google/wiki40b huggingface dataset:
Saslong

Historia

Ensimmäinen maailmancupin kilpailu Saslongissa oli kaudella 1968–1969 käyty miesten syöksylasku, jonka voitti sveitsiläinen Jean-Daniel Dätwyler. Miesten supersuurpujottelussa kilpailtiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1983 ja kaudesta 2002–2003 jälkeen se on kuulunut kilpailuohjelmaan vuosittain. Rinteessä on kilpaitu myös yksi maailmancupin miesten suurpujottelu kaudella 1971–1972. Eniten voittoja Saslong-rinteestä on norjalaisella Aksel Lund Svindalilla, kaksi syöksylaskusta viisi super-G:stä. Syöksylaskusta eniten voittoja ovat saavuttaneet itävaltalainen Franz Klammer ja italialainen Kristian Ghedina, kumpikin neljä voittoa.
Vuoden 1970 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Saslong-rinteessä kilpailtiin miesten syöksylasku. Maailmanmestaruuden voitti sveitsiläinen Bernhard Russi.

Reitti

Syöksylaskun lähtö sijaitsee 2 249 metriä merenpinnan yläpuolella Ciampinoi-vuoren huipulla.
Lähdön jälkeen on lyhyt liukuosuus ennen radan ensimmäistä hyppyriä Spinel, jossa on koko rinteen jyrkin kohta (56,9 %). Hyppyrin tekee vaikeaksi se, että laskijoiden täytyy hypyn aikana kääntyä oikealle kohti kompressiota. Kompression jälkeen tulee radan toinen hyppyri Saut dl Moro (Nummihyppyri), josta laskijat ottavat noin 40 metrisiä ilmalentoja. Saut dl Moron jälkeen on pidempi liukuosuus S-mutkineen, siellä sijaitsee myös super-G:n lähtöpaikka.
Liukuosuuden jälkeen tulee radan kolmas hyppyri Muri di Sochers (Sochersseinä), jossa on rinteen toiseksi jyrkin kohta (55,9 %). Muri di Sochersin jälkeen tulee lyhyt tasaisempi osuus ennen seuraavia hyppyreitä Primo Muro (Ensimmäinen seinä) ja Secondo Muro (Toinen seinä).
Seinähyppyreiden jälkeen tulee lyhyt tasaisempi osuus ennen kolmea kamelinkyttyrää Gobba di Cammello, ensimmäisestä kamelinkyttyrästä (linea Girardelli, Girardellin linja) ei nykyisin lennetä, toisesta lennetään lyhelti, mutta sen alastulon jälkeen tulee välittömästi  viimeinen kamelinkyttyrä, josta on pisimmillään lennetty 88 metriä.
Kamelinkyttyröiden jälkeen tulee teknisesti vaativa Ciaslat, jonka tiukoissa S-mutkissa on lukuisia kumpuja. S-mutkat päättyy Salto di Nuciaan (Nuciahyppyri). Hyppyrin jälkeen alkaa suora liukuosuus kohti Salto del Tunnelia (Tunnelihyppyri), hyppyri on saanut nimensä sen alapuolelle vuonna 2009 avatusta Strada Statale 242 -tien tunnelista. Hypyn aikana rinne kääntyy vasemmalle loppujyrkänteelle Schuss Finale.
Saslong päättyy 1 410 metriä merenpinnan yläpuolella Plan Da Tiejan kylään. Syöksylaskurinne on 3 446 metriä pitkä ja sen korkeusero on 839 metriä. Supersuurpujottelurinne on 2 365 metriä pitkä ja sen korkeusero on 590 metriä.
Naisten Mestis

Naisten Mestis  on Suomen naisjääkiekkoilun toiseksi korkein sarjataso. Sen alapuolella on Naisten Suomi-sarja.

