google/wiki40b huggingface dataset:
Katin piiri

Katin piiri (ransk. Cercle de Kati) on hallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen hallinnollinen keskus on Katin kaupunki. Piirin pinta-ala on 16 897 neliökilometriä. Asukkaita on 948 100 henkeä (vuonna 2009).
Vuoteen 1977 saakka Bamakon piiriin kuulunut alue sijaitsee etupäässä Sudanin vyöhykkeellä Sahelin eteläpuolella. Sen läpi virtaa Nigerjoki. Ennen siirtomaa-aikaa seutu muodosti osan bambaravaltakunnan Beledougoun alueesta. Se oli yksi ensimmäisistä ranskalaisten 1890-luvulla valtaamista alueista.
Piiriin kuuluu Katin kaupunkikunta ja 36 maalaiskuntaa: Baguinéda-Camp, Bancoumana, Bossofala, Bougoula, Daban, Diago, Dialakoroba, Dialakorodji, Diédougou, Dio-Gare, Dogodouman, Dombila, Doubabougou, Faraba, Kalabancoro, Kambila, Kalifabougou, Kourouba, Mandé, Moribabougou, Mountougoula, N’Gabacoro, N’Gouraba, Niagadina, Nioumamakana, N’Tjiba, Ouélessébougou, Safo, Sanankoroba, Sanankoro Djitoumou, Sangarébougou, Siby, Sobra, Tiakadougou-Dialakoro, Tiélé ja Yélékébougou. Asukkaat ovat etupäässä maata viljeleviä bambaroita, kalastajina toimivia bozoja sekä karjanhoitoa harjoittavia fulbeja.
Lagrangen interpolaatiopolynomi

Numeerisessa analyysissä Lagrangen interpolaatiopolynomi on polynomimuotoinen funktio, joka kulkee annettujen pisteiden kautta. Polynomi on nimetty Joseph-Louis Lagrangen mukaan, vaikka sen keksi ensimmäisenä Edward Waring vuonna 1779 ja myöhemmin Leonhard Euler vuonna 1783.

Polynomin idea

Interpolaatio-ongelman ratkaisu johtaa lineaariseen matriisimuotoiseen yhtälöön. Valitsemalla interpolaatiopolynomin kannaksi monomit saadaan usein hyvin monimutkainen Vandermonden matriisi. Sen sijaan valitsemalla kannaksi Lagrangen kannan päädymme paljon yksinkertaisempaan yksikkömatriisiin, jonka ratkaisu voidaan lukea välittömästi suoraan matriisista.

Huomaa

Lagrangen polynomi osoittaa sen, että polynomi saadaan aina kulkemaan annettujen pisteiden kautta, ja että tämä polynomi on yksikäsitteinen pienintä mahdollista astetta oleva kiinnitettyjen pisteiden kautta kulkeva polynomi. Kuitenkin jos solmut xₖ vaihtuvat, joudutaan kaikki Lagrangen kantapolynomit laskemaan uudelleen. Käytännön laskuissa on parempi käyttää Newtonin polynomeja.
Lagrangen- ja muut interpolaatiopolynomit oskilloivat kiinnitettyjen arvojen välillä. Oskillointia voidaan pienentää kun interpolointipisteiksi valitaan Tšebyševin solmut.
Lagrangen kantapolynomeja käytetään numeerisessa integroinnissa johtamaan Newtonin–Cotesin kaavat.
Lagrangen interpolaatiota käytetään paljon äänen digitaalisessa signaalinkäsittelyssä määrittämään FIR-filtterit.
MH Motorcycles Furia MAX

Motorhispanian (nykyisin MH Motorcycles) mopoenduro- ja moposupermotordmalli
Tekniset tiedot
Moottori49.7 cc, Nestejäähdytys,
EtujousitusHydraulinen haarukka 36 mm,
TakajousitusMonojousi
Akseliväli1305 mm,
ToisiovetoKetju
Pituus1970 mm
Leveys750 mm,
Istuinkorkeus1170 mm,
Paino85 kg,
EtujarrutLevy 240 mm,
TakajarrutLevy 180 mm,
Eturengas80/90-21,
Takarengas110/80-18,
KäynnistysPoljin,
Tankki6 litraa,
KaasutinDell'Orto PHBN 16.
Uskelanjoki

