google/wiki40b huggingface dataset:
Rašid Ali al-Kailani

Rašid Ali al-Kailani (Tašīd ‘Alī al-Gailānī, myös Gīlānī tai Kailānī: رشيد علي الكيلاني‎) (1892 Bagdad, Irak, Osmanien valtakunta – 28. elokuuta 1965 Beirut) oli irakilainen juristi ja poliitikko, joka toimi Irakin pääministerinä 1933, 1940–1941 ja 1941. Hän oli yksi arabimaailman suosituimmista poliitikoista. Hän pyrki tuomaan Irakin akselivaltojen piiriin toisen maailmansodan aikana.
Kailani kuului sunnilaiseen perheeseen ja oli sukua Irakin ensimmäiselle pääministerille Abdulrahman al-Haidari al-Kailanille. Hän opiskeli lakia ja aloitti uransa politiikassa 1924 oikeusministerinä Yasin al-Hašimin hallituksessa. Hän toimi sisäministerinä 1925–1928 ja pääministerinä 1933.
Kailani ja Hašimi olivat kansallismielisiä ja vastustivat brittien sekaantumista maan asioihin. He hylkäsivät Nuri al-Sa’idin solmiman Britannian ja Irakin sopimuksen ja perustivat oman kansallisen veljeyden puolueensa. Kailani tuki arabinationalistina akselivaltoja, toivoen niiden takaavan arabien yhtenäisyyden.
Kailani nimitettiin uudelleen pääministeriksi 1940. Kuningas Ghazi oli juuri kuollut ja maa oli alaikäisen kuningas Faisal II:n ja sijaishallitsija emiiri Abdulilahin alaisuudessa. Kailani kieltäytyi sallimasta brittijoukkojen kuljetuksia maan läpi rintamalle. Sisäministeri Naji Šaukat tapasi Saksan Turkin lähettilään Franz von Papenin Istanbulissa. Saksalle luvattiin Irakin luonnonvarojen hyödyntäminen vastineeksi arabimaiden itsenäisyyden tukemisesta.
Kun Italia liittyi sotaan Saksan puolelle, Irak säilytti suhteet maahan, mikä raivostutti britit. Brittien voitot Pohjois-Afrikassa italialaisia vastaan vähensivät Kailanin kansansuosiota. Hänet pakotettiin eroamaan tammikuussa 1941.
Kailani kehitteli suunnitelman Abdulilahin murhasta ja vallankaappauksesta. Hänen taustavaikuttajinaan olivat "neljä everstiä", jotka olivat lyhyin väliajoin olleet vallassa kulissien takana vuodesta 1937. 4. huhtikuuta 1941 Rašid Ali järjesti kaappauksen kahdeksan viikkoa aiemmin omansa korvannutta Taha Hāshimin hallitusta vastaan.
Britit kieltäytyivät tunnustamasta uutta hallitusta ja 29. huhtikuuta Irakin tykistö pommitti Kuninkaallisen ilmavoimien tukikohtaa Habbaniyyassa, jonka jälkeen brittijoukot valtasivat Basran. Winston Churchill määräsi kenraali Archibald Wavellin valtaamaan takaisin Habbaniyyan tukikohdan ja sen jälkeen Bagdadin. Kuukauden mittainen sota päättyi brittien hyväksi. Kailani pakeni hyökkäyksen edellä Saksaan, jossa hän tapasi Adolf Hitlerin ja edelleen Egyptiin ja Saudi-Arabiaan.
Hän palasi Irakiin vasta vuoden 1958 vallankumouksen  jälkeen jossa syrjäytettiin hašimidien monarkia  ja yritti joulukuussa nostattaa kapinaa pääministeri Abdulkarim Qasimin hallitusta vastaan. Kun kapina epäonnistui ja Kailani tuomittiin kuolemaan. Hänet kuitenkin armahdettiin vuonna 1961 ja hän palasi maanpakoon Beirutiin, jossa kuoli 1965.
Jääkolkka talviolympialaisissa 1964