Sarjajärjestelmä

"Kaikki naisten muut joukkueet kuin SM-sarjan joukkueet aloittavat kauden Mestiksen karsintasarjasta. Mikäli joukkueita on riittävästi, voidaan joukkueet jakaa eri tasoihin. Karsinnassa pelataan 3-5 lohkossa ja tavoitteena on 10-14 ottelua. Kaikkiaan kahdeksan parasta Mestikseen (lohkojaon selvittyä määritellään joukkueet / lohko). Loput joukkueet jatkavat kauttaan Naisten Suomi-sarjassa.
Naisten Mestiksessä pelataan kahdeksan  joukkueen kaksinkertainen sarja . Sarjan kaksi parasta SM-karsintaan. Loput kuusi  joukkuetta pelaavat Naisten Suomi-sarjan neljän parhaan kanssa 10 joukkueen Mestiksen loppusarjan kahdessa viiden joukkueen lohkossa yksinkertaisina sarjoina. Sarjan voitto ratkaistaan lopputurnauksessa."
Tuhansien zombien maa

Vastaanotto

Tähtivaeltaja-lehden Toni Jerrmanin mukaan kokoelman onnistuneimmat novellit ovat Petri Salinin, Heikki Nevalan, Jussi Katajalan ja Tuomas Salorannan. Sen sijaan Mike Pohjolan kertomus jää heppoiseksi vitsiksi ja Harri Erkin maailmanloppunäky rappeutuu huolimattomaksi kirjoitetuksi pilailuksi.
Sergei Hatšatrjan

Sergei Hatšatrjan (armeniaksi Սերգեյ Խաչատրյան, engl. translitterointi Sergey Khachatryan; s. Jerevan 5. toukokuuta 1985) on armenialaissyntyinen viulisti. Hän aloitti viuluopintonsa Josef Rissinin johdolla kolmen vuoden ikäisenä. Vuodesta 1993 lähtien hän on asunut Saksassa.
Vuonna 2000 hän voitti kansainvälisen Jean Sibelius -viulukilpailun historian nuorimpana voittajana. Lisäksi hän sai erikoispalkinnon parhaasta Sibeliuksen viulukonserton esityksestä. Vuonna 2005 hän voitti Brysselissä Kuningatar Elisabet -viulukilpailun.
Yawata

Maantiede

Yawata sijaitsee Kioton prefektuurin rajalla sivuten Osakan prefektuuria. Rautatieyhteydet Osakan suuntaan ovat hyvät, joten kaupunki on kasvanut sekä Kioton että Osakan nukkumalähiönä. Seudun kaupungit ovat yhteenkasvaneita, eikä rajoja juuri huomaa. Yawatan naapurikaupunkeja ovat Kioto, Kyōtanabe ja Jōyō Kioton prefektuurista sekä Hirakata Osakan prefektuurista.
Kaupungin länsirajalla on suuri jokien yhtymäkohta, jossa joet Kizugawa, Ujigawa ja Katsuragawa yhdistyvät Yodogawaksi.

Shōkadō

Shōkadō on Edo-kaudelta peräisin oleva puutarha, jossa kasvaa erityisesti bambuja. Bambulajikkeita on noin 400 kauniin lähteen ympärillä. Alueella on teehuone.

Nagarebashi

Nagarebashi on kevyen liikenteen silta, joka ylittää Kizugawan. Sillalla on pituutta yli 350 m ja se on puurakenteinen, rakennettu vuonna 1953. Sillan nimi viittaa siihen, että rankkasateiden ja korkean veden aikaan se jää virran armoille, veden alle.

Liikenne

Yawatan kautta kulkee Keihan-rautatieyhtiön päärautatieyhteys Kiotosta Osakan keskustaan. Alueen asemat ovat Yawata-shi ja Hashimoto.
Autoliikennettä palvelee valtatie numero 1, joka kulkee Yawatan kautta. Valtatie 1:n varrella on runsaasti liike- ja teollisuusrakennuksia kattaen monipuolisen valikoiman palveluita.
Yawatassa ja sen lähialueella kulkevat myös maksulliset moottoritiet, Dai-ni-Keihan (Kioto-Osaka II), Meishin (Nagoya-Kōbe) ja Keiji-by-pass (Kioto-Shiga ohitustie), joiden kautta on nopeat yhteydet kauemmaksi.
Iktyonomi (AMK)

Iktyonomi (AMK) (ant. kreik. iktys kala) on luonnonvara-alan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 210 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan kala- ja ympäristötalouden koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 3,5 vuotta.
Iktyonomi on kalatalous- ja ympäristöalan asiantuntija, joka voi työskennellä muun muassa vesiensuojeluyhdistyksissä, kalanviljely- ja kalanjalostuslaitoksilla, kalatalouden neuvontajärjestöissä, kalastusalueissa, ELY-keskuksissa sekä tutkimuslaitoksissa, kuten Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksessa. Koulutus antaa myös valmiudet toimia itsenäisenä yrittäjänä.

