google/wiki40b huggingface dataset:
Keski-Maa

Keski-Maa on nimitys J. R. R. Tolkienin luomalle kuvitteelliselle todellisuudelle. Tässä maailmassa seikkaillaan mm. kirjoissa Silmarillion, Taru sormusten herrasta ja Hobitti eli sinne ja takaisin. Varsinaisesti Keski-Maa on vain maanosa tässä todellisuudessa. Mutta koska varsinkin varhaisimmissa kirjoissa tapahtumat sijoittuvat lähinnä Keski-Maahan, nimi tuli käyttöön myös yleisnimityksenä koko Tolkienin luomalle fantasiamaailmalle.

Etymologia

Keski-Maa (engl. Middle-earth, ruots. Midgård) on varhaiskeskiajan anglosaksisessa kirjallisuudessa sekä skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä nimitys ihmisten asuttamalle maailmalle. Tolkien otti nimen käyttöön luomassaan fantasiamaailmassa.
Rhinestone

Juoni

Suosittu country-laulaja, Jake Farris (Dolly Parton), kerskailee että pystyy tekemään kenestä tahansa country-sensaation. Niinpä hän lyö vetoa liero-managerinsa, Freddy Ugon (Ron Leibman) kanssa, että hän pystyy tekemään kenestä tahansa normaalista ihmisestä country-laulajan kahdessa viikossa. Jaken voitto tietää sopimuksen purkamista manageriltaan, mutta häviö tietää muutamaa vuotta lisää sopimukseen, sekä yötä Freddyn kanssa. Freddy valitsee vastenmielisen taksikuskin, Nick Martinellin (Sylvester Stallone). Jake vie Nickin Tennesseehen oppimaan kuinka kävellään, puhutaan ja lauletaan kuten oikea country-tähti.

Yleisön vastaanotto

Kriitikot teilasivat elokuvan lähes joka puolella ja sitä pidettiin yleisesti floppina.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää Rhinestonea kolhonpuoleisena musiikkikomediana, jossa Parton ja Stallone täydentävät huonosti toisiaan. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Dolly Parton teki elokuvan soundtrackille kaksi laulua, joista tuli hänen suuria hittejään: Tennessee Homesick Blues ja God Won't Get Ya.

Palkinnot

Elokuva oli ehdolla Golden Raspberry Awardsissa yhteensä kahdeksalle palkinnolle, joista se voitti kaksi: Huonoin näyttelijä (Stallone), sekä Huonoin laulu (Drinkinstein).
Pyhän Katariinan armenialainen kirkko

Pyhän Katariinan armenialainen kirkko (ven. Армя́нская це́рковь свято́й Екатери́ны, Armjanskaja tserkov svjatoi Jekateriny) on varhaista klassismia edustava kirkkorakennus Pietarissa Nevski-prospektin varrella.
Vuosina 1771–1780 rakennetun Pietarin armenialaisen seurakunnan kirkon on suunnitellut arkkitehti Juri Felten. Pieni yksikupolinen kirkkorakennus sijaitsee Nevskin katulinjaan ulottuvien asuinrakennusten muodostamalla pihalla. Kadulle suunnattu joonialaisen pylväikön koristama julkisivu on siro ja sopusuhtainen.
Seurakunnan idänpuoleisessa rakennuksessa (Juri Felten 1771–1775, uudelleenrakentanut Avraam Melnikov 1835–1837) ovat asuneet valtiomies Mihail Speranski, dekabristi Gavriil Batenkov ja runoilija Fjodor Tjuttšev.
Armenialaisen kirkon osoite on Nevski-prospekti 40–42. Lähimmät metroasemat ovat Gostinyi dvor ja Nevski prospekt.
Netwar

Tunnettuja verkkosotia

Viron pronssipatsasmellakat vuonna 2007 aiheuttivat palvelunestohyökkäyksiä Viron valtion virastojen, pankkien ja tiedotusvälineiden nettisivuille. Tapahtumista käytetään nimitystä "Web War One", ensimmäinen verkkosota. 
Stuxnet, kesäkuussa 2010 havaittu kehittynyt tietokonevirus, joka hyökkää Siemensin Simatic-tehdasautomaatiojärjestelmää vastaan ja tekee siihen tuntemattomia muutoksia.
Santastenlammi

