google/wiki40b huggingface dataset:
Pirita Niemenmaa

Pirita Niemenmaa kruunattiin tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2019. Hän on esiintynyt vuodesta 2004 lähtien ja on käynyt Ikaalisten artistivalmennuksen vuonna 2016. Hän on osallistunut aiemmin 2000-luvulla laulukilpailuihin seuraavasti: 2016 Vuoden lauluääni (2. sija), 2016 Mister ja Leidit (voitto), 2016 Kristiinankaupungin kuningatar, 2016 Kalajärven kuningatar, 2017 Tangomaraton (16 parhaan joukossa) ja 2018 Tulitähti (3 sija). Hän ilmoittaa esikuvikseen laulajana Pirkko Mannolan, Laila Kinnusen, Heidi Pakarisen ja Tarja Lunnaksen.

singlet

Tähdet tähdet, 2006.
HMS Castor (1909)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V51, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. helmikuuta 1940 ja se myytiin 1947 romutettavaksi.
Kosmoceratops

Kuvaus

Kosmoceratopsin kallo on koristeellisin tunnettu dinosauruksen kallo. Silmien yläpuolella olevat sarvet olivat todella pitkät ja samalla myös tappavan terävät. Ne kaartuvat sivusuuntaan kallosta. Kosmoceratopsilla oli suhteessa muista ceratopseista lyhyin kaulus; se oli noin kaksi kertaa niin pitkä kuin se oli leveä.
Grooveshark

Alkuvuodet (2007–2008)

Kolme yhdysvaltalaista opiskelijaa perusti Groovesharkin vuoden 2006 maaliskuussa. He perustivat Escape Media Group-yhtiön hallinnoimaan palvelua. EMG:llä oli toimistot Floridassa ja New Yorkissa.
Groovesharkin suljettu beta-versio julkaistiin vuoden 2007 alussa maksullisena.
Joulukuussa 2007 Escape Media Groupissa työskenteli noin 40 henkilöä, joista monet olivat Floridalaisia opiskelijoita.
Vuonna 2008 EMG lopetti musiikin maksullisen latauspalvelun.

Verkkoaikakausi (2008–2015)

15. huhtikuuta 2008 palvelu avattiin Grooveshark Lite-nimellä Flash-tekniikalla toteutettuna selaimilla toimivana suoratoistopalveluna.
Vuonna 2009 Grooveshark siirtyi freemium-rahoitusmalliin. Palvelu sai samana vuonna vajaan miljoonan dollarin rahoituksen.
Vuonna 2010 Grooveshark todettiin Time-lehdessä olevan yksi 50 parhaasta verkkosivustosta. 2. joulukuuta 2010 sivusto päivitettiin HTML5-kielelle, mutta itse musiikin toisto-ohjelmisto sai HTML5-päivityksen vasta 5. syyskuuta 2012.

Palvelun sulkeminen (2015)

Huhtikuussa 2015 Grooveshark lopetti toimintansa osana useiden levy-yhtiöiden kanssa tekemäänsä sopimusta. Palvelun sulkemisen lisäksi levy-yhtiöille siirreään Grooveshark palvelun omistajuus, verkkosivusto ja asiaan kuuluvat immateriaalioikeudet.
Ilman sovittelua Escape Media Group olisi voinut saada 736 miljoonan dollarin vahingonkorvauslaskun levy-yhtiöitä vastaan käydyssä oikeustaistelussa.

Toiminta

Grooveshark antoi rekisteröityjen käyttäjien ladata sivustolle omalta tietokoneeltaan musiikkia, siksi sitä voisi verrata videopalvelu YouTubeen. Käyttäjät etsivät musiikkia hakukoneella, ja voivat kuunnella löytämiään kappaleita. Kappaleen saattoi lisätä soittolistalleen tai suosikkeihin. Kappaleen saattoi myös pienellä summalla ostaa itselleen, jolloin sen saattoi ladata milloin vain omalle koneelleen. Groovesharkin kävijät saattoivat katsoa toisten käyttäjien toimintaa, kuten kuunneltuja kappaleita ja aktiivisuutta.

