google/wiki40b huggingface dataset:
S.C. Dalmac

Historia

S.C. Dalmac syntyi kun joukkueet nimeltä MicMac ja Daltonit yhdistyivät. Joukkueen kuuluisimpia pelaajia lienevät Heikki Vienola ja Jarmo Perttilä, jotka olivat mukana ensimmäisistä peleistä lähtien. Ennen surullisen kuuluisaa sarjasta sulkemista vuonna 1992 Dalmac ehti voittaa kaksi SM-kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin.

Sarjasta sulkeminen

Tapaus sai alkunsa vuoden 1992 kevään runkosarjan voittokamppailussa Joensuun Josbaa vastaan, kun Vienola koukkasi mailallaan tuomaria käsivarresta. Tuomariraportin perusteella Vienolalle langetettiin kymmenen ottelun pelikielto. Lopullinen sarjasta sulkemiseen johtanut tapaus sattui kuitenkin myöhemmin samana keväänä, kun S.C. Dalmacin joukkue sattui saunaillan päätteeksi samaan lohjalaiseen yökerhoon Vienolan koukkaamaan tuomarin kanssa, joka oli muutaman kollegansa kanssa istumassa iltaa. Kyseisen illan sanasodan jälkeen Vienolan koukkaama tuomari yhdessä muutaman muun tuomarin kanssa tekivät raportin liittoon, jonka seurauksena liiton vuosikokous päätti erottaa seuran vuodeksi liitosta.

Seuraukset

Tapauksesta Vienola sai pelikieltoa vuoden 1994 loppuun asti. Perttilä ja joukkueen kapteeni Esa Lamminsalo saivat kymmenen ottelun pelikiellon. Myös muutamalle muulle S.C. Dalmacin pelaajalle annettiin pelikieltoja. Lisäksi joukkueen valmentaja Jouni Kettunen, joka oli sillä hetkellä myös maajoukkueen valmentaja, erotettiin maajoukkuetehtävästään. S.C. Dalmacin poikajuniorit suljettiin seuran sulkemisen myötä omasta sarjastaan. Seuran liitosta erottamisen jälkeen miesjoukkueen olisi sääntöjen mukaan ollut pakko aloittaa pelaaminen alimmalta sarjatasolta. Tämä vaikutti merkittävästi koko seuran tulevaisuuteen salibandy-yhteisön toimijana.
Satsumankoira

Ulkomuoto

Satsumankoira on keskikokoinen. Silmät ovat mustat. Korvat ovat pystyt ja teräväkärkiset. Häntä kiertyy selän päälle. Väritys on mustaseesami, jolla tulee olla selkeä urajiro. Toisin kuin muilla urajiron omaavilla japanilaisilla roduilla, urajiro voi valkoisten karvojen lisäksi muodostua punaisista karvoista. Jälkimmäisessä tapauksessa se näyttää paljon black & tan-väritykseltä, mutta mustan sijaan seesamin päävärin omaavalla koiralla.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu tunnetaan pelottomana, voimakasluonteisena ja reviiritietoisena, mutta omistajaansa kohtaan se on tottelevainen, kiintynyt ja lempeä.

Alkuperä

Satsumankoira polveutuu koshikijimankoirasta ja muista paikallisista metsästyskoirista. Sotilaat käyttivät sitä alun alkaen villisian metsästykseen ja vartiointiin. Saigō Takamorilla oli tämänrotuinen narttukoira nimeltä Tsun, ja häntä esittävässä patsaassa Tokion Uenossa on kuvattuna juuri satsumankoira, vaikka kyseisen patsaan mallina toimikin urospuolinen yksilö.
Rotu oli historiansa aikana kerran vähällä kuolla sukupuuttoon. Showa-kauden lopulla 1960-1980-luvulla Shimokoshikin vanhassa kylässä Kagoshiman prefektuurissa oli jäljellä muutama puhdasrotuinen yksilö. Vuodesta 1989 lähtien tehty jalostustyö rodun elvyttämiseksi kantoi viimein tulosta vuonna 1996, jolloin seitsemän koiraa uudelleen jalostetun populaation neljännestä sukupolvesta saivat viralliset sukutaulut.
Vuonna 2005 perustettiin Society for the Preservation of Satsuma Dog edesauttamaan rodun pelastumista ja uudelleenvakiintumista. Sitä ei kuitenkaan luokitella kansallisaarteeksi, toisin kuin monta muuta alkuperäistä japanilaista pystykorvaa.
Nimet marmoritaulussa

