google/wiki40b huggingface dataset:
Leopold (Baijerin prinssi)

Leopold (9. helmikuuta 1846 München, Baijeri – 28. syyskuuta 1930 München, Saksa) oli Baijerin kuningaskunnan prinssi ja keisarillisen Saksan sotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli Baijerin sijaishallitsija Luitpoldin toinen poika ja vuonna 1913 kuninkaaksi julistetun Ludvig III:n nuorempi veli.
Leopold lähti jo nuorena sotilasuralle ja osallistui vuoden 1866 sotaan yliluutnanttina sekä vuosien 1870–1871 sotaan tykistökapteenina. Hän yleni 1873 everstiksi ja tykistörykmentin komentajaksi, 1875 kenraalimajuriksi ja ratsuväkiprikaatin komentajaksi, 1881 kenraaliluutnantiksi ja divisioonankomentajaksi sekä 1887 ratsuväenkenraaliksi ja armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1892 Leopoldista tuli neljännen sotilaspiirin tarkastaja ja 1905 hän sai sotamarsalkan arvon.
Leopold oli jo jäänyt eläkkeelle armeijasta ennen maailmansodan puhkeamista, mutta palasi vielä sodan aikana takaisin palvelukseen melko korkeasta iästään huolimatta. Hänestä tuli huhtikuussa 1915 itärintamalle sijoitetun Saksan yhdeksännen armeijan komentaja. Leopoldin armeija onnistui valtaamaan Varsovan 4. elokuuta 1915. Sen jälkeen hänen komentoonsa annettiin itärintaman keskiosan saksalaisista ja itävaltalaisista armeijoista muodostettu ”armeijaryhmä Leopold”. Kun Paul von Hindenburg siirtyi elokuussa 1916 päämajaan esikuntapäälliköksi, Leopoldista tuli koko itärintaman ylipäällikkö. Samalla hän sai myös Preussin armeijassa kenraalisotamarsalkan arvon.  Itärintaman sotatoimet päättyivät maaliskuussa 1918 solmittuun Brest-Litovskin rauhansopimukseen, jolloin Leopold vetäytyi uudelleen eläkkeelle. Rauhanneuvottelut hän jätti esikuntapäällikkönsä Max Hoffmannin harteille.
Leopoldin puoliso oli vuodesta 1873 arkkiherttuatar Gisela, Itävallan keisari Frans Joosefin tytär.
Põhja-Tallinn (yhtye)

Põhja-Tallinn on virolainen pop-vaikutteita ottava hiphop-yhtye, joka koostuu Pelgulinnan asuinalueelta kotoisin olevista kolmesta hiphopparista, naislaulajasta ja muualta Tallinnasta kotoisin olevasta livebändistä.  

Historia

Vuonna 2007 pohjoistallinnalaiset räppärit tekivät kertaluontoisen projektin merkeissä yhteisen kappaleen "Probleem". Projektin päättymisen jälkeen he tapasivat kitaristi Eric Kammisten, jonka kanssa he aloittivat kitaran lisäämisen lauluun ja jonka avulla löytyi rumpali ja basisti. Kesästä 2011 yhtye on toiminut seitsenhenkisenä. Saman vuoden toukokuussa valmistui musiikkivideo kappaleeseen "Me ei salli vaikust", jossa mukana ovat artistit Mini, Wind Disease, Chance, Fate ja Kenny. Sama kappale on Chris Kalan kirjaan "Ebaõnnestunud" perustuvan elokuvan taustamusiikkina. 
Keväällä 2013 yhtyeen naissolisti Maia Vahtramäe lähti bändistä terveydellisistä syistä. Hänen tilalleen valittiin Kerli Kivilaan. Vuoden 2014 syksyllä Põhja-Tallinn jatkoi kuusihenkisenä, kun Alvar Risto Vürst päätti jättää yhtyeen.
Põhja-Tallinn osallistui vuonna 2013 Viron euroviisukarsintaan kappaleella "Meil on aga veel", mutta sitä pidettiin liian samanlaisena kuin Johann Pachelbelin tunnetuin teos "Canon D-duurissa".
Samana vuonna heidät palkittiin vuoden yhtyeenä, vuoden debyyttialbumista ja vuoden hiphop-albumista. 
Alkuvuonna 2015 Kenneth Rüütli lähti bändistä ja pian yhyeeseen liittyivät räppärit Kaspar Raudkivi (Mini) ja Kristjan Soomre (Chance). 
Uudestaan he pyrkivät Euroviisuihin 2015 "Eiolemulolla" -nimisellä kappaleella, mutta eivät edenneet finaaliin. 
Vuoden 2016 helmikuussa Kristjan (Chance) Soomre jätti yhtyeen ja Alvar Risto Vürst palasi jälleen jäseneksi. Joulukuussa 2016 myös Kerli Kivilaan ilmoitti lopettavansa yhtyeessä.
Mauno Käpyaho

