google/wiki40b huggingface dataset:
Ludvig Härkönen

Ludvig Härkönen (11. huhtikuuta 1891 Kurkijoki – 1. elokuuta 1939) oli suomalainen Käkisalmen kaupunginjohtaja.
Härkönen pääsi ylioppilaaksi Käkisalmessa 1912. Hän opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa 1912–1914 ja Kauppakorkeakoulussa 1915–1917 suorittaen loppututkintonsa jälkimmäisessä 1917. 
Härkönen oli Leppäkosken paperitehtaan kirjanpitäjänä ja kirjeenvaihtajana 1917–1918. Hän oli sitten Käkisalmen Sanomien kirjapainon toimitusjohtajana 1918–1920 ja sen jälkeen Käkisalmen kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin sihteerinä 1920–1925. Härkönen hoiti myös vuodesta 1919 alkaen opettajantoimia Käkisalmen yhteiskoulussa sekä opetti kirjanpitoa kansalaisopistossa. Hänestä tuli Käkisalmen kaupunginkamreeri 1931 ja hän hoiti vt. kaupunginjohtajan tointa vuonna 1937 kaupunginjohtaja, kunnallisneuvos A. V. Komulaisen sairastuttua. Komulaisen kuoltua kesäkuussa 1937 Härkönen valittiin Käkisalmen kaupunginjohtajaksi elokuussa 1937.
Härkönne oli useiden lautakuntien, toimikuntien ja komiteoiden jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli Käkisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1929-1930 ja toimi Käkisalmen suojeluskunnan talouspäällikkönä ja paikallispäällikkönä. 
Ludvig Härkönen kuoli 1. elokuuta 1939 sydänkohtaukseen ollessaan moottoriveneellä matkalla Vuoksen saaressa olleelle kesähuvilalleen.
Ruokki

Koko ja ulkonäkö

Valkea vatsa ja rinta, musta selkä ja pää, korkea pingviinimäinen musta nokka, jossa valkeita raitoja. Vartalon asento maissa ollessa pysty.

Koko

Pituus 38–43 cm. Siipien kärkiväli 60–70 cm. Paino 700 grammaa.

Ääni

Ruokki ääntelee harvoin ja "lausahtaa" silloin "korrrr".
Vanhin suomalainen rengastettu ruokki on ollut 24 vuotta 11 kuukautta 27 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen vähintään 30 vuoden 5 kuukauden ikäinen ruokki.

Levinneisyys

Pohjois-Atlantin rannikot Amerikassa Mainen osavaltioon asti, Euroopassa Islannista ja Kuolan niemimaalta Pohjois-Ranskaan. Suomessa ruokki pesii ulkoluodoilla. Talveksi ruokit muuttavat sinne missä meri ei jäädy, Euroopassa joskus jopa läntiselle Välimerelle asti. Kevätmuutto on huhti-toukokuussa, syysmuutto vaivihkaa elo-marraskuussa. Talvellakin voi nähdä ruokkeja eteläisillä merialueillamme.
Suomen pesimäkanta on noin 8000 paria. Euroopan kanta on 430 000-560 000 paria.

Elinympäristö

Ruokki pesii yhdyskunnissa jyrkillä kallioisilla rannikkoalueilla ja puuttomilla ulkoluodoilla.

Lisääntyminen

Ruokki munii paljaalle kalliolle kivilohkareen suojaan tai kallionhalkeamaan vuoren juurelle. Harmahtavia ja tummakuvioisia munia on vain yksi. Molemmat emot hautovat yhteensä noin viisi viikkoa. Untuvikko on muuten tumma, mutta vatsapuolelta valkoinen. Se pysyttelee pesäkolossa 2-3 viikkoa, jonka aikana emot syöttävät sille kalaa. Emot houkuttelevat sen mereen, ja uivat sitten yhdessä ulapalle. Poikasen hoito jatkuu siellä useita viikkoja. munii v-vll,pesii vasta 4-5-vuotiaana.

