google/wiki40b huggingface dataset:
Gorki (Soltsyn piiri)

Maantiede ja asutus

Gorkin kunnan pinta-ala on 281,4 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Soltsyn piirin Dubrovon ja idässä Vybitin kuntiin sekä etelässä ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 44,9 % on maatalousmaata ja 35,0 % metsää.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Huomattavin joki on Šelon. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja karbonaattimineraalit. Kunnan alueella sijaitsee Soltsyn rauhoitusalue ja kolme luonnonmuistomerkkiä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 40 kylää: Abramkovo, Boloto, Bolšije Lipitsy, Boltovo, Borovnja, Dorogostitsy, Glubokoje, Gorodištše, Gorodok, Grebnja, Gremok, Ilemno, Kamenka, Kazatši Ljutets, Klin, Krapivno, Kuklino, Kuznetsovo, Lemenka, Malyje Dubravy, Malyje Lipitsy, Mjatškovo, Naberežnaja, Nikolskoje, Niva, Petrovo, Petrovštšina, Poljany, Retno, Šelonsko, Sofijevka, Strokino, Veretje, Vjahorevo, Vjazištše, Vladimirovka, Volnyje Dubravy, Zamostje, Zapolje ja Zaretšje. Gorkin jälkeen suurimmat asutuskeskukset ovat sadan–kahdensadan asukkan Retno, Kuklino ja Krapivno. Kuklinon maalaiskunta liitettiin Gorkiin vuonna 2010.

Liikenne, talous ja palvelut

Gorkin kautta kulkee Staraja Russan, Soltsyn ja Dnon välinen R48-maantie. Pietarin, Dnon ja Vitebskin välisellä rautatiellä on Lemenkan ja Kuklinon asemat.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii neljä karjanhoitoon erikoistunutta maatalousyritystä. Lisäksi louhitaan hiekkaa ja soraa.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Eräitä julkisia palveluja on myös Kuklinossa, Retnossa ja muissa kylissä. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta.

Nähtävyydet

Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Gorodokin lähellä sijaitseva 700–1200-lukujen muinaislinna on valtakunnallinen suojelukohde. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Ilmenon ja Retnon kirkot sekä Gorkin ja Kamenkan kartanoalueet.
Phoenix Wright: Ace Attorney - Justice for All

Vastaanotto

Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Ali Gomaa

Ali Gomaa (arab. على جمعة‎‎; s. 3. maaliskuuta 1952 Beni Suef) on egyptiläinen sunnalainen uskonoppinut, joka on toiminut maansa suurmuftina vuodesta 2003. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Al-Azharin yliopistosta vuonna 1988. Hän on toiminut saman yliopiston professorina ja saarnannut Sultan Hasan -moskeijassa Kairossa. Häneen on lainopillisesti vaikuttanut merkittävästi Imam Shafi'i.
Eero Sopanen

Eero Sopanen (10. joulukuuta 1911 Sääminki – 8. marraskuuta 1987 Helsinki) oli helsinkiläinen Siiloan-seurakunnan johtaja ja liikemies. Sopanen oli kiistelty hengellinen johtohahmo, joka sai 1970- ja 1980-luvuilla huomiota tiedotusvälineissä.

Elämä ja toiminta

Sopanen osallistui sotatoimiin Lapin rintamalla, jossa haavoittui päähän. Hänen kaksi veljeään kuolivat sodassa. Hän oli nuorena innokas urheilun harrastaja, myöhemmin hän toimi yrittäjänä.
Sopanen perusti vuonna 1969 opiltaan helluntailaisen, mutta varsinaisen helluntailiikkeen ulkopuolisen Siiloan-seurakunnan, jossa avustajineen suoritti tuhansia kasteita. Siiloanin ulospäin suuntautuva toiminta näkyi Helsingin katukuvassa muun muassa jatkuvana lentolehtisten jakeluna. Jäseniksi liitettiin Sopasen elinaikana joka vuosi useita satoja henkilöitä. Kymmeniä Sopasen puheita julkaistiin C-kasetteina ja painotuotteina. 
Eero Sopasen terveys alkoi pettää lopullisesti sen jälkeen kun hän joutui raa'an pahoinpitelyn kohteeksi kotiovellaan. Hän menehtyi keuhkokuumeeseen isänpäivänä 1987. Hänet on haudattu Vantaalle Honkanummen hautausmaalle.
Jouni Tossavainen

