google/wiki40b huggingface dataset:
Matti Sarapaltio

Matti Tapani Sarapaltio, ”Saara” (12. marraskuuta 1940 Riihimäki – 23. huhtikuuta 2014 Las Palmas, Espanja), oli suomalainen  muusikko sekä äänentoistoalan asiantuntija ja yrittäjä, joka erikoistui 1970-luvulta alkaen musiikkifestivaalien ja muiden suurten yleisötapahtumien äänentoistotekniikkaan. 
Sarapaltio rakensi ensimmäisen kuuden watin vahvistimensa levysoitintaan ja viuluaan varten vuonna 1953. Pari vuotta myöhemmin hän rakensi kaikki vahvistimet koululaisyhtyeelle, jossa itse soitti viulua.
Sarapaltio aloitti työuransa Leo Lindblomin yhtyeen saksofonistina. Saksofonia hän soitti monissa muissakin yhtyeissä, joissa säesti muiden muassa Olavi Virtaa. Hän toimi Yleisradiossa äänitarkkailijana kunnes siirtyi Akkuteollisuus Oy:n äänittäjäksi Electrovox-studioille vuonna 1965. 1960-luvun loppupuoliskolla Sarapaltio alkoi rakentaa kotonaan kitara-, basso- ja laulukaappeja ja miksauspöytiä. Vuonna 1968 tätä toimintaa varten hän perusti Audiotronin äänitekniset laboratoriot -yrityksen. Akkuteollisuuden studio lopetti toimintansa vuosikymmenen lopulla.
Vuonna 1973 Sarapaltio lopetti muusikon työt kokonaan ja muutti äänilaitevalmistus- ja vuokrausyrityksensä MS Audiotron Ky:ksi. Samana vuonna hän avasi myymälän Helsingin Ruskeasuolle. Yritys alkoi tuoda Fenderin ja Peaveyn tuotteita maahan sekä hoitaa äänentoisto- ja miksausasioita Pori Jazzissa, Ruisrockissa ja muissa suurissa yleisötapahtumissa. Yhtiötoveriksi tuli diplomi-insinööri Peter Stråhlman, joka oli yrityksessä vuoteen 1980 kunnes perusti oman Studiotec-nimisen saman alan yrityksen.
1980-luvun alussa MS Audiotron työllisti parhaimmillaan 80 vakituista työntekijää ja kymmeniä keikkatyöntekijöitä. Kaksi vuotta Sarapaltio julkaisi myös Musiikkiuutiset-lehteä, jonka päätoimittajana toimi Tommi Liuhala. Pikkuhiljaa Sarapaltion yritys lopetti festivaalien äänentoistovuokrauksen ja keskittyi esitystekniikkaan. Yritys toimitti ääntä, valoa ja näyttämötekniikkaa erilaisiin esiintymistiloihin (muun muassa Oopperataloon).
Vuodesta 1992 yritys on ollut Audiotron Oy ja vuodesta 1996 se on toiminut yhden miehen äänentoiston konsulttiyrityksenä. Suuri osa äänentoistoalan ammattilaisista on jossain vaiheessa ollut Audiotronilla Sarapaltion opissa.
Sarapaltio oli mukana perustamassa musiikkikasvatusta edistävää Musisoi-yhdistystä ja nimitettiin sen työtä jatkavan JaSeSoi-yhdistyksen kunniajäseneksi 1996.
Sarapaltio vietti eläkepäiviään Las Palmasissa ja osallistui siellä asuvien suomalaisten yhdistystoimintaan.
Akasiapussitiainen

Levinneisyys

Akasiapussitiaista tavataan Eteläisessä Afrikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 710 000 km². Lajin kanta on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rakkautta ja anarkiaa