Kritiikki

Sivusto sai paljon kritiikkiä laittomasta musiikin levittämisestä ja tekijänoikeuksien rikkomisesta. Sivuston ylläpitäjä ilmoitti poistavansa kaikki kappaleet, jotka levy-yhtiöt ilmoittavat laittomiksi.
Joulukuussa 2011 Sony Music Entertainment ja Warner Music Group haastoivat Groovesharkin oikeuteen tekijänoikeusrikkomuksista. Universal Music syytti, että yhtiön työntekijät ovat ladanneet palveluun yli 100 000 luvatonta kappaletta. 2009 Grooveshark ja EMI pääsivät sopimukseen musiikin jakamisesta, mutta 2012 EMI haastoi Groovesharkin oikeuteen sopimusrikkomuksesta.
Grooveshark yritti solmia musiikin käyttösopimuksia levy-yhtiöiden kanssa ja saikin sellaiset aikaiseksi kymmenien pienempien yhtiöiden kanssa. Grooveshark ajautui kuitenkin ongelmiin tiettyjen tekijänoikeusjärjestöjen ja musiikkijättien kanssa, minkä seurauksena sovellus poistettiin App Storen ja Android Marketin valikoimista. Ylläpitäjien väittivät, että palvelua vastaan esitetyt syytökset laittomuuksista olivat perättömiä.
Suomen Marsuyhdistys

Suomen Marsuyhdistys ry (SMY) on perustettu vuonna 1989 edistämään puhdasrotuisten marsujen kasvatusta ja marsuharrastusta. Yhdistys pyrkii kehittämään marsuharrastusta kattaen koko Suomen ja toimimaan yhdistävänä tekijänä marsuharrastuksessa.
Blossom Dearie

Ura

Dearie muutti high schoolin jälkeen New Yorkiin. Hän työskenteli 1950-luvulla Pariisissa, jossa hän nousi kokoonpanonsa kanssa vuonna 1954 maineeseen ranskankielisellä versiollaan laulusta ”Lullaby of Birdland”. 
Jo 1950-luvulla levytysuransa aloittanut Dearie työskenteli aikoinaan muiden muassa Verve Recordsille ja Capitol Recordsille. Jälkimmäisellä hän julkaisi tunnetun albumin May I Come In? (1964). Eräs suosittu laulu on ”The Riviera” albumilta Give Him the Ooh-La-La (1958).
1970-luvulla Dearie perusti oman levy-yhtiönsä, Daffodil Recordsin. Hänet muistetaan myös 1970-luvulla aloitetusta opetussarjasta Schoolhouse Rock!.

Yksityiselämä

Dearie oli naimisissa nuorena kuolleen jazzmuusikko Bobby Jasparin kanssa.
Retkipaikka

Retkipaikka on suomalainen, vuonna 2012 perustettu retkeilysivusto. Retkipaikan perusti vihtiläinen digitaalisen markkinoinnin asiantuntija Antti Huttunen. Blogin alkuperäinen idea oli esitellä perustajansa retkiä. Sivusto laajeni nopeasti luontokohteiden esittelyyn, ja samalla mukaan liittyi muita kirjoittajia. Vuoden 2015 loppuun mennessä kirjoittajaverkosto oli laajentunut valtakunnalliseksi, 55 henkilöä käsittäväksi yhteisöksi.
Vuoden 2016 elokuuhun mennessä sivusto oli julkaissut jo lähes 1 500 luontoa ja retkeilyä käsittelevää artikkelia. Tällöin artikkeleita oli luettu yli 6,5 miljoonaa kertaa, joista vuoden 2015 aikana yli 2 500 000 kertaa.
Kuntoliikunta- ja retkeilyjärjestö Suomen Latu julkaisee Retkipaikan kirjoituksia omilla sivuillaan. Suomen Ladun Latu & Polku -jäsenlehdessä julkaistaan myös retkeilyreittejä esittelevää Retkipaikka-palstaa.
Karttakeskus julkaisi toukokuussa 2015 Retkipaikka-kirjan. Touko Kauppisen ja Antti Huttusen toimittamassa kirjassa esitellään 80 kiinnostavaa luontokohdetta.
Kesällä 2016 esitettiin Yle TV1:llä Retkipaikka-blogiin perustuva tv-ohjelma Metsien kätkemä.
Sea Life

