Jäniskoski (norj. Harefossen, koltansaameksi  Njommelguoikka), oli Paatsjoessa Venäjällä oleva 6,2 metriä korkea koski, jonka pituus oli 350 metriä. Sähkövoimantuotoltaan Jäniskoski oli sen verran tuottoisa, että sinne rakennettiin Jäniskosken sähkövoimalaitos 1942. Saksalaisten poistumisen jälkeen Imatran voima rakensi Neuvostoliitolle myydylle alueelle uudelleen voimalaitoksen 1947–1951. Kosken rannalla on pieni voimalaitoskylä ja alueella on pyritty kehittämään matkailua myös EU-tuilla.
Robotin rajausstandardi

Robotin rajausstandardi (robots.txt) on WWW-palvelimen juurihakemistoon sijoitettava tiedosto, jolla voidaan antaa tietoja ja rajoituksia hakuroboteille ja muille verkkosivuja tutkiville boteille. Sillä voidaan esimerkiksi kieltää kaikkia robotteja tai vain yksittäisiä hakukoneita tutkimasta joitakin verkkosivuston kansioita tai tiedostoja.
robots.txt-standardi sai alkunsa sähköpostilistalla vuonna 1994, eikä sitä valvo tai kehitä mikään virallinen elin. Alkuperäiseen standardiin kuuluu vain kaksi ilmaustyyppiä: Disallow kertoo mitä botilta kielletään ja User-agent mitä bottia kielto koskee. Sittemmin suosituimmat hakukoneet ovat alkaneet huomioida uusia komentoja, joita kaikki botit eivät kuitenkaan tunnista.

Esimerkki

User-agent: Fasterfox
Disallow: /           # kielletään koko sivusto

# kielletään hakemisto, sen sisältämät tiedostot ja alihakemistot
User-agent: Googlebot
User-agent: MSNBot
Disallow: /hakemisto/

# sallitaan kaikki muille boteille
User-agent: *
Disallow: 
Esimerkin robots.txt-tiedostossa kielletään yhdeltä botilta koko sivuston käyttö, kahdelta botilta hakemisto ja sallitaan koko sivusto kaikille muille boteille. Tiedostoon voi merkitä kommentteja, jotka alkavat #-merkillä.
Miafysitismi

Miafysitismi (kreikkaa, "yksi luonto"), joskus muodossa monofysitismi, on kristinuskon sisäinen kristologinen oppi, jonka mukaan Kristuksella on vain yksi luonto (kreikkaa, fysis). Usein se kärjistetään tarkoittamaan näkemystä, jonka mukaan Kristus ei ole sekä ihminen että Jumala, vaan hänellä on vain yksi, jumalallinen luonto ja hänen ihmisyytensä on enemmän tai vähemmän näennäistä. Historiallisesti se kuuluu antiikkiin. Sen vastanäkemys oli historiallisesti ensisijaisesti nestoriolaisuus, myöhemmin myös khalkedonilainen kaksiluonto-oppi.
Miafysitismi ja monofysitismi voidaan erottaa niin, että monofysitismillä tarkoitetaan selkeää oppia siitä, että Kristuksella on vain yksi olemus tai luonto, kun taas miafysitismillä tarkoitetaan Kyrillos Aleksandrialaisen ajatteluun perustuvaa näkemystä.

Miafysitismi

Tämän teologisen suuntauksen alullepanija oli Kyrillos Aleksandrialainen, jonka mukaan inkarnaation jälkeen Kristus on "yksi ihmiseksi tullut Jumalan Sanan luonto" (kr. mia fysis tou theou logou sesarkome). Kyrillos taisteli teologisesti Nestorioksen näkemystä vastaan ja voitti hänet Efeson kirkolliskokouksessa vuonna 431, jossa Kyrilloksen teologia hyväksyttiin. Teologisessa kehityksessä oltiin vaiheessa, jossa luonto (kr. fysis), olemus (kr. ousia) ja olio (kr. hypostasis) eivät olleet vielä vakiintuneita termejä, ja Kyrillos ei tarkoita luonnolla samaa, mitä sillä myöhemmin tultiin tarkoittamaan. Miafysitismi joutui negatiiviseen valoon Khalkedonin kirkolliskokouksessa vuonna 451, jolloin määriteltiin, että Kristus on yksi persoona tai olio, mutta kaksi luontoa tai olemusta. Toteamus kahdesta luonnosta (vastoin Efesossa "voittaneen" ja arvostetun Kyrilloksen muotoilua "yksi luonto") johti siihen, että Kyrillosta seuranneiden miafysiittien ja keisarin tukeman khalkedonilaisen puolueen välille syntyi juopa, joka johti miafysiitit eroon keisarillisesta kirkosta.