Ura

Mauno Käpyahon vanhemmat olivat Aune ja Lauri Käpyaho. Hänellä oli kiinnitys Mikkelin teatteriin 1967–1973 ja Tampereen Teatteriin vuodesta 1973.
Käpyahon näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Arthur (näytelmässä Tango), Kalle (Iso-Heikkilän isäntä ja hänen renkinsä Kalle), Tiikeri Braun (Kolmen pennin ooppera) ja nimiosa näytelmässä Elias. Minna Canthin tragediassa Anna Liisa Käpyaho tulkitsi Johanneksen roolin. Näytelmässä Ken talonsa jättää hän näytteli Arvid Järnefeltin roolin. Käpyaho teki useita buffo-rooleja.
Teatteriuransa ohella Käpyaho näytteli useissa televisiotuotannoissa 1970–1990-luvuilla. Hän televisiotehtävänsä olivat yleensä pieniä sivurooleja, tapahtumia sivustaseuraavia kylänmiehiä kuten Häräntappoaseen Tuunanen ja Metsoloiden Perälä.
Pikkujalohaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 24–29 cm, siipien kärkiväli 56–58 cm (koiras) tai 65–67 cm (naaras) ja paino 108–242 g, keskimäärin 148 g. Naaras on hieman koirasta rotevampi. Sen pää ja selkäpuoli ovat mustat, kurkku ja rinnan yläosa ovat valkoiset, pitkähkö pyrstö on musta ohuin valkoisin ja harmain raidoin ja sen kärki on ruskehtava. Iiris on tummanruskea. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Pikkujalohaukka elää Amerikassa, pohjoisessa Meksikosta läpi Keski- ja Etelä-Amerikan Pohjois-Argentiinaan. Lajin elinympäristön ala on noin 13 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 100 000–1 000 000 yksilöä.

Elinympäristö

Haukat elävät pääasiassa trooppisissa sademetsissä mutta myös ihmisen toiminnasta syntyneessä ympäristössä, kuten tienvarsilla, hakkuuaukeilla, harvennetuissa metsissä, jokivarsilla ja viljelysmailla, joilla kasvaa yksittäisiä puita.

Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti puun kolossa, toisinaan kalliojyrkänteen ulokkeella, termiittikeoissa tai nostokurjissa. Naaras munii 2–4 munaa, joita haudotaan 4–7 viikkoa. Koiras hankkii perheelle lähes kaiken ravinnon pesinnän aikana. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä 35–40 päivää vanhoina.

Ravinto

Lajin ruokavalio koostuu enimmäkseen pikkulinnuista, isokokoisista lentävistä hyönteisistä ja lepakoista.
FS Fabert (1874)

Palvelus

Fabert poistettiin alusluettelosta vuonna 1899.
Kylälammi

Maantietoa

Lampi on 550 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Se sijaitsee Hulikankulman ja Tervajärven välissä. Siihen laskee Sammalkorven metsäojat läheisen maatilan vierestä koillisrantaan. Peltojen ja järven välissä kiertää soistuva suojavyöhyke. Laskujoki lähtee järven lounaispäästä ja virtaa noin 6,5 kilometriä pelto- ja asutusalueiden läpi, ohittaen Ideaparkin läheltä ja laskien lopuksi Vanajaveden laskujoen Herralanvuolteeseen. Lampi on matala, koska siinä on runsaasti vesikasvillisuutta. Lammen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lammen rannat ovat kokonaan suota ja lammen lähiympäristö peltoa tai metsää. Vain yksi entinen maatalo sijaitsee sen lähettyvillä. Sinne pääsee yhdystieltä 3110. Kaakkoisrannan rantasuolle rajautuu pieni luonnonsuojelualue.

