google/wiki40b huggingface dataset:
Ruoansulatus

Ruoansulatus eli digestio saa aikaan sen, että monimutkaiset ravintoaineet pilkkoutuvat yksinkertaisiksi aineiksi, jotka ruumiin solut sitten käyttävät hyväkseen energianlähteenä ja rakennusmateriaalina. Hiilihydraatit pilkkoutuvat osittain suussa amylaasi-entsyymin vaikutuksesta  yksinkertaisiksi sokereiksi (ennen kaikkea rypälesokeriksi eli glukoosiksi), jotka ovat solujen tärkein energianlähde. Mahassa proteiinit eli valkuaisaineet hajoavat pepsiini-entsyymin vaikutuksesta aminohapoiksi, jotka puolestaan käytetään elimistön rakennusaineiksi. Rasvat kulkeutuvat soluihin rasvahapoiksi ja glyseroliksi pilkkoutuneina. Sitten nämä aineosat yhdistyvät uudelleen ja rasva käytetään joko solujen rakennusaineeksi tai se jää ravintovarastoksi rasvasoluihin. Ravinnon käsittely tapahtuu ruoansulatuskanavassa. Lukuun ottamatta niitä elimiä joiden kautta ravinto kulkee suusta suoliston loppuun asti, ruoansulatuselimistöön kuuluu joukko ruoansulatusrauhasia, kuten sylkirauhaset, maharauhaset, suolinesterauhaset, haima ja maksa, jotka erittävät ruoansulatusnesteitä. Nämä sisältävät entsyymejä, joiden avulla ravinnon pilkkoutuminen käyttökelpoiseen muotoon tapahtuu nopeasti.
Kartanon koulu

Kartanon koulu on Järvenpäässä sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulun rehtorina toimii Helinä Perttu, ja oppilaita siellä on noin 900 Kartanon koulu perustettiin vuonna 1968. Koulussa tehtiin mittava remontti vuosien 2003 ja 2004 aikana, jolloin suuri osa koulusta uudistui. 
Koulu käsittää kaksi rakennusta, joista pienempi toimi syksyyn 2009 saakka erillään Kartanosta Pajalan kouluna, joka oli luokkien 1–6 alakoulu. Vanhempi Kartanon koulu oli puolestaan luokkien 7–9 yläkoulu.
Akseli Kanerva

Juho Axel (Akseli) Kanerva (sukunimi aik. Stolt; 1. helmikuuta 1882 Orimattila – 4. joulukuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Kanerva kirjoitti myös muutamia huvinäytelmiä nimimerkillä Juha Satakoski.
Kanervan vanhemmat olivat muonamies Willehad Stolt ja Wilhelmina Siljander. Kanerva teki kansakoulun käytyään erilaisia sekatöitä ja toimi suutarina sekä kiertokoulunopettajana Orimattilassa vuoteen 1910 saakka. Kanerva tuli 1910 Lahdessa ilmestyneen Raivaaja-lehden toimitusharjoittelijaksi ja hän oli lehden toimitussihteerinä 1910–1912 sekä vastaavana toimittajana 1912–1914. Hän oli sitten Kansanvalta-lehden vastaavana toimittajana Lahdessa ja Vapaan Sanan toimittajana Vaasassa mutta joutui 1914 vankilaan majesteettirikoksesta. Vapauduttuaan Kanerva oli Hämeen Voiman toimittajana Hämeenlinnassa 1915, Päivän Tiedot -lehden toimitussihteerinä Sortavalassa 1916–1917 sekä Sosialisti-lehden toimitussihteerinä Turussa 1917–1918. 
Suomen sisällissodan jälkeen Kanerva oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1920. Hän toimi sitten Työn Voiman toimitussihteerinä Jyväskylässä 1920–1924 ja sen jälkeen 1924–1927 Hämeen Kansan Lahden toimiston hoitajana sekä Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piirijärjestön luennoitsijana. Kanerva oli Hämeenlinnassa ilmestyneen Hämeen Kansa-lehden toimitussihteerinä 1927–1929 ja päätoimittajana 1929–1931. Kansanedustajakautensa jälkeen Kanerva toimi Kullervo-lehden toimittajana 1936–1941 sekä Uusmaan kunnallislehden toimitussihteerinä Hämeenlinnassa 1936–1944. Hän oli myös uudelleen Hämeen Kansan toimittajana 1941–1946.
Kanerva oli SDP:n kansanedustajana 1931–1933 ja 1933–1936 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli ensimmäiselle edustajakaudelleen lokakuussa 1931 Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi siirtyneen SDP:n Jaakko Kedon tilalle ja toiselle kaudelleen lokakuussa 1933 kesken edustajakautensa kuolleen SDP:n Kalle Myllymäen paikalle. Kanerva oli myös Jyväskylän ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuustojen jäsenenä ja kuului Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piiritoimikuntaan.
Akseli Kanerva oli naimisissa vuodesta 1906 Selma Maria Wikströmin kanssa. Kansakoulunopettaja Helvi Tast, o. s. Kanerva (24.9.1907–15.6.1984) oli heidän tyttärensä ja filosofian tohtori Johan Tast heidän tyttärenpoikansa.
Linda Bondestam

