google/wiki40b huggingface dataset:
Lois Lane

Muuta

Lois Lane on Teräsmiehen ja Kentin pariskunnan lisäksi ainoa Teräsmies-sarjakuvissa alusta asti mukana ollut sarjakuvahahmo.
Aina hahmon ensimmäisestä esiintymisestä (1938) lähtien 1990-luvun alkupuolelle asti, yksi Teräsmies-sarjakuvien kantavista punaisista langoista oli nk. rakkauskolmiodraama Teräsmiehen, Lois Lanen ja Clark Kentin välillä; Clark Kent rakastaa Lois Lanea, Lois taas Teräsmiestä (ymmärtämättä, että Teräsmies ja Clark Kent ovat itse asiassa sama henkilö). Lopulta Teräsmies paljasti salaisen henkilöllisyytensä Loisille lehdessä Adventures of Superman # 662 (1992) ja pari avioitui vuonna 1997 Superman:Wedding Album -tarinassa. Lois Lane ja Clark Kent asuvat Metropolisissa osoitteessa: 1938 Sullivan Lane. 
Loisilla ja Teräsmiehellä on myös poika nimeltä Jonathan "Jon" Samuel Kent. Hahmon on luonut Dan Jurgens ja hahmo esiintyi ensimmäisen kerran sarjakuvassa Convergence: Superman #2 vuonna 2015. Isänsä tapaan myös Jonathanilla on supervoimia ja hänet tunnetaankin myös nimellä Superboy. Hahmon seikkailuihin päästään tutustumaan tarkemmin vuonna 2017 alkaneessa sarjakuvassa Super sons, jossa Jonathan seikkailee yhdessä Batmanin pojan Damian Waynen eli viidennen Robinin kanssa. Jonathan tulee hyvin toimeen vanhempiensa kanssa ja on heitä kohtaan arvostava. Tärkein Jonathanin vanhemmiltaan saama oppi on tehdä hyviä tekoja muille, jolloin maailmasta tulee parempi paikka ja hyvä lähtee kiertämään. Vaikka Loisilla ei ole miehensä ja poikansa tapaan supervoimia, on Jonathan kerran letkauttanut Robinille hänen äitinsä olevan taitava ajatustenlukija. Lois on äitinä varsin ankara mutta rakastava.  Toisinaan hän joutuu myös myöntymään miehensä ehdotuksiin Jonathanille tarjottavista uusista mahdollisuuksista päästä harjoittelemaan voimiensa käyttöä. 
Lois Lanen nimikirjaimet ovat L.L.. Teräsmies -sarjakuvakirjoittajilla on tapana luoda Teräsmiehen taustahahmohin tietyin väliajoin lisää L.L.-nimikirjaimet omaavia hahmoja. Esimerkiksi: Lois Lane, Lex Luthor, Lana Lang, Lyla Lerrol, Lucy Lane, Lori Lemaris (merenneito) yms.
Vanhoissa suomennetuissa Teräsmiessarjakuvissa Lois Lane oli nimeltään Irma Manner.
Amerikka

Amerikka eli Uusi manner on manner maapallon läntisellä puoliskolla. Se kattaa Pohjois-Amerikan ja Etelä-Amerikan. Mannerta ympäröivät Atlantti, Tyynimeri ja Pohjoinen sekä Eteläinen jäämeri. Amerikan pinta-ala on 28 prosenttia koko maapallon maa-alasta, ja siellä asuu noin 900 miljoonaa ihmistä (14 prosenttia koko maailman väestöstä). Suomen kielessä Uuden mantereen synonyyminä käytetään joskus myös nimitystä uusi maailma.

