google/wiki40b huggingface dataset:
Taiwanin kansallinen keskuskirjasto

Kirjaston alkuvuodet Manner-Kiinassa (1933-1949)

Kansallinen keskuskirjasto perustettiin vuonna 1933 Kiinan tasavallan Nanjingissa ja samana vuonna kansallisen keskuskirjaston valmistelua varten vuokrattiin tilat. Kiinassa painettujen kirjojen vapaakappaleita koskava laki säädettiin. Helmikuussa 1936 kirjasto muutti uusiin tiloihin ja syyskuussa 1936 toiminnot avattiin yleisölle.
Elokuussa 1937 japanilaisten ilmahyökkäyksen seurauksena kirjasto lopetti palvelutoimintansa; keskeisimmät kirjat pakattiin säilytyslaatikoihin ja vietiin turvaan salassa pidettyyn arkistoon nyttemmin Nanjingin kaupunginmuseona toimivan palatsirakennukseen (kiin. 朝天宫; Cháotiān Gōng). Saman vuoden marraskuussa tuli käsky kokoelman siirtämisestä länteen. Ainoastaan puolet aineistosta saatiin valmistelluksi siirtoa varten; nämä siirrettiin Kiinan lounaisosaan, ja ne saapuivat Chongqingiin helmikuussa 1938. Myös maan kansallismielinen hallitus siirtyi samaan kaupunkiin. Toistuvien Japanin ilmavoimien hyökkäysten seurauksena kokoelmat evakuoitiin Jiangjinin piirikunnan Baishan kaupunkiin. Heinäkuussa kansallisen keskuskirjaston valmisteluvaihe katsottiin päättyneeksi ja kansallinen keskuskirjasto virallisesti perustetuksi. Kansallinen hallitus sääti 16. lokakuuta 1938 säännöstön kansalliselle keskuskirjastolle, jolloin kirjaston laillinen perusta oli luotu. 
Japania vastaan käytyjen sotavuosien aikana kirjastolle hankittiin yli 15 000 nimikettä harvinaisia kiinankielisiä kirjoja. 
Keisarillisen Japanin antautumisen jälkeen (syyskuussa 1945) kansallinen keskuskirjasto keräsi sodan seurauksena hajautuneita aineistojaan ja uutta aineistoa eri tahoilta, mukaan luettuna Japanin hallitukselta. Kirjasto palasi Nanjingiin, jossa toiminnot avattiin toukokuussa 1946.
Manner-Kiinan lähteiden mukaan Taiwaniin siirrettiin 130 000 harvinaista kiinankielistä nimikettä. Jäljelle jäänyt kirjasto Nanjingissa siirtyi kommunistisen Nanjingin sotatilahallinnon valvontaan.
(Artikkeli on keskeneräinen. Artikkelin pohjaversiosta uupuu toistaiseksi muun muassa historia ja tilat Taiwanin saarella.)
Merilämpövoimala

Merilämpövoimala perustuu (engl. Ocean thermal energy conversion, OTEC) meriveden lämpötilaeroihin eri syvyyksissä. Toimintaperiaatteen keksi jo vuonna 1881 ranskalainen fyysikko Jacques d'Arsonval. Lockheed Martin suunnittelee testilaitosta Havaijille.

Toimintaperiaate

Auringon lämpö aiheuttaa lämpötilaeron meren ylä- ja alakerroksen välillä. Merilämpövoimala muuntaan lämpötilaeron energiaksi termodynaamisen kierron avulla. Lämmintä pintavettä käytetään kiehuttamaan fluidia, jonka kiehumispiste on matala. Syntynyt kaasu ohjataan lämpövoimakoneeseen ja koneesta ulos tuleva kaasu tiivistetään syvemmän kylmän meriveden avulla.
Extremadura (1900)

Valmistus

Alus tilattiin nimellä Isabel la Catolicana Cadizista, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1899. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta1900 ja valmistui elokuussa 1902.