Monofysitismi

Varsinaiseksi monofysitismiksi voidaan nimittää Eutykheen oppia. Hän opetti, että Kristuksen ihmisluonto katosi yhdistyessään jumaluuteen. Apollinarios puolestaan ajatteli, että Jumala-Sana otti Jeesuksessa hengen tai mielen (kr. nous) paikan, ja siten Jeesusta ohjasi koko ajan jumalallinen Sana.
Seinäraunioinen

Ulkonäkö ja koko

Seinäraunioisen maavarsi on lyhyt ja tummasuomuinen. Lehdet kasvavat 6–24 cm korkeiksi ja kasvavat yleensä pieninä, tiheinä kimppuina. Lehden ruoti on vihreä tummaa tyveä lukuun ottamatta. Ruoti on 1–2 kertaa lehtilavan pituinen. Lapa on leveänpuikea, 3–8 cm pitkä ja 2–3 kertaa parilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat vastapuikeita tai vinoneliömäisiä sekä hammaslaitaisia tai säännöttömästi liuskaisia. Tasasoukat, katesuomuiset itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtilavan alapinnalla lehtisuonten sivussa. Seinäraunioisen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Kypsinä itiöpesäkeryhmät peittävät koko liuskan alapinnan.
Seinäraunioinen voi risteytyä joskus liuskaraunioisen (A. septentrionale) kanssa.

Levinneisyys

Seinäraunioista tavataan laajalla alueella Marokosta ja Algeriasta Eurooppaan, jossa lajia kasvaa lähes koko mantereella. Suomessa, Baltian maissa ja Venäjällä esiintyminen muuttuu kuitenkin varsin laikukkaiseksi. Kaukasukselta seinäraunioisen levinnäisyysalue jatkuu läpi Aasian Himalajalle ja Kiinaan asti.
Suomessa seinäraunioisen kanta on vahvimmillaan Varsinais-Suomessa sekä Koillismaalla Kuusamon ja Sallan alueilla Venäjän rajan tuntumassa. Muualla maassa laji tunnetaan Ahvenanmaalta, jossa se on hyvin harvinainen, sekä yksittäinen esiintymä Etelä-Savosta.

Elinympäristö

Seinäraunioinen kasvaa kalkkikivikallioilla ja -soraikoilla.
Epifyysi

Epifyysi (epiphysis) on toiseen luuhun niveltyvä luun pää. Epifyysi on kasvulevyn (fyysin) välityksellä yhteydessä metafyysiin. Epifyysin ydin koostuu luuytimestä ja itse epifyysi on lasirustoa eli hyaliinirustoa.
100 metrin juoksu

Historiaa

Ennen juostiin myös 100 jaardin (91,44 metriä) kilpailuja, usein ruoholla. Vuoteen 1887 asti kilpailijat lähtivät matkaan seisovasta asennosta. Yhdysvaltalainen James H. Sherrill oli ensimmäinen, joka kaivoi itselleen lähtökuopat ja starttasi kyyryasennosta. 1920-luvun lopulla kuvaan tulivat lähtötelineet, jotka kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF lopulta hyväksyi 1937. Vuotta myöhemmin IAAF määräsi, ettei uusia ennätyksiä enää hyväksytä ilman tuulen voimakkuuden mittausta itse paikalla. Korkeimmaksi hyväksytyksi tuulilukemaksi päätettiin kahden metrin myötätuuli. Vuoden 1977 alusta ennätyksiksi on hyväksytty ainoastaan sähköisesti otettuja aikoja. Nykyisillä kameroilla saadaan tiukoissa maaliviivataistoissa juoksijoiden välille tarvittaessa sekunnin tuhannesosankin ero, jotta voittaja saadaan selville.