Historiaa

Vuoden 1954 peruskartassa Kylälammi oli kuvattu ruohottuneeksi järveksi. Itärantoja lukuun ottamatta kaikki rannat olivat pellonreunaa. Vuoden 1975 kartassa avoveden alue oli kutistunut rantojen soiden kustannuksella. Tilanne on edelleen sama tänään.
August Keirkner

August Nilsson Keirkner (24. syyskuuta 1856 Ruotsi – 22. helmikuuta 1918 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen ruukinpatruuna, joka omisti vuosina 1884–1917 Ähtärissä sijainneen Inhan ruukin ja kehitti sitä merkittävästi. Hän keräsi merkittävän suomalaisen taiteen kokoelman, joka lahjoitettiin myöhemmin Suomen valtiolle.
Ruotsalaiseen virkamiesperheeseen syntynyt Keirkner oli koulutukseltaan teräsalan insinööri. Hän matkusteli nuorena ulkomailla ja työskenteli muun muassa Bakussa. Hän muutti vuonna 1881 Suomeen Dragsfjärdissä sijainneen Taalintehtaan ruukin ensimmäiseksi insinööriksi ja työskenteli myöhemmin myös Högforsin tehtailla Karkkilassa. Vuonna 1884 Keirkner osti taloudellisissa vaikeuksissa olleen Inhan saharuukin Wasastjernan suvulta. Ruukin sijainti oli syrjäinen, mutta edellisenä vuonna valmistunut, Ähtärin kautta kulkeva Vaasan rata avasi Inhalle uudet mahdollisuudet. Ruukki kasvoi lyhyessä ajassa suurtehtaaksi, jossa valmistettiin jalostettuja rauta- ja terästuotteita, kuten pultteja, niittejä, muttereita, hevosenkenkiä, ratakiskoja ja betonirautoja. Suomalaisen järvimalmin sijasta pääasiallisena materiaalina alettiin käyttää Ruotsista tuotua rautamalmia sekä kotimaista romurautaa. Ruukin ympärille syntyi kokonainen tehdasyhdyskunta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Keirkner sai merkittäviä tilauksia Venäjän armeijalta.
Keirkner kartutti itselleen suuren omaisuuden ja keräsi merkittävän taidekokoelman, johon kuului paljon Suomen taiteen kultakauden tunnetuimpien taiteilijoiden teoksia. Vuonna 1899 hän rakennutti Inhaan Hankaveden rannalle suuren ruukinkartanon, niin sanotun Pytingin, joka on aikansa komeimpia ruukinkartanoita. Keirkner täytti kartanonsa korkealaatuisilla koristeluilla ja taideteoksilla. Pitkään sairastellut Keirkner päätti lopulta luopua teollisuustoiminnastaan ja muuttaa viettämään eläkepäivään Helsinkiin. Hän myi Keuruulla omistamansa Kolhon sahan vuonna 1916 ja Inhan tehtaat helmikuussa 1917 Fiskarsin johtajalle Albert von Julinille. Myynnistä saamillaan 4,5 miljoonalla markalla hän alkoi rakennuttaa Helsingin Kaivopuistoon Villa Keirkner -nimistä ylellistä huvilaa, jonka oli tarkoitus toimia myös edustavana sijoituspaikkana hänen yksityiselle taidekokoelmalleen. Eliel Saarisen suunnittelema rakennus tunnetaan nykyään Marmoripalatsina. Keirkner kuoli vuoden 1918 alussa puoli vuotta ennen huvilansa valmistumista. Hän omisti vuodesta 1907 alkaen myös niin sanotun Tallbergin talon Helsingin Katajanokan Luotsikadulla.
August Keirkner haudattiin kuoltuaan aluksi Marmoripalatsin pihalle ja Gunnar Finne suunnitteli hänen haudalleen sarkofagimaisen muistomerkin. Muistomerkki siirrettiin Hietaniemen hautausmaalle, kun Keirknerin leski Linda Keirkner o.s. Bremer (1861–1945) myi huvilan vuonna 1937. Linda Keirkner testamenttasi yhteensä 128 Keirknerin kokoelmiin kuulunutta taideteosta Ateneumin taidemuseolle.
Heikki Savola on tehnyt Keirkneristä musiikkinäytelmän Inhan ruukinpatruuna.
Altti Kuusamo

