google/wiki40b huggingface dataset:
Trackshittaz

Trackshittaz on itävaltalainen hip hop -yhtye. Duon jäsenet ovat Lukas Plöchl ja Manuel Hoffelner. Yhtye edusti maataan vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Woki mit deim Popo, muttei selvinnyt semifinaalista kilpailun finaaliin. Yhtye osallistui myös vuonna 2011 maansa Euroviisukarsintoihin, jolloin se sijoittui toiseksi Nadine Beilerin jälkeen kappaleella Oida Taunz!.
Kotiljonki

Nimen alkuperä

Kotiljonki-nimien alkuperä on hämärän peitossa, vaikka sen on yleisesti arveltu tarkoittavan alushametta (ransk. cotillon) ja tulleen tanssin nimeksi Alain-René de Sagen näytelmän Télémaque laulun sanoista: ”Ma Commere, quand je danse, Mon Cotillion va-t-il bie. [Ystäväni, kun tanssin, näyttääkö alushameeni hyvältä?]” Tämän oletuksen tekee kuitenkin ongelmalliseksi se seikka, että de Sage kirjoitti näytelmänsä vuonna 1715, ja varhaisin tunnettu maininta kotiljongista on jo vuodelta 1705. Lisäksi tanssin on arveltu olevan alun perin Ranskan Länsi-Intiasta, mutta tätäkään ei ole pystytty todistamaan pitävästi.

Kotiljonki, katrilli ja purpuri

Kotiljonkiin läheisesti liittynyt katrilli (quadrille) oli tanssien nimenä 1700-luvulla vielä kotiljonkiakin vakiintumattomampi, mutta 1800-luvun alussa se yleistyi aluksi tarkoittamaan viisivuoroista säätyläiskatrillia, joka levisi erityisesti Napoleonin hovin välityksellä. Katrillia ja kotiljonkia pidettiin tuolloin sukulaistansseina, joiden erona oli kotiljongille tyypillisten vaihtuvien osien puuttuminen katrillista. 1800-luvun puoleenväliin mennessä kuitenkin myös kotiljonkia alettiin kutsua katrilliksi (Suomessa usein ruotsinkatrilliksi) monien muiden katrillimuunnelmien kanssa, kun taas kotiljonki vakiintui vähitellen edellä mainitun tanssileikin nimeksi. 
Myös eri puolella Länsi- ja Etelä-Suomea tunnettu purpuri (purppuri) on kehittynyt kotiljongista. Tanssin nimenä potpourri tunnettiin Ranskassa 1700-luvun lopulla, ja se tarkoitti kotiljonkia, jossa jokainen vuoro muodosti oman kokonaisuutensa eikä toistuvia osia ollut: se siis muistutti tässä suhteessa 1800-luvun katrillia. Se ei yleistynyt laajemmin, mutta mahdollisesti se otettiin käyttöön Venäjällä, josta se saapui Suomeen 1800-luvun alkupuolella. On myös mahdollista, että inkeriläisten röntyskätanssien juuret ovat kotiljongista kehittyneessä ja Pietarissa käytössä olleessa potpourrissa.
Norjalainen keittiö

Norjalainen keittiö hyödyntää pohjoismaisen keittiön tapaan paikallista riistaa, sekä Atlantin ja Norjan vuoristopurojen monipuolista kalatarjontaa. Norjalaiset syövät erityisesti turskaa, lohta, silliä ja makrillia, piimää, hirven- ja lampaanlihaa sekä metsämarjoja ja sieniä. Norjan kansallisruoka on lammaskaali (får i kål). Suosittu norjalainen aamiaisruoka on hapankermasta ja lämpimästä maidosta tehty kaurapuuro (rømmegrøt).
Turska on Norjan suosituimpia ruokakaloja. Turskankalastuksen keskus on Lofoottien saariryhmä Pohjois-Norjassa. Norjalaiset syövät turskaa paitsi tuoreena, myös kuivattuna. Tällaisesta kapakalasta valmistetaan Norjassa myös lipeäkalaa (lutefisk).
Norjalainen kaupassa myytävä lohi on nykyisin enimmäkseen kasvatettua. Norjalaisissa lohenkasvatuslaitoksissa viljellään lohen lisäksi taimenta ja kirjolohta. Norjalaiset nauttivat paistetun lohensa usein voisulan, sitruunan, piparjuuren ja perinteisen kurkkusalaatin kera. Myös savustus on Norjassa suosittu lohen valmistustapa. Suolaamalla ja hapattamalla säilötty lohi on nimeltään rakørret.
Pohjois-Norjassa harjoitetaan poronhoitoa, ja poronlihaa myydään nykyisin myös maan eteläosiin.
Norjalainen aamiaispöytä on runsas. Sen tärkein osa on juusto, mutta siihen kuuluu myös silliä ja muita kaloja, erilaisia leipiä, puuroa, aamiaismuroja, kananmunia, perunoita, pekonia, hedelmiä ja erilaisia juomia. Maitotuotteilla on tärkeä osansa Norjan ruokapöydässä, sillä Norjan pinnanmuodostuksen vuoksi karjanhoito on helpompaa kuin maanviljely. Yksi Norjan tunnetuimmista juustoista on kova Jarlsberg.
Dieter Schnebel