Helsinki International Film Festival – Rakkautta & Anarkiaa on suomalainen vuosittain syyskuussa järjestettävä elokuvafestivaali.
Tapahtuma sai alkunsa maaliskuussa 1988, kun Kulttuuriyhdistys Image ry järjesti Lina Wertmüllerin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvan mukaan nimetyn elokuvaviikon Helsingissä. Näytännöt pidettiin Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan elokuvateatteri Illusionissa. Tapahtuman menestyttyä se päätettiin laajentaa festivaaliksi.
Suurin osa näytöksistä on Helsingissä, mutta Rakkautta ja anarkiaa järjestää näytöksiä myös muun muassa Tampereella, Lahdessa ja Jyväskylässä. Festivaalilla esitetään vuosittain yli sata elokuvaa. Rakkautta ja anarkiaa on kävijämäärältään Suomen suurin elokuva-alan tapahtuma. Vuonna 2013 festivaaleilla oli 470 näytöstä. Vuonna 2014 lippuja lunastettiin järjestäjien mukaan yli 61 500 kappaletta, mikä oli tapahtuman uusi yleisöennätys.
Festivaalin ohjelmistossa on elokuvia ympäri maailman bollywoodista art houseen. Vuodesta 2008 alkaen tapahtumassa on jaettu Finnkino-palkinto yhdessä Finnkinon kanssa. Yleisöäänestyksen voittaja saa valtakunnallisen elokuvateatterilevityksen sekä mainostilaa Episodi-elokuvalehdessä.
Festivaalin historiasta kertova, Kalle Kinnusen ja Lauri Lehtisen kirjoittama 30 vuotta rakkautta ja anarkiaa -kirja ilmestyi Like-kustantamon kustantamana vuonna 2017. ISBN 978-952-01-1584-5.
Tanssin aluekeskusverkosto

Koko Suomen kattavan tanssin aluekeskusverkoston toiminnan tavoitteena on edistää tanssitaiteen saavutettavuutta ja tanssin ammattilaisten työllistymistä. Verkoston toiminta käynnistyi Opetus- ja kulttuuriministeriön aloitteesta vuonna 2004. Tanssin aluekeskuksia on Suomessa tällä hetkellä seitsemän:Itä-Suomen tanssin aluekeskus, Keski-Suomen tanssin keskus, Läntinen tanssin aluekeskus, Sisä-Suomen tanssin aluekeskus, Pohjanmaan tanssin aluekeskus, Pohjoinen tanssin aluekeskus, joka koostuu neljästä ammattitoimijasta: JoJo – Oulun tanssin keskus (Oulu), Tanssiteatteri Rimpparemmi (Rovaniemi), Routa Company (Kajaani) sekä Pyhäsalmen Tanssi ry (Pyhäjärvi), joka tuottaa Täydenkuun Tanssit -festivaalia sekä pääkaupunkiseudulla toimiva Zodiak – Uuden tanssin keskus.
Mimosa (satelliitti)

Mimosa (Micromeasurements of Satellite Acceleration) on tšekkiläinen mikrosatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 30. kesäkuuta 2003 Rockot-raketilla Plesetskin kosmodromilta.
Sen toteutuksen rahoitti Tšekin tiedeakatemia Astronomisen instituutin toimiessä toteuttajana. Satelliitti painaa 65 kg. Sen rakensi Prahassa toimiva Space Devices-yritys.
Satelliitin rata on 300-800 km korkea polaarirata. Satelliitti on pallomainen, sen ulkopinta koostuu 28 tasosta. Se tekee kiihtyvyysmittauksia, joilla mitataan maan lähiavaruuden kaasun tiheyttä avaruusaluksen lentoradan eri korkeuksissa.
Jos vielä jään

Juoni

Eräänä talviaamuna 17-vuotias Mia menettää perheensä auto-onnettomuudessa. Ollessaan koomassa, Mia on fyysisen kehonsa ulkopuolella ja hän käy läpi elämäänsä ja pohtii pitäisikö hänen jäädä. Samanaikaisesti Mian poikaystävä Adam kamppailee päästäkseen katsomaan Miaa sairaalaan ja auttaakseen Miaa tekemään oikean päätöksen.

Elokuva

Vuonna 2014 ensi-iltansa sai R.J. Cutlerin ohjaama samanniminen elokuva, jonka pääosissa ovat muun muassa Chloë Grace Moretz, Mireille Enos ja Lauren Lee Smith.
Pekka Sillanaukee