Altti Kyösti Olavi Kuusamo (s. 15. kesäkuuta 1951 Kitee) oli Turun yliopiston taidehistorian professori vv. 2004-2017. Altti Kuusamon tieteellisen tuotannon pääalueet ovat kuvataiteen tutkimuksen metodologia ja taideteoriat, nykytaiteen tutkimus, renessanssin tutkimus, taiteiden välisten suhteiden tutkimus, visuaalinen semiotiikka, arkipäivän kuvakulttuurin tutkimus, havaitsemisen ja kuvataidekritiikin tutkimus.
Altti Kuusamo valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1996 Helsingin yliopistosta. Hän on toiminut taidehistorian dosenttina vuodesta 2001 Helsingin yliopistossa ja mediatieteen dosenttina vuodesta 2002 Lapin yliopistossa. Kuusamo on ollut lisäksi tuntiopettajana ja pitänyt luentoja ja seminaareja kaikissa tärkeimmissä kuvataidetta opettavissa oppilaitoksissa Suomessa ja sen lisäksi mm. Oslossa ja Tallinnassa.
Kuusamo on ollut vastaväittäjänä taidehistorian, taideteollisen muotoilun, teoreettisen filosofian, tiedotusopin ja musiikkitieteen (semiotiikan) aloilla Helsingin, Tampereen ja Jyväskylän yliopistoissa, Taideteollisessa korkeakoulussa ja Eesti Kunstiakadeemiassa. Hän on pitänyt tieteellisiä esitelmiä ja luentoja kongresseissa ja symposiumeissa kotimaassa ja ulkomailla taidehistorian, taiteiden tutkimuksen ja semiotiikan aloilta. Kuusamo on viettänyt tutkimuskausia Roomassa (Institutum Romanum Finlandae) 1980-luvulta alkaen.
Kuusamo on julkaissut kuvataidekritiikkiä ja muita yleistajuisia kirjoituksia (esseitä, kolumneja, artikkeleita) taiteen ja kulttuurin alueilta lukuisissa aikakausi- ja sanomalehdissä, näyttelyluetteloissa ynnä muissa julkaisuissa 1980-luvulta alkaen. Synteesi-lehden toimitussihteerinä Altti Kuusamo on toiminut 1985 alkaen, toimitusneuvoston jäsenenä vuodesta 1986. Lisäksi hän on ollut toimitusneuvoston jäsen Acta Semiotica Fennica- ja Estonian journal for Art History: Kunstiteaduslikke Uurimusi -lehdissä.
Altti Kuusamo on ollut Suomen semiotiikan seuran hallituksen jäsen 1989 lähtien; International Association of Art Critics (AICA), hallituksen jäsen 1991–1996 ja 2000–2001; AICA-Finlandin puheenjohtaja 1991–1997; International Association for Semiotic Studies (IASS), toimeenpanevan komitean jäsen 1999 alkaen.
Lisäksi Altti Kuusamo on esiintynyt radio- ja TV-ohjelmissa, taidemuseoissa ja muissa taiteen, tieteen ja kulttuurin alan instituutioissa ja tapahtumissa kotimaassa ja ulkomailla.
Nuhjakka (Heinola, Vanhakylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 64 hehtaaria, se on 3,4 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 11,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,9 metriä mpy.
Oulun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta

Oulun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta (LTK) on tiedekunta Oulun yliopistossa. Se toimii Oulussa Kontinkankaalla sijaitsevan Oulun yliopistollisen sairaalan (OYS) yhteydessä. Terveystieteiden eri osa-alueita edustavassa tiedekunnassa koulutetaan terveystieteiden kandidaatteja ja maistereita sekä hammaslääketieteen lisensiaatteja.
Lääketieteellinen tiedekunta aloitti toimintansa syksyllä 1960, jolloin Oulussa aloitti 50 opiskelijaa. Opiskelijat suorittivat luonnontieteelliset yleisopintonsa Oulussa, mutta varsinaiset lääketieteen kurssit suoritettiin Turun yliopistossa, kunnes ensimmäiset lääketieteen professuurit perustettiin Ouluun 1962. Ensimmäiset lääketieteen lisensiaatit valmistuivat Oulusta 1966.
Työmarkkinat