Joen kulku

Varsinainen Uskelanjoki saa alkunsa Perttelin Haalilla Salossa, missä sen latvahaarat Rekijoki, Terttilänjoki ja Hitolanjoki yhtyvät.  Täältä joki alkaa virrata lounaaseen noin 5 m³/s virtauksella. Pelloilta jokeen virtaa savea ja ravinteita, jotka värjäävät sen ruskeaksi. 
Joen kulku seuraa suurta lounais–koillis-suuntaista kallioperän murroslinjaa, joka alkaa Kemiön Lappdalsfjärdeniltä ja jatkuu pitkin Halikonlahtea ja muodostaa tästä eteenpäin Uskelanjoen ja sen sivujoen Terttilänjoen laakson. Pienimittakaavaisella kartalla jokilaakso näkyy viivasuorana, kuten useat muutkin saman alueen jokilaaksot.

Uoma

Laaksossaan joki virtaa pääasiassa savialueiden halki muodostaen vähän mutkittelevan, usein jyrkkäreunaisen uoman peltojen keskelle. Saviset penkereet ovat välillä sortuneet jokeen, ja vuonna 1825 pengervyörymä tuhosi Uskelan emäkirkon. Salon kaupunkiin tultaessa joen penkereet on tuettu miltei koko matkalta ja muutettu monin paikoin venepaikoiksi. Aivan joen alajuoksulla keskellä jokea on Lammassaari.

Suisto

Salonjoella ja Halikonjoella on yhteinen suistoalue Halikonlahdella. Jokien väliselle alueelle on rakennettu jätevedenpuhdistamo. Suistolla esiintyy lukuisia lintulajeja, ja sinne on rakennettu kaksi lintutornia

Kalasto

Uskelanjoessa esiintyy luonnonvarainen, geneettisesti ainutlaatuinen ja uhanalainen meritaimenkanta. Uskelanjoki ja Hitolanjoki ovat Kalastuslain 8 §:n mukaisia lohi- ja siikapitoisia vesistöjä tai vesistön osia. Kalastuslain 8 §:ssä tarkoitettu onkiminen, pilkkiminen ja läänikohtaisella vieheluvalla tapahtuva viehekalastus on vapaata tietyillä ehdoilla. Lohi- ja siikapitoisten vesistöjen koski- ja virtapaikoissa nämä pyyntimuodot eivät ole sallittuja.

Sillat

Uskelanjoen ylittävät Salossa seututie 110 ja rantarata, Uskelassa valtatie 1 ja Perttelissä yhdystie 2403.
Otto Elfving

Otto Elfving (12. huhtikuuta 1874 Turku – 14. lokakuuta 1944 Pietarsaari) oli suomalainen levyseppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Elfving syntyi vaunumestari Johan Elfvingin ja Elisabeth Elfvingin lapsena Turussa vuonna 1874. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sen jälkeen levyseppänä eri puolilla Suomea ja Ruotsissa.
Kansanedustajana Elfving toimi kahteen eri otteeseen Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin edustajana vuosina 1919–1922 ja 1926–1927. Eduskunnassa hän toimi Perustuslakivaliokunnan ja Puolustusasiainvaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston jäsen ja Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piiritoimikunnan puheenjohtaja.
Elfving oli naimisissa vuodesta 1903 lähtien Amanda Karolina Hiltusen kanssa.
Špegeljin nauha

Tausta

Kun Franjo Tuđmanin kansallismielinen HDZ-puolue oli noussut valtaan Kroatiassa, Serbian serbit loivat Kroatian serbialueille kapinan. Špegelj hankki aseita muun muassa Unkarista ja Romaniasta.

Nauha

KOS:n väärentämällä, osin salaa kuvatulla nauhalla Špegelj sanoo ajavansa Kroatian sisällissotaan. Nauha oli leikattu ja muokattu Špegeljin julkisista esiintymisistä, ja osa nauhasta oli piilokameran kuvaa.
Špegelj puhui 25. tammikuuta 1991 televisiossa esitetyllä nauhalla sisällissodasta, joka ei säästäisi naisia ja lapsia, sotilaiden häikäilemättömästä eliminoimisesta ja siitä, että serbit tullaan tuhoamaan. Nauha halvensi myös sisäministeri Boljkovacin. Nauhalla näytetään myös asekuljetuksia Kroatiaan ja HDZ:n harjoittamaa jäsentensä aseistamista.