Pekka Sillanaukee (s. 1964 Tampere) on suomalainen terveysteknologiayrittäjä. Hän on toiminut hedelmöityshoitoklinikka Ovumia Oy:n johtotehtävissä vuodesta 2007.
Sillanaukee valmistui orgaaniseksi kemistiksi 1989 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1992. Hänet nimitettiin lääketieteellisen biokemian dosentiksi Tampereen yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan 1993.
Sillanaukee on ollut osajulkaisijana noin 120 tieteellisessä alkuperäisartikkelissa, katsauksessa tai yhteenvedossa. Hänen tieteellinen työnsä on käsitellyt mm. kliinistä ja lääketieteellistä biokemiaa, alkoholi-, aivo- ja sydänsairauksia sekä laboratoriodiagnostisten testien ja prosessien kehittämistä. Hänellä on myös neljä kansainvälistä patenttia.
Sillanaukee on työskennellyt tutkijana Tampereen yliopistossa ja yliopistollisessa sairaalassa sekä kliinisenä tutkijana Alkon tutkimuslaboratorioissa 1987–1993. Tämän jälkeen hän on toiminut johtajana ja liiketoimintadivisioonan jäsenenä Pharmacia & Upjohn Inc:ssä (nykyisin osa Pfizer Inc konsernia) 1994–1999, toimitusjohtajana FIT Biotech Oyj:ssä 1999–2004, yrittäjänä ja toimitusjohtajana Ovumia Oy:ssä sekä hallituksen jäsenenä tai puheenjohtajana mm. Innokas yhtymä Oy:ssä, Bioretec Oy:ssä, Nordic Senior Services Oy:ssä, Paavolankoti Oy:ssä, OS-Service Oy:ssä ja ESO-International AS:ssä.
Sillanaukee on vuodesta 2014 keskittynyt hedelmöityshoitomenetelmien ja -teknologian kehittämiseen sekä Ovumian liiketoiminnan laajentamiseen.

Koulutus

FK, Jyväskylän yliopisto, matemaattisluonnontieteellinen tiedekunta, kemian ja solubiologian laitokset, 1989.
FT, Tampereen yliopisto, lääketieteellinen tiedekunta, biolääketieteen laitos, 1992 
Lääketieteellisen biokemian dosentti, Tampereen yliopisto, Lääketieteellinen tiedekunta, 1993.  Dosentin pätevyys Karoliininen Instituutti, Tukholma, 1998.
Liikkeenjohtamisen opinnot Helsingin kauppakorkeakoulussa 1993-1994, Tukholman kauppakorkeakoulussa 1995-1998, Lontoon kauppakorkeakoulussa 1998-1999 ja Aalto yliopistossa 2011.
David Almond

David Almond (s. 15. toukokuuta 1951 Felling, Tyne ja Wear, Englanti) on brittiläinen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea nuortenkirjailijana, mutta hän on kirjoittanut myös aikuisille. Omien novellikokoelmien lisäksi Almondin novelleja on julkaistu lehdissä sekä antologioissa. Hänen ensimmäinen nuortenkirjansa, Nimeni on Skellig, voitti Carnegie-mitalin ja Whitbread-palkinnon vuoden parhaana lastenkirjana. Myös vuoden 2003 Tulennielijät voitti lastenkirjallisuuden Whitbread-palkinnon.
Carl Gustaf Polviander

Carl Gustaf Polviander (5. maaliskuuta 1788 Mouhijärvi – 28. syyskuuta 1876 Kuru) osallistui Suomen sotaan Porin rykmentin lipunkantajana ja häntä pidetään mahdollisena esikuvana J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoissa kertojana esiintyvälle vänrikki Stoolille. Toisena vänrikki Stoolin esikuvana on mainittu entinen aliupseeri ja vänrikki Fredrik Adolf Pelander, joka asui Ruoveden Ritoniemen talossa samoihin aikoihin, kun Runeberg oli siellä kotiopettajana.

