google/wiki40b huggingface dataset:
Kristiina Kivivuori

Toimi Kristiina Kivivuori, (oik. Statkov, (18. syyskuuta 1919 Turku – 28. joulukuuta 1992 Bochum, Saksa) oli suomentaja.
Kivivuori valmistui ylioppilaaksi 1938 ja suoritti kieliopintoja Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli WSOY:llä kustannusvirkailijana 1942–1944, 1945–1949 ja 1962–1963 sekä Weilin+Göösin kustannusvirkailijana 1963–1966. Vuonna 1944 Kivivuori työskenteli Deutsches Nachrichtenbüron kääntäjänä. Vapaana suomentajana hän toimi 1949–1963 ja vuodesta 1966. Avioiduttuaan vuonna 1967 hän muutti Saksaan.
Kivivuori suomensi englannista muiden muassa Jane Austenia, James Baldwinia, Joyce Caryä, Joseph Conradia, Daniel Defoeta, Thomas Hardyä, W. Somerset Maughamia, George Meredithiä, James Thurberia ja Mark Twainia, saksasta Heinrich Bölliä, Carl Zuckmayeria ja ruotsista Per Olov Enquistiä, Tove Janssonia, Christer Kihlmania, Pär Lagerkvistia, Halldór Laxnessia, Vilhelm Mobergia ja August Strindbergiä. Hän suomensi myös näytelmiä ja kuunnelmia.
Suomentamisen ohella Kivivuori opetti dialogin suomentamista Teatterikorkeakoulussa ja ohjasi suomentajakursseja 1966–1967.
Kivivuori sai Mikael Agricola -palkinnon vuonna 1960 ja valtion kääntäjäpalkinnon vuosina 1970, 1981 ja 1988 sekä Otavan kääntäjäpalkinnon vuonna 1970.
Varigin lento 254

Turma

Kello 17.25 lentokone lähti Marabálta, viimeiseltä välipysähdyspaikaltaan ja oli määrä laskeutua Bélemiin.
Kone suuntasi noustuaan suuntaan 270, eli länteen suunnan 027 sijaan. Miehistö huomasi vikoja vasta, kun he eivät nähneet lentoasemaa. He tekivät täyskäännöksen suuntaan 090.
Kone alkoi seurata Xingu-jokea, jota kapteeni luuli Amazon (joki)-joeksi. Kone lensi suuntaa 165 kunnes sen polttoaine loppui ja miehistö teki pakkolaskun viidakkoon.
Koneen hylky löydettiin vasta 44 tunnin jälkeen. Yhteensä 13 matkustajaa oli saanut surmansa pakkolaskussa ja pelastajia odottaessa.

Tutkinta

Onnettomuuden aiheutti lentosuunnitelmassa ollut väärinkäsitys. Koneen kurssi oli merkitty numeroin "0270". Tämä tarkoitti 027,0 astetta. Miehistö oli lukenut sen suunnaksi 270.
KK Šiauliai

Historia

Seura perustettiin vuonna 1994 ja se alkoi pian menestymään. Se sijoittui heti perustamisvuonnaan neljänneksi ja oli vakiinnuttanut paikkansa Liettuan kahden suurimman, BC Lietuvos Rytasin ja BC Žalgirisin takana. Ensimmäisen visiittinsä eurokentille joukkue teki vuonna 1996, kun se osallistui Korac Cupiin. Kaudesta 1998-1999 lähtien joukkue on pystynyt selviytymään semi-finaaleihin saakka, mutta ei ole koskaan päässyt finaaliin. Joukkue on myös vuosittain osallistunut Baltic Basketball Leagueen, jossa se on saavuttanut 3 mestaruutta.
Keskinen Salavajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Virtalanojan valuma-alueeseen (14.264) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,5 metriä mpy.
Lubjanka

