google/wiki40b huggingface dataset:
Varesjoki

Joen kulku

Noin 13 kilometrin pituinen joki saa alkunsa Varesjärvestä Kiikalassa ja laskee Aneriojärveen Suomusjärvellä. Yläjuoksullaan joki on Kiikalan Saaren ja Yltäkylän, sitten Kiikalan Silvan ja Yltäkylän kylien rajajokena, virtaa keskijuoksullaan Kiikalan Yltäkylän ja alajuoksullaan Suomusjärven Kitulan kylien alueilla ja laskee Aneriojärveen Suomusjärven Laperlan ja Kitulan kylien rajalla.

Luonnonarvot

Yläjuoksullaan Varesjoki muodostaa noin 20 metriä syvän puronotkon Kolmanteen Salpausselkään kuuluvalla Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueella. Notkoon liittyy useita sivupuroja sekä hetteisiä lähdealueita ja vanhaa metsää, jotka kuuluvat soidensuojelun ja vanhojen metsien suojeluohjelmiin ja on merkitty suojeltaviksi myös luonnonsuojelulailla.

Kulttuuriympäristö

Alajuoksullaan joki virtaa vanhojen viljelysmaisemien halki, ja sen varteen jäävät Kiikalan Yltäkylän historiallinen kylätontti ja vanhimmat pellot. Tämä Aneriojärven kyläasutukseksi nimetty kokonaisuus, johon sisältyvät myös Suomusjärven Häntälän ja Laperlan kylät Aneriojärven rannalla, kuuluu Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vuodesta 1751 aina 1900-luvun loppuvuosikymmeniin Varesjoen varressa joen yläjuoksulla Kiikalan Saaren ja Yltäkylän kylien rajalla toimi alueen metsävaroja hyödyntänyt Varesjoen saha.

Valuma-alue

Varesjoen valuma-alue on laajuudeltaan 57,71 km², josta vesipinta-alan osuus on 4,85 %. Valuma-alueen suurin järvi on Varesjoen lähdejärvi Varesjärvi (158,75 ha) aiemmalla Kiikalan ja Suomusjärven rajalla. Sen jälkeen lähinnä suurimpia ovat Varesjokeen pohjoisesta Huhdanojan kautta laskevat Säräjärvi (32,66 ha) Salon ja Lohjan, aiemmin Kiikalan ja Nummen rajalla sekä Ruukinjärvi (21,22 ha) Kiikalan Johannislundissa. Pienempiin järviin kuluvat muiden muassa laskujoeton Riidus  (19,53 ha) Kiikalan Yltäkylässä ja Säräjärveen laskeva Tervakas (12,5 ha) Lasikylässä Kiikalassa sekä Varesjokeen laskeva Härjänvatsa Kiikalan Silvan kylässä. Lisäksi etenkin harjualueella Ruukinjärven ja Säräjärven ympärillä on paljon pieniä lampia ja järviä.
Holiday Club Tampereen kylpylä

Holiday Club Tampereen kylpylä (Tampereen kylpylä, Lapinniemen kylpylä) on Tampereen Lapinniemessä sijaitseva, Holiday Club -ketjuun kuuluva hotelli, jossa on kylpyläosasto. Kylpylähotelli sijaitsee rakennuksessa, joka on alkujaan rakennettu vuonna 1897 puuvillakehräämöksi. Kylpylä rakennettiin tehdasrakennukseen vuonna 1990. Holiday Club osti kylpylän vuonna 2000. Kylpylä siirtyi vuonna 2006 Sokotelin omistukseen ja vuonna 2011 takaisin Holiday Clubin omistukseen.
Soukan koulu