Palvelus

Alus hylättiin vuonna 1926.
Carolus Clusius

Jules Charles de l'Écluse tai Carolus Clusius (19. helmikuuta 1526 Arras – 4. huhtikuuta 1609 Leiden) oli flaamilainen kasvi- ja eläintieteilijä, jota usein kutsutaan tropiikin eläintieteen isäksi.
Clusius opiskeli lääketiedettä Montpellier’ssa kuuluisan Guillaume Rondeletin johdolla. Hän ei kuitenkaan koskaan harjoittanut lääkärin ammattia. 1573 Maksimilian II nimitti hänet Wienin keisarillisen lääkekasvipuutarhan prefektiksi. 1580-luvun loppupuolella hän muutti Frankfurt am Mainiin, kunnes hänet lokakuussa 1593 nimitettiin Leidenin yliopiston professoriksi. Hän oli luomassa Hortus Academicusta, erästä varhaisimmista eurooppalaisista kasvitieteellisistä puutarhoista, Leideniin, ja hänen tarkkojen muistiinpanojensa perusteella puutarha on rekonstruoitu lähes alkuperäiseksi.
Clusius perehtyi etenkin Alppien kasvistoon, ja hänen kunniakseen on nimetty kasveja ja kasvisuku Clusia.
Kirjassaan Exoticorum libri decem Clusius kuvaili lukuisia eksoottisia kasveja ja eläimiä, joita laivat toivat Hollannin satamiin. Linnuista hän kuvaili ensi kerran kypäräkasuaarin, patagonianpingviinin, isoparatiisilinnun, prinsessaparatiisilinnun, rubiinijousipyrstön, haukka-aratin, lörppölurin ja rubiini-iibiksen. Teoksessa hän kuvailee myös sittemmin sukupuuttoon kuolleita lajeja, kuten siivetönruokin ja Maskareenien Aphanapteryxin.
Kumar Sanu

Kumar Sanu (oik. Kedarnath Bhattacharya, s. 23. syyskuuta 1957) on intialainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten playback-laulajana hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän voitti viisi peräkkäistä parhaan mieslaulajan Filmfare Awards -palkintoa 1990-luvun alussa. Intian hallitus myönsi Sanulle Padma Shri -palkinnon vuonna 2009.
Plasto

Plasto on suomalainen lelutehdas, joka sijaitsee Ahvenanmaalla ja valmistaa muovista kestäviä leluja sekä Plastopak-nimisiä pakkauksia.
Tehtaan perusti vuonna 1954 Olof Geelnard. Työntekijöitä Plastolla on noin 50 henkilöä, liikevaihto 4–5 miljoonaa euroa. Kaikki tuotteet on valmistettu Ahvenanmaalla ja merkitty Avainlippu-tunnuksella. Leluista on ehkä suosituin ja tutuin iso kuorma-auto, muita ovat kolmipyöräinen polkutraktori ja perävaunu, potkumopo, lasten lumilapio, kola, ja lehtiharava, leikkiastiat, kylpyankka sekä Delfiini-uima-apu.
Vanhemmat lelut on suunnitellut pääasiassa Ingmar Gustafsson, hänen jälkeensä suunnitelusta on vastannut Timo Heino. Lelujen raaka-aineen valinnalla ja rakenteella ne on saatu kestäviksi sukupolvelta toiselle ja kestävät rikkoutumatta myös päiväkotikäytössä.
Plaston omisti aikoinaan perunalastuista ja muista elintarvikkeista tunnettu Chips, joka myi yrityksen vuonna 1997 BRIOlle. Vuonna 2004 ahvenanmaalainen sijoittajaryhmä osti Plaston takaisin suomalaisomistukseen.
Brook Lopez

Brook Lopez (s. 1. huhtikuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edusti kaudella 2018–2019 NBA-liigassa pelaavaa Milwaukee Bucksia.
Ennen ammattilaisuraansa Lopez pelasi yliopistokoripalloa Stanfordin yliopiston joukkueessa. Hän edusti NBA:ssa yhdeksän kautta Brooklyn Netsiä, joka Lopezin aloittaessa oli vielä nimeltään New Jersey Nets, ja kesällä 2017 hän siirtyi Los Angeles Lakersiin. Kesällä 2018 hän siirtyi Milwaukee Bucksiin.