Linda Bondestam (s. 1. joulukuuta 1977 Helsinki) on suomalainen kirjankuvittaja. Hän on opiskellut alaa Lontoon Kingstonin yliopistossa.
Bondestam on kuvittanut useita lastenkirjoja, muun muassa Finlandia Junior -ehdokkaan Oma pieni pikkuruinen, jonka tekstin on kirjoittanut Ulf Stark. He ovat tehneet kuvakirjayhteistyötä aiempienkin kirjojen yhteydessä.
Vuonna 2019 Bondestam valittiin ensimmäisenä suomenruotsalaisena Ruotsin lastenkirjallisuusakatemiaan.
Karklampi (lampi Kuhmoisissa)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,9 metriä mpy.
Ala-Kuusaa

Kyläkuva

Suomelle kuuluessaan Ala-Kuusaa sijaitsi Muolaan pohjoisosassa noin kahdeksan kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta pohjoiseen. Ala-Kuusaan naapurikyliä olivat lännessä ja pohjoisessa Ylä-Kuusaa, idässä Peippola ja etelässä Koirala. Vuonna 1936 Ala-Kuusaan pinta-ala oli 7,85 neliökilometriä, josta oli peltoa 305 hehtaaria, niittyä kahdeksan hehtaaria ja metsää 466 hehtaaria. Ala-Kuusaan koulupiirin kuului myös pieni Paakelin kylä, jonka pinta-ala samana vuonna oli noin yksi neliökilometri, josta oli peltoa 50 hehtaaria, niittyä kolme hehtaaria ja metsää 52 hehtaaria.
Ala-Kuusaan halki kulki maantie Muolaan kirkonkylästä Äyräpään kirkonkylään, josta Ala-Kuusaassa erkani kylätie Paakelin kautta Kyyrölään. Ala-Kuusaan asutus ja pellot sijaitsivat pääasiassa kylän läpi johtavan maantien molemminpuolin. Ala-Kuusaassa oli noin 20 taloa ja Paakelissa vain muutama.
Ala-Kuusaan koulupiiriin kuuluivat Ala-Kuusaan ja Paakelin kylät. Koulu aloitti toimintansa vuokratiloissa vuonna 1901 ja oma koulurakennus valmistui vuonna 1904. Ala-Kuusaan koulu sijaitsee kylän pohjoisrajalla Ylä-Kuusaan kylän puolella. Koulupiiriin olivat aluksi kuuluneet myös Ylä-Kuusaa ja Määttälä, minkä vuoksi Ala-Kuusaan koulu sijaitsi kylän rajan pohjoispuolella. Koulurakennus säilyi talvisodassa.

Sota-aika

Ala-Kuusaan koulupiirin asukkaat evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Ala-Kuusaan asukkaat asutettiin Ypäjälle.
Markku Kyllönen