Soukan koulu on peruskoulun ala-aste Espoon Soukassa. 2010-luvun puolivälissä koulussa oli noin 500 oppilasta. Koulun rehtori on Velijussi Kyllijoki.
Soukan koulu valmistui kansakouluksi vuonna 1971, jolloin Soukka tyypillisenä uutena lähiönä oli täynnä lapsia. Silloisessa kansakoulussa oli rinnakkaisluokkia H:hon asti, ja koulu oli aikoinaan Espoon peruskouluista suurin. Koulun suunnitteli arkkitehtitoimisto Kari Virta. Espoon koulurakennusten inventointiraportin 2017 mukaan Soukan koulun alkuperäisratkaisu on ajalleen tyypillinen ja selkeä, päämäärinään muunneltavuus sekä jaettavuus pienempiin toiminnallisiin yksiköihin. Koulurakennus on osa Soukan lähiökeskuskokonaisuutta, joka oli aikoinaan Suomen suurin yhtenäinen rakennushanke.
Tilanahtautta lievittämään rakennettiin väliaikaisia parakkikouluja viereisille mäille, ensin siihen missä nyt on Kappeli, myöhemmin pururadan varteen koulun toiselle puolelle. Koulu peruskorjattiin vuosina 2010–2012. Kouluun rakennettiin myös uusi siipi remontin aikana. Koulu siirrettiin syksyllä 2009 homeongelmien vuoksi tilapäisesti Otaniemeen entisen poliisiopiston tiloihin. Koulu otettiin takaisin käyttöön joulukuussa vuonna 2012.
Koulun tunnetuin entinen oppilas lienee jääkiekkoilija Teemu Selänne.
Second in Command

Juoni

Entinen Navy SEAL -erikoisjoukon jäsen komentaja Sam Keenan nimitetään Moldoviassa sijaitsevan Yhdysvaltain suurlähetystön uudeksi turvallisuusavustajaksi. Saapuessaan Moldoviaan hän saa huomata maan olevan sisällissodassa, kun raskaasti aseistetut kapinalliset ovat vallanneet kaupungin keskustan. Tilanne muuttuu vielä vaikeammaksi, kun Yhdysvaltain suurlähettiläs tapetaan ja kapinalliset uhkaavat kaapata vallan presidentiltä. Keenan nimitetään kriisitilanteessa epävirallisesti operaation johtoon ja hän turvaa Yhdysvaltain suurlähetystön ja vie presidentin turvapaikkaan. Samalla hänen on keksittävä keino kukistaakseen kapinalliset, ennen kuin he tuhoavat koko suurlähetystön ja heidän sotilaat mennessään.

Suomessa

Suomessa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle 7. kesäkuuta 2006.
Irakin vaakuna

Irakin vaakuna on Irakin tunnus. Se koostuu Saladinin kultaisesta haukasta. Haukan keskellä on kilpi, jossa on Irakin vuoteen 2008 asti käytetty lippu. Vaakunan alalaidassa lukee: الجمهورية العراقية (al-Jumhuriya al-`Iraqiya, Irakin tasavalta).
Alkuperäisessä vaakunassa vuodelta 1965 ei ollut kirjoitusta tähtien välissä, ja lippu oli siinä pystysuunnassa. Tämä versio oli käytössä vuoteen 2004 asti, jolloin se korvattiin versiolla, joka oli käytössä vuoteen 2008 asti. Vuonna 2008 vaakunasta poistettiin vihreät tähdet.
Revolutionary United Front

Revolutionary United Front (RUF) oli kapinallisarmeija, joka taisteli epäonnistuneesti Sierra Leonen sisällissodassa vuodesta 1991 vuoteen 2002. Järjestön johdossa oli pitkään muun muassa kokaiinilla terästettyjen lapsisotilaiden käytöstä tunnettu Foday Sankoh. Järjestöstä muodostui myöhemmin puolue, joka lakkautettiin vuonna 2007. Tällöin ainakin osa puolueesta liitettiin valtapuolue All People’s Congressin (APC) yhteyteen. Kolme järjestön johtajaa, Issa Sesay, Morris Kallon ja Augustine Gbao tuomittiin helmikuussa 2009 sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Aapo Roselius