Elämäkerta

Polvianderin vanhemmat olivat Mouhijärven kirkkoherran apulainen ja myöhempi Kurun kappalainen Isak Emanuel Polviander (1758–1835) ja Sara Katarina Levon. Polviander lähti itsekin opiskelemaan papiksi Turun Akatemiaan mutta joutui erotetuksi sopimattoman käytöksen vuoksi yhdessä opiskelutoverinsa Jakob Henrik Zidénin (Vänrikki Stoolin tarinoiden luutnantti Zidén) kanssa.
Toverukset liittyivät vuodenvaihteessa 1803–1804 Kuninkaalliseen Porin Rykmenttiin. Polviander nimitettiin 1804 rykmentin Ruoveden komppanian muonittajaksi ja hän sai asuttavakseen Hainarin sotilasvirkatalon Kurussa. Vuonna 1807 Polviander oli Porin rykmentin mukana Napoleonin joukkoja vastaan käydyssä sodassa Pommerissa Saksassa ja haavoittui olkapäähän kiväärin luodista Krüpersfrontin taistelussa Stralsundin edustalla. Rykmentti siirrettiin sitten takaisin Suomeen ja Suomen sodan aikana Polviander taisteli rykmentin lipunkantajana Kuuskoskella, Siikajoella, Uusikaarlepyyssä, Lapualla, Kauhajoella, Lapväärtissä, Juuttaalla ja Oravaisissa. Hän haavoittui sodan aikana kaksi kertaa saaden Kauhajoella luodin polveensa ja Lapualla hän menetti kuulon vasemmasta korvastaan ammuksen räjähdyksessä. Polvianderin sota päättyi Sievissä rykmentin luovuttaessa lippunsa ja aseensa antautuessaan venäläisille. Erotessaan armeijan palveluksesta 1810 Polviander sai vänrikin arvon.
Polviander palasi sodasta 22-vuotiaana ja asettui asumaan Hainarin virkataloon jonka hän sai pitää edelleen. Polviander oli kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli 18 lasta. Runebergiin Polviander tutustui ollessaan kalastamassa ja metsästämässä Ruoveden Ritoniemessä asuneen kapteeni af Enehjelmin kanssa. Runeberg oli af Enenhjelmin perheessä kotiopettajana 1825–1826 ja hän vieraili sittemmin useaan otteeseen Polvianderin luona Hainarissa ja kävi tämän kanssa yhteisillä metsästysretkillä. Polvianderin kertomat sotatarinat antoivatkin hänelle sitten aineistoa myöhempiä teoksiaan varten. 
Polviander oli vielä yli 70-vuotiaana kunniavieraana Tampereella vuonna 1858 pidetyssä Suomen sodan 50-vuotismuistojuhlassa ja käytti siellä Suomen sodan aikaista univormuaan. Polviander kuoli syyskuussa 1876 Hainarissa ja hänet haudattiin 12. lokakuuta 1876 Kurun vanhalle hautausmaalle. Toiveensa mukaisesti hänen haudalleen pystytettiin kesällä 1886 muistokiveksi Ämmänsillan mäestä otettu yksinkertainen kivilaatta.
Kurun ulkomuseossa sijaitsevassa Vänrikki Stoolin tuvassa on esillä muun muassa Polvianderin sota-aseita sekä sohva, jolla Runebergin kerrotaan nukkuneen käydessään Polvianderin luona. Tupa on entinen Hainarin talon päärakennus, jossa Polviander aikanaan asui.
Foto Strakosha

Fotaq "Foto" Strakosha (s. 28. maaliskuuta 1965 Tepelenë, Albania) on albanialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2005.
188 senttimetriä pitkä Strakosha pelasi koko ammattilaisuransa Kreikassa. Hän edusti uransa aikana viittä eri seuraa, Olympiakosia, Panioniosia, Ionikosta, Kallitheaa ja Proodeftikiä.
Albanian maajoukkueessa Strakosha pelasi 73 ottelua, joista ensimmäisen jo vuonna 1990, ja viimeisen vuonna 2005. Hän pitää hallussaan maansa maaotteluennätystä.
Miekkajärvi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä mpy.
Hintasääntely

Hintasääntely tarkoittaa valtiovallan jollekin tuotteelle määräämää maksimi- tai minimihintaa. Usein sääntelyn tavoitteena on varmistaa maksimihinnalla peruselintarvikkeiden edullisuus kansalaisille. Vaihtoehtoisesti minimihinnalla voidaan pyrkiä esimerkiksi varmistamaan ruoan tuottajien tulotaso.
Mikäli määrätty hinta on korkeampi kuin markkinahinta eli se hinta, jolla kysyntä ja tarjonta ovat yhtä suuret, tuloksena on ylitarjontaa ja alikysyntää (esim. maatalouden "voivuoret" ja "viljavuoret), koska tuottajien into tuottaa kasvaa mutta kuluttajien ostohalu laskee, ks. minimihinta.
Mikäli määrätty hinta on alhaisempi kuin markkinahinta, tuloksena on ylikysyntä eli pula ja alitarjonta (esim. Neuvostoliiton ja muiden sosialististen maiden ruokakauppojen jonot - tai Suomen jonot toisen maailmansodan hintasääntelyn aikana), ks. "hintakatto" eli maksimihinta.
Tõnu Õnnepalu

Tõnu Õnnepalu (s. 13. syyskuuta 1962 Tallinna) on virolainen kirjailija, runoilija ja kääntäjä, joka on julkaissut teoksia myös salanimillä Emil Tode ja Anton Nigov.