Markku ”Kynä” Kyllönen (s. 15. helmikuuta 1962 Pielisjärvi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Hän edusti urallaan muun muassa Joensuun Jokipoikia, Kärppiä, SaiPaa ja NHL-seura Winnipeg Jetsiä.
Markku Kyllönen aloitti SM-liigauransa SaiPassa, jossa pelasi kauden 1985–1986. SaiPa kuitenkin putosi SM-liigasta, ja hän siirtyi seuraavalle kaudelle pelaamaan Oulun Kärppiin. Kärpät voitti liigan runkosarjan ja pelasi finaalisarjassa Tapparaa vastaan, mutta hävisi sen. Kesällä 1987 Winnipeg Jets varasi Kyllösen NHL:ään kahdeksannella kierroksella. Hän jäi kuitenkin pelaamaan vielä kaudeksi Oulun Kärppiin ennen kuin siirtyi Winnipeg Jetsin paitaan kaudelle 1988–1989. Kyllösen vuosi Pohjois-Amerikassa sujui lähinnä AHL-joukkue Moncton Hawksin riveissä, jossa hän pelasi 60 ottelua tehoin 14+20. Hänen joukkuekavereihinsa kuuluivat muun muassa Hannu Järvenpää, Darren Boyko, Thomas Draper ja Luciano Borsato. Winnipegin paidassa Kyllönen pelasi yhdeksän ottelua, joissa syntyi kaksi syöttöpistettä. Hän palasi SM-liigan kaudeksi 1989–1990 liigaan nousseeseen kasvattajaseuransa Joensuun Jokipoikien riveihin, jossa pelasi aina vuoteen 1995 asti. Kyllönen pelasi viimeisen kautensa tanskalaisessa Odensen joukkueessa vuonna 2000. Sittemmin hän on toiminut pääasiassa juniorien valmentajana ja jääkiekkoleirien ohjaajana Jokipojissa. Kyllönen toimii Vaasan Sportin edustusmiehistön apuvalmentajana liigatasolla.
Koulutukseltaan Kyllönen on merkonomi.
Stratellite

Taustaa

Stratellite on Sanswire Network LLC:n tuotemerkki. Se on GlobeTel Communications Corporationin täysin omistava tytäryhtiö. Se järjesti kokouksen tammikuussa 2005 keskustellakseen aluksen kaupallisista, kansainvälisistä ja sotilaallisista mahdollisuuksista. 12. huhtikuuta 2005 ensimmäinen ilma-alus, Sanswire One, esiteltiin yleisölle. Sitä ei ole kuitenkaan vielä laukaistu radalle.
Sanswire ei ole ensimmäinen yhtiö, joka on suunnitellut vastaavanlaista ilma-alusta. Sellaisia ovat suunnitelleet mm. Advanced Technologies Group (Bedford, Englanti), SkyLINK Inc. (Englanti), ja SkyTower, Inc., joka on AeroVironment Inc.:n tytäryhtiö (Monrovia, Kalifornia, Yhdysvallat).
Papua-Uuden-Guinean lippu

Papua-Uuden-Guinean lippu on Papua-Uuden-Guinean kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 1. heinäkuuta 1971, hieman yli neljä vuotta ennen maan itsenäistymistä. Lipun värit, musta, punainen ja keltainen, ovat maan perinteiset värit. Lipussa esiintyy Etelän risti -tähdistö symboloiden maan sijaintia eteläisellä pallonpuoliskolla sekä lentävä paratiisilintu symboloiden maan trooppisuutta ja monimuotoista luontoa.  Paratiisilintujen heimoon kuuluu 42 poikkeuksellisen koristeellista lintua, joista suuri osa esiintyy vain maan sademetsissä.
Dauphin

Dauphin oli Ranskan alueella käytössä ollut harvinainen aatelisarvo, jota käytettiin Ranskan kuningaskunnan kruununperillisten tittelinä vuosina 1349–1791 ja 1824–1830.

Historia

Dauphin on alkujaan ollut Kaakkois-Ranskassa sijaitsevan itsenäisen alueen Dauphinén Viennen kreivien lisänimi, sittemmin titteli, "Viennen dauphin" (ransk. Dauphin de Viennois). Sana dauphin tarkoittaa delfiiniä, jonka kuva oli Viennen kreivien vaakunassa.
Viennen dauphinia jäljitellen eräs Auvergnen kreivien sukuhaara otti myös käyttöön tittelin "Auvergnen dauphin".