Aapo Roselius (s. 1975) on suomalainen vapaa historiantutkija ja tietokirjailija.
Roseliuksen tutkimuskohteina on ollut erityisesti Suomen sisällissodan ja 1920- ja 1930-lukujen historia.
Roselius väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2011 aiheesta Kiista, eheys, unohdus – Vapaussodan muistaminen suojeluskunnan ja veteraaniliikkeen toiminnassa 1918–1944.
Donald Sankey Farner

Donald Sankey Farner (2. toukokuuta 1915 Waumandee Wisconsin – 18. toukokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Farner valmistui Hamlinen yliopistosta 1937, ja väitteli filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1941. Toimittuaan kaksi vuotta opettajana Wisconsinin yliopistossa Farner liittyi Yhdysvaltain merivoimien lääkintäjoukkoihin ja palveli toisessa maailmansodassa 1943–1945, yleten reservissä kapteeniksi. Sodan jälkeen hän toimi pari vuotta Kansasin yliopiston eläintieteen apulaisprofessorina, jonka jälkeen hänet vuonna 1947 nimitettiin Washingtonin valtionyliopiston ylimääräiseksi eläintieteen professoriksi. Hänet vihittiin eläinfysiologian professoriksi 1952, ja tässä virassa hän työskenteli Washingtonissa vuoteen 1965 asti, jolloin hänet nimitettiin eläintieteen laitoksen johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1985.
Farner kirjoitti, tai osallistui 260 tieteellisen artikkelin kirjoittamiseen. Hänen väitöstyönsä käsitteli kananpoikien ruoansulatusjärjestelmää. Sotapalveluksen aikana hän perehtyi tauteja levittäviin niveljalkaisiin, kuten sääskiin ja täihin, ja niiden taksonomiaan, ja kirjoitti aiheesta noin 15 artikkelia. 1952 hän julkaisi tutkielman Crater Laken kansallispuiston linnuista, The Birds of Crater Lake. Samoihin aikoihin hän tutki rengastusaineistojen valossa lintujen sukulaisuussuhteita ja paikkauskollisuutta. Vuonna 1950 hän julkaisi Condorissa artikkelin The annual stimulus for migration, missä hän tutki valon vaikutusta lintujen muuttokäyttäytymiseen. Farner koulutti suuren määrän  biologeja, jotka muodostivat tiiviin tutkijayhteisön.
Farner vieraili useasti ulkomaisissa tutkimuslaitoksissa, muun muassa Uudessa-Seelannissa, Australiassa ja Saksassa. Hän toimi aktiivisesti useissa järjestöissä, muun muassa International Union of Biological Sciences-liiton puheenjohtajana, Berliinin Kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana 1978, ja American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1973–1975. Farner oli myös Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen kunniajäsen.
Farnerin puoliso oli Dorothy S. Copps, ja heille syntyi kaksi lasta, tytär Carla (1942) ja poika Donald (1943).
Dendrobranchiata

Kalastus ja käyttö

Dendrobranchiata-katkarapujen Penaeidae-heimoon kuuluvat tärkeimmät vesiviljelyssä käytetyt katkaravut. Nämä ovat mm. aasialaisen keittiön peruselintarvikkeita. Kaikkein tärkeimmäksi lajiksi on 2000-luvulla nopeasti noussut Keski- ja Etelä-Amerikan Tyynenmeren rannikolla kasvatettava valkokatkarapu (Litopenaeus vannamei = Penaeus vannamei). Sen vuosituotanto 2012 oli jo yli kolme miljoonaa tonnia ja ylitti arvoltaan lohen viljelytuotannon arvon. Toinen keskeinen laji on Indopasifisen merialueen tiikerikatkarapu (Penaeus monodon), jonka vuosituotanto on miljoonan tonnin luokkaa. Tästä 80 % tulee vesiviljelystä, loput kalastuksesta. Tiikerikatkarapu kasvaa yli 30-senttiseksi ja puolikiloiseksi.
Trimetyyliboraatti

Ominaisuudet

Trimetyyliboraatti on huoneenlämmössä väritön neste. Aine hajoaa boorihapoksi ja metanoliksi joutuessaan kosketuksiin veden tai vahvojen happojen kanssa. Aine leimahtaa herkästi ja palaa kirkkaan vihreällä liekillä.