Dieter Schnebel (14. maaliskuuta 1930 – 20. toukokuuta 2018) oli saksalainen säveltäjä. 
Schnebel opiskeli Hochschule für Musik Freiburgissa ja toimi vuosina 1976–1995 kokeellisen musiikin professorina Universität der Künste Berlinissä. 
Schnebel on arvostettu sekä säveltäjänä että opettajana, ja hänelle myönnettiin vuonna 1999 Eurooppalaisen kirkkomusiikin palkinto. Hänen julkaistuun tuotantoonsa kuuluu monenlaista  modernistista musiikkia ja sovituksia.
Fritz Weaver

Fritz Weaver (19. tammikuuta 1926 Pittsburgh, Pennsylvania – 26. marraskuuta 2016 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän voitti Tony- ja Drama Desk -palkinnot roolistaan Robert Marascon näytelmässä Child's Play (1970). 
Vaikka Weaver tunnetaan kenties parhaiten teatterista, hänellä oli rooleja myös elokuvissa. Filmografiaan kuuluu muiden muassa Musta sunnuntai (engl. Black Sunday, 1976). Weaver oli Emmy-ehdokkaana roolistaan Holocaust-televisiosarjassa. Hän meni 7. helmikuuta 1953 naimisiin Sylvia Shortin kanssa ja sai kaksi lasta, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 1979. 
Weaver teki Broadway-debyyttinsä lokakuussa 1955. Hän esiintyi televisiossa vielä saman vuosikymmenen puolella ja on jatkanut ammattiuraansa 2000-luvulle saakka. Vuodesta 1995 hän toimi kertojana The History Channelin ohjelmissa. Hän solmi vuonna 1997 uuden avioliiton Rochelle Oliverin kanssa.
Płomień Sosnowiec

Płomień Sosnowiec on puolalainen huippulentopalloon keskittyvä lentopalloseura. Seura perustettiin vuonna 1992 Etelä-Puolassa sijaitsevaan Sosnowiecin kaupunkiin. Miesten edustusjoukkue pelaa Puolan korkeimmalla sarjatasolla, Puolan lentopalloliigassa, jossa se on voittanut vuonna 1996 liiganmestaruuden. Muita saavutuksia joukkueella on Puolan Cupissa kaksi mestaruutta kausilla 2002-2003 sekä 2003-2004. Lisäksi joukkue on esiintynyt Cupin finaalissa kausilla 1992-1993, 1995-1996 sekä 2004-2005 häviten finaalit.
Lemmikkikasvit

Levinneisyys

Lemmikkikasveja esiintyy lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla, ne puuttuvat vain arktisilta alueilta. Enimmin lajeja on pohjoisella lauhkealla eli temperaattisella vyöhykkeellä; tropiikin vuoristoissa on muutamia.

Tyypillisiä tuntomerkkejä

Lemmikkikasvit ovat usein karkeakarvaisia ruohoja, yksi-, kaksi- tai monivuotisia, harvoin pensaita. Lehtiasento on usein kierteinen. Lehtisuonista tavallisesti vain keskisuoni on selvästi näkyvissä. Kukinto on kiertyvä viuhko (kiemura) ja siinä on tavallisesti yksi tukilehti kutakin kukkaa kohden. Kukat ovat tavallisesti säteittäissymmetrisiä. Teriö on suppilomainen, liuskat siirottavia, ja tavallisesti putken suulla on teriön sisäänpainaumia. Sikiäin on väliseinien jakama, ja vartalo kiinnittyy sen tyveen ja on ontto. Luotti on pistemäinen tai pallomainen. Hedelmä on lohkohedelmä, jossa on tavallisesti neljä kovaseinäistä hedelmystä, joiden pinnassa voi olla koukkuja tai muita ulokkeita. Siemenessä on öljyinen endospermi tai se puuttuu. Alkioripustin on lyhyt tai puuttuu. Kromosomiluku n = (4–)12(–13).

