google/wiki40b huggingface dataset:
Jani-Matti Loikala

Seuraura

Loikala pelasi kaudella 1991–1992 Vantaa HT:n junioreissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1992–1993 Jokereihin, jonka A-nuoria Loikala oli kauden päätteeksi nostamassa A-nuorten I-divisioonasta A-nuorten SM-liigaan. Kaudella 1995–1996 hän voitti A-nuorten SM-liigan pudotuspelien puolustajien pistepörssin ja sijoittui koko pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 2+7=9. Loikala voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan seitsemän ottelua lainalla I-divisioonajoukkue KooKoossa.
Kaudella 1996–1997 Loikala debytoi Jokereiden SM-liigajoukkueessa, jossa hänen tulokaskautensa toi 28 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen ja yhdeksässä playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Loikala pelasi myös kaksi EHL-ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 1997–1998 Loikala pelasi Jokereiden lisäksi myös kolme ottelua lainalla Kalevan Pallossa. Hän voitti Jokereissa kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudeksi 1998–1999 Loikala siirtyi Saimaan Palloon, jonka sisäisen tehotilaston voiton hän jakoi Dale McTavishin kanssa lukemalla +6.
Kauden 2000–2001 Loikala aloitti Hämeenlinnan Pallokerhossa. Lokakuussa 2000 hän siirtyi kuuden ottelun sopimuksella Pelicansiin paikkaamaan loukkaantumisia. Loikala siirtyi sieltä edelleen Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin, jossa hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Loikala valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Loikala palasi kaudeksi 2001–2002 SM-liigaan ja siirtyi JYPiin. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+10=11. Loikalan pelaajauran viimeisen kauden 2002–2003 jäi vain 29 ottelun mittaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Hän kuitenkin sivusi SM-liigan yhden kauden piste-ennätystään tehoilla 3+8=11. Marraskuussa 2002 Loikala joutui loppuvuodeksi sivuun selän välilevypullistuman vuoksi. Tammikuussa hän joutui kolmannessa paluun jälkeisessä ottelussa uudelleen sivuun olkapäävamman vuoksi. Loikalan kausi todettiin päättyneeksi, mutta hän palasi kuitenkin vielä kymmeneen viimeiseen runkosarjaotteluun ja pelasi kauden loppuun. Loikalan ura päättyi kuitenkin 27-vuotiaana kevääseen 2003.
Kaudesta 2015–2016 Loikala on toiminut Kiekko-Vantaan A-nuorten SM-liigajoukkueen fysioterapeuttina ja kuntovalmentajana.

Maajoukkueura

Loikala pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1994.
Jambi (kaupunki)

Jambi on kaupunki Indonesiassa. Se on Jambin provinssin pääkaupunki ja sijaitsee Sumatran saarella. Jambi on vilkas satamakaupunki Batang Hari -joen suulla ja öljyn ja kumin tuotannon keskus. Kaupungista on 26 km muinaisen Srivijayan kuningaskunnan merkittävän kaupungin Muaro Jambin raunioille. 
Jambin lähellä olevia kaupunkeja ja kyliä ovat Mendalo, Kinati, Padang, Tanjungjohor, Paalmerah, Muarakumpe .
Jambissa on 437 012 asukasta (2005).
Vähä-Hyttynen

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,4 metriä mpy.
RFK Stadium

RFK Stadium (Robert F. Kennedy Memorial Stadium) on baseball- ja jalkapallostadion Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa. Stadionilla pelaa kotiottelunsa sekä Yhdysvaltojen jalkapallon pääsarjan Major League Soccerin joukkue D.C. United.
RFK Stadiumin istumakapasiteetti on yli 56 000 katsojapaikkaa. Stadion oli alun perin nimeltään D.C. Stadium, mutta se nimettiin uudelleen edesmenneen senaattorin Robert F. Kennedyn mukaan vuonna 1969. Amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga NFL:n joukkue Washington Redskins pelasi kotiottelunsa vuosina 1961-1996 RFK Stadiumilla. Stadionia käytettiin myös vuoden 1994 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yhtenä näyttämönä.
Pajasaari (Tampere)