Käyttö

Trimetyyliboraattia käytetään liuottimena tai katalyyttinä valmistettaessa hartseja, vahoja ja maaleja. Sitä käytetään myös korroosiota estävänä aineena ja antioksidanttina. Orgaanisessa kemiassa ainetta käytetään metyylattio- ja dehydrauseraktioissa.
Erityisesti tirmetyyliboraattia käytetään valmistettaessa orgaanisten booria sisältävien happojen ja niiden estereiden valmistuksessa. Näitä yhdisteteitä käytetään Suzuki-reaktiossa valmistettaessa uusia orgaanisia yhdisteitä.

Turvallisuus

Aine ärsyttää hengitysteitä ja aiheuttaa yskimistä hengitettynä. Nieltynä seurauksena on pahoinvointia ja vatsakipua. Palaessa vapautuu booritrioksidia sisältäviä höyryjä.
Victoria Memorial (Lontoo)

Victoria Memorial on veistos Lontoossa. Se on sijoitettuna Buckinghamin palatsin edustalle. Sen rakentamisesta on vastannut kuvanveistäjä Thomas Brock vuonna 1911. Veistoksen ympäryksen on puolestaan rakentanut arkkitehti Aston Webb 2 300 tonnista valkoista marmoria. Veistoksessa, jota hallitsee merellinen teema, on suuri kuningatar Viktorian patsas.
Isolimaska

Ulkonäkö ja koko

Isolimaskan 4–8 mm pitkät versot ovat 5–15-juurisia. Juuret ovat tavallisesti alle 3 cm pitkiä. Versot kelluvat tavallisesti 2–5 verson ryhminä. Versot ovat lähes pyöreitä, ehytlaitaisia, 5–15-suonisia ja litteitä. Väriltään versot ovat päältä sinivihreitä ja alta sinipunaisia. Verson tyvi on hyvin lyhyt ja kalvomainen. Kukinto on vaatimaton. Suomessa isolimaskan ei tiedetä kukkineen. Laji muodostaa syksyisin pieniä, tummia ja juurettomia talvehtimissilmuja.

Levinneisyys

Isolimaskan levinneisyysalue on hyvin laaja mutta epäyhtenäinen. Sitä tavataan muun muassa suurimassa osassa Eurooppaa pohjoisimpia ja eteläisimpiä osia lukuun ottamatta, Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa, Aasian etelä-, kaakkois- ja itäosissa sekä Pohjois-Amerikan keski- ja eteläosissa. Suomessa isolimaskaa esiintyy sisämaassa paikoitellen linjan Vaasa–Mikkeli eteläpuolella. Pohjanlahden rannikolla levinneisyysalue jatkuu satunnaisena aina Perämeren perukoille saakka. Yleisin laji on Etelä-Suomessa.

Elinympäristö

Isolimaskaa kasvaa rehevissä ojissa, lammissa, järvissä ja joissa suojaisilla paikoilla. Laji on yleistynyt Etelä-Suomessa. Isolimaska kasvaa usein yhdessä pikkulimaskan (Lemna minor) ja kupulimaskan (Lemna gibba) kanssa.