Muuta

Lopezin kaksosveli Robin Lopez pelaa myös NBA:ssa, Chicago Bullsin joukkueessa. He pelasivat yhdessä samaan aikaan Stanfordissa, ja molemmat valittiin vuoden 2008 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella.
Pariksen tuomio

Pariksen tuomio viittaa kreikkalaisessa mytologiassa tarinaan, joka kertoo Troijan sotaan johtaneista tapahtumista.
Tapahtumat saivat alkunsa Peleuksen ja Thetiin häistä, joissa Zeus järjesti juhla-aterian kutsuen lähes kaikki jumalat osallistumaan. Eris, epäsovun jumala, oli kuitenkin jätetty kutsumatta, koska hänen tiedettiin aiheuttavan eripuraa. Tästä raivostuneena Eris saapui kuitenkin paikalle ja heitti osallistujen keskelle kultaisen omenan, johon oli kaiverrettu sana "Kauneimmalle".
Kolme jumalatarta ilmoitti vaativansa omenaa: Hera, Pallas Athene ja Afrodite. He pyysivät Zeusta ratkaisemaan, kenelle omena kuuluisi, mutta koska hän ei halunnut suosia ketään ehdokkaista, hän määräsi, että Paris, kuolevainen Fryygiasta, saisi ratkaista asian, koska Troijan prinssi oli osoittanut hiljattain esimerkillistä arvostelukykyä ja tasapuolisuutta asettamalla epäröimättä härän muotoon muuttuneen Areen oman palkintohärkänsä edelle kilpailussa.
Niin sitten tapahtui, että Hermes heidän oppaanaan kaikki kolme ehdokasta ilmestyivät Parikselle vuorella. Kylvettyään vuoristolähteessä kaikki kolme kokeilivat voimiaan lahjoakseen Pariksen: Hera ehdotti tekevänsä tästä Euroopan ja Aasian hallitsijan, Pallas Athene antaisi viisautta ja taitoa sodankäyntiä varten, kun taas Afrodite, jolla oli khariittinsa mukanaan, tarjosi tälle maailman kauneimman naisen rakkautta. Tämä nainen ei ollut kukaan muu kuin Spartan Helena, kuningas Menelaoksen puoliso. Paris hyväksyi Afroditen tarjouksen ja ojensi omenan tälle ja sai niin paitsi Helenan rakkauden myös kreikkalaisten ja ennen kaikkea Pallas Athenen ja Heran vihat niskoilleen.
Tarun mukaan Troijan sota syttyi siitä, kun kreikkalaiset lähtivät hakemaan Helenaa takaisin Troijasta.
Hijazin rautatie

Hijazin rautatie oli Osmanien valtakuntaan kuulunut rautatie, joka kulki Damaskoksen ja Medinan välillä, ja johon kuului myös sivulinja Daraan ja Haifan välillä. Se oli osa Osmanien rataverkostoa, ja rakennettiin jatkamaan Istanbulista Damaskokseen kulkenutta rautatietä. Rautatie palveli sotilaallisten, poliittisten ja taloudellisten tehtävien lisäksi uskonnollisia tehtäviä helpottaen muslimien vuosittaista hadž-pyhiinvaellusta. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen keskeytti radan rakennustyöt, eikä sitä koskaan jatkettu alkuperäisen suunnitelman mukaan Mekkaan saakka. Sodan aikana rautatie joutui jatkuvasti arabikapinallisten hyökkäyksen kohteeksi, ja sodassa syntyneiden vaurioiden seurauksena rautatie pääsi paikoitellen rappeutumaan sodan jälkeen.
Arabikapinan aikana paikallisten joukkojen mukana ja johdossa toimi brittiläisiä ja ranskalaisia sotilasasiamiehiä, kuten T. E. Lawrence ("Arabian Lawrence"), Herbert Garland, S. F. Newcombe ja P. C. Joyce. Suurimman julkisuuden sodan jälkeen saavuttanut Lawrence, jonka osuudesta historioitsivat ovat myöhemmin väitelleet, kuvaa sotakokemuksiaan ja hyökkäyksiä rautatietä vastaan omaelämäkerrallisessa teoksessaan Seven Pillars of Wisdom (1922). James Nicholson toteaa, että Hijazin rautatie ei ilman Lawrencea olisi nauttinut yhtä suuresta maineesta, mutta huomauttaa, että ilman Hijazin rautatietä ei myöskään olisi ollut Arabian Lawrencea.
Philadelphian roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Philadelphian roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Philadelphiensis) on katolisen kirkon arkkihiippakunta Yhdysvalloissa. Siihen kuuluvat Allentownin, Altoona-Johnstownin, Erien, Greensburgin, Harrisburgin, Pittsburghin ja Scrantonin hiippakunnat.
Sähköjohde

