google/wiki40b huggingface dataset:
André Gomes

Seurajoukkueura

Gomes pelasi Dragon Forcen, FC Porton, Boavistan ja SL Benfican juniorijoukkueissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Benficassa syksyllä 2012. Ensimmäisen Primeira Ligan ottelunsa hän pelasi Gil Vicenteä vastaan lokakuussa 2012. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen pääsarjamaalinsa. Mestarien liigassa hän debytoi saman vuoden marraskuussa Moskovan Spartakia vastaan. Hän pelasi kausilla 2012–2014 kaikkiaan 14 Primeira Ligan ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän pelasi myös Benfican kakkosjoukkueessa. 
Gomes voitti kaudella 2013–2014 Primeira Ligan, Portugalin cupin ja liigacupin mestaruudet. Eurooppa-liigassa Benfica sijoittui toiseksi sekä kaudella 2012–2013 että 2013–2014. Ensimmäisellä kaudella Gomes pelasi kolmessa ottelussa, ei kuitenkaan finaalissa. Kaudella 2013–2014 hän pelasi seitsemän ottelua, myös finaalin Sevillaa vastaan.
Gomes pelasi kauden 2014–2015 lainalla Primera Divisiónin Valenciassa. Hän pelasi 33 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Seuraavana kesänä hän siirtyi Valenciaan 20 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi kaudella 2015–2016 kaikkiaan 30 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki kaksi maalia.
Gomes siirtyi kesällä 2016 Barcelonaan 35 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi avauskaudellaan 30 liigaottelua, joissa teki kolme maalia. Hän voitti syksyllä 2016 Espanjan supercupin ja keväällä 2017 Espanjan cupin.

Maajoukkueura

Gomes pelasi Portugalin kaikissa juniorimaajoukkueissa 17–21-vuotiaiden ikäluokissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. A-maajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran ystävyysotteluun Ecuadoria vastaan helmikuussa 2013. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan syyskuussa 2014.
Gomes pelasi EM-kilpailuissa 2016 Portugalin avauskokoonpanossa neljässä ensimmäisessä ottelussa. muttei pelannut yhtään ottelua loppuun saakka. Puolivälierässä hän ei pelannut pienen vamman vuoksi. Välieräottelussa Walesia vastaan hän pelasi viimeiset 16 minuuttia. Loppuottelussa hän ei päässyt kentälle Portugalin voittaessa Euroopan-mestaruuden.
Ilmari Relander

Opinnot

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915 ja suoritti lainopin alkututkinnon. Hän toimi Karjalaisen osakunnan kansanvalistustoimikunnan sihteerinä vuosina 1913–1914. Relander suoritti hyökkäysvaunukurssin Hämeenlinnassa vuonna 1922 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1924–1926 sekä teki opintomatkan Puolaan vuonna 1924.

Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 10. helmikuuta 1916, josta hänet komennettiin erikoistehtäviin Suomeen 2. toukokuuta 1916. Tällä komennuksellaan hän oli mukana räjäyttämässä Venäläisten sotilastarvikevarastoa Kilpisjärvellä 7. kesäkuuta 1916. Saksaan hän palasi 18. kesäkuuta 1916 ja hänet sijoitettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1916 takaisin 3. komppaniaan.  
Hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon uudestaan 17. elokuuta 1916 ja hänet komennettiin erikoiskursseille Berliiniin ja Kieliin, josta hänet komennettiin edelleen Suomeen.  Hän joutui 2. lokakuuta 1916 Jyväskylässä venäläisten santarmien pidättämäksi ja hänet kuljetettiin Helsinkiin, josta edelleen 19. lokakuuta hänet siirrettiin Pietariin Spalernajan vankilaan. Spalernajasta hän vapautui Venäjän vallankumouksen puhjettua 12. maaliskuuta 1917. Vankilasta vapauduttuaan hän suunnisti kulkunsa takaisin Saksaan, jonne hän saapui 20. toukokuuta 1917 ja hänet sijoitettiin hänelle tuttuun pataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon.