Etymologia

Ensimmäisenä Amerikka-nimeä käytti saksalainen kartoittaja Martin Waldseemüller karttakirjassaan Cosmographiae Introductio (Johdatus maailmankuvaukseen), jonka hän julkaisi vuonna 1507. Kirjassa hän kertoo maailmassa olevan kolme vanhaa mannerta ja yksi uusi manner, jolle hän ehdottaa nimeä America löytöretkeilijä Amerigo Vespuccin mukaan. (nimen latinisaatio Americus Vespucius). Nimi esiintyy myös kirjan liitteenä olevassa karttalehdessä Etelä-Amerikan kohdalla. Vespucci ilmeisesti kävi Etelä-Amerikassa vuonna 1499 ja vuonna 1505 julkaistiin hänen kirjeensä, jossa hän käytti alueesta nimeä Mundus Novus (uusi maailma). Waldseemüller tunsi Vespuccin kirjeen ja oletti Vespuccin olleen alueen löytäjän, koska hän ei tiennyt Kolumbuksen käyneen Etelä-Amerikassa vuonna 1498. Myöhemmin Waldseemüller huomasi virheensä ja yritti korjata asian. Hän käytti vuonna 1513 julkaistussa kartassaan neljännestä mantereesta nimeä Terra incognita (tuntematon maa), mutta tällöin America oli jo vakiintunut alueen nimeksi. Vuonna 1538 laatimassaan maailmankartassa Gerhardus Mercator laajensi nimen tarkoittamaan myös Pohjois-Amerikkaa.
Mira Sorvino

Mira Katherine Sorvino (s. 28. syyskuuta 1967 Tenafly, New Jersey) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.

Tausta

Sorvino kasvoi New Jerseyssä vanhempiensa ja kahden sisaruksensa kanssa. Hänen isänsä on amerikanitalialainen näyttelijä Paul Sorvino. Tämä ei halunnut lastensa aloittavan näyttelemistä nuorena ja Mira keskittyi akateemisiin opintoihinsa, vaikka esiintyikin high school -aikanaan teatterissa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta Itä-Aasian tutkimusalasta.

Näyttelijän ura

Valmistuttuaan yliopistosta Sorvino yritti kolme vuotta saada nimeä näyttelijänä. Hän työskenteli muun muassa tuotantoassistenttina elokuvayhtiössä. Vuoden 1993 elokuvaan Amongst Friends Sorvino palkattiin kolmanneksi apulaisohjaajaksi ennen siirtämistään roolittajaksi ja kuvaussihteeriksi. Lopulta hänelle tarjottiin elokuvan pääosaa. Sorvino sai ensimmäisestä roolityöstään hyvät arvostelut, mikä aukaisi hänelle lisää paikkoja näyttelijänä.
Lopullisen läpimurtonsa Sorvino teki Woody Allenin elokuvassa Rakkauden jumalatar, josta hän voitti parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen ja sai Bafta- ja SAG-palkintoehdokkuuden.
Viime aikoina Sorvino on tehnyt lähinnä pienen budjetin riippumattomia elokuvia, kuten vuoden 2001 Harmaa alue.
Taru sormusten herrasta -elokuvat ohjanneen Peter Jacksonin mukaan Sorvinolta jäi rooli saamatta, koska Miramax-studion johtajana toiminut tuottaja Harvey Weinstein levitti Sorvinosta ikäviä huhuja.

Yksityiselämä

Sorvino on ollut naimisissa näyttelijä Christopher Backusin kanssa heinäkuusta 2004 lähtien. Pariskunnalla on kolme lasta, vuonna 2004 syntynyt tytär ja vuosina 2006 ja 2009 syntyneet pojat.
Sorvino on poliittinen aktivisti ja Amnestyn jäsen.
Bettany Hughes

Bettany Hughes (s. 1967 Lontoo) on englantilainen historioitsija, kirjailija ja toimittaja. Hän on uransa aikana muun muassa kirjoittanut kolme kirjaa, opettanut Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa sekä käsikirjoittanut ja juontanut dokumenttielokuvia ja -sarjoja.