Miesten 100 metrin juoksun ennätyksen kehitys

Yhdysvallat on ollut hallitseva miesten 100 metrillä. Pisimpään kestänyt ennätys on ollut Jesse Owensin vuonna 1936 juoksema 10,2, jonka rikkomiseen meni yli 20 vuotta.
Kirjat Tiv'on

Maantiede

Kirjat Tiv'on sijaitsee Israelin pohjoisosassa Jisreelin ja Sebulonin laaksojen välissä. Kaupungin vieressä on suurehkoja tammi- ja mäntymetsiä, sekä Beit She'arimin kansallispuisto historiallisine kohteineen. Hieman kaupungista pohjoiseen sijaitsee Basmat Tab'unin beduiinien asutuskeskus.

Historia

Nykyinen Kirjat Tiv'on on muodostunut eri kaupunkeja yhdistettäessä. Kirjat Amal perustettiin vuonna 1937 työläisten asuinalueeksi. Kaupunki laajeni toisen maailmansodan jälkeen ja vuonna 1947 Keret-niminen brittiläisten sionistien sijoitusyhtiö perusti Tivon-nimisen asuinalueen hieman Kirjat Amalista pohjoiseen.
Israel itsenäistyi vuonna 1948 itsenäisyyssodan jälkeen. Tivonista kehkeytyi huomattava matkailukeskus. Tivon, Kirjat Amal ja läheinen mošav El-Ro'i yhdistettiin vuonna 1957. Vuonna 1979 alueeseen liitettiin lisäksi Kurdistanin juutalisten perustama Kirjat Haroshet. Nykyisellään matkailun merkitys on vähentynyt ja monet paikalliset käyvät töissä Haifassa.

Väestö

asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 17 717. Vuonna 1969 vastaava luku oli 9 700 ja vuonna 2002 13 300.
Nimetönriipi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Koutusjoen valuma-alueeseen (67.933) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 177,7 metriä mpy.
Corning Gorilla Glass

Corning Gorilla Glass tai lyhyemmin Gorilla Glass on Corningin valmistama, kestävä, alkali-aluminosilikaattilla vahvistettu kosketusnäyttömatkapuhelimien näyttölasi. Gorilla Glass mahdollistaa puhelimien ohuen ulkomuodon. Sitä käytetään esimerkiksi älypuhelimissa, taulutietokoneissa, tietokoneissa ja televisioissa.

Corning Gorilla Glass 2

Uusi 2.0-versio Corning Gorilla Glassista mahdollistaa puhelimen 20 % entistä ohuemman ulkomuodon. Se julkaistiin 24. lokakuuta 2012.

Corning Gorilla Glass 3

Corning Gorilla Glass 3 takaa yhtiön mukaan jopa kolminkertaisen suojan Gorilla Glass 2:een verrattuna. Gorilla Glass 3 on 0,7 mm paksu.

Corning Gorilla Glass 4

Corning Gorilla Glass 4 on Corning Gorilla Glass 3:n seuraaja. Se selviytyy ehjänä jopa 80 %:n todennäköisyydellä pudottamisesta metrin korkeudesta asfaltille tai muulle kovalle alustalle, vaikka on vain 0,4 millimetriä paksu. Samsung käytti Gorilla Glass 4:ää ensimmäisenä, jo ennen sen virallista julkaisua.

Corning Gorilla Glass 5

Gorilla Glass 5 julkaistiin 21. heinäkuuta 2016. Valmistaja lupaa sen selviytyvän ehjänä 80%:ssa pudotuksista 1,6 metrin korkeudesta kovalle alustalle. Ensimmäinen Gorilla Glass 5:ttä käyttävä älypuhelin oli Samsung Galaxy Note7.
Läheisriippuvuus

