google/wiki40b huggingface dataset:
Arnold Tilgmann

Arnold Gotthard Tilgmann (12. syyskuuta 1902 Küssnacht, Sveitsi – 18. tammikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, kuvittaja, sekä liikemies ja mainos- ja pilapiirtäjä. Tilgmann oli kuvittajana tuotteliaimmillaan 1940- ja 1950-luvuilla.

Elämä

Sveitsissä syntyneen Tilgmannin vanhemmat olivat liikemies Herman Hildor Tilgmann ja Alma Matilda Sjöblom. Arnold Tilgmann kävi viisi luokkaa lyseota ja opiskeli sitten Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920–1922 ja Helsingin musiikkiopistosa 1925–1828. Hän opiskeli myös laulua 1920-luvun lopulla Italiassa maestro Ferrarin johdolla. 
25-vuotiaana Tilgmann työskenteli Turun Kivipainossa. Siellä hän suunnitteli mm. Sisu-pastillin pakkauksen ja logon. Sisun logo on säilynyt samanlaisena 1920-luvulta nykypäivään. 
Vuosina 1927–1939 Tilgmann toimi mainostoimisto Erva-Latvalan graafikkona. 
Talvisodan jälkeen Tilgmann perusti taidekustantamo Oy Paletti Ab:n joka julkaisi muun muassa lastenkirjoja, pelejä, värityskirjoja sekä myös Tilgmannin itse suunnittelemia postikortteja. Tilgmann piirsi kaikkiaan yli 1 500 erilaista postikorttia. Hän piirsi myös lasten kuvakirjoja ja kuvitti pelejä, pelikortteja, pöytäliinoja, seinätauluja ym. Tilgmann oli pääomistajana myös Lehtipaino Oy:ssä, jossa Paletin julkaisut painettiin. 1950-luvulla Paletti alkoi myös julkaista Pecos Bill- ja Tex Willer -sarjakuvalehtiä sekä Ajan Sävel -nuortenlehteä.
Tilgmann vetäytyi Paletti Oy:n johdosta 1970 heikentyneen terveyden takia. Yhtiön toiminta jatkui vielä hänen lastensa johdolla vuoden 1980 loppuun saakka.
Oopperalaulajana Tilgmann esiintyi sekä radiossa että Kansallisoopperan lavalla. Hän piti konsertteja ja toimi myös kuorojen solistina. Tilgmann oli solistitehtävissä Milanossa ja Tukholmassa ja toimi Finlandia-kuoron tenorisolistina Yhdysvalloissa 1939.
Marco Reus

Pelityyli

Marco Reusin pelipaikka Dortmundissa on muodostelmassa 4-2-3-1 keskikentän vasen laita. Hän on nopea sekä erittäin tekninen ja maalivainuinen. Hänet tunnetaan erityisesti hyvästä tekniikastaan, yllättävistä laukauksistaan ja tarkoista vapaapotkuistaan. Hänen vahvuuksiaan ovat rytminvaihdosten ja keskitysten lisäksi kaukolaukaukset.

Rot Weiss Ahlen

Marco Reus pelasi vuodet 2006–2009 Rot Weiss Ahlenin joukkueessa.

Borussia Mönchengladbach

Borussia Mönchengladbach tarjosi Rot Weiss Ahlenille miljoona euroa Reusista ja hän siirtyi Bundesliigaan neljän vuoden sopimuksella 25. toukokuuta 2009.

Borussia Dortmund

Reus teki 4. tammikuuta 2012 viiden vuoden sopimuksen Borussia Dortmundin kanssa 17,1 miljoonalla eurolla. Hän teki 10. helmikuuta 2015 Dortmundin kanssa uuden sopimuksen, joka kestää vuoteen 2019.

Maajoukkueura

Reus pelasi Saksan maajoukkueessa aiemmin numerolla 21 mutta Miroslav Klosen lopetettua maajoukkueuransa numero 11 vapautui Reusille. Hän on pelannut 34 A-maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Reus teki debyyttinsä 11. elokuuta 2009 Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Hän pelasi ensipelinsä A-maajoukkueessa 7. lokakuuta 2011 Turkkia vastaan.
Reus ei päässyt vuonna 2014 Brasilian MM-kilpailuihin loukkannuttuaan ystävyysottelussa Armeniaa vastaan. Ranskan EM-kilpailut 2016 menivät myös häneltä ohi, kun hän ei ehtinyt parantua Saksan cupin jälkeen ajoissa kisoihin.
Belgian jalkapallomaajoukkue