Käyttö

Yhdysvalloissa isolimaskaa viljellään toisinaan eläinten rehuksi.
Battaglia

Battaglia oli alun perin puhtaasti torniolainen yhtye, joka kulki nimellä Battaglia Nobility ja voitti Popyhtyeiden SM-kisat vuonna 1971. Paria vuotta myöhemmin mukaan tulivat kemiläinen Pekka Saari ja haaparantalaiset Roland Berg ja Sture Holmberg. Nimi lyheni ja helmikuussa 1974 Helsingin Finnvoxin studiolla äänitettiin ensimmäinen single Kuminen nainen/Itikoita pakoon RCA:lle. Juhannuksen jälkeen lähdettiin tekemään myös albumia Rokkisavotta, jonka ilmestymistä juhlittiin syksyllä loppuunmyydyllä yhteiskiertueella Hullujussin ja Expressin kanssa.
Johannes Heilala

Antti Johannes Heilala (s. 15. elokuuta 1909 Haapajärvi – 1993) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Juhani Fridahl ja Tohtori Paracelsus.
Heilalan isä oli Utajärven kirkkoherra Juho Anton Heilala. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1928 ja valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta 1938.
Heilala toimi sodan aikana rintamalääkärinä. Sodan jälkeen hän oli Paavolan, Hausjärven ja Laitilan kunnissa kunnanlääkärinä 1945–1960, työskenteli Kajaanin kaupunginsairaalassa ja oli Kainuun prikaatin sairaalalääkäri 1964–1969.
8. Porin rykmentti 1. pataljoona

N:o 8. Porin rykmentin 1. pataljoona entinen Porin pataljoona oli valkoisten armeijan Satakunan ryhmään kuuluva joukko-osasto, joka sittemmin liitettiin länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 8. Porin rykmenttiin. Pataljoona muodostettiin Pomarkussa, pois lukien pataljoonan 2. komppania. Pataljoonan komentajina olivat kapteeni Allan Aalto, joka kaatui Noormarkun taistelussa 16. maaliskuuta 1918, jääkärikapteeni Gunnar Emil von Hertzen, Pataljoonan komentajan tehtäviä hoiti hetken myös jääkäriluutnantti Väinö Aleksander Alasmaa.
Pataljoona oli osin koottu myös Ikaalisten suojeluskuntalaisista.

1. komppania

Päällikkö: eläinlääkäri Åström, jääkärivänrikki Kaino Eino Niemeläinen (30. maaliskuuta alkaen), jääkärivänrikki Aarne Aleksander Peltonen (osallistui Uudenkaupungin suojeluskuntajoukkojen Turun pataljoona) mukana 3. maaliskuuta Ikaalisten valtaukseen, siirrettiin 20. huhtikuuta Porin rykmentin 3. pataljoonaan).

3. komppania

Päällikkö: jääkärivaravääpeli Sulo Emil Virén myöh. Vireoja (haavoittui 9. maaliskuuta ja siirrettiin 20. huhtikuuta Porin rykmentin täydennyspataljoonaan), luutnantti Arvo Lyytinen.

4. komppania / Konekiväärikomppania

Päällikkö: jääkärivääpeli Yrjö Ilmari Nikolai Nahi (21. helmikuuta alkaen ja Porin valtaukseen asti), jääkäriluutnantti Väinö Aleksander Alasmaa.

Pataljoonassa palvelleen Saksan jääkärit

Tiedustelukomppaniassa ja myöhemmin polkupyöräkomppaniassa jääkäri Kauko Ikonen.
Chavela Vargas

Chavela Vargas (s. 17. huhtikuuta 1919 Costa Rica – 5. elokuuta 2012 Cuernavaca, Meksiko) oli costaricalaissyntyinen ranchera-kansanmusiikin laulaja. 
Vargas muutti teini-ikäisenä Meksikoon ja työskenteli pitkään katulaulajana. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1961 ja on sen jälkeen tehnyt yli 80 levytystä. Hän vetäytyi suurimmilta osin 1970-luvun lopulla, mutta teki comebackin vuonna 1991 ja esiintyi vielä vuonna 2003 Carnegie Hallissa. 
Vargas esiintyi vuonna 2002 Julie Taymorin elokuvassa Frida, jonka Elliot Goldenthalin säveltämä musiikki sai Oscar-palkinnon. Vargas esitti elokuvassa laulun ”La llorona”, ja elokuvan soundtrackilla on myös ”Paloma negra”. Laulajalla oli nuoruudessaan rakkaussuhde elokuvan aiheeseen, taiteilija Frida Kahloon. 
Vargas toipui lapsena poliosta. Hän lauloi ”Tu me acostumbrasten” elokuvassa Babel ja oli sittemmin avoimesti lesbo. Joaquín Sabina omisti hänelle laulunsa ”Por el boulevar de los sueños rotos”.
Ingeborg Hunzinger