Lubjanka (ven. Лубянка) on rakennus Moskovassa samannimisen aukion laidalla. Rakennuksessa sijaitsi KGB:n päämaja ja vankila. Nykyisin keltaisessa päärakennuksessa on rajavartioston päämaja ja yksi FSB:n direktoraatti.
Lubjanka rakennettiin vuonna 1898 yleisvenäläisen vakuutusyhtiön päätoimistoksi. Lokakuun vallankumouksen jälkeen siitä tehtiin Tšekan päämaja. Suurten puhdistusten myötä rakennus jäi liian pieneksi henkilökunnalle ja arkkitehti Aleksei Štšusev suunnitteli siihen lisäkerroksen ja takana sijaitsevat rakennukset. Rakennustyö jäi kesken sodan aikana ja viimeisteltiin vasta 1983. Kun Juri Andropov nousi pääsihteeriksi, hän päätti parantaa KGB:n julkisuuskuvaa ja rakennukseen avattiin tiedustelun museo, järjestettiin kiertokäyntejä ja olipa siellä discokin. Rakennuksen edessä oli pitkään Feliks Dzeržinskin patsas, joka kaadettiin elokuussa 1991.
Vuonna 1990 Lubjankan edessä olevalle aukiolle tuotiin muistokivi Solovetskista poliittisten vainojen uhrien muistoksi.
Lubjankan aukion alla on Moskovan metron asema, jossa tehtiin tuhoisa itsemurhapommi-isku 2010.
Korkia-Mauran jääluola

Korkia-Mauran jääluola on Lapissa Inarijärven eteläosissa sijaitseva luola, jossa jää säilyy yleensä yli kesän sulamatta. Luola on lajissaan Suomen suurin. Luola on saaressa.

Sijainti

Inarinjärven Korkea-Mauran (Korkia-maura) saari on Veskoniemen lähellä noin 18 km Ivalosta pohjoiseen ja Nanguniemestä luoteeseen. Korkia-Mauran saarelle pääsee kesällä veneellä Veskoniemen lomakylästä.

Luola

Koko luola sisäänpääsyineen on 15 m pitkä, yli 1 ja maksimissaan 3,5 m leveä ja 1,5–4 m korkea. Luolan kattona on kivenlohkareita. Luolaan pääsee 5 m:n pituisesta tunnelista, ja itse luolan lattia on 10 m pitkä ja 3,5 m leveä.

Jää

Huoneen lattia on 2-4 m paksu jää, jonka pituus on 9 m ja leveys 3,5 m. Myös luolan perällä olevien lohkareiden välejä on jäässä. 
Inarinjärven vesi jäätyy 3-4 m paksuksi talvella. Keväällä jää yhä paksunee, kun lumen sulamisvedet valuvat luolaan .
Ilmaston lämpeneminen ja turistivierailut ovat sulattaneet jonkin verran jääluolan jäitä 2000-luvulla.Niinpä jää on ohentunut 2010-luvulla, jolloin järven pinnan yllä oleva sulamisvesijää on kadonnut.
Luolaa on käytetty 1600-luvulta alkaen kalakellarina
Joidenkin väitteiden mukaan jää olisi pysynyt sulamattomana ainakin 500 vuoden ajan. Jääpeite olisi muodostunut pienenä jääkautena joka alkoi noin 1450.
Suomessa on muitakin maanalaisia jääluolia, mutta niiden jää pysyy sulamatta vain joinain kesinä.
Suomalainen Kirjakauppa

Kirjakauppaketjun historiaa

Suomalainen Kirjakauppa perustettiin vuonna 1912 nimellä Helsingin Suomalainen Kirjakauppa Oy. Se jatkoi Minerva Osakeyhtiön konkurssin jälkeen liikkeen uusien kirjojen myyntiä. Rautakirja omisti Suomalaisen Kirjakaupan vuodesta 1924. Verkkokirjakauppa Suomalainen.com perustettiin vuonna 1999.
Suomalainen Kirjakauppa kasvoi Suomen suurimmaksi kirjakauppaketjuksi vuonna 1997, jolloin Stockmannin omistama Akateeminen Kirjakauppa myi sille kuusi myymälää Jyväskylästä, Oulusta, Joensuusta, Lappeenrannasta, Kuopiosta ja Vaasasta. Suomalaisella Kirjakaupalla on myös kaksi myymälää Helsinki-Vantaan lentoasemalla.
Ketjun markkina-asemasta on käyty jonkin verran keskustelua.
Sanoma myi ketjun elokuussa 2011 Otavalle. Jo vuoden ounasteltu tieto Sanoman myyntihaluista tuli julki vähän aiemmin. Yhteenlaskettu liikevaihto vuonna 2011 oli noin 109 miljoonaa euroa, josta 70 % koostui kirjamyynnistä ja loput 30 % toimistotarvikkeista.
Kauppahalli