Ranskan monarkia

Ranskan kuningaskunnan kruununperilliset kantoivat dauphinin titteliä vuodesta 1349 lähtien. Tuolloin lapseton Viennen kreivi Humbert II myi läänityksensä Dauphinén Ranskan kuninkaalle Filip VI:lle sillä ehdolla, että kruunperillinen kantaisi dauphinin nimeä ja arvoa. 
Saadakseen kruununperijänä dauphinin tittelin pelkkä perimysoikeus ei riitä. Tittelin saajan tulee olla hallitsevan, elossa olevan monarkin jälkeläinen. Täten Ranskan kuninkaista esimerkiksi Frans I ei ollut dauphin, sillä hän nousi hallitsijaksi serkkunsa Ludvig XII:n jälkeen. Ludvig XIV:n aikoihin asti arvonimenä oli yleisesti muoto Viennen dauphin, mutta tuolloin se muuttui muotoon Ranskan dauphin (ransk. Dauphin de France).
Ensimmäinen Ranskan monarkian jäsen, jonka lisänimenä oli dauphin, oli Juhana II, joka seurasi valtaistuimelle isäänsä Filip VI:a. Viimeinen oli dauphin Kaarle X:n poika Angoulêmen herttua, joka kuitenkin luopui arvosta vuonna 1830.

Erikoisuuksia

Ludvig XIV:n pitkä hallituskausi aiheutti paljon ongelmia. Ensinnäkin hänen poikaansa Ludvigia (1661–1715) kutsuttiin nimellä le Grand Dauphin (”suuri dauphin”), koska tämän poika Ludvig (1682–1712) sai arvon le Petit Dauphin (”pieni dauphin”). Vielä ehti listaan kolmaskin Ludvig  (1707–1712), joka hänkin oli Dauphin. Vasta 1712 oli vuorossa seuraava Ludvig (1710–1774), joka oli dauphin ja hallitsijana Ludvig XV, eli hän seurasi valtaistuimelle suoraan isoisänsä isää.
Dauphinin puolisoa on yleisesti kutsuttu arvonimellä dauphine. Lisäksi nykyisessä kielenkäytössä melkein ketä tahansa jonkun perillistä voidaan kutsua dauphiniksi. Kruununperillisen kohdalla kyse oli erisnimen luonteisesta arvosta, ja siksi se kirjoitetaan ranskassa isolla kirjaimella, kun tiedetään kenestä dauphinista on kyse.
Pasi Puolakka

Pasi Pekka Antero Puolakka (s. 6. elokuuta 1961 Hausjärvi) on suomalainen muusikko ja luokanopettaja, laulaja, huilisti-saksofonisti ja huuliharpisti.
Puolakka on vaikuttanut Keravan musiikkielämässä 1980-luvun alusta alkaen ollen mukana toiminnassa paikallisen elävän musiikin yhdistyksen Kermun riveissä sekä toimien sessiomuusikkona useiden yhtyeiden levyillä.
Puolakan omia yhtyeitä ovat mm. Albert Laine Group, Lothar, Treatmen, Dr. Bogenboom, Broken 40 ja Sydänyön rytmi, LP-levy Rakkaus lyö maahan (2017, SYDÄRI004).
Hän toimii myös keravalaisessa soittoyhteisössä Rytmiringissä soittaen erilaisia puupuhaltimia etnisistä huiluista ja pilleistä alkaen saksofoneihin. Hän soittaa myös lyömäsoittimia. 
Puolakka on vieraillut mm. Kolmannen Naisen, Stratovariuksen, Sub-Urban Triben, Calfin, Secondhand Hasselhoffsin, Kari Peitsamon, Sentencedin, Ensiferumin, Don Huonojen ja For Tomorrowin levyillä yleensä huilun, saksofonin tai huuliharpun kanssa. Hän on tehnyt yhteistyötä yleensä Mikko Karmilan sekä Kai "Hiili" Hiilesmaan kanssa.
Puolakka on saanut Keravan kaupungin kulttuuripalkinnon vuonna 1990.
Harri Lindholm

Harri Lindholm (s. 11. helmikuuta 1958) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Lindholm edusti koko uransa ajan Lahden Reipasta vuosina 1975–1989, joista viimeiset neljä kautta kakkosjoukkueessa 3. divisioonassa. Hän voitti Suomen Cupin 1976 ja 1978. Kaikkiaan Lindholm pelasi seitsemän kauden aikana 139 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 33 maalia. 
Lindholm pelasi maajoukkueessa vuonna 1979 kahdeksan maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Nykyään Harri Lindholm toimii Lahden yhteiskoulun vararehtorina.
Kartiskajärvi (Orivesi, Maunus)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,0 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee Juupajoen itäpuolella ja Längelmäen pohjoispuolella olevalla mäkisellä ylänköalueella mäkien välisessä painaumassa. Järvi on V-kirjaimen muotoinen eli sillä on kaksi lahtimaista uloketta. Etelärannat ovat muita rantoja jyrkemmät ja siellä kaksi yli 25 metristä jyrkännettä putoaa suoraan veteen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja sen rannat ovat osittain soistunutta metsämaata. Vähältä Heinäjärveltä tulee järven eteläpuolelle metsäautotie.