Sähköjohde on materiaali, jossa elektronit pääsevät kulkemaan hyvin. Sähköä johtavista materiaaleista voidaan rakentaa edelleen esimerkiksi sähköjohtoja ja -kaapeleita.
Sähköjohteen hyvyyttä kuvaa siinä käytetyn aineen konduktiivisuus eli sähkönjohtavuus, joka on lämpötilariippuvainen suure.
Tutuimmat johteet ovat metalleja. Esimerkiksi kupari on usein elektroniikkateollisuudessa käytetty hyvin sähköä johtava metalli. Ei-metallisia johteita ovat muun muassa grafiitti, suolaliuokset ja kaikki plasmat.
Johtamattomat materiaalit, joita käytetään tyypillisesti eristeinä, eivät sisällä liikkuvia varauksia ja siten ne vastustavat sähkövirtoja lämpenemällä. Toisaalta kaikki materiaalit (pois lukien suprajohtavat aineet) vastustavat jonkin verran sähkövirtoja ja myös ne lämpenevät.
Djulat

Djulat ovat Etelä-Malissa sekä Burkina Fason ja Norsunluurannikon rajaseuduilla asuva kansa. He puhuvat mandelaista djulan kieltä. Vuonna 1983 djulia arvioitiin olevan 470 000 henkeä.
Huomattava osa kansasta asuu kaupungeissa, joissa he harjoittavat kauppaa ja käsityöammatteja. Länsi-Afrikassa myös muihin kansoihin kuuluvia kauppiaita sanotaan usein djuliksi. Osa harjoittaa maataloutta ja karjanhoitoa. Uskonnoltaan djulat ovat sunnalaisia muslimeja.
Ivica Račan