Kauppahalli tarkoittaa katettua kauppatoria muistuttavaa hallirakennusta, joka pitää sisällään suuren joukon itsenäisiä myymälöitä. Hallien tarjonta on tavallisesti vastaavanlainen kuin torikaupassa; niissä myydään yleensä elintarvikkeita sekä talous- ja kulutustavaraa, kuten vaatteita ja käsitöitä. Kauppahalleissa on myös suhteellisen vakiintuneet myyjät sekä asiakkaat, ja myös korkeana pidetty tavaran hinta ja laatu.
Rakenteeltaan kauppahalli on tavallisesti pitkänomainen yksi- tai kaksikerroksinen hallirakennus. Hallin päästä päähän kulkee yksi tai useampia käytäviä, joiden varsille myyntipaikat sijoittuvat. Etenkin vanhemmat kauppahallit ovat usein sisätiloiltaan avaria ja varustetut kattoikkunoilla riittävän päivänvalon takaamiseksi käytäville. Kauppahalli voi sijaita torin laidalla, toimien välittömänä jatkeena torikaupalle, tai korttelin sisällä, jolloin sen kadunpuoleisessa päässä on usein monikerroksinen liike- tai asuinrakennus. Harvemmin kauppahalli voi myös sijoittua kauppakeskuksen tai vastaavan laitoksen sisälle.

Kauppahallien historiaa

Ensimmäiset kauppahallit ja niitä edeltäneet katetut markkinapaikat ovat olleet käytössä jo historiallisella ajalla Keski-Euroopassa. Varsinaisesti kauppahallien suosio kuitenkin alkoi kasvaa 1800-luvulla, kun kasvavan torikaupan epähygieenisyys alkoi nousta huolenaiheeksi. Etenkin irrallaan myydyt elintarvikkeet haluttiin saada sisätiloihin suojaan ulkoilman epäpuhtaudelta. Aluksi kauppahalleja ryhdyttiin rakentamaan suurimpiin kaupunkeihin. 1800-luvulla kauppahalleja rakennettiin useimpiin Euroopan maihin, Pohjois-Amerikkaan sekä jonkin verran myös muualle maailmaan, etenkin eurooppalaisten siirtomaihin. 1800-luvun lopulla rakennettiin ensimmäiset kauppahallit myös Suomeen.

Kauppahallit ulkomailla

Kauppahallit ovat nykyäänkin suosittuja kauppapaikkoja etenkin Keski-Euroopassa, jossa niitä on historiallisestikin tarkasteltuna paljon. Vaikka hallit ovatkin osin menettäneet markkina-asemaansa kauppakeskuksille, tapahtuu pääosin maataloustuotteiden vähittäis- ja osin myös tukkukauppakin edelleen kauppahalleissa. Euroopan suurin kauppahalli, pinta-alaltaan 10 000 neliömetriä, sijaitsee Budapestissä.
Joillakin alueilla kauppahallit ovat syrjäyttäneet perinteisen torikaupan kokonaan ja uudistaneet samalla palvelujaan monipuolisemmiksi; näin on käynyt monin paikoin esimerkiksi Yhdysvalloissa, joissa kauppahalleja on toisaalta myös paljon lakkautettu kannattamattomina.
Venäjän kauppahallit koskevat Suomea läheisesti historiallisista ja maantieteellisistä syistä. Venäjällä on varsinkin kattamattomia, mutta myös katettuja toreja lähes kaikissa kaupungeissa. Näissä esimerkiksi maaseudun kolhoosilaiset ovat voinet myydä tuotteitaan. Toinen erityispiirre ovat säännölliset kaukaa, esimerkiksi Kaukasiasta ja Keski-Aasiasta tulevat torikauppiaat, joiden tuotevalikoima on omiaan monipuolistamaan tarjontaa. Esimerkiksi elintarvikelainsäädäntö ei kuitenkaan vastaa esimerkiksi Suomen normeja: lihaa ja kalaa myydään ja ostetaan suomalaisittain katsoen estottomasti. 
Myös basaarit, joita on esimerkiksi Istanbulissa ja muualla arabiankielisessä maailmassa, ovat eräänlaisia kauppahalleja.
Alfons Almi