Ingeborg Hunzinger (3. helmikuuta 1915 Berliini, Saksa – 19. heinäkuuta 2009) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpien töidensä joukossa on Die Erde, joka sijaitsee Berliinin Monbijouparkissa. 
Kirjailija Julia Franck on Ingeborg Hunzingerin lapsenlapsi.
Catsuit

Catsuit (suom. kissapuku) on polyvinyylikloridista tai lateksista tehty kokovartaloasu, jotka on suunniteltu sekä miehille että naisille. Asuja valmistetaan moniin erilaisiin käyttötarkoituksiin. Catsuitit peittävät aina vähintään koko vartalon, mutta jotkut niistä voi peittää myös kädet tai jalat jalkapohjia myöten.
Joissakin valtioissa zentai-asuja kutsutaan myös catsuiteiksi, kuten Japanissa.
Jotkut ihmiset kokevat catsuitin seksuaalisesti kiihottavana.

Käyttö

Catsuittien valmistusmateriaalin venyvyyden takia niitä käytetään aika monia aktiviteetteja harrastettaessa, kuten sukeltelussa, murtomaahiihdossa ja pyöräilemisessä.
Nesbittin epäyhtälö

Nesbittin epäyhtälön (1903) mukaan positiivisille reaaliluvuille a, b ja c on voimassa
Nesbittin epäyhtälö voidaan todistaa suuruusjärjestysepäyhtälön avulla. Nesbittin epäyhtälö on kuuluisin erikoistapaus yleisemmästä Shapiron epäyhtälöstä.

Yksinkertainen todistus

Merkitään ,  ja . Tällöin luvut ,  ja  ovat myös positiivisia ja ,  ja . Sijoittamalla nämä Nesbittin epäyhtälön vasempaan puoleen saamme
sillä positiivisen luvun ja sen käänteisluvun summa on aina .
Jos nimittäin  olisi positiivinen reaaliluku, niin olisi
mistä väite seuraa.

Yleistys

Olkoot ,missä  on kokonaisluku, mielivaltaisia positiivisia reaalilukuja ja . Tällöin
Perustelu. Tapaus  on yhtäpitävä sen kanssa, että positiivisen luvun ja sen käänteisluvun summa on aina . Tapaus  esitettiin ja perusteltiin tätä tulosta käyttäen edellä. Suuremmilla luvun  arvoilla epäyhtälön todistus onnistuu samaa tekniikkaa käyttäen.
Esimerkiksi neljälle positiiviselle reaaliluvulle  pätee siis
Muhtar Tihikejev

Muhtar Bakirovitš Tihikejev (s. 27. syyskuuta 1963 Karaganda, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on kazakstanilainen valtiopäiväedustaja mažiliksessa 1999-2004, 2004-2007, 2007-2012, 2012-2016 ja 2016- . Hän on osallistunut mm. rauhanturvaamiseen Vuoristo-Karabahissa.
The Skeleton Key

