google/wiki40b huggingface dataset:
Otto III

Otto III (980 – 23. tammikuuta 1002) oli Saksan kuningas vuosina 983–1002 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 996–1002. Hän oli Otto II:n poika.
Otto III oli vain 3-vuotias, kun hänen isänsä kuoli ja hänet nimitettiin Saksan kuninkaaksi. Sijaishallitsijana toimi vuosina 983–991 hänen äitinsä Theofano ja vuosina 991–994 hänen isoäitinsä Adelheid Burgundilainen.
Otto III:n tavoitteena oli rakentaa kristitty imperiumi, jonka pääkaupunkina olisi Rooma. Hänen esikuvinaan olivat Konstantinus I Suuri ja Kaarle Suuri.
Paavi Gregorius V kruunasi vuonna 996 Otto III:n keisariksi. Seuraavat vuodet kuluivat Italian alueen asioita järjestellessä. Hän toimi myös aktiivisesti suhteiden vahvistamiseksi Puolan ja Unkarin suuntaan. Lisäksi hän vietti paljon aikaa pyhiinvaelluksilla ja luostareissa, sillä hän oli hyvin hurskas mies.
Tammikuussa 1002 Otto III oli sotajoukkoineen matkalla kukistamaan Roomassa puhjennutta kapinaa, kun hän yllättäen kuoli, todennäköisesti malariaan. Otto III oli naimaton ja lapseton, joten hänen seuraajakseen tuli serkku Henrik II (Henrik II Pyhä).
Nivelsormus

Nivelsormus on koru jota pidetään sormessa. Se näyttää hiukan keskiaikaisen haarniskan käsineen sormiosalta, mutta on yleensä pienempi ja hauraampi. Nivelsormukset yhdistetään usein goottien pukeutumistyyliin.
Helgoland

Maantiede

Helgolandin pääsaari Hauptinsel (”pääsaari”) on noin yhden neliökilometrin suuruinen. Sinne on myös keskittynyt kaikki asutus. Saarista pienempi, Düne (”dyyni”), on pinta-alaltaan 0,7 neliökilometriä. Saaret olivat yhteydessä toisiinsa vuoteen 1720 saakka, jolloin ne joutuivat tulvan johdosta toisistaan erilleen. Helgolandin korkein kohta sijaitsee pääsaarella, ja se kohoaa noin 61 metrin korkeuteen yli merenpinnan.

Luonto

Helgolandissa toimii arvostettu ja perinteikäs Helgolandin lintuasema, joka aloitti toimintansa jo 1800-luvulla.
Saarella on pieni luonnonsuojelualue Lummenfelsen. Sen pinta-ala on vain 1,1 hehtaaria.
Merituulet pitävät ilmansaasteiden ja siitepölyjen määrän saaren ilmassa pieninä, ja sinne tehdään terveysmatkoja.

Kieli

Helgolandissa puhutaan saksan lisäksi friisiä, tarkemmin pohjoisfriisin Helgolandin murretta. Pohjoisfriisillä on virallisen kielen asema Helgolandissa. Helgolandin murretta puhuu vain muutama sata, mutta sitä opetetaan saaren kouluissa. Helgolandissa puhuttu saksa on alasaksaa.
Sterkfontein

Sterkfontein on kalkkikiviluolien sarja Gautengin provinssissa Etelä-Afrikassa. Luolat ovat olleet paleontologien ja antropologien kiinnostuksen kohteina, sillä niistä on löytynyt varhaisten ihmisapinoiden jäänteitä. Sterkfontein on yhdessä parin läheisen fossiilien löytöpaikan kanssa Unescon maailmanperintöluettelon kohde.
Sterkfontein sijaitsee kukkulalla Rietspruitjoen eteläpuolella. Sieltä on löytynyt ihmisapinoiden jäänteitä noin 3,5–1,5 miljoonan vuoden takaa. Robert Broom löysi sieltä 1936 ensimmäisen aikuisen Australopithecus africanus -jäännöksen. Sterkfonteinista on kaivettu noin 500 luetteloitua kohdetta. Niistä pääosa on Australopithecus africanus -lajin jäännöksiä, mutta lisäksi on löytynyt Paranthropus robustus- ja Homo habilis -lajien luita. Lisäksi luolista on kaivettu tuhansia työkaluja, jotka ovat vierinkivi- ja Acheulin kulttuurien valmistamia, tuhansia eläinten jäänteitä ja fossilisoitunutta puuta.
Witwatersrandin yliopisto omistaa luolat, ja se tekee nykyään pääosan kaivauksista alueella. Luolat ovat myös suosittu matkailukohde, ja sinne on rakennettu ravintola ja kokoustila sekä polkuja ja informaatiotauluja luolastoon. Näyttelytiloissa esitellään muun muassa luolageologiaa, nisäkkäitä, ihmisfossiileja, fossiloitumisprosessia ja paleobotaniikkaa.
Kvadrupolimagneetti

