google/wiki40b huggingface dataset:
Amerikantukkasotka

Koko ja ulkonäkö

Koiraan pää on tumma, rinta ja selkä mustat. Kupeet vaalean harmahtavat, mutta kupeiden etuosassa selvä valkoinen pystyraita. Harmaassa nokassa tumma kynsi ja vaalea kärkivyö. Naaras tukkasotkamainen, harmahtavanruskea, mutta silläkin vaalea vyö nokan kärjessä. Siipijuovat harmaat. Pituus 37–46 cm, siipien kärkiväli 72 cm ja paino 600–1200 g

Levinneisyys

Amerikantukkasotka pesii Kanadassa ja Yhdysvaltojen pohjoisosissa. Se muuttaa talveksi etelämmäksi.
Euroopassa laji on harhailija, ja osa havainnoista koskee tarhoista karanneita lintuja. Suomessa amerikantukkasotka on nykyään lähes vuosittainen suurharvinaisuus.

Elinympäristö

Pesimäaikana ja pesimäajan jälkeen tukkasotka suosii makea- ja matalavesisiä kosteikoita. Talvisin se elää monenlaisissa kosteikoissa, mutta sitä tavataan harvoin kosteikoissa, joiden suolapitoisuus on korkea tai joiden syvyys on yli 1,5 metriä.

Lisääntyminen

Amerikantukkasotka tekee kuppimaisen pesän kasveista ja vuoraa sen untuvalla. Naaras munii 8–10 munaa ja pysyy poikasten seurassa, kunnes ne osaavat lentää.

Ravinto

Amerikantukkasotka syö nilviäisiä, vesihyönteisiä ja kaloja.
Miinan koulu

Miinan koulu (aiemmin Keskustan ala-aste) on alakoulu  Jokioisilla. Se on perustettu vuonna 1977. Koulussa annetaan 1-6 luokkien opetusta ja siellä toimii erikoisluokka Sokkelit.
Timo Ihamuotila

Timo Ihamuotila (s. 21. huhtikuuta 1966) on Nokian johtokunnan jäsen ja Nokian Sales and Portfolio Management for Mobile Phones -yksikön johtaja 1. toukokuuta 2007 alkaen. Ihamuotila on koulutukseltaan kauppatieteiden lisensiaatti. Hänen lisensiaatintyönsä Interest rate risk management of a financial institution in a multicurrency environment valmistui vuonna 1997 Helsingin kauppakorkeakoulusta.
Ihamuotila on työskennellyt rahoitusalalla koko työuransa. Hän toimi Kansallis-Osake-Pankissa vuosina 1990–1993 rahoituksen varainhallinnon analyytikkona ja aloitti Nokialla riskienhallinnan johtajana vuonna 1993. Ihamuotila työskenteli Citibankissa 4 vuotta, vuosina 1996–1999, mutta palasi Nokian palvelukseen rahoituspuolen johtotehtäviin vuonna 1999. Ihamuotila siirtyi USA:han vuonna 2004 aloittaen Mobile Phonesin CDMA-liiketoimintayksikön johtajana New Yorkissa, josta hänet valittiin nykyiseen toimeensa keväällä 2007.
Ihamuotila on työskennellyt Nokia-urallaan myös Nokia Oyj:n Eläkesäätiön puheenjohtajana Timo Korvenpään väistyttyä talousjohtajan tehtävistä vuonna 2002.
Timo Ihamuotila on naimisissa Riikka Ihamuotilan kanssa, ja heillä on yksi tytär ja kaksi poikaa. Ihamuotila harrastaa tennistä ja laskettelua.
Timo Ihamuotila on Nesteen entisen toimitusjohtajan, vuorineuvos Jaakko Ihamuotilan poika ja Sampo Pankin entisen ja Marimekon nykyisen toimitusjohtajan Mika Ihamuotilan serkku.
Aune Somersalmi

Aune Franziska Somersalmi (oik. Salmio, alk. Sundell, ent. Karivirta, 19. tammikuuta 1902 – 26. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja. Näyttelijänä hänet muistetaan ainoastaan ääriroolista elokuvassa Sampo (1959).