Historiaa

Belgian jalkapallomaajoukkue pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa vappuna 1904. Ottelu pelattiin Brysselissä Englannin joukkuetta vastaan ja sen lopputulos oli 3–3-tasapeli. Ennen tätä ottelua belgialaiset olivat toki pelanneet joitakin otteluita, mutta koska joukkueessa pelasi tuolloin myös muiden maiden, lähinnä Englannin, kansalaisia, näitä otteluita ei lasketa virallisiksi maaotteluiksi. Esimerkiksi Hollanti kaatui maalein 8–0 28. huhtikuuta 1901 muutamien englantilaisten vahvistaessa joukkuetta. Vuodesta 1905 alkaen Belgian oli määrä pelata maaotteluita Hollantia vastaan kahdesti vuodessa siten, että toinen ottelu pelattaisiin Antwerpenissa ja toinen Rotterdamissa. Tuohon aikaan maajoukkueen kokoamisesta vastasi Belgian suurimpien seurajoukkueiden edustajista koottu työryhmä. Lempinimen Punaiset Paholaiset (Les Diables Rouges) keksi journalisti Pierre Walckiers vuonna 1906 joukkueen voitettua Rotterdamissa Hollannin maalein 2–3.
Seuraavan kuuden vuosikymmenen aikana Belgiasta kehittyi hyvä kakkoskorin joukkue, joka vain harvoin ylti pelaamaan arvoturnausten voitosta, mutta tarjosi yksittäisissä otteluissa muille kovan vastuksen niin vieraissa kuin etenkin kotikentällään. Joukkueen suurin vahvuus piili paitsioansaan perustuvassa pelitavassa. 1980- ja 1990-luvut olivat yleisesti joukkueen parasta aikaa. Valmentaja Guy Thysin alaisuudessa Belgia tunnettiin hyvin organisoituneena ja fyysistä peliä suosivana joukkueena, jota oli vaikea voittaa. Joukkueen tiukan pelikurin lisäksi sellaiset yksittäiset pelaajat, kuten maalivahti Jean-Marie Pfaff, keskikenttäpelaaja Eric Gerets ja pelinrakentaja Enzo Scifo vahvistivat joukkuetta omalla panoksellaan. Kuitenkin joukkueella oli taipumus hieman horjuvaan peliasenteeseen. Etukäteen huonompia maita vastaan joukkue saattoi monestikin kärsiä asennevammasta, mutta suuria maita vastaan peliasenne oli lähes aina kova kuin kivi.
Vielä niinkin myöhään kuin vuonna 2002 edes maailman huippujoukkueet eivät pitäneet pelaamisesta Belgian Punaisia Paholaisia vastaan. Jopa Brasilialla oli suuria vaikeuksia ansaita 2–0-voitto Belgiasta vuoden 2002 MM-turnauksen pudotuspelivaiheessa.
Tosin tämän turnauksen jälkeen Belgia on hiljalleen menettänyt asemiaan FIFA:n maajoukkuerankingissa, eikä se pitkään kyennyt nousemaan samalle tasolle, kuin missä se oli aiemmin. Viime vuosina joukkue on kuitenkin noussut maailmanlistalla tasaisesti, ja piti jopa maailmanlistan kärkipaikkaa 5 kuukauden ajan vuosien 2015 ja 2016 aikana. Tämänhetkisessä, kesäkuun 2018 FIFA:n rankingissa joukkue on maailmanlistalla sijalla 3.

Olympiakisat

Vuoden 1900 kisoissa Belgia voitti pronssimitalin ja 20 vuotta myöhemmin kultamitalin.
Anne Helttula

Anne Helttula on suomalainen antiikintutkija ja klassillinen filologi. Hänellä on dosentin arvo Helsingin ja Turun yliopistoissa.
Helttula väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1987 latinan kielioppia käsitelleellä väitöskirjalla. Hän toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana vuosina 1989–1992 sekä Jyväskylän yliopiston latinan kielen lehtorina vuoteen 2007. Helttula on tutkinut mm. Rooman Isola Sacran piirtokirjoituksia.
Timo Tiusanen

Timo Tiusanen (13. huhtikuuta 1936 Viipuri – 19. elokuuta 1985 Pälkäne) oli suomalainen teatteriohjaaja, teatteritieteen professori ja lausuja.