Maantiede

Lammen pituus on 60 metriä ja leveys 40 metriä. Lampeen ei laske ojia eikä siitä virtaa poiskaan vettä. Vuotuinen sadanta ja harjusta tuleva pohjavesi suotuvat suolle, joka on ojitettu Mustalammiin. Ranta on pääosin hiekkapohjaista metsämaastoa, jonne on rakennettu pari loma-asuntoa. Lammen eteläpuolelta kulkee yhdystie 2824. Noin 300 metriä itään sijaitsee toinenkin nimetön lampi, jolla on samantapainen syntytapa.
Tie kulkee Kolmannen Salpausselän harjujakson päällä ja Santastenlammi jää yhteen epätasaisen hiekkamuodostuman painaumaan. Esimerkiksi lähellä oleva Onkilammi on hyvää pohjavesialuetta, johon myös Santastenlammi kuuluu.
David Hetemäki

David William Hetemäki (26. joulukuuta 1890 Multia – 20. tammikuuta 1964) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Hetemäki ja Vilhelmiina Saarinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 lääketieteen lisensiaatti Elna Hedvig Lehtosen (s. 1895) kanssa, perheeseen syntyi kaksi poikaa. David Hetemäki oli Päiviö Hetemäen setä ja Elsi Hetemäki-Olanderin appi.

Opinnot

Hetemäki kävi kaksi luokkaa Jyväskylän lyseota ja Jyväskylän kaupungin kauppakoulun sekä 1 lukukauden Tampereen kauppaopistoa. Kahdeksannen luokan hän suoritti yksityisoppilaana Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1926. Hän suoritti Kapteenikurssin vuonna 1926 ja sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson vuonna 1927 ja 2. jakson vuonna 1930.

Jääkäriaika

Hetemäki liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Hetemäki saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi komppanianvääpeliksi ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Hetemäki siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleen järjestelyssä Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi komppanianpäällikkönä useassa komppaniassa, kunnes hänet siirrettiin 27. kesäkuuta 1928 rykmentin talouspäälliköksi ja edelleen 19. kesäkuuta 1936 Armeijan vaatetusvarikon päälliköksi. Omien toimiensa ohella hän toimi myös 1. Divisioonan apulaisintendenttinä 22. elokuuta 1927 – 8. maaliskuuta 1928 välisen ajan ja 1. Sotilasmaakunnan esikuntapäällikkönä 1. maaliskuuta 1932 – 15. kesäkuuta 1933.

Talvi- ja jatkosota

Hetemäki osallistui talvisotaan ensin suojeluskuntajärjestön sotilastarkastaja, myöhemmin 23. Divisioonan intendenttinä. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin uudelleen suojeluskuntajärjestön sotilastarkastajaksi ja edelleen Vaatetusvarikon päälliköksi ja viimein päälliköksi Keskusvarikko 1:een. Jatkosodan puhjettua hän toimi edelleen Keskusvarikon päällikkönä ja toimi tehtävässä sodan loppuun saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta. Hänet haudattiin Hämeenlinnaan.
G18

G18 on uusrenessanssityylinen entinen koulurakennus Helsingin Kampissa Bulevardin ja Yrjönkadun kulmassa, osoitteessa Yrjönkatu 18 – Bulevardi 8. Rakennus valmistui vuonna 1884 Helsingin suomalaisen tyttökoulun käyttöön. Sen suunnitteli arkkitehti Sebastian Gripenberg. Vuoden 1885 säätyvaltiopäivillä pappissäädyn kokoukset pidettiin tässä rakennuksessa.
Talon omistajana on ollut vuodesta 2003 Svenska Folkskolans Vänner. Talossa tehtiin laaja restaurointityö vuonna 2005 Stefan Ahlmanin johdolla.
Talon tilat ovat erilaisten yleisötilaisuuksien käytössä. Suurimmat tilat ovat 160 m² kokoinen juhlasali sekä 60–70 m² kokoiset studio ja kellariholvi. Studiotila on Cityfolkhögskolanin käytössä. Talossa toimii myös Galleria G18 ja Ravintola G-18.
Heli Penttinen