Läheisriippuvuus (sanatarkka käännös englannista on kanssariippuvuus) on läheisen ihmisen riippuvuuden (tyypillisesti päihderiippuvuus) aiheuttamaa häiriökäyttäytymistä . Läheisriippuvainen vähättelee omia tarpeitaan ja pyrkii huolehtimaan muista ihmisistä. Toimintamalli syntyy tyypillisesti lapsena vanhemman alkoholin väärinkäytön seurauksena: Lapsi joutuu ottamaan vastuuta vanhemmastaan ja joutuu siksi torjumaan omat tarpeensa. 
Läheisriippuvuus voi altistaa ihmisen hyväksikäytölle niin ihmissuhteissa kuin työelämässäkin. Läheisriippuvaisella saattaa olla esimerkiksi päihderiippuvainen puoliso. Muun muassa Al-Anon-ryhmä pyrkii auttamaan läheisriippuvuudesta kärsiviä.
Läheisriippuvuudesta puhuttiin alun perin alkoholistien lasten ja puolisoiden ongelmana, mutta se on osoittautunut huomattavasti laajemmaksi ilmiöksi.
Suomenkielinen käännös englanninkielen sanalle codependency on aiheuttanut huomattavan paljon väärinkäsityksiä. Läheisriippuvaisuus ei varsinaisesti tarkoita riippuvuutta läheisestä ihmisestä, päinvastoin kuin käännöstermi antaa ymmärtää. Sellainen sairaalloinen takertuminen toiseen ihmiseen, jossa takertuva henkilö kokee ettei tule toimeen ilman toista, ei ole läheisriippuvaisuutta. Oireet ovat vastakkaisia: Takertuja asettaa omat tarpeensa etusijalle, päinvastoin kuin läheisriippuvainen. Lapsi tai aikuinen joka kaipaa normaalia enemmän hoivaa ja huolenpitoa ei siis ole läheisriippuvainen. Kuitenkin läheisriippuvaisuuden yksi oireista on kontrollin tarve  ja siksi läheisriippuvainen usein takertuu sillä tavalla toiseen ihmiseen, että läheisriippuvainen tarjoaa apua ja huolenpitoa toiselle liikaa. Esimerkiksi äidin kyvyttömyys irtautua ainoasta pojastaan ja liiallinen sotkeutuminen pojan parisuhteeseen ja perhe-elämään saattaa johtua läheisriippuvaisuudesta.
Mihail Tjurin

Mihail Vladislavovitš Tjurin (ven. Михаил Владиславович Тюрин, s. 2. maaliskuuta 1960, Kolomna) on venäläinen kosmonautti.
Tjurin valmistui lentokoneinsinööriksi Moskovan ilmailuinstituutista vuonna 1984. Hän työskenteli Energija-avaruusteknologiayhtiössä, kunnes hänet valittiin vuonna 1993 kosmonauttikoulutukseen. Hän osallistui ISS-aseman kolmanteen miehistöön: meno STS-105-lennolla 17. joulukuuta 2001ja paluu STS-108-lennolla. Hän lensi Sojuz TMA-9-lennolla avaruusasemalle syyskuussa 2006 uudestaan.
Hän on naimisissa Tatjana Anatoljevna Tjurinan kanssa. Perhe asuu Koroljovissa, Moskovan lähellä. Perheessä on vuonna 1982 syntynyt tytär Aleksandra.
Tjurin on toinen golfpalloa avaruudessa lyönyt ihminen (ensimmäinen oli Alan Shepard). Samalla se oli maailman pisin golflyönti. Tämä tapahtui osana kanadalaisen golf-yrityksen Element 21:n mainoskampanjaa Tjurinin 22. marraskuuta 2006 suorittamalla avaruuskävelyllä.
Lailaps

Artemis

Hyginus kertoo, kuinka Kefaloksen saatua vaimonsa Prokriin kiinni siitä, että tämä antautuisi tuntemattomalle miehelle, tämä pakeni Kreetalle. Siellä Artemiin tuli Prokrista sääli, ja hän lahjoitti Prokriille sekä Lailapsin että keihään, joka ei koskaan osu harhaan. Lopulta koira siirtyy Kefaloksen omistukseen Prokriin vuorostaan naamioiduttua ja vieteltyään puolisonsa tuntemattomana sänkyyn vastalahjaksi keihäästä ja koirasta. Ovidiuksen versiossakin Prokris pakenee, mutta hänen paluunsa tapahtuu siksi, että suuressa kaipuussaan Kefalos tunnusti virheensä, pyysi anteeksi ja anoi vaimoaan palaamaan. Prokriin palattua he elivät taas onnellisesti yhdessä, ja Prokris antaa pakomatkansa aikana Artemiilta saamansa keihään ja koiran miehelleen.

