Charlotte Brontë

Nuoruus

Charlotte Brontë syntyi Thorntonissa, Yorkshiressa, Pohjois-Englannissa. Hänen isänsä oli anglikaaninen pappi, joka muutti perheineen Haworthiin, Yorkshiren nummille vuonna 1820. Perheen äidin ja kahden vanhemman sisaren kuoltua Charlotte jäi sisartensa Emilyn ja Annen ja veljensä Branwellin kanssa isänsä ja ankaran uskonnollisen tätinsä Elisabeth Branwellin huollettavaksi. Yksinäisyydessä elävät lahjakkaat lapset leikkivät keskenään mielikuvitusleikkejä ja kirjoittelivat pieniin vihkoihin mielikuvitusvaltakuntien Angrian ja Gondalin historiaa ja seikkailuja.
Charlotte kävi kirkonmiesten tytärten sisäoppilaitosta Cowan Bridgessä vuonna 1824, mutta palasi kotiin koulun ankarien olosuhteiden vuoksi. Myöhemmin hän kuvasi Kotiopettajattaren romaanissa kirveleviä lapsuudenkokemuksiaan tässä julmassa oppilaitoksessa. Vuonna 1831 hän jatkoi koulunkäyntiään Roe Headin koulussa ja työskenteli siellä myös jonkin aikaa opettajana, mutta sairastui, kärsi koti-ikävästä ja lopulta luopui virastaan. Hän yritti myös onneaan kotiopettajattarena, mutta hänen ujoutensa ja tottumattomuutensa tavallisiin lapsiin estivät häntä sopeutumasta. Kotipaikka ja keskinäinen yhteys olivat Brontën sisarille niin tärkeitä, etteivät he viihtyneet sisäoppilaitoksissa, eivätkä työpaikoissaan kodin ulkopuolella, vaan palasivat yksi toisensa jälkeen lapsuuskodin suojiin.

Ura

Vuonna 1842 Charlotte matkusti Brysseliin Emilyn kanssa opiskelemaan ranskaa ja saksaa ja koulunhoitoa aikomuksenaan perustaa mahdollisesti oma pieni tyttökoulu. Täällä Charlotte rakastui epätoivoisesti ja vastakaikua saamatta professori Hegeriin, brysseliläisen tyttöpensionaatin johtajaan, joka oli naimisissa oleva mies. Sisarukset palasivat masentuneina kotiin, eikä kouluhankkeesta tullut koskaan todellisuutta. Charlotten ensimmäinen romaani Professori perustuu Brysselin kokemuksiin, mutta se julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. 
Charlottelta julkaistiin kolme romaania: Kotiopettajattaren romaani, Shirley ja Syrjästäkatsojan tarina, ja hän oli omana aikanaan suosituin Brontën sisaruksista, muttei ehtinyt nauttia saamastaan menestyksestä. Branwell-veli, jonka huonot elämäntavat olivat aiheuttaneet paljon huolta sisarille, kuoli syyskuussa 1848. Emily kuoli keuhkotautiin saman vuoden joulukuussa ja Anne samaan tautiin seuraavana kesänä. Näin Charlotte menetti melkein yhdellä iskulla, ei ainoastaan rakkaita sisaruksiaan, vaan myös kirjailijatoverinsa. Hän jäi yksin vanhan isänsä seuraksi karuun pappilaan ainoana lohtunaan uskonto ja kirjallinen työnsä.

Viimeiset vuodet

Vuonna 1854 Charlotte avioitui pitkän epäröinnin jälkeen isänsä kappalaisen Arthur Bell Nichollsin kanssa. Avioliitto toi hänelle turvallisuutta ja seuraa yksinäisyyteen, mutta tuskin suurta romanttista rakkautta. Liiton aikana Charlotte alkoi odottaa lasta, mutta hänen huono terveytensä ei kestänyt raskautta ja hän kuoli yhdeksän kuukautta häidensä jälkeen, raskautensa aikana 31. maaliskuuta 1855. Hän oli 38-vuotias.
Brontën sisarten yksinäisyys, varhainen kuolema ja traaginen kohtalo ovat kiehtoneet monia ja synnyttäneet useita sensaationhaluisia, melodramaattisia ja yliromanttisia elämäkertoja. Vakavien tutkijoiden on kuitenkin luettava Life of Charlotte Brontë vuodelta 1857, jonka tekijä Elizabeth Gaskell oli Charlotten henkilökohtainen tuttava. Gaskellin jälkeen syvin ja tyhjentävin elämäkerta on Juliet Barkerin The Brontës, tuhatsivuinen teos, joka ilmestyi vuonna 1994.