HMS Pakenham (G06)

Palvelus

HMS Pakenham aloitti joulukuun lopulla valmistajan koeajot, ja se määrättiin palvelukseen 12. Hävittäjälaivueeseen. Se vaurioitui törmätessään hinaaja Maltan kanssa, mikä viivästytti valmistumista neljällä päivällä. Alus valmistui 4. tammikuuta 1942, ja se siirrettiin vastaanottotesteihin. Testien päätyttyä alus lähti Scapa Flow'hun, missä se aloitti reilun kuukauden kestävän koulutusjakson.

Madagaskarin valtaus - operaatio Ironclad

Alus siirtyi maaliskuussa koulutuksen päätyttyä Clydeen, jossa se määrättiin tukemaan suunniteltua Madagaskarin maihinnousua. Alus liittyi 23. maaliskuuta Clydessä HMS Inconstantin ja HMS Javelinin kanssa saattueeseen WS17, josta se erkani 28. maaliskuuta mainittujen alusten kanssa tankatakseen Ponta Delgardossa Azoreilla. Alus liittyi 30. maaliskuuta uudelleen saattueeseen, josta se erkani myöhemmin samojen alusten kanssa suojatakseen lentotukialus HMS Illustriousin matkan Freetowniin.
Osasto saapui 3. huhtikuuta Freetowniin, ja se palasi saattueeseen 9. maaliskuuta jatkettaessa matkaa Freetownista. Intian valtamerellä suojausosaston muodostivat mainittujen alusten lisäksi taistelulaiva HMS Malaya, risteilijä HMS Hermione ja hävittäjät HMS Active, HMS Anthony, HMS Laforey, HMS Lookout ja HMS Lightning. Saattue saapui 18. huhtikuuta Kapkaupunkiin. HMS Pakenham erkani 22. huhtikuuta Durbanissa saattueesta, minkä jälkeen se aloitti valmistautumisen Madagaskarin maihinnousuun.
Alus matkasi Mombasaan, josta se lähti 4. toukokuuta maihinnousuosaston mukana. Saattueen suojana olivat aluksen lisäksi HMS Inconstant, HMS Panther, HMS Anthony, HMS Active, HMS Laforey, HMS Lightning, HMS Lookout, HMS Paladin, HMS Duncan ja HMS Javelin sekä kahdeksan korvettia ja neljä miinanraivaajaa. Operaatiosta vapauduttuaan HMS Pakenham siirrettiin 9. toukokuuta Välimeren laivastoon HMS Paladinin ja HMS Inconstantin kanssa.