Ravinto

Pääravinto on kala, jota ruokki pyydystää sukeltamalla pitkiäkin matkoja veden alla. Ruokki voi sukeltaa sadan metrin syvyyteen. Myös äyriäiset ja muut meren selkärangattomat ovat sen ravintoa.
Arlo Guthrie

Arlo Davy Guthrie (s. 10. heinäkuuta 1947 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen folk-laulaja ja kitaristi. Hän oli suosionsa huipulla 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Hänen isänsä on kuuluisa folk-muusikko Woody Guthrie.

Elämä ja ura

Arlo Guthrie syntyi 1947 Brooklynissa New Yorkissa. Hänen isänsä Woody Guthrie oli tunnettu folk-muusikko ja äitinsä Marjorie Greenblatt tunnettu tanssija, joka oli kiertänyt Martha Graham Dance Companyn mukana. Vanhemmat erosivat kun Arlo oli nuori, mutta hän pysyi läheisenä isänsä kanssa ja kasvoi tunnettujen muusikoiden ympäröimänä.
Guthrie piti ensimmäisen konserttinsa 13-vuotiaana vuonna 1961. Hän nousi pian tunnetuksi folk-muusikoksi ja esiintyi yhdessä esimerkiksi Bob Dylanin ja Joan Baezin kanssa. Guthrie esitti 1967 Newport Folk Festivalilla suositun 18-minuuttisen omakohtaisen tarinansa "Alice's Restaurant Massacree", joka kertoo roskaamisesta ja kutsuinnoissa hylkäyksestä. Tarina tuli Guthrien esikoisalbumille Alice's Restaurant, joka julkaistiin myöhemmin samana vuonna, muutama viikko Woody Guthrien kuoleman jälkeen. Tarinasta tehtiin myös elokuva Alicen ravintola (1969), jossa Guthrie itsekin esiintyi. Albumi teki Guthriesta tähden ja 1960-luvun vastakulttuurin ikonin.
Guthrien toinen albumi Arlo (1968) ja kolmas Running Down the Road (1969) olivat myös menestyksiä. Guthrie esiintyi Woodstockissa 1969. Hän levytti hitin ”City of New Orleans” vuonna 1972. Juha Vainio käänsi kappaleen suomeksi ja Karma-yhtye levytti sen nimellä ”Hyvää huomenta, Suomi”.
Guthrien ura oli huipussaan 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, mutta hän on jatkanut levyttämistä ja konsertointia senkin jälkeen. Hän perusti oman levy-yhtiön nimeltä Rising Son Records. Guthrie on myös näytellyt televisiosarjoissa. Hän osti Massachusettsista kirkon, jossa toimii nyt Guthrie Center, joka tarjoaa paikallisia ja kansainvälisiä sosiaalipalveluja HIV-tuesta meditointikeskukseen.
Helmikuussa 2008 Guthrie ilmoitti kannattavansa presidenttiesivaaleissa republikaanista Ron Paulia, joka muun muassa kannatti veroviraston ja tuloverotuksen sekä julkisen sosiaaliturvan ja kehitysavun lakkauttamista. Hän perusteli sitä sanomalla: ”Hän vaikuttaisi olevan ainoa presidenttiehdokas, joka oikeasti uskoo maamme perustuslakiin”.
Guthriella on vaimonsa Jackien kanssa neljä lasta. Jackie kuoli 2012.
Diogo Lopez de Sequeira

Diogo Lopez de Sequeira (1465–1530) oli portugalilainen tutkimusmatkailija, joka toimi myös Portugalin kuvernöörinä Intiassa. Hän valtasi taloudellisesti tärkeitä alueita Portugalin omistukseen, mm. Molukit, Sumatran ja Malakan. Alueella oli jo vuonna 1512 purjehtinut portugalilainen Francisco Serrão, jonka avulla eurooppalaiset saivat selville mausteiden viljelypaikan. Valtauksen jälkeen vuonna 1518 Lopez joutui palaamaan terveytensä horjumisen takia takaisin Intiaan, jossa hän toimi vuodet 1518–1522 Portugalin kuvernöörinä.
Yotam Halperin