Opiskelu

Iktyonomikoulutus on järjestetty Turun ammattikorkeakoulun Sepänkadun toimipisteessä. Iktyonomiksi opiskelevan opinnot voivat rakentua esimerkiksi kalabiologiasta, vesiekologiasta, limnologiasta, kemiasta, matematiikasta, solubiologiasta, ATK:sta, kalanjalostuksesta, vesiviljelystä, vesistöjen kunnostamisesta, kalavedenhoidosta, kalastus- ja ympäristölainsäädännöstä sekä mahdollisista projektiopinnoista. Opiskeluun sisältyy myös työharjoittelu ja opinnäytetyö.
Homeros: Troijan sota ja Odysseuksen harharetket

Arviot

Osmo Pekonen asettaa arviossaan rinnakkain säkeitä eri suomennoksista ja toteaa, että proosaan siirryttäessä osa teoksen hohdosta katoaa mutta tulee ymmärrettäväksi. Hän väittää, että "[s]adassa vuodessa suomen kieli on – – köyhtynyt ja suomalainen sivistys madaltunut niin paljon, että nykylukijan on vaikea saada selvää Mannisen runoilemasta antiikin jumalten maailmasta", ja suositteleekin siksi Castrénin suomennosta koulukäyttöön.
Tiiviste (tietotekniikka)

Käytännön esimerkkejä

Ei-tietoteknisessä mielessä tiedon tiivistäminen voisi olla seuraava: lasketaan henkilön etu- ja sukunimien kirjaimet yhteen niin, että kirjaimille on annettu lukuarvo (a = 1, b = 2 jne.), ja lisäksi kerrotaan näin saatu summa viimeisen kirjaimen lukuarvolla. Näin saatu luku (esim. 1110) on algoritmin tuottama tiiviste. Tiivisteestä ”1110” ei ole mahdollista saada selville henkilön nimeä. Todellisuudessa tiivistealgoritmit ovat paljon monimutkaisempia.
Normaalisti käyttäjän salasana tallennetaan vain tiivisteenä, josta ei voida palauttaa alkuperäistä tietoa. Käyttäjän syöttämä salasana ajetaan tiivistefunktion läpi ja saatua tiivistettä vertaillaan tallennettuun tiivisteeseen.

Tarkistustiiviste virheenkorjauskeinona tiedonsiirrossa

Ennen tiedoston lähettämistä verkon yli siitä luodaan tiiviste tehtävään soveltuvalla algoritmilla. Tämän jälkeen kohteeseen lähetetään tiiviste ja tiedosto. Kohde varmentaa tiedon siirron jälkeen tiedoston eheyden luomalla uuden tiivisteen ja vertaamalla sitä vanhaan. Jos tiivisteet ovat erilaiset, informaatio joudutaan siirtämään uudestaan ainakin osittain.

Tarkistustiivisteet avoimessa lähdekoodissa

Koska kuka tahansa voi jakaa ja muokata avointa lähdekoodia, valtaosasta tunnettuja avoimen lähdekoodin ohjelmistoja on muodostettu MD5-tiiviste, ja näitä tiivisteitä jaetaan kyseisten ohjelmapakettien virallisissa lähteissä Internetissä.

Vertaisverkot

Vertaisverkot käyttävät hyvin usein tiivisteiden kehittyneimpiä muotoja kuten hajautettua tiivistettä. Vertaisverkkojen usein hakiessa tiedon palasia usealta käyttäjältä ovat vertaisverkkojen tiedonsiirrot olleet hyvin ongelmallisia. Useat tahot ovat kehittäneet tekniikoita, joilla he voivat lähettää korruptoituneita tiedoston osasia, joiden hajautustaulut ovat yhteneviä alkuperäisen tiedoston hajautustaulun kanssa (ks. syntymäpäiväongelma) vertaisverkkoihin. Nykyään vertaisverkoissa tarkastetaan tiedoston osaset erikseen sekä koko tiedosto tiedonsiirron jälkeen vieläpä usealla eri algoritmilla.