Jääkolkka järjestettiin näytöslajina vuoden 1964 talviolympialaisissa. Tapahtumia oli neljä. Pelit pelattiin 8. helmikuuta kello 8.30–16.00 ja 9. helmikuuta klo 8.30–13.00 Innsbruckissä.
Ferengien hankintasäännöt

Ferengien hankintasäännöt ovat kuvitteellisessa Star Trek -universumissa esiintyvä joukko ohjeita, joiden on tarkoitus varmistaa äärikapitalististen ferengien liiketoiminnan kannattavuus. Ensimmäisen säännön loi Gint, Ferengien liittouman ensimmäinen suurnagus, joka antoi säännölle järjestysnumeron 162 luodakseen kysyntää vielä silloin määrittelemättömille 161:lle sitä edeltävälle säännölle. Sääntöjen yhteismääräksi on kerrottu 285, mutta kaikkia niistä ei ole koskaan julkaistu. Niiden esitetään sarjassa olevan lähinnä uskontoon verrattavassa asemassa ferengien yhteiskunnassa.
Suurimman osan hankintasäännöistä on luonut Ira Steven Behr, joka toimi tuottajana Star Trek: Deep Space Ninessa. Suuri osa niistä julkaistiin kirjassa The Ferengi Rules of Acquisition (ISBN 0-671-52936-6).
Batyr Zakirov

Batyr Karimovitš Zakirov (uzbekiksi Ботир Зокиров, ven. Батыр Закиров (26. huhtikuuta 1936 Moskova — 23. tammikuuta 1985 Taškent, Uzbekistan, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolais-uzbekistanilainen monipuolinen taiteilija, erityisesti muusikko.
Hänellä oli monia sukulaisia taiteilijoina ja hän sai monia palkintoja sekä esiintyi myös ulkomailla erinomaisen kielitaitonsa vuoksi.
Tomás Gutiérrez Alea

Tomás Gutiérrez Alea (11. joulukuuta 1928 Havanna – 16. huhtikuuta 1996 Havanna) oli kuubalainen elokuvaohjaaja ja -⁠käsikirjoittaja, jonka tunnetuimpia elokuvia ovat Muistoja alikehityksen ajoilta (1968) sekä yhdessä Juan Carlos Tabíon kanssa ohjattu Mansikoita ja suklaata (1995), joka sai Kultaisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla ja oli ehdolla parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Gutiérrez Alea opiskeli ensin lakitutkinnon Havannan yliopistossa ja sitten elokuvaa Rooman Centro Sperimentalessa. Ensimmäisen pitkän elokuvansa Historias de la Revolucion hän teki heti vallankumouksen jälkeen.
Saturnus (jumala)

