google/wiki40b huggingface dataset:
Laperla

Laperla on kylä Aneriojärven rannalla Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee noin kaksi kilometriä Suomusjärveltä länteen, valtatie 1:n ja seututie 110:n välissä. Laperlan lähimmät naapurikylät ovat Suomusjärven Häntälä etelässä, Kiikalan Yltäkylä pohjoisessa ja Kiikalan Kruusila lännessä.
Kylän vanhin asutus yhdessä Aneriojärven rannassa sijaitsevan Suomusjärven Häntälän ja Aneriojärveen laskevan Varesjoen varressa sijaitsevan Kiikalan Yltäkylän kyläasutuksen kanssa on osa Aneriojärven kyläasutuksen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Sen piirissä kyläasutuksen rakenne on Varsinais-Suomelle tyypillisesti säilynyt tiivinä huolimatta iso- ja uusjaoista ja antaa hyvän käsityksen 1800- ja 1900-lukujen talonpoikaisesta rakentamisesta vauraalla maanviljelysalueella.
Olof Widholm

Olof Eric Bernhard Widholm (30. kesäkuuta 1923 Helsinki – 25. syyskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Widholmin vanhemmat olivat insinööri Eric Widholm ja Saimi Laakkonen. Widholm tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1953. Widholm erikoistui naistentauteihin ja synnytysoippiin sekä serologiaan ja bakteriologiaan 1957, Helsingin yliopiston naistentautien ja syunnytysopin dosentti hänestä tuli 1958. Widholm oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Naistenklinikan apulaisylilääkäri 1963–1975 ja ylilääkäri 1975–1987 ja Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin apulaisprofessori 1969–1974 ja professori 1975–1987. Hänen tutkimuskohteitaan olivat serobakteriologia, endokrinologia, obstetriikka, nuorten ja operatiivinen gynekologia sekä ultraäänitutkimus ja syöpä.
Aseistakieltäytyjäliitto

Hallinto

Ylintä valtaa AKL:ssa käyttää vähintään kaksi kertaa vuodessa kokoontuva liittokokoukseksi kutsuttu vuosikokous, joka valitsee hallituksen. Vuosikokous on avoin kaikille järjestön jäsenille. Hallitus kokoontuu keskimäärin kerran kuukaudessa ja huolehtii liiton asioista ja toiminnasta liittokokouksien välissä. Myös hallituksen kokoukset ovat avoimia kaikille jäsenille. Hallituksen keski-ikä oli toukokuussa 2007 noin 25 vuotta (jäsenten ikien vaihdellessa hieman alle 20 vuodesta hieman yli 30 vuoteen). 
Aseistakieltäytyjäliiton puheenjohtajaksi astui 2011 Paavo Kolttola. Vuodesta 2015 liiton puheenjohtajana on toiminut Ruka Toivonen

Periaatteet

AKL ilmoittaa, että se ei usko aseisiin perustuvaan turvallisuuteen. Liiton mukaan on väärä lähtökohta, että eri valtioiden ja niissä asuvien ihmisten edut ovat vastakkaiset, että turvallisuus on turvallisuutta toisia valtioita, toisia ihmisiä vastaan. Toisten ihmisten tappaminen tai siihen valmistautuminen ei luo suojaa todellisia uhkia, esimerkiksi ympäristöongelmia tai köyhyyttä, vastaan. Pikemminkin sota ja asevarustelu pahentavat näitä ongelmia tuhlaamalla niiden ratkaisemiseen ja ehkäisemiseen tarvittavia taloudellisia ja inhimillisiä voimavaroja. 
Tavoitteidensa mukaan AKL pyrkii rakentamaan maailmaa, jossa vallitsee turvallisuus, joka ei perustu aseisiin, vaan siihen, ettei kukaan enää tarvitse aseita. Armeijat ovat liiton mukaan rakenteellisen väkivallan tulos ja ylläpitäjä. Tämän takia AKL pitää aseistakieltäytymistä ja antimilitaristista toimintaa tärkeänä osana kamppailussa oikeudenmukaisemman maailman puolesta.