Heli Katriina Penttinen-Malmgrén (s. 1963 Raisio) on suomalainen taidemaalari. Hänen alkukautensa työt olivat värikkäitä vertauskuvallisia eläinten karnevaaleja esittäviä maalauksia. Sitten hän hyödynsi 1980-luvun kitch-ajattelua. Niissä hän käytti kirkkaita värejä ja liimasi kankaille peilejä, kulta- ja hopeahilettä ja valkoista kuorrutusta.
David Koch

Ura

Koch Industries on Davidin isän Fred Kochin perustama. Veljesten valtakaudella yritys kasvoi 2600-kertaiseksi.
David Koch oli Libertaaripuolueen varapresidenttiehdokas vuonna 1980. Hänen vaaliteemojaan olivat vapaa abortti, homoseksuaalisuuden, huumeiden ja prostituution laillistaminen. Hän moitti republikaanien ehdokasta Ronald Reagania tekopyhäksi, jonka linja ei poikennut riittävästi demokraattien Jimmy Carterista. Olemalla itse varapresidenttiehdokas Koch saattoi vapaasti tukea puoluetta ja sen presidenttiehdokas Ed Clarkia. Hän käytti vaalikampanjaan 2,1 miljoonaa dollaria.
Kochin veljekset ovat rahoittaneet näkyvästi vapaata markkinataloutta edistäviä ajatushautomoita. Vuonna 2009 selvisi, että heidän säätiönsä on rahoittanut Teekutsuliikkeen kampanjoita. Vuonna 2011 Time-lehti nimesi Kochin veljekset maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon. Vuonna 2012 veljekset käyttivät kymmeniä miljoonia dollareita republikaaniehdokkaiden tukemiseen, ja Mitt Romneyn häviö Barack Obamalle oli heille paha takaisku. David oli veljeksistä suorapuheisempi. Hän asui New Yorkissa ja käytti paljon aikaansa politiikkaan ja hyväntekeväisyyteen..
Vuonna 2012 Greenpeace uutisoi, että Kochin veljekset olivat sen laskelmien mukaan käyttäneet 67 miljoonaa dollaria ilmastonmuutos-denialistien rahoittamiseen vuodesta 1997 alkaen.

Hyväntekeväisyys

Yksi David Kochin tavoitteista oli löytää syöpään parannuskeino. Hän lahjoitti tähän tarkoitukseen 215 miljoonaa dollaria, joista sata miljoonaa käytettiin tutkimuskeskusken perustamiseen MIT:hen. Koch itse sairasti eturauhassyövän.

Yksityiselämä

David Koch oli naimisissa Julia Kochin (o.s. Flesher) kanssa ja heillä on kolme lasta.
Eduard Daniel van Oort

Eduard Daniel van Oort (31. lokakuuta 1876 Barneveld – 21. syyskuuta 1933 Leiden) oli hollantilainen lintutieteilijä.
Oort opiskeli Leidenissa. 1900-1904 hän toimi Kuninkaallisen geologian ja mineralogian museon johtajan assistenttina. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Bernissä 1904, jonka jälkeen hän sai viran Leidenin luonnonhistoriallisen museon, Rijksmuseumin, lintukokoelmien hoitajana. 1915 hänestä tuli museon johtaja ja hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka.
Oort tutki etenkin lintujen muuttoa. 1911 hän aloitti lintujen rengastustoiminnan Hollannissa ja oli myöhemmin perustamassa lintuasemia Wassenaariin ja Texeliin. Hänen johdollaan Hollannissa rengastettiin yli 100 000 lintua vuoteen 1930 mennessä, ja museossa tuloksista laadittiin vuosittain raportit.
Hän julkaisi 5-osaisen teoksen Ornithologia Neerlandica, de vogels van Nederland (1922-1935), johon maalaukset teki Marinus Adrianus Koekkoek (1873-1944). Henry Witherby sai näihin maalauksiin lisenssin teokseensa The Handbook of British Birds (1938-1941).
Oort nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa papuanviiriäisen (Anurophasis monorthonyx), joka on Anurophasis-suvun ainoa laji, ja jonka suvun hän siis myös nimesi.
Morfologia

Morfologia eli muoto-oppi tutkii sanojen muodostusta kielen pienimmistä merkitysyksiköistä, joita kutsutaan morfeemeiksi. Morfofonologia puolestaan on morfologian yhteys äänneoppiin eli fonologiaan.

