google/wiki40b huggingface dataset:
God Rest You Merry, Gentlemen

God Rest You Merry, Gentlemen on vanha englantilainen joululaulu. Nimen kirjoitusasu vaihtelee ja laulu tunnetaan myös nimillä God Rest Ye Merry, Gentlemen ja Tidings of Comfort and Joy.
Laulun sanojen arvellaan olevan jo 1500-luvulta, mutta ensimmäiset painetut versiot löytyvät vasta 1700-luvulta. Sanoitus sisältää monia englannin kielestä sittemmin pois jääneitä ilmaisuja. Laulun säveltä pidetään vanhana englantilaisena kansansävelmänä, ja sen alkuperästä on erilaisia teorioita. Varhaisin tunnettu painettu versio, joka yhdistää sävelen tähän lauluun, sisältyy William Honen vuonna 1820 julkaisemaan poliittiseen satiiriin A Political Christmas Carol. Laululle on olemassa myös vaihtoehtoinen, cornwallilaiseen kansansävelmään perustuva melodia. ”God Rest You Merry, Gentlemen” mainitaan Charles Dickensin novellissa Joulutarina (A Christmas Carol, 1843), jonka alkukielellä joululaulua tarkoittava nimi viittaa ilmeisesti juuri tähän lauluun.
Liisa Tenkku on suomentanut laulun sanat nimellä ”Vanha joululaulu” ja K. V. Valve nimellä ”Ah, iloitkaatte ystävät”.
Epäkonferenssi

Epäkonferenssi on vapaamuotoinen tapahtuma, joka eroaa tavanomaisista konferensseista pyrkimällä olemaan avoimempi, osallistumiseen pohjautuva kokoontumismuoto. Epäkonferenssit ovat usein pienempiä, vain löyhästi ennalta rajattuja, ja passiivisen seuraamisen sijaan mahdollisimman monien osallistujien toivotaan osallistuvan keskustelun etenemiseen rakentavasti. Jotta tähän päästäisiin, epäkonferenssiin saattaa usein liittyä jo ennalta tietoverkkojen varassa suoritettavaa ennakkokeskustelua tai tiedonjakoa.
Käsite epäkonferenssi nykymuodossaan on peräisin Dave Winerilta, mutta termiä on käytetty jo 90-luvun lopulla tarkoittamaan tavallisesta kaavasta poikkeavaa konferenssia. Winerin mukaan konferensseissa yleisön osaamisen summa usein ylittää esiintyjinä olevien osaamisen summan, ja epäkonferenssi pyrkii hyödyntämään tätä laajempaa osaamista. Käytännössä termiä epäkonferenssi käytetään kuitenkin monenkirjavasta joukosta tapahtumia, jotka jollain tavalla eroavat perinteisistä konferensseista.
Epäkonferensseja on Suomessa järjestetty viime vuosina erityisesti erilaisten web 2.0 -tapahtumien yhteydessä, joko perinteisten konferenssien ohessa tai aivan omina tapahtuminaan.
Defender (albumi)

Kappaleet

Kappaleet Rory Gallagher ellei toisin mainita.
Soinlahti (Iisalmi)

Soinlahti on kylä ja rautatieasema Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savossa noin kahdeksan kilometriä keskustan pohjoispuolella. Kylä sijaitsee valtatien 5 sekä Iisalmi–Kontiomäki -rautatien varrella, Iso-Ii -järven itärannalla. Soinlahti on yksi Iisalmen Pohjoiskylistä, muut kylät ovat Lapinniemi ja Ryhälänmäki. Pohjoiskylien alueella asuu noin 800 asukasta. Soinlahdessa sijaitsee Lunawoodin lämpöpuutehdas ja Anaika woodin saha. Aiemmin Soinlahdessa oli myös tiilitehdas, jonka omisti Soinlahti Oy vuosina 1950-1975 ja myöhemmin Kymi Kymmene Oy 1976-1980. Vuonna 1980 Soinlahden tiilitehdas myytiin Perusyhtymälle. Tiilitehdas lakkautettiin 1990-luvulla. Nykyään entisissä tiilitehtaan rakennuksissa toimii Lunawood.
Lean Service Creation