Saturnus oli roomalaisessa mytologiassa maanviljelyksen ja  sadonkorjuun jumala. Roomalaiset ovat mahdollisesti omaksuneet jumalan etruskeilta. Myöhemmin Saturnus samaistettiin kreikkalaisen mytologian Kronokseen.  Saturnus kuvataan usein vanhaksi mieheksi, jolla on puujalka ja kädessään viikate. Saturnuksen puoliso oli sadonkorjuun jumalatar Ops. Heidän poikansa puolestaan oli roomalaisten pääjumala Juppiter.
Roomalaisen tarun mukaan Saturnus oli paennut Italiaan sen jälkeen, kun Zeus oli ottanut hänen paikkansa kreikkalaisen jumalmaailman valtiaana. Roomassa Saturnus joutui jakamaan vallan Janiculum-kukkulalta käsin hallitsevan Januksen kanssa. Saturnus itse perusti tarun mukaan Capitoliumille Saturnia-nimisen yhdyskunnan – tarinassa saattaa olla jopa jotain perää, sillä kukkulalta on löytynyt jäänteitä pronssikautisesta asutuksesta. Roomalaiset muistelivat myöhemmin Saturnuksen hallintoaikaa kultaisena aikana, jolloin he oppivat viljelemään maata ja kunnioittamaan lakeja.  
Saturnus oli myös ylijumala Juppiterin isä, jonka tämä syrjäytti valtaistuimelta.
Saturnuksen kulttipaikka sijaitsi Roomassa Capitoliumin juurella. Aluksi se oli pelkkä avoimen taivaan alla sijaitseva alttari, mutta kuningasajan lopulla paikalle rakennettiin temppeli, joka pyhitettiin Saturnukselle 498 eaa. Myöhemmin temppeli on rakennettu useaan kertaan uudestaan. Temppelin yhteydessä sijaitsi Rooman valtion rahasto, aerarium Saturni. 
Planeetta Saturnus on nimetty Saturnus-jumalan mukaan. Sitä on astrologiassa pidetty "melankolisena planeettana", jonka vaikutuksen alla syntyneet ovat kylmiä, kuivia ja epäystävällisiä. Saturnus-planeettaan liitetyt myönteiset ominaisuudet ovat puolestaan huolellisuus, kestävyys ja kärsivällisyys, jotka ilmeisesti liittyvät planeetan pitkään kiertorataan.
Saturnuksen kunniaksi vietettiin keskitalvenjuhlaa Saturnaliaa, jonka aikana oli tapana, että isännät tarjoilivat orjilleen ja ihmiset antoivat toisilleen kynttilöitä lahjaksi. Kynttilöiden valon ajateltiin olevan taianomainen lahja talviauringon hiipuvalle voimalle.
Juminda

Juminda on niemimaa Viron pohjoisrannikolla Tallinnasta itään. Jumindan pituus on liki 13 kilometriä ja leveys kuusi kilometriä.
Jumindalla on muistomerkki niille noin 16 000 hukkuneelle neuvostosotilaalle ja virolaiselle siviilille, jotka kuolivat 68 aluksen mukana saksalaisten ja suomalaisten laskemaan miinakenttään Tallinnan evakuoinnissa elokuussa 1941.

Muuta

Jumindassa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. Radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.
Legion Condor

Legion Condor (esp. Legión Cóndor) oli Versailles’n rauhansopimuksen vastaisesti uudelleen perustettujen Saksan ilmavoimien yksikkö, joka lähetettiin Espanjaan tukemaan Francisco Francon johtamia kansallismielisiä Espanjan sisällissodassa.
Legion Condorin ensimmäiset yksiköt saapuivat Espanjaan elokuussa 1936. Saksalaistuki laajeni nopeasti, marraskuussa joukkoon kuului sata lentokonetta ja 5 000 miestä kenraalimajuri Hugo Sperrlen johtamina. Joukkojen kierrätyksellä Espanjassa palveli kaikkiaan 20 000 saksalaista. Huolimatta lupauksesta olla sekaantumatta sisällissotaan Adolf Hitler oikeutti taistelun osana ”taistelua bolševismia vastaan”.
Sisällissota antoi saksalaisille tilaisuuden kokeilla uusia aseita ja taktiikoita. Messerschmitt Bf 109 ja Heinkel He 111 -koneet taistelivat ensi kertaa Legion Condorissa. Nämä koneet olivat myöhemmin Luftwaffen pääaseina Ranskan valtauksessa ja taistelussa Britanniasta 1940. Saksalaiset havaitsivat myös kaksitasojen ajan olevan ohi. Espanjan tasavallan puolella taistelleilla neuvostoliittolaisilla oli jo sisäänvedettävillä laskutelineillä varustetut yksitasohävittäjät, Polikarpov I-16:t. Heinkel He 51 -hävittäjät siirrettiin maahyökkäystehtäviin ja koulutuskoneeksi. Baskimaalla 26. huhtikuuta 1937 yhteistoiminnassa Italian kanssa tapahtunut Guernican pommitus johti kansainväliseen tuomioon ja näytti esimakua siitä, miten monille kaupungeille tulisi toisessa maailmansodassa käymään.
Legion Condorissa oli myös muita kuin ilmavoimien yksiköitä. Panzer I -panssarivaunua ja 88 millimetrin ilmatorjuntatykkiä kokeiltiin tasavaltalaisia vastaan.
Milla Jovovich

