google/wiki40b huggingface dataset:
Taikavaras

Juoni

Connwaer "Conn" on orpopoika, joka asuu Ehtoisan maagisessa kaupungissa. Hän saa elantonsa varastelusta Illankajon kaduilla. Eräänä päivänä kaikki kuitenkin muuttuu, kun Conn varastaa Ikimyksen, velhon taskusta tämän velhonkiven. Velho huomaa varkauden, mutta ei rankaise poikaa, koska on kiinnostunut tästä. Connin olisi pitänyt kaatua kuolleena maahan heti kun oli koskenut kiveen. Velho ottaa Connin apulaisekseen ja myöhemmin oppipojakseen. Ilkimys ja Conn saavat selville, että taikuuden väheneminen uhkaa Ehtoisaa ja yrittävät estää sen.
Connin on myös löydettävä itselleen oma velhokivi kuukauden kuluessa voidakseen jatkaa velhon opintojaan Ehtoisan lyseossa ja Ikimyksen oppipoikana. Muussa tapauksessa hänen on palattava takaisin Illankajon kujille.
Sanguo yanyi

Sanguo yanyi (yksinkertaistetut merkit: 三国演义, "Kolmen kuningaskunnan kertomus") on Kiinan kirjallisuuden tunnetuimpia teoksia, yksi neljästä huomattavasta romaanista. Sen kirjoittajaksi nimetään Luo Guanzhong, joka eli noin 1300-luvulla. Ensimmäiset säilyneet merkit kirjasta ovat noin vuodelta 1500, joten kirjoittajasta ei ole täydellistä varmuutta. Nykyiseen versioon on joka tapauksessa vaikuttanut paljon Mao Zhonggangin muokkaustyö 1700-luvulla.
Kolme kuningaskuntaa kertoo Han-dynastian hajoamisesta vuosina 168–280 ja kolmen kuningaskunnan muodostumisesta. Se perustuu tuhat vuotta vanhempaan Kolmen kuningaskunnan kronikkaan. Kirja on yksi kiinalaisen sotataidon tärkeistä teoksista (muita ovat Sodankäynnin taito ja Yijing).
Kiinassa kirjasta on tuotettu 84-osainen televisiosarja. Tarina on tunnettu Kiinan lisäksi muualla Itä-Aasiassa, ja monet katsovat teoksesta liike- ja kauppastrategioita. Teoksesta on tehty myös useita siihen pohjautuvia videopelejä ja sarjakuvia. Teosta ei ole julkaistu suomeksi.
Ari Klem

Ari Klem (s. 1. syyskuuta 1961) on suomalainen iskelmälaulaja. Klem sijoittui Seinäjoen Tangomarkkinoilla 1987 toiselle ja 1988 kolmannelle sijalle. Vuonna 1989 Klem voitti Syksyn sävel -kilpailun kappaleella ”Pieni ystäväin”.
Muita Klemin suurimpia hittejä ovat ”Paratiisisaari”, ”Purppurataivas”, ”Sademies” ja ”Kaukainen maa”.
Ari Klemin lempinimi on Klemmari.