Juoni

Rauhanomaisista puheista huolimatta Neuvosto-Venäjän armeija hyökkää Viroon, ja maan hallitus julistaa kaikkia koskevan liikekannallepanon. Köyhän perheen poika Henn Ahas empii sotaan lähtöä, sillä hän ei tiedä, seuratako veljeään punakaartilaisten puolelle vai liittyisikö koulutovereiden rinnalle hallituksen joukkoihin.
Ahas ei liity kumpaankaan, ja myöhemmin punakaartilaisten joukot vangitsevat hänet. Ahas kohtaa nuoren porvaristytön Martan. Suomalainen upseeri Sulo Kallio, joka pyrkii hallituksen joukkoihin, vapauttaa Ahasin ja Martan, ja he lähtevät pakoon. Pakomatkalla Ahasin on valittava, kenen puolella hän taistelee.
Famicom BASIC

Family BASIC tai Famicom BASIC on Famicomilla ohjelmointia varten käytettävä versio BASIC-ohjelmointikielestä. Ohjelmisto mahdollisti omien pelien ohjelmoinnin. Famicom BASIC julkaistiin näppäimistön ja ohjekirjan kanssa Japanissa kesäkuussa 1984; sen kehittivät yhteistyössä Nintendo, Hudson Soft ja Sharp Corporation. Ohjelmisto julkaistiin toisen kerran päivitettynä helmikuussa 1985 .
Joitakin Nintendon peleissä nähtyjä visuaalisia komponentteja, kuten taustoja ja hahmoja Mario- ja Donkey Kong -peleistä (noin 1984–1985), tehtiin saataville Famicom BASIC:n peruskehitysosina tai etukäteen tehdyissä Famicom BASIC -peleissä. Nintendo suunnitteli Famicom BASIC:n julkaisemista Yhdysvalloissa, mutta päätti ettei halua markkinoida NES:iä tietokoneena.
Ohjelmat voi tallentaa käyttäen Famicom Data Recorder -oheislaitetta, joka on periaatteessa Famicomin versio Commodore 64:n Datassettesta. Famicom Disk Systemiä ei voi käyttää Famicon BASIC:n kanssa, koska sekä Disk Systemin RAM-adapteri että Famicom BASIC:n kasetti kiinnitetään Famicomin kasettiluukkuun.
Hopeatilhi

Koko ja ulkonäkö

Hopeatilhen pituus on noin 23 cm, siipien kärkiväli 28–30 cm ja paino 48–57 g. Se on hieman tilheä kookkaampi, saman kokoinen kuin isolepinkäinen. Sen ruumiinmuoto on isolepinkäismäinen, pyrstö on melko pitkä ja koiras on väritykseltään harmaa ja musta. Koiraan käsi-ja kyynärsulat ovat mustat ja niiden kärjet valkoiset. Niskassa ja naamassa sillä on musta vyö. Naaras (kuvassa) on melko yksivärisen ruskehtavanharmaa, vain pyrstönkärki on musta.

Esiintyminen

Hopeatilhi esiintyy suhteellisen pienellä alueella Irakissa, Iranissa, Afganistanissa, Pakistanissa ja Turkmeniassa. Se on lyhyen matkan muuttolintu, joka talvehtii pääosin Arabian niemimaalla ja Itä-Afrikassa. Pieni osa Iranin kannasta on paikkalintuja. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Hopeatilhen habitaattia ovat avoimet pensaikkomaat, taateli-istutukset ja puutarhat, mieluusti jokilaaksoissa.

Lisääntyminen

Hopeatilhen kuppimainen pesä on rakennettu risuista ja vuorattu ruohoilla, karvoilla ja untuvilla. Molemmat puolisot osallistuvat pesän rakentamiseen. Naaras munii 3–5, tavallisesti 4, munaa, joita molemmat emot hautovat yhteensä noin kaksi viikkoa. Poikasia ruokkivat molemmat emot. Pesii yleensä kaksi kertaa kesän aikana.