Tiivistefunktiot

Usein käytettyjä tiivistefunktioita ovat MD5 ja SHA-1.

Tiiviste

Tiiviste on usein kiinteämittainen käytetystä algoritmista riippuen. Esimerkiksi SHA-1:n tuottama tiiviste on aina 160-bittinen.
SHA-3-standardissa on mukana SHAKE-algoritmit, joiden luomien tiivisteiden pituus voi vaihdella.

Konfliktit

Konfliktit tai törmäykset ovat tilanteita, joissa kaksi eri syötettä antavat saman tiivisteen.
R-105

R-105 on kenttäradio. Ensimmäiset R-105-ryhmään kuuluvat radiot esiteltiin 1950-luvun alkupuolella. R-105-radioiden jälkeen esiteltiin R-105D-radiot, joka oli edellisiä kevyempi sekä lopulta R-105M-radiot. Radioita on neljää eri tyyppiä: jalkaväkiradiot, tykistöradiot, ilmapuolustusradiot ja mekanisoitujen joukkojen komentoverkkoradiot.
Suomessa R-105M -radiota kutsuttiin Hannekseksi, ja se sai myöhemmin tyyppimerkinnän LV-305.
Korvenkylän vesitorni

Korvenkylän vesitorni on vesitorni Lappeenrannan Joutsenossa, Rauhan kylässä. Vesitorni on muodoltaan sienimäinen. Vesitornin tilavuus on 400 kuutiometriä. Vesitorni sijaitsee "Reporaitilla", Karjalan radan tuntumassa. Tornin vesikate on peltiä.
Tityos

Tityos oli kreikkalaisessa mytologiassa ktooninen jättiläinen.
Tityos sai alkunsa Zeuksen vieteltyä Elaran. Pelätessään Heraa Zeus piilotti Elaran maan sisään piiloon vaimoltaan. Siellä tämä synnytti hänelle jättiläismäisen pojan, joka sai nimen Tityos. Tosin Homeros kertoo ilmeisesti syntymäpaikkaan viitaten Tityroksen olevan Gaian, maan, poika.
Tityos karkasi myöhemmin Zeuksen rakastajattaren Leton kimppuun intohimon puuskassa yrittäen syleillä tätä, mutta Leto kutsui lapsensa Apollonin ja Artemiin apuun, jotka ampuivat Tityoksen kuoliaaksi nuolillaan. Haadeessa häntä rangaistaan kuolleenakin: hänet on venytetty kattamaan yhdeksän eekkerin ala, ja kaksi korppikotkaa käy syömässä joka päivä hänen sisäelimensä, jotka kasvavat aina yön aikana takaisin.
Hyginus kertoo omassa versiossaan, että Hera lähetti Tityoksen hyökkäämään Leton kimppuun kostoksi tämän suhteesta Zeukseen, mutta kun tämä oli aikeissa ryhtyä tähän, Zeus tappoi hänet salamallaan. Vaikka rangaistus Haadeessa on sama myös tässä muunnelmassa, maksan syö joka päivä käärme lintujen sijasta.
Kaikenlaisia karkulaisia

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Hintikka kehotti kiertämään elokuvan kaukaa, vaikka se onkin hänestä Mäkisen parhaasta päästä. Hän antoi sille yhden tähden viidestä.
Prahan teknillinen museo

Prahan teknillinen museo (Národní technické muzeum v Praze, NTM) on Prahassa sijaitseva museo ja suurin Tšekin museo, joka on keskittynyt säilyttämään tietoa ja esineitä Tšekin tekniikan historiasta.
Museo on perustettu vuonna 1908, ja se on ollut nykyisessä sijaintipaikassaan Letnán puiston vieressä vuodesta 1941 lähtien. Museon laajoissa näyttelyissä on esillä noin 15 prosenttia sen kaikista kokoelmista. Museolla on myös huomattava arkisto, jossa on noin 3 500 hyllymetriä arkistoaineistoa ja noin 250 000 kirjaa. Museossa avattiin vuonna 2001 rautatiemuseo, jossa on noin sata kappaletta erilaista kalustoa.
Euroopan tulvissa vuonna 2002 vahingoittui museon asiakirjoja noin 200 m³ museorakennuksesta erillisessä paikassa. Materiaalin kuivattamisen ja ennallistamisen arvioitiin valmistuvan vuonna 2013. Laajojen kunnostustöiden vuoksi museo suljettiin syyskuussa 2006. Sen piti avautua helmikuussa 2008, mutta avajaiset pidettiin lopulta vasta helmikuussa 2011.

