google/wiki40b huggingface dataset:
Paholaisen morsian

Kritiikki ja jälkimaine

Kriitikot ottivat elokuvan huonosti vastaan mutta katsojat sentään seurasivat sitä kohtuullisesti. Yhtiö suunnitteli kokonaista Dennis Wheatley -elokuvien sarjaa mutta jo toinen saman kirjailijan teokseen pohjautunut elokuva, Salainen manner (The Lost Continent, 1968) osoittautui flopiksi ja loput suunnitelluista elokuvista jäi tekemättä.
Konstantaani

Konstantaani on metalliseos, joka sisältää noin 55 % kuparia ja 45 % nikkeliä.
Konstantaanin ominaisvastus on riittävän korkea, jotta sen avulla voidaan saavuttaa erittäin tarkkoja resistanssiarvoja. Seoksen resistanssi pysyy lähes vakiona lämpötilojen vaihdellessa paljonkin, koska seoksen ominaisvastuksen lämpötilakerroin on pieni. Konstantaania käytetään ominaisuuksiensa vuoksi venymäliuskoissa ja vastuslangoissa. Sitä käytetään myös lämpösähköpareissa esimerkiksi raudan parina. Konstantaanin resistiivisyys (20 °C) on 0,49·10⁻⁶ Ωm.
Vin Santo

Vin Santo on italialainen jälkiruokaviini. Sitä tuotetaan Toscanassa Firenzen eteläpuolisella alueella.
Laatuluokiteltuja ja nimisuojattuja Vin Santo -viinejä ovat Vin Santo del Chianti DOC, Vin Santo di Carmignano DOC, Vin Santo del Chianti Classico DOC ja Vin Santo di Montepulciano DOC. Viinit ovat puna- tai valkoviinejä. Ne valmistetaan kuivaamalla rypäleitä ja kypsyttämällä viiniä vähintään kolme vuotta.
Vin Santo -viini tarjoillaan usein Cantuccini-mantelikeksien kanssa, joita kastetaan viiniin.

Vin Santo -viinit

Laatuluokan Vin Santo del Chianti DOC -viini on yleisin Vin Santo -viini. Sitä tuotetaan vuosittain noin 170 000 litraa 115 hehtaarin alueella (vuonna 2014). Punainen viini valmistetaan Sangiovese-rypäleestä ja valkoinen Malvasia Bianca Lunga- ja Trebbiano Toscano -rypäleestä.
Vin Santo di Carmignano DOC -viini voi olla punaviiniä, joka on valmistettu pääosin Sangiovese-rypäleestä, tai valkoviiniä, joka on valmistettu joko Malvasia Bianca Lunga- tai Trebbiano Toscano -rypäleestä.
Vin Santo del Chianti Classico DOC -viiniä on sekä punaisena että valkoisena. Viinejä valmistetaan suhteellisen vähän: vuonna 2014 tuotantoalue oli 57 hehtaaria ja -määrä 71 000 litraa.
Vin Santo di Montepulciano DOC -viini on harvinainen viini: sitä tuotetaan vain neljän hehtaarin alueella vuosittain noin 12 000 litraa (vuonna 2014). Punainen viini valmistetaan pääosin Sangiovese-rypäleestä, jota paikallisesti kutsutaan Prugnolo Gentileksi, ja valkoinen Grechetto-rypäleestä, jota kutsutaan Pulcinculoksi. Viinityypistä riippuen Vin Santo di Montepulciano DOC -viinien kypsytysajat ovat 3–6 vuotta.
Dragonéra