Lajeja

Suomessa yleisimpiä luonnonvaraisia lemmikkikasveja ovat peltolemmikki (Myosotis arvensis), rantalemmikki (Myosotis laxa), luhtalemmikki (Myosotis scorpioides) ja lehtoimikkä (Pulmonaria obscura).
Fox (kappale)

Yleistä kappaleesta

”Fox” edustaa nopeatempoista pop-punkia. Sen sanoituksissa kerrotaan skootterista.
Marion Melnik

Marion Melnik (s. 1982) on suomalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän on sopraano. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemian laulumusiikin koulutusohjelmassa vuodesta 2001 lähtien opettajinaan Aulikki Eerola ja Marjut Hannula. Lisäksi Melnik on osallistunut Gundula Janowizin, Sherill Millnesin ja Udo Reinemannin mestarikursseille.
Vuonna 2002 Melnik voitti kansainvälisessä Baltianmeren maiden laulukilpailussa toisen palkinnon, vuonna 2003 hän ylsi finaalisijalle Pentti Koskimies Lied-kilpailussa ja 2004 hän ylsi Timo Mustakallio -laulukilvan finaaliin. Wienissä hän voitti kansainvälisessä Klassik-Mania-laulukilpailussa Schubert-seuran konserttipalkinnon ja 2006 hän voitti naisten sarjan toisen palkinnon Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa.
Melnik on laulanut Gian-Carlo Menottin Meedion Monikan roolin, Puccinin La Bohemen Musettan roolin, Mozartin Così fan tutten Despinan roolin, Claudio Monteverdin Poppean kruunauksen nimiroolin ja West Side Story -musikaalin Marian roolin. Savonlinnan Oopperajuhlilla hän debytoi kesällä 2005 Verdin Aidan Papittarena ja kesällä 2006 hän lauloi Taikahuilun Papagenan roolin. Vuonna 2006 Melnik debytoi Suomen Kansallisoopperassa Despinan roolissa Mozartin Così fan tutte -oopperassa.
Marion Melnikin isäpuoli oli vironjuutalainen kapellimestari Eri Klas. Hänen sisarensa Angelika Klas on myös oopperalaulaja.
Imizu

Historia

Nykyinen Imizun kaupunki syntyi vuonna 2005, kun silloisen Imizun piirikunnan Shinminaton kaupunki, Daimonin, Kosugin ja Ōshiman kunnat sekä Shimon kylä yhdistyivät uudeksi Imizun kaupungiksi. Samalla piirikunta lakkautettiin.
Roine Bertel

Roine Tellervo Bertel (o.s. Päivärinta, ent. Swan, 17. huhtikuuta 1886 Jyväskylä – 3. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Sun Jihai

Ammattilaisura

Sun aloitti uransa Dalian Shidessä vuonna 1995. Kolmen menestyksekkään kauden jälkeen hän siirtyi lainalle Englantiin, Crystal Palacen joukkueeseen. Seura osti samaan aikaan myös toisen kiinalaispelaajan, Shanghai Shenhuassa pelanneen Fan Zhiyin, ja heistä tuli ensimmäiset kiinalaiset Englannin kentillä. Sun palasi kuitenkin Dalianiin jo yhden kauden jälkeen, vaikka lontoolaisseurassa oli tullut melko paljon vastuuta ja otteluita oli kertynyt 23. 
Vuonna 2002 hän lähti toisen kerran Englantiin, ja tällä kertaa vakituisen siirron osoitteena oli Manchester City. Siirtosumma 2,87 miljoonan punnan suuruinen. Saman vuoden lokakuussa Sunista tuli ensimmäinen Valioliigassa maalin tehnyt kiinalainen, kun hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin Birminghamia vastaan. 
Sun sai Chelsean Eiður Guðjohnsenin taklauksesta melko vakavan polvivamman kauden 2004/05 alussa. Vähitellen Sunin vastuu kuitenkin pieneni, seuran alkaessa investoida rahallisesti aiempaa enemmän uusien pelaajien hankintaan.
Cityn vuosien jälkeen Sun pelasi vuosina 2008–2010 Sheffield Unitedissa, ja tämän jälkeen palasi takaisin kotimaahansa.