Sisällissodan jälkeinen aika

Relander toimi sisällissodan jälkeen kesällä 1918 varsinaisen virkansa ohella Terijoen poliisimestarina ja palveli edelleen varsinaisessa toimessaan edelleen päällikkönä Karjalan ratsujääkärirykmentin l. eskadroonassa. Hänet siirrettiin 28. syyskuuta 1918 adjutantiksi Lapin ryhmän 1. pataljoonaan, josta hänet komennettiin 25. tammikuuta 1919 Kadettikoulun johtajan käyttöön ja siirrettiin 11. maaliskuuta 1919 päälliköksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 1. eskadroonaan. Hänet siirrettiin 10. tammikuuta 1920 talouspäälliköksi Hämeen ratsurykmenttiin. Ratsuväkiprikaatin intendentiksi hänet komennettiin 12. tammikuuta 1921, josta hänet siirrettiin 3. toukokuuta 1921 Ratsuväen aliupseerikoulun johtajaksi. Aliupseerikoulusta hänet siirrettiin 13. heinäkuuta 1926 Yleisesikuntaan, missä hänet sijoitettiin 28. elokuuta 1926 yleisesikunnan ulkomaantoimiston päälliköksi ja toimi edellä mainitun tehtävän ohella sotilasasiamiehenä Virossa ja Latviassa 14. kesäkuuta 1930 – 1. syyskuuta 1931 välisen ajan. Yleisesikunnassa hän hoiti vuosina 1927–1931 myös osasto 2:n päällikön tehtäviä viransijaisuuksina. Relander siirrettiin l. syyskuuta 1931 komentajaksi Hämeen ratsurykmenttiin.
Nikalanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,6 metriä mpy.
Kustaa (Ruotsin kruununprinssi)

Kustaa, Vaasan prinssi (9. marraskuuta 1799 Tukholma – 5. elokuuta 1877 Pillnitz, Saksi) oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin poika ja kruununprinssi, joka asui pääosan elämästään maanpaossa.
Kustaan vanhemmat olivat kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea. Isänsä vallasta syrjäyttämisen jälkeen hänet vietiin pois Ruotsista 10-vuotiaana joulukuussa 1809. Kreivi Jacob Gustaf De la Gardien johtamat ”kustavilaiset” yrittivät huonolla menestyksellä saada hänet nimetyksi kruununperijäksi Kaarle XIII:n jälkeen. Prinssi Kustaa varttui äitinsä luona ja liittyi aikuisena Itävallan armeijaan, jossa hän sai 1836 sotamarsalkkaluutnantin arvon. Hän käytti aluksi titteliä Ruotsin prinssi, mutta luopui siitä kuningas Kaarle XIV Juhanan vaatimuksesta vuonna 1829, jolloin keisari Frans I antoi hänelle Ruotsin historiaan viittavan ”Vaasan prinssin” arvon. Kustaa kävi aikuisiällä Ruotsissa vain kerran, vuonna 1862 tuntemattomana. Hän kuoli Saksassa vuonna 1877 ja hänet haudattiin Tukholman Riddarholmenin kirkkoon vuonna 1884. Hänen kuollessaan sammui mieslinjalta Holstein-Gottorpin hallitsijasuvun ruotsalainen haara.
Portland (Oregon)

Maantiede

Portland sijaitsee Oregonin runsasväkisimmän alueen, Willamette Valleyn pohjoislaidalla, plio-pleistoseenisen sammuneen vulkaanisen kentän päällä. Kenttä tunnetaan nimellä Boring Lava Field.
Vaikkakin lähes koko kaupunki sijaitsee Multnomahin piirikunnan alueella, pieni osa siitä sijaitsee Clackamasin ja Washingtonin piirikuntien rajojen sisällä. Clackamasissa asui arviolta 785 portlandilaista vuoden 2005 keskivaiheilla, ja Washingtonissa arviolta 1 455. Willamette-joki virtaa pohjoiseen läpi kaupungin keskustan ja yhtyy myöhemmin Washingtonin ja Oregonin osavaltioita erottavaan Columbia-jokeen. Oregonin osavaltio on saanut nimensä Columbia-joen alkuperäisestä nimestä Ouragan.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 376,5 neliökilometriä. 347,9 neliökilometriä siitä on maata ja 28,6 neliökilometriä, noin 7,6 prosenttia, vettä.