Elämänvaiheet

Õnnepalu opiskeli Tarton yliopistossa kasvitiedettä ja ekologiaa vuosina 1980–1985 ja työskenteli Hiidenmaalla Laukan koulussa biologian ja kemian opettajana vuodet 1985–1987. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa vuonna 1985 ja on sittemmin työskennellyt vapaana kirjailijana, kääntäjänä ja toimittajana (vuosina 1989–1990 Vikerkaar-lehdessä). Hän on kääntänyt viroksi muiden muassa Charles Baudelairen, Albert Camus'n, Allen Ginsbergin, François Mauriacin ja Marcel Proustin teoksia.
Õnnepalu saavutti maailmanlaajuista kuuluisuutta vuonna 1993 esikoisromaanillaan Enkelten siemen (vir. Piiririik). Romaani käännettiin 14 kielelle. 
Erkki-Sven Tüürin kuoroteos Inquiétude du Fini perustuu Õnnepalun tekstiin.
Jorma Kairimo

Jorma Tapio Kairimo (s. 30. marraskuuta 1948 Tampere) on suomalainen dramaturgi, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.

Henkilöhistoria

Jorma Kairimo syntyi veturinkuljettaja Rauni Kairimon ja Laura Virtasen perheeseen. Hän solmi ensimmäisen avioliiton 1970 ja jäi leskeksi 1993. Hänen toinen puolisonsa oli vuodesta 1996 näyttelijä Heidi Vaarna. Kairimo tuli ylioppilaaksi 1967 ja suoritti teatteritutkinnon 1972 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1975 Tampereen yliopistossa. Hän aloitti dramaturgin uran vuonna 1973. Hän toimi Rovaniemen teatterin dramaturgina 1974–1977, Tampereen työväen teatterin 1977–1998 ja Kom-tekstin 2000–2002. Kairimo perusti yhdessä Vaarnan kanssa Toijalan Kellariteatterin ja toimi sen dramaturgina vuodesta 2005, kunnes teatteri lopetettiin 2013 Vaarnan sairastuttua. Kairimolle on myönnetty muun muassa Eino Salmelaisen säätiön palkinto (1981, 1995) ja Akaan kulttuuripalkinto (2007).
Brian Helgeland

Brian Thomas Helgeland (s. 17. tammikuuta 1961 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen äitinsä on norjalainen ja isä yhdysvaltalainen.
Helgeland on opiskellut Loyola Marymount Universityssa ja Massachusettsin yliopistossa Dartmouthissa. Vuosi 1998 oli siitä erikoinen, että hänelle myönnettiin sekä Oscar- että Razzie-palkinto. Hän oli Oscar-ehdokkaana vuonna 2004 elokuvan Menneisyyden ote käsikirjoituksesta (sovitettu).
Veiko Porkanen

Veiko Porkanen (s. 4. tammikuuta 1989 Põltsamaa, Viro) on virolainen näyttelijä.
Porkanen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2008 Põtsamaan yhteislukiosta (Põltsamaa ühisgümnaasium). Vuosina  2008–2010 hän opiskeli Tallinnan teknillisessä yliopiston Tarton korkeakoulussa (Tartu Kolledž) rakennusentisöintiä, mutta siirtyi teatterikouluun ja valmistui Tiit Ojasoon oppilaana vuonna 2014 Viron musiikki- ja teatteriakatemian näyttelijälinjalta vuonna 2014.
Porkanen on valmistumisestaan lähtien ollut kiinnitettynä Vanemuisen näyttelijänä.
Porkasen tunnetuimmat roolit ovat elokuvissa "Surma vaanii vuorilla" (Must alpinist) (2015) ja "Loikkarit" (Sangarid) (2017).
Porkasella on inkerinsuomalainen tausta ja hänen nimensä äännettään viroksi suurin piirtein samoin kuin suomalainen nimi "Veikko Porkkanen".
Rolf Stegars