Maajoukkueura

Kiinan maajoukkueessa Sun debytoi 6. joulukuuta 1996 ottelussa Uzbekistania vastaan. Yhteensä 64 maaottelua pelannut Sun oli mukana Kiinan joukkueessa 2002 MM-kisoissa, mutta loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussa, eikä kyennyt pelaamaan lopuissa kahdessa muussa lohkovaiheen ottelussa.
Sun lopetti maajoukkueuransa vuonna 2008.
Ruunaa

Ruunaankosket

Ruunaan alueen keskus on Ruunaankosket. Ruunaankosket on noin 31 kilometriä pitkä koskireitti Ruunaanjärven ja Siikajärven välissä. Osuudella on kuusi merkittävää koskea. Koskireittien välillä on kolme suvantojärveä: Neitijärvi, Kattilajärvi ja Murroojärvi.

Kalastus ja kalasto

Ruunaan koskireitti on merkittävä urheilukalastusalue. Pääasiassa sieltä pyydetään lohikaloja. Kalastus tapahtuu tarkoin säännellysti, ja eri jokiosuuksilla noudatetaan erilaisia käytäntöjä.
Luontaiseen lohikalastoon kuuluvat harjus ja paikallinen taimen. Ennen Lieksanjoen alajuoksun voimalaitoksia alueelle nousi järvilohikin. Alueen vesiin istutetaan myös kirjolohia, taimenia, harjuksia ja siikaa.
Horizon-luokan fregatti

Tausta

Hanke käynnistyi vuonna 1992, sen jälkeen kun aiempi yritys luoda NATO-maiden yhteinen monikansallinen fregattityyppi NFR-90 oli päättynyt epäonnistumiseen 1990-luvun alussa. Uuden hankkeen tuloksena syntyi Horizon-luokan fregatin ohella uusi ilmatorjuntaohjusjärjestelmä PAAMS (Principal Anti-Air Missile System). Uutta hanketta varjostavia ongelmia ilmeni lähes heti. Ranska tarvitsi ilmatorjunta-aluksen sen lentotukialusten suojaksi, mutta varustettuna ainoastaan keskimatkan ohjuksin, sillä lentotukialus lentokoneineen kykeni suojaamaan itseään etäältä. Myös Italian laivasto tarvitsee operoidessaan Välimeren suhteellisen rajatulla alueella vain rajoitettua kantamaa, sillä se kykenee suojaamaan aluksia mantereelle tukeutuvilla omilla hävittäjäkoneillaan. Hävittäjäkoneen lentoon esimerkiksi Välimeren poikki saattaa kulua vain kymmeniä minuutteja. Iso-Britannia sitä vastoin edellytti hankittavalta alustyypiltä että se kykenisi muodostamaan itsensä ja suojaamansa laivasto-osaston ylle vahvan suojavyöhykkeen pitkän kantaman ohjuksin.
Erimielisyyksiä aiheutti myös ilmatorjuntaohjusten laukaisuun käytettävän järjestelmän valinta, Ranska ja Italia suosivat ohjukset pystysuoraan laukaisevaa SYLVER (SYstème de Lancement VERtical) -järjestelmää, britit sen sijaan halusivat yhdysvaltalaisen Mk 41:n, jolla kyetään laukaisemaan myös Tomahawk -risteilyohjuksia. Asia ratkesi, kun PAAMS:in kehittäjät valitsivat järjestelmäksi SYLVER:in. Brittien irtaannuttua hankkeesta vuonna 1999, se valitsi PAAMS:in kehittämäänsä Tyypin 45 hävittäjään, hyödyntäen Horizon-hankkeessa saatua kokemusta.
Pannujärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,9 metriä mpy.
René Hake

