Koirien värit

Koirien värit muodostuvat tummasta pigmentistä eli eumelaniinista ja kellertävästä pigmentistä eli feomelaniinista, jotka molemmat ovat melaniineja. Lisäksi koirien väritys muodostuu pigmentin puutteesta eli valkoisesta. Koirat voivat olla monen värisiä, vaikka useissa rotumääritelmissä sallitut värit on rajattu muutamaan. C. C. Littleltä ilmestyi vuonna 1957 kirja The inheritance of coat color in dogs, jossa käsiteltiin kattavasti koirien värejä ja niiden periytymistä. Geenitutkimuksen avulla monet Littlen oletukset on saatu todistettua oikeiksi, mutta osa on myös todistettu vääriksi. Kaikkia koirien väreihin vaikuttavia geenejä ja alleeleja ei ole vielä löydetty.

Soopeli

Soopeli on useimmiten kauttaaltaan punaruskea tai keltainen väri. Karvojen kärjissä voi olla eumelaniiniväriä; viiksikarvat ovat aina eumelaniiniväriset. Joillain roduilla (belgianpaimenkoira tervueren, -malinois, -laekenois, collie, shetlanninlammaskoira) väritykseen kuuluu huomattavasti enemmän eumelaniinia ja väritys muistuttaa riistanväristä. Erotuksena on se, että riistanvärisellä koiralla eumelaniini esiintyy karvoissa sekä kärjessä että tyvessä, soopelilla vain kärjessä.
Pitkään uskottiin, että soopelin koiran värin sävyn määrää se, onko koira homo- vai heterotsygootti y-alleelin suhteen, mutta tutkimukset ovat osoittaneet tämän harhaluuloksi: soopelien koirien sävy vaihtelee suuresti tsygoosista riippumatta. Sävyn määrää jokin toinen geenitekijä.

Riistanvärinen

Riistanvärinen on villien koiraeläinten väri, ja värityksestä vastaava alleeli (w) on nimetty tämän mukaan (villityyppi, wild type). Karvoissa on musta kärki ja tyvi. Niiden välissä on ruskehtava kohta. Alleeli ei ole kovin yleinen nykykoirissa.
Riistanväriseen väritykseen kuuluu suupielten, vatsan ja tassujen vaaleampi väri. Riistanvärinen koira voi olla harmahtava "sudenharmaa" tai ruskehtava "sudenruskea". Väristä käytetään myös nimitystä sudenvärinen, saksanpaimenkoirilla myös nimitystä soopeli (sable). Riistanvärisellä voidaan myös tarkoittaa tummempaa koiraa, joka on genotyypiltään aʷ/aᵗ ja jolla merkkiväri kuultaa läpi.

Resessiivinen musta

Resessiivisen mustan aiheuttava a on melko harvinainen alleeli. Sitä esiintyy melko yleisenä saksanpaimenkoiralla, harvinaisena schipperkellä, amerikaneskimokoiralla, samojedinkoiralla, shetlanninpaimenkoiralla ja pulilla. Rotuja joilla esiintyy sekä resessiivistä että dominoivaa mustaa (K-lokus) ovat australianpaimenkoira ja belgianpaimenkoira groenendael.
Genotyypopi aa korvaa kaiken koifan feomelaniinin eumelaniinilla. Väritys voi olla esimerkiksi kokomusta (B_ D_), kokomaksa (bb D_) tai kokosininen (B_ dd).

Grizzle eli domino

Dominovärityksessä koiran ylälinjalla on merkkivärin satulamuunnosta muistuttava eumelaniinivärinen "huntu", joka ulottuu otsalle ja ohimoille ja venyy silmien välistä tunnusomaiseksi kapeaksi kärjeksi. Geneettisesti väritys on merkkiväritys, jonka eumelaniinialueet Eᴳ-tekijä supistaa kohti koiran ylälinjaa.
Väritystä kutsutaan salukeilla grizzleksi ja afgaaneilla ja suomenlapinkoirilla dominoksi. Se on saanut nimensä menestyneen näyttelykoiran, afgaani Tanjores Dominon mukaan. Sitä tavataan myös esimerkiksi alaskanmalamuuteilla. Kᴮ eli dominanttimusta ja Aʸ eli soopeli ovat siihen nähden epistaattisia eli estävät sen ilmentymisen koiran ulkomuodossa.

Cockerspanielisoopeli

Cockerspanielilla esiintyy harvinaisena soopeliksi kutsuttua väritystä, joka muistuttaa dominoväritystä erittäin paljon. Dominon tavoin väritys on E-lokuksen tekijän muuntama merkkivärikuvio. Värityksen aiheuttaa vastikään tunnistettu E-lokuksen alleeli ʰ.
Dominosta poiketen soopelit cockerspanielit ovat K-lokuksen suhteen KK tai Kk, siis dominanttimustia. kk-genotyypin yksilöt ovat fenotyypiltään "suttuisen punaisia", eivät "soopeleita".