Kvadrupolimagneetti, eli nelinapainen magneetti koostuu neljästä magneetista siten, että kahden magneetin pohjoisnavat ovat toisiaan vastapäätä ja samoin kahden muun magneetin etelänavat. Magneetit on siis sijoitettu siten, että vierekkäisten magneettien kvadrupolin keskustaan osoittavat navat ovat vastakkaiset. Keskellä kvadrupolia magneettikenttä on nolla. Keskipisteen ulkopuolella magneettikenttä kasvaa voimakkaasti radiaaliseen suuntaan.
Kvadrupolimagneetteja käytetään muun muassa hiukkaskiihdyttimissä ja synkrotroneissa varattujen hiukkasten fokusoinnissa. Varatut hiukkaset kokevat magneettikentässä Lorentzin voiman ja niiden rata muuttuu. Kvadrupolimagneetti toimii osittain samoin kuin valoa taivuttavat linssit optiikassa. Kvadrupolimagneetti ei kuitenkaan voi fokusoida varattuja hiukkasia sekä pysty- että vaakasuunnassa kuten optinen linssi vaan sen vaikutus hiukkasiin on yhdessä suunnassa kokoava ja toisessa hajottava. Käyttämällä useita kvadrupolimagneetteja tietyn välimatkan päässä toisistaan, voidaan hiukkasjoukkoa fokusoida molemmissa suunnissa.
Kvadrupolimagneetteja voidaan käyttää myös ohjaamaan neutronien lentorataa, sillä neutroneilla on magneettinen momentti, vaikkei niillä olekaan varausta.
Rossio

Rossio (Praça do Rossio, viralliselta nimeltään Praça de Dom Pedro IV) on Lissabonin keskusaukio. Se sijaitsee pääkatu Rua Augustan pohjoispäässä ja se on vilkas bussi- ja taksiliikenteen keskus. Aukion keskellä on Brasilian keisarin ja Portugalin kuninkaan Pedro IV:n patsas. Aukion pohjoispäässä on kansallisteatteri Teatro Nacional Dona Maria II ja sen länsipuolella (yhden korttelin päässä) päärautatieasema. Menneinä vuosisatoina aukiota käytettiin härkätaisteluiden ja julkisten teloitusten näyttämönä.
Teidän jälkeenne

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti, ettei elokuva sisällä mitään visuaalisesti huimia oivalluksia, mutta käsikirjoitus on hyvin viilattu ja roolisuoritukset uskottavia ja nautittavia.
Lepäslampi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Se sijaitsee Päijänteen Turanlahden ja Leppäveden Kotaselän välillä Oravasaaren ja Kanavuoren alueen rajalla. Järvien välinen kannas on täällä vain 1,5 kilometriä leveä. Järven ympäristö pääosin asumatonta metsämaata, mutta valtatie 4 ohittaa järven itäpään näköetäisyydeltä. Muutaman sadan metrin päässä Leppäveden rantaa seuraava seututie 644 sulkee rantaa suurimman osan Laajarannan asuinalueen taloista. Järven rannoilla on kolme pientä mäkeä, joista Iso- ja Pieni Tontunvuori on nimettyjä mäkiä. Järven ainoa erityispiire on länsipään kapeasuinen lahti.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1,21 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00121 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,4 metriä ja suurin syvyys on 13 metriä. Järven syvänne sijaitsee sen keskilnjalla ja syvänteen keskellä sijaitsee sen syvin kohta. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoja. Niille pääsee seututieltä haarautuvilta teiltä.