Merkittäviä näyttelyesineitä

Jan Kašpar lahjoitti aikoinaan museolle lentokoneen, jolla hän lensi vuonna 1911 Pardubicesta Velká Chuchleen. Lentokone on edelleen museossa esillä.
TAChart

Historia

Ensimmäinen version TAChart kehitti Philippe Martinole varten TeleAuto projektiin jossa ohjelman automatisoi tähtitieteellisiä havaintoja. Myöhemmin sitä teki Luis Rodrigues kun hän halusi siirtää Epanet sovelluksen Delphiltä Lazaruseen. Seuraavina vuosina koodi on laajalti kirjoitettu uudelleen, sitä laajennettiin ja sen teki Alexander Klenin.
Rhamnus (kaupunki)

Historia

Rhamnuksen paikka on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella. Kaupunki sijaitsi suojaisassa lahdessa Attikan koillisrannikolla. Rhamnuksen demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kahdeksan edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Rhamnūsios (Ῥαμνούσιος). 
Klassisella kaudella Rhamnus oli yksi Attikan satamista ja sillä oli myös strategista merkitystä, koska se valvoi Eteläistä Euboianlahtea. Kaupunki linnoitettiin 400- tai 300-luvulla eaa. ja siellä oli todennäköisesti Ateenan varuskunta. Ateenan hävittyä Dekeleian Spartalle peloponnesolaissodan aikana vuonna 412 eaa. kaupungista tuli merkittävä Ateenan ruokahuollon reitti Euboialta tuleville elintarvikkeille.
Rhamnus tunnetaan myös sen Nemesiksen kultista. Kaupunki oli Nemesiksen keskeisin kulttipaikka ja kultti tunnettiin siellä viimeistään 500-luvulla eaa. Paikallinen Nemesis muistutti monin tavoin Artemista. Rhamnus oli muun muassa puhuja Antifonin syntymäpaikka. Kaupunki alkoi taantua hellenistisellä ajalla.
Ensimmäiset arkeologiset tutkimukset alueella alkoivat vuonna 1817. Kaivauksia suoritettiin akropoliilla vuonna 1880 ja sekä akropoliilla että pyhäkköalueella vuosina 1880–1893. Myöhemmin alueella on kaivettu muun muassa vuosina 1922–1923, 1947, 1958 ja 1960 sekä vuodesta 1975 lähtien. Kaivaukset on suorittanut Ateenan arkeologinen seura.

Rakennukset ja löydökset

Rhamnuksen merkittävimmät rakennukset olivat Nemesiksen ja Themiksen temppelit, jotka tunnetaan yhdessä nimellä Nemeseion. Ne sijaitsivat vierekkäin keinotekoisella tasanteella ylempänä rinteessä varsinaisen kaupungin ulkopuolella. Ensimmäinen, pienempi temppeli rakennettiin noin vuonna 480 eaa. varhaisemman, persialaissodissa tuhoutuneen temppelin paikalle. Se oli mahdollisesti omistettu kummallekin jumalalle tai vain Themikselle. Temppelin koko oli 10 x 6 metriä. Toinen temppeli rakennettiin noin vuonna 420 eaa. ja se oli omistettu pelkästään Nemesikselle. Sen koko oli noin 21,4 x 10 metriä ja siinä oli 12 x 6 pylvästä. Temppelissä oli Agorakritoksen tekemä paroslaisesta marmorista veistetty Nemesiksen kulttipatsas. Kummatkin temppelit edustivat doorilaista tyyliä. Temppelit hylättiin 300-luvulla jaa.
Varsinainen kaupunki oli linnoitettu muurein, joista osa ja muun muassa pääportti on säilynyt hyvin. Muurin pituus on ollut noin 800 metriä. Kaupungista, sen kaduista ja asuintaloista saa melko hyvän kuvan, sillä lukuisia asuintalojen pohjia on säilynyt. Kaupungissa oli mm. agora, gymnasion ja pieni teatteri, josta on säilynyt muutama marmorinen istuin. Myös osa satamasta on tunnistettu. Kaupungista pyhäkköalueelle johtaneen pääkadun varrelta on löytynyt lukuisia hautoja.
Téméraire (1782)