Lean Service Creation (LSC) on Creative Commons -lisensoitu palvelumuotoilu- ja tuotekehitysprosessi. Menetelmässä palvelukehityksen kannalta keskeisiä kysymyksiä ja vaiheita työstetään valmiiden työskentelypohjien avulla. Menetelmä korostaa liiketoimintaongelman ja käyttäjäongelman yhdistämistä, lyhyitä tuotekehityssyklejä ja tehtyjen ratkaisujen jatkuvaa validoimista.
Lean Service Creation kumpuaa Lean Startup, Agile software development ja Design Thinking -ideologioista yhdistäen näiden kantavia teemoja ja käytäntöjä askeleittain eteneväksi prosessiksi ja työskentelypohjiksi.
Lean Service Creation menetelmä syntyi ja jalostui suomalaisen it- ja palvelumuotoiliyritys Futuricen sisäisessä käytössä. Lean Service Creation -menetelmän Creative Commons -lisensoitu materiaali on sittemmin käännetty ja julkaistu mm. Brasiliassa ja Ranskassa.

Linkkejä

leanservicecreation.com
leanservicecration.fr
leanpub.com/lean-service-creation
Albert Popov

Albert Popov (bulg. Алберт Попов, s. 8. elokuuta 1997) on bulgarialainen alppihiihtäjä.
Popov saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hopeaa pujottelussa ja suurpujottelussa 2015. Hän sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia suurpujottelussa 2018. Aikuisten arvokilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 27:nneksi Sankt Moritzin MM-kilpailujen 2017 pujottelussa.
Popov kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 20:s Levin pujottelussa marraskuussa 2018. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut kuudes Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2019.
Eila, Rampe ja Likka

Juoni

Elokuva kertoo hämäläispariskunnasta, Eilasta (Heidi Herala) ja Rampesta (Pirkka-Pekka Petelius), ja heidän tyttärestään Likasta (Emmi Parviainen). Likka on 30-vuotias filosofian kandidaatti ja runoilija, joka seurustelee Pirkan (Riku Nieminen) kanssa.
Likan vanhemmat yrittävät tutustua Pirkkaan ja tämän hienostuneeseen äitiin. Eila valtaa erinäisten tapahtumien kautta naapurin tyhjillään olleen huvilan ja esittelee sen Pirkan äidille heidän omanaan. Huvilan oikeat omistajat puolestaan karkotetaan Eilan ja Rampen vaatimattomalle kesämökille.
Likka häpeää vanhempiaan ja häntä ahdistaa seurustelu Pirkan kanssa, josta hän aikoo erota. Rampen neuvojen myötä Pirkka kuitenkin omaksuu macho-asenteen, mikä muuttaa Likan kuvaa hänestä.

Tuotanto

Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Kinosto ja tuottajana Markku Tuurna. Elokuvaa kuvattiin heinäkuussa 2014 Lohjalla, mutta se sijoittuu Pirkanmaalle. Kaksi keskeisintä tapahtumapaikkaa ovat Lohjanjärven rannalla.
Elokuvan budjetti oli 1 260 000 euroa. Siitä Suomen elokuvasäätiön tukea oli 630 000 euroa.