Luontoarvoja

Siihen on istutettu planktonsiikaa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,6 metriä mpy. Järveen on johdettu yksi metsäoja ja sen laskuoja lähtee lahdenpohjukan kohdalta Tontunvuorien välistä ja se laskee Päijänteen Ristiselällä Turanlahteen.

Historiaa

Aikoinaan Päijänteen ja Keiteleen välistä kanavareittiä suunniteltiin rakennettavaksi Lepäslammen kautta.
Vuoden 1963 peruskartassa oli järven etelärannassa pieni maatila ja sen peltotilkut. Tila oli metsittänyt peltomaat vuoden 1983 karttan julkaisemiseen mennessä ja samalla sen pohjoisrantaan oli rakennettu mökki.
Roope-setä

Ilmestymisaikataulu

Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1978, jolloin siitä ilmestyi neljä numeroa. Vuosina 1979 ja 1980 lehti ilmestyi joka toinen kuukausi, mutta vuodesta 1981 vuoteen 2014 se ilmestyi kerran kuukaudessa. Ilmestymispäivä oli aluksi kunkin kuun ensimmäinen keskiviikko. 
Vuodesta 2015 alkaen lehti ilmestyi 10 kertaa vuodessa. Numeroiden ilmestymisen välillä oli aina n. viisi viikkoa, joten lehti tuli tammi-, helmi-, maalis-, huhti-, kesä-, heinä-, elo-, syys-, marras- ja joulukuussa. Ilmestymispäivä oli perjantai.
Helena Ahti-Hallberg

Helena Ahti-Hallberg (s. 31. tammikuuta 1968 Helsinki) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja, yrittäjä ja entinen Sipoon kunnanvaltuutettu. Hänet valittiin Sipoon kunnanvaltuustoon vuonna 2008 kokoomuksen ehdokkaana ja hän toimi sen jäsenenä vuoteen 2011 asti, jolloin anoi vapautusta luottamustehtävästään toiselle paikkakunnalle muuton vuoksi. Hän oli myös Sipoon kunnanhallituksen jäsen. Hän on voittanut kilpailu-urallaan yhdeksän suomenmestaruutta sekä edustanut Suomea MM-, EM- ja PM-kilpailuissa jopa finaalitasolla asti. Latinalaistansseihin erikoistunut Ahti-Hallberg opettaa kilpailevia pareja aloittelijoista Suomen huippupareihin. 
Helena Ahti-Hallberg on suorittanut International Dance Teachers Accociation -tutkinnon vuonna 1996, STOL:n diplomitanssinopettajatutkinnon, ISTD:n Member -tutkinnon sekä latinalaistanssien Fellow -tutkinnon arvosanalla Highly commended. 
Suurelle yleisölle Ahti-Hallberg on tullut tunnetuksi MTV3-kanavan esittämän Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan kautta, jossa hän oli tanssinopettajana kahdella ensimmäisellä kaudella sekä tuomarina kolmannesta kaudesta lähtien yhdeksättä kautta lukuun ottamatta.
Ahti-Hallberg on ollut vuodesta 1993 lähtien naimisissa Eric Hallbergin kanssa. Parilla on kaksi lasta, Anton ja Emil ja yksi Viola-niminen lapsenlapsi. Ahti-Hallbergin Emil-poika näyttelee MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät. Hän itsekin esiintyi sarjan kahdessa jaksossa 8. ja 9. syyskuuta 2011 esittäen tanssikilpailun juontajaa. Hän oli mukana Nelonen-kanavan Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018.
Spike

Spike on kolmannen sukupolven ohjusjärjestelmä josta on meri- ja panssarintorjuntaversiot. Sen on kehittänyt israelilainen Rafael Advanced Defense Systems Ltd. Ohjus on kehitetty vuonna 1987 ja se otettiin palvelukseen 1997. PSTOHJ 2000 tai PSTOHJ 2000M on Suomen puolustusvoimien käyttämä nimitys hankkimastaan Euro-Spike panssarintorjuntaohjusjärjestelmästä - M-versiossa on uudempi ja kehittyneempi ampumalaite. Se on saksalaisen Röthenbachissa sijaitsevan EuroSpike GmbH valmistama. Suomen lisäksi se on käytössä 11:ssä muussa maassa. PstOhj 2000 on käytettävissä joko ammu-ja-unohda tai ammu-ja-tarkkaile periaatteella. Edellä mainitussa ampuja lukitsee maalin ja ohjus hakeutuu maaliin itsenäisesti, jälkimmäisessä ohjus välittää valokuidun välityksellä kuvan ampujalle joka voi vaikuttaa ohjuksen lentoon vielä laukaisun jälkeen. Ampumaetäisyys on 2 500 m. Rannikko-ohjus 06 on merivoimien käyttämä Spike-ER versio pinta-alusten torjuntaan.