Ura

Halperin aloitti koripallon pelaamisen kotikaupunkinsa Maccabi Tel Avivin juniorijoukkueissa 8-vuotiaana. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2001-2002. Hän oli joukkueessa melko pienessä roolissa johtuen joukkueen suurista tähdistä kuten Anthony Parkerista ja Ariel McDonaldista.
Vuonna 2005 hän sai tarjouksen Union Olimpijalta ja teki sopimuksen suuremman vastuun takia. Union Olimpijassa Halperin sai vastuuta ja pelasi Euroliigassa kaudella 2005–2006 uransa parhaan kauden tehden 13,9 pistettä ottelua kohden. Kauden jälkeen hän osallistui vuoden 2006 NBA:n varaustilaisuuteen ja Seattle SuperSonics varasi hänet numerolla 53. Halperin ei koskaan mennyt NBA:han vaan palasi kasvattajaseuraansa. Hän pelasi Maccabissa kaksi kautta ennen kuin siirtyi Olympiakosiin.
Halperin vietti Olympiakosissa kolme kautta ja siirtyi vuonna 2011 Spartak Pietariin. Yhden pelikauden jälkeen hän jatkoi uraansa FC Bayern Münchenissä, josta hän siirtyi kauden jälkeen Hapoel Jerusalemiin.
Valkovatsatyranni

Levinneisyys

Valkovatsatyrannia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomen New Delhin -suurlähetystö

Historia

Suomen ja Intian väliset diplomaattisuhteet solmittiin 1. lokakuuta 1949, ja samana vuonna saapui maahan Suomen ensimmäinen lähettiläs Hugo Valvanne. Suurlähetystö toimi ensin kahdessa hotellissa, suurlähettiläs perheineen yhdessä huoneessa hotelli Cecilissä, kanslia-apulainen ja kanslia Maiden’s-hotellin kaksoishuoneessa. Näissä tiloissa suurlähetystö toimi vuoteen 1951. Suomi osti Intian hallitukselta tontin vuonna 1954 diplomaattikaupunginosa Chanakyapurista, Sveitsin ja Ruotsin suurlähetystöjen naapurista, mutta rahapulan vuoksi rakentaminen lykkääntyi. Vuosina 1951–1958 lähetystö sijaitsi Humayun Roadilla 1942 rakennetussa parakissa ja vuosina 1958–1967 Prithviraj Roadilla. Vuonna 1967 lähetystö muutti Golf Links -alueelle, ensin taloon numero 42 (1967–1979) ja lopulta numeroon 25 (1979–1986).
1960-luvun alussa järjestetyn arkkitehtikilpailun voittivat Reima Pietilä ja Raili Paatelainen (myöh. Pietilä). Ulkomaanedustuksen virkatalolautakunta päätyi kuitenkin kakkossijalle tulleeseen ehdotukseen, mistä syntyi laaja polemiikki. Rakentaminen lykkääntyi eri syistä vielä 1980-luvulle, jolloin rakennus valmistui Pietilöiden suunnitelman pohjalta.

Rakennus

Pietilöiden kilpailuehdotuksen nimi oli Snow speaks on the mountains, mutta myöhemmin sitä luonnehdittiin: ”Delhin suurlähetystö on itse asiassa suomalainen saari, joka kelluu keskellä Intian niemimaata”, eikä siinä ole haettu paikallisia esikuvia. Sen keskeisen arkkitehtonisen elementin katon muoto kuitenkin yhdistää Suomea ja Intiaa. ”Talven taiteena” se toimii niin Himalajan rinteillä kuin Pohjolassakin. Rakennusta on usein sanottu yhdeksi Delhin kauneimmista suurlähetystöistä.
Hemmo Silvennoinen