Työmarkkinat ovat työnantajien ja työntekijöiden väliset markkinat, joilla työnantajat etsivät työntekijöitä ja työvoimaan kuuluvat henkilöt etsivät työtä; kun tarjonta kohtaa kysynnän, työnhakija ja työnantaja solmivat työsuhteen.
Työmarkkina on talouden suurin yksittäinen markkina ja sillä on monia erityispiirteitä. Käytännössä työmarkkinat eroavat täydellisen kilpailun mallista erityispiirteidensä takia. Talousteorian perusmallissa työvoiman kysyntä ja tarjonta määräävät muun muassa eri ammattialojen palkkojen suuruuden. Teorian taustalla on ajatus, että kun työvoiman kysyntä nousee tai tarjonta laskee, työntantajat nostaisivat alan palkkoja. Palkkojen nousu lisäisi puolestaan alan houkuttelevuutta, jolloin työvoiman tarjonta lisääntyisi. Perinteinen mikrotaloustieteen analyysi täydellisen kilpailun oletuksin kuvaa kuitenkin huonosti työmarkkinoiden nykyistä toimintaa. Monen pienipalkkaisen alan palkat ovat laskeneet suhteessa muihin aloihin, vaikka Suomessa vallitsee työnantajajärjestöjen mukaan huutava pula henkilöistä, jotka olisivat halukkaita tekemään kyseisiä töitä.
Työn taloustiede tutkii työmarkkinoiden toimintaa. Yleisiä kysymyksiä ovat, mitkä tekijät vaikuttavat työllistymiseen ja työttömyyteen sekä miten palkka määräytyy. Työttömyys ja sen pitäminen sopivalla tasolla ovat useimpien länsimaisten hallitusten prioriteettilistan kärjessä.
Naiskos

Naiskos (m.kreik. νάϊσκος) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa pieni temppeli, jossa ei ollut esimerkiksi peristasista eli ympäröivää pylväikköä. Sana on diminutiivi temppeliä tarkoittavasta sanasta naos.
Naiskoksessa oli yleensä pylväitä ainakin yhdellä sivulla sekä päätykolmio. Muun muassa Ateenan Athene Niken temppeli voidaan lukea naiskokseksi. Nimitystä naiskos voidaan käyttää myös hautasteleistä eli hautakivistä, jotka oli tehty pienen, kahden pylvään reunustaman temppelin muotoon.
Aaro Amnell

Aaro Amnell (1912 – 1975) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija.
Amnell osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan 1937–1938.
Sidney Paget

Sidney Edward Paget (4. lokakuuta 1860 – 28. tammikuuta 1908) oli Lontoossa syntynyt brittiläinen kuvittaja, joka tunnetaan parhaiten hänen tekemistään kuvituksista sir Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinoihin. Paget työskenteli pääasiallisesti brittiläiselle Strand Magazine -kuukausijulkaisulle, jossa Doyle myöhemmin julkaisi suurimman osan tuotannostaan.
Usein on esitetty, että Paget olisi käyttänyt veljeään Walteria tai itseään Holmesin esikuvana. Pagetin toinen veli, Henry Marriot, on kuitenkin kieltänyt sen: "Väite, että taiteilijan veli Walter - tai joku muu henkilö - olisi ollut Sherlock Holmesin mallina, on väärä." Teoria on syntynyt siitä, että Sidneyn piirtämän kuvitusten Holmesissa on runsaasti kummankin veljeksen näköä.
Carnival Corporation & plc

Carnival Corporation & plc on brittiläis-yhdysvaltalais-panamalainen laivanvarustamo ja maailman suurin risteilyvarustamo. Yhtiön alaisuudessa toimii 11 risteilyvarustamoa. Yhtiön päämajat ovat Lontoossa Isossa-Britanniassa ja Miamissa Yhdysvalloissa.

Carnival Coporation

Carnival Cruises & plc perustettiin vuonna 1972 nimen Carnival Cruise Lines alla. Kun se saavutti aseman yhtenä maailman suosituimmista risteily-yhtiöistä, se myi julkisesti 20 prosenttia kantaosakkeistaan vuonna 1987. Yhtiö hankki toisen varustamon lippunsa alle vuonna 1989, kun se osti Holland America Linen. Seuraavaksi Carnival Cruises & plc osti Seabourn Cruise Linen. Vuonna 1993 yhtiö muutti nimensä Carnival Corporationiksi ja hankki Cunard Linen vuonna 1998 ja Costa Crocieren vuonna 2000.