Elämä ja ura

Klem aloitti musiikin harrastamisen jo peruskouluiässä perustamassaan Shark-yhtyeessä, jossa toimi rumpalina. 1970-luvun lopulta lähtien Ari Klem osallistui erilaisiin laulukilpailuihin, ja rummut vaihtuivat laulusolistin tehtäviin. Vuonna 1978 Klem tuli kolmanneksi Kotkan Nuorison Taidetapahtumassa itse tekemällään laululla. Vuonna 1980 hän voitti Apu-lehden järjestämän Iskelmähaavi-kilpailun. Vuonna 1987 Ari Klem valittiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla ensimmäiseksi tangoprinssiksi ja vuotta myöhemmin hän tuli kilpailussa kolmanneksi. Vuonna 1988 Klem solmi levytyssopimuksen M&T Productionsin kanssa, tuloksena debyyttialbumi Kai vielä kohdataan. Sen suurimmaksi hitiksi nousi cover-versio italialaisiskelmästä ”Pieni nukke” (La bambola).
Vuonna 1989 syntyi levytyssopimus uuden Audiovox-yhtiön kanssa, jolle ensimmäinen levytys oli vuoden 1989 Syksyn Sävelessä kuultu ”Pieni ystäväin”. Kilpailuvoitto (liki 27% kaikista annetuista äänistä) nosti Klemin maamme iskelmälaulajien kärkikastiin. Hitin mukaan nimetty albumi (1990) nousi pariksi kuukaudeksi Suomen viralliselle albumilistalle. Levylle tallennettu duetto Arja Korisevan kanssa ”Kun minuun kosketat” julkaistiin myös Arja Korisevan 103 000 kappaletta myyneellä albumilla.
Levymyynnin lisäksi Syksyn Sävel -voitto tuotti artistin mukaan keikkoja parhaimmillaan 250 esiintymisen vuosivauhtia. Klem nähtiin Syksyn Sävelen finaalissa uudelleen vuonna 1991.
Ari Klem on jatkanut myös lauluntekemistä, sillä hän on tehnyt osan soolotuotannosta itse ja kappaleita myös muutamille artisteille. Kaukainen maa -albumille hän on jopa tehnyt yhden käännöskappaleen.
Valkealassa asuva Klem teki päivätyötä insinöörinä viisi vuotta, jonka jälkeen siirtyi yrittäjäksi sosiaalialalle. Hän myös konsertoi taustayhtyeensä Pajatson kanssa. Lisäksi Klem tekee myös blueskeikkoja Flakes-yhtyeen kanssa.
Kolumbuksen päivä

Kolumbuksen päivä (engl. Columbus Day) on Yhdysvalloissa vuosittain lokakuun toisena maanantaina vietettävä kansallinen juhlapäivä, jolla muistetaan tutkimusmatkailija Kristoffer Kolumbusta ja Amerikan löytämistä. Päivää vietettiin vuoteen 1971 saakka aina 12. lokakuuta, mutta sen jälkeen se muutettiin lokakuun toiseksi maanantaiksi. Päivä tulee siitä, että 12. lokakuuta 1492 Kolumbus astui ensimmäistä kertaa maihin Uudessa maailmassa. Kolumbuksen päivää juhlitaan yleensä näyttävillä paraateilla.
Kolumbuksen päivä on ollut suosittu varsinkin amerikanitalialaisten keskuudessa Kolumbuksen italialaisen syntyperän vuoksi. Tiettävästi ensimmäisen kerran päivää juhli New Yorkin St. Tammany -seura vuonna 1792, jolloin tuli kuluneeksi 300 vuotta Kolumbuksen Amerikkaan saapumisesta. Vuonna 1892 vastaavaa 400-vuotisjuhlaa vietettiin maanlaajuisesti presidentti Benjamin Harrisonin julistuksella. Amerikanitalialaiset aloittivat päivän vuosittaisen viettämisen 1800-luvun lopulla. Varsinkin Kolumbuksen ritarit -niminen roomalaiskatolinen hyväntekeväisyysjärjestö ajoi Kolumbuksen päivän muuttamista viralliseksi juhlapäiväksi. Se sai virallisen statuksen ensimmäisenä Coloradon osavaltiossa vuonna 1907. Lopulta presidentti Franklin D. Roosevelt määräsi vuonna 1934 Kolumbuksen päivän kansalliseksi juhlapäiväksi. Määräys astui voimaan 1937.
Viime vuosina Kolumbuksen päivän yhteydessä on nostettu esiin kysymys eurooppalaisten Amerikan-valloituksen tuhoisasta vaikutuksesta alkuperäiskansoihin. Jotkut ovat kieltäytyneet viettämästä Kolumbuksen päivää ja ehdottaneet sen tilalle ”alkuperäiskansojen päivää”. Jotkin Yhdysvaltain osavaltiot eivät tunnusta Kolumbuksen päivää eivätkä vietä sitä vapaapäivänä.