Hemmo Valio Silvennoinen (6. marraskuuta 1932 Kesälahti – 4. joulukuuta 2002 Vantaa) oli suomalainen mäkihyppääjä, joka urallaan edusti Puijon Hiihtoseuraa ja Helsingin Tovereita. Talvella 1954–1955 hän ylsi ensimmäisenä suomalaisena Keski-Euroopan mäkiviikon voittoon.
Silvennoisen paras arvokisasaavutus oli neljäs sija pienessä mäessä Zakopanen MM-kisoissa 1962. Samojen kisojen suurmäessä hän oli 23:s. Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956 Silvennoinen sijoittui 10:nneksi. Kilpailusuoritusta suurempaa kohua Cortinassa herättivät kuitenkin miehen Savo-lehteen lähettämät värikkäät kisajutut Suomen hiihtäjistä, jotka teksteistä suivaantuneina mukiloivat hänet kisakylässä.
Salpausselän kisoissa Silvennoinen ylsi voittoon 1956. SM-kisoissa hän joutui tyytymään hopeamitaliin 1957 ja 1962. Silvennoinen ei kaihtanut suuriakaan mäkiä: Planican lentomäkiviikolla 1954 hän sijoittui kolmanneksi. Oberstdorfin lentomäkiviikolla helmikuussa 1955 käydyt kaksi kisaa hän voitti yltäen parhaimmillaan 128 metrin lentoon.
Hemmon veli Vesa Silvennoinen voitti Puijon talvikisoissa 1955 yhdistetyn kilpailun.
Syrjäjärvi (Heinola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,1 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,9 metriä mpy.
Ilkka Asteljoki

Ilkka Tapani Asteljoki (5. syyskuuta 1942 Helsinki – 15. maaliskuuta 2005) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Lapin jääkäripataljoonassa ja YK-tehtävissä. 
Asteljoen vanhemmat olivat poliisitarkastaja Olli Asteljoki ja Rauni Essman. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 oli Liisa Siitonen. Heidän poikansa on everstiluutnantti Oula Asteljoki (s. 1968).
Asteljoki tuli ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta 1962 ja suoritti Kadettikoulun 1966 ja esiupseerikurssin 1979. Hän toimi Kymen jääkäripataljoonassa opetusupseerina  1963 ja Lapin jääkäripataljoonassa opetusupseerina 1966–1968, komppanianpäällikkönä 1968–1969 ja komppanian- ja toimistopäällikkönä 1974–1976. UNTSO:n sotilastarkkailija Asteljoki oli 1973–1974, Kadettikoulun opetusupseeri 1976 ja komppanianpäällikkö  UNEF II -joukko-osastossa 1976–1977. Päällystöopiston komppanianpäällikkönä ja kurssinjohtajana hän toimi 1977–1980 ja Jääkäriprikaatissa kuljetusupseerina 1980–1984 ja komppanianpäällikkönä 1984–1987 sekä pataljoonaupseerina 1987–1989. SURB/UNIFIL-joukoissa Asteljoki toimi 1989–1990, Lapin jääkäripataljoonan komentajan sijaisena 1990 ja pataljoonaupseerina 1991 sekä vielä Jääkäriprikaatin reservialiupseerikoulun johtajana 1992. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 1993, mutta toimi vielä sen jälkeen SMO/UNPROFOR-tehtävissä 1994–1995 ja CMO/PFP COG5-7 -tehtävissä 1996–1997.
Asteljoki ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1969, kapteeniksi 1973, majuriksi 1983 ja everstiluutnantiksi 1992.
Kleisthenes