Ura

Haken pelaajaura jäi lyhyeksi. Hän pelasi juniorina SC Oranjessa ja FC Emmenissä, mutta ura aikuisten tasolla jäi tekemättä. Hän siirtyi valmennustehtäviin nuorena, 22-vuotiaana, kun hänestä tuli kesällä 1994 FC Emmenin juniorivalmentaja. Hän opiskeli Heerenveenin CIOS-urheiluinsituutissa valmennusta ja valmensi Emmenin juniorijoukkueita. Vuonna 2005 Hake siirtyi Emmenistä FC Twenten ja Heracles Almelon yhteisen junioriakatemian valmentajaksi. Hän valmensi Twenten A-juniorijoukkuetta, kunnes siirtyi vuonna 2009 Twenten reservijoukkue Jong Twenten peräsimeen.
Lokakuussa 2010 Hake jätti juniorivalmennuksen ja siirtyi FC Emmenin päävalmentajaksi. Hake valmensi Emmeniä kaksi kautta Eerste Divisiessä vailla suurempaa menestystä. Kauden 2011/12 jälkeen hän siirtyi FC Zwolleen Ron Jansin apuvalmentajaksi. Zwollessa Hake voitti Alankomaiden cupin mestaruuden kaudella 2013/14 ja oli finaalissa vuotta myöhemmin. Kolmen menestyskauden jälkeen Hake jätti seuran ja siirtyi FC Twenten apuvalmentajaksi.
Elokuun lopussa 2015 Hake nousi Twenten päävalmentajaksi Alfred Schreuderin saatua potkut. Twente nousi Haken alaisuudessa pois putoamiskamppailusta ja sijoittui lopulta Eredivisiessä sijalle 13. Toukokuussa Alankomaiden jalkapalloliitto pudotti kuitenkin Twenten liigasta joukkueen talousvaikeuksien vuoksi. Kesäkuussa liitto hyväksyi Twenten valituksen ja joukkue sai pitää liigalisenssinsä. Päätöksen jälkeen Hake teki Twenten kanssa jatkosopimuksen. Hake sai potkut Twentestä lokakuussa 2017.
Helmikuun alussa 2018 Hake palasi valmennustehtäviin SC Cambuurin päävalmentajana. Haken johdolla Cambuur sijoittui Eerste Divisie keskikastiin kahdella perättäisellä kaudella. Hän jätti seuran kauden 2018/19 jälkeen.
Kesällä 2019 Hake aloitti FC Utrechtin juniorijoukkueen valmentajana.
Pikkuvyömittari

Koko ja ulkonäkö

Pikkuvyömittarin siipien pohjaväri on vaalean punaruskea, hivenen kellertävänsävyinen, ja siivet ovat ruskeiden suomujen täplittämät. Etu- ja takasiivillä ei ole mainittavaa sävyeroa. Siiven keskivarjo näkyy selkeänä, punaruskeana viiruna häipyen siiven etureunaa kohti ja poikkiviirut muodostuvat rivistä erillisiä pisteitä. Siipien reunassa, siipiripisen tyvellä on ohut tumma juova. Etusiiven kärki ei ole muodoltaan erityisen terävä, etusiiven ulkoreuna on tasaisesti ulospäin kaareva, eikä takasiiven ulkosyrjä muodosta selkeää kulmaa. Siipiväli 24–28 mm.
Pikkuvyömittarin voi sekoittaa helposti tammivyömittariin (Cyclophora punctaria), mutta se on kooltaan pienempi ja yleensä sävyltään tummempi.

Levinneisyys ja lentoaika

Pikkuvyömittarin levinneisyys ulottuu Portugalista Kaukasukselle ja pohjoisessa Skandinavian eteläosiin. Vanhin löytö pikkuvyömittarista Suomessa on vuonna 1946 pyydystetty kokoelmayksilö, joka kuitenkin tunnistettiin tammivyömittarien joukosta eri lajiksi vasta vuonna 1970. Lajia on aikaisemmin tavattu satunnaisesti Ahvenanmaalla, mutta sieltä ei ole havaintoja enää vuoden 1965 jälkeen. Manner-Suomen etelärannikolla sitä on tavattu muutamia kertoja satunnaisena harhailijana.
Etelämpänä Euroopassa pikkuvyömittarit lentävät kahtena sukupolvena huhti-toukokuusta elokuulle. Suomesta ei ole tavattu toisen sukupolven yksilöitä.