Historia

Portlandin paikalle perustettiin kauppapaikka jo 1843 nimellä Clearing. Nimeksi tuli Portland kolikonheiton perusteella, voittajanimi tulee Mainen osavaltion samannimisen kaupungin mukaan. Toinen kauppapaikan perustajista olisi halunnut nimetä paikan Bostoniksi Massachusettsissa sijaitsevan suurkaupungin mukaan.
Portland oli alueen suurin Tyynenmeren satama 1800-luvun lopulle asti, jolloin Seattlen syväsatamaan vedettiin rautatie. Columbiajoen ongelmana olikin ollut vaarallisuus purjehtia. Portland oli alusta asti melko monikansallinen, ja siellä on runsaasti aasialaisperäistä väestöä kuten monissa muissakin Yhdysvaltojen länsirannikon kaupungeissa. Siellä harjoitettiin myös shanghaijausta eli merimiesten pakkopestausta valtamerilaivoihin.
Nykyään Portlandia pidetään esimerkkinä mallikaupungista. Jo 1970-luvulla kaupungin kasvulle haluttiin asettaa maantieteellisiä rajoja, mikä oli siihen aikaan epätavallista ihmisten monin paikoin pyrkiessä pois kaupungin keskustoista esikaupunkeihin. Tämä aiheutti toisaalta asuntojen hintoihin kustannuspaineita.

Nähtävyydet

Portlandin nykyisiä tunnusmerkkejä ovat puutarhat, joista tunnetuin lienee maailman laajimpiin kuuluva ruusunviljelyn koetarha. Myös japanilainen puutarha on huomionarvoinen. Kaupunki tunnetaan myös pienpanimoistaan, joita on enemmän kuin missään muussa maailman kaupungissa. Vuonna 2009 kaupungissa toimi 32 panimoa ja sen ympäristössä 38.
Portland on toiminut muun muassa useiden Gus Van Santin elokuvien (esimerkiksi Matkalla Idahoon ja Paranoid Park), sekä nuorisolle suunnatun fantasiaelokuvan Twilight – Houkutus kuvauspaikkana.

Urheilu

Koripalloseura Portland Trail Blazers (NBA) ja jalkapalloseura Portland Timbers (MLS) sekä jääkiekkoseura Portland Winterhawks (WHL) ovat kotoisin Portlandista.
Kalatš-na-Donu

Kalatš-na-Donu (ven. Кала́ч-на-Дону́, suomeksi ”Kalatš Donin varrella”) on kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin muodostaman Tsimljanskin tekojärven rannalla 85 kilometriä Volgogradista länteen. Kaupunki on Kalatšin piirin keskus. Siellä on Volgogradin ja Lihajan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Kaupungin kautta kulkee myös Volgogradin ja Belaja Kalitvan välinen maantie. Asukkaita on 26 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1708 perustetusta kasakkakylästä. Vuonna 1951 siitä tuli kaupunki. Nykyään Kalatš-na-Donussa on mm. telakka sekä metalli- ja elintarviketeollisuutta. Auton rekisterinumeron aluetunnus on Volgogradin alueen tunnus 34.
Kalatšilla oli merkittävä rooli Operaatio Uranuksessa, jossa Neuvostoliiton joukot piirittivät saksalaissotilaat.

Maantiede ja ilmasto

Kaupunki sijaitsee Etelä-Venäjällä Euroopan puoleisella Venäjällä ja sen aikavyöhyke on sama Moskovan kanssa. Alueen maasto on aroa, jossa on vain vähän matalakasvuisia puita. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma manerilmasto, jossa talvet ovat vähälumisia ja kesät kuumia ja kuivia. Kalatšissa on vuodessa noin 120 aurinkoista päivää. Alueella on suuria peltoja silmänkantamattomiin, joissa kasvatetaan muun muassa vesimeloneita. Kaupungin maaperä on erittäin hienoa hiekkaa, joka pöllyää kovasti tuulessa ja kerääntyy kaduille. Seudun puuttomuus voimistaa tuulia.