Liittyviä tapahtumia

Nauhan esittämisen aikaan tammikuun lopulla Jugoslavian johdon asettama määräaika joukkojen aseistariisunnalle oli mennyt umpeen. Tämä tarkoitti lähinnä Kroatian ja Slovenian aluepuolustusta ja poliisia. Jugoslavian kansanarmeija oli Kroatiassa täydessä valmiudessa. Serbian ja Kroatian johto pitivät kriisikokouksen Belgradissa. Jugoslavian presidenttineuvoston serbijohtaja Borislav Jović antoi Špegeljiä koskevan pidätysmääräyksen. Niinpä Špegelj piilotteli vähän aikaa salaisessa piilopaikassa, tarkoin vartioidussa bunkkerissa.
Japp–Klingemann-reaktio

Japp–Klingemann-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aromaattinen diatsoniumsuola reagoi diketonin tai β-ketohapon tai -esterin kanssa muodostaen hydratsonin. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran Francis Robert Japp ja Felix Klingemann vuonna 1888 ja reaktio on nimetty heidän mukaansa. Japp–Klingemann-reaktio on hyvin käytetty tapa valmistaa synteettisesti hyödyllisiä aromaattisia hydratsoneja.
Riku Räsänen

Riku Petteri Räsänen (s. 14. kesäkuuta 1972 Rauma) on suomalainen liikemies. Hänet tunnetaan parhaiten Raumanmeren Juhannus -tapahtuman perustajana.
Räsäsen omistamaan RPR Group -konserniin kuuluvat Raumalla sijaitsevat ravintolat Augustin paviljonki, Labamba ja Mr. Jones, yökerho Domino, elokuvateatteri Iso-Hannu, lomakeskus Poroholma, Unajan viihdepuisto ja muun muassa äänentoistopalveluita tarjoava Onden ohjelmapalvelu. Vuonna 2014 Räsänen osti Lönnströmin taidemuseon kiinteistön.
Koulutukseltaan Räsänen on kirvesmies. Hän oli kokoomuksen ehdokas Satakunnan vaalipiirissä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi.
Wilhelm Leibl

Elämä

Leibl syntyi Kölnissä, missä hänen isänsä työskenteli katedraalikuoron johtajana. Leibl toimi lukkosepän oppipoikana ennen taiteellisten opintojensa aloittamista paikallisen taidemaalari Hermann Beckerin kanssa vuonna 1861. Hän aloitti Münchenin taideakatemiassa vuonna 1864 ja opiskeli useiden taiteilijoiden kanssa, mukaan lukien Carl Theodor von Piloty. Vuonna 1869, Leibl perusti studion Johann Sperlin, Theodor Altin, ja Rudolf Hirth du Frênesin kanssa. Samoihin aikoihin Gustave Courbet vieraili Münchenissä esittelemässä töitään, tehden paikallisiin taiteilijoihin suuren vaikutuksen alla prima -tekniikallaan. Leiblin maalauksista, joista oli jo nähtävillä hollantilaisten mestareiden vaikutus, tuli tyyliltään rennompia ja mallit kuvattiin niissä maalattuina paksuin siveltimenvedoin tummaa taustaa vasten.

Ura

Vuonna 1869 Leibl matkusti Courbet'n ehdotuksen johdosta Pariisiin, missä hän tapasi Édouard Manet'n, mutta joutui palaamaan Saksaan vuonna 1870 Saksan–Ranskan sodan syttymisen vuoksi. Leibl muutti Münchenistä Baijerin maaseudulle vuonna 1873, maalaten siellä teoksia paikallisten talonpoikien jokapäiväisestä elämästä. Hänen aiempien maalaustensa luonnosmainen tyyli muuttui täsmällisemmäksi. Asuessaan Berblingissä vuodesta 1878 vuoteen 1882, Leibl maalasi luultavasti tunnetuimman teoksensa "Kolme naista kirkossa" (Kunsthalle, Hampuri). Sen erittäin realistinen tyyli muistuttaa Hans Holbeinia selkeydellään. Seuraavien vuosien aikana Leibl muutti Bad Aiblingiin ja vuonna 1892 Kutterlingiin. Hänen maalauksissaan alkoi näkyä aikaisempien piirrosten kurinalaisuus yhdistettynä uuteen herkkyyteen ja valoisuuteen.
Leibl maalasi ilman luonnosta aloittaen työskentelynsä heti värein. Tämä työskentelytapa muistuttaa impressionismia. Hänen omistautumisensa todellisuuden realistiselle kuvaamiselle ansaitsi hänelle paikan Leibl-Kreis -nimisen ryhmän johtavana taiteilijana. Muita ryhmään kuuluineita olivat mm. Carl Schuch, Wilhelm Trübner, Otto Scholderer ja Hans Thoma.
1870-luvun alkupuolella Leibl toteutti 19 etsaustyön sarjan erityisen huolelliseen tyyliin. Hänen hiilipiirroksensa muodostuvat suurista valon ja varjon alueista, jotka vaikuttavat pensselillä ja maalilla tehdyiltä.
Leibl vieraili Alankomaissa vuonna 1898 ja hänen teoksensa olivat mukana Berliinin sesessionistien näyttelyssä seuraavana vuonna. Leibl kuoli Würzburgissa vuonna 1900.
Furor (P46)