Pajasaari on Tampereella Tammerkosken niskalla Näsijärven rannalla sijaitseva saari jolla sijaitsee nykyisin Tampereen Navigaatioseura ry:n toimintakeskus.
Saari on saanut nimensä siellä jo 1800-luvulla sijainneen pajan mukaan. Saarella oli pajarakennus varmuudella vuonna 1888. Vuonna 1895 valmistui saaren kautta kulkeva Tammerkosken ylittävä Porin radan rautatiesilta. Vuonna 1912 saarelle valmistui pajan tilalle arkkitehti Birger Federleyn suunnittelema Näsijärven Purjehdusseuran paviljonki sekä aallonmurtaja saaren edustalle venesatamaa suojaamaan. Purjehdusseura oli perustettu jo 1898 mutta sillä ei ollut aikaisemmin vakinaista venesatamaa eikä paviljonkia. Paviljonkia laajennettiin 1962 ja se sai silloin nykyisen ulkoasunsa. Laajennuksen suunnitteli arkkitehti Jaakko Tähtinen.
Näsijärven Purjehdusseuran vuookrasopimus päättyi 1974 kun purjehdustoiminta kävi mahdottomaksi saarelta käsin Paasikiventien sillan rakentamisen takia. Seura myi paviljonkirakennuksen Tampereen kaupungille ja rakensi uuden paviljongin ja venesataman Lentävänniemen Jänissaareen. Vuonna 1966 perustettu Tampereen Navigaatioseura vuokrasi 1976 saaren rakennuksineen Tampereen kaupungilta ja aloitti saaristolaivuri- ja rannikkolaivurikurssien pitämisen Pajasaaressa. Saaressa on myös seuran koulutusaluksen kotisatama. Pajasaaren rakennukset yhdistettiin vesi- ja viemäriverkostoon vasta vuonna 2008. Saarelle johtaa kävelysilta Tammerkosken länsirannalta.
Borja Valero

Seurajoukkueura

Valero on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 25. lokakuuta 2006 Espanjan cupin ottelussa Écijaa vastaan. Valero pääsi kentälle myös Mestarien liigan ottelussa ukrainalaista Dynamo Kiovaa vastaan. Enempää vastuuta Valero ei edustusjoukkueessa saanut.
Elokuussa 2007 Valero teki viisivuotisen sopimuksen Mallorcan kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa 9. maaliskuuta 2008 kotiottelussa Recreativoa vastaan. 4. huhtikuuta 2008 hän teki toisen maalinsa kasvattajaseuraansa vastaan.
22. elokuuta 2008 Valero siirtyi 7 miljoonan euron siirtosummalla Englannin mestaruussarjan voittaneeseen West Bromwich Albioniin. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa neljä päivää myöhemmin liigacupin ottelussa Hartlepool Unitedia vastaan.
Juuri ennen kesän 2009 siirtoikkunan umpeutumista Valero palasi takaisin Mallorcaan kauden 2009–2010 kattaneella lainasopimuksella. 13. syyskuuta 2009 hän teki Mallorcan seurahistorian 1 000:nnen pääsarjamaalin 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Villarrealia vastaan.
Kesällä 2010 hän siirtyi viisivuotisella sopimuksella espanjalaisseura Villarrealiin.