Vastaanotto

Ensi-iltaviikonloppuna elokuvan kävi katsomassa reilut 14 000 katsojaa.
Arvosteluissa elokuvaa luonnehdittiin ”puskafarssiksi”. Helsingin Sanomien elokuvakriitikko Jutta Sarhimaa antoi elokuvalle kaksi tähteä. Hän kiitti Peteliuksen, Heralan ja Roineen roolisuorituksia, mutta kritisoi elokuvaa kaavamaisista ulkomaalaishahmoista. Myös Iltalehden Tuomas Riskala antoi elokuvalle kaksi tähteä. Hänen mukaansa elokuvan huumori on ”pääosin viatonta kohellusta, mutta myös matalaotsaista hirnumista kansallisten stereotyyppien ja ulkomaalaisten kustannuksella”. Riskalan mukaan elokuva hyödyntää Pokka pitää -brittikomediasarjan vitsirakennetta.
Episodi-lehden Jussi Huhtala antoi elokuvalle kolme tähteä. Hän piti elokuvaa sympaattisena komediana, josta ei ole pahaa sanottavaa, mutta joka olisi voinut olla hauskempikin. Myös Pilvi Meriläinen antoi Film-O-Holic.comin arviossa elokuvalle kolme tähteä kehuen sen näyttelijäsuorituksia.
Elokuva sai parhaan naispääosan (Heidi Herala) ja parhaan miessivuosan (Pirkka-Pekka Petelius) Jussi-ehdokkuudet.
Gabriel Gustafinpoika Oxenstierna

Gabriel Gustafinpoika (tai Gustavinpoika ) Oxenstierna (1587–1640) oli ruotsalainen vapaaherra ja Ruotsin valtadrotsi. Oxenstiernasta tuli valtaneuvos 1617, Tukholman käskynhaltija 1618 ja drotsi 1634. Axel Oxenstiernan veli ja toimi veljensä poissa ollessa tämän sijaisena holhoojahallituksen johtavana henkilönä.
Kobushi Factory

2015: Ryhmän muodostus ja debyytti

Kobushi Factory koottiin 2. tammikuuta 2015. Jäseniksi oltiin valittu kahdeksan Hello Pro Kenshuusei -jäsentä, jotka olivat Rio Fujii, Ayaka Hirose, Minami Nomura, Rena Ogawa, Ayano Hamaura, Natsumi Taguchi, Sakurako Wada ja Rei Inoue. 
8. maaliskuuta ilmoitettiin, että Kobushi Factoryn johtajaksi oltiin valittu Hirose Ayaka ja varajohtajaksi Rio Fujii. 26. maaliskuuta ryhmä julkaisi DVD-singlensä "Nen ni wa Nen / Survivor".
Ryhmä debytoi "Dosukoi! Kenkyo ni Daitan / Ramen Daisuki Koizumi-san no Uta / Nen ni wa Nen (Nen'iri Ver.)" singlellä 2. syyskuuta.
30. joulukuuta ryhmä otti vastaan Uuden artistin palkinnon 57th Japan Record Awardseissa.

2016: Ensimmäinen albumi

Kobushi Factory julkaisi toisen singlensä "Sakura Night Fever / Chotto Guchoku ni! Chototsu Moushin / Osu! Kobushi Tamashii" 17. helmikuuta.
27. heinäkuuta ryhmä julkaisi kolmannen singlensä "Samba! Kobushi Janeiro / Bacchikoi Seishun! / Ora wa Ninkimono". 
Kobushi Factoryn ensimmäinen albumi Kobushi Sono Ichi julkaistiin 30. marraskuuta.

2017: Kokoonpanomuutokset

Varajohtaja Rio Fujii ilmoitti 12. toukokuuta, että tulisi valmistumaan ryhmästä kesällä. 
14. kesäkuuta Kobushi Factory julkaisi neljännen singlensä "Shalala! Yareru Hazu sa / Ee ja nai ka Ninja nai ka". "Ee ja nai ka Ninja nai ka" toimi tunnusmusiikkina JK Ninja Girls -elokuvassa. 
6. heinäkuuta ilmoitettiin, että Rio Fujii oltiin erotettu ryhmästä sääntörikkomusten vuoksi. Rena Ogawa jäi tauolle samoihin aikoihin terveydentilansa vuoksi. 
Rena Ogawa valmistui ryhmästä syyskuussa ilman valmistumisseremoniaa. Natsumi Taguchi erotettiin Kobushi Factorysta 6. joulukuuta samoista syistä kuin Fujii.