Tavoitteet

Liiton tavoitteina ovat muun muassa siviilipalveluksen lyhentäminen lyhimmän mahdollisen asepalveluksen mittaiseksi eli kuuden kuukauden pituiseksi, siviilipalvelushenkilöiden vapauttaminen aseellisesta palveluksesta kokonaan, palvelun mahdollistaminen ulkomailla esimerkiksi kehitysyhteistyötehtävissä, asevelvollisten taloudellisen ja sosiaalisen aseman parantaminen, palvelukseen kutsuttavien määrän vähentäminen ja totaalikieltäytyjien vankeusrangaistusten poistaminen.

Toiminta

Aseistakieltäytyjien etujärjestönä toimimisen lisäksi liitto toimii antimilitaristisena nuorten rauhanjärjestönä. Painopisteinä ovat viime vuosina olleet toiminta ydinasevarustelua vastustavan liikkeen kanssa ja Ruokaa, ei aseita -kampanjan edistäminen. AKL on osallistunut myös erilaisten kulttuuritapahtumien järjestämiseen, lähinnä musiikkitapahtumien. 1990-luvulla Aseistakieltäytyjäliiton jäseniä toimi myös Antifassa, johon yhteydet olivatkin vahvat. 
Liitto pyrkii osallistumaan julkiseen keskusteluun ja levittää neljästi vuodessa ilmestyvää lehteä Antimilitaristi. Lehden päätoimittajana on toiminut vuodesta 2012 Tuuli Vuori
Yrjö Raikas

Yrjö Ilmari Raikas (ent. Durchman; 26. toukokuuta 1888 Rapukoski, Viipurin maalaiskunta – 10. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen poliitikko. Alun perin Raikas oli toiminut yrittäjänä mutta hänen yrityksensä oli tehnyt konkurssin 1930-luvun alun lamavuosina. Sisällissodan aikana vuonna 1918 Raikas taisteli valkoisten puolella varavänrikkinä ja haavoittui Näätälässä 2. maaliskuuta 1918. Raikkaalle myönnettiin ”osoitetusta kylmäverisyydestä ja rohkeudesta taistelussa” 4. lk:n Vapaudenristi.
Raikas kuului Vapaussodan Invaliidien Liiton johtokuntaan.
Raikas toimi 1930-luvulla pitkään yhteistyössä Arvi Kalstan kanssa. Hän johti Kalstan perustamaa Suomen Kansan Järjestö (SKJ) nimistä kansallisosialistista puoluetta sen jälkeen kun Kalsta itse siirtyi keväällä 1936 Rovaniemelle Hotelli Pohjanhovin johtajaksi. Jo aiemmin Raikas oli toiminut Suomen Kansan Järjestön julkaiseman Hakaristi-lehden päätoimittajana. Puolue hajosi kuitenkin pian keskenään kilpaileviin ryhmiin ja Raikas perusti sitten omien kannattajiensa kanssa 1936 Suomen Työrintama -puolueen. Suomen Työrintaman toiminta päättyi 1939 ja Raikas liittyi sitten 1940 politiikkaan palanneen Arvi Kalstan perustamaan Kansallissosialistien Järjestöön ja kuului tämän puolueen puoluehallitukseen. Raikas toimi myös uuden puolueen julkaiseman lehden Kansallissosialistin päätoimittajana.
Kansallissosialistien Järjestö hajosi vuoden 1941 lopulla kun Kalstaa passiivisuudesta syyttänyt Raikas lähti kannattajineen puolueesta perustaakseen uuden Suomen Kansallissosialistit (SKS) -järjestön. Raikkaan toimittama Kansallissosialisti-lehti siirtyi myös uuden puolueen äänenkannattajaksi. Vuonna 1942 Raikkaan puolueeseen kuului noin 1 500 jäsentä joista kuitenkin vain pieni osa oli aktiivisia. Puolueella oli myös naisjärjestö (SKS-Naiset) ja nuoriso-osasto (SKS-Nuoriso). Kansallissosialisti-lehdellä oli 1943 noin 5 000 tilaajaa. Lokakuussa 1943 Yrjö Raikas maksoi Teo Snellmanin toimittaman Vapaa Suomi-lehden velat. Samalla Vapaan Suomen ja SKS:n Kansallissosialisti-lehden voimat yhdistettiin. 
Kansallissosialistien Järjestö toimi syyskuuhun 1944 saakka jolloin se lakkautettiin Suomen ja Neuvostoliiton solmiman välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla. Raikas pidätettiin samalla yhdessä muutamien muiden suomalaisten natsien kanssa ja hänet määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle.
Kimberly Stewart

Kimberly Anne Stewart (s. 21. elokuuta 1979, Holmby Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen valokuvamalli, seurapiirijulkkis ja näyttelijätär. Kimberly Stewart on brittiläisen rocklaulaja Rod Stewartin ja Alana Stewartin tytär.