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Carolinesta, joka saa uuden työpaikan vanhasta kauniista talosta, työnantajana mukava vanha rouva Violet Devereaux. Carolinen työnkuvaan sisältyy Violetin aviomiehen Benin hoitaminen, joka halvaantui ullakolla hämärissä olosuhteissa. Caroline saa Violetilta yleisavaimen jolla saa auki kaikki talon ovet. Tutkiessaan vanhaa taloa, löytää Caroline talon ullakolta oven jota avain ei aluksi suostu avaamaan. Lukuisten yritysten jälkeen Caroline pääsee huoneeseen ja syöksyy suoraan hoodoon synkkään maailmaan josta ei ole paluuta.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä The Skeleton Key vaikuttaa pieneltä ja tunkkaiselta kauhufilmiltä, jossa kokeneet näyttelijät hukkaavat lahjojaan. Maskula suosittelisi elokuvaa vain noituutta, salatieteitä ja mustaa magiaa harrastaville.
Vuoden 1966 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Eurooppa

UEFA:n 32 joukkuetta jaettiin yhdeksään lohkoon. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, ja lohkovoittajat selviytyivät MM-kilpailuihin.

Etelä-Amerikka

Etelä-Amerikan 9 karsintoihin osallistuvaa joukkuetta jaettiin kolmeen lohkoon. Lohkovoittajat selviytyivät MM-kilpailuihin. Brasilia selviytyi MM-kilpailuihin ilman karsintaa.

Pohjois- ja Keski-Amerikka

Pohjois- ja Keski-Amerikan yhdeksän osallistuvaa joukkuetta jaettiin kolmeen lohkoon, joiden voittajat selviytyivät karsinnan toiselle kierrokselle. Lohkovoittajat pelasivat kaksinkertaisen sarjan, jonka voittaja selviytyi MM-kilpailuihin.

Afrikka, Aasia ja Oseania

Afrikan, Aasian ja Oseanian maat jaettiin kahteen ryhmään, toisessa ryhmässä olivat 15 osallistuvaa Afrikan maata ja toisessa neljä maata Aasiasta ja Oseaniasta.
Giant’s Causeway

Giant's Causeway on noin 40 000 yhteen liittyneestä basalttipylväästä koostuva nähtävyys Pohjois-Irlannin koillisrannikolla Antriminin kreivikunnassa noin 4,8 km Bushmillsin kylän pohjoispuolella. 
Pääasiassa kuusikulmaisista pylväistä koostuva kalliomuodostelma on saanut alkunsa 50–60 miljoonaa vuotta sitten tapahtuneesta tulivuoren purkauksesta ja siitä syntyneestä laavavirrasta. Paksu laavavirta on jäähtynyt tasaisesti ja samalla sen tilavuus on pienentynyt. Kutistumisen seurauksena laavaan on tullut säännöllisiä halkeamia, joita vesi on edelleen laajentanut. Prosessi on toistunut useita kertoja, josta muistona rantatörmän kalliossa on useita balsalttipylväskerroksia.
Unesco julisti nähtävyyden maailmanperintökohteeksi vuonna 1986. Tällä hetkellä alueesta vastaa National Trust, joka rakentaa alueelle turistikeskusta ja vaellusreittiä. Nykyään Giant’s Causeway on Pohjois-Irlannin suosituin turistinähtävyys, jossa käy vuosittain noin 500 000 kävijää.
Kurfürstenstraße

Kurfürstenstraße on usean berliiniläisen kadun nimi. Tunnetuin niistä sijaitsee lähellä kaupungin läntistä keskustaa, Tiergartenin ja Schönebergin kaupunginosien rajan kohdalla. Tämä katu syntyi 1600-luvun lopulla ja kulki vuoteen 1863 asti nimellä Mühlenstraße tai Mühlenweg. Nykyään katu on huonomaineinen ja se tunnetaan katuprostituution keskuksena. Kurfürstenstraßea ei pidä sekoittaa läheiseen Kurfürstendammiin, joka on Berliinin kuuluisin ostoskatu.
Kurfürstenstraßella sijaitsee Kurfürstenstraßen metroasema.
Lukkiutumattomat jarrut