Rolf Hilding Stegars (4. lokakuuta 1914 Helsinki – 19. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen lavastaja.
Stegars kuului Suomen Kansallisteatterin näyttämöhenkilökuntaan vuodesta 1933 lähtien. Varsinaisena lavastajana hän toimi vuosina 1945–1953 ja päälavastajana vuosina 1954–1979. Hänestä kehittyi vähitellen yksi Suomen merkittävimpiä lavastajia, joka loi lavastuksia paitsi Kansallisteatterin näyttämölle myös Kansallisoopperaan ja Suomen Filmiteollisuuden elokuvatuotantoihin. Stegars lasketaan suomalaisen lavastustaiteen pioneereihin ja modernismin vahvoihin puolestapuhujiin. Hänen lavastuksensa olivat usein tyylitellyn pelkistettyjä ja saattoivat esimerkiksi perustua suurelta osin vain näyttämövalaistuksen taidokkaaseen muunteluun. Stegars myös kirjoitti lavastustaidetta käsitteleviä artikkeleita muun muassa Teatteri-lehteen.
Stegarsin tytär on plastiikkakirurgi Tarja Stegars. Rolf Stegars palkittiin vuonna 1965 Pro Finlandia -mitalilla.
Supernatural (6. tuotantokausi)

Juoni

Dean (Jensen Ackles) elää Lisan (Cindy Sampson) ja Benin (Nicholas Elia) kanssa normaalia elämää veljensä Samin (Jared Padalecki) jouduttua Luciferin ja Mikaelin kanssa Helvettiin. Dean joutuu kuitenkin takaisin yliluonnollisen pariin djinnien hyökätessä. Sam ilmestyy ja paljastaa, että on ollut koko vuoden poissa Helvetistä. Hän esittelee Deanille heidän sukulaisensa Campbellit, joita johtaa isoisä Samuel Campbell (Mitch Pileggi). Castiel (Misha Collins) taistelee Taivaassa sisällissotaa ja vastaa harvoin veljesten rukouksiin. Kun Dean huomaa Samin olevan erilainen kuin ennen, hän pyytää Castielin apua. Castiel kertoo, että Samin sielu on poissa. Sam saa sielunsa takaisin, kun Kuolema (Julian Richings) nostaa sen pois Helvetistä. Kuolema laittaa kuitenkin myös esteen, jottei Sam muistaisi Helvettiä. Castielin paljastetaan työskentelevän Crowleyn (Mark Sheppard) kanssa saadakseen itselleen kiirastulen sielut, joita hän tarvitsee voittaakseen sisällissodan. Samin este murtuu ja sen seurauksena hän muistaa Helvetin. Kauden lopussa Castiel onnistuu saamaan kiirastulen sielut itselleen ja näin hänestä tulee Jumalan kaltainen olento.
Lapinlahden sairaala

Lapinlahden sairaala on Suomen ensimmäinen mielisairaalakäyttöön valmistunut sairaala ja on Euroopan vanhimpia psykiatrista hoitoa varten rakennettuja hoitolaitoksia. Se sijaitsee Helsingissä Lapinlahden osa-alueella meren rannalla Hietaniemen hautausmaan läheisyydessä.
Sairaala valmistui vuonna 1841 Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaan. 160 vuotta toiminnassa olleessa sairaalassa toimi viimeiseksi Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin psykiatrisen osaston syömishäiriöosasto, -poliklinikka ja -päiväosasto.
Sairaalaa on alusta lähtien ympäröinyt laaja puutarha. Siitä on aikojen kuluessa lohkaistu alueita muun muassa Länsiväylän rakentamiseksi, mutta sen keskeisin osa on yhä jäljellä.