Maajoukkueura

Valero kuului Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2004. Hän teki Turkkia vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin. Ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen Valero sai lokakuussa 2010. Ensiesiintymisensä hän teki lopulta 4. kesäkuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Tridacna rosewateri

Ulkonäkö ja koko

Tridacna rosewateri on pienimpiä jättiläissimpukkalajeja; se kasvaa korkeintaan 15-20 cm pitkäksi. Sillä on kaksiosainen, voimakkaan poimullinen kuori, joka on ohuempi kuin sukulaislajeilla. Kuoren ulkopintaa peittävät ohuet, hyllymäiset suomut. Suomuisen kuoren takia se muistuttaa sukulaislajia Tridacna squamosa. Kuoren välistä työntyy esille hyllyvä vaippa, jonka keskellä törröttää putkimainen hylkyaukkoa ympäröivä suuosa. Toinen huomamattomampi aukko liittyy veden sisäänvirtaukseen.
Jazz at the Philharmonic

Jazz at the Philharmonic eli JATP oli huipputason jazzmuusikoista koottujen kokoonpanojen kiertue-, konsertti- ja levytystoimintaa Yhdysvalloissa vuosina 1944–1983. JATP:n tuottajana toimi Norman Granz.
JATP-konserttien esiintyjät olivat lähinnä swing- ja bebop-tyylien muusikoita. Alkuaikojen konsertit olivat ensimmäisiä suuria jazztapahtumia, joissa soittivat sekä mustista että valkoisista muusikoista kootut kokoonpanot. Myöskään yleisön jaottelua mustiin ja valkoisiin ei hyväksytty, vaan Norman Granz jopa perui joitakin konsertteja joissa näin oli aiottu tehdä.
Vuosikymmenten mittaan JATP-projekteissa esiintyi kunkin ajan arvostetuimpia jazzmuusikoita ja -yhtyeitä kuten Ray Brown, Benny Carter, Nat King Cole, Roy Eldridge, Ella Fitzgerald, Stan Getz, Dizzy Gillespie, Lionel Hampton, Coleman Hawkins, Billie Holiday, The Modern Jazz Quartet, J. J. Johnson, Barney Kessel, Gene Krupa, Shelly Manne, Fats Navarro, Charlie Parker, Oscar Peterson, Buddy Rich, Sonny Stitt, Clark Terry, Ben Webster ja Lester Young.
Ensimmäinen Jazz at the Philharmonic -konsertti pidettiin heinäkuussa 1944 Los Angelesin Philharmonic-konserttisalissa. Siinä esiintyivät muiden muassa Nat ”King” Cole ja Les Paul. Mainosjulisteet tehneessä kirjapainossa tapahtumalle kaavailtu nimi ”A Jazz Concert at the Philharmonic Auditorium” oli lyhennetty muotoon ”Jazz at the Philharmonic”, mikä jäikin vuosikymmeniksi käyttöön konserttisarjan nimenä.
Norman Granz myös äänitti monia JATP-konsertteja ja myi äänilevyjen julkaisuoikeuksia aluksi tuottaja Moses Aschin levymerkeille, sitten Mercury- ja Clef-merkeille ja vuodesta 1956 Verve Recordsille. 1970-luvulla Granz piti JATP-henkeä yllä oman Pablo-levymerkkinsä suojissa. Sen kautta hän julkaisi myös joitakin aiemmin julkaisemattomia menneiden vuosien JATP-nauhoituksia.
Ensimmäinen Eurooppaan suunnattu JATP-kiertue tapahtui vuonna 1952. Kiertuetoiminta Yhdysvalloissa ja Kanadassa piti taukoa vuodesta 1957 vuoteen 1967, jolloin tehtiin viimeinen Pohjois-Amerikan kiertue. JATP-toiminta kuitenkin jatkui epäsäännöllisin väliajoin Euroopassa ja Japanissa vuoteen 1983 saakka.
Vuonna 2010 Yhdysvaltain kongressin kirjasto otti Jazz at the Philharmonic -levytykset mukaan National Recording Registry -äänitekokoelmaan, johon valitaan vuosittain kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävimpiä äänityksiä.
Joseph Henri Joachim Lainé