Elinympäristö ja elintavat

Laji elää Keski-Euroopassa lämpimissä ja valoisissa ympäristöissä, joissa kasvaa matalia, nuoria tammia. Perhoset tulevat valolle, mutta varmemmin niitä löytyy etsimällä puissa lepääviä yksilöitä päivisin. Kotelo talvehtii oksaan kiinnittyneenä.

Ravintokasvi

Toukka on tammilla (Quercus) elävä monofagi.
Rabbi Ishmael

Ishmael ben Elisha, yleisesti Rabbi Ishmael (90–135) oli juutalainen tanna eli rabbi, jonka näkemykset on kirjattu Mišnaan. Hänellä on ollut vaikutusta mm. hermeneutiikan kehitykseen. Hän tulkitsi Tooran lakeja käyttäen kolmeatoista hermeneuttista periaatetta, joiden avulla Halakha voitiin johtaa Toorasta. Hän käytti termiä 'hermeneutiikka' ensimmäisten joukossa.
Ishmael oli aluksi rabbi Joshua ben Hananiahin ja myöhemmin Nehunya ben ha-Kanahin oppilas. Hän oli kotoisin Ylä-Galileasta, mutta siirtyi myöhemmin Juudeaan. Ishmael oli yksi Sanhedrinin merkittävimpiä jäseniä Yavnessa. Sanhedrinin muutettua Ushaan hän seurasi mukana.
Erään teorian mukaan rabbi Ishmael olisi ollut sama henkilö kuin Elisha ben Abbuyah, jota pidettiin luopiona. Tällä tavalla monet tämän kirjoittamat hyödylliset tekstit olisi kuitenkin saatu käyttöön toisella nimellä. Teoria on kuitenkin kiistanlainen.
Kouvolan Urheilijat

Kouvolan Urheilijat (KU) on vuonna 1900 perustettu kouvolalainen urheiluseura. Alkuvuosikymmeninä seura toimi ensin Kouvolan Nuorisoseuran yhteydessä ja sitten Kouvolan VPK:n yhteydessä. Varsinaisesti seura aloitti toiminnan itsenäisenä järjestönä vuoden 1917 lopulla, jolloin otettiin käyttöön nimi Kouvolan Urheilijat.
Seura keskittyy nykyisin yleisurheiluun, jossa se on voittanut muun muassa Kalevan maljan. Kalevan maljan KU voitti vuosina 1942 ja 1981.
Vuoteen 1921 asti KU oli yleisseura, johon keskittyi kaikki Kouvolassa harjoitettu urheilutoiminta. Sen jälkeen eri lajien harrastajat alkoivat hiljalleen perustaa omia erikoisseurojaan. Seurasta ovat sittemmin eriytyneet erikoisseuroikseen muun muassa Kouvolan Painijat, Kouvolan Hiihtoseura, Kouvolan Rasti -72, Kouvolan Pyöräilijät ja Kouvolan Kiekko -65.
Palloilutoimintaa seura harjoitti nimellä Kouvolan Urheilijain Palloilijat (KUP). Se pelasi jalkapalloa neljä kautta Suomensarjassa (1937–1939, 1952) ja jääpalloa neljä kautta SM-sarjassa. Yhdistyksellä on edelleen perinnetoimintaa molemmissa lajeissa.
Uukuniemen kirkko

Historiaa

Ei ole tarkkaa tietoa siitä, kuinka mones Uukuniemen nykyinen kirkko on. Uukuniemen luterilainen seurakunta muodostettiin vuoden 1617 jälkeen ja siihen kuului myös Kesälahti vuoteen 1721 asti. Tiettävästi seurakunnan ensimmäinen kirkko oli rakennettu vuonna 1642 ja se oli sijainnut Kesälahden kylässä. Uukuniemen Pyhämäelle oli valmistunut uusi kirkko vuonna 1692, mutta se tuhoutui salaman polttamana jo vuonna 1694. Tämän jälkeen täytyi ottaa vanha huonokuntoinen kirkko uudelleen käyttöön, kunnes se saatiin korvattua jälleen uudella, vuonna 1699 Ertonmäelle valmistuneella kirkolla. Uukuniemen Papinniemellä ovat sijainneet ortodoksinen kylä ja kirkko, mutta oli hylätty 1950-luvulla.