Elämä

Račan syntyi Ebersbachissa Saksassa, jonne hänen perheensä oli lähetetty työpalvelukseen, ja jossa hänen isänsä kuoli. Äitinsä kanssa hän selvisi Dresdenin pommituksesta 1945.
Račan nousi Kroatian kommunistipuolueen tehtävissä Kroatian kevään jälkeisten puhdistusten jälkeen. 1980-luvulla hänestä tuli yksi sen johtajista ja johtaja 1989.
Račan johti Kroatian valtuuskuntaa Jugoslavian kommunistipuolueiden kokouksessa tammikuussa 1990. Serbialaisen Slobodan Miloševićin tukijat hallitsivat kokousta: Sloveenien ja kroaattien edustajien ehdotukset äänestettiin aina nurin. Sloveenien edustajat päättivät lopulta erota Jugoslavian kommunistipuolueesta. Milošević yritti painostaa Račania jäämään kommunistipuolueeseen, mutta tämä vastasi, ettei Jugoslavian kommunistipuolue ilman sloveeneja käy hänelle. Hän sanoi myös: "Kroatia ei enää syötä Serbiaa!" – kroaatit olivat jo pitkään vastustaneet sitä, että Kroatia joutui maksamaan veroa köyhemmän Serbian tukemiseksi.
Račan rikkoi ensimmäisenä vanhan kommunistipuolueen julistaman tabun julistamalla jouluna 1989 joulun sallituksi Kroatiassa ja määräsi ensimmäiset vapaat vaalit vuodeksi 1990. Račanin mielestä Franjo Tuđmanin johtama HDZ, joka voitti Kroatian vaalit vuonna 1990, oli "vaarallisten aikeiden puolue". Kommunismin romahdettua Itä-Euroopassa Račan muutti Kroatian kommunistipuolueen nimeksi Kroatian kommunistien liitto – Demokraattisten muutosten puolue. Vuonna 1994 puolue liittyi Kroatian sosiaalidemokraatteihin (SDH) ja otti SDP-nimen.
Račan toimi Kroatian pääministerinä vuosina 2000–2003 erilaisten hallitusliittoumien turvin. Hänen hallituksensa johtivat tuolloin Kroatian Euroopan valtavirran politiikan tielle Tuđmanin pitkän valtakauden jälkeen. Tuona aikana Kroatia mm. allekirjoitti lähestymissopimuksen Euroopan unionin kanssa.
Račan erosi kaikista asemista sosiaalidemokraattisessa puolueessa huhtikuussa 2007 sairauden vuoksi ja kuoli myöhemmin samassa kuussa munuaissyöpään.
Juanita Moore

Juanita Moore (19. lokakuuta 1914 Los Angeles, Kalifornia – 1. tammikuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Moore sai yhden tunnetuimmista rooleistaan elokuvassa Suurinta elämässä (1959). Hän olikin vuonna 1960 ehdolla sekä parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon että Golden Globen saajaksi. Lisäksi hän esiintyi varhaisen uransa aikana muun muassa Sandra Deen tähdittämässä elokuvassa Opettaja rakastuu (1961).
Moore jatkoi esiintymistä 2000-luvun alkuun saakka ja esiintyi vanhuusiällään muun muassa Disney’s the Kidissä (2000).
Russ Feingold

Russell Dana ”Russ” Feingold (s. 2. maaliskuuta 1953) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän edusti vuodesta 1993 vuoteen 2011 Wisconsinia Yhdysvaltain senaatissa. 
Feingold syntyi Wisconsinissa juutalaiseen perheeseen. Hänen isovanhempansa olivat venäläisiä ja galitsialaisia maahanmuuttajia. Feingold opiskeli Joseph A. Craig High Schoolissa, Wisconsin–Madisonin yliopistossa, Oxfordin yliopiston Magdalen Collegessa sekä Harvardin Law Schoolissa. Hän sai Juris Doctorin arvon vuonna 1979. 
Feingold tuli vuonna 1982 valituksi Wisconsinin senaattiin. Hän istui siinä, kunnes sai paikan Yhdysvaltain senaatissa. Hänellä on ollut kaksi avioliittoa. Hän meni vuonna 1977 naimisiin Sue o.s. Levinen kanssa ja sai kaksi lasta, Jessican ja Ellenin. Parin erottua yhdeksän vuotta myöhemmin Feingold solmi uuden avioliiton Mary Speerschneiderin, o.s. Erpenbachin kanssa. Mary oli eronnut Timm Speerschneiderista ja saanut tämän kanssa kaksi lasta, Samin ja Tedin. Mary ja Russ ilmoittivat 11. huhtikuuta 2005 hakevansa avioeroa. Kun Feingold ei ole Washington DC:ssä, hän asuu Wisconsinin Middletonissa.
Feingold oli ainoa senaattori, joka äänesti vuonna 2001 kiisteltyä Patriot Act -lakia vastaan. Hänestä tuli myös 17. elokuuta 2005 ensimmäinen senaattori, joka esitti tarkkaa päivämäärää vetäytymiseksi Irakista. Hän kannatti tämän tapahtumista viimeistään 31. joulukuuta 2006. Asiaa harkittuaan hän päätti olla asettumatta ehdolle Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008.
Feingold oli vuonna 2010 ehdolla neljännelle kaudelle Yhdysvaltain senaatissa, mutta hävisi republikaani Ron Johnsonille prosentein 47–52.
Blas de Lezo (F103)