Luontoarvoja

Järvellä on pieni valuma-alue, joka on mäkien välissä olevien soiden pirstomaa karua lähes autiota metsämaata. Järven vettä on tutkittu kerran alkutalvella 1989. Sen mukaan järven vesi on kirkasta ja sen humuspitoisuus on pieni. Valuma-alueen metsävaltaisuuden takia vedenväri on lievästi ruskean sävyistä. Veden happamuustaso on noin pH 6,0, joka on esimerkiksi ravuille kriittinen raja. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko ja järveen tulevien vesien happamuustaso vaikuttaa järven happamuuten suuresti. Järvi on oligotrofinen järvi, jonka ravinnepitoisuudet ovat alhaiset. Kokonaisfosforipitoisuus oli 9 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja kokonaistyppipitoisuus 480 µg/l. Vaikka järven happitilanne onkin hyvä, vaikuttaa veden happamuustaso sen kalaisuuteen heikentävästi. Kartiskajärven vedenlaatu on virkistyskäyttöä ajatellen erittäin hyvä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,0 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme metsäojaa, jotka tuovat myös Haukijärven ja Kotarijärven vesiä. Oma laskuoja lähtee sen lounaispäästä ja se laskee 140 metrin päässä Vähään Heinäjärveen. Tämän järven laskuoja yhtyy Heinäojaan, joka laskee Pienen Valkeajärven kautta Vähään Petääjärveen. Vesireitti päätyy lopulta Sahajokeen.
Iveco

Iveco on italialainen kuorma-auto-, linja-auto-, ja dieselmoottorivalmistaja, jonka kotipaikka sijaitsee Torinossa, Italiassa. Se kuuluu CNH Industrial -konserniin.
Minna Frimodig

Minna Frimodig (s. 1978) on suomalainen laulaja. Hän on tullut tunnetuksi mm. Röllin sydän -elokuvan tunnuskappaleesta ja Idolsista 2005, jossa hän pääsi semifinaaleihin asti. Minnan musiikki on melodista poprockia. Minnalla on kolme lasta, kaksi tytärtä ja yksi alle kouluikäinen poika.
Minna Frimodigilla on levytyssopimus HMC:n kanssa. Debyyttisingle Elävänä haudattu julkaistiin keväällä 2008. Sittemmin musiikin teko on jäänyt vähäisemmälle. Helmikuussa 2017 hän julkaisi Spotifyssa kappaleen Kun oot mun.
Haluk Kakış

Haluk Kakış (s. 25. tammikuuta 1932 Trabzon) on turkkilainen entinen kilpapurjehtija. Hän edusti seuratasolla ızmiriläistä Göztepe AŞ:ää. Kakış osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän oli tuolloin finnjolla-luokassa 25. paras ja sijoittui yksittäisessä lähdössä parhaimmillaan viidenneksitoista.
Myös Halukin poika İbrahim oli olympiatason purjehtija.
Muhammad Faris

Muhammad Ahmad Faris (s. 26. toukokuuta 1951) on ensimmäinen syyrialainen avaruuslentäjä ja toinen arabikosmonautti.
Faris syntyi Halabissa Syyriassa. Hän toimi lentäjänä Syyrian ilmavoimissa. Kun hänet valittiin koulutettavaksi kosmonautiksi 30. syyskuuta 1985, hän oli sotilasarvoltaan eversti.
Faris lensi heinäkuussa 1987 Sojuz TM-3 -lennolla noin kahdeksan vuorokautta avaruudessa. Lennon jälkeen hän palasi asevoimien palvelukseen ja asui Aleppossa.
Syyrian sisällissodan aikana elokuussa 2012 Faris loikkasi kotimaastaan Turkkiin ilmaisten tukensa Bašar al-Assadin hallintoa vastaan taistelevalle Vapaan Syyrian armeijalle.
Faris on naimisissa ja perheessä on kolme lasta.
Néelin lämpötila