2018: Alku viisijäsenisenä ryhmänä

Uutta varajohtajaa ei nimetty Fujiin lähdön jälkeen.
Viisihenkinen Kobushi Factory julkaisi viidennen singlensä "Kore Kara da! / Ashita Tenki ni Naare" 28. maaliskuuta. 
8. elokuuta julkaistiin ryhmän kuudes single "Kitto Watashi wa / Naseba Naru".

2019–: Nykyhetki

Kobushi Factory julkaisi seitsemännen singlensä  "Oh No Ounou / Haru Urara" 24. huhtikuuta.
31. heinäkuuta ilmoitettiin, että ryhmän toinen albumi Kobushi Dai Ni Maku julkaistaan 2. lokakuuta.
Marwan al-Barghuthi

Marwan al-Barghuthi (s. 6. kesäkuuta 1959) on Israelin kiinni ottama palestiinalaisjohtaja, jota Israelin viranomaiset epäilevät al-Aksan marttyyrien prikaatit -nimisen järjestön johtajaksi. Hän kärsii viittä elinkautista vankeusrangaistusta murhasta ja murhayrityksestä. Hänen kannattajiensa mukaan hän on poliittinen vanki. al-Barghuthi vangittiin vuonna 2002 ja hän sai tuomionsa vuonna 2004.
Pikku Hosionlammi

Maantiede

Soikion muotoinen lampi on halkaisijaltaan 80 metriä ja se sijaitsee pienen ojitetun suon keskellä. Suon pohjoispuolta reunustaa Pätinkiharju. Harjun reunaan rajautuvat myös Iso Hosionlammi ja Hautalammi ja on mahdollista, että kolme järveä ovat maaston muodon perusteella suppia.

Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Ison Hosionlammin nimi kirjoitettiin "Ylösjärvi". Kartassa ei kuitenkaan lue lammen omaa nimeä.
Odion Ighalo

Seurajoukkueura

Ighalo aloitti uransa kotimaassaan. Vuonna 2007 hän siirtyi kotimaansa Julius Berger FC:stä Norjan Tippeligaenin Lyn Fotballiin. Hän pelasi seurassa 20 ottelua tehden niissä yhdeksän maalia. Elokuussa 2008 Ighalo siirtyi Italian Serie A:n Udinese Calcioon. Kaudella 2008-2009 hän pelasi kuusi ottelua viimeistellen yhden maalin. Kauden 2009-2010 Ighalo oli lainassa Espanjan Segunda División B:ssä, Granada CF:än joukkueessa, jolla oli sama omistaja kuin Udinesella. Hän pelasi kaudella 28 ottelua tehden 17 maalia. Heinäkuusta 2010 saman vuoden joulukuuhun Ighalo oli lainalla Serie A:n AC Cesenassa pelaten kolme ottelua.
Tammikuussa 2011 Ighalo siirtyi lainasopimuksella takaisin Granadaan. Seura nousi kaudeksi 2011-2012 Primera Divisióniin ja Ighalo teki kauden aikana 30 ottelussa kuusi maalia. Seuraavalla kaudella maaleja syntyi 28 ottelussa viisi ja kaudella 2013-2014 hän pelasi 16 ottelua osuen kahdesti. Kesäkuussa 2014 Ighalo kutsuttiin takaisin Udineseen, mutta heti seuraavassa kuussa hän siirtyi lainalle Englannin mestaruussarjan Watford FC:hen, jolla oli myös sama omistaja Udinesen ja Granadan kanssa. Lokakuussa 2014 siirrosta tehtiin pysyvä. Ighalo pelasi kauden aikana 35 ottelua tehden 20 maalia, kun Watford nousi Valioliigaan. 
Ighalo debytoi Valioliigassa elokuussa 2015 Evertonia vastaan. Hän onnistui heti maalinteossa.