Alfons Aleksander Almi (vuoteen 1934 Alm; 20. elokuuta 1904 Helsinki – 22. helmikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen tenori ja oopperanjohtaja. Työskenneltyään aluksi meijerialalla hän opiskeli vuodesta 1933 lähtien laulua muun muassa Hanna Granfeltin johdolla. Hän lauloi Suomalaisessa oopperassa 1930- ja 1940-luvulla useita merkittäviä tenorirooleja. Vuonna 1952 hänestä tuli oopperan talouspäällikkö ja muiden johtotehtävien kautta pääjohtaja vuosiksi 1956–1971. Vuonna 1971 hän jäi eläkkeelle johtajanvirasta ja ryhtyi lähes päätoimisesti hankkimaan Suomeen uutta ajanmukaista oopperataloa. Almi oli mukana oopperatalon peruskiven muurauksessa 1988 sekä vielä harjannostajaisissa 1990, muttei enää ehtinyt nähdä talon vihkiäisnäytäntöä 30. marraskuuta 1993.
Alfons Almille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1967 ja säveltaiteilijain valtionpalkinto vuonna 1987. Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon hän sai 1983.
Hänen vaimonsa Doris Laine oli tunnettu suomalainen balettitanssija ja myöhemmin myös baletinjohtaja.
Almi kunnostautui jatkosodassa useissa eri tehtävissä, muun muassa II/KTR 7:n suorasuuntaustykkijaoksen johtajana. Almi tuhosi runsaasti yli 100 vihollisen erilaista pesäkettä. Kannaksen Ryhmän komentaja kenraaliluutnantti Harald Öhquist esitti Almin palkitsemista Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristillä 18. kesäkuuta 1942. Ylipäällikkö Mannerheim ei kuitenkaan hyväksynyt esitystä.
Myöhemmin kaksinkertainen Mannerheim-ristin ritari, kenraalimajuri Aaro Pajari yritti vaikuttaa Mannerheimiin Almin asiassa vielä 12. joulukuuta 1944 ja kirjoitti ylipäällikölle kirjeen. Mannerheim ei jostain syystä edes vastannut Pajarin lähettämään kirjeeseen. Ritariesitystä ei myöskään otettu uudelleen käsittelyyn.
Hinrich Philip Johnsen

Hinrich (Henrik) Philip Johnsen (n. 1716/7? – 12. helmikuuta 1779 Tukholma) oli saksalaissyntyinen, sittemmin ruotsalaistunut urkuri, cembalisti ja säveltäjä. Hän saapui Ruotsiin Aadolf Fredrikin hoviorkesterin jäsenenä vuonna 1743. Vuonna 1745 hänestä tuli Pyhän Klaaran kirkon urkuri ja vuonna 1763 hoviurkuri.
Johnsen toimi Ranskalaisen teatterin pääkapellimestarina vuosina 1763–71, ja hän kuului vapaamuurareihin vuodesta 1757. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian perustajajäsen vuonna 1771, opetti siellä musiikin teoriaa ja toimi sen arkistonhoitajana vuosina 1771–72. Johnsenin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kaksi oopperaa (Die verkaufte Braut, Aeglé), kolme sinfoniaa ja neljä soolokonserttoa, joista cembalolle kaksi sekä fagotille ja käyrätorvelle yksi kummallekin.
Raimo Tuli

Raimo Tuli (30. marraskuuta 1941 Tampere - 9. maaliskuuta 2013 Luvia) oli suomalainen jääkiekkoilija ja jalkapalloilija.
Hän edusti jääkiekon SM-sarjassa Rosenlewin Urheilijoita vuosina 1964–1967. Tuli pelasi yhteensä 60 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 10+15=25 ja jäähymääränsä 27 minuuttia. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1967.
Jalkapallossa Tuli edusti RU-38:n lisäksi Porin Ässiä, jonka riveissä hän pelasi Mestaruussarjaa vuosina 1968–1969.
Osavuosikatsaus