Ura mallina

Stewart kävi mallikoulua ennen kuin sai sopimuksen Tommy Hilfigeriltä. Ennen mallinuraa hän itse suunnitteli kenkiä. Tällä hetkellä Kimberly ja malli Megan Maitland ovat australialaisen Antz Pantz-alusvaatemerkin kasvoja. Kimberly Stewartilla on myös oma Pinky Star Fish-vaatemallisto.

Ura televisiossa

Stewart on ollut eräs The Insider-ohjelman juontajista. Vuonna 2005 hänen suunniteltiin korvaavan Nicole Richien seurapiirijulkkis Paris Hiltonin parina Simple Life-sarjassa. Tuotantoyhtiö FOX kuitenkin ilmoitti sarjan päättyvän, eikä Stewartista tullutkaan Hiltonin paria. Myöhemmin neljännen tuotantokauden kuvaukset aloitettiin sittenkin Richien ja Hiltonin kesken.
Kimberly Stewartilla on ollut oma Win Your Life Back-sarja MTV:llä. Hän on myös esiintynyt ohjelmissa MTV Cribs ja Celebrities Uncensored.
Näyttelijänä Stewart teki debyyttinsä vierailevana tähtenä Undeclared- TV-sarjassa.

Musiikkiura

Kimberly Stewart on sanonut haluavansa seurata isänsä jalanjälkiä musiikkimaailmaan. Kimberly osaa soittaa viulua ja pianoa, ja hän on erään tuottajan kanssa kokeillut levyttämistä studiossa. Lisäksi Stewart käy laulutunneilla. Kimberly toivoo saavansa debyyttialbuminsa valmiiksi vuonna 2007.
Automatismi

Automatismi on menetelmä, jossa taiteilija antaa sattuman määritellä joko osittain tai kokonaan lopputuloksen. Harjoittaessaan automatismia taiteilija sallii alitajuntansa ilmentyvän sattuman tai improvisaation avulla. 
Menetelmän kehittivät surrealistit, ja se näkyy esimerkiksi Max Ernstin frottaaseissa tai myöhemmin Francis Picabian mustetahratekniikassa.  Se vaikutti myöhemmin abstraktin ekspressionismin harjoittajien, kuten Jackson Pollockiin tai Willem de Kooningin teoksiin, jotka näkivät maalaustensa olevan subjektiivisen mielentilan harjoituksia.
Milan Doudera

Milan Doudera (s. 1. tammikuuta 1993) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Tšekin Extraligassa HC Ocelaři Třinecin joukkueessa. Hän edusti Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta Venäjän maailmanmestaruuskilpailuissa 2016.
Tsahurit

Elinkeinot

Azerbaidžanin tsahurit ovat perinteisesti harjoittaneet elinkeinonaan maataloutta. He kasvattavat maissia, ohraa, vehnää, riisiä ja hirssiä. He myös kasvattavat lampaita ja siipikarjaa. Lisäksi he ovat hankkineet lisätuloja puutarhanhoidolla, silkin tuotannon ja tupakan viljelyllä. Neuvostoaikana heidän taloudellinen asemansa vahvistui uuden teknologian myötä.

Historia

Suurin osa tsahureista asui alkujaan Dagestanissa, mutta 1200-luvulla osa heistä muutti Azerbaidžaniin. Vuosisatojen ajan he taistelivat itsenäisyydestään Turkkia ja Persiaa vastaan. Tsahurit muodostivat liiton Venäjän keisarikunnan kanssa 1800-luvun alussa, koska katsoivat Venäjän auttavan heitä Turkkia ja Persiaa vastaan. Näin he päätyivät Venäjän alaisuuteen. Tsahurit karkotettiin 1800-luvun puolivälistä Dagestanista Azerbaidžaniin, mistä he palasivat yhdeksän vuoden kuluttua, osan kuitenkin jäädessä Azerbaidžaniin, missä suurin osa tsahureista nykyisin asuu.
Heikki Haapavaara