Kleisthenes (m.kreik. Κλεισθένης, Kleisthenēs; n. 570–507 eaa.) oli ateenalainen poliitikko ja kansanpuolueen johtaja. Hän kuului Alkmeonidien sukuun ja oli sukua tyranni Kleisthenes Sikyonilaiselle.
Kleisthenes toimi Ateenan arkonttina vuosina 525–524 eaa. Häntä pidetään Ateenan demokratian perustajana tyranni Hippiaan karkottamisen ja Ateenan tyrannian kauden päättymisen jälkeen. Kleisthenes uudisti Ateenan valtiomuodon demokraattisesti vuonna 508 eaa. antamalla ekklesialle eli kansankokoukselle ratkaisevan aseman tärkeimmissä poliittisissa kysymyksissä. Hänen uudistuksiaan olivat myös bulen eli neuvoston uudistaminen 500-miehiseksi, Ateenan aluejaot fyleihin, trittyksiin ja demoksiin, sekä ostrakismos.
Kääpiöpäästäinen

Ulkonäkö ja koko

Kääpiöpäästäinen on neljä senttimetriä pitkä ja sen hännän pituus on 2,5 cm. Kääpiöpäästäiset painavat 1,5–4 grammaa. Talveksi kääpiöpäästäinen kutistuu – jopa sen luuston ja aivojen massa vähenee, jotta energian kulutus pienenisi.
Kesäisin kääpiöpäästäisten selkä on suklaanruskea ja talvisin harmaanruskea. Vatsa on vaaleanharmaa, ja väriraja on jyrkkä.

Levinneisyys

Kääpiöpäästäinen on hyönteissyöjä, ja sitä esiintyy lähes koko Suomessa, Koillis-Ruotsissa ja pieniltä osin Norjassa. Itään päin sen levinneisyysalue jatkuu läpi Venäjän Euroopan-puoleisen osan ja Siperian Sahalinille ja Japanin Hokkaidon saarelle asti.

Elintavat

Kääpiöpäästäiset viihtyvät mustikkatyypin metsissä, sekä hakkuilla että kangasmaastossa. Talvisin ne pyrkivät ihmisasutuksen turviin – itse asiassa lajin ensimmäinen löytö Suomesta on tiettävästi ruokakomerosta. Laji syö luonnossa enimmäkseen hyönteisiä Kääpiöpäästäisillä on huono näköaisti, mutta hyvä kuuloaisti.
Kääpiöpäästäisellä on tavallisesti kesäisin kaksi pesuetta, ja niissä on viitisen poikasta.
Luis Prieto

Seurajoukkueura

Prieto edusti vuoteen 1997 asti piskuista Arratiaa, jonka riveissä hän debytoi miesten otteluissa kaudella 1995–1996 Vizcayan aluesarjassa. Arratiasta hän siirtyi Athletic Bilbaon organisaatioon ja pelasi seuran kolmosjoukkueessa Basconiassa, kakkosjoukkueessa Bilbao Athleticissa sekä lainalla Barakaldossa ja Eibarissa ennen nousemistaan seuran edustusjoukkueeseen kaudeksi 2002–2003. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa kauden avauskierroksella Baskimaan paikallisottelussa Real Sociedadia vastaan.
Kaudella 2003–2004 Prieto pelasi 29 sarjaottelussa, kun Athletic sijoittui viidenneksi ja saavutti paikan UEFA Cupiin seuraavaksi kaudeksi. UEFA Cupissa hän pelasi joukkueensa kaikissa kahdeksassa ottelussa. Kaudella 2005–2006 Prieto pelasi 36 sarjaottelussa ja teki henkilökohtaisen maaliennätyksensä, neljä maalia. Kaudella 2007–2008 hänen peliaikansa väheni huomattavasti uuden valmentajan Joaquín Caparrósin alaisuudessa ja otteluita kertyi vain kolme.
10. heinäkuuta 2008 Prieto siirtyi Valladolidiin, jota valmensi Arratiasta ja Athleticin eri joukkueista tuttu José Luis Mendilibar. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi sekä keskuspuolustajana että oikeana laitapuolustajana.
Racing Point