Carnival plc

Carnival plc perustettiin vuonna 2000 nimellä P & O Princess Cruises plc. Se syntyi, kun P & O hankki 1970- ja 1980-luvuilla itselleen risteilyvarustamoita, muun muassa Princess Cruisesin. Vuonna 1999 P & O Princess tuli Saksan markkinoille ostamalla enemmistöosuuden AIDA Cruisesista ja osti sen kokonaan itselleen vuonna 2000. Vuonna 2002 yhtiö ilmoitti luovansa Isoon-Britanniaan uuden risteilybrändin Ocean Village, joka aloitti toimintansa toukokuussa 2003. Tämä tapahtui sulautumana Carnival Corporationin kanssa jälkeen. Yhtiöt sulautuivat 17. huhtikuuta 2003. Samaan aikaan nimi P & O Princess poistettiin käytöstä, ja yhtiön uudeksi nimeksi tuli Carnival Corporation & plc.
FS Oriflamme (1868)

Palvelus

Oriflamme poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884.
Bururin provinssi

Bururin provinssi on suurin Burundin 17 provinssista. Sen pinta-ala on 2 465 km². Vuonna 1999 provinssin väkiluku oli lähes 438 000. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Provinssin pääkaupunki on Bururi (18 500 asukasta vuonna 1999). Toinen suuri kaupunki on Rumonge, joka sijaitsee Tanganjikajärven rannalla. Bururissa on vielä jäljellä jonkin verran metsää, jota suojellaan kolmella luonnonsuojelualueella. Bururi Forest National Reserve on monien lintujen pesimäalue.
Trèbes

Historia

1600-luvulla rakennettu kanava Canal du Midi kulkee kunnan läpi, kuten myös 1800-luvulla rakennettu Bordeaux-Sète rautatie.
Maaliskuussa 2018 kunnan ostoskeskuksessa tapahtui terroristi-isku, jossa kolme ihmistä kuoli ja useita joutui panttivangiksi. Kuolleista yksi oli poliisi. 
Lokakuussa 2018 Auren departementtia kohdanneissa rajuissa tulvissa sai surmansa ainakin kolmetoista ihmistä. Trèbes oli yksi pahiten tulvista kärsineistä kunnista.
Sammakkojärvi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,5 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 188,6 metriä mpy.
The Firm (albumi)

The Firm on brittiläisen The Firm -rockyhtyeen vuonna 1985 julkaisema esikoisalbumi. Albumin kappaleista tunnetuimpia on "Midnight Moonlight".
Rolling Stone -lehti antoi levylle kaksi tähteä viidestä  ja AllMusic neljä viidestä.
Olaf de Fleur

Olaf de Fleur (oik. Ólafur Jóhannesson; s. 2. helmikuuta 1975 Búðardalur) on islantilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Olaf de Fleur johtaa itsenäistä tuotantoyhtiötä Poppoli Picturesia, jonka varhaisempiin tuotantoihin kuuluu muun muassa de Fleurin ohjaama, Islannin parhaana dokumenttina vuonna 2004 palkittu Blindsker. Ohjaajan The Amazing Truth About Queen Raquela -dokumentti voitti ilmestymisvuotenaan Berliinin elokuvajuhlien Teddy-palkinnon. Borgríki on de Fleurin yhdeksäs ohjaustyö.
Kaatokolo

Kaatokolo on puuhun tehtävä kolo, minkä avulla tapahtuu puun kaatumissuunnan määrittely ja sen avulla ehkäistään puun kaatuessa muuten helposti tapahtuva tyven repeytyminen.
Moottorisahan tai käsisahan avulla tapahtuvassa puun kaadossa tehdään puun kaatumissuunnan puolelle suuremmissa puissa vastasahaus tai kirveellä hakattu suoraviivainen lovi. Loven syvyys on noin 10–20 prosenttia puun läpimitasta. Loven sijainti varsinaiseen kaatosahaukseen nähden on hieman kaatosahauksen alapuolella. Varsinainen kaatosahaus tehdään kaatosuunnan vastaiselle puolelle. Kaatosahaus lopetetaan 1–2 cm ennen kaatokolon pohjan linjaa, niin että kaatosahauksen ja kaatokolon pohjan väliin jää sen verran katkaisemattomia puusyitä. Nämä puusyyt toimivat saranan lailla ja pakottavat puun kaatumaan määrättyyn suuntaan.
Vesa Pallasvesa