Rakenne

Lausekerakenne on usein suppea kielissä, joissa on laaja morfologia, samoin päinvastoin. Esimerkiksi suomessa morfologia on laaja ja sillä ilmaistaan asioita, joita vähemmän morfologisissa kielissä ilmaistaan lausekerakenteen avulla.
Jos sanan morfeemirakenne ja kieliopillinen tai semanttinen rakenne vastaavat toisiaan, kyseessä on luonnollinen morfologia. Päinvastainen tapaus on opaakki eli läpinäkymätön morfologia, joka syntyy äänteenmuutoksista. Opaakkia morfologiaa edustavat suomen kielessä esimerkiksi taivutusmuodot lasna, läksi ja tuta, jotka ovat korvautuneet tunnistettavammilla muodoilla lapsena, lähti ja tuntea.
Morfologisissa rakenteissa, kuten syntaksissakin, esiintyy rinnastus- ja alistussuhteita. Konstruktio perii piirteen jonkin piirteen kannalta hallitsevalta jäseneltään ja on täten alistussuhteessa. Esimerkiksi lausekkeelle olen kirjoittanut luku ja persoona periytyvät pääsanalta olen, joka puolestaan perii ne päätteeltä /n/.
Ilajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,7 metriä mpy.
Kostianvirta

Kostianvirta on Kokemäenjoen vesistöön kuuluva joki, joka sijaitsee Pirkanmaalla Pälkäneen kirkonkylässä. Sitä pitkin Pälkänevesi laskee Mallasveteen. Koska molempien järvien keskivedenkorkeus on noin 84 metriä merenpinnasta, Kostianvirran virtaussuunta vaihtuu toisinaan, erityisesti keväisten sulamisvesien vaikutuksesta.
Kostianvirran kautta kulkee laivaväylä, jolta on yhteydet Pälkäneveden ja Jouttesselän kautta Aitoon kylään sekä Mallasveden kautta Längelmäveden reitille, Hauhon reitille ja Valkeakoskelle. Laivareitti avattiin, kun joki oli ensi ruopattu nykyisen kaltaiseen kuntoon.

Synty

Ennen vuotta 1604 Kostianvirran kohdalla oli pieni Hykiänkoski, mutta pääosa Pälkäneveden, Vesijärven ja Längelmäveden vesistä laski Roineeseen Kangasalla sijainneen Sarsanvirran kautta. Toukokuussa 1604 vesi uursi Hykiänkosken paikalle suuremman uoman, ja Pälkäneveden pinta laski useita metrejä Mallasveden tasolle. Myös Längelmäveden pinta aleni, joskin vähemmän, ja se alkoi laskea entisen salmen paikalle syntyneen Iharinkosken kautta Pälkäneveteen. Tämän takia Sarsanvirta kuivui yhdessä yössä 10. kesäkuuta 1604.
2,6-dinitrotolueeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 2,6-dinitrotolueeni on keltaisia, punaisia tai ruskeita kiteitä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, kloroformiin ja etyleenidiamiiniin. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti ihoa ja hengitysteitä. Yhdisteelle altistuminen voi aiheuttaa huonovointisuutta, pääkipua, kouristuksia ja methemoglobiinin muodostumisesta johtuaa ihon sinistymistä. 2,6-Dinitrotolueeni voi olla karsinogeeninen ja mutageeninen aine.