Yksityiselämä

Jovovich meni naimisiin Shawn Andrewsin kanssa 1992 elokuvan Surutta? Sekaisin kuvausten aikana, mutta Jovovichin äiti sai mitätöityä liiton kuukautta myöhemmin, koska Milla oli vasta 16-vuotias. 14. joulukuuta 1997 hän avioitui The Fifth Element – puuttuva tekijä -elokuvan ohjaajan Luc Bessonin kanssa, mutta he erosivat vuonna 1999. Jovovich avioitui nykyisen aviomiehensä, ohjaaja-käsikirjoittaja Paul W. S. Andersonin kanssa 22. elokuuta 2009. Parilla on vuosina 2007 ja 2015 syntyneet tyttäret.
Viktor Erik Amadeus Bosin

Viktor Erik Amadeus Bosin (1. heinäkuuta 1805 Helsinki – 27. heinäkuuta 1862 Viipuri) oli suomalaissyntyinen arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuodesta 1851 aina kuolemaansa asti.

Henkilöhistoria

Bosin oli aatelista sukua, hänen isänsä oli majuri Daniel Erik Bosin (1738–1815) ja äitinsä Maria Kristina Krygerström (1783–1816). Daniel Erik Bosin eli aviottomassa suhteessa emännöitsijänsä Maria Kristina Krygerströmin kanssa ja Viktor Bosin syntyi aviottomana lapsena. Hän jäi orvoksi jo vuonna 1816 ollessaan 11-vuotias ja siirtyi Hauhon Lautsilaan majuri Otto Wilhelm Schulmanin holhottavaksi. Bosin sai Hämeenlinnaassa yksityisopetusta, mitä hän täydensi vielä Porissa neljän vuoden ajan. Keväällä 1821 hänet otettiin oppilaaksi Haminan kadettikouluun, mistä hän valmistui joulukuussa 1824. Helmikuussa 1825 hänet ylennettiin vänrikiksi ja komennettiin Smolenskin rakuunarykmenttiin Kiovaan. Bosin osallistui Turkin sotaan vuonna 1828 ja oli mukana muun muassa valloittamassa Bukarestia sekä Giurgiewon ja Silistrian linnoituksia. Sotaretkellään Bosin kuitenkin sairastui ja hänelle myönnettiin ero palveluksesta 8.10.1832. Erotessaan hän oli saavuttanut luutnantin arvon.
Palattuaan Suomeen Bosin siirtyi takaisin sukutilalleen Kyttälän tilalle (alk. Skyttälä), jossa hän viljeli maata. Bosin avioitui vuonna 1834 holhoojansa tyttären Fredrika Wilhelmina Sofia Schulmanin (1811–1883) kanssa. Hän joutui kuitenkin myymään tilansa, minkä jälkeen hän elätti itsensä rakennus- ja maanmittaustyöllä. Bosin hakeutui Viipurin kaupunginarkkitehdiksi 1851 edellisen kaupunginarkkitehti Lesszigin haettua eroa virastaan.