Joseph Henri Joachim, Lainén varakreivi (11. marraskuuta 1768 Bordeaux – 17. joulukuuta 1835 Pariisi) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko. 
Tämä Bordeaux’sta kotisin oleva tukkukauppias suoritti 1789 Pariisissa asianajotutkinnon ja oleskeli sen jälkeen jonkin aikaa Saint-Dominguella. Hänet nimitettiin La Réolen hallintoon 1793 ja hän toimi kotikaupungissaan asianajajana 1796–1808.
Lainé valittiin lakiasäätävän kokouksen jäseneksi 1808 ja siellä hän tuli tunnetuksi poikkeuksellisen itsenäisestä luonteenlaadustaan.
Restauraation aikana hänet valittiin uudestaan ja hän eteni ensin edustajainhuoneen puheenjohtajaksi, toimi sitten sisäministerinä 1816–1818 ja kohotettiin päärin arvoon 1822. Hän ei kuitenkaan milloinkaan vaikuttanut miltään muulta kuin perustuslaillisen vapauden ystävältä.  Juuri Lainé lausui 1830 sanat: ”Kuninkaat väistyvät!” (Les rois s’en vont!).
Lainé nimitettiin 1816 Ranskan akatemian jäseneksi, jossa hän syrjäytti Hugues-Bernard Maret’n. Lainé ei jättänyt jälkeensä muistelmia julkisesta toiminnastaan, mutta aikalaiset muistelivat hänen lämmintä ja huumorintäyteistä puhetyyliään.
Thomas Hart Benton

Thomas Hart Benton (15. huhtikuuta 1889 – 19. tammikuuta 1975) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja seinämaalausten tekijä.
Benton edusti Grant Woodin tavoin regionalismia. Bentonin maalaukset kuvaavat veistoksellisia hahmoja erilaisissa tilanteissa.
Dallas

Historia

Dallasin ensimmäinen asukas oli tennesseeläinen lakimies ja kauppias John Neely Bryan, joka rakennutti 1841 alueelle pienen mökin. Alueelle muutti Bryanin perässä uusia asukkaita, ja kaupungin asemakaava laadittiin 1844. Ensimmäiseen kaavaan kuului oikeustalo, sen aukio ja 20 katua. Dallas-nimen alkuperästä ei ole varmuutta. Se juontaa juurensa joko varhaiseen Joseph Dallas -nimiseen uudisasukkaaseen tai Yhdysvaltain varapresidentti George M. Dallasiin. Kaupunki alkoi kasvaa, ja sinne muutti muun muassa sveitsiläisiä ja saksalaisia uudisasukkaita. Charles Fourier’n epäonnistuneesta ihannekaupungista La Réunionista sinne tuli väkeä 1850-luvun lopulla.
Dallasin merkitys talouskeskuksena kasvoi, kun rautatie saapui sinne 1870-luvulla. Kaupunkiin kehittyi monia Yhdysvaltain lounaisosia palvelleita kauppaketjuja, joista suurimmaksi kasvoi Neiman Marcus. Dallasiin liitettiin 1889 East Dallas ja 1903 Oak Cliff. Dallasin talouden merkittävin tuote oli 1900-luvun vaihteessa puuvilla.
1930-luvun lama iski myös Dallasiin, ja vuonna 1931 kaupungissa oli yli 18 000 työtöntä. Dallas selvisi lamasta kuitenkin monia muita kaupunkeja paremmin, sillä Columbus Marion Joiner löysi öljyä noin 160 kilometrin päästä kaupungista. Itä-Texasin öljykenttä oli tuolloin maailman suurin. Sen ansiosta Dallasista tuli öljyteollisuuden keskus.
Dallas sai kansainvälistä huomiota, kun presidentti John F. Kennedy salamurhattiin 22. marraskuuta 1963. Lee Harvey Oswald pidätettiin murhaajana, ja kaksi päivää myöhemmin dallasilainen yökerhon omistaja Jack Ruby ampui Oswaldin.
Dallasin ja Fort Worthin kaupungit päättivät 1965 rakentaa aluetta palvelevan lentoaseman. Dallas-Fort Worthin kansainvälinen lentoasema avattiin 1973. Se houkutteli monia yrityksiä siirtämään pääkonttorinsa Dallasiin. Öljyteollisuus koki huippukautensa 1980-luvun alussa, mutta sen merkitys on sen jälkeen romahtanut.