Elämä ja ura

Aune Somersalmen vanhemmat olivat puuseppä Johan Adolf Somersalmi ja Amanda Fransiska Kourlaa. Aunen vanhemmat veljet Urho ja Yrjö Somersalmi olivat molemmat näyttelijöitä. 
Aune Somersalmi avioitui 1930 lääketieteen lisensiaatti Yrjö August Karivirran (1898–1943) kanssa. Puolison työn vuoksi pariskunta joutui seuraavina vuosina asumaan useilla paikkakunnilla. Avioliiton alkuvuosina Karivirta työskenteli 1930–1934 Valkjärven kunnanlääkärinä ja sen jälkeen Helsingissä yleisen sairaalan naistenklinikalla 1934–1936. Vuodesta 1936 Yrjö Karivirta toimi Tampereen synnytyslaitoksen alilääkärinä.  
Nuoruudessaan Aune Somersalmi opiskeli klassista laulua. Hän esiintyi helmikuussa 1935 Suomen Kansallisoopperassa esitetyssä teoksessa Czardasruhtinatar. Veljiensä tapaan Aune toimi näyttelijänä. Hän esiintyi uransa aikana vain yhdessä elokuvassa Sampo (1959), jossa hänellä oli jälkiäänitetty äänirooli Louhena elokuvan suomalaisessa versiossa. Elokuva valmistui neuvostosliittolais-suomalaisena yhteistuotantona ja sen ohjasi Aleksandr Ptuško. Elokuvan pääosassa Väinämöisenä nähtiin Aunen veli Urho Somersalmi.
Vanhuudenpäiviään Somersalmi vietti 1970-luvulla Näyttelijöiden Vanhuudenkotisäätiön ylläpitämässä Thalian torpassa. Hän kuoli Helsingissä 82-vuotiaana ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle.

Perhe

Aune Somersalmi oli aviossa kaksi kertaa. Ensimmäisestä avioliitosta Yrjö Karivirran kanssa hänellä oli kaksi lasta (tyttö ja poika). Yrjö Karivirta toimi sotien aikana rintamalla ja kenttäsairaaloissa lääkintämajurina. Hän palveli talvisodassa Kaislahdessa, Summan lohkolla sekä Viipurinlahdella. Jatkosodassa Karivirta oli sotasairaaloiden päällikkölääkäri. 
Somersalmen ensimmäinen avioliitto päättyi lokakuussa 1943 aviomiehen kuoltua sodassa saamiinsa vammoihin Helsingissä. Hän solmi vuonna 1945 toisen avioliiton ministeri ja liikemies Toivo Salmion (1882–1973) kanssa.
The Pick of Destiny

Albumista yleensä

The Pick of Destiny on yhtyeen toinen albumijulkaisu sitten heidän vuonna 2001 julkaistun esikoisalbumin. Albumista julkaistiin sekä sensuroitu, että sensuroimattomaksi jäänyt, alkuperäinen versio. Molemmissa versioissa kuullaan dialoginpätkiä elokuvasta, joita tosin jouduttiin muokkaamaan sensuroituun versioon. Albumista julkaistiin myös rajoitettu erikoispainos, joka sisälsi levyn lisäksi julisteen, kahdeksan tarot-korttia, kolmiulotteisen kannen, sekä muovisen plektran, joka esiintyy elokuvassa. Mikäli kyseisen erikoispainoksen tilasi yhtyeen viralliselta sivustolta, sai mukaan vielä t-paidan.
Yhtyeen jäsenten, Jack Blackin ja Kyle Gassin lisäksi levyllä esiintyvät muun muassa Meat Loaf, Ronnie James Dio sekä Dave Grohl.
Ensimmäinen singlejulkaisu albumilta on "POD", jonka nimi on lyhenne sanoista "Pick of Destiny". Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Kappaleesta "Classico" animoitiin Flashillä piirretty video. "Classicon" videon on tehnyt sama ryhmä, joka teki videon yhtyeen kappaleelle "Fuck Her Gently".
"The Government Totally Sucks" on ainoa kappale albumilta, joka ei esiinny itse elokuvassa. Sekin on kuitenkin nähtävissä elokuvan ekstroissa, poistetuissa kohtauksissa.
Ukšjärvi