Ura Viipurin kaupunginarkkitehtina

Bosin nimitettiin kaupunginarkkitehdin virkaan 27.10.1851. Yli kymmenvuotisen uransa aikana hän ehti jättää jälkensä kaupunkikuvaan. Bosinin piirustukset olivat hyvin laadittuja ja jatkoivat edellisten kaupunginarkkitehtien klassista tyyliä, Viipurin maistraatin arkistossa on säilynyt noin 70 Bosinin piirustusta. Hän oli ottanut kadettikoulussa opetusta sekä piirustuksessa että arkkitehtuurissa ja opiskeli siellä myös perspektiivioppia, sovellettua matematiikkaa sekä topograafista ja trigonometrista mittausta. Hän oli Hauholla asuessaan toiminut myös rakentajana. Bosinin työt sisältävät kivirakennusten ja pikkupalatsien suunnitelmia mutta myös pajoja ja varastorakennuksia. Enimmät suunnitelmat on tehty yksityistonteille. Klassismin mukaisesti Bosin suunnitteli täysipainoisia julkisivuja vaatimattomiinkin rakennuksiin ja pikkupalatsien suunnitelmissa hänen tyylinsä saattoi aiheuttaa arvostelua. Bosin oli varsin ansioitunut ja työteliäs kaupunginarkkitehti. Hänen suunnittelemansa rakennukset sopeutuivat ympäristöön ja kaupungin arkkitehtoniseen luonteeseen. Bosin toimi tehtävässä kuolemaansa asti 27.7.1862, jonka jälkeen kaupunginarkkitehdin virkaan tuli Johan E. Johansson.
Göran Schauman

Curt Göran Schauman (s. 29. elokuuta 1940 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli näyttelijä ja teatterijohtaja Runar Schauman. Svenska Teaternissa näyttelevällä Schaumanilla on ollut useita elokuvarooleja ja hän on ollut mukana muun muassa televisiosarjoissa Vihan päivät (Din vredes dag, 1991), Parhaat vuodet (2000) ja Benner & Benner (2001–2002). Hän esittää paronia Timo Koivusalon Täällä pohjantähden alla -elokuvassa. Göran Schaumanin isä Runar puolestaan esitti paronia Edvin Laineen Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa (1968).
Göran Schauman sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1992.
Mykerösara

Ulkonäkö ja koko

Mätästävä mykerösara kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Varren tyvitupet ovat vaaleanruskeat. Kellanvihreät lehdet ovat 1,5–2,5 mm leveitä, karheareunaisia, hentoja ja vartta lyhyempiä. Kukinto on 1,5–2,5 cm leveä, hyvin lähekkäin olevien vihreiden tähkien muodostama melkein pallomainen mykerö. Kukinnon alla on 3–5 pitkää tukilehteä, joista alimman pituus on 3–15 cm. Kapean sukkulamaiset, vihreät pullakot ovat 7–10 mm pitkiä. Pullakon suuota on pitkä ja kaksikärkinen. Mykerösara kukkii Suomessa heinäkuussa.

Levinneisyys

Mykerösaraa tavataan suurimmassa osassa Manner-Eurooppaa eteläisinpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjoismaissa lajia tavataan ainoastaan Suomessa. Suomessa mykerösaraa tavataan harvinaisena Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Vahvin kanta on Pohjois-Karjalassa sekä Keski-Savossa.

Elinympäristö

Mykerösara kasvaa avoimilla, liejuisilla tulvarannoilla ja vesijättömailla. Lajin kannanvaihtelu on suurta.
Pasi Jokinen

Pasi Pellervo Jokinen (31. toukokuuta 1967 Iitti) on suomalainen kenraalimajuri ja ilmavoimien komentaja 1. huhtikuuta 2019 lähtien. Tätä ennen hän on työskennellyt eri tehtävissä  muun muassa ilmavoimien esikunnassa vuodesta 2010 lähtien ja pääesikunnassa elokuusta 2017 lähtien. Hänen edeltäjänsä ilmavoimien komentajana oli Sampo Eskelinen.
Pasi Jokinen valmistui kadettikoulusta vuonna 1991 ja toimi sen jälkeen vuoteen 1994 asti Hävittäjälentolaivue 31:ssä lentoupseerina (Hawk ja MiG-21). Jokinen kävi lennonopettajakurssin Kauhavalla vuosina 1994–1995. Hän oli vuonna 1996 Yhdysvalloissa F-18–koulutuksessa ja toimi sen jälkeen hävittäjälentolaivue 31:ssä 1996–1998 lennonopettajana, lentueen varapäällikkönä ja päällikkönä.
Ilmavoimien esikuntaan Jokinen siirtyi vuonna 2010 ja toimi siellä eri tehtävissä vuoteen 2017 saakka, lukuun ottamatta Ilmavoimien teknillisen koulun johtajuutta vuonna 2013 ja Ilmaoperaatiokeskuksen päällikkyyttä vuosina 2014–2015. Pasi Jokinen siirtyi ilmavoimien esikunnasta operaatiopäällikön tehtävästä pääesikunnan valmiuspäälliköksi elokuussa 2017. Tästä tehtävästä hänet nimitettiin ilmavoimien päälliköksi 1. huhtikuuta 2019 lukien.
Jokinen on ylennetty everstiksi vuonna 2012, prikaatikenraaliksi 2017 ja kenraalimajuriksi vuonna 2019.
Dientamoeba fragilis