Valmistus ja käyttö

2,6-Dinitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia tai o-nitrotolueenia.Näissä reaktioissa muodostuu myös muita dinitrotolueeni-isomeereja.
2,6-Dinitrotolueenia voidaan käyttää ärjähdysaineiden valmistamiseen. Pelkistämällä siitä saadaan 2,6-tolueenidiamiinia, jota käytetään väriaineiden ja polyuretaanien valmistuksessa. Magnesiumpattereissa yhdistettä voidaan käyttää katodisena depolarisaattorina.
Nekrofilia

Nekrofilia (kreik. νεκρός 'kuollut' + φιλία 'rakkaus') on harvinainen seksuaalinen kohdehäiriö, jossa asianosaisen seksuaalinen mielenkiinto kohdistuu ensisijaisesti kuolleisiin ruumiisiin. Ruumiista kiinnostunutta kutsutaan nekrofiiliksi. Suomen rikoslaissa säädetään rangaistus hautarauhan rikkomisesta.
Nekrofilia-termiä käytti luultavasti ensimmäisenä psykiatri Richard von Krafft-Ebing teoksessaan Psychopatia Sexualis (1886).

Eläinten välinen nekrofilia

Nekrofiliaa on havaittu lintujen välillä. Ensimmäisen tieteellisen tutkimuksen teki alankomaalainen C. W. Moeliker tarkastelemalla heinäsorsauroksen ja ikkunaa päin lentäneen toisen heinäsorsauroksen välistä käyttäytymistä. Moeliker julkaisi havaintonsa heinäsorsien välisestä homoseksuaalisesta nekrofiliasta vuonna 2001.

Punainen lohikäärme

Thomas Harrisin romaanissa Punainen lohikäärme (1981) ja sen filmatisoineissa Psykopaatin jäljillä (1986) ja Punainen lohikäärme (2002) käsitellään nekrofiliaa. Kirjassa ja elokuvissa ”Hammaskeiju”-nimeä kantava, perheitä tappava sarjamurhaaja harjoittaa nekrofiliaa perheenäitien ruumiiden kanssa.

Muut elokuvat

Nekromantik on vuonna 1987 valmistunut kauhun elementtejä omaava elokuva, jonka ohjasi Jörg Buttgereit. Juonessa pariskunta törmää ruumiiseen, joka innoittaa heidän seksielämäänsä. Toinen nekrofiliaa käsittelevä elokuva on Lynne Stopkewichin ohjaama Kissed, joka ilmestyi vuonna 1996.
Schwenckfeldiläisyys

Schwenckfeldiläisyys on kristinuskon suuntaus. Se on saanut nimensä Casper Schwenckfeldiltä (1489-1561). Liike hylkää lapsikasteen ja opettaa ihmisen voivan tulla synnittömäksi. Nykyään schwenckfeldiläisiä on noin 3000. He asuvat Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa.
SMS Tb 87F

Palvelus

Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint Germain en Layen rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin laivastoon nimellä T5. Vuonna 1925 alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1929 laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizerteen. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä Dalmacija, sukellusveneiden emälaiva Hvar ja sukellusveneet Hrabri ja Nebojša.
Huhtikuussa 1941 akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin alus kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus  määrättiin laivueen mukana osallistumaan hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen. Viimeisen pommituksen jälkeen osasto siirtyi Zatonista  Prokljanjärvelle, missä alukset olivat 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä laivue kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille alus palautui Jugoslavian pakolaishallinnon laivastolle joulukuussa.
Sotatoimien päätyttyä alus liitettiin Jugoslavian laivastoon nimellä Cer. Alus poistettiin palveluksesta 1962 ja romutettiin.
Frottage

Frottage (ransk.) eli frottaasi on surrealistien kehittämä piirustustekniikka. Frottaasi tehtdään laittamalla paperi epätasaisen ja karhean pinnan tai litteän esineen päälle. Paperia hangataan liidulla tai pehmeällä lyijykynällä niin, että koholla olevat osat saavat väriä. Surrealistit sovelsivat frottaasia myös öljymaalauksissa.
Frottagen kehitti Max Ernst vuonna 1925. Hän käytti paperin alla muun muassa kasvien lehtiä, maalausimpastoja ja säkkikangasta. Surrealistit suosivat muutenkin erilaisia automaattisia ja sattumanvaraisia tekniikkoja, joiden avulla he etsivät tietä alitajuntaan.
Frottaasia vastaavaa tekniikkaa käytetään myös arkeologiassa kalliopiirrosten, riimukivien ja vastaavien dokumentointiin.
Kiveen hakattujen kirjoitusten ja kuvioiden kopiomenetelmä, joka tunnetaan myös nimellä hierrevedos tunnettiin Kiinassa jo Han-dynastian aikana. Tämä puupiirrosten edelläkävijä tehdään asettamalla paperi reliefin pintaan ja hierretään paperia värityynyllä.
Koskinen ja kreikkalainen kolmio

Koskinen ja kreikkalainen kolmio on  Kariston vuonna 2000 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani.