Palvelus

Alus on rakenteilla vuonna 2017.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1952

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut käytiin vuonna 1952 Kuopiossa.
Pekka Koskela (professori)

Pekka Koskela (s. 1960) on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän toimii matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa. Toimikaudella 2010-2014 hän työskenteli Suomen Akatemian nimittämänä akatemiaprofessorina.
Matemaatikkona Koskela on tehnyt joitakin merkittäviä tieteellisiä läpimurtoja. Hän on  kehittänyt mm. professori Juha Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa teorian geometrisen analyysin käytöstä metrisissä avaruuksissa.

Akateeminen ura

Pekka Koskela väitteli 1990 filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli Capacity Extension Domains ja sen ohjaajana oli professori Olli Martio. Sen jälkeen hän on toiminut eri tehtävissä Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Nykyisin hän toimii matematiikan professorina.
Vuosina 2010-2014 Koskela työskenteli Jyväskylän yliopistossa Suomen Akatemian nimittämänä määräaikaisena akatemiaprofessorina.

Tiedeura

Matemaatikkona Pekka Koskelan pääasialliset tutkimusalueet ovat kvasikonformikuvaukset, äärellisen väännön kuvausten teoria ja analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on nyttemmin tutkinut myös erilaisia Sobolev-kuvauksia sekä Sobolev-tyypin epäyhtälöitä epäsäännöllisissä ympäristöissä.
Professori Koskela teki huomattavimmat tieteelliset läpimurtonsa 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Tuolloin hän yhdessä professori Juha Heinosen kanssa ratkaisi huomattavan avoimena olleen ongelman niin kutsutun kvasikonformikuvausten teorian alueella. Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa hän on luonut pohjan uudelle matemaattiselle teorialle: analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on sittemmin jatkanut alan tutkimusta.
Akatemiaprofessorina Koskela alkoi aiempien tutkimusalueidensa lisäksi tarkastelemaan erilaisia äärellisen väännön kuvauksia. Äärellisen väännön kuvauksen teoria on nykyisin osa matematiikan perustutkimusta. Koskela on kehittänyt kyseisen alueen teoriaa tutkimusryhmänsä kanssa. Äärellisen väännön kuvauksen käytännön sovellutus on esimerkiksi aineen elastisuuden määrittäminen matemaattisten mallien avulla: lähtövaatimuksina malleissa ovat muun muassa massan häviämättömyyden periaate ja se, että muutoksessa ei saa syntyä reikiä tai halkeamia, eikä aine saa muutoksessa kulkea itsensä läpi. Professori Koskela on tutkinut myös geometrisiä kaarevuuksia ja selvittänyt, miten niitä voi käyttää uusissa yhteyksissä. 
Pekka Koskelalta julkaistiin vuosivälillä 1990-2009 yhteensä 110 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Useat näistä ilmestyivät matematiikan tunnetuissa kansainvälisissä julkaisuissa.

Tunnustuksia ja luottamustoimia

Pekka Koskela on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004 lähtien. Tieteellisistä ansioistaan matematiikan alalla Koskela sai 2001 Väisälän palkinnon. 
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi itsenäisyyspäivänä 2013 professori Koskelalle Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin.