Spike taisteluissa

Spike on ollut käytössä sotatoimissa Toisen intifadan aikana (vuodesta 2000 lähtien), Afganistanin sodassa (vuodesta 2001 lähtien), Libanonin konfliktissa 2006 ja Gazan sodassa vuonna 2009.
Köntyslampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,6 metriä mpy.
Seinäjoen Sisu

Historia

Seinäjoen Sisu perustettiin maaliskuussa 1936. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Kalle Lehto, toimi tehtävässä aina kuolemaansa saakka, syksyyn 1955. Alun perin Sisu perustettiin erityisesti painiseuraksi. Sisu muotoutui myöhemmin yleisseuraksi.

Jalkapallo

Seinäjoen Sisun suurin laji on jalkapallo. Sisulla on Naisten kolmosessa pelaava naisten edustusjoukkue ja  12 juniorijoukkuetta tytöille ja pojille. Sisun lisenssipelaajien määrä on 140 minkä lisäksi jalkapallojaosto järjestää pallokoulua. Miesten edustusjoukkue on toimnut vuodesta 2010 alkaen omana seuranaan nimellä Seinäjoen Sisu-Pallo.

Salibandy

Salibandyssa Sisulla on kolme joukkuetta. Miesten edustusjoukkue pelaa 5-divisioonassa ja juniorijoukkueita on kaksi kappaletta: (Pojat 03–04 ja Pojat 05–07).
Ҝ

Ääntäminen

Ҝ ääntyy azerissa soinnillisena velaarisena klusiilina /g/.
Breakfast Club

Vastaanotto ja jälkimaine

The New York Timesin kriitikot valitsivat Breakfast Clubin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pietari Arctophilacius

Pietari Mikonpoika (Petrus Michaelis) Arctophilacius (noin 1575 Lohtaja – 30. marraskuuta 1646 Kalajoki ) oli suomalainen rovasti ja valtiopäivämies joka oli Calamnius- ja Kallinki-sukujen kantaisä.
Pietari Mikonpojan isä oli lohtajalainen nimismies, kauppias, laivanvarustaja ja talonpoika Mikko Matinpoika Mattila. Hän otti nimekseen Arctophilacius joka merkitsee pohjolan vartijaa tai Karhunvartijan tähtikuviota.
Arctophilacius oli vuonna 1603 kapteeni Lauri Niilonpojan pohjalaisen lippukunnan sotapappina Virossa sotimassa puolalaisia vastaan. Hänestä tuli viimeistään 1607 Kalajoen kappalainen ja vuonna 1610 hänestä tuli Kalajoen kirkkoherra. Pietari Arctophilacius hankki Kalajoen Eteläkylästä Siipolan ja Hietalan talot. Hän omisti 1627 luultavasti Pohjanmaan suurimman karjan johon kuului 20 härkää, 3 sonnia ja 51 lehmää sekä lisäksi 6 hevosta. Hän harjoitti lohenpyyntiä Rahjan saaristossa ja hankki Kalajoen pappilan omistukseen Paattiskarit ja Korkiakarin. Arctophilacius toimi myös ainakin vuodesta 1617 alkaen laivanvarustajana ja käytti laivojaan omien tavaroidensa ja kruunun veroviljan kuljetukseen.
Arctophilacius toimii lääninrovastina ja oli Pohjanmaan papiston edustajana vuoden 1634 valtiopäivillä. Arctophilacius joutui yhtenä takaajana maksamaan veronvuokraaja Jaakko Burmanin velkoja kruunulle ja hän sai tässä yhteydessä vuodeksi yksinoikeuden ostaa tervaa Kalajoen markkinoilta. Tämän vuoksi häntä alettiin kutsua Terva-Pietiksi. Arctophilacius oli kuollessaan varakas mies.
Pietari Arctophilacius oli naimisissa Magdalena Östenintytär Sursillin (1580–1650) kanssa jonka isä oli talollinen ja valtiopäivämies Östen Erikinpoika Sursill Uumajan pitäjästä Ruotsista. Östen Erikinpoika oli Sursillin suvun kantaisä. Heidän vanhin poikansa Gabriel Petri Calamnius eli Calajokius (1603–1648) opiskeli Wittenbergin ja Rostockin yliopistoissa Saksassa ja oli Kalajoen kappalaisena ja myöhemmin Kemin kirkkoherrana. Toinen poika Carl (Carolus) Pettersson Kalling (1619–1672) oli Kalajoen kappalaisena.
In the Year 2525