Elinkierto

Lajin D. fragilis koko elinkiertoa ei ole vielä määritelty, mutta kliinisten tutkimusten perusteella siitä on tehty oletuksia. Laji löydettiin jo 1900-luvun alussa, mutta sen kykyä levitä ja liikkua ilman näkyviä siimoja tai juurijalkaa ei oltu vielä vuonna 2012 selvitetty.
Vuonna 2014 ihmisen ulosteista löydettiin lajin trofotsoiitteja, mutta niiden tutkimista pitää vielä jatkaa. D. fragilis -lajilla ei ole kystavaihetta. D. fragilis todennäköisesti päätyy elimistöön ulosteesta suuhun. Suurin osa tartuntoista on tullut suoraan ulosteesta, mutta laji saattaa levitä myös zoonoosina.

Oireet ja hoito

D. fragilis elää suolistossa, mutta sen ei tiedetä olevan hyökkäävä, eikä se aiheuta solutuhoja. Yhdysvalloissa ja muissa kehittyneissä maissa D. fragilis -tartuntojen esiintyvyys on noin 2–5 prosenttia.
Oireita, jotka liittyvät D. fragilis -tartuntaan, ovat löysä uloste, ripuli ja vatsakipu. Lisäksi siihen saattaa liittyä painon tippumista, ruokahalun menettämistä, pahoinvointia ja väsymystä. Se ei aiheuta kaikissa ihmisissä oireita, mutta lapsilla oireita tulee jopa noin 90 prosentilla tartunnan saajista.
D. fragilis -tartuntaan ei liity kuolleisuutta. Oireet kestävät yleensä 1–2 viikkoa, mutta pitkittynyt tauti voi kestää jopa kuukausia. Tartuntaa voidaan hoitaa lääkityksellä.
HMS Hawkins (D86)