Ravinto

Hopeatilhet syövät hedelmiä, marjoja ja hyönteisiä. Suuremmat hedelmät ne kuorivat ja poistavat siemenkivet, pienemmät ne nielevät kokonaisina. Ne ruokailevat pääasiassa latvustossa ja pensaikossa, harvemmin maassa.
Zeynep Sever

Zeynep Kübra Sever (s. 9. heinäkuuta 1989 Istanbul) on turkkilaissyntyinen missi ja lentopalloilija. Hän muutti 12-vuotiaana Belgiaan ja tuli kruunatuksi vuoden 2009 Miss Belgiaksi. Hän osallistui saman vuoden Miss Universum -kilpailuun sijoittuen viidentoista parhaan joukkoon. Hän osallistui lisäksi vuoden 2009 Miss Maailma -kilpailuun.
Sever on pelannut lentopalloa Fenerbahçe Acıbademissa. Hän seurustelee Volkan Demirelin kanssa.
PGP

Toteutuksia

Alkuperäinen PGP-ohjelma kohtasi monenlaisia vientirajoituksista ja patenteista johtuvia vaikeuksia. Näiden vuoksi virallinen versio muuttui vähitellen kaupalliseksi versioksi. Norjassa ylläpidettiin kuitenkin ilmaista versiota alkuperäisestä PGP-ohjelmasta.
Kaupallista versiota ylläpiti aluksi PGP Inc., joka myytiin Computer Associates -yritykselle vuonna 1997. Computer Associates ei kuitenkaan saanut siitä menestyvää tuotetta ja kaikki kehitys ja tuki lopetettiin vuonna 2002. Myöhemmin vuonna 2002 muodostettiin PGP Corporation, joka hankki oikeudet jatkaa tuotteen kehitystä.
Uudempi toteutus GnuPG (GNU Privacy Guard, lyhyesti GPG) on täysin vapaa ohjelma ja se on OpenPGP-määritysten mukainen. Saksan valtio tuki sen kehittämistä.
Vakio PGP on komentorivipohjainen ohjelma, mutta ainakin Windowsille on saatavana graafisella käyttöliittymällä varustettu PGP Desktop, jolla työskentely onnistuu hiirellä. PGP Desktop on nykyään kaupallinen Symantecin ylläpitämä ohjelma, mutta vanhempia versioita ja joitakin ”trial”-versioita on saatavana ilmaiseksi.
Olli Tikka

Olli Yrjö Julius Tikka (s. 3. lokakuuta 1923 Viipuri)  on suomalainen upseeri evp., joka toimi Pohjan prikaatin ja Panssariprikaatin komentajana.
Tikan vanhemmat olivat eversti Yrjö Tikka ja Martta Wennström. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 on Anneli Kaisla. 
Ylioppilaaksi Tikka tuli Helsingin normaalilyseosta 1945. Talvisodassa Tikka toimi Kannaksen Armeijan esikunnan lähettinä ja jatkosodassa ennen varusmiespalvelustaan suojeluskuntasotamiehenä. Varusmiespalveluksen hän suoritti Jalkaväen koulutuskeskus 17:ssä ja Jalkaväkirykmentti 50:ssä, jossa hän reserviupseerikurssilta valmistuttuaan toimi nuorempana upseerina jatkosodan loppuun asti ja osallistui myös Lapin sotaan.  
Kadettikoulun 28. kadettikurssin Tikka suoritti 1946–1947, minkä jälkeen hän toimi nuorempana upseerina Jalkaväkirykmentti 3:ssa. Vuodesta 1949 hän toimi Kadettikoulun opetusupseerina ja vuodesta 1953 koulun jääkärikomppanian päällikkönä. Vuodesta 1957 hän oli komppanianpäällikkö Porin prikaatissa ja toimi vuodesta 1958 pataljoonan komentajan sijaisena. Tikka oli toimistoupseeri 2. Divisioonan esikunnassa  1960-1961, Tampereen läntisen sotilaspiirin esikunnan järjestelytoimiston päällikkö 1961–1967, Panssariprikaatin esikunnan päällikkö 1970–1971, Hämeen jääkäripataljoonan komentaja 1973–1975, Pohjan prikaatin komentaja 1975–1976 Eero Eräsaaren jälkeen, Panssariprikaatin komentaja 1976–1979 ja Huoltokoulutuskeskuksen päällikkö 1979–1983. 
Tikka erosi aktiivipalveluksesta vuonna 1983. Hänen ylennettiin vänrikiksi 1942, luutnantiksi 1944, kapteeniksi 1951, majuriksi 1961, everstiluutnantiksi 1968 ja everstiksi 1975.
Ohio State Route 357