Taustaa ja julkaisu

Denny Zager ja Rick Evans olivat soittaneet yhdessä vuodesta 1962, jolloin he kuuluivat samaan The Eccentrics -nimiseen yhtyeeseen. Kaksi vuotta myöhemmin Evans sävelsi kappaleen ”In the Year 2525”, mutta se levytettiin vasta marraskuussa 1968, jolloin hetkellisesti erossa olleet Zager ja Evans olivat ryhtyneet esiintymään duona. He lainasivat äänitystä varten 500 dollaria ja lisäksi Evans oli sovittanut kappaleen uudelleen.
Kappale julkaistiin alun perin kaksikon itse perustamalla pienellä Truth Recordsilla ja ensipainos oli vain tuhannen kappaleen suuruinen. Kun paikallinen kiinnostus kasvoi, otettiin singlestä seuraavaksi 10 000:n kappaleen painos. Lopulta, kun Zager ja Evans olivat lähettäneet singleä usealle levy-yhtiölle, RCA Recordsin Ernie Altschuler tarjosi heille sopimusta. Suuren promootion siivittämänä ”In the Year 2525” ilmestyi kesäkuun lopussa 1969 ja jo 12. heinäkuuta se oli noussut Yhdysvaltain Billboard-listan kärkeen. Piikkipaikalla se pysyi seuraavat kuusi viikkoa. Britanniassa kappale nousi listalle 9. elokuuta ja listaykköseksi 30. elokuuta. Kärkipaikkaa se piti Britanniassa puolestaan hallussaan kolme viikkoa.
”In the Year 2525”:n jälkeen Zager & Evans ei onnistunut enää saavuttamaan minkäänasteista menestystä. Ainoastaan samana vuonna julkaistu studioalbumi 2525 (Exordium & Terminus) onnistui nousemaan Yhdysvaltain listalla sijalle 30.

Sanoitus ja kappaleen rakenne

Kappaleessa ei ole kertosäkeistöä, vaan laulu alkaa nimensä mukaisesti vuodesta 2525, ja jatkuu ihmiskunnan kohtaloita ennustellen noin tuhannen vuoden välein. Sanoituksissa mainitaan erilaisia tulevaisuuden laitteita sekä ravintopillereitä ja koeputkia. Sävellyksessä on kaksi puolen sävelasteikon modulaatiota. Lopulta kappale ”alkaa alusta” palaten vuoteen 2525, kunnes fade outin myötä häivyttäen päättyy, sanoitusten ollessa toistamiseen vuodessa 3535. Tästä voi tehdä johtopäätöksen, että kappaleen mukaan elämä on yhtä jatkuvaa kiertokulkua.

Muita versioita

Suomenkielisen version julkaisi samana vuonna Robin. Kappaleen ”Vuonna 2525” teksti oli hyvin alkuperäisen sanoituksen mukaisesti tehty ja siitä vastasi Jussi Kylätasku. ”Vuonna 2525” nousi elokuussa 1969 Suomen listan sijalle 7.
Ruotsiksi kappaleen lauloi nimellä ”Anno 2202” Lenne Broberg (1969) ja italiankielisen version ”Nel 2023” tulkitsi Caterina Caselli (1970).
Sienijuuri