Palvelus

Syyskuussa 2005 alus oli ohjusjärjestelmätesteissä Yhdysvalloissa yhdessä Yhdysvaltain laivaston hävittäjien USS Howard ja USS Halsey kanssa.
Alus oli vuonna 2007 kaksi kuukautta Ranskan merivoimien lentotukialus Charles de Gaullen taisteluosastossa. Aluksella tapahtui onnettomuus 25. syyskuuta Naton Neptune Warrior harjoituksessa, mutta onnettomuus ei vaatinut uhreja. Aluksen saamat vauriot korjattiin Navantian Ferrolin telakalla, minkä jälkeen se purjehti Tanskaan liittyäkseen Naton pysyvään laivasto-osastoon SNMG-1. Alus korvasi osastossa olleen sisaraluksensa àlvaro de Bazánin.
Huhtikuusta 2009 alkaen alus osallistui SNMG-1:n mukana Naton Allied Protector operaatioon Adeninlahdella ja Afrikan sarven alueella. Aluksen miehistö nousi 4. heinäkuuta kahteen merirosvoalukseksi epäilyyn alukseen.
Alus lähti 9. huhtikuuta 2012 Ferrolista Yhdysvaltoihin liittyäkseen TF8:aan. Osaston muut alukset olivat USS Dwight D. Eisenhower, Ticonderoga-luokan risteilijä ja kolme Arleigh Burke -luokan hävittäjää. Harjoituksen jälkeen alus liittyi kansainväliseen laivasto-osastoon torjuakseen Karibianmeren huumekauppaa. Alus palasi 31. toukokuuta Ferroliin.
Alus lähti 11. kesäkuuta 2013 Rotasta ottaakseen johtoonsa Aksaziin Turkkiin sijoitetun SNMG-2:n. Alus saapui Aksaziin 15. kesäkuuta. Tehtävän aikana alus osallistui operaatio Ocean Shieldiin torjuen Intian valtameren merirosvousta sekä Active Endeavouriin torjuen Välimeren alueen terrorismia. Alus oli 26. heinäkuuta laivastovierailulla Istanbulissa ollen Navantian esittelyaluksena. Elokuun alussa alus palasi kotisatamaansa huollettavaksi.
Alus lähti 29. elokuuta Malagaan aloittaen toisen jakson SNMG-2:n mukana osallistuen Brilliant Mariner 2013 harjoitukseen. Álvaro de Bazán vapautti aluksen johtoaluksen tehtävistä Barcelonassa 13. lokakuuta.
Alus osallistui lokakuun alussa 2015 Skotlannin vesillä järjestettyyn yhteistoimintaharjoitukseen, minkä jälkeen se osallistui Trident Juncture 2015 harjotiukseen, johon osallistuivat Espanja, Italia ja Portugali.
Peter Lindholm