Sea Life on maailman suurin yleisöakvaarioketju. Euroopan-laajuisen ketjun omistaa Merlin Entertainments. Sea Life -keskuksissa vierailee noin kuusi miljoonaa kävijää vuodessa. Ensimmäinen Sea Life avattiin 1979 Obanissa, Länsi-Skotlannissa.  Sea Life -akvaarioita on nykyään yhteensä 50 kappaletta kahdeksassa maassa. Pohjoisin Sea Life -keskus sijaitsee Suomen Helsingissä ja eteläisin Espanjan Benalmádenassa.
Repola–Tervajoki

Kansakoulu

Repola oli kuulunut Tervajoen koulupiiriin, mutta kun Vahvialan kunta muodostettiin, jäi Tervajoen koulu Vahvialan kunnan alueelle. Samalla kun Vahviala muodostettiin Repola jäi eristyksiin muusta Viipurin maalaiskunnasta. Viipurin maalaiskunta ja Säkkijärven kunta perustivat yhteisen Loirinlahden koulupiirin vuonna 1929, johon tulivat kuulumaan Repola–Tervajoen kylä Viipurin maalaiskunnasta ja Iivanalan kylä Säkkijärveltä. Loirilahden tiilinen koulurakennus valmistui vuonna 1933. Vuonna 1939 koulussa oli kolme opettajaa ja 40 oppilasta.

Historia

Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa Repola luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän väestö oli evakuoitu jo sodan aikana muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä 1944.
Anna-Kristiina Kaappola

Anna-Kristiina Kaappola (s. 17. helmikuuta 1965 Oulu) on suomalainen sopraano. 
Kaappola on musiikin maisteri Sibelius-Akatemiasta. Hän sai vuonna 1997 kiinnityksen Suomen Kansallisoopperaan. Hän on vieraillut mm. Metropolitan-oopperassa, La Scalassa ja Covent Gardenissa. Hän on esiintynyt monesti Savonlinnan oopperajuhlilla, ensimmäistä kertaa vuonna 1992.
Kaappola tunnetaan kansainvälisesti kenties parhaiten Yön kuningattaren roolista Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Taikahuilu. Hän sai Suomen Oopperaliiton vuoden oopperasolisti -nimityksen 1995.
Naisten sultanaatti