Elämäkerta

Tiusasen vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Miikka Tiusanen ja Selma Karin (Kaisu) Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1954 ja valmistui logonomiksi 1958, filosofian kandidaatiksi 1958, maisteriksi 1950, lisensiaatiksi 1965 ja tohtoriksi 1969.
Tiusanen oli Helsingin Sanomain kirjallisuustoimittajana 1958-1963, kustannusliike Otavan virkailijana 1963, Suomen puheopiston lausunnan yliopettajana 1962–1965 ja Suomen Teatterikoulussa korkeakouluosaston sihteerinä ja vt. esimiehenä 1964–1966, kollegion jäsenenä 1966–1968 ja puheenjohtajana 1969. Tiusanen toimi Helsingin yliopistossa teatteritieteen assistenttina 1964–1967, vt. apulaisprofessorina 1967–1968, dosenttiina 1969–1977 sekä henkilökohtaisena ylimääräisenä teatteritieteen professorina 1977–1985. Tiusanen oli Kansallisteatterin apulaisjohtajana 1969–1970 ja Helsingin kaupunginteatterin pääjohtajana 1970–1974. Hän oli lisäksi Suomen akatemian vanhempana tutkijana 1974–1977.
Tiusanen oli Suomen Lausujain Liiton puheenjohtaja 1977–1983.  Aleksis Kiven Seuran puheenjohtajaksi Tiusanen valittiin juuri ennen kuolemaansa 1985. Hänelle myönnettiin muun muassa Vaaskivi-plaketti vuonna 1962 ja Nortamo-palkinto 1964.
Tiusanen on haudattu Pälkäneen hautausmaalle.
Jarl Sundqvist

Jarl Julius Sundqvist (Sundquist) (13. syyskuuta 1897 Tornio – 21. toukokuuta 1967 Rovaniemi) oli metsänhoitaja ja Kemi Oy:n metsäosaston pitkäaikainen johtaja Lapissa. Hänen pakinoitsijanimimerkkinsä oli Kairankiertäjä.

Henkilöhistoria

Sundqvistin vanhemmat olivat pankinjohtaja Johan Hjalmar Sundqvist ja Elisabeth Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun klassisesta lyseosta 1917 ja valmistui metsänhoitajaksi 1920. Sundqvist oli Kemi Oy:n palveluksessa Rovaniemellä vuodesta 1921 ja toimi yhtiön metsäosaston johtajana vuodesta 1927. Talvisodassa Sundqvist työskenteli päämajassa, jatkosodan aikana hän oli divisioonan kuljetuspäällikkönä. Lapin sodan aikana Sundqvist joutui piileskelemään saksalaisia ja hän todisti myös silminnäkijänä Rovaniemen polttamista lokakuussa 1944. Sundquist sai metsäneuvoksen arvonimen 1948.
Sundqvist oli naimisissa 1921–1958 kirjailija Annikki Setälän kanssa. Avioeron jälkeen Sundqvist avioitui 1958 Hilkka Helena Palosaaren (s. 1920) kanssa. Ensimmäisestä avioliitosta hänellä oli kolme tytärtä ja poika. Vanhin tyttäristä oli toimittaja Anna-Liisa Rekola.
Tim Parnell

Reginald Harold Haslam ”Tim” Parnell (25. kesäkuuta 1932 Derby – 5. huhtikuuta 2017) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja ja Reg Parnellin poika. Hän osallistui neljään F1-osakilpailuun kausilla 1959, 1961 ja 1963. Hän oli 10. Italian GP:ssä 1961.
Parnell johti BRM-tallia vuosina 1970–1974.
Everwood