Maajoukkueura

Nigeriaa alle 20-vuotiaiden maajoukkuetasolla vuonna 2009 kolme kertaa edustanut Ighalo debytoi Nigerian jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Ugandaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki kolmannessa maaottelussaan, kesäkuussa 2015 Tšadia vastaan.
Herlokki Solmunen

Herlokki Solmunen (engl. Shamrock Bones) on Mikki Hiiri -tarinoissa esiintyvä taitava salapoliisi. Hänen nimensä on nimiväännös Sherlock Holmesista, ja hän pukeutuukin hyvin samaan tyyliin. Herlokki Solmunen esiintyi pääasiallisesti Paul Murryn piirtämissä ja Carl Fallbergin käsikirjoittamissa tarinoissa.
Lossen-toisiintuminen

Lossen-toisiintuminen on kemiallinen reaktio, jossa hydroksaamihapon johdannainen toisiintuu muodostaen isosyanaatteja. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Wilhelm Lossen vuonna 1872 ja reaktio on nimetty hänen mukaansa.
La Verte des Houches

Reitti

La Verte des Houchesin yläasema sijaitsee 1 880 metriä merenpinnan yläpuolella Le Prarion -vuoren ylängöllä, se on myös miesten syöksylaskuradan lähtöpaikka. Lähdön jälkeen alkaa lyhyt liukuosuus ennen ensimmäistä La Cassure- hyppyriä, josta lennetään 50–80 metriä.
Sitten tulee Ericksen ja Rocher blanc -kapeikot, jossa on supersuurpujottelumaisia mutkia. Niiden jälkeen tulee Le saut du Goulet -hyppyri, joka on radan vaikein hyppyri. Sen jälkeen tulee liukuosuudet Bosse à Perrot ja Bosse du Cluz, joissa on vaihtelevia pinnanmuotoja. Niiden jälkeen tulee tiukka S-mutka S à Pessi. Sen jälkeen tulee radan tasaisimmat osuudet Passage de la FIS, Bosse de la Rupe, Bosse du Covagnet ja Vernet. Liukuosuus päättyy Saut de la Route (Tiehyppyri), josta laskijat hyppäävät Route du Col de Voza -tien ylitse. Sen jälkeen tulee vaikea oikealle kääntyvä off camber mutka Schuss Battendier, jonka jälkeen avautuu maalisuora.
Syöksylaskuradan maali sijaitsee 1 030 metriä merenpinnan yläpuolella Les Trabetsin kylässä lähellä Les Houchesin keskustaa.
Ylinen Särkijärvi

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee Särkijärvenharjun eteläpuolella niin, että ympäröiviltä ojitetuilta soilta on yhdistetty neljä kuivatusojaa järveen. Viides oja putoaa 1,5 metriä kymmenien metrien aikana ennen kuin se laskee Aliseen Särkijärveen. Järvessä on kaksi luotomaista saarta. Järvi on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rannat ovat soistunutta metsää lukuun ottamatta pohjoisrannan Särkijärvenharjua. Lampi on autio, mutta harjun päällä kulkee järven ohittava polku. Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja kulkee järven pohjoispuolella niin, että järvi kuuluu kokonaan Hämeenlinnan puolelle.
Neukirchen vorm Wald

Neukirchen vorm Wald on kunta Passaun piirikunnassa, Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 16 kilometriä Passausta pohjoiseen. Kunnalla on pinta-alaa 24,3 km², asukasluku oli vuoden 2011 lopulla 2711 henkeä ja väentiheys oli 111 asukasta/km². Pormestarina toimii Georg Steinhofer.
Oliivibulbuli

Levinneisyys

Oliivibulbulia tavataan Bangladeshissa, Intiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Lajin on kuvattu olevan suurimmaksi osaksi hyvin paikallinen, mutta sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarallisen vähälukuinen, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Staasiekseema