Naisten sultanaatti (turk. Kadınlar Saltanatı) on nimitys noin sata vuotta kestäneelle ajanjaksolle, jolloin Osmanien valtakunnan varsinaisina hallitsijoina tai rinnakkaishallitsijoina toimi useita kuninkaallisen haaremin naisia. Naisten sultanaatin ajan katsotaan alkaneen Suleiman Suuren kuoleman 1566 aikoihin ja päättyneen vuonna 1656, jolloin Köprulu-suvun jäseniä alkoi nousta valta-asemiin. Ajan sulttaanit olivat usein alaikäisiä, jolloin varsinaista valtaa pitivät heidän äitinsä, Valide Sultanit, tai vaimonsa, Haseki Sultanit. Monet näistä naisista olivat orjataustaisia, kuten kuninkaalliset haareminaiset yleensä olivat.
Ensimmäisenä merkittävänä ajan naisena pidetään ukrainalaistaustaista Hürrem Sultania (myös nimellä Roxelana), joka oli Suleiman Suuren vaimo. Joidenkin historioitsijoiden mukaan ajanjakson katsotaan alkaneen 1534, jolloin Hürrem sai miehensä julistamaan itsensä vapaaksi ja valitsemaan itsensä lailliseksi puolisoksi, samalla rikkoen 200 vuotta vallinneen perinteen, jonka mukaan sulttaani ei mennyt virallisesti naimisiin jalkavaimojensa kanssa. Hürrem oli samalla ensimmäinen, josta käytettiin nimitystä Haseki Sultan, sulttaanin ensimmäinen puoliso. Hürrem Sultan hankki aikanaan lisää valtaa miehensä kautta ja otti aktiivisesti osaa maansa hallintoon sisä- ja myös ulkopoliittisissa asioissa. Hänen kirjeitään Puolan kuninkaalle Sigismund II:lle on säilynyt tähän päivään.
Yksi vaikutusvaltaisimmista oli Kösem Sultan, joka toimi rinnakkais- tai sijaishallitsijana neljän sulttaanin aikana. Naisten sultanaatin ajan katsotaan päättyneen 1650-luvulla, kun sulttaaniäiti Turhan Sultan todennäköisesti murhautti Kösem Sultanin suojellakseen poikansa Mehmed IV:n valtaistuinta. Turhan luovutti henkilökohtaisen valtansa Köprülü Mehmed Paššalle, joka astui suurvisiirin virkaan lähes yksinhallitsijan oikeuksin 1656. Myös joillakin myöhemmistä sulttaaniäideistä ja -vaimoista oli merkittävästi poliittista valtaa, kuten esimerkiksi Ahmed III:n äidillä Emetullah Rabia Gülnûş Sultanilla. Lisäksi Ahmed III:n hallinnon loppupuoliskolla, jolloin sulttaani itse otti vain vähän kantaa päätöksentekoon, myös suurvisiirin vaimo ja sulttaanin tytär Hatice Sultan osallistui valtakunnan hallitsemiseen.
Evert Malm

Evert August Malm (14. syyskuuta 1871 Eura – 6. lokakuuta 1945 Helsinki) oli maanviljelysneuvos ja Suomen Suoviljelysyhdistyksen toiminnanjohtaja. 
Malmin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, Vaasan läänin virkatalojen tarkastaja August Reinhold Malm ja Hilda Kristina Rautell. Hän valmistui maanmittausinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1889, agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1889 ja maanviljelysinsinööriksi 1898.  Vuonna 1897 hänestä tuli edellisenä vuonna perustetun Suomen Suoviljelysyhdistysten konsulentti, 1900 sihteeri ja taloudenhoitaja sekä 1919 toiminnanjohtaja. 
Malm vaikutti erityisesti lukuisien koeasemien perustamisen kautta, mutta myös piti puheita, julkaisi suonviljelystä ja turveteollisuutta koskevia kirjoituksia kotimaassa ja ulkomailla ja teki lukuisia opintomatkoja Eurooppaan ja Skandinaviaan. Merkittävimpiä hänen töistään lienee ollut Suomen soiden peruskartoitus, joka julkaistiin 1913 ja jonka mukaan yksi kolmasosa Suomen pinta-alasta oli suota. 
Valtion komiteoiden ja maatalousalan järjestöjen johtoelimien ohella Malm toimi Agronomisen yhdistyksen puheenjohtajana 1915-1917 ja Maataloustieteellisen seuran puheenjohtajana 1922-1923. Maanviljelysneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1931.
Malmin puoliso vuodesta 1907 oli Edit Lyyli Mathilda Segercrantz (k. 1945).
Ricardo Sperafico