Liikenne

Kaupungissa on kaksi lentokenttää, Dallasin kansainvälinen lentoasema Irvingissä ja Dallas Love Field.

Koulutus

Dallasissa on useita yliopistoja, collegeja ja ammattikouluja. Useat merkittävät yliopistot sijaitsevat erillisalueilla ja esikaupungissa.

Urheilu

Dallas on Houstonin ohella Texasin urheiluelämän keskus. Dallas on edustettuna kaikissa Yhdysvaltojen suosituimpien lajien pääsarjoissa. Amerikkalaisen jalkapallon NFL-sarjassa kaupunkia edustaa Dallas Cowboys, koripallon NBA:ssa Dallas Mavericks, baseballin MLB:ssä Texas Rangers sekä jääkiekon NHL:ssä Dallas Stars.
Vuonna 1984 Dallasin Fair Parkissa järjestettiin F1-sarjan Yhdysvaltain Grand Prix. Kyseinen kilpailu jäi radan historian ainoaksi. Kilpailun voitti Keke Rosberg Williams-Hondalla.

Nähtävyydet

Dealey Plaza on aukio, jossa presidentti John F. Kennedyn salamurha tapahtui 22. marraskuuta 1963. Sen laidalla entisessä koulukirjavarastossa sijaitsee Kennedylle omistettu Kuudennen kerroksen museo, Sixth Floor Museum.
USS Wexford County

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 29. lokakuuta 1971 ja se luovutettiin Espanjalle vielä samana päivänä.

Espanjan laivasto

Espanja laivastoon alus otettiin palvelukseen nimellä Martín Álvarez (L12). Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1980.
Jätti-iibis

Koko ja ulkonäkö

Jätti-iibis kasvaa yli metrin pituiseksi. Sen höyhenpeite on ruskeansävyinen. Pää on kalju  ja harmahtava, jalat vantterat ja joko punertavat tai oljenväriset.

Levinneisyys

Jätti-iibiksiä elää Kambodžassa ja Laosissa.
Marie Myriam

Marie Myriam eli Myriam Lopès (s. 8. toukokuuta 1957, Braga) on portugalilaissyntyinen ranskalainen laulaja. 
Myriam voitti vuoden 1977 Eurovision laulukilpailun Ranskan edustajana kappaleella L'oiseau et l'enfant, jonka oli säveltänyt Jean-Paul Cara ja sanoittanut Joe Gracy. Laulusta on tullut suosittu Ranskassa. Suomeksi sen levytti Katri Helena nimellä Lintu ja lapsi. 
Vuonna 2005 Myriam esiintyi Eurovision laulukilpailun 50-vuotiskonsertissa Congratulations Kööpenhaminassa. Hän on myös ilmoittanut useina vuosina Ranskan pisteet Euroviisuissa.
Särkijärvi (Loppi, Järventausta)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee viisi maatilaa ja rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet, jotka alkavat Hevosojan ja Läyliäisen väliseltä kylätieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,6 metriä mpy. Siihen laskee vain kolme karttaan merkittyä ojaa. Yksi niistä tuo tiheästi ojitettujen Mahlosuon ja Mustinsuon kuivatusvesiä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa rannassa sijaitsi vain yksi torppa, joka vastaa nykyistä Mäkelä-Pälsiä. Pohjoisrannalle oli raivattu muutama pieni niitty, mutta peltoa oli merkitty vain vähän. Kartassa Särkijärven laskujoki laski nykyisen Rytkönlahden pohjukkaan. Nykyinen laskupaikka on lahden lounaisranta. Vanhan uoman voi vahvistaa oikeaksi tarkastelemalla sitä Kansalaisen karttapaikan varjostuskartasta, joka on tehty Lidar-laser-keilauksella.
Myōkō (1927)