Välimeren laivastossa

Alus suojasi 13. kesäkuuta operaatio Vigorousiin kuuluvia saattueita. Se liittyi Välimeren laivaston hävittäjien kanssa risteilijöihin HMS Cleopatra, HMS Dido, HMS Euryalus, HMS Arethusa, HMS Coventry, HMS Newcastle ja HMS Birmingham matkalla Maltalle. Seuraavana päivänä saattue joutui voimakkaaseen ilmahyökkäykseen. Italian laivaston merellä olon uhatessa 15. kesäkuuta Välimeren laivaston komentaja määräsi saattueen palaamaan Aleksandriaan. Saattue oli jatkuvien ilmahyökkäysten ja E-veneiden hyökkäysten kohteena. Seuraavana päivänä operaatio peruutettiin, ja HMS Pakenham palasi saattueen jäljellä olevien alusten mukana Aleksandriaan.
Alus suojasi 28. kesäkuuta Aleksandriasta Suezin kanavan suulle HMS Paladinin kanssa taistelulaiva HMS Queen Elizabethin, joka oli lähdössä Adenin kautta Yhdysvaltoihin korjattavaksi. Alus palveli heinäkuun alusta 12. Hävittäjälaivueen laivueenjohtajana.
HMS Pakenham suojasi 14. heinäkuuta HMS Paladinin, HMS Jerviksen ja HMS Javelinin kanssa saattueen Port Saidista Kyprokselle, mistä se palasi 17. heinäkuuta Port Saidiin. Alus suojasi 19. heinäkuuta samojen alusten kanssa risteilijöitä HMS Didoa ja HMS Euryalusta, jotka tulittivat Marsa Matruhia.
Alus liittyi 10. elokuuta Port Saidissa kolmen aluksen saattueen MW12 suojaksi koottuun laivasto-osastoon, johon kuuluivat HMS Arethusa ja HMS Euryalus, HMS Jervis, HMS Kelvin, HMS Aldenham,HMS Beaufort, HMS Dulverton, HMS Eridge, HMS Hursley, HMS Huroworth, HMS Hyacinth ja HMS Antwerp (operaatio Pedestal). Osastoon liittyivät 12. elokuuta Haifasta saapuneet HMS Cleopatra, HMS Dux, HMS Javelin, HMS Sikh ja HMS Zulu. Seuraavana päivänä alus palasi osaston mukana Port Saidiin. Aluksen palvelus saattueita suojaten ja merialuetta valvoen jatkui ilman mainittavia tapahtumia.
Alus upotti 30. lokakuuta Port Saidin koillispuolella Saksan laivaston sukellusveneen U-559 syvyyspommein yhdessä HMS Petardin, HMS Heronin, HMS Dulvertonin kanssa. Sukellusveneen upotukseen osallistui lisäksi Kuninkaallisten ilmavoimien 47. laivueen Short Sunderland -lentovene. Alus suojasi 16. marraskuuta Port Saidista Maltalle matkannutta saattuetta MH13, josta se erkani seuraavana päivänä palaten Aleksandriaan (operaatio Stoneage/M39). Alus suojasi 18. marraskuuta Maltalle matkannutta saattuetta MW13, joka joutui Dernan edustalla ilmahyökkäykseen. Se erkani seuraavana päivänä saattueesta palaten Aleksandriaan.
HMS Pakenham suojasi 16. marraskuuta Port Saidista HMS Eyryaluksen, HMS Javelinin, HMS Jerviksen, HMS Kelvinin, HMS Nubianin, HMS Paladinin ja HMS Petardin kanssa operaatio Stoneage/M39:n saattuetta MH13. Alus erkani seuraavana päivänä saattueesta palaten Aleksandriaan. Alus suojasi 18. marraskuuta samojen hävittäjien kanssa risteilijöitä HMS Arethusa, HMS Cleopatra, HMS Dido ja HMS Orion, jotka suojasivat Maltalle matkannutta saattuetta MW13. Osasto joutui seuraavana päivänä Dernan edustalla ilmahyökkäykseen, jolloin HMS Arethusaan osui torpedo. Alus erkani 19. marraskuuta saattueesta osaston mukana palaten Aleksandriaan.
Alus täydensi 2. joulukuuta HMS Orionin, HMS Petardin ja Kreikan laivaston Vasilissa Olgan kanssa operaatio Portcullis/MH1:n saattueen MW14 suojaa, kun lähisuojana oli seitsemän Hunt-luokan saattuehävittäjää. 4. joulukuuta Kreetan lähistöllä saattueen suojaosastoon liittyi Maltalta saapunut Force K. Alus jäi seuraavana päivänä saattueesta vapauduttuaan Maltalle.
Alus suojasi 7. joulukuuta Maltalta Egyptiin HMS Orionin, HMS HMS Petardin, HMS Aldenhamin, HMS Belvoirin, HMS Croomen, HMS Dulvertonin, HMS Exmoorin, HMS Hursleyn, HMS Tetcottin ja Kreikan laivaston Pindosin kanssa operaatio ME:n saattueen ME11. Saattue joutui seuraavana päivänä kaksi vuorokautta kestäneisiin ilmahyökkäyksiin. Alus erkani 11. joulukuuta saattueesta saavuttuaan Port Saidiin, minkä jälkeen se aloitti matkansa Aleksandriaan huollettavaksi.
HMS Pakenham vapautui telakalta tammikuussa 1943 ja se suojasi 13. tammikuuta saattueen ME13 Port Saidiin. Seuraavana päivänä alus sekä kuninkaallisten ilmavoimien 39. laivueen Bristol Beaufort avustivat HMS Hursleytä Italian laivaston sukellusveneen Narvallon (34°01′N, 16°21′E ) upottamisessa. Sukellusveneen kyydissä olleista yhdestätoista vangitusta englantilaisesta upseerista pelastui vain kolme. HMS Pakenham erkani upotuksen jälkeen saattueesta palaten Maltalle.
Alus partioi 15. tammikuuta HMS Javelinin kanssa Lampedusan eteläpuolella italialaisen SS Agosto Bertanin (8328 grt). Seuraavana päivänä alus partioi HMS Javelinin kanssa Pohjois-Afrikan rannikolla, jolloin alukset upottivat Tripolista Sfaxiin matkalla olleen Italian laivaston apualuksen Tanaron. Seuraavana päivänä alukset palasivat partiomatkaltaan Maltalle. Alus partioi 18. tammikuuta HMS Nubianin ja Vasilissa Olgan kanssa, jolloin osasto upotti 19. tammikuuta Italian laivaston kuljetusaluksen Strombolin.
HMS Pakenham suojasi 4. helmikuuta Punaisella merellä HMS Petardin, HMS Isiksen, HMS Heron, HMS Derwentin ja Vasilissa Olgan kanssa operaatio Pamphletissa Australiaan matkannutta joukkojenkuljetussaattuetta. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi 8. helmikuuta Aleksandriaan, mistä se jatkoi matkaansa Maltalle.
Alus suojasi 8. maaliskuuta HMS Abdielia, joka oli laskenut miinoja Sisilian kapeikkoon. Matkan aikana se upotti HMS Paladinin kanssa Pantellarian edustalla kuljetuslautan. Seuraavana päivänä alus palasi Maltalle. Alus täydensi 15. maaliskuuta HMS Petardin ja Vasilissa Olgan kanssa operaatio Pokerin saattueen MW23 suojana olleita HMS Hurworthia, HMS Croomea ja Kreikan laivaston Kanarista. Seuraavana päivänä hävittäjä suojan poistuttua saattue joutui ilmahyökkäykseen.
Alus hyökkäsi 16. huhtikuuta Marsalan lounaispuolella HMS Paladinin kanssa Italian laivaston torpedoveneiden Tifonen, Climenen, Cignon ja Cassiopeian suojaamaan akselivaltojen saattueen kimppuun. Hyökkäyksen aikana upotettiin kaksi torpedovenettä, mutta muut alukset pääsivät pakoon. HMS Pakenhamiin osui neljä kranaattia, jolloin sen konehuoneeseen virtasi vettä. HMS Paladin otti liikuntakyvyttömän sisaraluksensa hinaukseen, mutta operaatio peruutettiin ilmahyökkäysuhan vuoksi. Miehistö siirrettiin HMS Paladiniin, joka sen jälkeen upotti Cape Granitolan itäpuolella vaurioituneen aluksen torpedolla.