Osavuosikatsaus (kvartaalikatsaus, tulosjulkistus, lyh. OVK) tarkoittaa yleisimmin pörssinoteeratun yrityksen (ks. Osakeyhtiö) tulosten ja muun kehityksen raportointia osakkeenomistajille vuoden alusta kolmen kuukauden välein. Pörssinoteeratut yritykset ovat tiedonantovelvollisia, mistä määrätään Suomen laissa ja tarkemmin asetuksissa. Yksi säädöksissä määrätty tiedonantomuoto on kehityksen raportoiminen 3 kuukauden väliajoin.
Tästä on syntynyt käsite kvartaalitalous, joka varsinkin poliittisessa kielenkäytössä on alkanut tarkoittaa kaikkea sitä työntekijän kannalta kielteistä, mitä nopeatempoisesta markkinataloudesta seuraa.
Reverend Bizarre

Historia

Reverend Bizarren debyytti In the Rectory of the Bizarre Reverend oli ensimmäinen Suomessa julkaistu täyspitkä doom metal -levy, ainakin mikäli Thergothonin, Unholyn ja Skepticismin 90-luvun alkupuolelle painottuvaa hyvin avantgardistista tuotantoa ei lasketa doom metalliksi. Black Sabbathin, Saint Vitusin, Pentagramin ja Candlemassin viitoittamaa tietä kulkeva yhtye oli tunnettu tinkimättömästä genreuskollisuudestaan, mutta myös tavastaan hämmentää ja johtaa kuulijoitaan harhaan. Yhtyeen "helposti lähestyttävältä" toiselta albumilta II: Crush the Insects julkaistu single Slave of Satan nousi ilmestyessään Suomen singlelistan kakkoseksi. Yhtyeen listamenestystä ja siitä seurannutta radiosoittoa pidettiin poikkeuksellisena erityisesti siksi, että singlellä oli mittaa peräti 21 minuuttia. Reverend Bizarre esitti viimeisen livekeikkansa Turussa joulukuussa 2006 ja lopetti toimintansa kokonaan julkaistuaan sitä ennen vielä yhden täyspitkän albumin 8. elokuuta 2007. Reverend Bizarren 30. toukokuuta 2007 julkaistu 16-minuuttinen single Teutonic Witch nousi ilmestyessään suoraan Suomen singlelistan ykköseksi. Albumi III: So Long Suckers nousi ilmestyttyään Suomen albumilistan kuudenneksi. Albert Witchfinderin alkuperäisen suunnitelman mukaan Reverend Bizarre olisi lopettanut toimintansa vuonna 2009 julkaistuaan viisi albumia, mutta yhtye ilmoitti vuonna 2006 lopettavansa toimintansa ja julkaisevansa vielä yhden albumin, vuonna 2007 ilmestyneen III: So Long Suckersin. Peter Vicar jatkoi eteenpäin yhtyeensä Lord Vicarin voimin.
Hvalseyn kirkko

Hvalseyn kirkko (tansk. Hvalsø Kirke) on nykyisin raunioina oleva vanha skandinaavien perustama kirkko, joka sijaitsee Grönlannissa lähellä Qaqortoqia. Kirkon lähellä oli myös Hvalseyn asuinpaikka. Kirkossa vuonna 1408 pidetyt häät ovat viimeinen todiste, että Grönlannissa asui tuohon aikaan norjalaista ja islantilaista alkuperää olevia ihmisiä.
Rüdiger Schnuphase

Ura

Schnuphase pelasi juniorina BSG Traktor Werningshausenissa. Vuonna 1964 hän siirtyi SC Turbine Erfurtiin eli Rot-Weiß Erfurtiin, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi myöhemmin. Vuonna 1976 Schnuphase siirtyi Carl Zeiss Jenaan, jonka paidassa hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1980. Pelatessaan liberona hän voitti DDR-Oberligan maalikuninkuuden kaudella 1981–1982. Schnuphase teki paluun Erfurtiin vuonna 1984 pelaten seurassa vielä kaksi kautta.
Maajoukkuetasolla Schnuphase edusti DDR:n maajoukkuetta 45 kertaa. Hän oli mukana vuoden 1974 MM-kisoissa. Lisäksi hän voitti olympiahopeaa vuonna 1980.
Syväekologia