Heikki Jussi Tapio Haapavaara (26. maaliskuuta 1956 Kajaani – 27. elokuuta 2019 Singapore) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän työskenteli muun muassa Kainuun Sanomissa, Ilta-Sanomissa sekä Kauppalehdessä. Hänelle myönnettiin Tietokirjallisuuden edistämispalkinto vuonna 2017.
Haapavaaran puoliso oli toimittaja Anna-Stina Nykänen.
Haapavaara kuoli sairauskohtaukseen lentokoneessa palatessaan kaukomatkalta.
Helavalmuska

Koko ja ulkonäkö

Lakki 5-12(-15)cm leveä ja roteva. Ensin kupera, sitten laakeneva ja vaalean- tai punaruskea sileä tai säteittäissäikeinen sekä tahmea ja sisäänkiertynyt. Heltat ovat valkoiset, tiheässä ja kolotyviset. Väriltään ne ovat ensin valkoiset ja myöhemmin punaruskeatäpläiset. Jalka on suhteellisen pitkä eli 6-12 cm. Siinä on rengas tai rengasmainen vyöhyke. Malto on valkoista. Vanhemmiten siihen tulee punaruskeita laikkuja. Haju on jauhomainen ja maku hyvin karvas.

Esiintyminen

Helavalmuska kasvaa kalkkipitoisissa männiköissä. Lajia on tavattu Suomessa vain Paraisilta.

Käyttökelpoisuus

Laji on käyttökelvoton pahan makunsa takia ja voi olla lievästi myrkyllinen.
Aputykkivene Viena

Alkuperä

Conan Doyle oli alun perin R. Nordström & Co Oy:n vuonna 1915 rakentama Suomen Kalastus Oy omistama troolari. Alus nosti leijonalipun 23. joulukuuta 1942, kun se oli varustettu aputykkiveneeksi. Viena oli aseistettu neuvostoliittolaisella 130 mm:n tykillä, joka oli saatu sotasaaliina Hangosta, ja ilmatorjunta-aseistuksella.

Palveluskäyttö merivoimissa

Viena lähetettiin yhdessä aputykkivene Aunuksen kanssa kesäkuun lopulla torjumaan vihollisen maihinnousua Koiviston saarille. Alus suoritti tehtävänsä tuhoten vihollisen hyökkäystä tukevat tykit ampumalla 68 laukausta pääaseellaan.
Viena osallistui Viipurinlahden taisteluun. Alus kuului taisteluosasto Wikbergiin, jonka tehtävänä oli 5. heinäkuuta estää vihollisen eteneminen Koivistolta pohjoiseen. Tehtävän aikana alus vaurioitui lievästi, mutta jouduttuaan Pukkion satamassa ilmapommitukseen alukseen osui kolme 100 kilon pommia. Pommeista ainoastaan yksi räjähti aiheuttaen suurta vahinkoa. Suutarien läpäistyä aluksen pohjan oli se ajettava matalikolle uppoamisen estämiseksi. Viena korjattiin ja palautettiin alkuperäiseen tehtäväänsä sodan jälkeen. Jostain syystä alkuperäistä nimeä ei palautettu sodan jälkeen, vaan alus kalasti loppuun asti Vienana.
Horei-Ver

Horei-Ver (ven. Хорей-Ве́р) on taajama ja Horei-Verin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnan eteläosissa Pohjois-Venäjällä.
Taajama sijaitsee Petšoran sivujoen Usan oikeanpuoleisen eli pohjoisen sivuhaaran Kolvajoen yläjuoksulla. Hieman alempana Kolvan varrella sijaitsee myös Horei-Verin maalaiskuntaan kuuluva öljyntuotantotaajama Harjaginski (eli Harjaga), joka on kuntakeskusta paremman, etelään Komin tasavallan Usinskiin johtavan maantien piirissä. Sen sijaan Horei-Veriin ei ole hyvää, ympärivuotisesti liikennöitävissä olevaa maantietä, joskin kärryteitä ja talviteitä käytetään jossain määrin. Puuttuvan tieyhteyden takia Nenetsian pääkaupunkiin Narjan-Mariin, joka on linnuntietä noin 215 kilometrin päässä, sujuu nopeiten pienkoneella (Antonov An-2 yhä käytössä) tai helikopterilla (esimerkiksi Mi-8) lentäen taajaman pohjoispuolella sijaitsevalta pienlentokentältä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Horei-Verin maalaiskunnassa asui yhteensä 739 ihmistä. Kunnan väestöstä noin puolet on nenetsejä. Taajamassa on muun muassa koulu, kulttuurikeskus ja sairaala.
Kantatie 86

Historiaa

Eskolan ja Limingan välinen tie on rakennettu pääosin 1960-luvulla. Kantatieksi se on numeroitu vuonna 1971.
Martín Vásquez

Martín Arturo Vásquez Gomez (s. 24. joulukuuta 1963 Jalisco, Meksiko) on meksikolaissyntyinen yhdysvaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Elokuusta 2011 lähtien hän on toiminut Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.