Jouni Antero Tossavainen (s. 10. lokakuuta 1958 Tervo) on suomalainen runoilija ja kirjailija. Filosofian maisteri Tossavainen työskenteli kulttuuritoimittajana ja toimitussihteerinä Savon Sanomissa vuoteen 2000.
Tossavainen voitti Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1985 teoksellaan Juoksijan testamentti. Vuonna 2015 hänen teoksensa Hannes Kolehmainen – New Yorkin Lentävä suomalainen voitti Savonia-kirjallisuuspalkinnon. Runoteos "Metsännenä" oli Savonia-palkintoehdokkaana vuonna 1990 ja romaanit "Koulu" 2009 ja Kesäpäivä 2013.
Arabeskimusiikki

Arabeski on turkkilaisen musiikinlajin nimitys, jota käyttävät turkkilaiset musiikkitieteilijät 1950- ja 1960-luvuilla Turkissa syntyneestä tyylistä. Se vastaa kreikkalaista popmusiikin lajia, josta käytetään nimitystä Laïkó, ja arabialaista popmusiikkia.
Arabeskiin kuuluu monenlaista musiikkia, joka on saanut alkunsa turkkilaisesta kansanmusiikista ja Lähi-idän musiikista. Sen voittopuolisesti arabivaikutteisista sävelmistä johtuen sitä pidetään työväenluokan musiikkina. Koska sen suosio on turkissa vähentynyt, se on viime aikoina sulautunut muihin musiikinlajeihin, kuten rockiin ja tanssimusiikkiin ja saanut sitä kautta nykyaikaisempaa sävyä.
Lajin perustajana pidetään Orhan Gencebayta. Muita tunnettuja esittäjiä ovat Müslüm Gürses ja Ferdi Tayfur ja myös Ibrahim Tatlıses , Azer Bülbül. Perinteisesti esittäjät ovat olleet miehiä, mutta viime aikoina on noussut myös naislaulajia, mikä on muokannut musiikin kuvaa.
Varjakka (Oulunsalo)

Varjakka on kylä Oulussa Salonpään kaupunginosassa Kempeleenlahden etelärannalla. Oulun keskustasta on matkaa 15 kilometriä, ja Oulunsalon keskustaan kahdeksan kilometriä. Yleisesti alueesta käytetään nimitystä Oulunsalon Varjakka erotuksena Lumijoen Varjakasta.
Varjakassa sijaitsevat Varjakan kartano sekä Varjakan vierasvenesatama, jossa järjestetään vuosittain muun muassa Varjakka-soutu sekä Varjakka-regatta. Satamasta on myös opastettuja retkiä Varjakansaareen, jossa toimi vuosina 1900–1928 Varjakan saha.
Akarnan

Akarnan (muinaiskreikaksi Ἀκαρνάν) oli kreikkalaisessa mytologiassa Alkmaionin ja Kallirhoen poika ja Amfoteroksen veli. Hänen ollessa vielä hyvin nuori Fegeus - tai hänen poikansa - surmasivat Akarnan isän. Tällöin Kallirhoe pyysi Zeukselta, että hänen poikansa varttuisi nopeammin, jotta tämä pystyisi kostamaan isänsä kuoleman. Äidin rukous kuultiin, ja Akarnan surmasi veljensä kanssa isänsä murhaajan, tämän puolison ja kaksi poikaa. Psofiksen asukkaat, joiden kaupungissa Fegeuksen pojat oli surmattu, ajoivat tappajia takaa aina Tegeaan saakka, jossa nämä otettiin vastaan ja heille myönnettiin turvapaikka kaupungissa.
Akhelooksen pyynnöstä Alkmaionin pojat veivät Harmonian kaulakorun ja peploksen Delfoihin, josta he jatkoivat Epirokseen. Siellä Akarnan perusti valtion, jota kutsuttiin hänen mukaansa Akarnaniaksi.
Leandro Castán

Seurajoukkueura

Leandro Castán on Atlético Mineiron kasvatti. Hän teki seurassa ammattilaisdebyyttinsä vuonna 2005. Vuonna 2007 Castán siirtyi ruotsalaiseen Helsingborgs IF:ään. Hän pelasi seurassa vietetyn kolmen kauden aikana vain neljä liigapeliä ja palasi takaisin kotimaansa alasarjoihin Barueriin kaudeksi 2009. Baruerissä Castán sai uutta nostetta uralleen ja siirtyi vuonna 2010 maan suurseuraan Corinthiansiin. Corinthiansissa Castán pelasi kolme kautta ja voitti sinä aikana Brasilian mestaruuden ja Copa Libertadoresin. Kesällä 2012 Castán siirtyi Italian suurseuraan AS Romaan. Siirtosumma oli arviolta viisi ja puoli miljoonaa euroa. Castánista tuli nopeasti seuran avainpelaaja ja hän oli suuressa roolissa kaudella 2013-14, kun Roma päästi vain 19 maalia 34 ottelussa. Sarjasijoitus oli kuitenkin toinen Juventuksen jälkeen.

Maajoukkueura

Leandro Castán pelasi ensimmäisen maaottelunsa Brasilian jalkapallomaajoukkueen paidassa lokakuussa 2012 Japania vastaan Puolan Wroclawissa. Tähän mennessä Castán on pelannut maajoukkueessa kaksi ottelua. Huolimatta hänen loistavasta kaudestaan Romassa, Brasilian silloinen päävalmentaja Luiz Felipe Scolari ei valinnut Castánia vuoden 2014 MM-kisoihin.
Allan Asplund

Allan Asplund (19. maaliskuuta 1906 Hanko – 5. lokakuuta 1961 Helsinki) oli Vaasassa ilmestyneen Nya Folkbladetin päätoimittaja 1927–1930 ja Ny Tidin toimittaja vuoteen 1961.
Asplund oli kotoisin Hangosta, mutta työskenteli Vaasassa päätoimittajana, kun hänet vangittiin 1930 ensimmäisen kerran. Vuonna 1941 Asplund otettiin kommunistina kolmeksi ja puoleksi vuodeksi turvasäilöön. Hän joutui ensin tavalliseen vankilaan, sitten rintamalle, mutta sieltä eri leirien, Kangasjärven ja Säämäjärven etappileirien, kautta kahdeksi vuodeksi Itä-Karjalan keskitysleireihin kuuluneelle Koveron keskitysleirille.
Asplund kirjoitti kokemuksistaan kirjan Upplevelser i finska koncentrationsläger. Teos ilmestyi Ruotsissa 1949, koska keskustelut suomalaisten kustantajien kanssa eivät johtaneet julkaisuun. Uusi ruotsinkielinen painos ilmestyy vuoden 2012 alkupuolella Suomessa. Teoksen suomennos Kokemuksia suomalaisilta keskitysleireiltä ilmestyi 2011 Liken kustantamana Suomen Rauhanpuolustajien Pystykorvakirjat-sarjassa. Suomentaja on Asplundin pojanpoika, toimittaja Bubi Asplund.
Vapauduttuaan Asplund palasi kotiin Hankoon. Hän oli saanut vankilatuomion karattuaan leiriltä, mikä muistettiin hänen vapauduttuaan, mutta rangaistusta hän ei kuitenkaan joutunut enää sodan jälkeen kärsimään. Hän työskenteli sen jälkeen toimittajana. Asplund oli sotien jälkeen perustamassa Ny Tid -lehteä, jossa hän työskenteli toimittajana ja jossa hän 1961 kuoli työpöydän ääreen.
Jukka Relander

Ura

Relander valmistui ylioppilaaksi vuonna 1986 ja opiskeli Helsingin yliopistossa Suomen historiaa ja sosiaalipsykologiaa sekä suoritti vuonna 1995 Sussexin yliopiston yksivuotisen Master of Arts -tutkinnon Hän valmisteli vuosina 1995–2008 Helsingin yliopistolle toistaiseksi julkaisematonta väitöskirjaa taistolaisen opiskelijaliikkeen historiasta.
Relander isännöi vuosina 2000–2007 T-Klubia Yle Teemalla. Hän on toimittanut ohjelmia Radio Helsingille vuodesta 2000. Hän on tehnyt muun muassa Tukevasti ilmassa -ohjelmaa yhdessä Tuomas Nevanlinnan kanssa. Relander on esiintynyt myös Radio Helsingin Norsuradio-ohjelmassa Helsingin Sanomien kulttuuritoimittajien kanssa.
Relander kirjoitti maksan, sydämen ja keuhkojen siirtoa käsittelevän osan Helsingin yliopiston historian laitoksen vuonna 1997 julkaisemaan elinsiirtojen historiaa käsittelevään kirjaan. Lisäksi Relander on kirjoittanut Jyllan eli Espoonlahden lukion historiikin, joka julkaistiin vuonna 1999, toimittanut kaksi esseekokoelmaa sekä julkaissut kokoelman omista kolumneistaan ja toiminut kolumnistina muun muassa Ylioppilaslehdessä (1996–1997), Palkkatyöläisessä (1998–1999), Imagessa (2001–2001), Yle Radio 1:ssä (2003), Hiidenkivessä (2003–2004), Metrossa (2004–2010), Suur-Jyväskylän lehdessä (2006–), Kymen Sanomissa (2008–), HS.fi:ssä (2009), Uusi Suomi -verkkolehdessä (2010–), Yle Puheella (2010–), Etelä-Saimaassa (2010–) ja Kouvolan Sanomissa (2010–).

Luottamustehtävät ja ehdokkuudet

Relander on toiminut vuodesta 2009 Suomen kirjastoseuran puheenjohtajana. Joulukuussa 2011 hän aloitti tasa-arvoasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana. Vuoden 2015 alusta hän on ollut Kultti ry:n toiminnanjohtaja.
Relander toimi Vihreä miesliike ry:n puheenjohtajana vuosina 2010–2011. Kunnallisvaaleissa 2012 Relander valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 262 äänellä.  Syyskuussa 2015 Relander valittiin Helsingin kulttuuri- ja kirjastolautakunnan puheenjohtajaksi.
Relander oli vihreiden ehdokas vuosien 2007, 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa sekä vuoden 2009 eurovaaleissa, muttei tullut valituksi minään vuonna. Relander pääsi kuitenkin varasijalle vuoden 2007 eduskuntavaaleissa saamillaan 4 403 äänellä.

Yksityiselämä

Relander on ollut naimisissa vuodesta 1997 lähtien teoreettisen filosofian professori Pauliina Remeksen kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Perhe asuu Helsingissä Puu-Koskelassa.
Relander harrastaa muun muassa perhokalastusta.
Donald Thériault

Donald Thériault (s. 18. tammikuuta 1946) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Londonin hiippakuntaan 8. toukokuuta 1971 ja nimitettiin Kanadan sotilaspiispaksi 25. maaliskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Michael Sherlock, jota avustivat Eugène Philippe LaRocque ja André Vallée.
Scott Bakula

Ura

Scott Bakula tunnetaan parhaiten televisiosta. Hänen tunnetuimpia televisioroolejaan ovat Sam Beckett kulttisarjassa Aikahyppy (1989–1993) ja kapteeni Jonathan Archer tieteissarjassa Star Trek: Enterprise (2001–2005). Sen lisäksi hän näytteli miespääosaa tuottamassaan lyhytaikaisessa televisiosarjassa Mr. ja Mrs. Smith (1996) sekä sivuroolia Candice Bergenin tähdittämässä tilannekomediasarjassa Murphy Brown (1993–1996). Hänen tunnetuin elokuvaesiintymisensä on epäilemättä sivurooli elokuvassa American Beauty. Bakula näyttelee pääroolia, NCIS-agentti Dwayne Pridea, NCIS: New Orleans -televisiosarjassa.

Yksityiselämä

Scott Bakula on ollut naimisissa Krista Neumannin kanssa vuosina 1981–1985 ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Nykyään Scott on yhdessä Chelsea Fieldin kanssa ja pariskunta on pitänyt yhtä vuodesta 1996 lähtien. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Elinympäristö

Elinympäristö eli habitaatti on se paikka, jossa tietty eliö elää ja lisääntyy. Käsite voidaan määritellä monella tavalla; määritelmä voi keskittyä joko maantieteelliseen paikkaan tai ympäristöoloihin. Elinympäristön voidaan ajatella olevan sopivien ympäristöolojen ja tarvittavien resurssien muodostama kokonaisuus, joka mahdollistaa eliön olemassaolon ja lisääntymisen.
Mikrohabitaatti käsittää eliön elinympäristön ne osat, joissa se pääasiallisesti elää.
Eliöiden elinympäristövaatimukset vaihtelevat suuresti. Tietyt lajit ovat elinympäristönsä suhteen hyvin erikoistuneita, toiset taas menestyvät monenlaisissa ympäristöissä. Tarkat elinympäristövaatimukset ovat yksi tekijä, joka tekee lajista helposti vaarantuvan. Esimerkiksi korpikolva (Pytho kolwensis) on Suomessa erittäin uhanalainen kovakuoriaislaji, ja se on hyvin vaativa elinympäristönsä suhteen. Se tarvitsee keski-iältään 135–185 vuotta olevan metsän, jossa on kaatuneita kuusia. Sen asuttaman lahopuun on oltava riittävän suuri läpimitaltaan, puun rungon täytyy olla vähintään puoliksi kuoren peitossa, sienirihmastoa ei saa olla enempää kuin 75 prosenttia kuoren alla ja lisäksi puun on yleensä oltava suurimmaksi osaksi irti maasta. Korpikolvan elinympäristön on oltava myös riittävän kostea.
Ihmisen toiminnan aiheuttama elinympäristöjen häviäminen on tärkein yksittäinen syy lukuisten lajien uhanalaisuuteen ja sukupuuttoihin. Niinpä lajien suojelutoimenpiteet tähtäävätkin yleensä niiden elinympäristöjen säilyttämiseen tai laadun parantamiseen.
Petri Kovanen

Petri Tapani Kovanen (s. 21. joulukuuta 1944 Helsinki) on suomalainen sisätauteihin erikoistunut lääkäri ja professori.
Kovanen suoritti lääketieteen tohtoritutkinnon Baselin yliopistossa Sveitsissä 1970 ja valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1975. Hän toimi Wihurin tutkimuslaitoksen tieteellisenä johtajana 1984–1997 ja johtajana 1997–2012. Kovanen sai vuonna 2004 Matti Äyräpään palkinnon sydän- ja verisuonitautien tutkimuksista. Hän sai professorin arvonimen 1998.
Bilel Ben Messaoud

Ura

Ben Messaoud aloitti ammattilaisuransa AS Marsan riveissä kaudella 2010–2011. Joukkue voitti samaisella kaudella Tunisian 1. divisioonan mestaruuden kauden päätteeksi. Ben Messaoud pelasi kauden aikana 15 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.

Maajoukkueura

Ben Messaoud pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 27. toukokuuta 2012 harjoitusottelussa Ruandaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.
Breksia

Breksia (ital. breccia, sora) on seoskivilaji, joka on muodostunut iskosaineen yhteenliittämistä teräväsärmäisistä mineraalin tai kivilajin murtokappaleista. Yhdestä tai useammasta mineraalista tai kivilajista peräisin olevat palaset ja väleihin kulkeutuva täyteaine voivat syntyä usealla eri tavalla. Eri breksialajit nimetään syntytavan perusteella. Tektoninen breksia liittyy kallioperän ruhjeisiin, joissa pirstaleet iskostuvat uudelleen yhteen (kivettyvät). Sitä nimitetään myös siirrosbreksiaksi, hankausbreksiaksi tai kitkabreksiaksi. Eruptiivibreksia eli purkausbreksia liittyy sulan kiviaineksen eli magman purkauksiin. Sitä syntyy maankuoressa liikkuvan magman kerätessä itseensä ennen jähmettymistään ympäröivän kivilajin murtokappaleita. Eruptiivibreksia on joko plutonista tai vulkaanista. Plutoniset kivilajit eli syväkivet ovat syvällä maankuoressa jähmettyneitä magmakivilajeja. Vulkaaniset kivilajit eli eruptiiviset pintakivilajit ovat joutuneet tulivuorenpurkauksessa maan pintaan. Luubreksia on eläinten luista muodostunut sedimenttikivilaji.
Lone Wolf (intiaanijohtaja)

Lone Wolf (vanhempi, s. 1820 - 1879), omakieliseltä nimeltään Guipago, oli kiowa-intiaanien ylin päällikkö vuosina 1868-1875 Hän seurasi edeltäjänsä Dohasanin jälkiä jakaen ylipäällikön paikan yhdessä Kicking Birdin kanssa, joka oli rauhanajan johtaja.
Yhdysvaltoja vastaan Texasissa käydyn Red riverin sodan (1874) jälkeen Lone Wolf pakoili armeijan joukkoja kuukausien ajan kunnes hän helmikuussa 1875 antautui Fort Sillissä Oklahomassa tuoden 252 soturia mukanaan. Lone Wolf lähetettiin 25 muun päällikön kanssa vankeuteen Floridaan. Päästyään vuonna 1879 vankilasta hän malarian heikentämänä kuoli saman vuoden aikana.
Pipilotti Rist

Pipilotti Rist, koko nimeltään Elisabeth Charlotte Rist (21. kesäkuuta 1962 Grabs, Sveitsi) on sveitsiläinen videotaiteilija. Hän on ottanut nimensä Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossun mukaan. Hän näkee itsensä Peppi Pitkätossun tavoin naisena, joka tutkii maailmaa leikkisällä tavalla. 
Ennen taide- ja elokuvaopintojaan Rist opiskeli teoreettista fysiikka Wienissä yhden lukukauden ajan. Vuodesta 1982 vuoteen 1986 hän opiskeli mainospiirustusta, kuvitusta ja valokuvausta Hochschule für Angewandte Kunstissa Wienissä ja myöhemmin videotaidetta Schule für Gestaltungissa Baselissa, Sveitsissä.

Teokset

Vuonna 1986 Pipilotti Rist ponnahti julkisuuteen valmistumisvideollaan, I'm Not The Girl Who Misses Much (video, 8 minuuttia), jossa hänet itsensä nähdään tanssimassa kuin nukke ja toistamassa lausetta, joka on Beatlesin kappaleesta Happiness Is a Warm Gun. Vuonna 1992 hänen videonsa Pickelporno (video, 12 minuuttia) kiinnitti jälleen taidemaailman huomion. 
Videokuvataiteilijan uransa lisäksi hän on myös pop-ryhmä Les Reines Prochainesin jäsen. Hänen omaa lauluaan ja musiikkiaan kuullaan useissa hänen populaarimusiikkiin viittaavissa teoksissaan, kuten Sip My Ocean (video, 8 minuuttia) vuodelta 1996, jossa hän laulaa oman versionsa Chris Isaakin Wicked Game -kappaleesta. 
Rist on tilallisen videotaiteen edelläkävijä. Videoteokset ovat kehittyneet yksikanavaisista  kaksikanavaisiksi, jotka on usein projisoitu huoneen kulmaan toisiinsa nähden, tilan täyttäviksi installaatioiksi, joissa yleisö tulee osaksi teosta. Näin on esimerkiksi teoksissa Flying Room (1995) ja Himalaya’s Sister’s Living Room (2000) videokameroita ja monitoreja on sijoitettu kalustettuun galleriatilaan. 
Hän käyttää musiikkivideoista tuttuja tekniikoita. Esimerkiksi hänen elokuvansa jakautuvat usein otoksiin, jotka perustuvat rytmiin jatkuvuuden sijasta.  Hän kuvaa usein chroma key -päällekkäiskuvia, jolloin lopullinen video koostuu useista kerroksista. Hänen kuvakerronnalleen ovat ominaisia liukuva kameran liike tai kalansilmäobjektiivialla kuvatut äärimmäiset lähikuvat. Hänen töissään esiintyvät sisäiset maisemat, kuten unet ja tunteet. Kirkkaita värejä käyttämällä hän onnistuu vähentämään aitouden tuntua. 
Hänen teoksensaan käsittelevät sukupuolta, seksuaalisuutta ja kehoa. Hänen työnsä on joskus luokiteltu feministiksi, kun taas hän näkee sen enemmän omaksi tavakseen katsoa maailmaa. Vuonna 2011 Guardianin kirjoituksessa hänen näyttelystään, Rist kuvaa feminismiään näin: "Poliittisesti olen feministi, mutta henkilökohtaisesti en ole. Minulle kuva naisesta teoksessani ei edusta vain naista: hän edustaa kaikkia ihmisiä. Toivon, että nuori mies voi saada yhtä paljon taiteestani kuin kuka tahansa nainen."
Riitta Vartti

Riitta Mailis Hellevi Vartti (s. 5. elokuuta 1949 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija. Vartti on opiskellut Taideteollisen korkeakoulun kamerataiteen osastolla elokuvalinjalla vuosina 1969–1972 ja suorittanut filosofian maisterin tutkinnon kehitysmaantieteen alalta Helsingin yliopistossa vuonna 1996.
Vartin romaanit Sun lapsuutes (1990), Pispalan enkeli (1991), Nuoruuden yliopistot (1992) ja Naaraan aika (1993) muodostavat löyhän omaelämäkerrallisista aineksista kostuvan sarjan, jossa kuvataan päähenkilön, Orvokki Dahlin varttumista pikkulapsesta kolmikymmenvuotiaaksi. Sarjan kahdessa viimeisessä romaanissa kuvataan päähenkilön vaiheita taistolaisessa opiskelijaliikkeessä ja liikkeen vähittäistä hiipumista.
Vartti on toimittanut käännösvalikoiman Tulikärpänen – filippiiniläisiä novelleja (2001) ja julkaissut kirjan Pieni filippiiniläinen kasviskeittokirja (5. painos 2006). Hän on myös ollut tekijänä filipinon kielen sana- ja oppikirjoissa ja suomen kielen oppaissa filipinon puhujille.
Ohjausvaunu

Ohjausvaunu on junaan liitettävä vaunu, jonka toisessa päässä on ohjaamo, mutta jossa ei ole vetokoneistoa. Ohjausvaunun tarkoitus on nopeuttaa toimintoja pääteasemilla, kun veturia ei tarvitse siirtää junan päästä toiseen. Junaa voidaan ohjata ohjausvaunusta käsin, jolloin veturi työntää junaa vaunuletkan perältä.

Käyttö Suomessa

Ohjausvaunuja on ollut Suomessa käytössä perinteisesti lähiliikenteen junissa, joissa kahden vaunun yhdistelmistä vain toinen on vetävä. Nykyaikaista kaukoliikennettä varten VR-Yhtymä on tilannut Transtechiltä käyttöönsä ohjausvaunuja myös InterCity-juniin. Vaunuista käytetään merkintää (litteraa) Edo. Vaunuja tilattiin aluksi 12 ja niitä on otettu käyttöön vuodesta 2013 alkaen.
Havunjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 92 hehtaaria ja se on 3,5 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0039 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,2 metriä ja suurin syvyys on 15,0 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Havunjoen valuma-alueeseen (35.688) se kuuluu.
Teho (energiajuoma)

TEHO on suomalainen Olvin valmistama energiajuoma. Se lukeutuu Suomen suosituimpiin energiajuomiin.

Historia

TEHO-energiajuoma tuli myyntiin vuonna 2005.
Vuoden 2008 loppupuoliskolla markkinoille tuli Teho Energiajuomaporetabletti.
Teho Energiajuomat Pakataan 0,33 l tölkkeihin sekä 0,5 l ja 0,95 l kierrätysmuovipulloihin. Tehon 0,33 l tölkit ja 0,5 l sekä 0,95 l pullot ja etiketti uudistettiin maaliskuun lopussa 2011. Teho on saatavana myös 100 ml energiashottina, mistä saa saman verran piristäviä aineita kuin tavallisesta 0,33 l tölkillisestä Tehoa.
Lawrence Bender

Lawrence Bender (s. 17. lokakuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka on tuottanut myös kaikki Quentin Tarantinon ohjaamat elokuvat paitsi elokuvaa Death Proof. Lawrence tuotti pari elokuvaa vuonna 1989, kunnes hän tapasi Tarantinon, jolla oli idea ja käsikirjoitus elokuvasta, joka sijoittuisi autotalliin. Tarantino myös sanoi, että se saataisiin tehtyä 50 tuhanella dollarilla. Lawrence luki Tarantinon käsikirjoituksen tästä elokuvasta, Reservoir Dogsista ja innostui siitä toden teolla ja rupesi keräämään rahaa elokuvaa varten. Elokuva menestyi hyvin ja nosti Lawrencea korkeammalle urallaan. Hän tuotti myös Quentinin toisen elokuvan Pulp Fiction, joka oli jättimenestys. Lawrence sai tästä Oscar-ehdokkuuden kategoriassa "Paras elokuva". Palkinto kuitenkin meni Forrest Gumpille. Lawrence on myös näytellyt pienissä cameo-rooleissa esim. Tarantinon Reservoir Dogsissa kadulla juoksevaa poliisia ja Pulp Fictionissa 50-luvun ravintolassa Zorro-asusteeseen pukeutunutta tarjoilijaa. Hän oli ehdolla Oscariin toisen kerran kategoriassa "Paras elokuva" vuonna 1997 elokuvasta Will Hunting.