1. tuotantokausi

Brownin perhettä kohtasi suru-uutinen kun perheen äiti, Julia Brown, kuoli auto-onnettomuudessa. Perheen isä, tohtori Andrew ”Andy” Brown on tunnettu aivokirurgi, joka oli työnsä takia paljon poissa kotoa. Julian kuoleman jälkeen hän jätti menestyneen praktiikkansa New Yorkissa Manhattanilla lastensa 15-vuotiaan Ephramin ja yhdeksänvuotiaan Delian takia. Brownit muuttivat Everwoodin kaupunkiin Coloradoon, Julian puhuttua usein kyseisestä paikasta.
Yhteenotot tohtori Brownin ja Ephramin välillä silti jatkuivat, minkä lisäksi hänellä ja kylän toisella lääkärillä, Harold Abbotilla oli hieman ristiriitoja ammatillisista näkemyksistä. Lopulta Brownit kuitenkin sopeutuivat kylään. Ephram ystävystyi Haroldin tyttären, Amy Abbotin kanssa.
Kun Amy kuuli tohtori Brownista, hän huomasi siinä tilaisuuden pelastaa neljä kuukautta aiemmin kolarissa koomaan vajonneen poikaystävänsä, Colinin. Andy leikkasi Colinin, joka pian heräsi ja palasi kotiin. Tosin hän oli menettänyt suuren osan muististaan, myös muistot Amysta. Colinin toipuminen ei mennyt kuten pitäisi, mutta vain tohtori Brown ja Ephram tunnustivat sen. Samaan aikaan Amyllä oli tunteita Ephramia kohtaan ja Ephram mietti tunteitaan Colinin siskoon Laynieen.
Lopulta Colinin väkivaltainen käytös katkaisi ystävyyssuhteen sekä Ephramiin, että Amyn veljeen Brightiin. Tämän jälkeen Colin romahti ja hänet oli pakko leikata. Leikkaus ei kuitenkaan pelastanut Colinin henkeä.
Tero Kartastenpää

Tero Kartastenpää (s. 1978 Tampere) on suomalainen vapaa kirjoittaja ja feministisen Tulva-lehden päätoimittaja. Hän on kirjoittanut Jani Timosen kanssa tietokirjan Provo opas – ärsyttämisen jalo taito (2014). 
Kartastenpää on yksi kansainvälisen FAT-taidelehden perustajista. Hän on työskennellyt aikaisemmin muun muassa Aamulehdessä, Velissä ja Ylellä. Hän on kirjoittanut vapaana kirjoittajana muun muassa Helsingin Sanomiin, Trendiin, Imageen ja Mondoon.
Kartastenpää on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopiston mediatutkimuksesta. Hän on opiskellut myös naistutkimusta ja kulttuurihistoriaa.
Kartastenpää teki valokuvataiteilija Susanna Majurin työparina valokuva- ja videotaidetta vuosina 1998–2009. He kuvasivat yhdessä muun muassa PMMP:n levyn Veden varaan kannet. Kartastenpää oli yhdessä Kasino Creative Studion työryhmässä toteuttamassa vuoden 2010 Shanghain maailmannäyttelyyn kuvasarjaa HÄ? — Finnish–Chinese Visual Dictionary.
Hämypensasyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Hämypensasyökkönen on suhteellisen kookas, tummanruskea yöperhonen, jonka siipien pinta on melko kiiltävä. Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat. Rengastäplä ja ulompi poikkiviiru ovat vaaleat ja erottuvat selvästi. Sisempi poikkiviiru on sävyltään ruskeampi, ja mutkittelustaan huolimatta se on siiven etureunassa lähes suora. Poikkiviirut eivät ole yhdensuuntaiset, vaan niiden väliin jäävä alue on siiven takareunassa huomattavasti kapeampi kuin siiven etureunassa, eikä siiven keskivaiheilla näkyvä tumma varjostuma kosketa ulompaa poikkiviirua. Takasiivet ovat etureunastaan ruskeat, mutta muuten kuparinruskeat. Etureunan väri sulautuu siipeen ilman selvää rajaa, ja siipisuonet näkyvät takasiivissä yleensä muuta siipeä tummempina. Imukärsän sivuilla sijaitseat huulirihmat ovat tummat ja niissä on vaalea kärki. Siipiväli on 47–52 mm.
Hämypensasyökkönen muistuttaa huomattavan paljon yleisempää hohtopensasyökköstä (Amphipyra pyramidea), josta se tunnistettiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1968. Joskus lajin varmistamiseksi perhosen genitaalien tutkiminen voi olla tarpeen.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja eteläiseen Skandinaviaan. Suomessa hämypensasyökkönen on etelärannikon ja Lounais-Suomen laji, josta ei ole juurikaan havaintoja Pori–Kouvola-linjan pohjoispuolelta. Perhosia voi tavata heinäkuun lopulta syyskuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat

Laji on kosteapohjaisten, erityisesti tammea kasvavien lehto- ja sekametsien asukki. Sitä tavataan yleensä yksitellen, mutta voi olla sopivalla paikalla runsaskin. Perhoset lentävät hämärässä ja tulevat valolle, mutta huomattavasti helpommin syötille. Täysikasvuinen toukka koteloituu kotelokopan sisään maahan. Muna talvehtii.