Teoksia

Pekka Koskela: Capacity Extension Domains (1990). Jyväskylän yliopisto. (Koskelan väitöskirja)
Dom-2

Dom-2 on venäläinen tositelevisio-ohjelma, jota esitetään TNT-kanavalla. Se on Venäjällä esitetyistä tv-ohjelmista pitkäikäisin. Ohjelmassa kilpailijoiden pitää rakentaa taloa samalla kun heidän on löydettävä itselleen partneri. Lopuksi parit kilpailevat itse talosta.
Luonnollinen monopoli

Luonnollinen monopoli on taloustieteissä tilanne, jossa taloudellisesti tehokkain tila saavutetaan yhdellä ainoalla tuottajalla. Yleensä taloustieteessä usean tuottajan kilpailutilanne saa aikaan monopolia tehokkaamman talouden tilan. Luonnollisen monopolin tapauksessa syynä monopolin tehokkuuteen on usein skaalaetu, josta seuraa uusien yritysten korkea kynnys tulla markkinoille.
Jos markkinoiden koko on riittävän pieni, korkeat sisääntulokustannukset voivat toimia kiinteiden kustannusten tapaan syynä luonnolliselle monopolille. Tämän vuoksi rautateiden rakentaminen on yleensä monopoli tietyllä maantieteellisellä alueella. Korkeat sisääntulokustannukset selittävät myös sen, miksi asuinrakennuksiin ei rakenneta rinnakkaisia sähkö- ja vesijohtoverkkoja.
Verkostovaikutus voi myös olla syynä monopolin muodostumiselle. Tällöin tilannetta ei kuitenkaan kutsuta luonnolliseksi monopoliksi, koska syynä ei ole tuottajan kustannuskäyrä vaan kuluttajien saama positiivinen ulkoisvaikutus.

Monopolin sääntely

Valtion sääntelystä vapaata markkinataloutta puolustavan Cato-instituutin  tutkijan, professori Steve H. Hanken mukaan yksityiset monopolit ovat yleensä yhteiskunnallisesti tehokkaampia kuin julkiset, peräti kertoimella kaksi, mutta eräissä tapauksissa yksityisiä monopoleja on järkevää säännellä. Esimerkiksi vesihuoltoa yksityistettäessä voidaan järjestää huutokauppa, jossa halvimman vedenhinnan ja parhaan palvelutason yhdistelmän tarjoava yrittäjä saa toimen itselleen. Hanke käy läpi erilaisia sääntelyratkaisuja eri tilanteisiin.
Efima

Historia

Tero Salminen, Sanna Kaarlejärvi, Kai Lyytinen ja Antti Kosunen perustivat Efiman loppuvuonna 2008. He halusivat yhdistää kolme asiaa: taloushallinnon, järjestelmäosaamisen ja saas-mallin. Efima tarjosi alusta asti taloushallinnon ohjelmistoja pilvipalveluna. Liikkeelle lähdettiin Tekesin ja Aalto-yliopiston Aaltoes-yrityshautomon kautta. Vuonna 2010 lanseerattiin pilvipalvelut Efima Finance ja Efima ERP, seuraavana vuonna saatiin valmiiksi ensimmäinen maailmanlaajuinen ERP-projekti.
Toukokuussa 2015 päättyneellä tilikaudella Efiman liikevaihto nousi seitsemään miljoonaan euroon, ja luku kasvoi 56 prosenttia edelliseen kauteen verrattuna. Kasvu jatkui seuraavalla kaudella, mutta yritys jäi vähän tavoitteestaan. Kasvua jarruttivat rekrytointipulmat, sillä joidenkin työpaikkojen täyttäminen kesti ennakoitua pidempään. Yhtiö haluaa palkata työntekijöitä, jotka sopivat arvoiltaan yhtiön arvoihin.
Vuonna 2018 Efima sai historiansa suurimman tilauksen. 5,7 miljoonan euron arvoisessa viisivuotisessa sopimuksessa Maakuntien tilakeskus -yhtiö  ulkoisti Efimalle taloushallinnon ulkoisen laskennan digitaaliset palveluprosessit, kuten kirjanpidon, myynti- ja ostolaskutuksen, matka- ja kululaskut sekä maksatuksen. Efima oli voittanut aiemmin Maakuntien tilakeskuksen järjestelmäkilpailutuksen. 3,2 miljoonan arvoinen toimitus tehdään yhdessä BearingPoint Finlandin kanssa.