Ricardo Sperafico (s. 23. heinäkuuta 1979 Toledo, Paraná) on brasilialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2000 hän voitti Italian F3000-sarjan mestaruuden. Vuosina 2001–2003 hän kilpaili International F3000 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi vuonna 2003. Vuonna 2004 hän piti välivuotta kunnes siirtyi vuonna 2005 Champ Car -sarjaan, jossa hän sijoittui 17:nneksi. Richardon kaksoisveli Rodrigo ja serkut Alexandre ja Rafael ovat myös moottoriurheilijoita.
Peltoleski

Levinneisyys

Peltoleskeä tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gabriel Granlund

Gabriel Granlund (3. lokakuuta 1819 Rauma – 1. tammikuuta 1901 Rauma) oli suomalainen laivanvarustaja, kauppias ja liikemies. Hän oli aikoinaan Rauman kaupungin varakkaimpia asukkaita, jonka entinen asuintalo Marela toimii nykyään kotimuseona. Granlund kuului Rauman kaupunginvaltuustoon vuosina 1876–1881 ja toimi myös sen puheenjohtajana parin vuoden ajan.
Granlund oli suorittanut kauppalaivurin tutkinnon ja kuljetti tämän jälkeen 1840–1860-luvuilla useita eri aluksia. Vuonna 1861 hän lopetti laivurin ammatin ja ryhtyi laivanvarustajaksi. Granlund rakennutti muun muassa parkkilaivat Harmonin (1860), Lainettaren (1868) ja Suomettaren (1860-luvun alku) sekä omisti kuunari Lefven ja rautafregatit Hoppetin, Finlandin ja Imperator Alexander II:n. Hänen aluksistaan Hoppet ja Imperator Alexander II tekivät pitkiä maailmanympäripurjehduksia 1800–1900-lukujen vaihteessa.
Vuonna 2009 ilmestyi Auli Irjalan teos Todellisella kunnioituksella?, joka kuvaa purjelaivamerenkulun viimeistä huippukautta Hoppetin kapteenina toimineen Frans Torkin ja Gabriel Granlundin välisen kirjenvaihdon kautta.
Gabriel Granlund avioitui varsin myöhään, 57-vuotiaana, Kustavissa syntyneen Kristina Ståhlen kanssa. Kristina oli tuolloin 36-vuotias. Granlundeille syntyi kolme poikaa, Gabriel (1877), August (1880) ja Julius (1882).
RollerCoaster Tycoon

Pelaaminen

Pelissä rakennetaan ja hoidetaan huvipuistoa. Pelissä hoidetaan muun muassa laitteiden rakennusta, vuoristoratojen suunnittelua, henkilökuntaa, koristeita sekä kojuja.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.6/10.
Ed Zander

Edward "Ed" J. Zander (12. tammikuuta 1947, Brooklyn, New York) on Motorolan marraskuussa 2007 erotettu pääjohtaja. Zander jatkaa erostaan huolimatta Motorolan hallituksen puheenjohtajana ainakin seuraavaan, toukokuussa 2008 järjestettävään yhtiökokoukseen asti.   Zanderin isä oli puolalainen ja äiti kreikkalainen. Molemmat vanhemmat olivat juutalaisia. Tällä hetkellä hän on naimisissa Mona Zanderin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa.
Sonet

Sonet oli Ruotsissa perustettu levy-yhtiö, joka on nykyisin osa EMI-yhtiötä. Sonetin markkina-alueita Ruotsin lisäksi olivat muun muassa Iso-Britannia, jossa yhtiö toimi nimellä Sonet UK. Sonet toimi myös Suomessa nimellä Sonet Finland. Sonetin artistilistalla olleita suomalaisartisteja ovat muun muassa Hurriganes, Kolmas Nainen, Dingo, Wigwam. Sonet toimii edelleen levymerkkinä.
Pikku Huopalahti