Reitti

SR 357 kulkee kokonaisuudessaan Eriejärvessä sijaitsevalla South Bass -saarella Put-in-Bay Townshipin alueella Ottawan piirikunnassa. SR 357 ei kuulu Yhdysvaltain National Highway System -järjestelmään (NHS). NHS-tiet on luokiteltu liittovaltion taloudelle, liikenteelle ja puolustukselle erityisen tärkeiksi.
SR 357 lähtee alkupisteestään West Shore Boulevardilta Peach Point -niemen kärjestä lounaaseen ja kaartuu sitten etelään ja kaakkoon. Se ohittaa Oak Point State Park -puiston ja kulkee saaren rantaa seuraillen itään. Se risteää Put-in-Bayn lentoasemalle ja Put-in-Bayn ja Catabwan välisen lauttareitille vievän County Route 163:n Poistuttuaan Put-in-Baysta SR 357 jatkaa itään ja ohittaa Perry's Victory and International Peace Memorial -muistomerkin, minkä jälkeen se kääntyy koilliseen. SR 357 päättyy umpikujaan lähelle Eriejärven rantaa.

Historia

SR 357 muodostettiin vuonna 1934. Sen nykyinen reitti South Bassilla vastaa alkuperäistä reititystä. Vuonna 1946 SR 53 -tietä jatkettiin Port Clintonista itään nykyiseen päätepisteeseensä Catawbasaarelle ja samalla SR 357 sai eteläisen jatkeen mantereelle Put-in-Bayn ja Catabwan lauttareitin ja sen kautta SR 53:a pitkin uuteen eteläpäähänsä Port Clintonin länsipuolelle päättyen SR 2:een. Vuonna 1969 SR 357:n vuoden 1946 jatkeen kaikki osat purettiin ja Put-in-Bayn ja Catawban lauttareitistä tuli SR 357:n eteläpään ja SR 53:n pohjoispään yhdistäjä. SR 357:n mantereelle jäänyt osa nimettiin SR 53:n osaksi. Viimeisintään vuonna 1973 lauttareitin satama South Bassilla siirrettiin saaren etelärannalle, mikä katkaisi sen suoran yhteyden SR 357:ään.
Edvard Janzon

Edvard Janzon (15. syyskuuta 1937 Helsinki – 6. elokuuta 2009 Helsinki), lempinimeltään Eddu tai Eddi (ruotsia puhuville) oli suomalainen slangikirjailija.
Janzon oli erikoistunut Helsingissä noin vuosina 1940-1960 puhuttuun slangiin ja kirjoitti siitä ja sillä ns. "Valkan trilogian" (katso alla), joka perustuu pääasiassa kirjailijan omiin nuoruusvuosien kokemuksiin Vallilassa ja Kumpulassa. Kolmen kirjansa lisäksi Janzon kirjoitti kymmeniä slangipakinoita, enimmäkseen Tsilari-lehdessä, joka on Stadin slangi ry:n perinnekulttuurijulkaisu. Janzonilla oli Tsilarissa myös jonkun aikaa oma palsta: "Eddun boksi".
Tunnettu slangintutkija ja suomen kielen professori (emeritus) Heikki Paunonen keräsi Janzonilta suuren määrän sanoja ja lauseita suureen slangisanakirjaansa. Paunosen mielestä Janzon oli "viimeisiä suuria slangintaitajia".
Juurisieni