Ukšjärvi (ven. У́кшезеро, Ukšezero; myös Укшозеро, Ukšozero) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 33,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 385 neliökilometriä, keskisyvyys 8,6 metriä ja suurin syvyys 26 metriä.
Järven rannat ovat jyrkät. Pohjaa peittää muta, rannoilla on hiekkaa ja kiviä. Saaria on neljätoista. Kalalajeja ovat muikku, siika, hauki, säyne, lahna, rantaneula ja made. Suojoesta nousee toisinaan lohia, järvilohia, Suojun siikaa ja harjuksia. Rannoilla on kesäasutusta.
Gösta Palkama

Karl Gösta Ivar Palkama (ent. Paqvalén) (13. kesäkuuta 1902 Viipuri – 5. elokuuta 1944) oli Suomen Puolustusvoimien everstiluutnantti, joka toimi 6. divisioonan esikuntapäällikkönä kesällä 1944 ja kaatui yhdessä kenraalimajuri Einar Vihman kanssa kranaatinheitinkeskityksessä Talin–Ihantalan taistelussa.
Palkama suoritti reserviupseerikoulun 1925, Kadettikoulun 8. kurssin 1926-1927 sekä Sotakorkeakoulun yleisen osaston 1936-1938. Vuodesta 1938 hän toimi toimistopäällikkönä 1. divisioonan esikunnassa talvisodan ajan aina jatkosodan alkuun asti. Myöhemmin jatkosodassa hän toimi 6. divisioonan esikuntapäällikkönä kaatumiseensa asti elokuuhun 1944. Ylennykset: reservivänrikki 1925, vänrikki 1927, luutnantti 1930, kapteeni 1935, majuri 1941, everstiluutnantti 1944.
Palkaman puoliso oli May-Alice Renfors, heidän pojastaan Kaarle Arto Palkamasta (s. 1934) tuli lääkäri ja professori.
PewDiePie’s Tuber Simulator

Pelaaminen

Pelin tavoite on hankkia mahdollisimman paljon ”tilaajia”. Tilaajia voi saada tekemällä videoita eri aiheista. Videoista saa myös näyttökertoja, joilla voi ostaa tavaraa huoneeseen.
Huone on pelaajan kotipaikka, jossa tehdään videoita. Huoneeseen on tarkoitus hankkia mahdollisimman hyviä esineitä. Kun huoneeseen ostaa esineen, joutuu odottamaan, että lähetys saapuu. Lähetystä voi nopeuttaa pelaamalla ”Puggle”-peliä, jossa PewDiePien koirat, Edgar ja Maya, yritetään saada koiranruokakuppiin.
Pelissä huoneen yli lentää tietyin väliajoin ”Sponsor eagle”, joka tiputtaa lahjapaketissa pelaajalle ilmaislahjan (esimerkiksi tilaajia tai aivoja). Aivoilla voi ostaa tietopuusta tietoja, joiden avulla voi saada esimerkiksi tietyn aihealueen videoista enemmän näyttökertoja.
Pelissä pelaaja voi vierailla myös muiden pelaajien huoneissa, tai tehdä itse useampia huoneita. Pelaaja voi myös vertailla omaa tilaajien määräänsä oikeiden YouTube-kanavien tilaajien määriin.
Kołobrzegin piirikunta

Kuntajako

Kołobrzegin piirikunta jakautuu seitsemään kuntaan. Näistä Kołobrzegin kaupunki on kaupunkikunta ja muut maalaiskuntia. Maalaiskuntia ovat Dygowo, Gościno, Kołobrzegin maalaiskunta, Rymań, Siemyśl ja Ustronie Morskie.
Ylivalli

Yhteydet

Ylivallissa on Ratahallintokeskuksen Ylivallin liikennepaikka, joka tukee lähinnä turvetuotantoon liittyviä raskaita kuljetuksia.