Ravintokasvi

Toukka elää erityisesti tammilla (Quercus), mutta kelpuuttaa ravinnokseen myös muita lehtipuita.
Anna Eshoo

Anna Georges Eshoo (s. 13. joulukuuta 1942 New Britain, Connecticut) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on istunut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kalifornian neljännestä vaalipiiristä vuodesta 1993.
Connecticutissa syntynyt Eshoo on etniseltä taustaltaan armenialais-assyrialainen.
Keskimmäinen-Elämäinen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Raimo Henriksson

Raimo Henriksson (s. 9. maaliskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen kapellimestari ja säveltäjä. Henriksson sai kultaisen Emma-palkinnon vuonna 2002.
Jatkuvuusleikkaus

Jatkuvuusleikkaus on elokuvan leikkaustyyli, jolla pyritään saamaan elokuvaan mahdollisimman ehjä aikajatkumo ja tapahtumien jatkuminen leikkauskohtien mahdollisimman luontevasti. Se on käytetyin leikkaustyyli erityisesti Hollywoodin ja länsimaiden kaupallisessa elokuvassa.

Suojaviiva

Tilallisen jatkuvuuden saavuttamiseksi käytetään esimerkiksi 180 asteen sääntöä. Sen perusteella kamera ei voi ylittää kuvitteellista toimintalinjaa eli suojaviivaa. Kaksi keskustelevaa henkilöä, kävelevä henkilö tai liikkuva auto voivat muodostaa toimintalinjan, jota kamera ei säännön mukaan voi ylittää. Säännön tavoitteena on varmistaa, että esimerkiksi henkilöiden suhteellinen sijainti pysyy koko kohtauksen ajan samana. Lisäksi jatkuvuutta pyritään luomaan katseilla ja liikkeen jatkuvuudella, jonka avulla voidaan varmistaa, että kahden otoksen välinen liike on yhtenäistä tai samanaikaista.
Näytelmäelokuvissa suojaviivasääntöä voidaan rikkoa hetkellisesti esimerkiksi korostamaan päähenkilöiden hämmennystä kohtauksesta pois karanneen henkilön sijainnista. Television monikameratyössä sen sijaan suojaviivaa noudatetaan varsin tarkasti. Esimerkiksi palloiluottelun seuraaminen voisi olla mahdotonta jos hyökkäyssuunta vaihtuisi leikkauksessa kuvasta toiseen; siksi kaikki kamerat on sijoitettu kentän samalle puolelle. Poikkeuksena tästä voivat olla maalien taustalla tai yläpuolella olevat kamerat, joiden kuvia leikataan tv-lähetyksen kuvavirtaan vain uusintoina edellisistä, suojaviivasääntöä noudattavista kuvista. Monikameratuotantona toteutettavissa esittävän taiteen tallennuksissa, kuten yleisön edessä tapahtuvissa musiikkiesityksissä, suojaviivasäännöstä voidaan poiketa esimerkiksi käyttämällä välillä esiintyjien takaa yleisöön päin kuvattuja kuvia.
Porin seudun kansalaisopisto

Porin seudun kansalaisopisto on Satakunnan suurin vapaan sivistystyön oppilaitos, joka koostuu kansalaisopistosta ja Porin kesäyliopistosta. Oppilaitoksen omistaa Porin kaupunki. Porin seudun kansalaisopisto aloitti toimintansa nykyisellä nimellään 1.1.2011. Opisto syntyi, kun vuonna 1917 perustettu Porin kaupungin työväenopisto ja Ulvilan kansalaisopisto yhdistyivät. Vuonna 2017 Porin seudun kansalaisopisto juhli 100-vuotista taivaltaan. Päätös työväenopiston perustamisesta Poriin tehtiin monien vaiheiden jälkeen toukokuussa 1917 ja saman vuoden lokakuussa vietettiin jo avajaisia.
Porin seudun kansalaisopisto on vapaan sivistystyön oppilaitos, jonka tehtävänä on kannustaa kaupunkilaisia elinikäiseen oppimiseen ja aktiiviseen kansalaisuuteen. Opisto järjestää kaikille avointa kansalaisopistotoimintaa Porissa ja Ulvilassa. Kansalaisopisto tarjoaa monipuolisia ja edullisia kursseja mm. tieto- ja viestintätekniikassa, kielissä, kuvataiteessa, käsityössä, liikunnassa ja musiikissa. Kansalaisopiston alaisuudessa toimii Käsityökoulu Taitis, joka järjestää käsityön taiteen perusopetuksen yleistä oppimäärää 7-16-vuotiaille lapsille ja nuorille. Vuonna 2016 kansalaisopiston opetustuntimäärä oli 21165 ja osallistujia oli 14710. Osallistujista noin 80 % on naisia. Kursseja järjestettiin 909 ja niitä opettamassa oli 191 tuntiopettajaa.
Porin kesäyliopisto on perustettu vuonna 2014. Kesäyliopisto järjestää ammatillista täydennyskoulutusta ja avointa yliopisto-opetusta.
Kansalaisopisto toimii opistotalossa Porin keskustassa osoitteessa Gallen-Kallelankatu 14. Lisäksi opiston käytössä on käsityökeskukset Porissa (Valtakatu 20) ja Ulvilassa (Lääkärinpolku 2). Näiden lisäksi opiston kursseja järjestetään kouluilla ja muissa toimipaikoissa eri puolilla Poria ja Ulvilaa.
Deira (fiktio)