Muissa maissa

Kolumbuksen Amerikkaan saapumista on juhlittu myös hänen synnyinmaassaan Italiassa sekä Kolumbuksen retket rahoittaneessa Espanjassa. Monissa Latinalaisen Amerikan espanjankielisissä maissa vietetään samana päivänä Día de la Raza -nimistä juhlapäivää, jonka sisältö ei tosin keskity Kolumbukseen vaan alkuperäiskansojen ja eurooppalaisten valloittajien sulautumisesta seuranneeseen oman kansallisen kulttuurin syntymiseen. Joissain maissa juhlaan kuuluu uskonnollisia seremonioita.
Bengt Lidforss

Bengt Lidforss (15. syyskuuta 1868 – 23. syyskuuta 1913) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja professori Uppsalan ja Lundin yliopistoissa. Hän kirjoitti useita kasvifysiologisia tutkimuksia ja paljon luettuja yleistajuistieteellisiä julkaisuja. Häneltä on suomennettu teokset Luonnontieteellisiä pakinoita I ja II.
Jason Anthony Griffith

Ura

Griffith aloitti uransa ääninäyttelijänä dubbaamalla vuonna 2001 muutamia sivuääniä Pokémoniin ollen muun muassa Dewford Townin salinjohtajan Brawlyn äänenä kolmessa jaksossa. Myöhemmin Griffith sai isomman roolin, kun hän oli Ashin kanssa matkanneen Pokémon-tuntija Cilanin äänenä Best Wishes -kausilla. Ensimmäisen alkuperäisen ääniroolin hän teki animaatiosarjaan Baby Looney Tunes vuonna 2002 ja vuotta myöhemmin Griffith sai ensimmäisen pääroolinsa Sonic X:stä ollessaan Sonic the Hedgehogin äänenä. Hän jatkoi hahmon roolissa myös sarjan jälkeen julkaistuissa videopeleissä, kuten Sonic Riders ja Sonic Rush Adventure. Vuosina 2004–2005 Griffith oli Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -sarjassa Miyamoto Usagin äänenä ja sai samalla toisen pääroolinsa animesarjasta One Piece ollessaan Usoppin äänenä.
San’yō Shinkansen

Historia

San'yō shinkansenin rakentaminen Shin-Osakan ja Okayaman välille hyväksyttiin 9. syyskuuta 1965 ja se alkoi 16. maaliskuuta 1967. Okayaman ja Hakatan välisen radan rakennus alkoi 10. helmikuuta 1970.
Shin-Osaka - Okayama väli avattiin 15. maaliskuuta 1972, loput linjasta avattiin 10. maaliskuuta 1975. Ensimmäiset 0-sarjaa käyttävät Hikari-junat kulkivat Osaka-Hakata välin kolmessa tunnissa, 44:ssä minuutissa. Tämä aika lyheni kahteen tuntiin 59:än minuuttiin vuonna 1986 kun linjan maksiminopeutta nostettiin 220 km/h. 100-sarjan Shinkansen junat, jotka aloittivat liikenteen 1989, lisäsivät nopeuden 230 km/h ja lyhensivät matka-ajan kahteen tuntiin 49:än minuuttiin.
Tokio-Hakatan väliä palvellut Nozomi aloitti toimintansa 18. maaliskuuta 1993, käyttäen 300-sarjan Shinkansen junia. Osaka-Hakata väli kulki nyt maksiminopeudella 270 km/h ja kesti kaksi tuntia 32 minuuttia. 500-sarjan Shinkansen junat alkoivat kulkea Shin-Osakan ja Hakatan väliä 22. maaliskuuta 1997, lyhentäen matkan kahteen tuntiin 17:n minuuttiin 300 km/h maksiminopeudella.
700-sarjan Nozomi esiteltiin 13. maaliskuuta 1999 yhdessä Asan aseman avajaisten kanssa. 11. maaliskuuta 2000 uudet 700-sarjan junat aloittivat liikennöinnin Hikari Rail Star servicellä.
Ōgorin asema nimettiin Shin-Yamaguchin asemaksi 1. lokakuuta 2003.
Nykyään San'yō Shinkansen vastaa noin 40 prosenttia JR Westin matkustajatuloista – saman verran kuin koko Osaka-Kioto-Kōbe lähiliikenne. Kuitenkin linja joutuu jatkuvasti kilpailemaan kovasti lentoliikenteen kanssa, erityisesti Fukuoka-Tokio ja Fukuoka-Osaka linjojen kanssa. Seurauksena JR West on laskenut linjojen hintoja toistuvasti vuosikymmenten aikana ja ottanut käyttöönsä muita keinoja kilpailla lentoyhtiöitä vastaan, esimerkiksi tarjoamalla lyhyempiä junia tiheämpään.
Pertti Vuolento