Vesa Pallasvesa on suomalainen silmälasikehysten suunnittelija ja entinen tanssija. 
Pallasvesa kävi optikko-opiston 1960-luvulla, mutta 1980-luvulle saakka hän toimi päätyönään tanssijana muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa. Sen ohella hän suunnitteli ja valmisti Optilook-yrityksessään silmälasikehyksiä, joita esiteltiin usein naistenlehtien muotijutuissa. Pallasvesa sanoo olevansa muun muassa Mikko Alatalon, Simo Frangénin ja Esa Saarisen kehystyylin takana. Hänellä on myös ulkomaisia asiakkaita. Hänen nykyinen yrityksensä on Boomer Oy.
Pallasvesa toimi 1997–2003 BirdLife Suomen liittohallituksessa.
JIS

JIS (Japanese Industrial Standard) on Japanin teollinen standardi. Se on käytössä japanilaisissa teollisuus- ja mineraalituotteissa, pois lukien lääkkeet, maatalouskemikaalit, kemialliset lannoitteet, silkkilangat sekä tietyt puu-, maatalous- ja metsätuotteet. Suomessa JIS-2 ja JIS-4 ovat tunnettuja radiopuhelinten tiiviysluokituksia. JIS-2 vastaa IP-54:n ja JIS-4 vastaa IP-55:n tiiviystasoa.
Irja Lautia

Irja Lautia, oik. Irja Irja Elisabeth Elstelä, o.s. Lautiainen; 4. maaliskuuta 1904 – 1. lokakuuta 1976) oli suomalainen näyttelijä. Puhe- ja laulunäyttämön ohella Lautia näytteli parissakymmenessä suomalaisessa elokuvassa.

Elämä ja ura

Irja Lautia työskenteli näyttelijänä muun muassa revyyteatteri Punaisessa Myllyssä. Hänet tunnettiin eritoten operettien diivana. Näyttelijänura jäi taka-alalle, kun hän keskittyi kotiäidin työhönsä.
Elokuvanäyttelijänä Lautia oli aktiivisimmillaan vuosina 1937–1944. Hänen sivurooleihin ja avustajatasoisiin rooleihin painottuneen elokuvauransa tähtihetkiä oli keskeinen Martan osa Valentin Vaalan Hella Wuolijoki -filmatisoinnissa Niskavuoren naiset. Hän näytteli myös useissa Vaalan ohjaamissa komediaelokuvissa, kuten Dynamiittitytössä, jossa hän oli sisäkkö. Niin ikään Toivo Särkkä käytti Lautiaa useaan otteeseen. Särkän ja Yrjö Nortan epookkidraamassa Runon kuningas ja muuttolintu Lautialla oli Tilda Runebergin rooli. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli isoäidin rooli vuonna 1964 valmistuneessa teoksessa Onnelliset leikit, jossa oli mukana lukuisia Elstelän suvun jäseniä.
Lautia avioitui näyttelijä-ohjaaja Ossi Elstelän kanssa vuonna 1926. Pariskunnalle syntyi lapset Kaarlo Esko Oskar (1931–2007), Riitta Marja-Leena (1940) ja kuopuksena Anna Kristiina (1943). Perhe eli Helsingin Käpylässä. Ossi Elstelä oli Punaisen Myllyn perustaja ja johtaja.
Huhkola

Palvelut

Lähimmät palvelut löytyvät pääosin Huhkolan vieressä sijaitsevasta kauppakeskus Skanssista. Huhkolassa sijaitsee urheilukenttiä, päiväkoti ja kaupungin sisäisen liikenteen linja-autopysäkki.
Huhkolassa sijaitsee myös kaupungin ylläpitämä valaistu puruton pururata ja frisbeegolfpuisto.
Akvitania

Historia

Akvitanian alueesta on puhuttu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. lähtien. Akvitanialla on tarkoitettu erikokoisia alueita Pyreneiden ja Loiren välissä.
Rooman vallan aikana Akvitania oli Rooman provinssi, Gallia Aquitania, joka ulottui Pyreneiltä Loirelle ja sen pääkaupunki oli aluksi Saintes, sittemmin Poitiers ja Bordeaux. Visigoottien vallan aikana Akvitania oli kuningaskunta ja noin 600–800-luvuilla se muodosti jaksoittain Akvitanian ruhtinaskunnan ja 800-luvulta alkaen yhtäjaksoisesti.
Satavuotisessa sodassa Englanti sai Akvitanian haltuunsa vuonna 1356. Ranska valtasi alueen itselleen lopullisesti Castillonin taistelussa 1453.