Henkilökohtainen elämä

Hughes syntyi ja varttui länsi-Lontoossa. Hänen isänsä Peter Hughes on näyttelijä ja hänen veljensä Simon Hughes on kriketinpelaaja ja journalisti.
Hughes on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Anno Domini (EP)

Kappaleet

Sävellykset A. W. Yrjänä, sanoitukset Läjä Äijälä.
Karmea totuus -sarja

Karmea totuus on lasten tietokirjasarja, jonka on kustantanut Tammi. Sarjan osat ovat suomennoksia kolmesta keskenään samantyylisestä brittiläisestä kirjasarjasta, joiden alkuperäiset nimet ovat Horrible Histories, Horrible Science ja The Knowledge.
Andrés Palop

Ura

Palopin ammattilaisura alkoi kaudella 1995–1996 Valencian B-joukkueessa. Vuosina 1997–1999 hän edusti Villarrealia ja oli mukana nostamassa joukkuetta Primera Divisióniin kauden 1997–1998 päätteeksi. Vuonna 1999 hän palasi takaisin Valenciaan, jossa hän vietti seuraavat kuusi kautta Santiago Cañizaresin varjossa.
Kauden 2005–2006 alla Palop siirtyi nykyiseen joukkueeseensa Sevillaan, jossa hän on ollut suuressa roolissa joukkueen voittaessa muun muassa UEFA Cupin kahdesti. Hän nousi otsikoihin tehtyään 15. maaliskuuta 2007 Šah’tar Donetskia vastaan pelatussa UEFA Cupin toisessa neljännesvälieräottelussa lisäajalla 2–2-tasoitusmaalin, joka vei ottelun jatkoajalle. Sevilla voitti ottelun 2–3 ja eteni lopulta mestariksi.
Palop on ollut Espanjan maajoukkueen mukana muutamia kertoja vuosina 2007–2008. Hänet valittiin joukkueen kokoonpanoon myös kesän 2008 EM-kilpailuihin, jossa hän muodosti Espanjan maalivahtikolmikon Iker Casillasin ja Pepe Reinan kanssa joukkueen voittaessa mestaruuden. Espanjan mestaruusjuhlissa Palop pukeutui maalivahti Luis Arconadan vuoden 1984 tappiollisessa EM-loppuottelussa käyttämään pelipaitaan.
Michael Clarke Duncan

Nuoruus

Michael Clarke Duncan syntyi vähävaraiseen perheeseen Chicagon South Sidessa. Isä jätti perheen Michaelin ollessa viisivuotias. Michaelin äiti ja sisar vastasivat hänen kasvattamisestaan. Duncan opiskeli viestintätieteitä Alcornin osavaltionyliopistossa, mutta hän jätti koulun kesken ja palasi kotiin auttamaan perhettään. Hän työskenteli muun muassa energiayrityksen ojankaivajana, yökerhojen portsarina ja stripparina. Duncanin äiti oli haaveillut urasta näyttelijänä ja kannusti poikaansa yrittämään uraa Los Angelesissa.