Kaupunkirakenne

Kalatšin kaupungin lähes kaikki rakennukset on rakennettu valkoisesta tiilistä kirkkoa myöten. Suurin osa kaupungin asuintaloista on omakotitaloja, kaupungissa on vain vähän kerrostaloja. Lähes kaikkien omakotitalojen ikkunat on varustettu puisilla ikkunaluukuilla, jotka suljetaan päivisin, jottei lämpö pääse taloihin sisälle, koska alueen ilmasto on kuuma.
Seeprapleko

Koko ja ulkonäkö

Seeprapleko kasvaa 8-12 cm pitkäksi. Sen vartalo on mustan ja valkoisen vinoraitainen, otsassa valkoinen raitakuvio näyttää E-kirjaimelta. Koiraan voi erottaa vahvemmista rintaevien eturuodoista.

Elinympäristö ja vesi

Seeprapleko viihtyy lämpimässä ja virtaavassa vedessä. Akvaariossa tulisi olla kova virtaus ja paljon kivikkoa ja runsaasti luolia, jonne pariskunta voi tarvittaessa kutea. Luolia luodessa täytyy varmistaa ettei luola romahda kalan päällä, tai tulisi käyttää erityisiä seepraplekojen ja muiden Hypancistrus-suvun imumonnien kudetukseen tarkoitettuja erityisiä savisia kutuluolia.

Ravinto

Seeprapleko on lihansyöjä, joten se ei koske akvaarion kasveihin.

Alkuperä

Seeprapleko on kotoisin Brasiliasta, Rio Xingun vesistöstä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Seepraplekot viihtyvät parhaiten useamman yksilön parvessa. Parven yksilömäärällä ei ole sinänsä väliä, mutta hyvänä miniminä voidaan pitää 3-4 yksilöä, mieluiten enemmänkin, jotta kalat löytäisivät itselleen miellyttävimmän kutukumppanin. Akvaariossa se on normaalisti ensimmäisinä kuukausina arka ja piilotteleva. Kalat on saatu lisääntymään myös vankeudessa.
Sävelsilta

Sävelsilta oli suomalais-neuvostoliittolainen radion musiikkiohjelma, suuri viihdemusiikkikonsertti joka lähetettiin kahdesti vuodessa vuodesta 1966 alkaen aina 1980-luvun lopulle saakka. Kunakin vuonna radioitiin yksi konsertti Suomesta ja yksi Virosta Yleisradion ja Eesti Raadion yhteistyönä. Jokaisessa konsertissa esiintyi puolen tusinaa artistia molemmista maista isäntämaan viihdeorkesterin säestyksellä.
Sävelsillan juontajia olivat virolaiset Lembit Lauri ja Ivar Trikkel ja suomalaiset Seija Wallius-Kokkonen, Oke Jokinen ja Sauvo Puhtila. Konserttien suomalaiskapellimestarina toimi useimmiten Rauno Lehtinen, mutta ainakin vuonna 1981 Esko Linnavalli ja vuonna 1987 Jukka Linkola.
Sävelsilta-konsertteja radioitiin Virossa Tallinnan lisäksi ainakin Tartosta, Pärnusta ja Viljandista. Suomessakin konserttipaikka vaihteli. Virossa oli poikkeuksetta käytettävissä täysi 30-miehinen viihdeorkesteri, mutta Suomessa jouduttiin kustannussyistä tyytymään pienempiin kokoonpanoihin.
Kesäkuussa 1977 radioidussa Sävelsillan 10-vuotisjuhlakonsertissa esiintyivät Suomesta Juhani Aalto, Olli Ahvenlahti, Kai Hyttinen, Jörgen Petersen, Inga Sulin ja Pirkkoliisa Tikka, Virosta puolestaan Heli Lääts, Taisto Noor, Priit Pedajas sekä kansanmusiikkiyhtye Kukerpillid.
Orjakone

Orjakone eli zombie-kone, tai pelkkä zombie, on krakkerin valtaama Internetiin yhdistetty tietokone. Orjakone ei ole täysin käyttökelvoton, mutta se voi esimerkiksi toimia hitaammin tai käyttäytyä oudosti. Orjakoneita käytetään yhtenäisenä botnettinä rikolliseen toimintaan, kuten palvelunestohyökkäyksiin tai roskapostin lähettämiseen. Koneen päätyminen orjakoneeksi voi olla seurausta yhteydestä saastuneeseen koneeseen, kuten vierailusta vihamielistä koodia sisältävällä verkkosivulla. Orjakoneeksi joutumista voidaan estää huolehtimalla koneen tietoturvasta, esimerkiksi ajantasaista virustorjuntaohjelmaa käyttämällä.
Kallósdin Pyhän Annen kirkko

Kallósdin Pyöreä Pyhän Annen kirkko Kallósdissa Unkarissa on yksi harvoista lajissaan Árpádin ajalta ja on merkitty Unkarin tärkeimpien monumenttien listalle. Joka vuosi lukuisat turistit vierailevat kirkossa ja Zala-joen laaksossa sijaitsevassa, vain muutaman sadan asukkaan pienessä kylässä.