Nähtävyyksiä

Ylivallin korkeimpia paikkoja ovat Isovuori, Navettavuori ja Käskyvuori. Isovuoren pohjoisrinteellä on kymmeniä miljoonia vuosia vanha Pirunpesänä tunnettu rapaumaonkalo. Isovuorella on myös Paimenpojan mänty ja Pirunpesältä noin 250 metriä itään Kollinluola. Navettavuori on korkea, laakea kallioalue, jossa on hyvin näkyvissä jääkauden merkkejä. Sen laki on suurten siirtolohkareiden ympäröimä tasanne, jota on perinteisesti käytetty juhlapaikkana. Käskyvuoren korkein kohta, lähes 190 metriä merenpinnasta, sijaitsee juuri ja juuri Kihniön kunnan puolella.
Peter Abrahams

Peter Abrahams (19. maaliskuuta 1919 Vrededorp, Etelä-Afrikka – 18. tammikuuta 2017 Saint Andrew, Jamaika) oli Englannissa ja Jamaikalla asunut alun perin eteläafrikkalainen kirjailija ja toimittaja, jonka tunnetuin teos Mine Boy (1946) oli ensimmäisiä Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän kansainväliseen tietoisuuteen tuoneita teoksia. Abrahams julkaisi uransa aikana toistakymmentä romaania sekä lukuisia sanoma- ja aikakauslehtiartikkeleita. Abrahams pyrki työssään tuomaan esiin ”ei-valkoista” ja ”ei-länsimaista” näkökulmaa maailmaan.
Abrahams kirjoitti ensimmäiset kertomuksensa 11-vuotiaana. Jo kouluaikanaan hän julkaisi useita tarinoita ja runoja, ja jo vuonna 1938 brittiläinen sanomalehti kirjoitti hänestä artikkelin, jossa häneen viitattiin ”värillisenä poikarunoilijana”. Päätettyään koulunsa hän yritti huonolla menestyksellä saada töitä toimittajana ja päätti lopulta lähteä merille. Hän työskenteli kaksi vuotta merimiehenä ja muutti tämän jälkeen Britanniaan. Uudessa kotimaassaan hän kirjoitti säännöllisesti muun muassa Daily Worker -sanomalehteen. Vuonna 1956 Abrahams muutti Jamaikalle, jossa hän toimitti West Indian Economist -lehteä ja johti West Indian News -uutisradiota, kunnes keskittyi kirjoittamiseen vuonna 1964. Hänet palkittiin Musgrave Gold Medal -palkinnolla 1994.
Vuonna 1946 julkaistu romaani Mine Boy kuvasi maalta kaupunkeihin muuttaneiden mustien huonoja oloja. Abrahamsin myöhemmissä teoksissa käsiteltiin muun muassa roturyhmien välistä rakkautta.
Indusoitu pluripotentti kantasolu