Elokuvaura

Duncan muutti Los Angelesiin ja sai töitä jälleen portsarina, kunnes hän päätyi henkivartijaksi. Hän toimi muun muassa Will Smithin, Martin Lawrencen, Jamie Foxxin, LL Cool J:n ja The Notorious B.I.G:n henkivartijana. The Notorious B.I.G:n kuoleman 1997 jälkeen Duncan lopetti henkivartijan työnsä. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai vuonna 1995 elokuvasta Friday. Monissa ensimmäisissä elokuvissaan Duncan esitti portsareita ja henkivartijoita, kuten Warren Beattyn elokuvassa Koko kansan Bulworth. Lisäksi hänen nimensä oli tekijäluettelossa muodossa Michael ”Big Mike” Duncan.
Duncanin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli menestyselokuvassa Armageddon. Hän ystävystyi kuvausten aikana Bruce Willisin kanssa, joka suositteli häntä ohjaaja Frank Darabontille, joka etsi näyttelijöitä elokuvaansa Vihreä maili. Duncan sai kehuja roolistaan kuolemaantuomittuna John Coffeynä, jonka ystävällinen ja lapsekas olemus oli ristiriidassa hänen tekemäkseen luullun raa’an kaksoismurhan kanssa. Todellisuudessa Coffey oli yrittänyt pelastaa lapset, jotka oli surmannut valkoinen maatyömies. Duncan sai elokuvasta sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta.
Duncanin seuraavia elokuvia olivat Koko potti, Apinoiden planeetta, Skorpionikuningas ja Daredevil, jossa hän esitti sarjakuvaroisto Kingpiniä. Hän palasi Kingpinin rooliin animaatiosarjassa Hämähäkkimies. Duncan teki matalan äänensä ansiosta ääniroolit myös muun muassa elokuvissa Kuin kissat ja koirat, Viidakon Ykä 2 ja Kung Fu Panda.
Vuonna 2005 Duncan teki kaksi merkittävää roolia, kun hän esiintyi Robert Rodriguezin Sin Cityssä ja Michael Bayn The Islandissa. Vaikka hän esiintyikin usein toiminnallisissa rooleissa, hän pääsi esittämään koomista puoltaan muun muassa vuoden 2006 elokuvassa Talladega Nights: The Ballad of Ricky Bobby. Duncan näytteli 2000-luvulla myös televisiossa ja teki pieniä rooleja sarjoissa Chuck, Miehen puolikkaat ja Bones. Vuonna 2012 Duncan sai pääroolin lyhytaikaiseksi jääneestä televisiosarjasta The Finder, jossa hän näytteli samaa roolia kuin Bonesissa.
Duncan oli kihloissa Omarosa Manigaultin kanssa, jonka oli tavannut 2010 Whole Foods -supermarketissa. Manigault on tullut tunnetuksi yhdysvaltalaisesta Diili-televisio-ohjelmasta.
Duncan sai sydänkohtauksen 13. heinäkuuta 2012. Hän ei toipunut siitä vaan kuoli 54-vuotiaana komplikaatioihin sairaalassa Los Angelesissa 3. syyskuuta 2012.
Tyler Mane

Daryl Karolat, paremmin tunnettu nimellä Tyler Mane (s. 8. joulukuuta 1966) on kanadalainen näyttelijä ja entinen showpainija. Hänet tunnetaan Halloween-elokuvien kahdesta uudelleenfilmatisoinnista Michael Myersin roolista.
Kaarlo Teräsvuori

Kaarlo Kustaa Teräsvuori (vuoteen 1906 Ståhlberg; 5. toukokuuta 1884 Kuopio – 18. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen maataloustieteilijä. Hän oli Tarton yliopiston professori 1920–1922 ja Helsingin yliopiston maanviljelyskasvitieteen ylimääräinen professori 1935–1951.
Marco Sørensen

Marco L. Sørensen (s. 6. syyskuuta 1990 Svenstrup) on tanskalainen moottoriurheilija. Vuonna 2009 Sørensen kuului Renault'n nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2012–2014 hän kuului Lotuksen kehitysohjelmaan. Hänen nuorempi veljensä Lasse Sørensen on myös moottoriurheilija.