Historia

Kallósdin alue oli aikoinaan osa kuninkaan omaisuutta, kuuluen Zalan linnan alaisuuteen. Kuningas tarjosi sen Komárin Oroszin pojille vasta vuoden 1203 jälkeen. Hänen pojanpoikansa Miklós, Karacsin poika rakensi seurakunnan kirkon v. 1260 tienoilla. 1300-luvulta eteenpäin se kuului Kapornakin luostarille.  Kylän asukkaat joutuivat jättämään kirkkonsa turkkilaisen expansion takia 1600-luvulla. Väestö palasi sijoilleen jälleen v. 1711. He aloittivat kirkon ympäristön parannustoimet ja kirkko restauroitiin v. 1740. Kasvavan väestön tarpeisiin kirkkoon lisättiin hallitila 1800-luvulla, mutta se purettiin vuosien 1989 ja 1993 välillä korjaustöiden yhteydessä, kirkon saadessa jälleen alkuperäisen pyöreän muotonsa.

Rakennus

Romaanista tyyliä edustavan kirkon tiiliset seinät lepäävät kivijalan perustalla. Katto on pyöreä. Puolikaaren muotoinen uloke, ’apsis’ sijaitsee rakennuksen itäisellä puolella. Rakennuksen lounaispuolella sisäänkäynnin molemmin puolin olevat ikkunat ovat puoliympyrän muotoisia. Rakennuksen alkuperäinen pyöreä perusta, kattosilta, apsis ja kupoli edustavat kaikki 1200-luvun romaanista tyyliä.

Pyöreän kirkon rooli nykypäivänä

1990-luvulla uusi kirkko rakennettiin kirkon kellotornin sivustalle, kylän keskelle. Nykyisin jumalanpalvelukset järjestetään siellä. Kesäaikaan heinä- ja elokuussa konsertteja järjestetään lähes 800 vuotta vanhan kirkossa ja sen hautausmaalla.
Kallósdin symboli esiintyy myös kylän vaakunassa.
Trine

Pelaaminen

Peli on fantasiamaailmaan sijoittuva toimintapainotteinen tasohyppely- ja älypeli, jossa pelaaja kontrolloi kolmea erilaista hahmoa yrittäen läpäistä kenttiä. Tärkeässä osassa peliä on fysiikka, jonka avulla pelaaja kykenee selvittämään ongelmia, tekemään taikoja ja taistelemaan epäkuolleita vihollisia vastaan.
Pelissä on 16 kenttää, joissa on 4–5 herätyspistettä. Pelaajan hahmoja voi kuolla matkan varrella, mutta pelaaja voi yhä jatkaa pelaamista jäljellä olevilla hahmoilla, ja elvyttää kuolleet hahmonsa herätyspisteessä. Pelin vaikeustasoa on mahdollista vaihtaa minkä myötä vihollismäärät kasvavat.

Päähenkilöt

Pelissä on kolme päähenkilöä: Pontius, vahva ja fyysistä toimintaa painottava soturi; Amadeus, tehtävistä selviämisessä auttavia objekteja taikomaan kykenevä velho; sekä Zoya, tarkka ja ketterä hiippailija varas.
Pelin tarinan mukaan päähenkilöt ovat juuttuneet mystiseen Trineksi kutsuttuun kojeeseen, josta ulkona voi olla vain yksi hahmo kerrallaan, mikä mahdollistaa hahmon vaihtamisen lennossa tilanteen mukaan.