Deira on valtio David Eddingsin romaanisarjoissa Eleniumin taru ja Tamulin taru.
Deira on vauras valtio, jota hallitsee iäkäs kuningas Obler. Eräs hänen tyttäristään oli Elenian kuningas Aldreasin puoliso ja myöhemmän kuningatar Ehlanan äiti, joka tosin menehtyi synnytysvaivoihinsa.
Deiralaiset ovat erikoistuneet metallityöhön, joten siellä valmistetaan parhaat jos kohta myös ulkoisesti loistokkaimmat haarniskat ja sotavarusteet.
Deirassa toimii myös Alcionen ritarikunta, yksi neljästä sotilaallisesta veljeskunnasta. Tarinankuljetuksen kannalta olennaisessa osassa esiintyy veljeskunnan ritari Tynian, hilpeä mies ja mahtava soturi.
Lemkülan, Võhmetun ja Porkunin karstijärvet

Lemkülan, Võhmetun ja Porkunin karstijärvet sijaitsevat Tapalla lähinnä Lemkülan, Piisupissa, Võhmetun ja Porkunin kylien alueilla Länsi-Virumaalla Virossa. Alue, joka sijaitsee neljä kilometriä Tamsalusta koilliseen, kuuluu Pandiveren ylänköön, missä esiintyy yleisesti karstimaata. Joet ja ojat ovat ylängöllä harvinaisia, sillä sadevesi imeytyy helposti maahan pohjavedeksi ja virtaa siellä maanalaisissa joissa. Niiden vesi pulppuaa esiin usein lähteissä ja joskus karstijärvissä ja vesi on siksi varsin kovaa ja mineraalipitoista. Tällaiset järvet luokitellaan joskus alkalitrofisiksi järviksi.
Alue on suojeltu (viroksi Porkuni maastikukaitseala) ja suojelualue on järvialuetta hieman laajempi. Se on 1151,5 hehtaaria suuri ja se on kaksiosainen. Alueesta on vettä 72,2 hehtaaria. Suojelualueen pääalue on 8,3 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä. Siitä pari kilometriä koillisee sijaitsee halkaisijaltaan 2,5 kilometrinen lisäalue. Ne sisältävät järviä, lampia, ojia ja soita, jotka sijaitsevat pohjois-etelä-suuntaisen harjujakson molemmilla puolilla. Järvet ja lammet ovat yleensä autioita. 
Porkuni järv (46 ha), josta Valgejõgi saa alkuunsa, on näistä kuuluisin. Vaikka se on näistä järvistä suurin, kuivuu se loppukesäisin joskus kokonaan. Sillä on kelluvia saaria, jotka kulkeutuvat tuulen mukana. Muut järvet sijaitsevat Porkuni järvestä pohjoiseen.
Eteläisiä järviä ovat myös Piisupi järv (5,2 ha) ja sen vieressä sijaitsevat lammet Sahkjärv  ja Ratasjärv (0,9 ha ). Noin 300 metriä pohjoisempana on Võhmetu järv (9,0 ha), jonka vieressä sijaitsee kolmetoista lampea. Niitä ovat esimerkiksi Laksi järv (0,8 ha ), Toomra järv , Kuke järv (0,4 ha ), Kadaka järv (0,4 ha ), Mardihansu järv (2,3 ha ), Kannukse järv  ja Kannukse soonik . Suuremman Lemküla järven (6,0 ha) lähellä sijaitsee viisi lampea, joita ovat muun muassa Süsijärv (1,3 ha ), Väike Roogjärv  ja Suur Roogjärv . Viimeksi mainittu on asuttu järvi. Lisäalueella sijaitsee vielä Assamallan karstiluhta (53 ha), joka on keväisin karstijärvenä ja kesällä luhtana.
Afrikanrillirastas