Sienijuuri eli mykorritsa on kasvin juuren ja sienen muodostama molemmille hyödyllinen kokonaisuus, symbioosi. Sienijuuren kautta kasvit saavat maaperästä paremmin ravinteita – erityisesti fosforia – ja elävä sieni puolestaan saa kasvilta hiilihydraatteja, joita se ei pysty itse tuottamaan. Sienijuuri myös suojaa isäntäkasviaan taudinaiheuttajilta ja kuivuudelta. Mykorritsasymbioosi on enemmän tai vähemmän välttämätön noin 85–90 prosentille maailman kasvilajeista. Loput 10–15 % kasvilajeista eivät tarvitse sienijuurta ollenkaan.
Sienijuuret jaetaan kolmeen päätyyppiin: puuvartisten kasvien juuristossa esiintyviä sienijuuria kutsutaan ektomykorritsoiksi, kanervakasveilla esiintyviä erikoidimykorritsoiksi ja pääasiassa ruohomaisilla kasveilla esiintyviä arbuskelimykorritsoiksi. Sienijuuret voidaan jakaa myös sienirihmaston sijainnin mukaan karkeasti kolmeen päätyyppiin. Sisäsienijuurien (endomykorritsa) sienirihmasto läpäisee kasvin soluseinän ja sieni muodostaa rakenteita soluseinän ja solukalvon väliin. Pintasienijuurissa (ektomykorritsa) sienen rihmastorakenteita on kasvin soluväleissä ja juurien pinnalla. Sekatyypin sienijuurista (ektendomykorritsa) voi löytää sekä sisä- että pintasienijuurien rakenteita.
Sienijuurityyppi voi muuttua kasvin iän ja kunnon myötä. Sen kasvu ja haarottuminen vaihtelevat myös kasvuoloista riippuen. Kalkitus ja typpilannoitus muuttavat metsämaan sienten määriä ja toimintaa. Teollisuusalueilla puiden heikompi menestyminen perustuu osaksi typpiyhdisteiden haitallisuuteen sienijuurelle.
Kunnan-Antti

Kunnan-Antti eli saamelaisittain Ingan-Antin Antti eli virallisesti Antti Aikio, myöhemmin Avaskari, pitäjäneuvos, (8. elokuuta 1896 Inari — 19. syyskuuta 1967 Helsinki), oli inarilainen saamelainen kunnallisvaikuttaja.
Erään samannimisen henkilön rötöstelyjen vuoksi hän muutti sukunimekseen Avaskari, jotta toisen rikokset eivät olisi tulleet yhdistetyksi häneen.

Sukutausta

Kunnan-Antin isovanhemmat isän puolelta olivat kalastajasaamelainen, metsästäjä Antti Mikkelinpoika Aikio (1847–1877) ja Inka (Leski-Matin) Aikio, myöh. Sarre, o.s. Valle (1855–1937), joka samoin oli kalastajasaamelainen. Termi kalastajasaamelainen viittaa inarinsaamelaisiin.
Kunnan-Antin isä oli talokas, kalastaja ja poronhoitaja Antti Antinpoika (Ingan Antti) Aikio (1874–1949), joka oli kotoisin Paatsjoen Ulkuniemestä. Nuorena miehenä hän lähti töihin Norjan Pykeijaan, missä hän tapasi tulevan vaimonsa, Aili Andreaksentytär Palton (1873–1952), joka oli kotoisin Väylän Palttoniemestä. Kun Aili tuli raskaaksi, he menivät naimisiin vuonna 1896 ja asettuivat asumaan Ailin kotitaloon Palttoniemeen, josta he ostivat itselleen puolet. Antti Antinpoika Aikio toimi monissa kunnallisissa luottamustehtävissä.