Syväekologia on maailmankatsomus, joka korostaa ihmisen yhteenkuuluvuutta luonnon kanssa. Syväekologian mukaan elämää tulee kunnioittaa ja luonnolla ja biodiversiteetillä on itseisarvo. Ihmisillä ei katsota olevan oikeutta tyydyttää toissijaisia tarpeitaan muiden lajien ensisijaisten tarpeiden kustannuksella. Syväekologia korostaa elämistä harmoniassa luonnon kanssa ja vastustaa tarpeetonta kulutusta.
Norjalainen filosofi Arne Næss muotoili syväekologian käsitteen ja periaatteet ensimmäisen kerran vuonna 1972 Bukarestissa konferensissa nimeltä 3rd World Future Research Conference. Konferenssiesitelmässään Naess tekee eron "pinnalliseen ekologiaan" ja "syväekologiaan". 
Næssin mukaan syväekologia perustuu kaiken elämän moraaliseen kunnioittamiseen. Katsomus sisältää humanismin, mutta laajentaa sen periaatteita myös ihmisen ja luonnon väliseen suhteeseen. Næssin ajatteluun vaikuttivat filosofi Baruch Spinoza ja väkivallan vastustaja Mahatma Gandhi. Lisäksi Næssin syväekologiaan vaikutti voimakkaasti Martin Heideggerin teknologiakritiikki. Næss katsoi, että väkivalta ja muiden elollisten, niin ihmisten kuin muidenkin eliöiden, vahingoittaminen on aina väärin.

Syväekologia Suomessa

Suomessa syväekologiaa edustavat Elonkehä-lehti ja Vihreä Elämänsuojelun Liitto. Vihreä Elämänsuojelun Liitto perustettiin vuonna 1987 ja sitä olivat perustamassa muun muassa Pentti Linkola, Eero Paloheimo ja Matti Sarmela. Muita tunnettuja syväekologeja Suomessa ovat ainakin Timo Hännikäinen ja Leena Vilkka.
Töyhtöviherkaija

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 32 cm ja paino 140 g. Sen höyhenpuku on pääosin kellanvihreä, siipisulat ja pyrstön kärkiosa violetit, naama musta, otsa punainen ja päälaella pystyssä sojottavat kaksi pidentynyttä höyhentä ovat mustat ja punakärkiset. Nokka on tumma, iiris oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu on himmeämmän värinen.

Esiintyminen

Töyhtöviherkaijat elävät Uudella-Kaledonialla (alalaji cornutus) ja läheisellä Ouvean saarella (alalaji uvaeensis). Sen kannan koko on 2 500 yksilöä tai enemmän.

Elinympäristö

Laji elää metsissä ja pensaikoissa, pääasiassa vuoristossa.

Lisääntyminen

Pesä on puun kolossa. Naaras munii kahdesta neljään munaa.

Ravinto

Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista, pähkinöistä ja marjoista.
Kento Masuda

Kento Masuda (jap. 増田 顕人; s. 29. kesäkuuta 1973 Katori, Chiba, Japani) on säveltäjä, muusikko ja taiteilija. Masuda on Grammy-palkinnot jakavan National Academy of Recording Arts and Sciences -organisaation jäsen.
Juuso Sohlo

Juuso Sohlo (s. 3. huhtikuuta 1975 Oulu) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen keskimatkan juoksija. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Espoon Tapiot ja hänen valmentajanaan toimi Esko Sohlo. Kalevan kisoista Sohlo saavutti pronssia 800 metrin juoksussa vuonna 1996. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2012 jälkeen.
Spin City

Spin City oli yhdysvaltalainen ABC:n tilannekomedia, jota tehtiin vuosina 1996–2002. Se kertoi fiktiivisestä New Yorkin paikallishallinnosta, jossa Michael J. Fox esitti varapormestaria. Sarja lopetettiin vuonna 2002 viimeisen kauden katsojalukujen vuoksi. Jaksoja kuvattiin yhteensä 145.
Tupolev Tu-16