Staasiekseema aiheutuu laskimoverenkierron häiriöstä. Iholla voi olla pigmentaatiota, sinerrystä ja hilseilyä ja oireet löytyvät usein säären mediaalisivulta.
Taistelu Wesnothista

Kuvaus

Peli tukee useita erilaisia pelimuotoja niin yksin- kuin moninpelinäkin. Yksinpelissä skenaarion tarkoitus vaihtelee, mutta on mahdollista pelata myös moninpeliä tietokonetta vastaan.
Moninpelissä kullakin pelaajalla on oma komentajahahmo. Kun komentaja on linnakkeessa, pelaaja voi värvätä lisää sotilaita linnaan. Sotilailla on erilaisia taistelutaitoja ja erityisominaisuuksia. Kun sotilas taistelee tarpeeksi, hän lopulta kehittyy seuraavalle kokemustasolle ja muuttuu usein erityyppiseksi yksiköksi. Moninpelin tarkoituksena on tuhota kaikki vastustajan sotilaat ennen kuin tietty kierrosmäärä kuluu loppuun; useimmiten riittää pelkkä komentajan tappaminen.
Kentältä löytyy yleensä kyliä, jotka voi vallata siirtämällä siihen yksikön. Vallatut kylät tuottavat joka vuorolla kultaa sotilaita varten ja ne parantavat haavoittuneita yksiköitä.

Muokattavuus

Pelin mukana on karttaeditori, jonka avulla voi suunnitella uusia karttoja; karttoja voi käyttää sellaisenaan moninpelissä tai myös tallentaa osaksi yksinpelikampanjaa. Pelin kampanjat, hahmo- ja yksikkötiedot ja muu pelidata on määritelty pelin omalla WML (Wesnoth Markup Language) -ohjelmointikielellä. WML-kielellä voidaan määritellä erilaisiin herätteisiin pohjautuvia komentosarjoja, esimerkiksi ”kun vihollisen komentajayksikkö kuolee, esitetään keskustelu, ja pelaaja voittaa tehtävän”. Versiosta 1.7 alkaen WML:n ohella käytetään Lua-ohjelmointikieltä. Pelin grafiikat on tallennettu PNG-muodossa ja musiikki ja äänet WAV- tai Ogg Vorbis -muodoissa.
Versiosta 1.2 alkaen erilaisia laajennuksia on myös levitetty peliin sisäänrakennetun levityspalvelimen kautta: pelaajan tarvitsee vain valita asennettava laajennus, ja se imuroidaan ja asennetaan automaattisesti. Palvelimelle tallennetaan vain GNU GPL -lisenssin alla levitettäviä laajennuksia.
Vares – Sheriffi

Juoni

Jussi Vares löytää kaksi ruumista Turun laitamilta: naisen, jota on ammuttu päähän, ja miehen, jonka keho on täynnä riimuja muistuttavia viiltoja, jotka viittaavat siihen, että murha olisi ollut osa hämärää rituaalia. Vuotta myöhemmin Vares palkataan tutkimaan näitä henkirikoksia. 

Johtolangat vievät Varesta kohti Turun alamaailmaa hallitsevaa näkymätöntä kummisetää, Sheriffiä.  Vares ajautuu vaarallisen lähelle “Raatia”, alamaailman salaista herrakerhoa, jonka jäsenille ihmishenki on halpa hyödyke.