Pelimoottori

Trinen pelimoottorina toimii rankalla kädellä muokattu Frozenbyten esikoispelin Shadowgroundsin moottori. Grafikkamoottori on uudelleenkirjoitettu PlayStation 3 -versiota varten. Pelin ohjelmointi on suoritettu kokonaan C++:lla, ja omien työkalujensa ohella tekijätiimi on käyttänyt myös Visual Studiota.
Fysiikoiden toteutukseen pelissä käytetään Nvidian PhysX-moottoria, jota tekijätiimi käytti jo ennemmin Shadowgrounds Survivor pelissään.

Trine: Enchanted Edition

Heinäkuussa 2014 Frozenbyte julkaisi uudelleentehdyn version pelistä nimellä Trine: Enchanted Edition. Eroja alkuperäiseen peliin ovat mukautettu Trine 2:n pelimoottori ja tuki verkkomoninpelille. Enchanted Editionin myötä peli julkaistiin myös Linuxille ja Mac OS X:lle.
Uuden julkaisun myötä peli on julkaistu myös uusille alustoille kuten PlayStation 4 ja Wii U.
Mai Masri

Mai Masri (s. 1959 Jordania) on palestiinalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka on tehnyt kymmenkunta elokuvaa, varhaisimmat niistä yhdessä aviomiehensä Jean Khalil Chamounin kanssa.
Mai Masri syntyi Jordaniassa texasilaisen äidin ja tunnetun palestiinalaisen teollisuusmiehen ja poliitikon Munib al-Masrin tyttäreksi. Hän kiinnostui elokuvasta ja valokuvauksesta lukioaikoinaan Beirutissa. Vuonna 1977 hän lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan elokuvaa ja suoritti bachelor-tutkinnon San Franciscon valtionyliopistossa 1981.
Masri on tuottanut ja ohjannut monia kansainvälisesti palkittuja dokumenttielokuvia Palestiinan naisten ja lasten asemasta. Näitä ovat Children of Fire (1991) ja Children of Shatila (1998). Niitä ennen, Libanonin sisällissodan loppuvuosina Mai Masri ja Jean Khalil Chamoun kuvasivat palestiinalaisen siviiliväestön kohtaloita Beirutin alueella ja eteläisessä Libanonissa, tuloksena dokumenttielokuvat Under the Rubble (1983), Wild Flowers (1987), War Generation-Beirut (1989) ja Suspended Dreams (1992). Vuonna 1995 sai ensi-iltansa Masrin elokuva palestiinalaisesta lainsäätäjästä ja aktivistista Hanan Ashrawista.
Mai Masrin ensimmäinen näytelmäelokuva on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut 3000 Layla (3,000 Nights).
Avtomobilist Jekaterinburg

Historia

Seura perustettiin vuonna 2006 Dinamo-Energija Jekaterinburgin raunioille. Seuran nimi Avtomobilist viittaa Dinamo-Energijan aiemmin käyttämään nimeen Sverdlovsk Avtomobilist. Seuran oli määrä osallistua jo syksyllä 2008 silloin alkaneeseen KHL:ään, mutta taloudellisten syiden vuoksi se joutui tuolloin jatkamaan Vysšaja Ligassa. HK Himik Voskresensk otti Avtomobilistin paikan KHL:ssä. Kaudeksi 2009–2010 Avtomobilist siirtyi KHL:ään, jossa se on kuitenkin menestynyt liigan keskitasoa heikommin.
Carl-Eric Olin

Carl-Eric Olin (15. kesäkuuta 1902 Pori – 4. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja toimittaja. Hän oli opettajana Handelshögskolan vid Åbo Akademissa 1928–1938 ja samalla vuoteen 1933 hän oli Åbo Underrättelserin taloustoimittaja ja sitten päätoimittaja ja oli Åbo Tidnings och Tryckerin toimitusjohtaja. Hän väitteli tohtoriksi 1933. Suomen Teollisuusliiton apulaisjohtaja hän oli 1938–1942, Helsingin Osakepankin (HOP) pääjohtaja hän oli 1944–1946 ja uudelleen vuodesta 1962. Suomen Teollisuusliittoon hän palasi toimitusjohtajaksi vuosiksi 1946–1962. Kauppatieteen kunniatohtorin arvon hän sai 1953.
Hänen puolisonsa oli vuodesta 1928 Agneta Olin (1905–1979), joka oli vuosina 1948–1962 Svenska kvinnoförbundetin puheenjohtaja ja 1964–1975 Finlands svenska marthaförbundin puheenjohtaja.
Rotat (James Herbertin romaani)