Luonnehdinta alueesta

Vuosina 1986–2000 rakennettu Pikku Huopalahti on Suomen mittakaavassa pisimmälle vietyä postmodernismia, varsinainen ”Legolandia”, jossa pastellisävyiset värit kirkuvat vaaleanpunaista, violettia ja turkoosia. Alueella on paljon matalia kolmikerroksisia taloja, intiimejä sisäpihoja, vinoja rakenteita, torneja.
”Legolandia-efekti” on räikeimmillään alueen pohjoisosassa. Muualla katunäkymät ovat kaupunkimaisempia, varsinkin eteläisimmässä osassa, joka valmistui myöhemmin. Matalat rakennukset sijoittuvat sivukatujen varsille, korkeammat pääväylien Korppaanmäentien, Tilkankadun ja Paciuksenkaaren varrelle.
Taloista mainittakoon erikseen Reijo Jallinojan suunnittelema Terassitalo, joka on ainutlaatuinen korkea maamerkki. Lähiökapakoista mainittakoon Sir Olavi pohjoisessa ja Felt Bay etelässä.
Pikku Huopalahden rannat ovat enimmäkseen puisto­aluetta paitsi lahden perukassa, jossa sen rannalla on Tilkantori. Haaganpuro laskee Pikku Huopa­lahteen Tilkan­torin länsipuolella, ja sen suu on padottu siten, että paikalle on muodostunut pieni keino­tekoinen vesi­putous. Tilkantorin läheisyyteen on siirretty myös entinen Tapanilan asema­rakennus, joka on asukas­järjestöjen käytössä.

Pikku Huopalahti populaarikulttuurissa

Helsinkiläisellä Pariisin kevät -yhtyeellä on kappale nimeltä ”Pikku Huopalahti”.
Uuno Turhapuro -elokuvissa esiintyvällä Härski Hartikaisen autokorjaamolla tapahtuvat kohtaukset kuvattiin 1970- ja 1980-luvuilla "köyhän miehen Stockalla" Pikku Huopalahden pienteollisuusalueella Kytösuontien varrella.
Mustahuppurastas

Levinneisyys

Mustahuppurastasta tavataan Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa ja Brasiliassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tero Koskinen

Tero Koskinen on suomalainen toimittaja.
Koskinen on työskennellyt vuosina 1996–2012 ja uudelleen vuodesta 2014 vuoteen 2017 Yleisradion palveluksessa, muun muassa ohjelmissa A-studio, MOT ja Valopilkku sekä Yle Uutisten politiikan toimituksessa. Vuosina 2012–2013 hän työskenteli MTV3:n 45 minuuttia -ohjelman tuottajana.
Helmikuusta 2017 Koskinen on työskennellyt valmiuspäällikkönä Mediapoolissa.
Koskinen palkittiin lokakuussa 2011 Euroopan parlamentin journalismipalkinnolla televisioraportistaan Romanien paluu, joka esitettiin A-studiossa huhtikuussa 2010. Jutussa käsiteltiin romanien oloja Helsingin Kalasatamassa sijainneella leirillä.
Koskinen on Tutkivan journalismin yhdistyksen jäsen. Vuosina 2007–2008 hän toimi yhdistyksen sihteerinä ja vuosina 2008–2010 sen varapuheenjohtajana.
Koskinen on koulutukseltaan medianomi, joksi valmistui Helsingin taide- ja viestintäoppilaitoksesta vuonna 1997, ja filosofian maisteri, joksi valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 2002.
Amurinrastas

Levinneisyys

Amurinrastasta tavataan Itä-Aasiassa. Lajin maailmanlaajuista populaatiota ei tiedetä, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Olli Kekäläinen