Juurisienet ovat sieniä, jotka hajottavat eloperäistä jätettä ja auttavat kasvia, esimerkiksi puuta, saamaan vettä ja ravinteita. Vastikkeeksi symbioosista sienet saavat itselleen puulta valmiita yhteyttämistuotteita.
Theo Morell

Theodor ”Theo” Gilbert Morell (22. heinäkuuta 1886, Traysa, Hessen, Saksan keisarikunta – 26. toukokuuta 1948, Tegernsee, Baijeri, Saksa) oli Adolf Hitlerin henkilökohtainen lääkäri.
Morell opiskeli lääketiedettä Gießenissä, Heidelbergissä ja Pariisissa. Aluksi hän toimi apulaislääkärinä muun muassa Münchenissä ja pian lääkärinä linjalaivoilla. Vuonna 1915 hän toimi kirurgina sotasairaaloissa ja rintamilla, vaikka ei ollut kirurgiksi pätevöitynyt. Samoin sodan jälkeen hän oli Berliinissä elektroterapian ja urologian erikoislääkärinä ilman erikoiskoulutusta.
1930-luvun puoliväliin tultaessa Morell oli saanut mainetta julkisuuden henkilöiden lääkärinä, joita hän hoiti yksityisvastaanotollaan. Hän oli myös liittynyt kansallissosialistiseen puolueeseen 1933 vallanvaihdokseen jälkeen. Hitlerille Morellia suositteli Hitlerin ystävä valokuvaaja Heinrich Hoffman 1936. Morell saavutti Hitlerin luottamuksen nopeasti ja Hitler piti häntä henkilääkärinään loppuun asti. Morell oli yksi Führerbunkerin asukkaista natsi-Saksan viimeisinä päivänä.
Theo Morellin lääkärintaidot ovat usein kyseenalaistettu ja hänen määräämänsä lääkityksen katsotaan olleen osasyy Hitlerin terveyden luhistumiseen toisen maailmansodan aikana.
Henry Haapalainen

Henry Haapalainen (s. 20. kesäkuuta 1945 Parikkala) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän johti perustamaansa levy-yhtiö Fonovoxia vuosina 1970–1979.
Haapalaisen sävellyksiä oli mukana usein Syksyn Sävelessä. Näitä olivat muun muassa vuosina 1968 ja 1969 Arto Vilkon esittämät ”Miksi leikit vain” ja ”Viimein saan nähdä auringon” sekä vuonna 1970 Matti Eskon esittämä ”Tietää saat viimeinkin”. Vuonna 1975 Syksyn Sävelessä oli mukana Fonovoxin tunnetuin artisti Salomon Haapalaisen sävellyksellä ”Unisatu”.
Haapalainen itse levytti Fonovoxille albumin Jouluyö (Fonovox, 1972) ja yhteislevyn Kotimainen sarja 1 Salomonin kanssa (Fonovox, 1973) sekä joitakin yksittäisiä kappaleita. Fonovox kaatui konkurssiin vuoden 1979 alussa. Haapalainen jatkoi muusikonuraansa tekemällä lastenlauluja salanimellä Sakari Wirta. Hän on myös laatinut ristikoita ja kustantanut ristikkolehtiä.
Williams Tower

Williams Tower (aiemmin Transco Tower) on pilvenpiirtäjä Houstonin kaupungissa, Yhdysvaltain Texasissa. Se rakennettiin vuosina 1981–1983. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Philip Johnson ja John Burgee, yhteistyössä houstonilaisen arkkitehtitoimiston Morris-Aubry Architectsin kanssa. Pilvenpiirtäjä on 275 metrin korkuinen ja siinä on 64 kerrosta. Se on yksi Houstonin näkyvimmistä maamerkeistä ja yksi Texasin korkeimmista rakennuksista.
Crufts

Crufts on the Kennel Clubin järjestämä vuosittainen koiranäyttely Isossa-Britanniassa. Näyttely on maailman suurin, ja siitä on maininta myös Guinnessin ennätysten kirjassa. Näyttelyyn on 2010-luvulla osallistunut vuosittain yli 20 000 koiraa

Historia

Crufts on nimetty perustajansa Charles Cruftin mukaan. Crufts järjesti ensimmäisen nimeään kantavan näyttelyn 1891. Crufts kuoli vuonna 1938, ja hänen vaimonsa myi näyttelyn nimen the Kennel Clubille, joka järjesti seuraavan näyttelyn 1941. Vuonna 1987 näyttely laajennettiin suuren suosion takia nelipäiväiseksi, ja vuonna 1991 näyttely siirrettiin Lontoon Earls Courtista Birminghamin National Exhibition Centreen, jossa näyttely nykyisin järjestetään.