Maantiede

Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä ja Jooniansaarten saariryhmässä sijaitseva Dragonéran saari yhdessä lähisaartensa kanssa muodostaa Kytheran kunnan, joka kuuluu Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Pinta-alaa Dragonéralla on 0,32 neliökilometriä ja saaren korkein kohta on 36 metriä merenpinnan yläpuolella.
Dragonéra yhdessä Kytheran saaren pohjois- ja itärannikolla olevien alueiden sekä lähistöllä sijaitsevien pienten Antidragonéran, Prasonísin, Fidonísin, Kapéllon, Koufón ja Avgón asumattomien kalliosaarten kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen, jolla on kokoa 53,9 neliökilometriä. Natura 2000 -alue on tärkeä rannikon jyrkänteiden lajeille, pesiville merilinnuille sekä muuttolinnuille. Alueen uhkana ovat saarille tuodut rotat sekä ohikulkevien laivojen mahdolliset öljypäästöt. Esimerkiksi vuonna 2000 Prasonísin saarelle haaksirikkoutui alus, josta mereen päässyt raskas polttoöljy aiheutti laajan alueen saastumisen. Myös metsästys, hallitsematon laidunnus ja tuli ovat suojelualueen uhkia.
Dragonéralla, kuten muillakin pienillä saarilla, on selkeät kasvillisuusvyöhykkeet. Rantavyöhykkeellä kasvaa suolakkokasveja, kuten Caryophyllales-lahkoon kuuluva Frankenia hirsuta ja maitteiden sukuun kuuluva Lotus cytisoides. Seuraavalla vyöhykkeellä sisämaahan päin kasvaa suolakkokasvien lisäksi phryganan lajeja. Tämä vyöhyke ei ole enää suolaisen meriveden huuhtomaa aluetta, vaikka saa yhä suolapärskeitä. Sisimmällä vyöhykkeellä kasvaa enimmäkseen phryganan kasvilajeja, kuten tyräkkien sukuun kuuluva Euphorbia dendroides, huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva Teucrium polium, sykerötimjami ja mastiksipistaasi. Kaikkiaan saarelta on löydetty 109 eri taksonia.
Livre (rahayksikkö)

Livre (ranskaa) on vanha ranskalainen rahayksikkö, joka polveutui karolingisen ajan rahapainosta libra gallica. Yksi livre oli 20 souta. Toursin livre eli livre tournois oli rahayksikkönä Ranskassa vuoteen 1796, jolloin se korvattiin frangilla. 81 livre tournoisia vastasi 80 frangia. Pariisissa vuoteen 1667 lyöty ja Pohjois-Ranskassa käytössä ollut livre parisis vastasi 1 1/4 livre tournoista. Livre tournois sisälsi 1300-luvun alussa hopeaa 60 grammaa ja 1700-luvun alussa noin 5 grammaa.
Ranskan kielessä sana livre merkitsee myös puntaa.
Bad Hersfeld

Maantiede

Bad Hersfeld sijaitsee Hessenin koillisosassa Fuldan jokilaaksossa. Kaupungin lounaispuolella sijaitsee Vogelsbergin vuoristo, jonka ylin huippu kohoaa 773 metriä merenpinnan yläpuolelle. Luoteessa sijaitsee Knüllgebirgen vuoristo, jonka ylin huippu on 635 metriä merenpinnan yläpuolella. Koillisessa puolestaan sijaitsee Seulingswaldin vuoristo, jonka ylin huippu on 480 metriä merenpinnan yläpuolella. Sijainti jokilaaksossa vuoristojen ympäröimänä vaikuttaa merkittävästi kaupungin ilmastoon.

Historia

Bad Hersfeldin kirjoitettu historia alkaa vuodesta 736. Tuolloin munkki Sturmius (n. 705–779) rakensi puisen majan Haerulfisfelt-nimiseen paikkaan erämaiden syliin. Mainzin ensimmäinen arkkipiispa Lullus (n. 710–786) puolestaan perusti alueelle benediktiiniluostarin vuonna 769. Hersfeld on mainittu ensi kerran markkinapaikkana vuonna 1142 ja kaupunkina 1170. Hersfeldin luostari - Abtei Hersfeld - oli tuolloin voimissaan ja sen apottiluostarit pitivät itseään kaupungin omistajina. Luostarin valta mureni seuraavina vuosisatoina Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan pirstaloiduttua. Maallista valtaa edustava Hessenin maakreivikunta alkoi saada jalansijaa 1370-luvulta alkaen. Valtataistelu huipentui vitalisnacht-nimellä kutsuttuna huhtikuisena yönä vuonna 1378. Vuonna 1439 suuri osa Hersfeldiä paloi. Sen jälkeen nykyiseen vanhaankaupunkiin rakennettiin useita Weserin renessanssin tyylisiä taloja. Uskonpuhdistuksen seurauksena Hersfeld päätyi protestanttien hallintaan, vuonna 2011 protestantteja oli virallisesti runsas puolet väestöstä ja katolisia noin seitsemäsosa.
Napoleonin sotien aikana 1807 itse keisari Napoleon määräsi Hersfeldin poltettavaksi, sillä kaupunkilaiset olivat niskuroineet häntä vastaan. Badenilainen yliluutnantti Johann Baptist Lingg von Linggenfeld taktikoi asiat siten, että vain muutama talo tuli poltetuksi. Hän sai lisänimen "Der Mann von Hersfeld".
Vuonna 1821 Hersfeldistä tuli vastaperustetun Hersfeldin piirikunnan pääkaupunki. Rautatieverkkoon kaupunki liitettiin 1866. Vuonna 1972 tehtiin merkittäviä aluehallinnollisia muutoksia, joihin kuului myös Hersfeldin piirikunnan liittäminen osaksi Hersfeld-Rotenburgin piirikuntaa. Samassa yhteydessä Bad Hersfeldin kaupunkiin liitettiin useita ympäristön maalaiskuntia.

Talous ja liikenne

Kun Saksat jälleenyhdistyivät 1990 Bad Hersfeld muuttui valtakunnan rajan läheisyydessä sijaitsevasta kaupungista keskellä liittotasavaltaa sijaitsevaksi kaupungiksi, joten usea logistiikkayritys asettui sinne. Elektroniikkateollisuuden merkitys on niin ikään suuri. Alaa edustaa muun muassa Asteelflash Hersfeld GmbH. Bad-etuliite tarkoittaa kylpyläkaupunkia, joihin aikoinaan matkustettiin hakemaan apua sairauksiin ja vaivoihin. Myös 2000-luvulla Bad Hersfeldissä on useita terveydenhoitoalan toimijoita, kuten Klinikum Bad Hersfeld.
Bad Hersfeldin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Bebra–Fulda. Moottoritie BAB 4 kulkee Bad Hersfeldin keskustaajaman halki, BAB 7 puolestaan kaupungin länsipuolitse. Bad Hersfeldin kautta kulkee useita valtakunnallisia polkupyöräreittejä, kuten Fulda-Radweg ja Hessischer Radfernweg R7.
Jouhikko

Jouhikantele (myös jouhikko, jouhikas tai jouhkannel) on vanha jousisoitin. Jouhikossa on ollut perinteisesti kahdesta neljään kieltä, ja sen ääni on melko hiljainen. Jouhikko on länsimaista alkuperää, mutta se kuuluu myös perinteisiin suomalaisen kansanmusiikin soittimiin. Se viritetään yleensä kuten viulu (E–A–D–G korkeimmasta matalimpaan ääneen), mutta myös F-virettä käytetään. Alttojouhikko on viritetty oktaavin matalammalle kuin tavallinen jouhikko. Jouhikon kielet valmistetaan hevosen jouhista.
Suomalaisista etnomusikologeista jouhikkoa tarkasteli väitöskirjassaan Otto Andersson vuonna 1923 ja Rauno Nieminen 2008.
Steven Van Zandt

Elämä ja ura

Steven Van Zandt syntyi 22. marraskuuta 1950 Bostonissa, Massachusettsissa amerikanitalialaiselle äidille, joka oli isänsä puolelta calabrialainen ja äitinsä puolelta napolilainen. Hänen syntymänimensä oli Steven Lento, mutta kun äitinsä meni uudelleen naimisiin, otti Steven sukunimekseen uuden isäpuolensa hollantilaisen sukunimen Van Zandt. Kun Steven oli seitsenvuotias, perhe muutti New Jerseyyn, jossa Steven kasvoi.
Steven opetteli soittamaan kitaraa ja liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä 1960-luvun puolivälissä. Hän liittyi vuonna 1975 Bruce Springsteenin E Street Bandiin. Hän tuotti 1970-luvulla kolme Southside Johnnyn albumia sekä Springsteenin The Riverin ja Born in the U.S.A:n. Sen jälkeen Van Zandt on tuottanut useiden muidenkin muusikoiden albumeita. Hän perusti 1980-luvun alussa oman yhtyeensä Little Steven and the Disciples of Soul. Hän on julkaissut useita sooloalbumeja.
Van Zandt jätti E Street Bandin vuonna 1984 ja palasi siihen 1990-luvun lopulla. Hän otti 1980-luvulla osaa Etelä-Afrikan apartheidin -vastaiseen liikkeeseen ja perusti muusikkoystävienä kanssa järjestön nimeltä Artists United Against Apartheid, joka julkaisi albumin Sun City (1985). Myöhemmin Van Zandt on muun muassa arvostellut Yhdysvaltain sotilaallista vaikuttamista Keski-Amerikassa.
Van Zandt aloitti näyttelemisen vuonna 1999 Sopranos-televisiosarjan Silvio Danten roolissa. Vuodesta 2012 hän on näytellyt Lilyhammer-televisiosarjassa Frank Taglianon roolissa. Hän alkoi vuonna 2002 juontaa omaa radio-ohjelmaansa Little Steven's Undergroung Garage. Hän on perustanut mediayhtiön nimeltä Renegade Nation ja levy-yhtiön nimeltä Wicked Cool Records.
Van Zandt nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen muun E Street Bandin kanssa 2014. Hän on ollut vuodesta 1982 lähtien naimisissa Maureen Van Zandtin kanssa.
Weissin alue

Weissin alueet ovat ferro­magneettisten aineiden kide­rakenteessa olevia pieniä alueita, joilla kaikkien atomien magneettinen momentti on saman­suuntainen. Ne ovat saaneet nimensä ranskalaisen fyysikko Pierre-Ernest Weissin mukaan (1865-1940).
Weiss esitti vuonna 1907, että ferro­magneettisissa aineissa on alueita, joissa atomien ("alkeismagneettien") magneettiset momentit suuntautuvat samoin silloinkin, kun ulkoista magneettikenttää ei ole. Tällaisten alueiden läpi­mitta on tyypillisesti välillä 10⁻³ ... 10⁻⁵ milli­metriä, ja niissä on kussakin noin 10⁶ ... 10⁹ atomia. Tällaisilla alueilla magneettisen momentin suunta liittyy aineen kide­rakenteeseen.,
Weissin alueiden sisällä aine on magnetoitunut kyllästys­arvoonsa saakka. Että useimmat rauta­kappaleet eivät kuitenkaan ole havaittavasti magneettisia, johtuu siitä, että niiden eri Weissin alueiden magneetti­kentät ovat eri suuntaiset ja kumoavat täten toisensa. Eri­suuntaisten Weissin alueiden välisiä raja­pintoja sanotaan Blochin seinämiksi.
Kun ferro­magneettinen aine tuodaan ulkoiseen magneetti­kentään, Blochin seinämät siirtyvät niin, että ne Weissin alueet, joissa magneettinen momentti on ulkoisen kentän suuntainen, laaje­ne­vat, kun taas ne, joissa sen suunta on päin­vastai­nen, pienenevät. Täten selittyy aineen magnetoitu­minen kentässä. Tarpeeksi voimakkaassa magneetti­kentässä koko kappaleen kaikkien atomien magneettiset momentit tulevat saman­suuntaisiksi. Kun ulkoinen kenttä poistetaan, Weissin alueet pyrkivät palautumaan ennalleen tiettyyn tasa­paino­tilaan. Esimerkiksi aineessa olevien epä­puhtauksien vuoksi tämä saattaa kuitenkin estyä, jolloin kappale jää pysyvästi magneettiseksi, kesto­magneetiksi.
H. J. Williams käytti vuosina 1947–1979 jauhe­malli­menetelmää ja sai tällä tavoin valo­kuvia, jotka osoittavat Weissin alueiden koot ja muodot. Tässä hän käytti kolloidista hienoksi jauhettua ferro­magneettista ainetta, jolloin raja­pinnat saatiin näkyviksi mikro­skoopilla.
Weissin alueita on myös ferro­sähköisissä aineissa, jotka ovat analogisia ferro­magneettisille aineille. Niissä on alueita, joissa dipoli­momentit ovat saman­suuntaisia.
Brett Ratner

Elämä

Brett Ratner syntyi Miami Beachillä, Floridassa, Marcia Ratnerille, kuubalais-syntyiselle juutalaiselle viihdyttäjälle. Ratner ohjasi musiikkivideoita ennen kuin menestyi kaupallisesti toimintakomedia-elokuvallaan Rush Hour – rankka pari, jossa olivat pääosassa Jackie Chan ja Chris Tucker, jotka esiintyivät myös Ratnerin vuonna 2001 ohjaamassa jatko-osassa Rush Hour 2. Ratner oli aikeissa ohjata elokuvat X-Men (2000) ja Superman Returns (2006), mutta lopulta Bryan Singer ohjasi nämä. Ratner ohjasi (2002) tuottoisan Punainen lohikäärme -elokuvan. Elokuvan pääosissa esiintyvät muun muassa Edward Norton, Anthony Hopkins, Ralph Fiennes ja Harvey Keitel. Singerin siirryttyä X-Men-elokuvista Superman Returnsiin Ratner pääsi sattumalta ohjaamaan elokuvan X-Men: Viimeinen kohtaaminen (2006).
Ratner on New York Film Academyn luennoitsijavieras.
Ratner asuu Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. FOX ilmoitti 25. huhtikuuta 2007, että Ratner, Carrie Fisher, Garry Marshall ja Jon Avnet olisivat tuomareita elokuvantekokilpailu-tosi-tv-sarjassa On the Lot, joka alkoi toukokuussa 2007.

Muuta

Ratner esiintyi omana itsenään James Tobackin draamaelokuvassa Black and White.
Valkyria

Valkyriat (muinaisnorjaksi Valkyrja, ”surmattujen valitsija”) olivat skandinaavisessa mytologiassa Odinia palvelevia taistelun hengettäriä ja kuolemanhaltijattaria, jotka keräsivät taistelukentiltä kuolleiden urheiden sotureiden sielut (einherjar) ja veivät ne mukanaan Valhallaan.
Valkyriat ratsastivat taisteluun joko hevosilla tai lensivät halki ilman. Heillä oli kypärät ja kilvet, ja joillakin oli kyky surmata soturit, jotka eivät miellyttäneet heitä. Toiset valkyriat puolestaan suojelivat suosikkejaan. Muinaisnorjalaisissa kertomuksissa viitataan sekä yliluonnollisiin että ihmisvalkyrioihin, joilla oli joitakin yliluonnollisia ominaisuuksia.
Edda-runoissa valkyrioiden nimiksi mainitaan muun muassa Brynhild, Göll (Kutsuja), Göndul (Taikasauva) tai Gondul (Naarassusi), Gudr, Gunn (Taistelu), Herfjoturr, Hildr (Taistelu), Hladgunnr, Hlökk/Hlokk, Hrist (Myrsky), Mist (Usva), Sigrdrifa, Sigrún, Skuld, Svafa ja Thrud (Valta).  Keskeisimmäksi hahmoksi valkyrioista on uudempana aikana noussut Brynhild, jolla on tärkeä ja traaginen rooli Nibelungein laulussa. Saksassa on vahvoja naisia joskus kutsuttu ”brynhildimäisiksi” (brünnhildisch).
Max Payne -videopelissä keskeisessä osassa oleva designhuume Valkyr on viittaus valkyrioihin.
Pena Ranta

Pelaajaura

Ranta edusti kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaa miesten pääsarjassa viiden kauden ja valtakunnallisissa divisioonissa kuuden kauden ajan. Lisäksi hän pelasi kaksi I-divisioonakautta BC Jyväskylässä. Kaudella 2002–2003 Ranta oli SM-Koriksen tarkin kolmen pisteen korien heittäjä.
Ranta toimi Huiman pelaaja–valmentajana kunnes lopetti pelaajauransa keväällä 2018. Viimeisellä pelaajakaudellaan hän oli myös M1DB:ssä pelanneen Huiman apuvalmentaja, ja seuraavaksi kaudeksi hän nousi joukkueen päävalmentajaksi.
Rannan isä Markku Ranta valmensi Huimaa.
Hank Green

Nuoruus

Pian Greenin syntymänsä jälkeen perhe muutti Orlandoon Floridaaan, jossa hän vietti suurimman osan lapsuuttaan. 
Green valmistui ylioppilaaksi Winter Park High Schoolista vuonna 1998. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon biokemiasta Eckerd Collegessa ja maisterin tutkinnon ympäristötieteistä Montanan yliopistossa.

Yksityiselämä

Hank Green asuu nykyään Missoulassa Montanassa yhdessä vaimonsa Katherinen ja poikansa Orinin (s. 2016) kanssa.
Oulun kaupunginkirjasto

Oulun kaupunginkirjasto on Oulun kaupungin ylläpitämä julkinen kirjasto. Pääkirjasto sijaitsee kaupungin keskustassa Pokkisen kaupunginosassa kauppatorin edustalla Oulujoen suistossa Vänmanninsaaressa. Nykyinen nelikerroksinen kirjastorakennus valmistui 1982. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtipariskunta Marjatta ja Martti Jaatinen. Pääkirjaston lisäksi Oulussa on 23 kirjastoa eri puolilla kaupunkia.

Sarjasto

Sarjakuvakirjasto Sarjasto on Oulun kaupunginkirjaston osasto, joka on erikoistunut sarjakuviin. Sarjastoon on koottu kirjaston sarjakuvat ja sarjakuva-aiheinen tietokirjallisuus.
Sarjastossa järjestetään yhteistyössä Oulun sarjakuvakeskuksen kanssa näyttelyjä ja tapahtumia. Esimerkiksi syksyllä 2018 Sarjastossa on Aapon Kukon Sosialisti ja nihilisti -sarjakuvaromaanin originaaleja esittelevä näyttely.

Historiaa

Kaupunginkirjasto aloitti toimintansa Heinätorin kansakoululla vuonna 1877 nimellä Kansankirjasto ja lukusali. Kirjasto siirtyi suurempiin tiloihin vuonna 1899, kun sille hankittiin tilat nykyisten Isokadun ja Saaristonkadun kulmasta. Vuonna 1910 kirjasto muutti vuokratiloista omiin tiloihinsa, kun kauppaneuvos Åströmin perikunta lahjoitti kirjastolle ja museolle Ainolan huvilan, joka kuitenkin tuhoutui tulipalossa vuonna 1929. Tulipalon jälkeen paikalle rakennettiin kivinen kirjastorakennus, joka oli kirjaston käytössä viiden vuosikymmenen ajan.
Vuonna 1947 valtioneuvosto siirsi Viipurin kaupunginkirjastolla olleen vapaakappaleoikeuden eduskunnan kirjastolle ja Oulun kaupunginkirjastolle siten, että eduskunnan kirjasto sai vapaakappaleoikeuden taloudelliseen, yhteiskunnalliseen ja historialliseen kirjallisuuteen ja Oulun kaupunginkirjasto kaikkiin muihin painotuotteisiin. Vapaakappaleoikeus annettiin taannehtivasti vuodesta 1939 alkaen. Kaupunginkirjasto menetti vapaakappaleoikeuden joulukuussa 1960, kun oikeus siirrettiin Oulun yliopiston kirjastolle.
Valtioneuvosto myönsi maakuntakirjasto-oikeudet vuonna 1973 sillä ehdolla, että kaupunginkirjastolle rakennettaisiin uusi pääkirjastorakennus. Uusi, nykyinen kaupunginkirjaston päärakennus valmistui tammikuussa 1982.
Ensimmäiset varsinaiset sivukirjastot perustettiin 1950-luvulla, mutta jo vuonna 1946 oli perustettu Tuiraan ja Koskelaan lainausasemat, joissa oli vaihtuvat kokoelmat. Ensimmäinen sivukirjasto perustettiin Raksilaan Teuvo Pakkalan koululle vuonna 1951. Vuodesta 1960 kaupunginkirjastolla on ollut myös potilaskirjastotoimintaa.  Ensimmäinen kirjastoauto otettiin käyttöön vuonna 1975 ja toinen ns. pienkirjastoauto vuonna 2001. Kirjastopalveluiden tavoitettavissa on 99 % oululaisista.
Vuoden 2012 alussa Muodostettiin OUTI-kirjastokimppa, jossa yhdistettiin Oulun ja kahdeksan Oulun ympäristökunnan kirjastojen tietokannat.
Vuonna 2016 Oulun kaupunginkirjasto otti käyttöön avoimen lähdekoodin kirjastojärjestelmä Kohan.
Kaupunginkirjaston tehtävä maakuntakirjastona muuttui alueellista kehittämistehtävää hoitavaksi kirjastoksi vuoden 2018 alussa.
State & Main – tienristeyksessä

Juoni

Elokuvan ”The Old Mill” kuvausryhmä sekoilee pienessä Uuden Englannin kaupungissa. Siellä piti olla mylly, mutta vasta paikan päällä selviää että se paloi vuosikymmeniä sitten. Ohjaaja (William H. Macy) kuitenkin arvelee löytämänsä käsikirjoittajan (Philip Seymour Hoffman) pelastavan heidät pulasta, tietämättä että kirjoittaja kärsii pahasta tyhjän paperin kammosta. Elokuvan ulkomainen kuvaaja suututtaa paloaseman väen, miestähti (Alec Baldwin) vikittelee paikallisia teinityttöjä ja naistähti (Sarah Jessica Parker) vaatii lisäkorvausta jo sovitusta alastonkohtauksesta.
Piimä

Piimä on maidosta hapattamalla valmistettu hapanmaitotuote.
Kirnupiimäksi (myös kirnumaidoksi) kutsutaan voin valmistuksen yhteydessä hapatettua rasvaista maitoa, josta voirasva on kirnuamalla erotettu. Muita piimälaatuja ovat talouspiimä, rasvaton piimä, kefiiri ja funktionaaliset piimälaadut, joihin on lisätty tiettyä bakteerikantaa. Niitä ovat muun muassa Gefilus-piimät, Rela-piimät ja Acidofilus-bifidus-piimät.
Piimä on maultaan hapanta ja rakenteeltaan maitoa sakeampaa. Suomi jakautuu kahtia läntisen pitkän piimän ja itäisen kokkelipiimän kulttuureihin.
Piimä on elintarvikkeena hyvin vanha, ja aikaisemmin hapattaminen oli ainoa tapa saada maito säilymään juomakelpoisena pidempään. Vasta jäähdytystekniikan ja myöhemmin pastöroinnin kehittyminen kasvatti maidon käyttöä elintarvikkeena.
Peroksirikkihappo

Käyttö

Peroksirikkihappoa käytetään sellun valmistuksessa ligniinin valkaisuaineena. Lisäksi yhdistettä käytetään väriaineiden valmistamiseen sekä orgaanisessa kemiassa valmistettaessa ketoneista laktoneita ja alkeeneistä estereitä. Yhdistettä voidaan käyttää myös orgaanisten emästen, kuten pyridiinin, aniliinin ja alkaloidien analyysissä.
Aliens: Colonial Marines

Pelaaminen

Aliens: Colonial Marines on hyvin paljon samankaltainen kuin vuonna 2010 julkaistu Aliens vs. Predator. Pelaaja ohjaa Colonial Marine -sotilaita, joilla on jokaisella erilainen persoonallisuus ja erilainen ase. Jokainen hahmo voi kantaa useita aseita, kuten liekinheitintä, pulssikivääriä, smartgunia, pistoolia, sinkoa ja erilaisia kranaatteja. Pelaaja ohjaa merijalkaväen sotilaita yksi kerrallaan, noudattaen johtajien antamia käskyjä. Pelissä voi myös vaihtaa hahmoa milloin vain. Joskus pelaajan on tarkoitus mennä myös erikoisiin paikkoihin käyttämään liikkeentunnistinta ja aseita puolustaakseen itseään. Perusviholliset pelissä ovat Alieneita, jotka yrittävät säikyttää tai tappaa pelaajan, pakottaen pelaajan taistelemaan niitä vastaan. Erityyppiset Alienit taistelevat erilaisilla tavoilla. Pelissä facehuggerit yrittävät hypätä pelaajahahmon naamalle, istuttaen alkion pelaajan vatsaan, joka myöhemmin tappaa pelaajan ”rinnanrepijä”-vaiheessa (engl. chestburster). Warrior-Alienit, joita on esiintynyt ainakin Aliens – paluussa, ovat yleisimpiä vihollisia pelissä. Scoutit ovat nopeampia ja ne vakoilevat pelattavien hahmojen käyttäytymistä. Ne toimivat pienissä ryhmissä tai yksin. Tällainen Alien esiintyi elokuvassa Alien – kahdeksas matkustaja. Dronet usein kantavat facehugger-munia, ja ne toimivat Alien-pesän sydämessä suojellen kuningatarta.
Quick time event -tapahtumia käytetään yksi vastaan yksi -taistelussa pelaajan ja Alieneiden välillä. Tapahtumat ovat myös yleisiä, jos facehugger yrittää hypätä pelihahmon naamalle. Quick time event tarkoittaa pientä tapahtumaa joka tapahtuu lyhyessä ajassa, esimerkiksi Facehuggerin hypätessä pelihahmoa kohti ja pelaajan torjuessa hyökkäyksen nopeasti painamalla vaadittuja näppäimiä.
Peli sisältää moninpelin, jota kutsutaan versukseksi. Versuksessa on mahdollista pelata sekä merijalkaväellä että Alieneilla. (Alien) Moninpeli sisältää pelimuodot Team Deathmatch, Extremination, Escape ja Survivor. Peliin on mahdollista ostaa Bug Hunt -niminen lisäsisältö.

Tarina

Aliens: Colonial Marinesin tarinan ovat käsikirjoittaneet Bradley Thompson ja David Weddle, jotka ovat myös käsikirjoittaneet Taisteluplaneetta Galactican tarinan.

Juoni

Pelin tapahtumat sijoittuvat Alien³-elokuvan tapahtumien jälkeiseen aikaan. Colonial Marine -ryhmä on lähetetty Fiorina ”Fury” 161:lle etsimään ja tutkimaan USS Sulacoa ja etsimään Ellen Ripleytä, korpraali Dwayne Hicksiä sekä muita kadonneita merijalkaväen sotilaita, jotka lähetettiin LV-426:lle elokuvassa Aliens – paluu.
Bardesanes

Bardesanes (154–222) oli Edessan kaupungissa Mesopotamiassa syntynyt gnostikko, runoilija, astrologi ja filosofi. Eusebioksen mukaan Bardesanes kirjoitti useita teoksia kristittyjen vainoista. Ajan filosofit arvostivat Bardesaneen kirjoituksia. Teoksista on säilynyt nykypäivään vain yksi katkelma.
Nykyisin Bardesanes on tunnetuin äidinkielellään kirjoittamistaan 150 hymnistä, joiden perusteella häntä pidetään syyrialaisen kirkkolaulun perustajana. Bardesaneella oli poika Harmonius, joka oli taitava muusikko.
ODESSA (järjestö)

ODESSA on lyhenne sanoista Organisation der ehemaligen SS-Angehörigen (suomeksi 'Entisten SS-jäsenten järjestö'). ODESSA perustettiin toisen maailmansodan loppupuolella tarkoituksena pelastaa korkea-arvoisia tai varakkaita Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kannattajia uhkaavalta vankeudelta.
Frederick Forsyth kirjoitti 1972 kuuluisan aiheeseen liittyvän romaanin Odessan miehet, josta sovitettiin samanniminen elokuva Odessan miehet vuonna 1974.