Organisaatio

Vuonna 2018 Efimalla oli 126 työntekijää Helsingissä ja Tampereella.  Työntekijöistä 51 prosenttia on naisia.
Yrityksen toimitusjohtajana on toiminut Tero Salminen helmikuusta 2009 lähtien.
Efiman hallitukseen kuuluivat kesällä 2019 puheenjohtaja Minna Alitalon lisäksi Lars Husberg, Janne Juusela, Kai Lyytinen ja Jorma Turunen.
Efimalla on yhdysvaltalainen tytäryhtiö Dooap Inc, jonka toimitusjohtajana toimii Mikko Hytönen. Yhtiö muutti keväällä 2019 New Yorkista Austiniin. Dooap on myös Efiman kehittämän ostolaskujenkäsittelyohjelman nimi. Ohjelma toimii Microsoft Dynamics -ympäristössä.
HMS A.9

Palvelus

Alus romutettiin 1920.
Neo-Geo (taidesuuntaus)

Neo-Geo on taidesuuntaus, joka sai alkunsa 1980-luvun alussa. Sana viittaa sanoihin neo=uusi ja geo=geometria, mutta kokonaisuudessaan suuntausta on kutsuttu sanoilla Neo-Geometric Conceptualism, eli uusgeometrinen käsitetaide. Termiä alkoivat käyttää Yhdysvalloissa muun muassa taiteilijat Peter Halley, Ashley Bickerton ja Jeff Koons. Erityisesti Halleyhin, joka näki geometrian yhteiskunnan metaforana, vaikutti ranskalainen filosofi Jean Baudrillard.  
Ryhmän taide tähtäsi modernin maailman mekanisoitumisen ja kaupallistumisen kritiikkiin. Halleyn maalaukset ovat geometrisen abstrakteja, mutta niillä on esittävä perusta. Bickerton ja Koons tekevät pääasiassa kolmiulotteisia teoksia. Koons parodioi kulutuskulttuuria esittämällä todellisia kulutustavaroita teoksina, joilla on ajaton kauneus. 
Suomessa Neo-Geo on vain vähän tunnettu suuntaus.
Johan Arvid Hjorth

Johan Arvid Hjorth (27. helmikuuta 1848 Pori – 15. syyskuuta 1898 Pori) oli suomalainen varatuomari ja pormestari. Hän työskenteli Porissa oikeusneuvoksena vuodesta 1877 lähtien, jonka jälkeen Hjorth nimitettiin kaupungin pormestariksi huhtikuussa 1898. Hän ehti hoitamaan virkaa vain lyhyen aikaa ennen kuolemaansa syyskuussa 1898. Hjorth toimi myös valtiopäivämiehenä.
Bilirubiini

Bilirubiini on hemoproteiinien aineenvaihduntatuote. Hemoproteiineja ovat esimerkiksi hemoglobiini, myoglobiini ja elektroninsiirtoketjussa toimiva sytokromi. Bilirubiini on rasvaliukoinen, joten elimistö ei saa eritetyksi sitä sellaisenaan, vaan se joutuu enterohepaattiseen kiertoon eli kiertää suoli-porttilaskimo-maksa-suoli-reittiä. Plasman albumiini kuljettaa bilirubiinin maksaan, missä se konjugoituu glukuronihapon kanssa vesiliukoiseksi bilirubiinidiglukuronidiksi (C₄₅H₅₂N₄O₁₈). Maksasta bilirubiinidiglukuronidi erittyy sapen väriaineeksi, ja poistuu sitten elimistöstä ulosteen mukana. Bilirubiinidiglukuronidi aiheuttaa ulosteeseen tumman värin, jota vauvojen ulosteessa ei vielä ole. Suoleen tulevan bilirubiinidiglukuronidin hydrolysoituminen ja pelkistyminen tummiksi väriaineiksi alkavat vasta suolen mikrobikasvuston muututtua.
Harmittomassa Gilbertin syndroomassa maksan kyky konjugoida bilirubiinia on heikentynyt. Jos veressä on runsaasti bilirubiinia (bilirubinemia), tämä voi vahingoittaa aivokudosta.
Bilirubiinin kemiallinen kaava on C₃₃H₃₆N₄O₆, moolimassa 584,662 g/mol ja CAS-numero 635-65-4.