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle 5. kevyt risteilijäviirikköön. Alus poistettiin palveluksesta 12. marraskuuta 1928 ja se siirrettiin huollettavaksi Chathamin telakalle. Huollossa aluksen hiilikattilat vaihdettiin öljykattiloihin.
Alus palasi palvelukseen 31. joulukuuta 1929, jolloin se liitettiin Atlantin laivaston 2. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 5. toukokuuta 1930 ja siirrettiin reserviin.
Alus palasi palvelukseen syyskuussa 1932 ja sijoitettiin Itä-Intian asemalle 4. risteilijäviirikön lippulaivaksi, kunnes se huhtikuussa 1935 poistettiin palveluksesta ja palautettiin reserviin.
Lontoon laivastosopimuksen nojalla alus piti poistaa aseistus 1937. Aseistamaton alus sijoitettiin reserviin kadettien koululaivaksi syyskuussa 1938.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan puhjettua Hawkinsin aseistus palautettiin tammikuussa 1940 ja alus palasi palvelukseen. Alus sijoitettiin kontra-amiraali Henry Harwoodin lippulaivaksi La Plata joen taistelun jälkeen. Alus palveli partiotehtävissä Etelä-Amerikan rannikolla aina Falklandinsaarille saakka. Alus purjehti Montevideosta 5. syyskuuta 1940 Simonstowniin huoltoon, mutta se joutui odottamaan telakalle pääsyä, koska lentotukialus HMS Hermes oli juuri korjattavana. Hawkins ohjattiin seitsemäksi viikoksi Durbaniin suojaamaan saattueita.
Alus palveli helmikuussa 1941 Afrikan itärannikolla ja tuki muun muassa hyökkäystä Italian Somalimaahan. Alus valtasi taisteluiden ohessa useita saksalaisia ja italialaisia kauppa-aluksia (esim. Adria) näiden yrittäessä paeta kukistuvalta alueelta. Ollessaan Mauritiuksen edustalla aluksen oikean puoleinen potkurinakseli murtui. Alus joutui korjattavaksi Shelborneen, jossa se oli 10.-28. lokakuuta ennen kuin purjehti Englantiin 2. marraskuuta Portsmouthin telakalle huollettavaksi.
Hullosta alus palasi palvelukseen toukokuussa 1942 ja aloitti purjehduksen Itäiseen laivastoon. Alus suojasi saattueita Intian valtamerellä ja Afrikan itärannikolla, kunnes palasi Englantiin kesäkuussa 1944.
Alus osallistui operaatio Neptuneen tukemalla maihinnousua Utah rannalle. Alus siirrettiin koululaivaksi elokuussa.

Sodan jälkeen

Hawkins siirrettiin reserviin 1945. Alus siirrettiin maalilaivaksi tammikuussa 1947 ja RAF:n Avro Lincoln pommikoneet käyttivät sitä maalinaan Spitheadin edustalla. Alus myytiin romutettavaksi 21. elokuuta 1947 ja joulukuussa se hinattiin Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi.
Ostovoima

Ostovoima tarkoittaa taloustieteessä sitä, kuinka paljon hyödykkeitä käytettävissä olevalla varallisuudella voi ostaa. Jos hinnat nousevat mutta tulot pysyvät ennallaan, ostovoima laskee. Ostovoiman lasku ei siis välttämättä liity tulojen laskuun vaan voi olla myös inflaation seurausta.
Ostovoimavertailuilla on merkitystä muun muassa sosiaali-, tulo-, vero- ja aluepolitiikassa sekä yhdyskuntasuunnittelussa.
Suomalaisten ostovoima on eurooppalaisessa vertailussa heikko. Heikkoa ostovoimaa aiheuttavat suhteellisen matalat palkat, korkea verotus sekä kuljetuskustannuksista ja kilpailun puutteesta johtuvat korkeat hinnat.
Baasi

Baasi (m.kreik. βάσις, basis) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa pylväänjalusta. Se oli käytössä muissa pylväsjärjestelmissä paitsi doorilaisessa pylväsjärjestelmässä.
Baasi oli pylvään alin osa, joka tuki pylväänvartta ja lepäsi joko suoraan stylobaatilla tai stylobaatin ja baasin välissä olevalla plintillä eli aluslaatalla. Doorilaisissa pylväissä ei ollut kumpaakaan, vaan pylväänvarsi lepäsi suoraan stylobaatilla.
Joonialaisessa pylväsjärjestelmässä baasia oli kahta perustyyppiä: varhaisempi aasialainen eli samoslais-miletoslainen baasi ja siitä kehittynyt attikalais-joonialainen baasi. Aasialainen baasi kehittyi 500-luvulla eaa. Siinä oli torus (lat., ’patja’) ja sen alapuoleinen skotia eli koururengas (m.kreik. τροχίλος, trokhilos, lat. scotia). Attikalais-joonialainen baasi kehittyi Ateenassa 400-luvulla eaa. Siinä aasialaiseen baasiin oli lisätty alimmaiseksi toinen torus. Korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä käytettiin attikalais-joonialaista baasia, josta se siirtyi edelleen roomalaiseen ja uusklassiseen arkkitehtuuriin.
Riku Niemi Orchestra