Vastaanotto

Episodi-lehden Esa Karell antoi elokuvalle kolme tähteä ja piti Hannu Salosen valintaa ohjaajaksi onnistuneena. Hän kiitti arviossaan erityisesti Karoliina Blackburnin roolisuoritusta: ”Kerrankin Vareksen naisrooli on uskottava ja enemmän kuin tasavertainen Jussin rinnalla.”
Helsingin Sanomien Nyt-liite antoi elokuvalle kaksi tähteä. Pertti Avola kritisoi tarinaa ja hahmoja, jotka tuovat hänen mukaansa mieleen ”enemmän vanhat naiivit kioskidekkarit kuin nykypäivän”. Hänen mukaansa uusi ohjaaja onnistuu kuitenkin piristämään elokuvasarjan uusinta osaa.
Keskisuomalaisen kriitikko Marko Ahonen ja HS:n Avola nostavat molemmat esiin elokuvan yhtäläisyydet Quentin Tarantinon ja Robert Rodriguezin tyyliin. Ahonen kritisoi elokuvan heikkoa käsikirjoitusta ja ”tarinankerronnallista sekasotkua”. Hänen mukaansa ”lopputulos on lähempänä freakshowta kuin rikosjännäriä”.
Elokuva oli Suomen katsoituin ensi-iltaviikonloppunaan (31 744 katsojaa) ja myös toisella esitysviikollaan (20 464 katsojaa).
Ma Perkins

Ma Perkins on yhdysvaltalainen vuosina 1933–1960 radiossa esitetty saippuasarja. Sarja kertoi Ma Perkinsin ja hänen kolmen lapsensa Eveyn, Johnin ja Fayn elämästä.
Sarjan lähetykset alkoivat elokuussa 1933 cincinnatilaisella WLW -asemalla, jolta se siirtyi saman vuoden joulukuussa valtakunnalliselle NBC:lle. Myöhemmin sarjaa lähetti myös CBS, osin samanaikaisesti NBC:n kanssa. Euroopassa Ma Perkins oli kuultavissa Radio Luxembourgilta.
Nimiroolia esitti Virginia Payne (7. joulukuuta 1909 – 10. helmikuuta 1977), joka roolin saadessaan oli 23 -vuotias. Sponsorina toimi lähes koko sarjan ajan Procter & Gamble. On arvioitu, että Ma Perkinsin avulla myytiin 27 vuoden aikana 3 miljardia laatikollista Oxydol -saippuahiutaleita.
Ma Perkins ja Victoria Payne pääsivät molemmat Radio Hall of Fameen vuonna 1988.
Jari Räsänen (muusikko)

Jari Rainer Antero Räsänen (synt. 1960) on kotkalainen rockmuusikko, säveltäjä, sanoittaja, laulaja ja lauluntekijä. Räsänen on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Ypö-Viis, Avo Heyskanen ja Dynamo. Koulutukseltaan Räsänen on lastentarhanopettaja.

Ypö-Viis

Räsänen liittyi Ypö-Viiden basistiksi kevättalvella 1979. Yhtye oli perustettu vajaata kahta vuotta aikaisemmin Miika Söderholmin, Mikko Holmströmin ja Rabbe Johanssonin toimesta. Ensimmäiseltä Hilselp:ltä löytyvä Pelkään pimeää on Räsäsen ensimmäinen äänite Ypö-Viiden riveissä. Tutuimmat Räsäsen Ypö-Viis-kappaleet ovat Hyvät, pahat ja ypöt, Rakkauskirjeet ja Kaupunki muistaa nuoria (sanoitus).

Avo Heyskanen

Keväällä vuonna 1987 Räsänen (laulu/kitara) perusti Avo Heyskanen -yhtyeen yhdessä Pekka Strikkisen (kitara/laulaja), Ismo Forssin (basso) ja Juha Lampikarin (rummut/laulu) kanssa. Räsänen ja Strikkinen olivat jo vaikuttaneet 1980-luvun alussa Avo Heiskanen -bändissä, jonka toiminta päättyi vuonna 1983. Avo Heyskanen käytti aivan uransa alussa niinkin repeisevää nimeä kuin Suomen Veryappelsiinit.