Minos

Kolmas versio, josta on viitteitä sekä Apollodoroksen, Hyginuksen ja Antoninus Liberaliksen teoksissa, kertoo Prokriin saaneen koiran kuningas Minokselta kiitokseksi hänen parantamisestaan. Zeus oli alun perin antanut sen Europelle vahtikoiraksi.

Kuolema

Prokriin kuoltua Kefalos toi Amfitryonin pyynnöstä koiran metsästämään Teumessoksen kettua, villipetoa, joka puolestaan oli lumottu olemaan jäämättä koskaan kiinni. Zeus pohti syntynyttä paradoksia ja päätyi muuttamaan molemmat kiveksi.
Hyginus mainitsee Ison koiran tähdistön olleen mahdollisesti Lailapsin, joka on korotettu taivaalle. Hän tosin jatkaa, että asiasta on myös kaksi eriävää koulukuntaa: toisen mielestä kyseessä on Orionin ja toisen Ikaroksen koira.
FROG

FROG (engl. Free Rocket Over Ground) on NATO:n koodinimi sarjalle Neuvostoliiton lyhyen matkan tykistöraketteja. Raketit ovat yksivaiheisia ja ohjaamattomia kiinteän ajoaineen raketteja, joita käyttötarkoitus olisi sodan syttyessä ollut taktisten ydinaseiden ampuminen vihollisen rintamaa vastaan ja rauhan aikana ne toimivat nk. pelotteena.
FROG-sarja kehitettiin 1950-luvulla. Raketista on tehty ainakin seitsemän versiota, jotka tunnetaan koodinimillä FROG-1–FROG-7. FROG-7A otettiin käyttöön vuonna 1965 ja FROG-7B vuonna 1968. Sen kantama on 70 km ja hyötykuorma 550 kg. Raketissa voi käyttää tavanomaista, kemiallista ja ydinkärkeä.
FROG-3, FROG-4 ja FROG-5 oli sijoitettu PT-76-tela-alustalle, myöhemmät ZIL-135 8×8 kuorma-auton alustalle. FROG-6 oli harjoitusraketti.
FROG-7:n (9K52 Luna) osumatarkkuus oli 500-700 metriä. Se oli varustettu 450 kg räjähteellä, 450 kg ydinaseella tai 36 kg kemiallisella kärjellä. Parannetussa FROG-7B:ssa oli pitempi kärki, johon sai rypälepommi- tai miinakärjen. FROG-sarjan korvasi SS-21, jolla oli huomattavasti pitempi kantomatka (120 km). FROG-7:ää valmistettiin vuoteen 1972 asti.
Neuvostoliitolla raketteja oli 1987 500 NATO:a vastassa ja 215 Kiinaa vastassa, sekä 100 Kaakkois-Aasian ja Turkin vastaisella rintamalla ja 75 strategisessa reservissä. Venäjällä niitä oli vuonna 1994 käytössä vielä 350 laukaisinta. Käyttäjämaihin kuuluvat lisäksi Afganistan, Algeria, Angola, Kuuba, Egypti, Irak, Pohjois-Korea, Libya, Serbia, Syyria ja Jemen. Irakin parannetulla versiolla Laith oli 90 km kantomatka.
Raketit oli sijoitettu divisioonien alaisuuteen. Tyypillisessä pataljoonassa oli kaksi patteria, joissa kaksi ohjusalustaa ja pitkän matkan säätutka. Raketin saatto laukaisukuntoon kesti tilanteesta riippuen 15–30 min.
Isamu Tamotsu

Isamu Tamotsu (29. marraskuuta 1919 – 31. toukokuuta 2000) oli japanilainen karateka. Hän kehitti karaten tyylisuunnan Shōrinji-ryū Renshinkan.