Toiminta kunnan palveluksessa

Inarin kunnan esimies Matti Lehtola piti Kunnan-Anttia nuorena lahjakkaana ihmisenä, ja tästä syystä tämä koulutti hänestä itselleen seuraajan.
Hänet valittiinkin kunnan esimieheksi vuonna 1919, ja hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1938 saakka. Tänä aikana hän kävi kirjurin kurssin Helsingissä vuonna 1924 sekä myöhemmin muita kunnallisalan kursseja.
Vuonna 1938 hänet kutsuttiin johtajaksi Pohjoismaiden Yhdyspankin uuteen konttoriin Ivaloon. Hän kuitenkin jatkoi kunnallislautakunnan puheenjohtajana vuoden 1951 loppuun ja tämänkin jälkeen kunnallisissa luottamustehtävissä: kunnallisvaltuuston puheenjohtajana 1954–1956 ja jäsenenä 1961–1964, sekä kunnallishallituksen puheenjohtajana 1954–1956 ja jäsenenä 1959–1964. Hänellä oli myös eri lautakuntien jäsenyyksiä vuosina 1946–1967.
Hän oli myös kunnan edustajana Maalaiskuntien Liitossa, eri kuntainliitoissa ja Lapin Maakuntaliitossa. Hän pyrki myös useita kertoja kansanedustajaksi ja presidentin valitsijamieheksi, mutta ei tullut valituksi.
Koulutusasioissa sodan jälkeen Kunnan-Antti oli sitä mieltä, että valtion piti vastata koulujen ylläpidosta myös saamelaisalueella. Veli-Pekka Lehtolan (2012) mukaan hän näyttäisi olleen samalla kannalla kuin Inarin kirkkoherra Aho, joka oli ilmoittanut Lapin sivistysseuralle, etteivät häntä kiinnostaneet lainkaan lappalaisten “oma-koulu-hankkeet”.
Stigma (häpeäleima)

Stigma eli häpeäleima tarkoittaa yhteisön hyvin kielteistä ja usein perusteetonta asennoitumista henkilöön. Leimautuminen eli stigmatisoituminen aiheuttaa uhrissa häpeää, kärsimystä ja itsearvostuksen vähenemistä.

Syyt

Leimautuminen johtuu usein kielteisistä ennakkoluuloista. Ne voivat olla asenteita tai pelon, inhon tai vihan tunteita. Ennakkoluulot syntyvät asiallisen tiedon puutteesta, minkä syynä on usein asian tabuluonteisuus. Tästä syntyy noidankehä.

Ilmeneminen

Leimaaminen on usein suoraa, kuten sitä, että muut ihmiset karttavat tai torjuvat henkilöä. He saattavat luonnehtia häntä vain stigmatisoidun asian, kuten hänen sairautensa perusteella. Epäsuora leimaaminen taas ilmenee niin, että kanssaihmiset esimerkiksi esittävät häpeällisiä kommentteja sairaudesta tai mediassa esitetään siitä loukkaavia tulkintoja.
Sisäinen stigma tarkoittaa, että ihminen leimaa itse itsensä, eikä esimerkiksi kerro siksi sairaudestaan. Hän ei usko kelpaavansa mihinkään eikä kenellekään, mikä voi johtaa passiivisuuteen ihmissuhteissa, työnhaussa tai työhönpaluussa sairastumisen jälkeen. Mitä heikompi itsearvostus on, sitä suuremmaksi leiman merkitys kasvaa, mikä taas heikentää itsearvostusta. Leimautumisen pelko voi myös aiheuttaa sen, että tulkitsee vahingossa toisten käytöksen tai sanomiset virheellisesti leimaaviksi.
Sairauden kohdalla leimautumisen pelko voi johtaa oireiden salaamiseen, viivyttelyyn avun hakemisessa tai siihen, että kuntoutuminen ei etene.

Vähentäminen

Stigmaa voi vähentää levittämällä asianmukaista tietoa. Pelkkä tieto ei kuitenkaan välttämättä itsessään saa aikaan asennemuutosta, koska ihmiset käyttäytyvät tottumustensa mukaan ja tunnepohjaisesti. Eräs tapa rikkoa lukkiutuneita asenteita on huumori. Läheisten tuki on leimautuneelle tärkeää, mutta saattaa olla, että hän ei ole stigman takia kertonut läheisilleen asiasta.
Henkilökohtaisella tasolla leima lievenee, jos henkilöllä on muuta mietittävää, kuten toimiva arki-elämä ja harrastuksia. Mahdollisen itsensä stigmatisoinnin tunnistaminen antaa suhteellisuudentajua, jolloin jää tilaa itsearvostukselle.
Viherlehvi

Levinneisyys

Viherlehviä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Populaation kokoa ei tunneta, mutta sen uskotaan olevan voimakkaasti vähentyvä, minkä takia Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin vaarantuneeksi. Lajin suurimpana uhkana on häkkilinnuiksi myyminen. Se on tullut todella suosituksi 2010-luvulla, ja vuonna 2016 arvioitiin, että Sarawakista Kalimantaniin kuljetettiin 5 000 yksilöä kuukaudessa. Vielä vuosituhannen vaihteessa lintuja nähtiin toreilla vain joitakin yksilöitä.