Palvelus

Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 käytyyn Ushantin toiseen taisteluun (engl. Glorious First of June ja ransk. Bataille du 13 prairial an 2 tai Combat de Prairial), jossa se taisteli HMS Russelia vastaan.
Alus osallistui joulukuusta 1794 helmikuuhun 1795 käytyihin sotatoimiin Biskajanlahdella (ransk. Croisière du Grand Hiver). Alus kuitenkin sai vuodon sauman auettua yöllä 30.-31. joulukuuta, ja se joutui palaamaan St. Maloon. Vuodesta 1798 alus oli korjaamattomana, ja se olisi pitänyt huoltaa tai hävittää. Vuonna 1802 alus todettiin korjauskelvottomaksi, ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Morfeus

Morfeus (muinaiskreikaksi Μορφεύς) on unten jumala kreikkalaisessa mytologiassa. Morfeus on yksi kolmesta unen jumala Hypnoksen pojasta. Roomalaisen runoilijan Ovidiuksen runoissa Morfeus lähettää ihmisten uniin ihmisiä tai ihmisten kuvia. Hän kykenee matkimaan kaikkia luonnonääniä. Hänen veljensä Fobetor luo unien eläimet ja Fantasos elottomat objektit. Nämä kolme Hypnoksen poikaa johtavat unten maailmaa ja luovat unet. Morfiini on saanut nimensä Morfeuksen mukaan.
Gendarmenmarkt

Gendarmenmarkt on aukio Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Sitä reunustavat muun muassa Konzerthaus Berlin, Französischer Dom ja Deutscher Dom. Aukion keskellä sijaitsee saksalaisen runoilijan Friedrich Schillerin patsas.
Aukio luotiin 1600-luvun lopulla Johann Arnold Neringin suunnitelmien pohjalta, ja se toimi alun perin Friedrichstadtin kaupunginosan kauppatorina. Tuolloin se tunnettiin nimellä Linden-Markt. Myöhemmin aukio kantoi nimiä Mittelmarkt, Friedrichstädter Markt ja Neuer Markt, kunnes nimettiin nykyiselleen vuonna 1799. Nimen Gendarmenmarkt aukio sai Gens d'Armen -rykmentistä, jonka hevostallit sijaitsivat sen laidalla. 1700-luvun alussa aukion laidoille nousi kaksi seurakuntakirkkoa, saksalainen Deutscher Dom ja ranskalainen Französischer Dom; jälkimmäinen rakennettiin Ranskasta paenneita reformoituja uskonpakolaisia eli hugenotteja varten.
Preussin kuningas Fredrik Suuri siirsi hevostallit pois Gendarmenmarktilta ja muutti sen kuninkaalliseksi edustusaukioksi. Hänen määräyksestään arkkitehti Karl von Gontard suunnitteli aukion molempiin kirkkoihin muhkeat uusklassiset tornit. Nämä tornit ovat suhteettoman suuria niiden takana oleviin pieniin kirkkoihin nähden, ja niiden päätarkoituksena olikin antaa aukiolle juhlallinen ilme. Ensimmäinen teatteri valmistui aukion keskelle jo 1700-luvun loppupuolella, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 1817. Sen tilalle valmistui nykyinen, arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema uusklassinen teatteritalo.
Toisessa maailmansodassa useimmat aukiota reunustavat rakennukset tuhoutuivat, ja myös teatteri sekä saksalainen ja ranskalainen kirkko kärsivät pahoja vaurioita. Berliinin jaossa Gendarmenmarkt jäi Itä-Berliinin ja DDR:n puolelle. Aukiota ympäröivät korttelit rakennettiin uudelleen sodan jälkeen, mutta teatteri ja kirkot jäivät raunioituneiksi useiksi vuosikymmeniksi. Ne restauroitiin 1970–1980-luvuilla alkuperäiseen asuunsa. Restauroinnin yhteydessä teatteri muutettiin konserttitaloksi ja sai nimen Konzerthaus Berlin. Ranskalainen kirkko toimii hugenottimuseona, joksi se muutettiin jo ennen toista maailmansotaa. DDR:n aikana aukion nimenä oli Platz der Akademie, mutta se sai 1990-luvulla vanhan nimensä takaisin.
Aukion keskellä olevan Schillerin patsaan on veistänyt Reinhold Begas ja se pystytettiin alun perin vuonna 1859. Natsihallinto poisti sen paikaltaan vuonna 1935. Se pystytettiin uudelleen aivan DDR:n loppuaikana vuonna 1987.
Gleb Uspenski