Juoni

Komisario Koskinen on vaihteeksi lomalla ja on toteuttanut haaveensa: hän purjehtii Kreikan saaristossa vanhan virkaveljensä Juusosen kanssa.
Loma on tarpeen koska Koskisen avioliitto on uhkaavasti haaksirikkotilassa.
Mutta työ tulee vastaan lomallakin: heidän veneensä viereen kelluu yllättäen naisen ruumis pelastusliivit yllään.
Paikallinen poliisi keksii oitis helpot syylliset löytäjistä ja kaksikko onkin kovilla; siitä kyllä selvitään, mutta Koskinen ja Juusonen päättävät tutkia jutun omin valloin ja voimin.
Pian Rhodoksen aurinkoisilla rannoilla hikoileekin kaksi hämmentynyttä rikostutkijaa joiden tapaus saavuttaa lopulta yllättäviä yhteyksiä.
Ja kotona odottaa ensimmäisenä työnä rannalta löytynyt kourutaltalla tapettu ruumis ..
Phyllis Bryn-Julson

Phyllis Bryn-Julson (s. 5. helmikuuta 1945 Bodwon, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän aloitti kolmen vuoden iässä pianonsoiton opinnot. Hän opiskeli sittemmin Concordia Collegessa (Moorhead, Minnesota) pianon-, urkujen- ja viulunsoittoa sekä laulua. Hän suuntautui jo opiskeluaikoinaan vuosina 1963–65 kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäen luotuun ohjelmistoon. Bryn-Julson sai Concordia Collegesta kunniatohtorin arvon vuonna 1995.
Bryn-Julson suoritti opintoja myös Tanglewoodissa vuosina 1964–67 ja pääsi Helen Boatwrightin johdolla opiskelemaan laulua Syracusen yliopistoon, josta hän sai musiikin kandidaatin (1967) ja maisterin (1969) arvot. Bryn-Julson keskittyi lauluun Gunther Schullerin kehotuksesta. 
Bryn-Julson debytoi vuonna 1966 tulkitsemalla Alban Bergin Lulu-sarjan Erich Leinsdorfin johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Sittemmin Bryn-Julson on esiintynyt Bostonin sinfoniaorkesterin ja New Yorkin filharmonikkojen kanssa kymmeniä kertoja. Proms-debyyttinsä hän teki vuonna 1967 Hans Werner Henzen teoksen The Raft of Medusa esityksessä. Hän on esittänyt myös muun muassa Covent Gardenissa Igor Stravinskin ja Maurice Ravelin teoksia. Useita kertoja hän on tulkinnut Vitellian roolin Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa La clemenza di Tito, ja Peabodyssa hän on esiintynyt nimiroolissa Richard Straussin oopperassa Ariadne Naxoksella. 
Bryn-Julson on keskeinen 1900-luvun ohjelmiston tulkitsija. Hän on tehnyt runsaasti yhteistyötä Pierre Boulez'n ja Ensemble InterContemporainin kanssa. Hän on tulkinnut lisäksi Bergin, Anton Webernin, Arnold Schönbergin, Elliott Carterin, Charles Wuorisen, Benjamin Brittenin ja György Kurtágin teoksia. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Esa-Pekka Salosen, Simon Rattlen, Seiji Ozawan, Zubin Mehtan, Schullerin ja Leinsdorfin kanssa. Abbadon kaudella Bryn-Julson lauloi Berliinin filharmonikkojen avajaiskonserteissa. Vuonna 2000 hänet otettiin Scandinavian-American Hall of Fameen.
Pekka Tsupari