Ura

Sørensen kilpaili Karting-sarjoissa vuodet 1998–2006, jonka jälkeen hän siirtyi kilpailemaan Tanskan Formula Ford -sarjaan vuonna 2006. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2007 sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2008 Sørensen ajoi ADAC Formel Masters -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Sørensen ajoi Formula Renault Northern European Cup -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa ollen sarjan 15:s. Vuonna 2010 Sørensen kilpaili Saksan F3-sarjassa sijoittuen 11:ksi. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi.
Vuonna 2012 Sørensen ajoi World Series by Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2013 Sørensen jatkoi sarjassa. Hän voitti Itävallan viikonlopun molemmat kilpailut sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2014 Sørensen jatkaa kolmannen kauden sarjassa siirtyen Tech 1 Racing -talliin saavuttaen yhden kakkossijan Monacon kilpailusta sijoittuen sarjassa 12:ksi. Samana vuonna hän debytoi kesken kauden GP2-sarjassa voittaen yhden kilpailun kauden aikana sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2015 Sørensen jatkoi GP2-sarjassa siirtyen Carlin -talliin. Hän ei saavuttanut pisteitä lainkaan kauden aikana ja hän jätti loppukauden kilpailut väliin ja hänen paikkansa otti Johnny Cecotto Jr.

F1-ura

Vuonna 2009 Sørensen kuului Renault'n nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2012–2014 Sørensen kuului Lotuksen nuorten kuljettajien ohjelmaan. Vuonna 2014 hän toimi tallin testi- ja varakuljettajana.
Hannah Werntz

Hannah Justine Werntz (s. 28. syyskuuta 1986 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä on näyttelijä Gary Werntz ja äitinsä elokuvaohjaaja Mimi Leder.
Werntz on esiintynyt pienissä rooleissa äitinsä elokuvissa Rauhantekijä (1997), Deep Impact (1998) ja Anna hyvän kiertää (2000).
Kristian Alfonso

Kristian-Joy Alfonso (s. 5. syyskuuta 1963 Brockton, Massachusetts) on yhdysvaltalainen televisionäyttelijä ja entinen malli. Hänen tunnetuin roolinsa on Hope Williams Brady amerikkalaisessa saippuasarjassa Päivien viemää.
Hän aloitti uransa taitoluistelijana jo nuorena ja voitti kultamitalin junioriolympialaisissa. 13-vuotiaana Alfonso joutui vakavaan kelkkailuonnettomuuteen, joka lopetti hänen luistelu-uransa, ja aloitti sen jälkeen mallintyöt. 15. ikävuoteen mennessä hän oli ollut 30 lehden kannessa, mukaan lukien Vogue ja Harper's Bazaar. Alfonso sai vuonna 1981 roolin televisioelokuvasta The Starmaker. Vuonna 1983 hän aloitti Hope Williamsin roolissa saippuaoopperassa Päivien Viemää (Days of our Lives). Silloin hänen hahmonsa oli rakastunut komeaan Bo Bradyyn (Peter Reckell). 
Alfonso lähti Päivien viemää -sarjasta maaliskuussa 1987, saatuaan kahden vuoden sopimuksen saippuaooppera Falcon Crestistä Pilar Ortegan roolissa. Hän teki Päivien viemiin nopean näyttäytymisen Hopen roolissa vuonna 1990; tällöin sarjan juonessa Hope-hahmoa pidettiin kuolleena. 
Alfonso palasi takaisin sarjaan toukokuussa 1994 "Ginana", muistinsa menettäneenä Hopena. Juonen edetessä paljastui, että paha Stefano DiMera (Joseph Mascolo) oli aivopessyt Hopen luulemaan itseään prinsessa Gina Von Amburgiksi. Siitä lähtien Alfonso on jatkanut rooliaan sarjassa aina 2000-luvulle saakka.
Päivien viemää -sarjan ohella Alfonso on tehnyt lukuisia vierailevia rooleja 1990-luvun sarjoissa, kuten Ihmemies MacGyver, Full House, Murhasta tuli totta, Melrose Place ja Baywatch. Hän myös näytteli vuonna 1993 elokuvassa Villi pako, jonka pääosassa oli Dolph Lundgren.
Alfonso on ollut naimisissa kaksi kertaa ja hänellä on kaksi poikaa, Gino William (s. 1990) ja Jack (s. 2002). Hänellä on myös Spartan-niminen poikapuoli.
Alphas

Juoni

Sarja seuraa viiden "Alphas" nimellä kutsutun erikoiskyvyllisen ihmisten ryhmää. Heidän johtajana toimii neurologiaan erikoistunut psykiatri Lee Rosen (David Strathairn). He ovat Yhdysvaltain puolustusministeriön rikostutkimusosaston alainen ryhmä, jonka tehtävänä on tutkia muiden Alphojen tekemiksi epäiltyjä rikoksia.