Peter Lindholm (s. 12. tammikuuta 1960) on suomenruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Lindholm tunnetaan muun muassa rikoselokuvista Anita (1994) ja Isältä pojalle (1996) sekä Kjell Westö -filmatisoinneista Leijat Helsingin yllä (2001) ja Missä kuljimme kerran (2011). Lindholm vastasi myös Tove Idströmin käsikirjoittaman kiitetyn minisarjan Ilman kavaluutta (1996) ohjaamisesta.
Esikoiselokuvansa Tappavat sekunnit (1985) Lindholm ohjasi salanimellä Juhani Hurme. Elokuvan tuotti Petri Pykälä, joka puolestaan tuli 1990-luvun lopulla tunnetuksi jännityskirjailijana nimimerkillä Ilkka Remes. Tämän lisäksi Lindholm on ohjannut myös elokuvan Kill City (1986), joka kuvasi nimensä mukaisesti kyseistä punkkaritaloaluetta Helsingissä.
Lindholmin elokuva Kolmistaan (2008) julkaistiin vain vähän aikaa elokuvan Musta jää jälkeen. Elokuvilla on monia yhteisiä piirteitä; ne ovat kummatkin Helsingin seudulle sijoittuvia kolmiodraamoja, miespääosan hahmo on korkeakouluopettaja ja elokuvien henkilöt viettävät varakasta elämää asunnoissa, joissa on uudet sisustukset. 
Vuonna 2008 Lindholm suunnitteli uudelleenfilmatisointia Erik Blombergin vuoden 1952 elokuvasta Valkoinen peura.
Tehtyään tv-sarjan "Missä kuljimme kerran" Lindholm seurasi neljä vuotta teatteriryhmän Nya Rampenin työskentelyä eurooppalaisilla näyttämöillä. Hän teki tästä dokumettielokuvan "Ur själens källare". Samoihin aikoihin Lindholm alkoi paneutua edesmenneen Gösta Sundqvistin elämään. Tarkoituksena oli tehdä ns. mysteerimiehestä elokuva. Mutta koska Suomen elokuvasäätiö ei tukenut tuotantoa, niin Lindholm teki vuonna 2018 tarinasta Yleisradiolle kuunnelmasarjan. 
Radio Suomessa kuultu sarja "Itkisitkö onnesta - tarina Gösta Sundqvistista" rikkoi suosiossa kaikki ennätykset. Yle Areenassa pelkästään sitä kuunneltiin yli miljoona kuuntelukertaa - mitään vatsaavaa ei ole aiemmin tapahtunut. Lindholmin tarkoitus on yhä tehdä Gösta Sundqvista elokuva, ja mahdollisesti tv-sarja.
Ferapontovin luostari

Ferapontovin luostari (ven. Ферапонтов монастырь, Ferapontov monastyr) on nykyisin museona toimiva pohjoisvenäläinen luostari, jossa on säilynyt keskiaikaista venäläistä taidetta. 
Luostari sijaitsee Vologdan alueella Pohjois-Venäjällä. Se on perustettu 1398. Pääkirkko on rostovilaisten mestarien tiilistä rakentama 1490-luvulta. Sen sisäseinät ovat Venäjän tunnetuimman keskiaikaisen taidemaalarin Dionisiuksen maalaamien freskojen peitossa. 1530-luvulla Iivana Julma teki luostariin useita pyhiinvaellusmatkoja, ja antoi sille erivapauksia.  
Venäjän kirkkoa uudistaa yrittänyt mutta omaan vallanhimoonsa kukistunut patriarkka Nikon eli luostarissa ankarimman lajin munkiksi pakotettuna viimeiset elinvuotensa sen jälkeen kun tsaari Aleksei Mihailovitš oli näin määrännyt – saatuaan tarpeekseen itsepäisen papin tahallisesta vaikeuksien aiheuttamisesta.
Luostari on UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 2000.
667 Denise

667 Denise on Asteroidivyöhykkeellä aurinkoa kiertävä asteroidi, jonka löysi August Kopff Heidelbergissä 23. heinäkuuta 1908. Sen eksentrisyys on 0,19 ja inklinaatio 25,4°. Kiertoaika on 5,67 vuotta ja läpimitta 81,28 kilometriä. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1908 DN.
Carl Wilhelm Malm