Pertti Matti Juhani Vuolento (s. 16. maaliskuuta 1939 Enso) on suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana ja Taistelukoulun viimeisenä johtajana.
Vuolento syntyi everstiluutnantti Eero Vuolennon ja Esteri Vesan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 on Raili Wilkki.
Vuolento tuli ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta 1958 ja valmistui Kadettikoulusta 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973 ja Maanpuolustuskurssin 1987. Vuolento toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1961–1966, opetusupseerina Kadettikoulussa 1966–1971, taktiikan opettajana Taistelukoulussa 1973–1978 ja toimistopäällikkönä Itä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa 1978–1980. Pataljoonan komentaja ja esikuntapäällikkö Karjalan prikaatissa Vuolento oli 1980–1982 ja osastopäällikkö Pääesikunnassa ensin 1982–1988 ja toiseen otteeseen 1990–1992. Kainuun prikaatia Vuolento komensi vuodesta 1988 vuoteen 1990 Antero Pärssisen jälkeen. Taistelulukoulun johtajana hän toimi 1992 ja sitten Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodesta 1993 vuoteen 1994, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Vuolento ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1988.
Paula Wilson

Paula Wilson on kemiönsaarelainen matkailuyrittäjä, koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän teki 1990-luvulla aloitteen Bengtskärin majakan kunnostamisesta.
Hänen sisarensa on laulaja Sonja Lumme.
Giacinto Gaggia

Giacinto Gaggia (8. lokakuuta 1847 Verolanuova – 15. huhtikuuta 1933) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi mahdollisesti vuonna 1870 ja nimitettiin Brescian hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hadrumetumin titulaaripiispaksi 29. huhtikuuta 1909. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francesco di Paolo Satolli, jota avustivat Prospero Scaccia ja Henri Doulcet.
Gaggia sai 28. lokakuuta 1913 nimityksen Brescian piispaksi ja 29. maaliskuuta 1930 lisäksi Traianopolis in Rhodopen titulaariarkkipiispaksi.
Haarukka

Haarukka on ruokailuväline, jonka kädensijan toisessa päässä on pitkiä piikkejä. Haarukan yleisin käyttötarkoitus on ruoan siirtäminen suuhun. Ennen haarukan keksimistä ruokailuun käytettiin vain lusikkaa, veistä ja käsiä.

Historia

Varhaisimmat haarukat eivät olleet syömistä varten, vaan kaksipiikkisiä haarukkoja käytettiin muinaisessa Egyptissä, Antiikin Kreikassa ja Rooman valtakunnassa lihan nostamiseen padasta tai tulelta. Ruoka syötiin käsin tai veitsen avulla. Lähi-idässä ja Bysantissa haarukoita alettiin käyttää 600-luvulla, ja ne olivat yleisiä rikkaiden perheiden ruokapöydissä 900-luvulla.
Italiaan haarukat levisivät, kun Venetsian dogen bysanttilainen vaimo toi niitä maahan 1000-luvulla. Ne yleistyivät kuitenkin hitaasti. Italialaisissa keittokirjoissa haarukoita alkoi esiintyä 1400-luvulle mennessä. Sieltä ne levisivät edelleen aatelisten avioliittojen kautta. Italialaiset haarukat saapuivat Ranskaan, kun Katariina de’ Medici tuli Ranskaan naimaan tulevan kuninkaan Henrik II:n. Haarukat levisivät nopeasti Ranskassa, mutta Englantiin ne toi matkailija Thomas Coryate, joka kirjoitti italialaisten haarukan käytöstä vuonna 1609 julkaistussa kirjassaan.
Varhaisimmat ruokailuhaarukat olivat esikuviensa mukaan kaksipiikkisiä. Niillä oli kuitenkin hankala syödä pieniä ruoanpalasia. Ranskassa 1600-luvulla kehitettiin haarukoita, joissa oli neljä käyristettyä piikkiä. Useimmat piikit helpottivat pienempien palasten syömistä, ja käyristetty muoto mahdollisti haarukan käytön myös lusikan tavoin.