Palvelus

Alus lähti 12. joulukuuta 1944 Singaporesta hävittäjä Ushion saattamana. Ne liittyivät pian satamasta lähdettyään saattueeseen HI-82, johon kuuluivat tankkerit Omurosan, Otowasan, Arita ja Palembangmaru sekä niitä suojanneet Etorofu, Shōnan, Kume, CD-9 ja CD-19. Seuraavana päivänä Myōkōon osui yksi kuudesta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Bergallin laukaisemasta torpedosta. Vaurioituneella aluksella syttyi tulipalo ja se menetti liikuntakykynsä. Ushio hinasi aluksen takaisin Singaporeen, jonne saavuttiin 25. joulukuuta.
Tammikuussa 1945 aluksen korjaaminen Singaporessa todettiin mahdottomaksi, samoin kun sen hinaaminen Japaniin. Alus ankkuroitiin Seletarin satamaan kelluvaksi ilmatorjuntapatteristoksi. Seletarin antauduttua 21. syyskuuta alus jäi liittoutuneille. Aluksen hylky hinattiin 2.–8. heinäkuuta 1946 Malakansalmeen ja se upotettiin Port Swettenhamin edustalle. Myōkō poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta 1946.
Hōryū-ji

Historia

Shōtoku Taishi päätti rakennuttaa temppelin 600-luvun alussa. Temppelin rakentajana toimi Kongō Gumi -niminen yritys; tähän aikaan temppeli tunnettiin nimellä "Ikaruga-dera" (jap. 斑鳩寺). Ensimmäinen temppeli valmistui vuonna 607. Se omistettiin Yakushille, joka oli parantamisen Nyorai (Buddhan ilmentymä). Toinen henkilö, jota temppelin rakentamisella haluttiin kunnioittaa, oli Shōtoku Taishin isä keisari Yōmei. Kaivaukset ovat osoittaneet, että alkuperäinen temppeli sijaitsi nykyisen temppelin itäosassa. Alkuperäinen temppeli tuhoutui salamaniskun seurauksena syttyneessä tulipalossa vuonna 670. Vuosien 670 ja 700 välillä temppeli rakennettiin uudestaan, mutta sen sijaintia muutettiin hieman. Hōryū-jia on sittemmin korjattu ja sen sijainti on siirtynyt myös 1100-luvun alussa, vuonna 1374 ja vuonna 1603. On arvioitu, että vain noin 15–20 prosenttia nykyisen Kondōn rakennusmateriaaleista on alkuperäisestä temppelistä.
Soga-klaani kukisti Shōtokun suvun valtataistelussa, ja suku hävitettiin. Sogat kuitenkin kunnioittivat kilpailevaa sukua ja sallivat temppelin jälleenrakennuksen. Temppelistä tuli myöhemmin merkittävä Hossō-buddhalaisuuden uskonnollinen keskus.
Betty Zane – seikkailukertomus Pohjois-Amerikasta intiaanisotien ajoilta