Sairaalatoiminnan loppuminen

Lapinlahden sairaalatoiminta päättyi lopullisesti 19. joulukuuta 2008, jolloin HUS:n psykiatrisen osaston syömishäiriöosasto, -poliklinikka ja -päiväosasto muuttivat Psykiatriakeskukseen.
Muun muassa opiskelijat olivat valtaamassa osaa käytöstä poistuneista rakennuksista. Vaatimuksissa on ollut sairaala-alueen hyödyntäminen myös jatkossa. Helsingin kaupunki aikoi peruskorjata sairaala-alueen sosiaaliviraston käyttöön, mutta vuonna 2013 valtuusto ei ottanut sairaalaa kymmenen vuoden investointiohjelmaansa. Kaupunki selvitti sairaalan mahdollista myyntiä tai vuokraamista.
Vuonna 2015 Helsingin kaupunki ja Lapinlahden tilojen käyttöä ajavat osuuskunta Lapinlahden Tilajakamo ja Suomen Mielenterveysseura tekivät vuokrasopimuksen Lapinlahden sairaalan käytöstä. Tiloissa on sekä mielenterveyspalveluita että työhuoneita taiteilijoille ja yrityksille. Vuokrasopimus on määräaikainen ja kaupunki selvittää edelleen sairaalan myymistä.
Joulukuussa 2018 Helsingin kaupunki korotti vuokralaisten vuokraa 150 %, mihin nämä eivät suostuneet ja kaupunki sanoi vuokrasopimukset irti. Sairaalan tulee olla tyhjä 1. heinäkuuta 2019. Sairaalan tulevasta käytöstä järjestetään ideakilpailu keväällä 2019 ja sen ratkettua Helsinki joko myy tai vuokraa sairaalakiinteistön.
Jesus Christ Superstar (elokuva)

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa yritteliäänä mutta vanhentuneena ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Halal

Halal-ruoka

Halal-ruoka on ruokaa, jota islamin uskonnollisten sääntöjen mukaan muslimit saavat syödä. Muslimeille sallitut ruokalajit ovat peräisin Koraanista, sunnasta ja haditheista. Islamin käsitykset siitä, mikä ruoka on halal, ovat samankaltaisia kuin juutalaisten käsitykset siitä, mikä on košer. Muslimit voivat syödä myös juutalaisen teurastamaa košer-lihaa tai kristityn teurastamaa lihaa, jos se on teurastettu siten kuin muslimit ja juutalaiset teurastavat. Juutalaisen tai kristityn teurastama liha ei ole halal, mutta se on silti syömäkelpoista, ei haram. Sen sijaan zarathustralainen, epäjumalanpalvoja tai islamista luopunut ei kelpaa teurastajaksi. Koneen teurastama liha on haram-lihaa.

Halal-teurastus

Halal-teurastuksessa eläimen pää käännetään teurastuksen ajaksi mieluiten kohti Mekkaa ja teurastuksen aikana lausutaan rukous.  Halal-liha tulee teurastaa leikkaamalla eläimen henkitorvi ja ruokatorvi auki, mutta ei välttämättä kaulavaltimoa, mieluiten terävällä veitsellä. On luvatonta käyttää hampaita tai luuta leikkaamiseen.  Jotta liha olisi halal, tulee teurastajan olla muslimi.  
Muut eläimet eivät saa nähdä lajitoverinsa teurastusta, vaan teurastamisen on tapahduttava eri paikassa kuin teurastusta odottavat eläimet ovat.  Siipikarjaa ei saa laittaa jaloista köytettynä liukuhihnalle, vaan lintu kerrallaan on otettava erilleen muista teurastettavaksi. Välittömästi sen jälkeen eläimen veri valutetaan ulos. Tällainen teurastustapa poistaa eläimen veren nopeasti sen elimistöstä, jolloin sen liha säilyy syömäkelpoisena. 
Šaria-laki ei varsinaisesti kiellä eläimen tainnuttamista ennen teurastusta, mutta tainnutuskäytäntöä sovelletaan muslimiyhteisöissä vaihtelevasti. Eläimen teurastaminen ilman tainnutusta on kielletty Suomen eläinsuojelulaissa. Laissa sallitaan tähän kuitenkin poikkeuksena teurastus, jossa uskonnollisista syistä verenlasku aloitetaan yhtä aikaa tainnutuksen kanssa tarkastuseläinlääkärin läsnä ollessa. Suomessa eläimen tainnutus tehdään käyttäen pulttipistoolia (pultin isku päähän). Eviran sääntöjen mukaan pulttipistoolin käyttäminen on pelkkä tainnutusmenetelmä ja vaatii mahdollisimman pian kuoleman varmistavan menettelyn. Poikkeuskäytäntö on sallittu vain teurastamoissa, jolloin toimenpidettä valvoo teurastamon tarkastuseläinlääkäri.

Sallitut ruoat

Keskiajalla julkaistu šariakäsikirja Umdat al-Salik luettelee sallittuja ja kiellettyjä ruokia. 
Islamissa on sallittua syödä muun muassa seuraavia eläimiä: keihäsantilooppi, seepra, hyeena, kettu, piikkisika, jänis, syyrialainen vuorimäyrä, peura, strutsi ja hevonen.