Ura pelaajana

Vásquez muutti perheensä mukana Meksikosta Yhdysvaltoihin Los Angelesiin 12-vuotiaana. Hän opiskeli Alhambra High Schoolissa, jossa pelasi jalkapalloa koulun joukkueessa. Nuorena hän pelasi myös lyhyen aikaa meksikolaisessa Leones Negrosissa, mutta päästyään 1980 California State Universityyn hän jatkoi pelaamista yliopiston joukkueessa. Vuonna 1984 hän liittyi tuolloin Major Indoor Soccer Leaguessa pelanneeseen Los Angeles Lazersiin. Hän pelasi 1980-luvulla yhdysvaltalaisseuroissa ja haki peliaikaa myös Meksikosta, jossa hän edusti muun muassa FC Atlasta 119 ottelussa.
Vuonna 1996 Vásquez palasi Yhdysvaltoihin siirtyen hiljattain perustetussa MLS-liigassa pelanneen Tampa Bay Mutinyn riveihin. Hän lopetti peliuransa Yhdysvaltain A-Leaguessa pelanneessa Orange County Zodiacissa 1999.
Maajoukkuetasolla Vásquez pelasi kolme ottelua Meksikon maajoukkueessa 1991–1992. FIFA ei kuitenkaan katsonut otteluita virallisiksi, joten Vasquezille tarjoutui myöhemmin mahdollisuus edustaa myös Yhdysvaltain joukkuetta.

Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Vásquez siirtyi valmennustehtäviin California State Polytechnic University, Pomonan apuvalmentajaksi. Kahden Pomona-kauden jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi naisten sarjassa pelanneen San Diego Spiritin apuvalmentajaksi.  Tämän jälkeen hän valmensi Damien High Schoolin joukkuetta pari vuotta, ennen siirtymistään Los Angeles Galaxyn apuvalmentajaksi kaudeksi 2004. 
Tammikuussa 2005 Vásquez siirtyi Chivas USA:n apulaisvalmentajaksi ja toimi Bob Bradleyn aisaparina runsaat kolme vuotta. Kesällä 2008 hän teki uuden aluevaltauksen Jürgen Klinsmannin otettua hänet valmennustiimiinsä FC Bayern Münchenin apuvalmentajaksi.  Pesti päättyi kuitenkin ennen aikojaan, kun Klinsmann ryhmineen sai potkut huhtikuussa 2009. 
Joulukuun alussa 2009 Vásquezista tuli ensimmäistä kertaa urallaan päävalmentaja, kun Chivas USA palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen.  Hänen pestinsä päättyi kuitenkin potkuihin jo lokakuussa 2010, kun Chivas jäi MLS-liigan pudotuspelien ulkopuolelle ensi kerran kauden 2005 jälkeen. 
Elokuussa 2011 Vásquez aloitti Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Brent Ashley

Brent Ashley (s. 9. huhtikuuta 1984, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko ja vaatesuunnittelija. Hän on parhaiten tunnettu Combichrist-yhtyeen basistina.
Noin vuodesta 2017 alkaen Ashley on jättäytynyt määrittelemättömälle tauolle vedoten kiireisen elämäntyylinsä aiheuttamaan työuupumukseen.

Musiikkitausta

Brent aloitti soittamalla rumpuja ollessaan 13-vuotias, mutta hänen vanhempansa eivät hyväksyneet sitä soiton äänekkyyden takia. Hän vaihtoi bassoon, koska kaikki soittivat kitaraa ja sai inspiraatiota esim. Nikki Sixxiltä.