Kehitys

Tupolevin suunnittelutoimisto kehitti Tu-16-pommikoneen 1940-luvun lopussa. Koneen prototyypin Tyyppi 88/1 (Projekti N) ensilento tapahtui 27. huhtikuuta 1952. Koneen kehitysprojekti alkoi, kun 1940-luvun lopulla etsitiin seuraajaa B-29 Superfortressin kopiona rakennetulle potkurikäyttöiselle Tupolev Tu-4 -pommikoneelle. Uuden pommikoneen vaatimuksiin kuului yli 800 km/h lentonopeus, 6 000 kg pommilasti ja 5 000 km kantama.
Aluksi Tupolev kehitti Tu-4:n pohjalta Tupolev Tu-85-koneen. Tu-88:n kehitys alkoi vuoden 1949 alussa. Kriittinen tekijä oli suihkumoottorien kehitys – Mikulinin suunnittelutoimisto kehitti Mikulin AM -voimalaitteen. Sen suuren halkaisijan vuoksi sitä ei voinut kiinnittää lentokoneen siipien alle.
Tu-16 tuli Neuvostoliiton ilmavoimien käyttöön vuoden 1953 lopussa. Ilmavoimien käyttöön tuli 175 konetta ja rannikkopuolustuksen käyttöön 240 konetta. Kaikkiaan koneita tehtiin parin vuosikymmenen aikana 1 059 kappaletta.
Kiinan kansantasavalta sai koneen suunnittelutietoja teknologiansiirtona Neuvostoliitolta. Se kehitti niiden pohjalta oman Xian H-6-koneversionsa. Kiinan ja Neuvostoliiton välien katkettua Hruštšovin hallintokaudella vuonna 1960 Kiinan konemallin jatkokehitys eteni itsenäisesti.
Kone kykeni kuljettamaan massiivisen 9 000 kg:n FAB-9000-pommin tai ydinaseita noin 4 800 km:n matkan. 1950-luvun puolivälissä koneeseen lisättiin mahdollisuus kantaa vastakehitettyjä risteilyohjuksia. Malli Tu-16KS-1 (NATO:n koodinimi Badger-B) kuljetti AS-1 Kennel -ohjuksia noin 1 800 km:n päähän. AS-1-ohjus oli iso, MiG-15-hävittäjää muistuttava, ja sen kantomatka noin 140 km. Sen pääasiallinen käyttötarkoitus oli iskut Yhdysvaltain lentotukialusryhmiä vastaan.
Myöhempiä ohjusmalleja olivat ydinkärkinen Raduga K-10S (AS-2 Kipper), AS-1:n korvaaja KSR-2 (AS-5 Kelt) ja KSR-5 (AS-6 Kingfish).
Koneesta kehitettiin myös elektronisen sodankäynnin- ja tiedustelumalleja. Siitä kehitettiin myös siviilimallit Tupolev Tu-104 ja Tupolev Tu-124, jotka olivat Aeroflotin käytössä.

Käyttö

Tu-16-pommikone oli Neuvostoliiton, Vietnamin, Kiinan kansantasavallan (H-6), Egyptin, Indonesian ja Irakin ilmavoimien käytössä. Nykyisin niitä käyttää ainakin Venäjän ilmavoimat, mutta valvontaroolissa eikä pommikoneena. Kiinan ilmavoimille Xian H-6 -kopio tai muunnelma on eräs sen strategisen ydinasepelotteen toteuttaja.
Karkealampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 10,9 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81,5 metriä mpy.
Kenji Kawai

Ura

Jätettyään ydinvoimatekniikan opintonsa Tokain yliopistossa Kenji Kawai alkoi opiskella musiikkia Shobin musiikkiopistossa. Hän kuitenkin keskeytti nämäkin opintonsa ensimmäisen puolen vuoden jälkeen ja perusti muutamien ystäviensä kanssa fuusiorock-yhtyeen nimellä Muse. Yhtye osallistui erinäisiin musiikkikilpailuihin, kunnes yhtyeen jäsenet tunsivat itsensä kypsiksi musiikkialalle ja päättivät lähteä omille teilleen.
Musen jälkeen Kawai alkoi säveltää mainosmusiikkia kotistudiossaan. Äänittäessään musiikkia radionäyttelijä Yuji Mitsuyalle hän tapasi musiikkiohjaaja Naoko Asarin, joka ehdotti hänelle soundtrack-musiikin säveltämistä animeen. Kenji Kawai ryhtyi säveltämään Ranma ½ -sarjaan ja Ghost in the Shell -elokuvaan hyvällä menestyksellä.
Saavutettuaan suosiota animesäveltäjänä Kawai alkoi säveltää myös elokuviin. Näistä mainittakoon Ringu, Ringu 2, Dark Water, Avalon ja Seven Swords. Hän alkoi työskennellä ohjaaja Mamoru Oshiin projekteissa ja on säveltänyt musiikin kaikkiin Hideo Nakatan elokuviin.
Kenji Kawai on voittanut sävellyksistään Annie- ja Hong Kong Film Award -palkinnot.