Tallin edeltäjät

Tallin perusti alun perin irlantilainen Eddie Jordan vuonna 1990 ja se debytoi Formula 1 -sarjassa kaudella 1991. Talli ei jäänyt yhdelläkään kaudella pisteittä ja sen parhaimmaksi kaudeksi jäi 1999, jolloin se saavutti valmistajien MM-sarjassa kolmannen sijan sekä kaksi voittoa ja useita palkintosijoja. Talli saavutti viimeisen voittonsa Brasilian GP:stä kaudella 2003. Eddie Jordan myi tallinsa venäläiselle Midland F1:sen omistavalle Alex Shnaiderille tammikuussa 2005.
Midlandina talli kilpaili vain yhden kauden ajan, ennen kuin talli vaihtoi jälleen omistajaa. Koko kauden ajan tallin kuljettajat tuli maaliin jälkijoukoissa. Midland ei kerännyt yhtään pistettä koko kaudella. Shnaider kyllästyi talliinsa ja myi sen Spyker Carsille, joka alkoi pyörittää tallia nimellä Spyker F1.
Spyker ei paljoa tallin esityksiä parantanut. Tallin kuljettajat saapuivat yleensä viimeisillä sijoilla maaliin. Syksyllä 2007 tallin tuotua uuden B-versionsa autostaan kilpailuihin talli saavutti ainoan MM-pisteensä kauden 15. osakilpailussa Japanin GP:ssä Adrian Sutilin sijoituttua kahdeksanneksi sateisissa olosuhteissa. Talli ajautui jälleen talousongelmiin ja se myytiin intialaiselle business-mies Vijay Mallyalle virallisesti 5. lokakuuta 2007. Tallin nimeksi vaihtui kaudelle 2008 Force India. Intialainen Sahara India Pariwar osti syksyllä 2011 42,5 prosenttia tallin osakkeista.
Talli ajautui jälleen talousvaikeuksiin kesällä 2018 ja elokuun alussa julkistettiin kauppa jossa Lawrence Stroll yhdessä kuuden muun sijoittajan kanssa osti tallin osakkeet ja irtaimiston.

Alkuvaiheet

Sahara Force India F1 Team ajautui kesällä 2018 taloudellisiin vaikeuksiin ja sitä haettiin konkurssiin. Tallin osti irtaimistoineen elokuussa 2018 Lawrence Strollin johtama sijoittajaryhmä ja talli toimi loppukauden nimellä Racing Point Force India F1 Team. Strollin johtama sijoittajaryhmä ei kuitenkaan saanut ostetuksi F1-kilpailulisenssiä ja näin he joutuivat osallistumaan sarjaan uutena tallina. Sen takia talli menetti siihen asti keräämänsä pisteet.

Kausi 2018

Talli aloitti uudella kilpailulisenssillä kilpailemisen kesken kauden 2018 Belgian GP:stä lähtien. Tallin kilpakuljettajina toimivat Sergio Pérez ja Esteban Ocon. Testikuljettajina toimivat kanadalainen Nicholas Latifi ja venäläinen Nikita Mazepin.

Kausi 2019

Talli vaihtoi nimekseen kaudelle 2019 Racing Point F1 Team. Tallin omistajan Lawrence Strollin poika Lance Stroll korvasi Esteban Oconin, Sergio Pérezin jatkaessa toisena kilpakuljettajana. Talli esitteli uuden autonsa 13. helmikuuta Torontossa Kanadassa ja julkisti myös samalla tallin uuden nimen, joka on SportPesa Racing Point F1 Team.
E! Entertainment Television