Yksityiselämä

Brent ei ole kovin avoin yksityiselämästään, mutta on parisuhteessa ja omistaa kaksi koiraa. Hän on myös kertonut, että Ashley on hänen keskinimensä ja, ettei halua kertoa oikeata sukunimeään. Brent on myös maininnut olevansa juutalainen, mutta on myöhemmin eronnut uskonnostaan.
Unico Wilhelm van Wassenaer

Unico Wilhelm van Wassenaer (30. lokakuuta 1692 Twickel – 9. marraskuuta 1766) oli hollantilainen diplomaatti ja säveltäjä, tosin säveltäjäksi hän paljastui vasta 1979.
Wassenaerin isoisä oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston komentaja Jacob van Wassenaer Obdam (1610–1665).
Wassenaerin tunnetuista sävellyksistä on merkittävin kuusi concerto grossoa käsittävä Concerti armonici, jonka tekijäksi on aiemmin merkitty Giovanni Battista Pergolesi. Wassenaer ei merkinnyt sitä omiin nimiinsä, vaan tekijäksi ilmoitettiin Illustrissimo Signore ('hyvin jalosukuinen herra'). Hänen esikuvansa oli viulutekniikkaa ja concerto grossoa kehittänyt Pietro Antonio Locatelli.
Streltsit

Streltsit (ven. стрельцы, streltsy, "ampujat") olivat Venäjän tsaarin Iivana Julman noin vuosina 1540–1550 moderniksi jalkaväeksi perustama venäläinen sotilasyksikkö, jonka aseistuksena olivat hakapyssyt, myöhemmin musketit.
Aluksi noin 12 000 sotilaan joukoista 2 000 miestä muodosti tsaarin henkivartiokaartin. Alun perin värvättyinä palvelleista miehistä muodostui vähitellen vakituinen eliittiarmeija, jossa ammatti periytyi isältä pojalle. Streltseillä oli etuoikeutettu asema ja suuri vaikutusvalta Venäjän 1600-luvun sisäisissä valtataisteluissa.
Tsaari Fjodorin kuoltua streltsit kapinoivat toukokuussa 1682 ja riehuivat kolme päivää Moskovassa ja Kremlissä. Johtava pajarisuku Naryškinit murhattiin ja streltsien vaatimuksesta valtaistuimelle asetettiin alaikäiset Iivana V ja Pietari I Sofia Aleksejevnan huoltajuudessa. Pian huhuttiin streltsiprikazin uuden päällikön Ivan Hovanskin vallankaappausaikeista. Sofia Aleksejevna pakeni Moskovasta ja marssitti uudenaikaisia rykmenttejä streltsejä vastaan ja teloitutti Hovanskin syksyllä.
Streltsit tekivät vuonna 1698 jälleen epäonnistuneen kapinayrityksen Pietari I:tä vastaan, joka pani rangaistukseksi toimeen tuhansien streltsisotilaiden joukkoteloituksia ja määräsi joukot hajotettavaksi. Ruotsalaisille raskaasti hävityn Narvan taistelun jälkeen määräyksen toimeenpano kuitenkin keskeytettiin ja streltsiyksiköt osallistuivat suureen Pohjan sotaan. Viimeiset yksiköt hajotettiin 1720.

Populaarikulttuuri ja dramatisoinnit

Streltsejä on esiintynyt dramatisoinnissa varsin vähän; 1980-luvulla tehdyssä monikansallisessa, osin Suomessa kuvatussa TV-sarjassa Mustan Lohikäärmeen salaisuus streltsit vilahtavat parissa alkupään jaksossa.
Matokuningas

Juoni

Kesäisessä Helsingissä 13-vuotias Hara tutustuu Masaan, joka kauppaa matoja torilla. Masa ottaa Haran apulaisekseen, mutta pian ilmenee että Masan isoveli Iiro hoitaa matobisnestä häikäilemättömällä tavalla.

Vastaanotto

Antti Lindqvist (Katso 11/1993) piti Matokuningasta iskevästi toteutettuna elokuvana. Petri Kemppisen (Helsingin Sanomat 20.3.1993) mielestä elokuva ymmärtää lapsen näkökulman.
Kolme vuotta elokuvan ensi-illasta Raili Mykkänen (Kaleva 12.8.1996) kritisoi, ettei elokuva hyvistä puolistaan huolimatta kehity syvälliseksi kehityskertomukseksi, vaikka siinä elämän perusarvoilla pelataankin. Monet kriitikot arvostivat etenkin Masaa näyttelevän Joona Salmen roolityötä.
Saharov-palkinto

Saharov-palkinto on Euroopan parlamentin vuosittain myöntämä palkinto ihmisoikeuksien ja mielipiteenvapauden hyväksi tehdystä työstä maailmassa. 
Saharov-palkinnolla palkitaan merkittävä saavutus jollakin seuraavista aloista: ihmisoikeuksien ja perusvapauksien, erityisesti sananvapauden, puolustaminen; vähemmistöjen oikeuksien suojeleminen; kansainvälisen oikeuden kunnioittaminen tai demokratian kehittäminen ja oikeusvaltioperiaatteen toteuttaminen.