Bilirubiinin poistuminen elimistöstä bilirubiinidiglukuronidina

Bilirubiinidiglukuronidi on glukuronihapon konjugaatti. Konjugtoituminen tapahtuu UDP-glukuronaatin kanssa, jota syntyy glukoosin aineenvaihdunnassa. Glukoosi aktivoituu UDP-glukoosiksi, joka reagoi uridiinitrifosfaattitähteen kanssa, jolloin muodostuu UDP-glukuronaattia. UDP-glukuronaatti reagoi maksassa bilirubiinin kanssa muodostaen bilirubiinidiglukuronidia, joka on huomattavasti vesiliukoisempi kuin bilirubiini. Näin syntynyt tuote siirtyy maksassa sappihiussuoniin ja edelleen sapen kautta pois eritettäväksi sappiväriaineena.
Satu Halttunen

Satu Maarit Halttunen (s. 11. marraskuuta 1974 Helsinki)  on suomalainen tanssitaiteilija.

Henkilöhistoria

Halttunen opiskeli Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella Helsingissä (1994–1998) ja The School for New Dance Developmentissa Amsterdamissa (1999). Halttunen kuului Tanssivintin vapaaoppilasluokkaan vuosina 1990–1994. Lisäksi hän on suorittanut lukuisia kursseja, joissa opettajina ovat toimineet muun muassa Ohad Naharin, Wim Vandekeybus, David Zambrano, Ushio Amagatsu, Katie Duck, Anzu Furukawa, Meg Stuart ja Eileen Standley.
Halttusen puoliso on kuvanveistäjä Hans-Christian Berg.

Taiteellinen toiminta

Halttunen on tanssinut Tero Saarinen Companyssa vuodesta 1999 vakituisena vierailijana ja toiminut koreografi Tero Saarisen assistenttina teoksissa Frail Line (2006), Next of Kin (2008), Double Lives (2010), Vox Balaenae (2011), Absent Presence (2011), MESH (2014), VORTEX (2014) ja MORPHED (2014). Vuosina 2000–2010 hän kuului myös Tommi Kitti & Co vakituiseen kokoonpanoon. Lisäksi hän on tanssinut Kirsi Monnin ja Arja Raatikaisen sekä muiden tunnettujen suomalaiskoreografien teoksissa. Halttunen on esiintynyt myös kolmessa israelilaisen Yuval Pickin teoksessa. Vuonna 2005 hän osallistui amerikkalaisen Deborah Hayn soolotanssiprojektiin ja vuonna 2010 Hayn ryhmäteokseen Lightening.

Palkinnot ja apurahat

Halttunen on saanut Suomen Kulttuurirahastolta yksivuotisen taiteilija-apurahan vuosina 2006 ja 2010. Kriitikko Minna Tawast valitsi Halttusen Vuoden Naistanssijaksi Dance Europe -lehden listauksessa vuonna 2003 ja kriitikko Donald Huteran valitsi Halttusen Vuoden naistanssijaksi samaisen lehden listauksessa vuonna 2002. Halttunen edusti Suomea Eurovision nuorten tanssijoiden kilpailun Suomen osakilpailussa vuonna 1993.
Tornado Alley

Tornado Alley (suom. tornadokuja) on termi, joka viittaa alueeseen Yhdysvalloissa, jossa tornadot ovat yleisimpiä. Se sisältää suuret alankoalueet Mississippi-, Ohio- ja alemman Missourijoen laaksoissa, kuten myös Yhdysvaltojen kaakkoiset osavaltiot. Vaikka yksikään osavaltio Alaskaa lukuun ottamatta ei ole täysin vapaa tornadoista, ne ovat kaikkein yleisimpiä Suurilla tasangoilla Kalliovuorten ja Appalakkien välisellä alueella, jossa alankoalueet ovat kaikkein tasaisimmillaan ja jossa pohjoisen kylmät ja etelän kuumat ilmamassat siten pääsevät esteettä kohtaamaan.
Tornado Alleyn sydämessä rakennusmääräykset ovat tiukempia kuin muissa Yhdysvaltain osissa vaatien vahvennettuja kattoja ja turvallisempia kiinnityksiä rakennuksen ja perustan välillä. Muita toimintoja ovat myrskykellareiden rakentaminen ja puolustussireenien asentaminen. Tornadoita käsitellään myös paljon mediassa.