Kirkkorakennus ja irtaimisto

Nykyinen kirkko on rakennettu puusta vuonna 1793 ja vihittiin käyttöön 1797. Kirkkoa on sittemmin korjailtu useampaan otteeseen, muun muassa 1853, 1909, 1916 ja 1929. Muodoltaan kirkko on ristikirkko, jonka ristikeskuksessa on tornimainen kupoli. Kirkon pituus ja leveys ovat 24 metriä ja kupolin korkeus 23 metriä. Kirkkoa ympäröi kiviaita. Erillinen 26 metriä korkea kellotapuli kirkon vieressä yhdystie 4021:n toisella puolella on kirkkorakennusta uudempi, vuodelta 1853.
Kirkon alttaritaulun on maalannut taiteilija Mikko Kiljander vuonna 1883. Se on jäljennös Kaavin kirkon alttaritaulusta, jonka on maalannut Adolf von Becker. Taulu, jonka aiheena on Kristus ristillä, konservoitiin vuonna 2004. Kirkon 18-äänikertaiset urut ovat uudet, vuodelta 1982. Kellotapulissa on kaksi kelloa, joista vanhempi on vuodelta 1860 ja  nuorempi vuodelta 1875.
Aristobulos Kassandreialainen

Aristobulos (kuoli vuoden 301 eaa. jälkeen) oli makedonialainen historioitsija. Hän seurasi Aleksanteri Suuren mukana tämän sotaretkellä Persiaa vastaan. Hän kirjoitti myöhemmin Aleksanterin elämäkerran joka kuitenkaan ei ole säilynyt nykypäivään. Historioitsija Arrianos käytti Aristobuloksen teosta kirjoittaessaan oman Aleksanteri Suuren elämäkerran. Arrianoksen muuita lähteitä olivat Ptolemaioksen kirjoittama Aleksanterin elämäkerta ja Nearkhoksen Indike.
Ollessaan Persiassa Aleksanteri määräsi Aristobuloksen johtamaan Kyyros Suuren haudan joka oli vaurioitunut. Aristobulosta ei mainita missään lähteissä ottaneen osaa sotatoimiin. Hän alkoi kirjoittaa Aleksanterin elämäkertaa jo Intian sotaretken aikana. Aleksanterin kuoleman jälkeen hän asui luultavasti Aleksandriassa.
Yhtenäiskulttuuri

Yhtenäiskulttuuri Suomessa

Suomen kulttuurihistoria- ja historiateoksissa sekä kansankulttuurin yleisesityksissä mainitaan usein, että Suomessa on siirrytty vanhasta yhtenäiskulttuurista 1800- ja 1900-luvun kuluessa kaupunkimaiseen yleiskulttuuriin, sekä toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä moniarvoiseen yhteiskuntaan. Mentaliteettien tutkimuksessa on painotettu muutosten hitautta.
Vaikka yhtenäiskulttuurin murtuminen oli alkanut Suomessa toisen maailmansodan jälkeen, vielä 1960-luvun alussa Suomi oli tiukan yhtenäinen maa, jossa tapahtui varsin vähän muutoksia. Lopullinen kuolinisku yhtenäiskulttuurille oli maaltamuutto, jonka ansiosta vanhat valtarakenteet ja instituutiot eivät enää hallinneet ihmisiä. Keskeinen ihmisiä yhtenäiskulttuurista irrottanut tekijä oli individualisoituminen eli yksilöllistyminen. Ihmiset alkoivat haluta suurempaa vapautta itseään koskevissa päätöksissä.
Jian

Jian on suora kaksiteräinen miekka, joita on käytetty Kiinassa jo 2500 vuotta sitten. Perinteisesti jian tunnetaan herrasmiehen aseena ja se on yksi neljästä tärkeimmästä kiinalaisten aseista sauvan, keihään ja daon rinnalla.
Historialliset yhden käden versiot ovat olleet pituudeltaan 0,45–0,8 metriä. Painoltaan 0,7 metrin mittainen miekka on 700 ja 900 gramman väliltä. Näiden lisäksi on myös suurempia, kahdella kädellä käytettäviä versioita, joita käytettiin useiden kiinalaisten taistelulajien harjoituksissa.
Jian on usein kiinalaisten wuxia-elokuvien sankareiden aseena. Esimerkiksi fiktiivinen jian, Sininen syvyys, on tärkeässä roolissa suositussa elokuvassa Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme.