google/wiki40b huggingface dataset:
Kankaistenjärvi

Maantietoa

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajanselän alueella. Alueen kolmannen jakovaihe on Katumajärven valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,6 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee vain alle 10 lyhyttä ojaa, mikä johtuu järveä kiertävistä korkeista mäistä. Järven laskuoja lähtee järven eteläosan Tiheenlahdesta ja virtaa pääosin länteen ja laskee Matkolammin läpi kuljettuaan Katumajärveen. Järven pinta-ala on 279 hehtaaria. Koska järvi on luodattu, on voitu määrittää järven tilavuus. Järvessä on vettä 15,96 miljoonaa kuutiometriä, jolloin veden keskisyvyydeksi tulee 5,7 metriä. Järvessä on selän itäpuolella järven pituussuuntaa seuraava yli 10-metrinen syvänne, jonka eteläpäässä sijaitsee jäätien alla ja Kivikarin edustalla järven syvin kohta. Siellä järvi on 17,8 metriä syvää. Järvessä on 7 saarta, joista Kivikari, Parooninsaari, Mustikkasaari ja Silkansaari ovat huomattavimmat. Muut saaret ovat luotomaisen pieniä. Järvi on 3,7 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 15,0 kilometriä. Eteläpuolen rannat ovat jyrkkiä, mutta pohjoispuolen rannat ovat melko matalia. Peltoja löytyy vain Kankaisten kylän puolelta sekä järven pohjoispäästä. Järven rantojen lähellä on sijainnut muutama maatila, mutta nykyään rannoille rakennetut yli 100 vapaa-ajan asuntoa vaikuttavat järveen eniten. Kuntien välinen raja ylittää järven eteläpäästä kohti pohjoispäätä, mutta sitten raja kääntyy pohjoisessa itään ennen Tervasaaren niemeä. Yli puolet järvestä kuuluu Janakkalan puolelle. Valtatie 10 kiertää järven sen pohjoispään ohitse.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kangasten järvi" ja sen länsipuolen kylän nimi oli ”Kangais”. Kartan värityksen mukaan järven rantoja oli raivattu niityiksi tai pelloiksi, mutta Randalan torppaa lukuun ottamatta järvi oli autio. Myös tässä kartassa Tervasaari oli niemi. Valtatien 10 edeltäjä kulki järven pohjoispään ohitse.
Vuoden 1962 peruskartan mukaan kunnanraja ylitti järven päästä päähän suorana jakaen järven kahtia. Vain Tervasaaren takana, Rantalassa ja Kankaisten kylän kohdalla oli muutama mökki. Vuoden 1976 kartassa metsiin oli rakennettu metsäteitä ja samalla oli järven rannoille tuotu tien haaroja. Mökkejä oli rakennettu paljon uusien teiden myötä.
Vladimir Vahmistrov

Vladimir Sergejevitš Vahmistrov (ven. Владимир Сергеевич Вахмистров) (1897–1972) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija. Hänen kuuluisin suunnitelmansa oli Zveno-parasiittilentokonesarja.
Patentti- ja rekisterihallitus

Patentti- ja rekisterihallitus (PRH, ruots. Patent- och registerstyrelsen) on Suomen valtion virasto, joka ylläpitää kaupparekisteriä, yrityskiinnitysrekisteriä, yhdistysrekisteriä ja säätiörekisteriä sekä myöntää patentteja, hyödyllisyysmalleja, mallioikeuksia,  tavaramerkkejä ja LEI-tunnuksia. Lisäksi PRH rekisteröi yritysten tilinpäätöksiä. PRH ylläpitää myös yhdessä Verohallinnon kanssa yritys- ja yhteisötietojärjestelmää, YTJ:tä. PRH:ssa työskentelee noin 400 työntekijää. PRH kuuluu työ- ja elinkeinoministeriön (TEM) hallinnonalaan.

Edeltäjien aika

Suomen patenttijärjestelmä alkoi kehittyä vuonna 1835 perustetun manufaktuurijohtokunnan aikana. Se antoi patenttihakemuksista lausuntoja senaatille, hallinnoi patentteja ja valvoi niiden käyttöä sekä säilytti patenttiasiakirjoja. Koska patenttilainsäädäntöä ei alkuun ollut, sovellettiin patenttien myöntämisessä Ruotsin vuoden 1739 privilegiojulistusta. Asetus patenteista annettiin viimein 30.3.1876. Sen mukaan patentit olivat voimassa kolmesta kolmeentoista vuotta.
Manufaktuurijohtokunnan tehtävät siirrettiin vuonna 1885 uudelle teollisuushallitukselle, joka korvattiin vuoden 1918 lopussa kauppa- ja teollisuushallituksella. Sen aikana annettiin 11.2.1889 asetus tavaramerkeistä ja tavaramerkkirekisteristä, 2.5.1895 kaupparekisteristä ja 21.1.1898 patenttirekisteristä, jotka kaikki määrättiin kyseisen viraston ylläpidettäviksi. Kauppa- ja teollisuushallitus lakkautettiin vuoden 1926 alussa, jolloin patentti-, tavaramerkki- ja kaupparekisteriasiat siirrettiin kauppa- ja teollisuusministeriöön. Siirto toteutettiin hallinnollisen päällekkäisyyden poistamiseksi. Pian kuitenkin havaittiin etteivät tehtävät sopineet hyvin ministeriölle, ja itsenäisen viraston uudelleenperustaminen tuli ajankohtaiseksi.

Patentti- ja rekisterihallitus

Nykyinen Patentti- ja rekisterihallitus perustettiin vuonna 1941. Suomen ensimmäinen patenttilaki annettiin 7.5.1943, jolloin patenttien voimassaoloaika määrättiin 17 vuodeksi. Laki uusittiin vuoden 1968 alussa. 1990-luvulta alkaen viraston toiminta on kansainvälistynyt ja työ lisääntynyt huomattavasti Suomen EU-jäsenyyden seurauksena. Säätiö- ja yhdistysrekisterin ylläpito siirrettiin Patentti- ja rekisterihallitukselle vuonna 1995.
PRH kuuluu nykyisin työ- ja elinkeinoministeriön konserniin ja on tulosohjattu ja tulosbudjetoitu virasto. PRH kerää toimintansa kustannuksia vastaavat tulot pääosin asiakkaitten palvelumaksuina.

Sijainti

Patentti- ja rekisterihallitus toimii Helsingissä osoitteessa Sörnäisten rantatie 13.
Lodjaus

Historiaa

Ensimmäiset lodjut piilotettiin vuonna 1854 Dartmooriin Englantiin. James Perrott piilotti käyntikorttinsa sisältävän tölkin syrjäiselle paikalle Cranmere Pooliin, Dartmoorin nummelle (Arthur Conan Doylen Baskervillen koiran tapahtumaseudulle). Perrott toimi alueella oppaana ja kannusti asiakkaitaan jättämään korttinsa myös purkkiin. Ajan myötä vierailijat alkoivat jättää omalla osoitteellaan varustettuja kortteja ja kirjeitä laatikkoon toivoen seuraavan vierailijan postittavan ne takaisin kirjoittajalle. Tästä juontaa harrastuksen englanninkielinen nimi, "letterboxing" (letterbox=postilaatikko). Tämä tapa loppui ajan myötä ja korvautui nykyiseen leimasin- ja vieraskirjakäytäntöön. 1980-luvulla harrastus kasvoi nopeasti Britanniassa, ja 1990-luvulla harrastus valloitti Yhdysvallat.
Partiolaiset yrittivät yhdessä metsähallituksen kanssa juurruttaa lajia Suomeen 2000-luvun alussa, mutta harrastus leimautui pitkäksi aikaa nimenomaan partiolaisten harrastukseksi. Partiolaisuus taas koetaan poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutuneeksi liikkeeksi ja sitä vältellään. Nykyisin partiolaisten lodjaussivusto julkaisee lähinnä geokätköhybridejä, mutta myös ihan tavallisia geokätköjä, eikä sitä siten voi enää pitää lodjaussivustona. Suurin osa sivustolle listatuista lodjuista ovat myös käytännössä vanhentuneita, eivätkä ne ole olleet enää vuosiin maastossa. Niiden etsiminen turhauttaa monia harrastuksesta kiinnostunutta. Suomalaiset lodjaajat julkaisevat lodjunsa käytännössä ulkomaisilla sivustoilla.
Kimoa

Sponsorointi

Kimoasta tuli tammikuussa 2018 McLarenin sponsori monivuotisella sopimuksella.
Kimoan logo näkyy esimerkiksi McLarenin autossa.
Veikko Johannes Rytkönen

Veikko Johannes (Veikko J.) Rytkönen (19. kesäkuuta 1924 Iisalmen maalaiskunta – 8. syyskuuta 2003 Iisalmi) oli suomalainen metsätyömies ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Rytkösen vanhemmat olivat kirvesmies Juho Petter Rytkönen ja Lyydi Kumpulainen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1952 Sirola-opiston. Rytkönen teki maataloustöitä Iisalmen maalaiskunnassa 1937–1939 ja vuosina 1939–1958 hän sai elantonsa metsätyömiehenä.
Rytkönen oli kansanedustajana 1958–1975 sekä 1978–1983. Hän edusti 1958–1962 Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä ja sen jälkeen Kuopion läänin vaalipiiriä. Rytkönen oli 1970–1971 eduskunnan pankkivaliokunnan puheenjohtaja. Eduskuntauransa aikana hän kuului yhdeksään eri valiokuntaan. Hän nousi jälkimmäiselle kaudelleen 1. helmikuuta 1978 edellisjoulukuussa kuolleen Aarne Pulkkisen tilalle.
Rytkönen valittiin presidentin valitsijamieheksi vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän kuului Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan (1969–1970) ja oli Iisalmen kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja sekä Iisalmen maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Rytkönen oli aktiivinen myös Osuusliike Ylä-Savossa ja Pienviljelijäin liitossa.
Veikko Rytkönen oli naimisissa 1948–1978 Martta Kärkkäisen kanssa. Pari sai kolme poikaa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin 1979 konttoristi Raili Vikmanin kanssa.
Vähä Sorvajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kallioisen ylängön kalliomurroksessa metsäalueella. Se kummatkin rannat kohoavat 20 metriä ylemmäksi ja niiden rinteet putoavat paikoin jyrkänteenä veteen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen itärannalle on rakennettu vapaa-ajan asunto. Järven kaakkoispäässä on myös peltopalsta. Sinne tulee tie Aakkolasta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Kokkilanselän alueeseen (35.752) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy. Järveen laskee kaakosta pelto-oja, jonka kautta laskee myös Iso Sorvajärvi. Järven oma laskuoja laskee 900 metrin päähän Kokkilanselän Kukkolahteen. Ojalle tulee pudotusta 32 metriä.
Qutb al-Din Aibak

Elämäkerta

Aibak oli alkujaan orjasotilas, eli mamelukki. Hän syntyi Turkestanissa ja hän oli turkkilaista syntyperää. Hänet vietiin lapsena orjaksi sulttaanin palvelukseen, missä hän kyvykkäänä johtajana ja sotilaana kohosi merkittävään asemaan. Ghuridien valtakunta vakiinnutti valtansa nykyisen Pakistanin alueella 1170- ja 1180-luvuilla, minkä jälkeen ghuridit jatkoivat sotaretkiään kohti Intiaa. 1190-luvulla ghuridien armeija hyökkäsi ensin pohjoisintialaisten radžputien hallitsemien valtakuntien kimppuun, minkä jälkeen sotaretket jatkuivat kohti Delhiä. 1200-luvun alkuun mennessä suuri osa Intian pohjoisista osista oli muslimien vallassa. Delhin valtauksen jälkeen Aibak nimitettiin ghuridien Pohjois-Intian alueiden kuvernööriksi.
Ghuridien sulttaani Mu'izz ad-Din murhattiin vuonna 1206. Hänellä ei ollut poikaa, minkä jälkeen valtakunta jaettiin uskollisen Aibakin ja Muhammadin veljenpojan Ghiyathin kesken. Sulttaanin kuoltua Aibak oli edelleen teknisesti katsoen orja. Hän nosti vaikutusvaltaansa naimalla ghaznavidiprinsessan. Mu'izz ad-Din oli jäänyt viimeiseksi kaikkien ghuridien suvun jäsenten tunnustamaksi sulttaaniksi, joten Aibak huomasi pian olevansa omillaan. Aibak julistautui Delhin hallitsijaksi ja perusti Delhin sulttaanikunnan vuonna 1206, jolloin hänestä tuli Delhin ensimmäinen muslimisulttaani. Aibak ei ehtinyt hallita montaa vuotta, hän kuoli vuonna 1210.

Perintö

Aibakin johtaman sulttaanikunnan asema oli aluksi tukala, mutta sen onnistui vakiinnuttaa asemansa seuraavien vuosikymmenten aikana. Lopulta sulttaanikunnasta kasvoi Pohjois-Intian valtakunnista merkittävin. Aibakin perintönä Delhiin rakennettiin Qutub Minar, joka toimi muslimien voitonmerkkinä hinduista saavutetuista voitoista. Hän oli suvaitsematon muita uskontoja kohtaan ja hindutemppeleitä tuhottiin ja tilalle rakennettiin moskeijoita. Hän oli hyvä diplomaatti ja sotilas, mutta hallitsijana hän ei ollut kokenut. Maata hallittiin sotilasvoimin ja hallinto ei ollut vakaa. Delhi ei myöskään Aibakin aikana täysin pystynyt irtautumaan muslimiaatelin vaikutusvallasta. Aibakin jälkeen Delhin sulttaaniksi nousi hänen vävynsä Iltutmiš, lyhytaikaisen sulttaani Aram Šahin valtakauden jälkeen.
Laurentian mannerjäätikkö

Laurentian jääkilpi

Jäätikkö oli geologisesti vanhan Kanadan kilven peruskallion yllä. Laajimmillaan jää ulottui nykyisen New York Cityyn ja Chicagoon etelässä. Se myös peitti Yhdysvaltain Suuret järvet. Pohjois-Kanadan Nunavikin alueella jääkerros oli kolme kilometriä paksu. Laurentian massiivinen jääkenttä suli hitaasti ja vetäytyi Kanadan Nunavikista vasta noin 6 500 vuotta sitten. Laurentian jääkentän eteläpuolella ollut tundra ja polaariaavikko oli kapeampi kuin Euroopassa ja Aasiassa ollut mannerjäätikön ulkopuolella ollut arktinen alue. Kun Laurentian jääkenttä oli laajimmillaan, siitä virtasi sulamisvesiä Mississippi- ja Missourijoen kautta etelään.
Laurentidin jääkilvestä erkani aika ajoin jääkielekkeitä eli jääsilmukoita, kuten Des Moinesin silmukka. Silmukat laajenivat ja vetäytyivät jääkauden ilmaston vaihtelujen ja jään virtausten painopisteiden mukaan.
Jääkaudella Laurentidin jääkilpi käänsi Montanan ja Minnesotan kautta kulkevan suihkuvirtauksen etelään, ja muutti muun muassa Great Basinin aavikot kosteiksi alueiksi.
Pohjoisessa Laurentian jääkilpi ei ollut niin laaja kuin voisi kuvitella. Pitkä jäätön kieleke oli pohjoisten Kordillieerien itäpuolella Pohjois-Kanadassa Yukonin ja McKezien territoriossa. Kanadan Luoteisterritorioiden rannalla Bathurstin ja Dalhiousen niemimaat olivat jäättömiä.
Jäättömiä olivat jotkut arktiset saaret mm. koko Banksin saari ja Victorian saaren pohjoisin osa ja Axel Heibergin saaren pohjoisin osa. Pohjoisessa Ellesmeren saaressa oli jäättömiä alueita, samoin itäisessä baffinin saaressa. Kuningas Patrickin, Mckendie Kingin, Bordenin ja Ellef Rignesin saaret olivat jäättömiä.
Myös Newfoundlandin saarella ja lähimantereella oli jäättömiä alueita.
Jää vetäytyi Hudsonjoen yltä 14000-12000 radiohiilivuotta sitten, mikä aiheutti joidenkin teorioiden mukaan kylmän suolattoman veden tyhjenemisen jääjärvestä mereen, ja kylmän kauden.
Kasuariinakasvit

Tuntomerkit

Kasuariinakasvit ovat tunnettuja häkellyttävästä yhdennäköisyydestään havupuiden kanssa, mikä johtuu surkastuneista lehdistä (kärkioksat näyttävät pitkiltä neulasilta) ja käpymäisistä emikukinnoista ja hedelmistöistä. Juurten kasvussaan ehkäistyneissä haarakimpuissa on ilmakehän typpeä sitovia bakteereja. Pienet suomulehdet sijaitsevat kiehkuroissa ja ovat ehytlaitaisia ja korvakkeettomia. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit yksi- tai kaksikotisia. Kukinto on pallomainen tai tähkämäinen, ja kukat sijaitsevat siinä kukin oman tukilehtensä hangassa. Hedekukissa on kaksi kehälehteä ja yksi hede, jonka ponsi on vaihtelevissa määrin lokerosidettä pidempi. Emikukissa on kookkaat esilehdet ja sikiäin, jossa on vain yksi fertiili emilehti. Siitä kehittyy samara eli siivellinen pähkylä, joka näyttää suojuslehtensä ansiosta siemeneltä käpysuomussa; samarat vapautuvat kun suojukset avautuvat.

Levinneisyys

Kasuariinakasveja tavataan Madagaskarissa ja muilla Intian valtameren saarilla, Malaijien saarilla, Australiassa ja Tyynenmeren lounaisosien saarilla. Lajien keskittymä on Australiassa.

Käyttö

Monien lajien kovaa puuta käytetään raaka-aineena mm. huonekaluteollisuudessa, ja joitakin pidetään koristepuina kuivilla seuduilla.
Moshe Kahlon

Moshe Kahlon (hepr. ‏משה כחלון‎‎, s. 19. marraskuuta 1960) on israelilainen lakimies ja poliitikko. Hän edusti Likud-puoluetta ja oli knessetin varapuhemies 2003–2006. Hän perusti Kulanu-puolueen vuonna 2014.
Kahlon syntyi sefarditaustaisten libyanjuutalaisten siirtolaisten perheeseen ja kasvoi työväenluokkaisella asuinalueella Haderassa. Vuosina 1996–1999 hän oli puolustuministerin edustaja Haifassa ja Pohjoisella hallintoalueella ja vuosina 2000–2002 osastonjohtajana sisäisen turvallisuuden ministeriössä. Hänet valittiin knessetiin ensimmäisen kerran vuonna 2003.
Grumman F3F

Grumman F3F oli viimeinen Yhdysvaltain laivastolle rakennettu kaksitasohävittäjä.
Grumman F3F otettiin käyttöön vuonna 1936 ja sen käytöstä luovuttiin vuoden 1941 lopussa siten, että hävittäjä ei osallistunut toiseen maailmansotaan. Koneen tilalle hankittiin aluksi Brewster F2A Buffalo. Grumman F3F-hävittäjän pohjalta kehitettiin yksitasoinen hävittäjä F4F Wildcat. Kun F4F Wildcat otettiin taistelukäyttöön, se nopeasti korvasi Brewsterin, ja Wildcatista tuli laivaston ja merijalkaväen ykköshävittäjä.
Ensimmäisen mallin moottoriteho oli 700 hevosvoimaa, ja huippunopeus 372 km/h. Kakkos- ja kolmosmallien teho oli 950 hv, eli sama moottori (Wright R-1820 Cyclone) kuin Brewsterien. Nopeus oli 418 km/h ja lakikorkeus lähes 1 200 metriä edeltäjäänsä suurempi. Aseistus oli molemmilla tyypeillä sama: 12,7 millimetrin ja 7,62 millimetrin konekivääri. Ulkopuolinen ripustusaseistus käsitti max. 105 kg pommeja.
Game Rating Board

Game Rating Board (kor. 게임물등급위원회, Geimmul Deung-Geub-Wiwonhoe) tai lyhyesti GRB on vastuussa videopeleille ja muulle multimedialle asetetuista ikäluokituksista Etelä-Koreassa.
GRB perustettiin vuonna 2006 korvaamaan ikäluokituksista vastuussa olleen Korea Media Rating Board (KMRB).
GRB:tä käytetään myös Etelä-Korean tiukan internetsensuurin hallintatyökaluna.
Hopeanitraatti

Käyttö lääketieteessä

Hopeanitraattia on ollut saatavana apteekkituotteena nimellä Lapis. Hopeanitraatti eli laapis on adstringentti, ja sitä käytetäänkin kauterisaatioon; laapiksella kauterisointi eli laapistaminen on ollut tavallinen hoitotoimenpide nenäverenvuotoon.
Laapista on käytetty myös haavanhoitoon, jossa se avohaavaan siveltynä kirvelee voimakkaasti ja on saanut siitä nimen ”helvetinkivi”. Hopeanitraattiliuoksella on hoidettu myös vauvojen silmätulehdusta sekä känsiä.

Käyttö kotitaloudessa

Laapiskiveä on käytetty lakanoiden ja muiden liinavaatteiden sekä vaatteiden nimikointiin kastamalla esimerkiksi sulkakynä mietoon laapisliuokseen ja kirjoittamalla nesteen avulla tekstiiliin omistajan nimikirjaimet. Teksti tulee näkyviin vasta, kun tekstiili on ollut alttiina auringonvalolle, mutta sen jälkeen laapiksella tehty nimikointi kestää hyvin pesuja ja muuta kulutusta. Hopeanitraatilla voi myös värjätä mustaksi kasvikuituja ja luuta.
Boris Mikojan

Boris Mikojan, oikea nimi Pentti Veikko Ikonen (1938 Tuupovaara – keväällä 2000) oli suomalainen taidemaalari ja taidekauppias. 
Mikojan rakensi Kyyjärven keskustan tuntumaan nelikerroksisen kivisen Mikojanin linnan joka valmistui 1988. Linnassa aloitettiin pitopalveluiden järjestäminen vuonna 1989. Linnaa jonka lattiapinta-ala on 700 neliömetriä rakennettiin yli 10 vuoden ajan. Linnaa vuokrataan nykyisin erilaisiin juhlatilaisuuksiin ja tapahtumiin.
Paloma Navares

Paloma Navares (s. 1947 Burgos, Espanja) on espanjalainen kuvataiteilija. Hänen taiteellinen uransa on alkanut vuonna 1979 ja hänen töitään on nähty sadoissa näyttelyissä ja taidetapahtumissa. Hän työskentelee tilan, tekniikan ja valon parissa luoden oman maailmansa. Hän on toiminut myös taideopettajana.
HMS Berserk (1874)

Valmistus

Alus tilattiin Motalan telakalta Norrköpingistä ja se laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1874. Alus otettiin palvelukseen nelisen kuukautta myöhemmin 14. elokuuta.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 12. marraskuuta 1918 ja se myytiin vuonna 1922 Sydsvenska Petroleum AB:lle, joka nimesi aluksen Essotank V:ksi.
Annikka Konttori-Gustafsson

Annikka Konttori-Gustafsson (s. 1953) on suomalainen pianisti, joka on toiminut vuodesta 1983 Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtorina. Hän on myös Sibelius-Akatemian tohtorikoulutusyksikön DocMusin johtaja.
Annikka Konttori-Gustafsson opiskeli pianonsoittoa Lahden musiikkiopistossa 1966–72 ja Sibelius-Akatemiassa 1972–74 ja 1978–79 Izumi Tatenon johdolla. Lisäksi hän on opiskellut Detmoldin musiikkikorkeakoulussa 1974–76 ja Berliinissä Hochschule der Künste -musiikkikorkeakoulussa 1976–78 Klaus Schilden johdolla. Hän suoritti pianonsoiton diplomitutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1978 ja loppututkinnon Berliinissä samana vuonna. Vuonna 2001 hän suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa.
Konttori-Gustafsson piti ensikonserttinsa vuonna 1978 Helsingissä. Hän on pitänyt soolo- ja kamarimusiikkikonsertteja Suomessa, ympäri Eurooppaa ja Yhdysvalloissa sekä tehnyt radio- ja TV-nauhoituksia kotimaassa ja ulkomailla. Hän sai neljännen palkinnon vuoden 1973 Maj Lind -pianokilpailussa ja osallistui kansainväliseen Géza Anda -pianokilpailuun Zürichissä vuonna 1982.
Konttori-Gustafssonin aviomies, Kaj-Erik Gustafsson, on säveltäjä, kirkkomuusikko ja pedagogi.
Tonttu Toljanteri muorin töissä

Juoni

Iki-ihanan Tonttu Toljanterin joulukiireet saavat uudenlaisen käänteen, kun Joulumuori sairastuu unipöpöön. Toljanteri lupaa hoitaa Muorin työt hissun kissun, niin Muori saa levätä rauhassa. Moninaiset ovatkin Muorin hommat ja Toljanteri saakin mm. pitää Joulupukille itsenäisyyspäivän puheen, leipoa jos jotakin leivonnaista ja valaa kynttilöitä Muorin sijaisena. Mutta voiko Joulumuori nukkua joulun yli?
Ivanoe Bonomi

Ivanoe Bonomi (18. lokakuuta 1873 Mantova – 20. huhtikuuta 1951 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1921–1922 ja uudelleen toisen maailmansodan loppuvaiheessa 1944–1945.
Bonomilla oli luonnontieteellinen ja oikeustieteellinen koulutus. Hän kuului aluksi sosialisteihin ja hän toimi vuosina 1898–1903 sosialistisen puolueen (PSI) pää-äänenkannattajan, Avantin! päätoimittajana. Myöhemmin hän oli Milanossa ilmestyneen Tempo-lehden sekä aikakauslehti Critica Socialen päätoimittaja. Bonomi valittiin parlamenttiin sosialistien edustajana vuonna 1909 Mantovasta. Hän kuului puolueessaan Leonida Bissolatin johtamaan maltillisten reformisosialistien ryhmään, jotka erotettiin vuonna 1912 PSI:stä maltillisuutensa sekä Italian–Turkin sodan kannattamisen vuoksi, ja jotka perustivat sen jälkeen reformistisen sosialistipuolueen (PSRI). Bonomi tuki Italian osallistumista ensimmäiseen maailmansotaan ja hän toimi 1916–1917 yleisten töiden ministerinä Paolo Bosellin hallituksessa. Maaliskuusta 1920 heinäkuuhun 1921 hän oli sotaministerinä Francesco Saverio Nittin ja Giovanni Giolittin hallituksissa, missä ominaisuudessa hän osallistui neuvotteluihin Jugoslavian kanssa solmitusta Rapallon sopimuksesta. Giolittin väistyttyä Bonomi tuli itse pää- ja sisäministeriksi heinäkuussa 1921, mutta hänen hallituksensa tuki parlamentissa oli heikko, eikä se kyennyt hillitsemään fasistien ja kommunistien keskinäisiä väkivaltaisuuksia. Bonomi erosi helmikuussa 1922 ja hänen seuraajakseen tuli Luigi Facta.
Benito Mussolinin noustua valtaan Bonomi vetäytyi politiikasta. Hän liittyi vuonna 1940 antifasistiseen liikkeeseen ja kohosi 1942 sen johtajaksi Italiassa. Heinäkuussa 1943 tapahtuneen Mussolinin syrjäyttämisen jälkeen Bonomi johti antifasististen ryhmien kansallista komiteaa ja liittoutuneiden vallattua Rooman kesäkuussa 1944 Kansallisen vapautuksen komitea nimesi hänet uudeksi pääministeriksi. Jouduttuaan erimielisyyksiin mainitun komitean kanssa Bonomi jätti eronpyyntönsä 26. marraskuuta samana vuonna, mutta brittien väliintulon seurauksena hänen eronsa peruttiin. Bonomin toinen hallitus loi pohjan Italian talouden ja hallinnon uudelleenrakentamiselle sodan jälkeen. Bonomi jätti pääministerin tehtävät 12. kesäkuuta 1945. Hänet valittiin perustuslakia säätävän kansalliskokouksen rauhansopimuskomitean puheenjohtajaksi, missä ominaisuudessa hän edusti Italiaa Euroopan ulkoministereiden tapaamisessa Pariisissa 1946. Vuodesta 1948 Bonomi oli Italian senaatin puhemiehenä. Viimeisinä vuosinaan hän kuului demokraattiseen sosialistipuolueeseen (PSDI).
Cathryn Damon

Cathryn Damon (s. 11. syyskuuta 1930, Seattle, Washington – 4. toukokuuta 1987  Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Damonin näyttelemä rooli Mary Campbellina tilannekomediassa Kupla teki hänet tunnetuksi 1970-luvulla. Hän voitti roolistaan Emmy-palkinnon. Sittemmin hän näytteli suuren roolin myös toisessa sarjassa nimeltään Webster. 
Pieniä rooleja Damon teki sarjoissa Murhasta tuli totta ja Matlock. Hän näytteli myös useassa elokuvassa.
Damon menehtyi syöpään 57-vuotiaana.