Valmistus

Haarukoita valmistetaan yleensä ruostumattomasta teräksestä, mutta halvempia malleja on valmistettu myös alumiinista esimerkiksi Neuvostoliitossa työpaikkaruokaloiden hävikin vähentämiseksi. Kertakäyttöiset haarukat esimerkiksi retkeilykäyttöön valmistetaan muovista. Suomessa haarukoita ja ruokailuveitsiä sekä lusikoita on valmistanut mm. Hackmannin Sorsakosken tehdas sekä Fiskars Oy.

Erilaisia haarukoita

Haarukoista yleisin lienee tavallinen ruokahaarukka ja sitä pienempi jälkiruokahaarukka. On olemassa kooltaan ja muodoltaan erilaisia haarukoita, kuten alkupalahaarukka, salaattihaarukka, paistihaarukka.
Lakotahin tasavalta

Lakotah tai Lakota on lakota-intiaanien kotimaaksi perustettu Yhdysvaltain sisällä sijaitseva valtio, joka käsittää tuhansia neliökilometrejä Pohjois-Dakotasta, Etelä-Dakotasta, Nebraskasta, Wyomingista ja Montanasta. Mikään valtio ei ole tunnustanut Lakotahin itsenäisyyttä.

Tausta

Joulukuussa 2007 joukko itseään nimellä Lakota Freedom Delegation kutsuvia intiaaneja esitti Washingtonissa Lakotahin itsenäisyysjulistuksen. Heidän mukaansa kyse ei ole Yhdysvalloista eroamisesta, sillä alue kuuluu Yhdysvaltojen 1800-luvulla allekirjoittamien sopimusten mukaan Lakota-intiaaneille, joten julistus vain vahvistaa ennestään laillisen suvereenisuuden. Ryhmän johtaja on Amerikan intiaanien kansalaisliikkeessä 1960- ja 1970-luvuilla vaikuttanut Russell Means.

Alue

Lakotahin rajoina ovat joet Yellowstone, North Platte ja Missouri. Alueen suurin kaupunki on Omaha Nebraskassa. Muita kaupunkeja ovat muun muassa Rapid City Etelä-Dakotassa ja Casper Wyomingissa.
Komodonvaraani

Ulkonäkö ja koko

Luonnonvarainen aikuinen komodonvaraani painaa yleensä noin 70 kg, mutta vankeudessa elävät yksilöt ovat yleensä tätä painavampia. Todistettavasti suurin luonnonvarainen yksilö oli 3,13 metrin pituinen ja painoi sulamaton ruoka mukaan lukien 166 kg. Komodonvaraanilla on muun ruumiinsa pituinen häntä sekä noin 60 tiheään aseteltua sahalaitaista hammasta, jotka voivat olla jopa 2,5 cm:n pituisia. Sen sylki on usein verensävyistä koska sen hampaat ovat lähes täysin ienkudoksen peitossa, joka komodonvaraanin syödessä repeytyy auki. Komodonvaraanilla on pitkä, keltainen, syvään haarautunut kieli.