ABS (saks. Antiblockiersystem, engl. anti-lock braking system) on järjestelmä, joka estää ajoneuvon pyöriä lukkiutumasta voimakkaassa jarrutuksessa. Lukkiutumisen estäminen säilyttää ajoneuvon ohjattavuuden kovasta jarrutuksesta huolimatta. ABS-järjestelmä on Boschin kehittämä ja siitä on muodostunut yleisnimitys kaikille lukkiutumattomille jarrujärjestelmille.
Perinteiseen jarrujärjestelmään verrattuna ABS:n jarrutusmatka on märällä ja liukkaalla pinnalla lyhyempi. Monet nykyaikaiset ABS-tekniikat ovat myös kuivalla tehokkaampia. 
Vaikka ensimmäinen ”mekanismi pyörien lukkiutumisen estämiseksi moottoriajoneuvossa” patentoitiin jo vuonna 1936 (Bosch), se ei päässyt sarjatuotantoon ennen vuotta 1978 (Mercedes-Benz), jolloin siihen kehitettiin elektroninen ohjausjärjestelmä. Tämä mahdollisti sellaisen lukkiutumattomuuden, joka olisi kestävä ja riittävän nopea moottoriajoneuvoihin. Tästä tekniikasta on edelleen kehitetty luistonesto ASR ja ESP-ajonvakautusjärjestelmä.
ABS:n kokonaisuuteen kuuluvat pyörien nopeuksien tunnistimet, valvontatietokone ja hydraulinen modulaattori. Tunnistimet lähettävät tietoa valvontatietokoneelle. Jos renkaan pyörimisnopeus pienenee nopeammin, kuin auto voisi missään tilanteessa hidastua, järjestelmä pienentää tähän renkaaseen vaikuttavaa jarrutusvoimaa. Liian nopeassa pyörinnässä järjestelmä lisää jarrutusta. Tämä lisäys ja vähennys tapahtuu useita kertoja sekunnissa niin kauan kuin jarrupoljinta painetaan. ABS-järjestelmä kytkeytyy pois käytöstä noin 7 km/h nopeudessa.
ABS-jarrut ovat olleet pakollinen varuste uusissa henkilöautoissa vuoden 2005 alusta lähtien.

ABS-jarrut moottoripyörissä

Lukkiutumattomat jarrut ovat yleistyneet vakiovarusteina moottoripyörissä ja ABS-jarruja on saatavilla myös lisävarusteina. Moottoripyörän vauhti hiljenee parhaiten etujarrulla, kun painopiste siirtyy etupyörälle. Mikäli moottoripyörän etupyörä lukkiintuu, saattaa seurauksena olla kaatuminen. ABS-jarruilla varustetussa pyörässä voimakkaassa jarrutuksessa motoristin ei tarvitse pelätä jarrujen lukkiutumista ja moottoripyörän kaatumista. Tämä lisää moottoripyöräilyn turvallisuutta.
Toisaalta pysähtymismatkaan ja hidastuvuuteen vaikuttavat ABS-jarrujen lisäksi useat muut tekijät. Kuljettajan taito käyttää tehokkaasti ja hallitusti sekä etu- että takajarrua vaikuttaa pyörän jarrutusmatkaan. Ero pysähtymismatkassa eri moottoripyörätyypeillä on merkittävä: tähän vaikuttavat muun muassa pyörän painorakenne/-jakauma sekä jarrujen rakenne ja toimintatapa. Erilaisilla pyörän jousituksilla on oleellinen vaikutus pysähtymismatkaan, ja jousituksen suorituskyky on riippuvainen tien pinnan laadusta (päällystetty, sora, kuiva, märkä jne.). Lisäksi renkaiden tyyppi ja kunto vaikuttavat pyörän hidastuvuuteen.
Euroopan parlamentti päätti marraskuussa 2012, että ABS-jarrut ovat pakollinen varuste uusissa yli 125-kuutioisissa moottoripyörissä vuoden 2016 alusta lähtien.