Dynamo

Ypö-Viiden varjossa toiminut Dynamo-yhtye muistetaan yhdestä single-julkaisusta Hamina on kaupunki/Emman pojat. Dynamossa vaikuttivat niin ikään Räsänen (laulu/basso), Strikkinen (kitara) sekä Juha Karlsson (kitara) ja Johansson (rummut). Singlen takakannessa "veljekset" esiintyvät taiteilijanimillä Josef, Bohuslav, Aero ja Rudolf Dynamo. Hamina on kaupunki on julkaistu muutamilla kokoelmalevyillä. Dynamo teki uransa aikana kaksi live-esiintymistä. Haminassa.

Muu musiikillinen toiminta

Uransa aikana Räsänen on esiintynyt lukuisissa erilaisissa kokoonpanoissa. Niistä tunnetuimpia lienevät Tö Keripukit ja Faceboogies sekä duokokoonpanot, joissa toisena osapuolena ovat olleet muun muassa Simo Sahari, Sami Parkkinen ja Pekka Strikkinen. Musiikillisen toimeliaisuutensa Räsänen on käyttänyt yli 300 kappaleen tekemiseen, joiden joukossa on hyvin erilaista materiaalia aina lastenlauluista punk-ilmaisuun. Lisäksi hän on tehnyt suomennoksia muutamiin ulkomaalaisiin kappaleisiin muun muassa Ypö-Viiden Metsään kappale on alkujaan Let's Dance.
Max Linder

Elämä

Linderin isä oli juutalainen viininviljelijä. Linder kiinnostui jo hyvin nuorena teatterista, ja työskennellessään alalla Pariisissa hän ihastui elokuvaan. Hän meni 1905 töihin Pathén studiolle, ja hänestä tuli koomikko, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja taiteilijanimellä Max Linder.
Maailmansodan aikana Linder palveli Ranskan armeijassa kunnes sairastui. Hänen kohtalostaan on ristiriitaisia kertomuksia: hän joko altistui taistelukaasulle, sairastui keuhkokuumeeseen tai haavoittui keuhkoihin. Sota vaikutti häneen joka tapauksessa sekä fyysisesti että henkisesti.
Linder sai 1917 kutsun Yhdysvaltoihin Essanay-studiolle, Charles Chaplinin tilalle. He tapasivat tuolloin, ja hän sai Chaplinilta omistuskirjoituksella varustetun valokuvan. Tekstissä Chaplin sanoo Linderiä professoriksi ja itseään tämän opetuslapseksi. Tuon kauden elokuvat eivät kuitenkaan menestyneet, ja hän palasi kotimaahan. Ranskassa Linder avioitui Hélène Petersin kanssa.
Linder matkusti vielä toistamiseen Yhdysvaltoihin ja teki siellä 1920-luvulla kolme elokuvaa, Seitsemän vuoden onnettomuus (1921), Ainoastaan naisille (1921) ja Kolme muskettisolttua (1922). Jotkut kriitikot katsovat, että ne eivät yllä hänen uransa alkuvuosien tuotannon tasolle. Toisaalta Serge Bromberg pitää esimerkiksi Seitsemän vuoden onnettomuutta timanttina. Kahden ensimmäisen päähenkilö on Max, kolmas parodioi seikkailuelokuvaa. Max oli Linderin lyhytelokuvien päähenkilön nimi jo hänen työskennellessä Pathélla uransa alussa.
Uran lasku- ja masennuskaudet johtivat siihen, että hän teki vaimonsa kanssa itsemurhan.
Linderin ja Petersin tytär on Maud Linder (s. 1924), joka kasvoi isovanhempiensa hoivissa. Hän on tehnyt isästään kaksi elokuvaa, Mies ja silkkipytty ja Max Linderin seurassa sekä kirjoittanut isästään 1992 ilmestyneen kirjan Les Dieux du cinéma muet: Max Linder.
KIF Örebro

KIF Örebro DFF (aiemmin Karlslunds IF) on vuonna 1980 perustettu ruotsalainen naisjalkapalloseura Örebrosta. Seura pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Damallsvenskanissa.