Näyttely

Näyttely on nelipäiväinen, ja perusnäyttelyn ohella tapahtumassa järjestetään mm. tottelevaisuus- ja agilitykilpailuja. Vuoden 2010 näyttelyssä ensimmäisenä päivänä osallistuvat työ- ja paimenkoirat, toisena päivänä terrierit ja ajavat- ja jäljestävät koirat, kolmantena päivänä pienet seurakoirat ja käyttökoirat ja neljäntenä päivänä lintukoirat.
Martsialnyje vody

Martsialnyje vody (ven. Марциа́льные Во́ды) on kylä ja parantola Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa, 50 kilometrin päässä Petroskoista luoteeseen. Martsialnyje vody on Venäjän ensimmäinen parantola. Se avattiin vuonna 1719 Pietari Suuren asetuksella. Rautapitoiset lähteet oli löydetty vuonna 1714. Hoidoissa käytetään rautapitoista vetykarbonaattisulfaattivettä ja mutaa. Työntekijöitä on 240. Vuodessa hoitoja saa noin 5 000 asiakasta. Parantolan alueella toimii Martsialnyje vodyn museo, johon kuuluu Apostoli Pietarin kirkko, kaksi paviljonkia, vartijan talo ja luonnonmuistomerkkejä.
Mustavyömanikki

Levinneisyys

Mustavyömanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi pienellä levinneisyysalueellaan. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tatneft

Tuotanto- ja jalostustoiminta

Tatneftin toiminta tapahtuu erityisesti Tatarstanin alueella, mutta yhtiö on laajentunut syntyseutuaan laajemmalle. Nyttemmin yhtiö poraa tai kehittää tuotantoa myös Libyan ja Syyrian öljykentillä. Öljy siirretään kentiltä pääosin Transneftin siirtoputkistoja käyttäen. Yhtiön öljynjalostamot sijaitsevat Tatarstanissa ja Pietarin lähistöllä.

Huoltamoverkosto ja rengastehdas

Vuonna 2005 yhtiö laajensi jakeluverkostoaan Ukrainan markkinoille. Tatneftin nykyinen huoltamoverkko kattaa osan Venäjää (yhteensä 511 huoltamoa) ja suuren osan Ukrainaa (128 kpl); lisäksi Valko-Venäjällä pari huoltamoa. Tatneft-yhtymään kuuluu myös rengastehdas.

Muu toiminta

Tatneft omisti vuosina 1998–2002 Tatneftaero-lentoyhtiön, joka lensi reitti- ja tilauslentoja kolmella lentokoneella ja vastasi lisäksi Tatneftin kahdesta VIP-lentokoneesta.
Punamyyrä

Levinneisyys ja elinympäristö

Punamyyriä tavataan pohjoisille leveysasteilla kaikilla pallonpuoliskon mantereilla: sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Skandinavia, Suomi, Pohjois-Venäjä, Alaska ja Kanada. Punamyyrät elävät pohjoisen koivikoissa ja havumetsävyöhykkeen pohjoisosissa. Eniten punamyyriä on vanhoissa metsissä joissa on tiheä aluskasvillisuus tai tuuhea sammalpeite. Toisin kuin monet muut myyrälajit, se ei elä tunturipaljakoilla.

Tuntomerkit

Punamyyrällä on hoikka vartalo, selkäpuoli punainen, kupeet ruskeat. Häntä on selvästi lyhyempi ja paksumpi kuin samankaltaisella metsämyyrällä. Pituus 14 cm, häntä 3,5 cm, paino 30 g.

Ravinto

Punamyyrä syö kasvinosia (oksia ja juuria), marjoja, maanalaisia sieniä, hyönteisiä ja raatoja. Se varastoi talveksi ruokaa, etenkin naamakukkaiskasvien siemeniä.