Indusoidut pluripotentit kantasolut (iPSC = engl. induced pluripotent stem cells) ovat keinotekoisesti ei-pluripotentista solusta, tyypillisesti aikuisen somaattisesta solusta, indusoidulla tiettyjen geenien ”pakotetulla” ekspressoimisella tuotettu pluripotentin kantasolun tyyppi. Pluripotentti solu tarkoittaa useakykyistä solua eli solua, joka kykenee erilaistumaan miksi tahansa aikuisen yksilön elimistön kudokseksi, paitsi ekstraembryonaaliseksi kudokseksi (sikiökalvo).
Indusoitujen pluripotenttien kantasolujen uskotaan olevan identtisiä luonnollisten pluripotenttien solujen, kuten alkion kantasolun, kanssa monessa suhteessa, kuten tiettyjen kantasolugeenien ekspressoimisen, proteiinien, kromatiinin metylaatiomallien, kahdentumisajan, alkion kantasoluaggregaattien muodostumisen, teratooman muodostumisen, kimeerien muodostumisen ja erilaistumiskyvyn suhteen, mutta niiden täydellinen suhteellisuus luonnollisiin pluripotentteihin kantasoluihin on vielä arvioitavana.
Indusoituja pluripotentteja kantasoluja tuotettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006 hiiren soluista ja vuonna 2007 ihmisen soluista. iPSC:jen tuottamista on pidetty tärkeänä saavutuksena kantasolututkimuksessa, koska se mahdollistaa tutkijoille pluripotenttien kantasolujen saamisen ilman ristiriitaista alkioiden käyttöä. iPSC:t ovat tärkeitä tutkimuksessa ja niillä on monia potentiaalisia terapeuttisia käyttömahdollisuuksia.
Riippuen käytetyistä menetelmistä aikuisen solujen uudelleenohjelmointi iPSC:jen tuottamiseksi voi aiheuttaa merkittäviä riskejä, jotka voisivat rajoittaa niiden käyttöä ihmisille. Esimerkiksi virusten käyttö solujen genomin muuttamiseen voi potentiaalisesti käynnistää syöpää aiheuttavien geenien tai onkogeenien ekspression. Helmikuussa 2008 Cell-nimisessä tieteellisessä lehdessä julkaistiin mullistavia löydöksiä, kun tutkijat ilmoittivat kehittäneensä tekniikan, jolla voisi poistaa onkogeenit pluripotentiaalisuuden induktion jälkeen. Siten iPSC:jen käyttömahdollisuudet ihmisen sairauksien hoidossa kasvaisivat. Myöhemmin huhtikuussa 2009 Sheng Dingin ryhmä La Jollassa Kaliforniassa kykeni osoittamaan, että iPSC:jen tuottaminen on mahdollista ilman mitään aikuisen solun geneettistä muuttamista: solujen toistunut käsittely tietyillä proteiineilla polyarginiiniankkureiden kautta soluihin kanavoiden oli riittävää indusoimaan pluripotentiaalisuuden. Tällä tavoin kehitettyjen iPSC:jen akronyymi on piPSC (engl. protein-induced pluripotent stem cells) eli proteiini-indusoidut pluripotentit kantasolut.
Michael Emerson

Nuoruus

Michael syntyi Cedar Rapidsissa, Iowassa ja varttui läheisessä Toledon kaupungissa. Valmistuttuaan vuonna 1976 Draken yliopistosta Des Moinesista, jossa hän opiskeli teatteria ja taidetta, hän muutti New Yorkin kaupunkiin. Koska hän ei löytänyt näyttelijän töitä, hän otti työn freelancer-suunnittelijana. Vuonna 1986 hän muutti ensimmäisen vaimonsa kanssa Floridan Jacksonvilleen. Siellä hän työskenteli vuosina 1986–1993 ohjaajana ja opettajana Flagler Collegessa.