Vastaanotto

Romaanin suomennoksen Portti-lehdessä arvioineen Boris Hurtan mukaan kirjan lähtökohtakaan ei ole lupaava, sillä ”erilaisten elikoiden kapinat kun pakkaavat olemaan naiiveja ja epäuskottavia ja ovat menettäneet tuoreutensa sitten King-Kongin ja Tappajahain päivien”. Sensaationhakuinen aihe lieneekin syy kirjan menestykseen, sillä teos on tökerö. Kirja tarjoaa naiiveja pikaelämäkertoja henkilöistä, joista ei jaksa piitata. Mahdollisella vertauskuvallisella yhteiskuntakritiikillä ei ole kantavuutta, koska kirja on niin huono. Myös käännös on hutiloitua jälkeä.
O-tyypin pääsarjan tähti

O-tyypin pääsarjan tähti (O V) on kuuma, sininen pääsarjan tähti, jonka massa on yli 15 Auringon massaa. Siniset OV-tähdet ovat painavia, kirkkaita, kuumia ja lyhytikäisiä. Siksi ne ovat hyvin harvinaisia.
Spektrissä näkyy ionisoituneita vetyä jonkun verran raskaampia aineita. Nämä tähdet säteilevät eniten ultraviolettia ja yleensä pyörivät nopeasti.  Monien O-tähtien ympärillä on paljon kaasua ja pölyä. 
Linnunradan O-tähdet ovat Aurinkoa metallipitoisempia. O-tähti jättää pääsarjan alle 10 miljoonassa vuodessa ja räjähtää aikanaan supernovana. Yli 25 Auringon massaisista OV-tähdistä tulee aikanaan mustia aukkoja.
Esimerkkeja O-tyypin pääsarjan tähdistä ovat Sigma Orionis ja 10 Lacertae.

Painavia, kirkkaita, kuumia, sinisiä

O-tyypin pääsarjan tähtien massa on 15–90, jopa 150 kertaa Auringon massaa.
Säde noin 6.5-15 Auringon sädettä.
Pintalämpötila on 30 000–50 000 K. OV-tähtien säteilyntuotto (bolometrinen luminositeetti)on 30 000–1 000 000 kertaa suurempi kuin Auringon.
Näkyvällä alueella kirkkaus on 3400-18000 Aurinkoa. Absoluuttinen kirkkaus -4 ... -5.3.
Nämä tähdet ovat harvinaisia; arvion mukaan niitä ei ole enemmän kuin 20 000 koko Linnunradan galaksissa. Niinpä O-tyypin tähtiä on pääsarjassa 0.02 miljoonasosaa. Väri-indeksi B-V on alle -0.30. Monet O-tähdet pyörivät vauhdilla v sin i 50-100 km/s, mutta vauhti voi olla ainakin 400 km/s, jolloin tähti pyörähtää kerran päivässä.

Lyhytikäisiä

O-tähtien elinikä on tähtitieteellisesti ajatellen lyhyt.
25 Auringon massaine O-tähti säteilee 80000 auringon voimalla, ja viettää pääsarjassa vain noin 3 miljoonaa vuotta. 60 Auringon massainen O5 tähti säteilee 0.5 miljoonan Auringon teholla, ja kestää pääsarjassa vain 360 000 vuotta.
Kalottimaaottelu

Kalottimaaotteluiksi (Kalottkamp) kutsutaan urheilussa Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosien välisiä maaotteluita. Mukana on urheilijoita maiden Pohjoiskalotin alueella sijaitsevista maakunnista ja lääneistä. Suomesta on lisäksi edustettuna Pohjois-Pohjanmaa.
Kalottimaaotteluita on eri urheilulajeissa käyty jo vuosikymmenien ajan.  Viime vuosina on Kalottimaotteluita järjestetty ainakin tenniksessä, voimailulajeissa, yleisurheilussa sekä jalkapallon eri ikäluokissa.    
Mukana voi olla myös Murmanskin alue Venäjältä, jolloin maaotteluita kutsutaan nimellä Barentskamp.