Lisääntyminen

Vuodessa syntyy kahdesta viiteen poikuetta, jokaisessa neljästä yhdeksään poikasta. Raskaus kestää 17-19 päivää, ja punamyyrä on sukukypsä noin kahden kuukauden ikäisenä.

Elintavat

Punamyyrä on aktiivinen etenkin öiseen aikaan. Talvella se käyttää muiden lajien tekemiä käytäviä lumen alla maanpinnan tasalla, ja saattaa tehdä tuhoja puutarhassa.
Suihkulautailu

Suihkulautailu on vesijetin tuottamaa voimaa ja vesivirtaa hyödyntävän vesisuihku-urheilun (engl. hydroflight sports) alalaji.
Suihkulautailussa vesijetin tuottama vesivirtaus ohjataan noin 20 metriä pitkään letkuun. Letkun toisessa päässä olevan laudan pohjasta vesivirta ohjataan alaspäin samalla nostaen laudan päälle kiinnitetyissä monoissa seisova lautailija ilmaan. Lautailijan lentokorkeus riippuu vedenpaineesta, jota säädellään vesijetin kaasua käyttäen.
Lajissa on tarkoitus suorittaa akrobaattisia liikkeitä, trikkejä. Lajille ominaisimpia trikkejä ovat erilaiset voltit, spinnit ja lennokkaat sukellukset. Kilpatasolla lajin arvostelu perustuu pääasiassa trikeille ja niiden yhdistelmille, komboille, annettuihin pisteisiin, tekniseen suorituspuhtauteen sekä tietysti myös lentäjän omaperäisyyteen ja show-elementteihin.
Kilpatasoiseksi urheilulajiksi suihkulautailu ylsi vuonna 2012, jolloin järjestettiin ensimmäinen Flyboard® World Cup. 
Maailman ensimmäinen valmistajasta riippumaton suihkulautailukilpailu Session One järjestettiin Floridassa helmikuussa 2016.
Apocalypto

Juoni

Elokuvan päähenkilö on mayakansaan kuuluva mies nimeltään Jaguaaritassu, joka elää rauhallista elämää kotikylässään raskaana olevan vaimonsa ja poikansa kanssa. Eräänä aamuna heidän kyläänsä hyökätään, ja Jaguaaritassu auttaa perhettään piiloutumaan onkaloon. Monet kyläläisistä tapetaan, ja Jaguaaritassu otetaan vangiksi monien muiden kyläläisten ohella. Hänen perheensä jää syvään onkaloon oman onnensa nojaan samalla kun kyläläiset viedään mayakaupunkiin, jossa heidät aiotaan uhrata jumalille. Jaguaaritassun on yritettävä keksiä keino paeta ja päästä takaisin perheensä luo.

Menestys lippuluukulla

40 miljoonan dollarin budjetilla tuotettu Apocalypto tuotti avausviikonloppuna 15 miljoonaa dollaria, jättäen jälkeensä Leonardo DiCaprion tähdittämän Blood Diamondin sekä Nancy Meyersin Holidayn. 18. tammikuuta 2007 mennessä elokuva oli tuottanut maailmanlaajuisesti vajaat 80 miljoonaa dollaria. Britanniassa Apocalypto tuotti avausviikonloppuna 1,3 miljoonaa puntaa, mikä oli uusi ennätys vieraskieliselle elokuvalle. Aiempi ennätys oli vuoden 2002 Herolla, 1,05 miljoonaa.

Kritiikki

Elokuvaa on arvosteltu sen mayoista antaman kuvan vuoksi. Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä Gibsonin arvosteltiin kuvaavan mayakulttuuria perin yksiulotteisesti alkukantaisena, verisenä ja lähes paholaismaisena. Lisäksi elokuvassa sekoitetaan eri ajanjaksoja ja puhutaan nykykieltä, eikä sitä ole kuvattu Jukatanilla. Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti: ”Viha, kosto ja kuolema kiteytyvät elokuvan ainoaksi käyttövoimaksi, jonka purkaukset seuraavat toinen toisiaan vastenmielisen yksityiskohtaisina.”