Palkinnon tausta

Palkinto on nimetty venäläisen fyysikon ja toisinajattelijan Andrei Saharovin (1921–1989) mukaan ja se myönnettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1988. Vetypommin kehittäjä Saharov keskittyi myöhemmin totalitaarisen yhteiskunnan kritiikkiin ja ihmisoikeustaisteluun silloisessa Neuvostoliitossa. Hänelle myönnettiin vuonna 1975 Nobelin rauhanpalkinto.
Saharov-palkinnon tarkoituksena on rohkaista esikuvansa Saharovin mukaan poikkeuksellisista saavutuksista niitä, jotka taistelevat rohkeasti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien, erityisesti sananvapauden puolesta, suojelevat vähemmistöjen oikeuksia, puolustavat kansainvälisen oikeuden kunnioittamista tai edistävät demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden toteuttamista.
Palkinnon voi saada yksi tai useampi henkilö, ryhmä tai järjestö. Palkinto luovutetaan aina loppuvuodesta Euroopan parlamentissa Strasbourgissa ja sen rahallinen arvo on 50 000 euroa.
Otto Kumenius

Otto Vilhelm Kumenius (22. joulukuuta 1912 Turku – 9. lokakuuta 1996 Alaró, Mallorca, Espanja) oli suomalainen päämajan vastavakoilun parissa sotavuosina 1940–1944 työskennellyt tiedustelumies.
Kumeniuksen isä Uno Kumenius oli suomenruotsalainen ja äiti Maren norjalainen. Koulun käytyään hän suoritti asevelvollisuutensa Uudenmaan Rakuunarykmentissä 17-vuotiaana ja hakeutui sen jälkeen poliisikouluun. Hän oli poliisina vuodesta 1932 ja toimi ylietsivänä Uudenmaan rikospoliisissa aina talvisodan syttymiseen saakka 1939. Kumenius oli aluksi tasavallan presidentin henkivartion päällikkönä mutta halusi sitten siirtoa armeijan palvelukseen. Saatuaan vastavakoilukoulutuksen Mikkelissä Kumenius toimi 1940–1944 päämajan vastavakoilu-upseerina. Kumenius oli mukana niin  Hella Wuolijoen kuin Kerttu Nuortevan kaltaisten vakoilijoiden pidätyksissä ja kuulusteluissa ehtien osallistua sotavuosien aikana ja niiden jälkeen kaikkiaan viiden eri valtion vastavakoiluoperaatioihin. 
Syyskuun lopulla 1944 Kumenius järjesti Suomessa oleskelleiden 5 500 virolaisen pakolaisen kuljetuksen Ruotsiin Rauman kautta. Kumenius pelkäsi operaation päätyttyä pidätystä sekä luovutusta Neuvostoliittoon, ja niinpä hän pakeni myös itse perheensä kanssa Ruotsiin. Kumenius teki Ruotsissa töitä Ruotsin tiedustelupalvelulle ja toimi myös itsenäisenä alan yrittäjänä. Hän muutti 1950-luvun puolivälissä pysyvästi asumaan Mallorcalle. Kumenius omisti Mallorcalla hotellin ja hän piti myös Tres Coronas -nimistä ravintolaa joka oli myös suomalaisten turistien suosiossa
Kumenius oli myös ratkaisevalla tavalla vaikuttamassa Stig Berglingin paljastamiseen Neuvostoliiton vakoilijana.
Hän julkaisi myöhemmin kaksi muistelmateosta omista vaiheistaan ja vastavakoilun toiminnasta sotavuosina.
Tito Faraci

Tito Faraci (s. 23. toukokuuta 1965) on Sant`Antonio Ticionissa syntynyt sarjakuvan tekijä. Hän on oikealta nimeltään Tito Luca Faraci. Hän on käsikirjoittanut muun muassa Aku Ankka, Marvel ja Tex Willer tarinoita.