Ura

Michael Emerson päätti opiskella lisää näyttelemistä Master of Fine Artsissa. Hän valmistui Alabama Shakespeare Festival’s Universitysta vuonna 1993, ja palasi New Yorkiin, jossa hän esiintyi vuosittaisessa Alabama Shakespeare Festivalissa.
Emerson koki läpimurtonsa vuonna 1997 näytellessään Oscar Wildeä Moises Kaufmanin off-Broadway näytelmässä Gross Indecency: The Trials of Oscar Wilde, jota seurasi useita muita maineikkaita lavaesiintymisiä. Vuonna 1998 hän esiintyi Uma Thurmanin kanssa off-Broadway näytelmässä The Misanthrope ja vuonna 1999 hän näytteli Willie Obania The Iceman Comethissa Kevin Spaceyn kanssa.
Emerson loi uraa sekä televisiossa että valkokankaalla näytellen vaarallisia ja haavoittuneita hahmoja. Vuonna 2001 hän voitti ”Outstanding Guest Actor in Drama Seriesin” Emmy-palkinnon näyteltyään sarjamurhaaja William Hinksiä Oikeus ja kohtuus -televisiosarjan useissa jaksoissa.
Yksi Emersonin parhaiten tunnetuista töistä on Zep Hindlen hahmon näytteleminen kauhuelokuvassa Saw (2004). Samana vuonna hän näytteli myös Guy Stonea komediassa Straight-Jacket. Vuosina 2006–2010 Emerson näytteli Benjamin Linusta televisiosarjassa Lost. Hän on myös ääninäytellyt hahmoa videopelissä Lost: Via Domus. Vuosina 2011–2016 Emerson näytteli televisiosarjassa Kohde.
Emerson tapasi tulevan toisen vaimonsa, näyttelijä Carrie Prestonin ollessaan esittämässä Hamlet-näytelmää Alabamassa. He menivät naimisiin syyskuussa 1998.
Chaplinin poika

Juoni

Naimaton nainen (Edna Purviance) lähtee hyväntekeväisyyssairaalasta mukanaan vastasyntynyt poikansa. Eräs taiteilija (Carl Miller), joka on ilmeisesti pojan isä, katselee naisen valokuvaa. Kun valokuva putoaa takkaan, mies ensin nostaa sen mutta heittää sitten takaisin ja antaa palaa poroksi.
Nainen jättää lapsensa erään kalliin auton takapenkille mukana viesti, jossa hän pyytää löytäjää hoitamaan ja rakastamaan lasta. Auto joutuu kuitenkin kahden varkaan käsiin. Varkaat löytävät lapsen ja jättävät kadulle.
Pieni kulkuri (Charles Chaplin) löytää vauvan. Ensi alkuun Kulkuri on vastahakoinen ottamaan vastuuta lapsesta, mutta lopulta hän heltyy, ja hän antaa pojalle nimen John. Kuluu viisi vuotta. Lapsesta (Jackie Coogan) tulee Kulkurin rikoskumppani: hän heittelee kiviä ihmisten ikkunoihin, jotta Kulkuri voisi sitten ilmestyä korjaamaan ne.
Sillä välin pojan äidistä tulee varakas tähti. Hän harrastaa hyväntekeväisyyttä köyhien parissa unohtaakseen menettämänsä lasta kohtaan tuntemansa kaipuun. Sattumalta nainen kohtaa oman poikansa, mutta he eivät tunnista toisiaan.
Kun poika sairastuu, Kulkuri kutsuu lääkärin (Jules Hanft) tutkimaan pojan. Lääkäri saa tietää, ettei Kulkuri ole pojan oikea isä. Kulkuri näyttää lääkärille pojan äidin viestin, mutta lääkäri vain ottaa sen itselleen ja kutsuu viranomaiset paikalle. Kaksi miestä saapuu viemään pojan orpokotiin. Tiukan kamppailun ja takaa-ajon jälkeen Kulkurin onnistuu saada poika takaisin. Kun pojan äiti saapuu katsomaan poikaa, lääkäri kertoo hänelle tapahtumista ja näyttää hänelle Kulkurin antaman viestin. Nainen tunnistaa viestin ja pyörtyy.
Kulkuri ja poika viettävät seuraavan yön halvassa yösuojassa, mutta suojan johtaja (lopputeksteissä mainitsematta jäänyt Henry Bergman) lukee sanomalehdestä, että pojasta tarjotaan tuhannen dollarin löytöpalkkio. Mies vie pojan poliisiasemalle, missä tämä kohtaa onnellisen äitinsä.
Kun Kulkuri herää aamulla, hän alkaa vimmaisesti etsiä kadonnutta poikaa. Kun etsinnät eivät tuota tulosta, Kulkuri palaa torkkumaan vaatimattoman kotitalonsa lukitun oven eteen. Unessaan Kulkuri astuu ”Unimaailmaan”, jossa asuu enkeleitä ja johon yrittää tunkeutua paholaisia. Poliisi (Tom Wilson) herättää Kulkurin ja vie tämän pojan äidin talolle.
Munkkiniemen sankarihautausmaa