Tuotanto

Zak Penn ja Michael Karnow alkoivat suunnittelemaan sarjaa vuonna 2006 nimellä Section 8. Vuonna 2007 ABC kiinnostui sarjasta, mutta vuosina 2007-2008 tapahtuneen käsikirjoittajien lakon myötä sarja peruttiin.
Syfy kiinnostui sarjasta vuonna 2009 ja tilasi pilottijakson. Sen kuvaukset tehtiin Torontossa vuonna 2010.
Joulukuussa 2010 Syfy tilasi ensimmäisen kauden Alphas-sarjalle.

Arvostelut

Metacritic antoi sarjalle arvosanaksi 63/100 pistettä ja Rotten Tomatoes 87 %.
Fosforitrikloridi

Käyttö

Fosforitrikloridia käytetään pääasiassa orgaanisessa kemiassa yhdisteiden synteesiin. Siitä valmistetaan muun muassa glyfosaatin synteesissa tarvittavaa fosfonihappoa, happoklorideja, fosforihapokkeen estereitä, fosforyylikloridia, fosforipentakloridia, tiofosforyylikloridia ja monia muita fosforiyhdisteitä, joita käytetään muun muassa hyönteismyrkkyinä, palamista estävinä aineina ja muovien pehmentiminä.

Myrkyllisyys

Fosforitrikloridi on syövyttävää ja voi aiheuttaa vakavia vammoja joutuessaan iholle tai silmiin. Aineen hengittäminen aiheuttaa yskää, hengenahdistusta ja pahoinvointia. Yhdisteen hengittäminen voi johtaa vakavaan keuhkopöhöön ja jopa kuolemaan. Nieltynä fosforitrikloridi aiheuttaa huonovointisuutta ja tajuttomuuden.
Pakistaninbullterrieri

Ulkonäkö

Rodusta on kolme eri päätyyppiä, jotka eroavat toisistaan kooltaan ja käyttötarkoitukseltaan. Se on korkeampi ja hieman leveärintaisempi kuin naapurimaan intianbullterrieri. Se on voimakas, lihaksikas, atleettinen, hyväluustoinen ja ketterä. Korvat voivat olla pystyt, puolipystyt tai riippuvat. Karvapeite on lyhyt ja sileä. Se on lähes aina puhtaanvalkoinen ja muunväriset yksilöt ovat erittäin harvinaisia. Koko vaihtelee tyyppimuunnoksen mukaan, mutta keskimääräinen säkäkorkeus on 45,7-66 cm ja paino 40-45 kg.

Luonne ja käyttäytyminen

Pakistaninbullterrieri on sinnikäs ja omistajalleen erittäin uskollinen. Vaikka se on helpompi kouluttaa kuin jotkin bully kuttat ja pakistaninbulldoggit, on se silti erittäin aggressiivinen ja hyökkäävä. Tämän vuoksi se sopii parhaiten kokeneelle omistajalle. Se on työkoira, jolla on vahva vartiovietti.

Alkuperä

Rotua käytetään karhun metsästykseen ja koiratappeluihin. Sitä pidetään nykyisin myös vartio- ja seurakoirana. Arvostetuimmat yksilöt tulevat Kohatin alueelta Luoteisrajaprovinssista.
Pakistaninbullterrieriä pidetään toisinaan intianbullterrierin pakistanilaisena muunnoksena, mutta sen ulkonäkö ja luonne ovat selvästi erilaiset: molempien korvien asento vaihtelee, mutta niiden fyysinen rakenne poikkeavat toisistaan. Sitä ei tule sekoittaa myöskään pakistaninbulldoggin kanssa, sillä jälkimmäinen on oma rotunsa (tulos bully kuttan ja pakistaninbullterrierin risteytyksestä).