Néelin lämpötila (TN) on kullekin antiferromagneettiselle aineelle ominainen lämpötila, jossa kyseinen aine muuttuu paramagneettiseksi. Néelin lämpötilassa aineen magneettinen järjestys katoaa. Esimerkiksi antiferromagneettiselle mangaani(II)fluoridille, MnF₂, Néelin lämpötila on 67 K, jota ylemmissä lämpötiloissa se käyttäytyy paramagneettisen aineen tavoin.
Lämpötila on nimetty Louis Néelin mukaan, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1970 antiferromagnetismia ja ferrimagnetismia käsittelevistä tutkimuksistaan.
Néelin lämpötila on verrattavissa Curien lämpötilaan (TC), jossa vastaavasti ferromagneettinen aine muuttuu paramagneettiseksi.
Playbill (kirjasintyyppi)

Playbill on Robert Harlingin vuonna 1938 suunnittelema italienne-kirjasintyyppi, jossa on paksut pääteviivat. Se muistuttaa niitä kirjasintyyppejä, joita käytettiin 1800-luvun lopulla muun muassa etsintäkuulutusjulisteissa, ja Playbill onkin tunnetuimpia ns. Villin lännen fonteista. Kirjasintyyppi sopii parhaiten otsikoihin.
Dai Ichi Teibō

Palvelus

Alus lainattiin keisarillisen Japanin laivastolle alkuvuodesta 1868, ja se aseistettiin sisällissodan varalle. Heinäkuussa alus palautettiin omistajilleen, mutta se lahjoitettiin vuonna  1870 keisarilliselle laivastolle, jolloin se sai nimen lopullisen nimensä. Alus oli vuodesta 1873 alkaen tutkimusaluksena aina siihen saakka, jolloin se haaksirikkoutui Kuriileilla vuonna 1875.
Petrus Capualainen

Petrus Capualainen (lat. Petrus Capuanus, k. 1214) oli italialainen skolastinen filosofi ja teologi sekä kardinaali. Hän oli kotoisin Capuasta. Hänet nimitettiin kardinaalidiakoniksi vuonna 1193 ja kardinaalipapiksi vuonna 1200. Hän toimi paavi Innocentius III:n legaattina neljännellä ristiretkellä. Hänen tunnetuin teoksensa on summa Alphabetum in artem sermocinandi, joka on kirjoitettu noin vuosina 1201-02.
Hitatare

Hitatare (jap. 直垂) on perinteinen japanilainen miesten asu, jota käyttivät samurait. 
Hitatare tuli suosituksi Kamakura-kaudella, kun valtaan nousi keisarillisen hovin sijaan sotilasluokka. Siitä tuli samuraiden tyypillisesti käyttämä vaate ja se korvasi samalla koristeellisemmat kariginu- ja suikan-vaatteet. Edo-kauden alkupuolella samurait käyttivät hitatarea seremoniavaatteena, ja siitä muodostui aiempaa arvokkaampi asu.
Hitatareen kuuluu kimonon tyyppinen päällystakki ja housut, jotka muistuttavat nykyisinkin käytettyjä hakama-housuja. Niissä on kuitenkin hakamasta poiketen nyörit, joilla housujen lahkeet voidaan kiristää nilkkojen ympärille. Asu valmistettiin silkistä, ramista tai hampusta. Myös takin hihansuut varustettiin nahasta punotuin nyörein.
Toisin kuin hovin käyttämät vaatteet, hitataren juuret ovat tavallisen kansan vaatetuksessa. Hitataren paita tungettiin housuihin, kun taas hoviaateli käytti väljiä, roikkuvia paitoja. Asun väri oli osoitus vaatteen käyttäjän arvoasemasta: brokadein koristeltuja vaatteita käyttivät yleensä vain kenraalit. Aateliset käyttivät  haarniskansa alla kapeahihaista, silkistä valmistettua hitatarea ja lyhyitä housuja. Tätä yhdistelmää kutsuttiin nimellä yoroi-hitatare eli ’haarniska-hitatare’. Kun hitataren hihat koristeltiin suvun mon-tunnuksin, koko vaatetta kutsuttiin sanalla daimon eli ’suuri mon’. Kamakura-kauden loppupuolella ja Muromachi-kaudella vaatteesta kehittyi daimonin lisäksi myös toinen variaatio, suō. Molempien valmistukseen käytettiin silkin sijaan vähemmän arvokkaita kankaita. 
Hitatarea käytetään nykyisin esimerkiksi yabusame-jousiammuntanäytöksissä. Kabukiteatterissa käytettävä hitatare poikkeaa alkuperäisestä ja perustuu nōteatterin vaatteisiin.
Taito Tuunanen