Pekka Tsupari (s. 24. tammikuuta 1960) on Elinkeinoelämän keskusliiton pk-johtaja. Hän on toiminut tehtävässä 2006 lähtien ja sitä ennen hän on ollut EK:n palveluksessa vuodesta 1990 alkaen. Tsupari on nimitetty Suomalaisen työn liiton toimitusjohtajaksi vuoden 2010 alusta alkaen. Ennen nimitystä hän toimi liiton johtokunnan varapuheenjohtajana 1999–2009.
Kanon Wakeshima

Kanon Wakeshima (分島 花音, s. 28. kesäkuuta 1988) on japanilainen laulaja ja sellisti.
Wakeshiman ensimmäinen single ”Still Doll” julkaistiin 28. toukokuuta 2008. Kappale soi Vampire Knight -animesarjan loppumusiikkina. Wakeshiman toinen single ”Suna no Oshiro” (suom. hiekkalinna) julkaistiin 12. marraskuuta 2008, ja sitä käytettiin sarjan toisen kauden, Vampire Knight Guiltyn, loppumusiikkina. Wakeshiman debyyttialbumi ”Shinshoku Dolce” ilmestyi tammikuussa 2009.
Kanon Wakeshima perusti yhtyeen Kanon x Kanon yhdessä An Cafen basistin Shinya ”Kanon” Sanon kanssa vuonna 2010. Heidän musiikkinsa yhdistelee klassisen- ja pop-musiikin tyylejä.

Tausta

Kanon Wakeshima aloitti sellon soittamisen kolmen vuoden ikäisenä musikaalisten vanhempiensa kannustamana. Kouluikäisenä Wakeshima opiskeli sellon soittamista ja esiintyi erilaisissa klassisissa kokoonpanoissa. Myöhemmin hän alkoi myös säveltää omia kappaleita, joita hän esitti laulaen ja selloa soittaen.
Wakeshima osallistui Sony Music Entertainmentin koe-esiintymiseen ja sai levytyssopimuksen Sonyn levy-yhtiöön DefStar Recodsiin. Visual kei -tähtenäkin tunnettu Mana ihastui Wakeshiman lahjakkuuteen ja ryhtyi tämän ensimmäisen singlen ”Still Dollin” tuottajaksi.
Wakeshimalla on käytössään eri sello eri tilanteissa – yksi on konsertteja, yksi musiikkivideoita ja yksi nauhoittamista varten. Wakeshima on myös nimennyt sellonsa. Live-esiintymisissä hän käyttää useimmiten valkoista ”Mikazuki-san” (suom. puolikuu) nimistä selloa. Punainen ”Nanachie-san” (suom. viisaus) puolestaan esiintyy pääasiassa naisen musiikkivideoilla, kun taas ruskea ”Yaeharu-san” (suom. monikerroksinen syksy) toimii pääasiassa harjoitus- ja nauhoitusinstrumenttina. ”Yaeharu-san” on Wakeshimalle erityisen tärkeä, sillä se on ollut hänellä aina ala-asteesta asti.
T-2-toksiini

Terveysvaikutukset

T-2-toksiinin myrkyllisyystietous perustuu pääasiassa noin kuukauden mittaisiin hiirikokeisiin. Niissä on havaittu T-2-toksiinin vaikuttavan enimmäkseen immuunijärjestelmän toimintaan, kuten leukosyyttimäärien muutoksiin ja alentuneeseen vasta-aineiden muodostumiseen. T-2-toksiinin on myös havaittu vaikuttavan mikrobisten tulehdusten vastustuskykyyn. Hiirikokeiden perusteella IARC on luokitellut T-2-toksiinin luokkaan 3 eli yhdisteeksi, jota ei voida luokitella ihmiselle syöpää aiheuttavaksi.
EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2001 T-2- ja HT-2-toksiineille yhteisen siedettävän päivittäisen enimmäissaantimäärän 0,06 μg/kg rp. Tähän oli syynä nimenomaan se, ettei T-2- ja HT-2-toksiinien haittavaikutuksia kyetty varmuudella erottamaan toisistaan.