Historia

Kanavan perusti entinen MSNBC:n ja CNN -kanavan johtaja Rick Kaplan vuonna 1987, kanavan nimeksi tuli Movie Time, ja se esitti lähinnä elokuvien trailereita ja haastatteluja. Kolme vuotta myöhemmin kesäkuussa 1990 kanavan nimeksi tuli E! Entertainment Television. Nykyisin kanava esittää muun muassa tv-sarjoja, lifestyle -ohjelmia, palkintogaaloja sekä uutisia Hollywoodista. Lokakuussa 2006 Comcast osti Walt Disney Companyn 39,5 % osuuden E!:stä 1,23 miljardilla dollarilla ja kanava siirtyi Comcastin omistukseen.
Yhdysvalloissa E! tavoittaa parhaimmillaan noin 88 miljoonaa kaapeli- ja satelliittikatsojaa, ja maailmanlaajuisesti noin 600 miljoonaa katsojaa. E!:n sisarkanavia ovat muotikanava Style Network ja G4.

E! Suomessa

E! Entertainment on saatavilla Suomessa kokonaan Viasatin kautta satelliitin avulla. Myös Sub on esittänyt joitakin kanavan ohjelmia.
C. W. Ceram

C. W. Ceram (oik. Kurt Wilhelm Marek; 20. tammikuuta 1915 Berliini, Saksa – 12. huhtikuuta 1972 Hampuri) oli saksalainen toimittaja ja kirjailija, joka on kirjoittanut suosittuja arkeologiaa käsitteleviä teoksia. Hän otti toisen maailmansodan jälkeen salanimen saadakseen etäisyyttä sodanaikaiseen työhönsä Saksan propagandan palveluksessa. Hänen nimeään kantaa tietokirjapalkinto Ceram-Preis, jonka myöntää Rheinisches Landesmuseum Bonn.
Hänen sota-aikaisia teoksiaan ovat Wir hielten Narvik (1941) ja Rote Spiegel – überall am Feind. Von den Kanonieren des Reichsmarschalls (1943).
Ceramin tunnetuin teos Muinaisaarteita etsimässä (Götter, Gräber und Gelehrte) ilmestyi 1949, ja siinä hän kertoo arkeologian kehityksestä. Se on ilmestynyt lähes 30 kielellä yli viitenä miljoonana kappaleena, ja se on yhä saatavana.
Kurt Marek vastasi anonyymin kirjoittajan teoksen Nainen Berliinissä alkuperäisestä julkaisusta Yhdysvalloissa 1954, ja monissa laitoksissa on edelleen hänen saatesanansa.
Ceramin poika Max Marek on taidemaalari.
Starflight

Pelaaminen

Peliä on kuvattu avaruusalukselle sijoitetuksi roolipeliksi. Pelaaja aloittaa valitsemalla miehistön aluksen varustuksen. Tutkimusmatkalla pelaajan on suoritettava kaivostoimintaa ja myytävä voitolla löydetyt esineet. Alusta voi kehittää ja miehistöä kouluttaa.

Vastaanotto

CU Amiga -lehden arvostelussa pelin Amiga-versio on saanut arvosanaksi 75/100.
Computer + Video Games -lehden arvostelussa pelin Commodore 64 -versio on saanut arvosanaksi 84/100.
Ritva Sarin-Grufberg

Ritva Sarin-Grufberg (17. toukokuuta 1944) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on toiminut Maarianhaminan kaupunginjohtajana vuosina 1988-1999 sekä 2003-2007. Näiden välillä Sarin-Grufberg oli Ahvenanmaan maakuntapäivien edustajana 1999-2001 sekä maakuntahallituksen sosiaali- ja ympäristöministerinä 2001-2003.
Sarin-Grufberg on naimisissa juristi Lennart Grufbergin kanssa.
Sitruunatokko

Koko ja ulkonäkö

Sitruunatokko kasvaa noin 6,5 cm pitkäksi. Se on pyöreämuotoinen, yleisväriltään auringonkukan keltainen. Musta silmä erottuu selvästi. Silmän läpi kulkee kaksi ohutta sinertävänvalkoista pystyjuovaa, kiduskansien kohdalla on toinen juovapari. Selkäevän tyvessä on vaakasuora juova. Juovat auttavat lajin erottamisessa hyvin samannäköisestä keltatokosta.