Munkkiniemen sankarihautausmaa sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä Gert Skytten puistossa. Hautausmaa vihittiin käyttöön talvisodan päätyttyä vuonna 1940. Hautausmaalla lepää 33 sankarivainajaa,  jotka ovat kaatuneet vuosina 1939-1944.  Haudoilla on myös paikka sotilaalle, joka on siunattu mereen. Kaupunginosa oli talvi- ja jatkosodan aikana Huopalahden kuntaan kuuluva itsenäinen yhdyskunta, jonka vuoksi munkkiniemeläiset kaatuneet haudattiin omalle sankarihautausmaalle.
Hautausmaan sankaripatsaan “Maaemo suojelee poikaansa” on suunnitellut kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen ja se on paljastettu vuonna 1960.
Timon (Lukianos)

Historia

Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Teoksessa Timon, toiselta nimeltään Ihmisvihaaja, satiirin aiheena on 400-luvulla eaa. elänyt Timon Ateenalainen, joka tunnettiin misantrooppina eli ihmisvihaajana. Lukianos on saattanut saada aiheensa komediakirjailija Antifaneelta, joka kirjoitti Timon-nimisen sittemmin kadonneen näytelmän. Myöhemmin sama henkilö tunnetaan muun muassa William Shakespearen näytelmästä Timon Ateenalainen (Timon of Athens).

Sisältö

Satiirin päähenkilö Timon on ollut aiemmin rikas, ja tällöin hänen ympärillään on ollut paljon ystäviä, jotka ovat nauttineet hänen antamistaan lahjoista. Kun Timon oli köyhtynyt, ystävät olivat kaikonneet, eivätkä suostuneet enää edes tuntemaan häntä. Timon oli päätynyt palkkarengiksi kuokkimaan maata neljän obolin päivämaksulla.
Teoksen alussa Timon huutaa Zeukselle ja syyttää tätä laiskuudesta, kun tämä ei enää rankaise väärintekijöitä. Hän sanoo Zeuksen nukkuneen kauemmin kuin Epimenides, ja jättävän kostamatta jopa temppeliensä ryöstäjille. Timon valittaa, ettei Zeus myöskään kosta hänet unohtaneille entisille ystäville.
Zeus kuulee Timonin huudon, ja päättää auttaa tätä. Hän lähettää Hermeen ja Rikkauden Aarre mukanaan Timonin avuksi. Rikkaus valittaa, koska Timon on kohdellut häntä aiemmin niin huonosti eikä ole pitänyt hänestä kiinni. Hermes ja Rikkaus keskustelevat pitkään jälkimmäisen luonteesta, kuten siitä, miksi pahat ihmiset ovat useammin rikkaita kuin hyvät:
»Rikkaus: [Zeus] lähetti minut aina etsimään niin vaikeasti löydettävää, joka kauan sitten oli kadonnut maailmasta [...] Kun näin ollen hyviä ihmisiä on vähän ja pahat enimmäkseen täyttävät kaupungit, minun on vaelluksillani helpompi lyöttäytyä heidän seuraansa ja joutua heidän verkkoihinsa.»
Timonin seurassa oleva Köyhyys lähtee pois, kun Rikkaus tulee. Timon ottaa Hermeen ja Rikkauden vastaan tylysti, ja Rikkaus on jo valmis peräytymään. Timon suostuu kuitenkin lopulta ottamaan Rikkauden vastaan tämän pidettyä itselleen puolustuspuheen.
Tuskin on Timonin kuokka iskenyt suureen kulta-aarteeseen, kun tämän entiset ystävät palaavat hännystelemään häntä jälleen. Mielistelijöihin kuuluvat muiden muassa Gnathonides, Filiades, puhuja Demeas sekä filosofi Thrasykles. Timon ajaa kaikki pois kuokallaan ja kiviä heitellen.
Demeas muun muassa yrittää kehua Timonin maasta taivaaseen, ja sanoo kansankokouksen päättäneen hänen ehdotuksestaan, että Timon on nyt Olympian kisojen kaikkien lajien voittaja (yhtenä päivänä) sekä sotasankari, joka hävitti kaksi spartalaisten divisioonaa. Hänen patsaansa tultaisiin pystyttämään Athenen patsaan viereen Akropoliille. Kun Timon lyö Demeasta, tämä syyttääkin häntä Akropoliin polttamisesta.
Thrasykles puolestaan väittää, ettei ole tullut samassa tarkoituksessa kuin muut, vaan johdattaakseen Timonia hyveeseen. Hän kehottaa tätä heittämään kultansa mereen — tosin vain matalaan rantaveteen ainoastaan Thrasykleen itsensä nähden.
Ike Udanoh