Taito Kalevi Tuunanen (s. 1950) on suomalainen sijoittaja joka oli julkisuudessa varsinkin 1980-luvun lopun kasinotalouden vuosina. Koulutukseltaan hän on merkonomi.
Tuunanen toimi Suomen Tietotoimiston STT:n talouspäällikkönä aloittaessaan sijoittamisen pörssiosakkeisiin. Sijoitustoiminta oli aluksi pienimuotoista mutta 1980-luvulla se kasvoi suuriin mittoihin kun pankit alkoivat rahoittaa hänen liiketoimiaan. Tuunanen toimi 1980-luvulla yhteistyössä Kai Mäkelän kanssa ja kaksikko keskittyi erityisesti yhtiöiden nurkanvaltauksiin. Nurkanvaltaukset he aloittivat 1984 hankkimalla osakkeita pohjalaisesta Vaasa Oy-lehtiyhtiöstä.
Keskinäinen vakuutusyhtiö Sampo muuttui vuonna 1987 osakeyhtiöksi ja Sammon vakuutuksenottajat saivat Sammon osakkeita vakuutusmaksujensa suhteessa. Tuunanen ja Mäkelä aloittivat heti Sammon osakkeiden oston uusilta pienomistajilta. Lopulta Tuunanen yhdessä Mäkelän ja Ahti Vilppulan kanssa omisti noin 20% Sammon osakkeista jotka he myivät sitten hyvällä voitolla Finanssilaitos Oy:lle. Tuunanen oli mukana myös ns. Kouri-kaupoissa.
Tuunanen kärsi suuret tappiot 1990-luvun alun lamavuosina kun hänen osakesalkkunsa siirtyi Unitas/SYP:lle ja Tuunasella jäi tämän jälkeen vielä 50 miljoonan markan velat. Hän palasi kuitenkin takaisin sijoitustoimintaan keskittyen hankkimaan omistuksia mediayhtiöistä. Vuonna 2008 Tuunanen oli merkittävä vähemmistöosakas Alma Mediassa ja Karjalainen-lehteä julkaisevassa Pohjois-Karjalan kirjapainossa. Tuunanen pitää nykyään kotipaikkanaan Parikkalan Akonpohjaa.
Helena Rissanen

Helena Rissanen (s. 1949 Nilsiä) on suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän on toiminut vuodesta 2010 Pirkkalan pormestarina.
Rissanen, puoluetaustaltaan sosialidemokraatti, on toiminut Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsenenä vuodesta 1985. Vuosina 1989–1995 ja 2009–2010 hän toimi kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Huhtikuussa 2010 Pirkkalan kunnanvaltuusto valitsi hänet yksimielisesti kunnan pormestariksi. Hän seurasi tehtävässä erotettua Antero Saksalaa. Rissanen on toiminut poliittisella urallaan myös SDP:n puoluevaltuuston varapuheenjohtajana vuosina 1987–1999.
Ammattiyhdistysvaikuttajana Rissanen on toiminut Suomen Teollisuustoimihenkilöiden Liiton (STL) puheenjohtajana vuosina 1993–2001 ja STL:n ja kolmen muun ammattiliiton fuusioiduttua Toimihenkilöunionin (TU) toisena puheenjohtajana vuosina 2001–2005. Vuodesta 2005 vuoteen 2010 hän työskenteli TU:n johtajana, vastuualueinaan järjestötoiminta, jäsenpalvelut, koulutus ja henkilöstöasiat. Vuonna 2005, kun Ilkka Joenpalo jäi eläkkeelle, hän myös pyrki TU:n puheenjohtajaksi, mutta puheenjohtajavaalin voitti Antti Rinne äänin 258–235.
Ennen siirtymistään STL:n johtoon Rissanen työskenteli lähes kahdenkymmenen vuoden ajan, vuoteen 1993, Valmetin tehtaalla Tampereella, viimeiset kymmenen vuotta ostajana. Hän toimi myös tehtaan toimihenkilöiden luottamusmiehenä.
Rissanen on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.