Betty Zane – seikkailukertomus Pohjois-Amerikasta intiaanisotien ajoilta on Zane Greyn vuonna 1903 kirjoittama 1700-luvulla Pohjois-Amerikassa riehuvaan Yhdysvaltain vapaussotaan ja Zanen perheeseen sekä heidän lähimpiin ystäviinsä keskittyvä kirja. Kirjan alkuvaiheissa nuori valkoinen Isak Zane pääsee pakenemaan huron-intiaanien luota, mutta hänet myöhemmin kaapataan takaisin huroniprinsessa Myeraahin vaimoksi. Myeraahin nimi tarkoittaa valkoista kurkea. Myeraah on valkoisen naisen ja huronipäällikkö Tarhen tytär. Myeraahin isoäiti oli ranskalainen makriisitar L Durante. Isakin paetessa uudestaan hän joutuu Shawneiden - Cornplanterin vangiksi josta Myeraah käy toisten huroneiden kanssa pelastamassa tämän kidutuspaalusta. Isakin pelastumisen jälkeen Isak ja Myeraah menevät uudisasutukselle. Uudisasutuksella Clarken ja Millerin välillä tulee kiistaa Betyn pyrkiessä ratsastamaan läheiseen jokeen jota Clarke ei hyväksy. Miller yrittää usuttaa Betyn ratsastamaan mutta Clarke estää aikeet. Seuraavana yönä Miller pettää uudisasukkaat ja yrittää tappaa Clarken mutta yritys epäonnistuu. Seuraavana päivänä Isak ja Myeraah menevät kihloihin. Vietettyään uudisasutuksella neljä päivää Isak ja Myeraah lähtevät takaisin huronien luo tulevan hyökkäyksen tieltä. Seuraavana päivänä Shawneet ja Britit hyökkäävät Fort Henryn linnaketta vastaan. Taistelu jatkui kolme päivää. Taistelun aikana uudisasukkailta loppui linnakkeesta ruuti. Betty haki lisää ruutia ja taistelu jatkui. Taistelu päättyi seuraavana päivänä lähes kaikkien brittien kaatumiseen ja uudisasukkaiden saamiin apujoukkoihin.
Betty Zane oli todellinen henkilö. Sukulaisensa kunniaksi kirjailija nimesi tyttärensä Betty Zaneksi. Kertomus oli Zane Greyn ensimmäinen romaani ja hän kustansi sen itse jäätyään ilman kustantajaa.
Tarsus çatalburun

Ulkomuoto

Turkinseisojan silmiinpistävin ominaisuus on harvinainen kahtiajakautunut kirsu, joka löytyy myös navarranseisojalta ja andientiikerikoiralta. Rodun turkinkielinen nimi Çatalburun tarkoittaakin "haarukkanenää".
Turkinseisoja on lyhytkarvainen, maatiaistyyppinen ja voimakasrakenteinen. Sen nopeus ja ketteryys tekevät siitä hyvän metsästyskoiran. Kirsu on useimmiten kostea kaudesta riippumatta ja korvat ovat pitkät, suuret ja riippuvat. Posket ovat vahvat ja purenta leikkaava. Karvapeite on joko maksanruskea tai monivärinen. Häntä on erittäin lyhyt. Paino on 20-25 kg ja säkäkorkeus 50 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Turkinseisoja on ennen kaikkea itsenäinen metsästyskoira eikä se yleensä sovellu pelkäksi seurakoiraksi. Siinä missä se on isäntäänsä kohtaan tottelevainen ja uskollinen, se ei tule toimeen vieraiden lasten eikä muiden koirien kanssa. Jos sen sosiaalistaa hyvin varhaisesta iästä lähtien, siitä saa kuitenkin erittäin hyvän perhekoiran. Sen hajuaisti on hyvin kehittynyt ja se pystyy metsästämään peltopyitä myös vaikeakulkuisilla alueilla. Ollessaan lähellä riistaa se viestittää siitä metsästäjälle hidastamalla liikkeitään.

Alkuperä

Turkinseisojalle jalostettiin kahtiajakautunut nenä sukusiitoksen avulla, koska "kaksoisnenän" uskottiin parantavan koiran hajuaistia ja täten myös metsästysominaisuuksia. Rotua tavataan vain Etelä-Turkin Tarsus-Mersin-alueella, minkä ylängöillä sitä käytetään riistan metsästykseen. Vuosina 2001-2002 alueen yläasteikäiset opiskelijat tekivät siitä tutkimuksen, mutta muita tutkimuksia siitä ei ole. Turkin ulkopuolella se on lähes tuntematon, mutta siitä on lyhyt maininta Koiramme-lehden Domestic Animal Diversity Information System -tietokantaa käsittelevässä artikkelissa.

Hoito

Sileä karvapeite on helppohoitoinen ja pestään vain tarpeen vaatiessa.