Ura

Udanoh pelasi itävaltalaisessa WBC Raiffeisen Welsissa syksyllä 2013. Hän pelasi kaudella 2012–2013 myös Uruguayssa ja Qatarissa. Suomeen Udanoh saapui talvella kesken kauden 2013–2014. Hän pelasi läntisen alueen II divisioonassa. Kauden lopulla hän nousi loukkaantumisista kärsineen ja Korisliigaa pelanneen Nilan Bisonsin kokoonpanoon ja sai kauden päätteeksi SM-pronssia. Ensiesiintymisensä Korisliigassa Udanoh teki 5. maaliskuuta 2014 tehden 12 pistettä ja ottaen kuusi levypalloa.
Elokuussa 2014 Udanoh teki pelaajasopimuksen Tapiolan Hongan kanssa. Hänen merkityksensä joukkueen kokoonpanossa kasvoi merkittävästi edelliskaudesta.
Kauden 2014–2015 jälkeen Tapiolan Hongan edustusjoukkue ajautui pahoihin talousvaikeuksiin ja luopui sarjapaikastaan Korisliigassa. Elokuussa Udanoh palasi Loimaalle. Helmikuussa 2016 myös loimaalaisjoukkue joutui vakaviin talousongelmiin, ja Udanoh siirtyi italialaiseen Pallacanestro Ferrara 2011:een. Huhtikuussa hän siirtyi italialaiseen Pallacanestro Mantovanaan. Heinäkuussa 2016 hän teki sopimuksen ranskalaisen pääsarjajoukkue Hyères-Toulonin kanssa.

Pelityyli

Muun muassa Loimaan päävalmentaja Greg Gibsonin ja Hongan päävalmentaja Tuomas Iisalon mukaan Udanoh on poikkeuksellisen kova harjoittelija, joka on keskittynyt elämässään täysin koripalloon.
Top Hat

Juoni

Tanssija Jerry Travers (Astaire) rakastuu kauniiseen tyttöön (Rogers), joka puolestaan luulee epähuomiossa tätä parhaan ystävättärensä Madge Hardwickin (Helen Broderick) aviomieheksi Horace Hardwickiksi (Edward Everett Horton).  Tästä käynnistyy kommellusten ketju, joka monen mutkan kautta päätyy Venetsian sumuisilla kanaaleilla tapahtuvaan onnelliseen ratkaisuun.