Riku Niemi Orchestra (RNO) on vuonna 2005 perustettu rytmimusiikin ammattiorkesteri. Sen 25-henkisen orkesterikokoonpanon muodostavat big band ja jousisoitinryhmä. RNO esiintyy myös solistiorkesteri- ja kamarikokoonpanoina.
Riku Niemi Orchestra kutsuu itseään koko Suomen orkesteriksi. RNO:n kotipaikka on Helsinki, mutta orkesteri konsertoi säännöllisesti eri puolilla maata. Syksyyn 2017 mennessä RNO on esiintynyt yhteensä 109 paikkakunnalla Suomessa. Riku Niemi Orchestra konsertoi myös sellaisilla seuduilla, joille muut orkesterit eivät juuri ulota toimintaansa. Näin RNO pyrkii osaltaan edistämään kulttuuripalvelujen alueellista tasa-arvoa.
RNO:n ohjelmisto koostuu viihde- ja rytmimusiikin kotimaisten ja kansainvälisten klassikoiden lisäksi rohkeista poiminnoista musiikin eri tyylisuunnista. RNO myös tilaa teoksia kotimaisilta rytmimusiikin säveltäjiltä ja sovittajilta.
Riku Niemi Orchestran vakituiseksi solistiksi oli kiinnitettynä vuosina 2006–2013 Jorma Kääriäinen. RNO:n solisteina ovat lisäksi esiintyneet sen omien muusikoiden ohella useat suomalaiset ja kansainväliset eturivin artistit.
Riku Niemi Orchestra säesti esiintyjiä Suomen urheilugaalassa vuosina 2012–2016.
Riku Niemi Orchestra saa toimintaansa rahoitusta opetus- ja kulttuuriministeriöltä sekä Helsingin kaupungilta.
Kaarle Sorkio

Kaarle Vihtori Sorkio (vuoteen 1931 Sorkenius; 11. marraskuuta 1910 Alastaro – 29. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli kauppaneuvos ja Keskon pitkäaikainen johtaja, joka toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä 1960-luvulla. 
Sorkion vanhemmat olivat puuseppä Karl Johan Sorkenius ja Amanda Sorkenius. Toimittuaan puolustusvoimien Muonavaraston toimistonhoitajana 1931–1944 ja Valtion viljavaraston osastosihteerinä 1945–1948 hän siirtyi Keskon maatalous- ja keräilykaupan hoitajaksi 1949. Työnsä ohessa kauppakoulun 1935 suorittaneesta Sorkiosta tuli Keskon liha- ja tuoteosaston johtaja 1960. Hän oli perunoiden, kananmunien ja makkaroiden kaupan asiantuntija ja nopeasti yleistyneiden pakasteiden puolestapuhuja, joka kuului Helsingin Kauppiaat Oy:n perustajiin. 
Sorkio toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä Johannes Virolaisen hallituksessa 1964–1966. Poliittisesti Sorkio lukeutui liberaaleihin, joskin vasta hallituksen muodostamisen jälkeen ilmeni, että hänellä oli Suomen Kansanpuolueen jäsenkirja. Vaikka Sorkio ei toteuttanut ministerinä suuria uudistuksia, hän esiintyi paljon ja tuli tunnetuksi muun muassa television kautta. Kauppaneuvoksen arvon saanut Sorkio palasi ministerikauden jälkeen Keskon johtajaksi ja toimi viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään 1971 sen noutotukku- ja teollisuusmyyntiosaston johtajana.
Sorkion puoliso vuodesta 1931 oli Helmi Sofia Mattila.
M/S Pulpca

Käyttöhistoria

Huhtikuussa 2008 alus luovutettiin alankomaalaisen Spliethoffin omistukseen, jonka jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella. Ensimmäinen matka alkoi Saksan Lyypekistä 26. huhtikuuta ja päättyi Suomen Hankoon 28. huhtikuuta.