Capitoliumin susi

Kuvaus

Veistos on jonkin verran luonnollista kokoa suurempi, se on 75 cm korkea ja 114 cm pitkä. Susi kuvataan veistoksessa jännittyneenä, tarkkaavaisessa asennossa, valppaine korvineen ja kiiluvine silmineen etsimässä mahdollisia vaaroja. Ihmiskaksoset on puolestaan kuvattu täysin eri tavalla, he ovat ympäristöstään tietämättömiä keskittyen vain imemiseen.

Veistoksen tekijä ja ajoitus

Romuluksen ja Remuksen legendasta peräisin olevaa naarassutta on pidetty Rooman kaupungin symbolina jo antiikin ajoista lähtien. Useat antiikin lähteet mainitsevat patsaat, joissa susi imettää kaksosia.  Livius mainitsee roomalaisessa historiassaan, että Palatine-kukkulan juurelle pystytettiin tällainen patsas vuonna 295 eKr.  Plinius vanhempi mainitsee puolestaan Forum Romanumin lähistöllä olleen naarassuden patsaan, joka oli kuin "pronssilla ilmaistu ihme", ikään kuin se olisi ylittänyt Comitiumin, Attus Naviuksen lukiessa ennusmerkkejä". Myös Cicero mainitsee naarassuden patsaan olleen yksi monista pyhistä esineistä Capitolium-kukkulalla, jota salama oli iskenyt vuonna 65 eKr. "Se oli kullattu patsas Capitoliumilla, joka kuvasi lasta imemässä suden nisiä".   Cicero mainitsee myös suden De Divinatione -teoksen luvuissa 1.20 ja 2.47.  
Capitoliumin suden on ajalteltu laajalti olevan sama Ciceron mainitsemana veistos, koska sen käpälä on vahingoittunut, minkä uskottiin vastaavan vuoden 65 eKr salamaniskua. 1700-luvun saksalainen taidehistorioitsija Johann Joachim Winckelmann ajatteli patsaan olleen etruskilaisen valmistajan tekemä 400-luvulta eKr, perustuen suden turkin tekotapaan.   Sen ajateltiin aluksi olleen Vejiläisen taiteilija Vulcanin tekemä, joka koristeli myös Juppiter Optimus Maximuksen temppelin, ja sen jälkeen sen ajateltiin olleen tuntemattoman etruskilaisen taiteilijan tekemä noin vuosina 480–470 eKr.  Winckelmann arvioi oikein kaksosten renessanssin ajoilta olevan alkuperän; ne lisättiin todennäköisesti vuonna 1471 tai myöhemmin.  
1800-luvulla useat tutkijat kyseenalaistivat Winckelmannin ajatukset veistoksen ajoituksesta.  Rooman arkeologisen instituutin sihteeri August Emil Braun ehdotti vuonna 1854, että suden käpälässä oleva vaurio olisi valuvika. Wilhelm Fröhner, joka toimii Louvre -museon konservoijana, totesi vuonna 1878, että Etruskisen kauden sijaan patsaan voidaan tyyliltään päätellä kuuluvan Carolingisen taiteen kaudelle, ja vuonna 1885 Wilhelm von Bode totesi niinikään, että hän ajatteli patsaan olevan luultavimmin peräisin keskiajalta. Nämä näkemykset kuitenkin hylättiin laajalti ja ne unohtuivat 1900-luvulle tultaessa.  
Vuonna 2006 italialainen taidehistorioitsija Anna Maria Carruba ja etruskologi Adriano La Regina kyseenalaistivat susipatsaan perinteisen ajoituksen valutekniikka-analyysin perusteella. Carruballe oli vuonna 1997 annettu tehtäväksi veistoksen entisöinti, jolloin hän pystyi tutkimaan sen valmistustapaa. Hän huomasi, että patsas oli valettu yhtenä kappaleena käyttämällä menetetyn vahan valutekniikkaa.  Tätä tekniikkaa ei käytetty klassisen antiikin aikana; antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset pronssityöt valmistettiin tyypillisesti useista kappaleista menetelmällä, joka tuotti korkealaatuisia valukappaleita, joilla oli pienempi riski mennä pilalle kuin kokonaisen veistoksen valamisessa yhdellä kertaa. Yhdestä kappaleesta koostuvia valutöitä tehtiin kuitenkin laajalti keskiajalla sellaisten valujen yhteydessä, joihin tarvittiin suurta jäykkyyttä, kuten kelloihin ja tykkeihin. Carruba väittää Braunin tavoin, että suden käpälän vahinko oli seurausta virheestä muotin tekovaiheessa. Lisäksi Rooman kulttuuriperinnön johtaja La Regina väittää, että veistoksen taiteellinen tyyli muistuttaa enemmän Carolingista- ja romaanista taidesuuntausta, kuin antiikin maailmaa.  
Salenton yliopistossa tehtiin helmikuussa 2007 radiohiiliajoitus- ja termoluminesenssitutkimus kysymyksen ratkaisemiseksi. Tulokset paljastivat 95,4 prosentin tarkkuudella, että veistos valmistettiin 1000- ja 1100-lukujen välisenä aikana.