Olli Heikki (O. H.) Kekäläinen (30. lokakuuta 1883 Kaavi – 2. elokuuta 1948 Kemi) oli suomalainen kirvesmies ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Kekäläisen vanhemmat olivat työmies Paavo Kekäläinen ja Reetta Maria Kettunen. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1912 Sos.dem. puolueopiston. Kekäläinen oli rautatierakennustöissä ja kirvesmiehenä muun muassa Helsingissä, Rovaniemellä, Petsamossa ja Kemissä. Hän oli Suomen sisällissodan jälkeen vangittuna poliittisista syistä.
Kekäläinen oli kansanedustajana 1939–1945 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä elokuun loppuun 1939 saakka ja sen jälkeen Lapin läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 31. maaliskuuta 1939 maalaisliiton Kaarlo Hännisen tilalle kun tämän vaaliliiton varamiehet eivät olleet enää käytettävissä kansanedustajantoimeen. Kekäläinen oli Kemin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän kuului sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon ja SAK:n valtuustoon. 
Olli Kekäläinen oli vuodesta 1911 Hilja Maria Halosen kanssa.
PrimeGrid

Primegrid on BOINC-alustalla suoritettava hajautetun laskennan projekti, jossa etsitään erityyppisiä alkulukuja, jotka voisivat löytyessään ratkaista joitain konjektuureja tai ovat maailman suurimpia. Marraskuussa 2009 projektissa oli 5600 aktiivista osanottajaa 95 eri maasta. Projekti aloitettiin 12. Heinäkuuta 2005 nimellä message@home.
Vetotaipaleen kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Paikka sijaitsee Puumalan kirkolta 24 kilometriä itään Saimaalla Muikunselältä erkanevan Lieviskänlahden suulla sen pohjoisrannalla. Siellä on Reposenniemellä matala kallio, joka sijaitsee Vetotaipaleenlahden vieressä. Kallion itäosassa maalauspinta aukeaa etelään ja maalaukset ovat useassa paikassa pystykallion seinämässä. Pekka Kivikkään mukaan kalliosta on lohjennut osa pintakerroksesta pois.
Kalliomaalaus sijaitsee yksityisen maanomistajan maalla ja sinne on maantieltä nro 15170 matkaa noin 250 m.

Maalaus

Maalaus on tehty tasaiselle ja kellertävälle kivipinnalle, joka on murtumisesta johtuen täynnä halkeamia. Maalattu alue on vähintään 4 metriä pitkä ja 3,5 metriä korkea. Kuviot ovat sään haalistamia ja epätäydellisiä. Kallion pinnan rapautuminen on lohkaissut kiven pinnasta palasia, jotka ovat tuhonneet joitakin kuvioita.
Kuvakenttä voidaan jakaa kolmeen alueeseen. Ylinnä pistää silmään vinoristi tai isompi verkkokuvio. Tämän alapuolella sijaitsee keskimmäinen alue, jossa on runsaasti punaväriä ja muutama tunnistettava kuvio. Alue on noin metrin korkea ja sen vasemmassa reunassa näkyy 25 senttimetriä korkea hirvi. Sen vieressä on hieman pienempi eläin, joka on 10 senttimetriä korkea ja 15 senttimetriä pitkä, sekä muita kuvioiden katkelmia. Alueen oikealla puolella on eläinhahmo ja 9 senttimetriä pitkä kaarevapohjainen venekuvio, jossa on 4−5 miehistönviivaa. Veneen yläpuolella vaikuttaisi olevan jokin katkelmallinen kuvio. Ismo Luukainen on havainnut tällä alueella runsaasti naarmuja ja uurteita, ikään kuin joku olisi raaputtanut terävällä esineellä kallion pintaan verkkomaista kuviota.
Alimmaisen osan alareuna sijaitsee 2 metrin korkeudella maan pinnasta. Siinä on runsaasti punavärisuttua ja levinnyttä maalia. Kallio on valitettavasti lohjennut tältäkin alueelta, joten yksityiskohtien määrä on vähäinen. Tästä huolimatta vasemmalla erottuu viivamaisia vetoja ja oikealla reunalla vaikuttaa olevan kämmenpainauman jäänne.
Emergenssi

Emergenssi (engl. emergence, emergentism) on alun perin filosofinen ja nykyään yhä voimakkaammin olemassaolon systeemeihin liittyvä käsite, joka tarkoittaa tietystä kokonaisuudesta nousevaa ja syntyvää uutta ilmiötä, ominaisuutta tai toiminnan tasoa. Emergentismillä tarkoitetaan filosofiassa ontologista kantaa, jossa johonkin fysikaaliseen systeemiin ilmestyy uusia ominaisuuksia. Muutosta alatason (yksinkertaisista) säännöistä ylätason (kompleksiseksi) kehittyneeksi järjestelmäksi kutsutaan emergenssiksi. Emergenssin luonnetta ja ehtoja tutkii emergenssioppi.