Terveys

Rotu on tavallisesti terve, mutta kapi ja kokovalkoisesta väristä johtuva kuurous ovat yleisiä.
NMS Smeul (1888)

Valmistus

Alus tilattiin Le Havresta Ranskasta ja se laskettiin vesille 1888.

Palvelus

Aluksen kaksi yhden naulan tykkiä vaihdettiin 1907 yhteen konekivääriin. Alus upposi 16. huhtikuuta 1917 osuttuaan Toanavan suistossa miinaan.
Popigai-kraatteri

Popigai-kraatteri on Venäjällä Pohjois-Siperiassa sijaitseva törmäyskraatteri. Sen ikä on 35,7 ± 0,2 miljoonaa vuotta ja halkaisija noin 90 kilometriä. Maahan törmänneen meteoriitin aiheuttama suuri paine ja korkea lämpötila synnyttivät kraatteriin valtavan timanttiesiintymän.
Porvoon maalaiskunnan vaakuna

Porvoon maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa pitäjän vanhasta sinetistä. Sinetissä on kuvattuna kolme kalaa, jotka luultavasti ovat lohia muistutuksena kihlakunnan kruunulle tärkeistä lohijoista.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kolme kultavaruksista hopealohta asetettuina hirsittäin alatusten”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 19. syyskuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1997 Porvoon maalaiskunnan liityttyä Porvoon kaupunkiin.
Savannituulihaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 29–37 cm, siipien kärkiväli 68–84 cm ja paino 160–330 g. Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista eteläisin nimialalaji rupicoloides on isokokoisin, arthuri ja pohjoinen fieldi ovat pienikokoisempia. Höyhenpuvultaan se muistuttaa tuulihaukkaa mutta punertavaa väriä on vähemmän. Iiris on lähes valkoinen, mikä erottaa sen lähisukuisista lajeista.

Esiintyminen

Savannituulihaukat elävät eteläisessä Afrikassa, alalajit arthuri ja fieldi erillisellä alueella Tansanian pohjoisosista Keniaan, Somalian pohjoisosiin, Etiopiaan ja Eritreaan. Lajin elinympäristön ala on noin 3,2 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä.

Elinympäristö

Laji elää kuivilla savanneilla, puoliautiomailla ja ruohotasangoilla alavilta mailta aina 2 150 m korkeudelle vuoristoon.

Lisääntyminen

Savannituulihaukat pesivät puissa tai pylväissä olevissa vanhoissa varislintujen pesissä. Naaras munii 2–7 munaa, tavallisesti neljä. Naaras hoitaa pääosan hautomisesta, joka kestää noin 32 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 30–34 päivän ikäisinä ja itsenäistyvät noin neljän viikon kuluttua.

Ravinto

Ruokalistalla ylinnä ovat erilaiset isokokoiset hyönteiset. Se syö myös pikkulintuja, pikkujyrsijöitä, liskoja ja käärmeitä. Pyydystää saaliin yleensä maasta.
Panttila

Panttila on Kurikan kylä noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen Kyrönjoen länsipuolella rajoittuen Ilmajoen Koskenkorvaan. Kylän läpi kulkee yhdystie 6900 ja Suupohjan rata.
Panttilan kylä ja lakkitehdas kuuluvat Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lakkitehdas