Alkuperä

Sitruunatokko elää luonnossa Indopasifisella merialueella: sen levinneisyysalue ulottuu Punaiseltamereltä Mosambikin rannikolle, idässä Samoalle, pohjoisessa Japanin eteläosaan ja etelässä Suurelle koralliriutalle.

Käyttäytyminen

Sitruunatokko on asuu mielellään oksaisessa kivikorallissa, jonka päällä se voi levätä tuntien ajan. Laji on kutenut akvaariossa, mutta poikaset harvoin kasvavat isoiksi vankeudessa.

Ravinto

Sitruunatokko syö luonnossa pieniä selkärangattomia. Akvaariossa sille annetaan pakastettuja pieniä äyriäisiä kuten massiäyriäisiä ja kidusjalkaisia.
Viasat Explorer

Viasat Explorer Suomessa

Viasat Explorer aloitti lähetyksensä Suomessa 6. tammikuuta 2002. Kanava on saatavilla Viasatin kautta joko satelliitin tai kaapeliverkon kautta. Kaapelissa Viasat Explorer lähettää ohjelmaa aamukuudesta keskiyöhön, mutta satelliitissa Viasat Explorerilla on jaettu kanavapaikka aikusviihdekanava Spicen kanssa, joten lähetysaika on 13.00–1.00. Viasat aloitti kanavan uusien ohjelmien suomenkielisen tekstityksen 1. syyskuuta 2007, kun Suomi siirtyi pelkästään digitaalisiin televisiolähetyksiin.
Boris Stein

Boris Jefimovitš Stein (ven. Штейн, Štein; 1892 Aleksandrovsk – 1961) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi Neuvostoliiton Helsingin-lähettiläänä vuosina 1933–1934.
Stein valmistui 1917 Pietarin polyteknisestä instituutista ja työskenteli vuodesta 1920 ulkoasiainkansankomissariaatissa, jossa hän toimi muun muassa kauppapoliittisen osaston, Puolan ja Baltian osaston sekä Keski-Euroopan osaston johtajana. Hän oli Neuvosto-Venäjän delegaation sihteerinä vuoden 1922 Genovan konferenssissa sekä myöhemmässä Haagin konferenssissa ja vuoden 1927 Geneven konferenssissa. Stein oli vuosina 1933–1934 lähettiläänä Suomessa ja 1935–1939 suurlähettiläänä Italiassa. Hän kuului Neuvostoliiton pysyvään valtuuskuntaan Kansainliitossa vuosina 1934–1937 ja oli Neuvostoliiton valtuuskunnan varajäsenenä YK:n yleiskokouksen kahdessa ensimmäisessä istunnossa. Vuodesta 1939 Stein oli Neuvostoliiton ulkoministeriön diplomaattikoulun professorina ja vuodesta 1945 ulkoministeriön lähetystöneuvoksena. Hän kirjoitti useita teoksia Neuvostoliiton diplomaattisesta historiasta.
Maaliskuussa 1939 Stein lähetettiin Helsinkiin neuvottelemaan Suomen ja Neuvostoliiton puolustusyhteistyöstä, mikä oli jatkoa aiemmille Jartsev-neuvotteluille, sillä Suomen hallitus ei ollut suhtautunut lähetystösihteeri Boris Jartsevin suulla tehtyihin ehdotuksiin vakavasti tämän alhaisen muodollisen aseman vuoksi. Stein ehdotti, että Suomi vuokraisi Suomenlahden ulkosaaret Neuvostoliitolle 30 vuoden ajaksi ja vastineena Neuvostoliitto luovuttaisi Itä-Karjalasta Repolan ja Porajärven Suomelle. Hän tapasi Suomen ulkoministeri Eljas Erkon kuusi kertaa maalis–huhtikuussa 1939, mutta Suomen hallitus torjui kaikki ehdotukset.