Carl Wilhelm Malm (1. tammikuuta 1865 Novgorod – 7. lokakuuta 1930) oli suomalainen Venäjän armeijan ratsumestari ja Suomen armeijan eversti.
Malmin vanhemmat olivat eversti Carl Didrik Malm ja Amelie Wilhelmina Adelaide Brotherus. Hänen isoisänsä oli Suomen sodassa kunnostautunut everstiluutnantti Karl Wilhelm Malm. Malm valmistui vuonna 1886 Haminan kadettikoulusta palvellen ensin aliluutnanttina Mikkelin tarkk’ampujapataljoonassa vuosina 1886-1889 sekä sen jälkeen 18. Severskin ratsuväkirykmentissä 1889-1890 sekä 20. Suomen rakuunarykmentissä Lappeenrannassa vuosina 1890-1901. Hänet oli ylennetty ratsumestariksi vuonna 1896. Vuoden 1901 jälkeen Malm luopui Venäjän armeijan palveluksesta toimien vuosina 1905–1906 Helsingin vt. poliisimestarina sekä sen jälkeen Suomen Pankin Pietarin konttorin kirjurina 1907–1908 ja Turun konttorissa 1908-1916.
Carl Malm liittyi sotilaskomitean sisäpiiriin marraskuussa 1917 ja sai sotilaskomitean toimeksiannon pyytää Venäjän armeijassa suomalaista kenraaliluutnantti Claes Charpentieriä sotilaskomitean puheenjohtajaksi. Omaksi tehtäväkseen ratsumestari Malmille sotilaskomitea määräsi Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin johdon pääpaikkanaan Kuopio. Siellä Malm alkoi organisoida aliupseerikoulutusta johtamilleen suojeluskuntajoukoille.
Malm siirtyi Suomen sisällissodassa valkoisten joukkoihin majurin arvoisena johtaen Pohjois-Savon ja Kainuun suojeluskuntapiirien joukkoja Kuopion ja Varkauden valtauksessa helmikuussa 1918. Sen jälkeen hän siirtyi everstiluutnantiksi ylennettynä johtamaan Vienan retken Uhtualle suuntautunutta 370 miehen vapaajoukkoa, joka ylitti 21. maaliskuuta itärajan Suomussalmen kohdalla. Uhtuan lähes välittömän valtauksen jälkeen suuntana osastolla oli katkaista Muurmannin rata Vienan Kemin kohdalta. Lähinnä suomalaisista punaisista koottu vastapuolen joukko-osasto torjui valtauksen Usmanan taistelussa 9. huhtikuuta, ja rintama vakintui Uhtuan kohdalle aina syksyyn 1918 asti. Malmin sairastuttua heinäkuussa 1918 tilalle vapaajoukon johtajaksi astui jääkärikapteeni Toivo Kuisma. Malm ylennettiin vielä vuoden 1918 aikana everstiksi. Hän erosi armeijan palveluksesta seuraavana vuonna eli 1919, mutta toimi vielä sotaministeriön erityistehtävissä 1919-1920. 
Malm toimi siviilissä Turussa kunnallisraatimiehenä vuosina 1916-1930 ja Turun elinkorkolaitoksen kamreerina lopun elämäänsä eli vuoteen 1930 asti. Malm oli naimisissa vuodesta 1894 Gundel Tekla Maria Vaseniuksen kanssa. Heidän pojastaan Carl Pehr Håkan Malmista (s. 1906) tuli kirurgiaan ja ortopediaan erikoistunut lääkäri.
Uno Öller

Anton Uno Öller (16. toukokuuta 1864 Hausjärvi – 5. elokuuta 1942 Helsinki) oli rautatievirkailija ja Rautatiemuseon intendentti, joka julkaisi useita rautateitä koskevia tietoteoksia.

Henkilöhistoria

Uno Öllerin vanhemmat olivat asemapäällikkö Anton Wilhelm Öller ja Maria Andriette Brunström ja puoliso vuodesta 1912 Hilda Emilia Hänninen. Öller tuli ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1885 ja suoritti kameraalitutkinnon 1890. Hän jatkoi opintoja Englannissa ja Ranskassa 1890-luvun alussa ja teki tutkimusmatkoja Ruotsiin ja Norjaan 1920-luvulla. Valtionrautateiden kirjurina Öller toimi  1893–1895 ja kirjanpitäjänä 1895–1906. Rautatiehallituksen kamreerikonttorin reviisori hän oli 1906, toinen apukamreeri 1906–1922 ja kamreeri 1923–1929. Rautatiemuseon intendenttinä Öller toimi vuodesta 1922. Hän oli Akademiska Sångföreningen -kuoron johtaja vuonna 1895.
Juri Morozov

Juri Morozov (s. 31. maaliskuuta 1938 Moskova) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1970.