Lännestä Ilmajoen Kalajaisjärvestä tulevan Nenättömänluoman varressa on entisen Kurikan Lakkitehtaan (Kulo) alue, jonka vanha tehdas on peräisin vuodelta 1928 ja uudempi, arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema tehdasrakennus vuodelta 1938. Ervin piirtämiä ovat myös tehtaan johtajien kaksi asuinrakennusta vuosilta 1936 ja 1942. Lakkitehtaan omisti Luhtalan yrittäjäperhe (miniänä vuoden 1954 Miss Suomi Yvonne de Bruyn) ja se työllisti 1930-luvulla noin 300 ihmistä, mikä teki siitä yhden Suomen suurimmista vaatetustehtaista. Toisessa maailmansodassa tehdas toimitti päähineitä Suomen armeijalle. Vuonna 1899 perustettu tehdas myytiin vuonna 1975 kilpailijalle, Seinäjoella vuonna 1945 perustetulle Isohellalle. Panttilan kylä ja Lakkitehtaan alue on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi. Tehdasalueen lisäksi kylässä on monia talonpoikaista rakennustapaa edustavia pohjalaistaloja.

Panttila tänään

Panttilan kylässä on yhä teollisuutta, kuten turkismuokkaamo, huonekaluverstaita ja kasvihuoneiden metallirakenteiden valmistusta. Kylässä on Panttilan koulu, metsästysseura ja maa- ja kotitalousseura.
Kale

Kaleet ovat heinäkasvien (Poaceae) kukinnon eli tähkän muodostavien osakukintojen, tähkylöiden suomumaiset alimmaiset suojuslehdet. Kaleita on tavallisesti tähkylässä kaksi, alempana oleva ulko- ja sisäkale ylempänä. Kaleiden kärjessä voi olla ota eli vihne.
Lisunov Li-2

Taustaa

Jo 1935 Neuvostoliitto oli hankkinut yhden DC-2-koneen. Ennen maailmansotaa oli Neuvostoliitto hankkinut 21 Douglas DC-3-konetta, joista 18 oli tilattu 11. huhtikuuta 1936. Valmistuslisenssin venäläisen ostivat 15. heinäkuuta 1936. Boris Lisunov vietti 1938–1940 vajaat kaksi vuotta Douglas Aircraft Companylla ja modifioi C-47:stä neuvostoversion, joka nimettiin PS-84:ksi (Passashirskij samoljot nomer 84), mikä nimettiin uudelleen Lisunov Li-2:ksi 1942. Modifikaation eräs perusta oli metrinen mitoitus. Neuvostoversion suunnitteli käytännössä Vladimir Mihailovitš Mjasištšev.

Teknisiä eroja DC-3:een verrattuna

Eroa Li-2:lla DC-3/C-47:stä on muun muassa siinä, että siinä oli lisäikkunat ohjaamon takana, siinä käytettiin neuvostoliittolaisia moottoreita ja että siinä oli matkustajaovi oikealla puolella sotaa edeltäneen DC-3A:n tapaan. Koneessa oli neuvostoliittolaiset Švetsov AŠ-62IR -tähtimoottorit.

Valmistus ja käyttö

Lisunov Li-2 -lentokonetta valmistettiin eri versioina yli 6 000 kpl ja sitä käytettiin laajasti Itä-Euroopassa 1960-luvulle saakka. Koneista tehtiin matkustajakone-, rahtikone-, sotilasrahtikone-, tiedustelu- ja ilmakuvaus-, maahanlasku-, pommikone- ja korkealentoversiot.
Lisunov Li-2 oli käytössä myös Kiinan ilmavoimilla Neuvostoliiton ja Kiinan kansantasavallan 1940- ja 1950-lukujen läheisistä suhteista johtuen.
Lisunov Li-2:a käyttäneitä lentoyhtiöitä ovat muun muassa neuvostoliittolainen Aeroflot, pohjoiskorealainen CAAK, tšekkoslovakialainen CSA, puolalainen LOT, unkarilainen Malév ja romanialainen Tarom.

Museokoneita

Lisunov Li-2 -koneita on museoituna muun muassa Venäjällä, Puolassa ja Kiinassa. Unkarissa vuosituhannen vaihteessa restauroitu Li-2-kone on nykyään ainut lentokuntoinen yksilö.