Elämäkerta

Tamotsu syntyi Amaminsaarilla, Japanissa kaksilapsiseen perheeseen. Hänen isänsä hukkui myrskyssä Tamotsun ollessa vielä hyvin nuori. Hänen äitinsä elätti kahta poikaansa kutojana, ja perhe usein muutti paikasta toiseen työn perässä.
Tamotsu aloitti kamppailulajien harjoittelemisen hyvin nuorella iällä. Hän aloitti harrastamisen judolla, jossa hän saavutti Tadao Nakaharan ohjaamana 3. danin arvon. Nuoruusvuosina Tamotsu joutui tappeluihin ja sai huomata, ettei pärjännyt pelkästään judolla kuin yksittäisiä henkilöitä vastaan. Sitä vastoin useamman hyökkääjän käydessä päälle selviytyminen oli hankalampaa. Tämän johdosta 13-vuotiaana Tamotsu alkoi harjoitella taiwanilaista kenpoa Roshi Shin opettamana.
Toisen maailmansodan aikana Tamotsu oli kaksi vuotta pioneerina Kiinan Mantšuriassa. Tuona aikana hän kiinnostui kiinalaisesta kenposta, jossa Tamotsun opettajana toimi O Shi Hei. Sodan jälkeen Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän harjoitteli Daito-ryu- ja Hakko-ryu-jujutsua sekä kenjutsua. 1950-luvun alkupuolella hän sai idean karaten tyylisuunnan perustamisesta. Tamotsu halusi tyylisuuntaansa katat, joilla olisi mahdollisimman pitkä historia ja perinne. Hän matkusti harjoittelemaan shōrin-ryūta Okinawan saarelle Zenryō Shimabukuron luokse, jonka opetuksessa hän harjoitteli puoli vuotta. Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän aloitti tyylisuunnan opettamisen. Katoja hän opetteli Okinawa karaten eri ohjaajien parissa. Ananku ja Chinto katat Tamotsu opetteli Shimabukuron opissa, joka kehotti opettelemaan Joyen Nagazaton ohjaamana Chinto ja Tokumine no kon bo-katat. Sittemmin Tamotsu opetteli Kusanku-katan Yonaha-nimiseltä henkilöltä. Loput tyylisuuntansa katat (wanshu, seisan, gojushiho ja bassai) Tamotsu opetteli Nagazatolta.
Perustettuaan tyylisuuntansa 1955 Kagoshimassa Tamotsulla oli aluksi viisi oppilasta. Tuolloin yksi hänen oppilaistaan oli hänen kuusivuotias poikansa Iwao Tamotsu. Perhe keräsi rahaa ruokaan harjoitusten jälkeen pesemällä astioita ravintoloissa. Tamotsun saatua enemmän mainetta karateohjaana hänen tyylisuuntansa harrastajien määrä kasvoi Japanissa. Tamotsusta tuli samalla ensimmäinen karateohjaaja, jonka Kiinan opetusministeriö kutsui vuonna 1965 esittelemään ja opettamaan Shōrinji-ryū Renshinkan karatea.
Timo Kylmälä

Timo Päiviö Kylmälä (28. joulukuuta 1922 Miehikkälä – 20. joulukuuta 2004 Espoo) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja kääntäjä.
Kylmälä opiskeli lehdistöoppia Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Pariisissa Sorbonnen yliopistossa. Hän oli 1940-luvulla toimittajana Etelä-Suomen Sanomissa, Sisä-Suomi-lehdessä, Ilta-Sanomissa ja Helsingin Sanomissa. Vuosina 1948–1953 Kylmälä asui Ranskassa ja työskenteli kustannusvirkailijana Nord-Sud-kustantamossa.
Suomeen palattuaan Kylmälä oli toimittajana ensin Uusi Suomi-lehdessä 1953–1958 ja sitten 25 vuoden ajan A. Ahlström Oy:n Me kaikki-henkilökuntalehdessä. Kylmälä toimi lisäksi Suomen Kuvalehden avustajana vuosina 1948–1987 ja Ilta-Sanomien kolumnistina 1982–1984.
Kylmälä kirjoitti myös matkakirjoja ja yritysjohtajien muotokuvia sekä käänsi kirjallisuutta.