Veistoksen historia

On epäselvää, milloin veistos pystytettiin ensimmäisen kerran, mutta keskiajalta on peräisin joukko lähteitä, jotka viittaavat "suteen", joka seisoo paavin Lateranin palatsissa.  1000-luvulta peräisin olevassa Benedict Soracten Chronicon-teoksessa, kronikoitsijamunkki  kirjoittaa korkeimman oikeuden olevan "Lateranon palatsissa, paikassa nimeltä susi, eli roomalaisten äiti."  Suden paikalla tapahtuneista tuomioista sekä teloituksista on myös mainintoja tämän tästä, aina vuoteen 1438 saakka.  
1100-luvulla englantilainen pappi Magister Gregorius kirjoitti kuvailevan esseensä De Mirabilibus Urbis Romae  , jonka liitteessä hän mainitsi kolme veistosta, joita hän oli laiminlyönyt: yksi niistä oli Lateranin palatsin pääsisäänkäynnin portiikissa oleva susiveistos. Hän ei mainitse lainkaan kaksosia, sillä hän huomauttaa suden olleen kuin vaanimassa lähistöllä olevaa pronssista pässiä, joka toimi suihkulähteenä.  Myös susiveistos on toiminut suihkulähteenä, Magister Gregorius ajatteli sen olleen rikkoutuneen jaloistaan, ja että se oli siirretty paikkaan, jossa hän sen näki.  
Nykyinen Capitoliumin susiveistos ei ole voinut olla sama kuin Benedictin ja Gregoriusin näkemä veistos jos sen hiljattain määritetty ajoitus pitää paikkansa, vaikka onkin toisaalta mahdollista, että se olisi voinut korvata aikaisemman (nyt menetetyn) roomalaisen susipatsaan. Joulukuussa 1471 paavi Sixtus IV määräsi nykyisen veistoksen siirrettäväksi Palazzo dei Conservatoriin Capitolium-kukkulalle, ja kaksoset lisättiin noiden aikojen tietämillä. Capitolumin susi liittyi useisiin muihin aitoihin antiikin aikaisiin veistoksiin, jotka siirrettiin samaan aikaan, muodostaen Musei Capitolinin ytimen.

Moderni käyttö ja symbolismi

Susipatsas oli Benito Mussolinin suosiossa, joka piti itseään "uuden Rooman" perustajana ja lahjoitti patsaan kopioita eri paikkoihin ympäri maailmaa.   Pitääkseen yllä hyvä suhteita Yhdysvaltoihin, hän lähetti useita kopioita Capitoliumin sudesta eri Yhdysvaltalaisiin kaupunkeihin. Vuonna 1929 hän lähetti yhden jäljennöksen Italian pojat -järjestön kansalliskokoukseen Cincinnatiin, Ohioon. Se vaihdettiin toiseen vuonna 1931ja on edelleen Eden Parkissa, Cincinnatissa .  Toinen jäljennös annettiin samana vuonna Roomaan, Georgiaan.   Kolmannen kopion lähetti Roomaan, New Yorkiin vuonna 1956, toisen maailmansodan veteraani Alfonso Felici.   Yksi päätyi vielä Koilliseen normaaliyliopistoon, Kiinaan, jossa tutkitaan antiikin Kreikan ja Rooman historiaa. 
Capitoliumin sutta käytettiin sekä tunnuksella että julisteena Rooman vuoden 1960 kesäolympialaisissa. Rooman jalkapalloseura AS Roma käyttää sitä myös tunnuksenaan. 
Capitoliumin sutta käytettiin Artie Rippin omistamanFamily Productions -levy-yhtiön logona, joka julkaisi vuonna 1971 Billy Joelin ensimmäisen sooloalbumin, Cold Spring Harborin. Sopimusvelvoitteiden johdosta se esiintyi myös useissa muissa Joelin albumeissa, vaikka hän myöhemmin siirtyi Columbia Records -levy-yhtiölle.  
1990-luvulla toteutettu entisöimisohjelma sai aikaan näyttelyn, joka oli omistettu Capitoliumin sudelle ja sen ikonografialle.  
Vuoden 2009 elokuvassa Agora, joka sijouttuu 400-luvun Aleksandriaan, Capitoliumin susi, näkyy prefektin palatsissa täydennettynä del Pollaiolon kaksosilla.  Tämä näkyy kohtauksessa ennen Hypatian kaappausta suoraan hänen hahmonsa takana. Rick Riordanin Merenjumalan poika -kirjassa Lupa on susi, joka kouluttaa kaikki puolijumalat, jotka haluavat päästä Camp Jupiteriin. Hän kouluttaa Percy Jacksonin ja mainitsee, että hän koulutti myös Jason Gracen. 
Amerikkalaisen The Addams Family -televisiosarjan ensimmäisessä jaksossa Addamsin olohuoneessa on esillä Capitoliumin suden käänteisveistos.  Se voidaan nähdä pöydän yläpuolella, juuri pääportaikon oikealla puolella. 
Boston Latin School käyttää veistosta esityslistansa kannessa ja se on myön koulun virallinen tunnus. 
Capitoliumin sutta käytetään Romaniassa ja Moldovassa sen asukkaiden latinalaisen alkuperän symboleina ja joissakin suurimmissa kaupungeissa on veistosjäljennöksiä, jotka on saatu lahjaksi Italiasta 1900-luvun alussa. 
Capitoliumin susi on myös uudelleenhahmoteltu Look at Me (uusi Capitoliumin susi) -installaatiossa, jonka on tehnyt puolalainen taiteilija Paweł Wociali vuonna 2011.