Myrkyllisyys

Aikaisemmin oli yleinen käsitys, että komodonvaraanin suussa elää pahanlaatuisia bakteereja, jotka aiheuttavat saaliseläimelle tulehduksen. Teoria asetettiin kyseenalaiseksi, sillä kaikkien eläimien suun limakalvoilla elää bakteereja, ja niiden puremasta voi seurata tulehdus. Komodonvaraanin myrkkyrauhasista saatiin kuitenkin näyttöä.  Melbournen yliopiston tutkijat havaitsivat komodonvaraanin erittävän veren hyytymistä estävää myrkkyä, joka aiheuttaa saaliseläimen kuolemisen verenhukkaan.

Levinneisyys

Komodonvaraani elää seuraavilla Indonesian puolikuivilla saarilla: Komodo, Rintja, Flores ja Padar. Sen mieliympäristöä ovat erityisesti avoimet ja puoliavoimet alankoalueet, kuten ruohomaat palmuineen. Komodonvaraani siis pitää kuivista oloista.

Ravinto

Nuoret komodonvaraanit syövät pieniä liskoja, hyönteisiä ja aikuisten ruoantähteitä. Aikuisille koko ei ole ongelma: ne vaanivat kaiken kokoisia eläimiä jyrsijöistä vesipuhveleihin. Hallitseva uros aterioi ensin, sitten on raadon vainunneiden ja paikalle kokoontuneiden pienempien yksilöiden vuoro. Aikuiset ovat aggressiivisia ja saattavat tappaa ja peräti syödä nuoria tielle tulevia lajitovereitaan. Komodonvaraani voi olla ihmisellekin vaarallinen. Laji liikkuu ketterästi koostaan huolimatta. Taaksepäin suuntautuvilla hampaillaan varaani saa lujan otteen saaliistaan. Joskus uhri onnistuu riuhtomaan itsensä vapaaksi, mutta se ei ole silloinkaan turvassa, sillä pedolla on myrkkyä joka estää veren hyytymistä ja näin ollen uhrin vuotaa kuiviin.

Evoluutio

Komodonvaraanin evoluutiokehitys alkoi varaanien suvusta, joka puolestaan sai alkunsa Aasiasta noin 40 miljoonaa vuotta sitten, josta se myöhemmin levisi Australiaan. Noin 15 miljoonaa vuotta sitten, Australian ja Kaakkois-Aasian yhteentörmäys mahdollisti kulun nykyiseen Indonesian saaristoon. Komodonvaraanin uskotaan erilaistuneen australialaisista esi-isistään 4 miljoonaa vuotta sitten ja laajentaneen niiden esiintymisalueen aina itäiselle Timorin saarelle saakka. Jääkausi ja sen aiheuttamat suuret merenpinnan korkeuden vaihtelut siirsivät komodonvaraanien asuttamat saaret niiden nykyisille sijaintipaikoilleen.
Seututie 406

Seututie 406 oli vuoteen 1996 asti Ruokolahden Hörkkölästä Pohja-Lankilan ja Särkilahden kautta Putikon eteläpuolelle Kultakiveen kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin Yhdystieksi 4063. Tie on vaihtoehtoinen reitti Imatralta Punkaharjulle: se on vajaan kilometrin lyhyempi vaihtoehto kuin kuutostie, joten sen merkittävyys ei ole laskenut yhtä paljon kuin muiden seututeiden, jotka muutettiin tienumerouudistuksessa yhdysteiksi.
Koha-Suomi

Koha-Suomi Oy on täysin kuntien omistama yhtiö, jonka kautta kunnat ylläpitävät ja kehittävät Koha-kirjastojärjestelmää yhteistyössä. Yritys on perustettu loppukesällä 2016 Kohti Kohaa –hankkeen tuloksena.
Yritys toimii non-profit-periaatteella; sen tavoitteena ei ole tuottaa taloudellista voittoa. Yritys toimii tiiviissä yhteistyössä omistajakuntien kirjastojen kanssa.
Koha-Suomi Oy:n kotipaikka on Mikkeli.
John Hadley

John Hadley (16. huhtikuuta 1682 – 14. helmikuuta 1744) oli englantilainen matemaatikko ja oktantin keksijä.
John Hadley syntyi Bloomsburyssa, Lontoossa. Hänen isänsä George Hadley oli lakimies ja harrastelijameteorologi, joka tunnetaan ehdotuksestaan pasaatituulten syntymekanismista. John Hadleystä tuli Royal Societyn jäsen vuonna 1717 ja myöhemmin sen varapresidentti.  
Oktanttia käytetään tähtitieteellisessä navigoinnissa leveysasteen määrittämiseen auringon tai muiden taivaankappaleiden korkeusaseman avulla. Oktantissa kahden kohteen, esimerkiksi tähden ja horisontin, kuvat siirretään vierekkäin peilien avulla, ja asteikolta voidaan lukea niiden välinen kulma. Kun tunnetaan esimerkiksi auringon asema ja mittausajankohta, voidaan taulukoista lukea leveysaste, jolla mittaus on tehty. Hadley keksi laitteen noin vuonna 1730. Tuohon aikaan oli merenkulun kehittyessä syntynyt tarve parantaa paikannusta. Oktantin kehitti samoihin aikoihin myös amerikkalainen Thomas Godfrey. 
Hadley kehitti myös tapoja tehdä asfäärinen linssi ja paraboloidisia objektiivipeilejä peilikaukoputkelle. Vuonna 1721 hän esitteli Royal Societylle ensimmäisen paraboloidisen peilikaukoputken. Tämä 150 mm peilillä varustettu kaukoputki on edistyksellinen verrattaessa nykyisiinkin teleskooppeihin. Hän teki myös keskisesti rakennetun kaksipeilikaukoputken tarkasti hiotuilla peileillä.
Hadleyn mukaan on nimetty Kuussa sijaitseva vuori Mons Hadley ja laakso Rima Hadley.
Riitta Poikselkä

Riitta ”Rilli” Poikselkä on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän voitti Parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon elokuvasta Kovasikajuttu (2012) ja oli Jussi-ehdokkaana yhdessä Otto Heikolan kanssa sen jatko-osasta Tokasikajuttu (2017). Kovasikajutun työryhmän jäsenenä Poikselkä palkittiin vuonna 2012 myös elokuvataiteen valtionpalkinnolla yhdessä Sami Jahnukaisen, Jukka Kärkkäisen ja J-P Passin kanssa.
Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla opiskellut Rilli Poikselkä on toiminut freelance-leikkaajana vuodesta 1991. Hän on leikannut myös Auli Mantilan elokuvan Neitoperho (1997 sekä yhdessä Tomas Tängin kanssa Klaus Härön elokuvan Näkymätön Elina (2003) .
Poikselkä opettaa elokuvaleikkausta Turun ammattikorkeakoulun taideakatemiassa. Hän on opettanut ja luennoinut myös Taideteollisessa korkeakoulussa, Teatterikorkeakoulussa, Helsingin Metropolia-ammattikorkeakoulussa, Lahden muotoiluinstituutissa ja Lapin ammatti-instituutissa.
Rilli Poikselkä soittaa rumpuja yhtyeessä The Almost Gayntry Band.
Dalaborg

Dalaborg on keskiaikaisen linnan raunio, joka sijaitsee Ruotsissa Mellerudin kunnassa Vänernin rannalla. Jäljellä olevista muureista on päätelty, että linna on ollut kiinteä rakennus, jossa pohjakerros oli harmaakivestä ja yläkerros hirrestä. Linnasta on jäljellä myös vallihauta, valleja, terassi ja rakennuksen kellari.
Linnan perustivat herttuat Valdemar ja Eerik vuonna 1304 kuningas Birgeriä vastaan olleiden taisteluiden yhteydessä. Heti samana vuonna Birgerin joukot valloittivat linnan. Engelbrektin kapinan aikana useita voutien linnoja tuhottiin maan tasalle. Dalaborgin valloitti ja tuhosi talonpoika-armeija vuonna 1434 ritari Peder Ulfsson Roosin johdolla.
Mario Superstar Baseball

Pelaaminen

Pelin joitain pelattavia hahmoja on esim. Mario, Luigi, Prinsessa Peach, Prinsessa Daisy ja Bowser Jr.. Peliä voi pelata yhteensä 1-4 pelaajaa.
Sarvet (romaani)

Juoni

Kirja rakentuu viidestä osasta. Ensimmäisessä osassa 26-vuotias Ignatius "Ig" Perrish herää muistamatta edellisillan tapahtumia ja huomaa, että hänellä on sarvet päässään. Pian hänelle selviää, että hän kykenee lukemaan ihmisten ajatuksia, ja päättää käyttää kykyä hyväkseen puhdistaakseen maineensa. Kirjassa on paljon takaumia, joiden kautta lukija käy läpi Ignatiuksen elämää aina sarvien puhkeamiseen asti.
Suvi Nissinen

Suvi Nissinen (s. 24. tammikuuta 1999) on suomalainen taidoka, joka edustaa Järvenpään taidoseuraa. Nissinen aloitti taidouransa 2009 Järvenpäässä ja on nykyään vyöarvoltaan 1 dan. Vuoden 2017 MM-kilpailuista Nissinen voitti hokein henkilökohtaisen maailmanmestaruuden.
Riihimäen Nuorisoteatteri

Riihimäen Nuorisoteatteri on 1991 perustettu harrastajateatteri. Teatteri toimii Kino Sammossa, 1917 rakennetussa elokuvateatterissa, aivan Riihimäen keskustassa. Tämän lisäksi Nuorisoteatterilla on harjoitustila Kauppakeskus Majakan 3. Kerroksessa, Riihimäen keskustassa. Majakassa sijaitsee myös toimisto. Riihimäen Nuorisoteatteri antaa laajaa teatteritaiteen perusopetusta ja oppilaita on noin 600. Riihimäen Nuorisoteatteri tekee vuosittain noin kaksikymmentä esitystä ensi-iltaan. Lisäksi teatterissa tuotetaan pienempiä esityksiä muun muassa kirjaston satuhuoneeseen.

Rehtori

Riihimäen Nuorisoteatterin toiminnasta vastaa rehtori. Lokakuusta 2006 lähtien tehtävästä on huolehtinut  Sanna Saarela.
Rehtorin työnkuvaan kuuluu teatterin taiteellisesta ja pedagogisesta toiminnasta vastaaminen ja sen organisointi ja kehittäminen, hallinnolliset tehtävät sekä Kino Sammon käyttöpäällikön tehtävät.

Ohjaaja

Nuorisoteatterissa on useita tuntiopettajia- ja ohjaajia. Ohjaajat vastaavat ryhmien ohjauksesta.
Hondurasintimanttikolibri

Koko ja ulkonäkö

Hondurasintimanttikolibri on 9,5 cm pitkä kolibri, jolla on sinivihreä kurkku ja rinta. Linnun vatsapuoli on harmahtava, selkäpuoli tumma ja kiiltelee pronssin ja vihreän sävyissä. Linnun nokka on musta ja lähes suora, mutta nokan alaosassa on hieman punaista.

Levinneisyys

Lajia tavataan ainoastaan Hondurasissa. Lintua on nähty viime aikoina kolmella alueella, lisäksi aiemmin on tavattu yksitoista yksilöä kuudella muulla paikalla. Vuosina 1950-1988 ei nähty yhtään yksilöä, mutta vuonna 1988 löydettiin kaksi esiintymää.Vuonna 1991 löydettiin vielä parikymmentä lintua kolmannelta alueelta.
Hondurasintimanttikolibri elää kuivassa piikkipensaikossa tai matalassa metsässä melkokorkealla vuoristossa 1200 metrin korkeudelle asti. Löytöpaikkojen pusikko on 6-10 m korkeaa, ja sitä hallitsevat mimosakasvit, kaktukset ja tyräkkikasvit. Karjan laiduntaminen on hävittänyt aluskasvillisuuden ja vähentänyt kukkivia kasveja.

Lisääntyminen ja ravinto

Hondurasintimanttikolibri käyttää mettä ravinnokseen. Sitä on tavattu ruokailemassa monien eri kasvilajien kukissa. Lisäravinnoksi se sieppaa hyönteisiä.