Gleb Ivanovitš Uspenski (ven. Глеб Ива́нович Успе́нский, 25. lokakuuta 1843 Tula – 6. huhtikuuta 1902 Pietari) oli venäläinen kirjailija.
Gleb Uspenski syntyi virkamiesperheeseen. Hän opiskeli Pietarin ja Moskovan yliopistoissa, mutta ei varojen puutteen takia suorittanut loppututkintoa.
Uspenskin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1862. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin Russkoje slovo ja Sovremennik -lehdissä, ja vuonna 1868 hänestä tuli yksi Otetšestvennyje zapiskin toimittajista. Kertomus- ja kuvauskokoelmissaan kuten Nravy Rasterjajevoi ulitsy (”Rasterjajevajakadun tapoja”, 1866) ja Razorenje (”Perikato”, 1869–1871) Uspenski kuvasi työläisten, porvariston ja aatelittoman sivistyneistön elämää.
1870-luvulla Uspenski matkusteli ulkomailla ja tutustui narodnikkien edustajiin herättäen epäilyksiä viranomaisissa. Tuotannossaan hän keskittyi kuvaamaan kriittisesti maaseudun elämää maaorjien vapauttamisen jälkeen. Tämän ajan kertomus- ja kuvauskokoelmia ovat Novyje vremena, novyje zaboty (”Uusi aika, uudet huolet”), Iz derevenskogo dnevnika (”Maaseudun päiväkirjasta”, 1877–1880), Krestjanin i krestjanski trud (”Talonpoika ja talonpojan työ”, 1880), Vlast zemli (”Maan valta”, 1882) ja Koi pro tšto (”Yhtä ja toista, 1886–1887). Venäläisen sivistyneistön henkisistä pyrinnöistä kertovat kokoelmat Bez opredeljonnyh zanjati (”Vailla vakituista ammattia”, 1881) ja Volei-nevolei (”Vastoin tahtoaan”, 1884). Myöhäisvaiheen kansankuvauksia ovat Živyje tsifry (”Elävät luvut, 1888) ja Pojezdki k pereselentsam (”Matkoja siirtolaisten luo”, 1888–1889). 1890-luvun alussa Uspenski sairastui henkisesti ja joutui luopumaan kirjoittamisesta.
Uspenskin tyyliltään realistinen tuotanto on luonteeltaan kantaa ottavaa ja taiteellisesti ansiokasta. Häntä on pidetty yhtenä merkittävimmistä venäläisistä kirjailijoista. Tšudovon lähellä, jossa Uspenski asui vuodesta 1880 lähtien, on hänelle omistettu museo.
Saint-Loup-en-Champagne

Saint-Loup-en-Champagne on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 223 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Loup-en-Champagnein pinta-ala on 16 neliökilometriä.
Siiri Louhi

Siiri Louhi, o.s. Lemberg, (1886 – 1963) oli suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja ja sosialidemokraatti. Konttoristina työskennellyt Louhi tuli mukaan Tampereen Työväenyhdistyksen naisosaston toimintaan jo 15-vuotiaana vuonna 1901 ja vaikutti myöhemmin muun muassa SDP:ssä sekä puolueen naisjärjestössä Suomen sosialidemokraattisessa naisliitossa.
Vuoden 1905 suurlakon aikana Louhi kuului Tampereen suurlakkokomitean valiokuntaan ja oli yksi Tampereen raatihuoneen parvekkeelta luetun ns. Punaisen julistuksen laatijoista ja allekirjoittajista. Lisäksi hän oli suurlakon yhteydessä perustetun Tampereen äänioikeuskomitean jäsen. Louhen ohella siihen kuuluivat muun muassa Alma Jokinen sekä Ellen Mäkelin. Vuonna 1917 Louhi osallistui Suomen Kauppa- ja Liiketyöntekijäin Liiton perustavaan kokoukseen Helsingin työväentalolla.