Holismi ja emergenssi

Holismin mukaan kokonaisuus on tiettyjen edellytysten vallitessa enemmän kuin osansa tai enemmän kuin osiensa summa, ja kokonaisuudesta kehkeytyy (engl. emerge) silloin ominaisuuksia, joita ei ole havaittavissa sen osissa. Esimerkiksi yksittäisellä kulta-atomilla ei ole ulottuvaisuutta, muotoa eikä väriä, mutta lukuisien kulta-atomien muodostamalla kokoomalla, kultahipulla, on mainitut ominaisuudet.

Emergenssi ja filosofia

Emergentti materialismi on ontologinen kanta, jossa esimerkiksi tietoisuutta ja mieltä ei pyritä palauttamaan – redusoimaan tai eliminoimaan – fyysisiksi tai fysiologisiksi ominaisuuksiksi. Tietoisuus kehkeytyy aivojen, ihmisolennon ja ympäristön vuorovaikutuksessa. Muun muassa tietoisuus nähdään siis todellisuuden emergentiksi ominaisuudeksi. 
Emergenssin lähtökohtina voidaan pitää muun muassa filosofi Georg Wilhelm Friedrich Hegelin käsitystä määrällistä muutosta (jossain vaiheessa) seuraavasta laadullisesta muutoksesta. Myös filosofit Auguste Comte ja Herbert Spencer sekä biokemisti ja tieteen historioitsija Joseph Needham ovat käsitelleet aihetta. 1900-luvulla emergenssioppia ovat käsitelleet eri näkökulmista esimerkiksi filosofit Karl Popper, Ilkka Niiniluoto, Sami Pihlström ja Leo Näreaho.

Tietoisuuden jäsentäminen

Emergenteistä ilmiöistä filosofeja on eniten kiinnostanut tietoisuus: kuinka aivot (aineellinen olio) voivat olla tietoiset? Tätä kutsutaan mieli–ruumis-ongelmaksi tai psykofyysiseksi ongelmaksi. Samanlaisia ongelmia voidaan kuitenkin erottaa myös muilta ontologian tasoilta: yhtä hyvin voitaisiin puhua atomi–molekyyli-ongelmasta tai solu–elin-ongelmasta. Ongelman jäsentämistä vaikeuttaa se, että ruumiista tulee tietoisia vähintään kahden emergentin siirtymän kautta: elävä hermosto → tajuisuus → tietoisuus. Emergenssin ohella tietoisuuden ongelmaa on koetettu ratkaista seuraavin keinoin, joita periaatteessa voitaisiin soveltaa muillekin emergenssiasteille: reduktionismi, dualismi ja panpsykismi.

Emergenssi ja uudet ilmiöt

Kun systeemien määrä ja niiden keskinäisriippuvuudet kasvavat ja kun niiden selkeä hierarkkinen rakenne muuttuu yhä epäselvemmäksi, syntyy uusia emergenttejä ilmiöitä. Ilmiö on ilmeisesti herkkä lukumäärälle, kuten yllä on todettu. Pieni määrä elementtejä on jäykkä, hierarkkinen. Suuri määrä elementtejä on alati muuttuva, kaaos. Kiinnostavat järjestelmät, joissa on "sopiva" määrä elementtejä, ovat kaaoksen rajalla. Niissä on muuttumiskykyistä pysyvyyttä.