Levinneisyys

Afrikanrillirastasta tavataan Itä-Afrikassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Asynkroninen sarjaliikenne

Asynkroninen sarjaliikenne on tietokoneiden ja elektroniikkalaitteiden keskenäisessä kommunikaatiossa käytetty sarjaliikennemuoto. Asynkroninen sarjaliikenne toimii yhdellä signaalilla kuhunkin suuntaan toisin kuin synkroninen sarjaliikenne, jossa on erillinen tahdistussignalointi.

Asynkronisen sarjaliikenteen periaate ja signaalimuoto

Signaali on seuraavan kuvan mukaista, jossa muotona on start + 8 dataa + stop, tyypilliseltä sarjaliikennepiiriltä katsottuna:
Kun liikennettä ei ole, linja lepää mark-tilassa ("1", hiljainen idle-tila). Liikenne alkaa start-bitillä (space-tila, "0"). Databitit tulevat start-bitin jälkeen vähemmän merkitsevästä enemmän merkitsevään, tosin kuvassa ne on esitetty binääriluvun kirjoitusjärjestyksen kannalta takaperoisessa järjestyksessä. Tämän jälkeen tulee "stop-bitti ("mark", "1"). Välissä voi olla ennen stop-bittiä vielä pariteetti-bitti (engl.  parity).

Sarjaliikennenopeudet

Perinteisiä sarjaliikenteen nopeuksia ovat 300 bit/s, 600 bit/s, 1 200 bit/s, 2 400 bit/s, 4 800 bit/s, 9 600 bit/s, 19 200 bit/s ja 38 400 bit/s. IBM-PC-koneissa yleinen suurin sarjaliikennenopeus on ollut 115 kbit/s.

Sarjaliikenteen fyysiset tasot

Fyysiset signaalitasot lähetetään yleensä laitteelta toiselle RS-232 tai RS-485 mukaisina. RS-232-linjalla "mark"-tila kulkee alhaisena jännitetasona, mikä tarkoittaa negatiivista jännitettä, jossa polariteetti toisin päin kuin sarjaliikennepiirillä on tavallisesti).
Lifted-indeksi

Lifted-indeksi, englanniksi lifted index, LI on ilmakehän epävakautta kuvaava luku. Ilmakehän voimakas epävakaisuus ruokkii ukkosia synnyttävää konvektiota. Se lasketaan vertaamalla lämpötilaa, johon ilmakupla jäähtyisi nostettaessa sitä maanpinnalta jollekin tietylle tasolle keskitroposfääriin tuolla tasolla havaittuun ympäristön lämpötilaan. Lämpötilojen erotus kertoo nosteesta.
Kuten muillekaan epävakaisuusindekseille, LI:llekään ei ole mitään ehdottomia raja-arvoja, jota suuremmilla LI-arvoilla ukkosta tulee aina ja pienemmillä ei koskaan.

Lifted-indeksin laskeminen

Lifted on maanpinnalta jollekin tasolle, yleensä 500 hPa painepinnalle nousseen ilmakuplan ja 500 hPa korkeudessa olevan ilman lämpötilojen erotus. Mitä suurempi erotus on, sen enemmän ilmakehässä on konvektiivista nostetta. 500 hPa:n painepinta on noin 5 500 metrin korkeudessa. Ilmapaketti joutuu noustessaan pienempään paineeseen ja jäähtyy adiabaattisesti. LI määritetään radioluotauksesta siten että seurataan maanpinnan kastepisteestä lähtevää kostea-adiabaattia 500 hPa:n tasolle ja vähennetään tämä lämpötila 500 hPan korkeudessa luotauksesta luetusta lämpötilasta. LI:n laskeminen on helppoa mutta koska se lasketaan vain yhdelle tasolle, se ei aina kerro koko ilmakehän konvektiivisesta potentiaalista.

Liftedin ja Capoen suhde

Suomen oloissa karkesti lifted -1 vastaa Cape 200, Lifted -3 cape 800 jne.