google/wiki40b huggingface dataset:
Neljäntoista kohdan ohjelma

Neljäntoista kohdan ohjelma on osa Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin puheesta Yhdysvaltain kongressille 8. tammikuuta 1918. Puheen piti vakuuttaa paitsi kongressi, myös amerikkalainen kansa valtion osallistumisen sotaan olevan moraalisesti oikeutettua, tavoitteenaan rauha Euroopassa.
Wilson piti puheen yli 10 kuukautta ennen Saksan antautumista, mutta se muodosti paljolti pohjan Saksan antautumisesta neuvotellulle rauhansopimukselle. Neljäntoista kohdan ohjelmaa sävytti Yhdysvaltain sisäpolitiikkaa ohjanneen progressivismin siirtyminen myös osaksi ulkopolitiikkaa. Wilson kannatti vapaakauppaa, demokratiaa, avoimia sopimuksia ja kansojen itsemääräämisoikeutta. On tosin huomattava, että Wilsonin 14 kohdan ohjelma oli suunnattu Eurooppaan; kansan itsemääräämisoikeuden tunnustaminen ei koskenut ei-eurooppalaisperäisiä kansoja Afrikassa, Aasiassa tai Oseaniassa, joskin siinä vaadittiin otettaviksi myös siirtomaiden alkuperäisväestön edut huomioon.
Neljäntoista kohdan ohjelma oli ainoa sotaan osallistuneen valtion eksplisiittinen tunnustus sen sotapyrkimyksistä. Tavallinen kansa Euroopassa piti Wilsonia sankarina, ympärysvaltojen johtajakollegat eivät. Clemenceau, Lloyd George ja Orlando olivat skeptisiä Wilsonin idealismin käytäntöön soveltamisesta.
Jussi Merikanto

Jussi Jalmari Merikanto (s. 16. helmikuuta 1979 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla Päivi Nisulan ja Petteri Salomaan johdolla ja vuonna 2007 Roland Hermannin oppilaana Karlsruhessa. Merikanto soittaa myös viola da gambaa ja on laulanut Cantores Minores -poikakuorossa ja Savonlinnan Oopperajuhlakuorossa.
Merikanto on laulanut solistina Kuopion oopperassa, Turun oopperassa sekä kesällä 2006 oopperassa Lakeuksien lukko Ilmajoen Musiikkijuhlilla.
Merikanto tuli toiseksi Taidekeskus Salmelan järjestämässä kolmannessa Merikanto-laulukilpailussa 2009.
Merikanto nimettiin vuoden 2011 alusta Nurmeksen Joulumusiikin taiteelliseksi johtajaksi .
Cuphead

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Joonatan (Raamattu)

Joonatan (hepreaksi: יְהוֹנָתָן) tai Jonatan oli Raamatun Samuelin ensimmäisen kirjan mukaan Saulin vanhin poika. Joonatanin oli Daavidin ystävä. Hän kuoli Gilboanvuorella taistelussa filistealaisia vastaan. Myös Joonatanin isä Saul sekä hänen veljensä Abinadab ja Malkisua kuolivat Gilboalla.
Palmukorppikotka

Ulkonäkö

Aikuista palmukorppikotkaa on vaikea sekoittaa muihin lajeihin. Se painaa 1,3–1,7 kg, pituus on 60 cm ja siipien kärkiväli 150 cm, ja se on vanhan maailman pienin korppikotka. Sen pitkä koukkunokka on harmaa, vahanahka keltainen. Silmät ovat keltaiset, jalat vaaleanpunaiset.
Lajin höyhenyksessä on paljon valkoista, siivet ja pyrstö ovat mustat, päässä ja kaulassa on runsaasti höyheniä, mutta korppikotkien tapaan naamassa ja silmien ympärillä näkyy vaaleanpunainen iho. Sukupuolet ovat melkein samannäköiset, ja naaras on vain vähän koirasta isompi. Nuoret linnut ovat pääosin ruskeita, siivet osittain mustat, ja kestää kolme neljä vuotta, ennen kuin niiden höyhenys muuttuu aikuismaiseksi.

Esiintymisalue ja elinympäristö

Palmukorppikotka elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa seuraaviin maihin ulottuvalla laajalla alueella: Benin, Botswana, Burkina Faso, Burundi, Etelä-Afrikka, Gabon, Gambia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Kamerun, Kenia, Keski-Afrikan tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta, Kongon tasavalta, Liberia, Malawi, Mali, Mosambik, Namibia, Niger, Nigeria, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Ruanda, Sambia, Senegal, Sierra Leone, Sudan, Tansania, Togo, Tšad, Uganda ja Zimbabwe.
Lajin elinympäristöä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat kuivat ja kosteat metsät, mangrovemetsät nousuveden rajan yläpuolella, savannit, viljelmät ja kaupunkialueet.

Ravinto

Toisin kuin muut petolinnut, palmukorppikotka syö pääasiassa kasviravintoa, kuten öljy- ja raffiapalmun hedelmiä ja muita hedelmiä, mutta myös pieniä selkärangattomia, kaloja, rapuja ja nilviäisiä. Sitä näkee harvoin haaskoilla, mutta keskikokoisia vammautuneita lintuja ja nisäkkäitä se voi syödä.
Adriano Olivetti

Adriano Olivetti (1901–1960) oli italialainen Olivetti-yrityksen perustaja. Hän sai perintönä pienen Torinon lähistöllä sijainneen kirjoituskoneverstaan ja kehitti siitä yhden maailman johtavista konttorikoneyhtiöistä.
Olivetti oli vakaumuksellinen kommunismin vastustaja. Sen vuoksi hän ei hyväksynyt työehtosopimustoimintaa. Sen sijaan hän jakoi työntekijöilleen osan yrityksen voitosta ja otti heidän edustajansa yhtiön hallintoon. Olivetti perusti vuonna 1947 Movimento Comunità -puolueen, jonka aatepohja oli lähellä kristillisdemokraatteja. Sen menestys jäi paikalliseksi.
Metsämiehen laulu

Metsämiehen laulu on Aleksis Kiven runo, joka ilmestyi kokoelmassa Kanervala (1866). Kivi sisällytti runon alun perin romaaninsa Seitsemän veljestä varhaisversioon, mutta runo ei päätynyt lopulliseen romaaniin. Runon on Jean Sibelius säveltänyt lauluksi 1899. Laulua on Sibelius-sivustolla kuvattu seuraavasti: "Uhoava ja itsevarma miesjoukko palaa luontoon riemukkaissa tunnelmissa."

Metsämiehen laulu

Terve metsä, terve vuori, 

terve metsän ruhtinas. 

Täss’ on poikas uljas nuori, 

esiin käy hän voimaa täys 

kuin tuima tunturin tuuli. 

Metsän poika tahdon olla, 

sankar jylhän kuusiston. 

Tapiolan vainiolla 

karhun kanssa painii käyn, 

ja maailma unholaan jääköön.

Ihana on täällä rauha, 

urhea on taistelo. 

Myrsky käy ja metsä pauhaa, 

tulta iskee pitkäinen, 

ja kuusi ryskyen kaatuu.

Viherjäisell lattialla, 

miss’ ei seinät hämmennä, 

tähtiteltin korkeen alla 

käyskelen ja laulelen, 

ja kaiku ympäri kiirii.

Kenen ääni kiirii siellä, 

metsän immen lempeän. 

Liehtarina miehen tiellä 

hienohelma hyppelee, 

ja kultakiharat liehuu.

Metsän poika tahdon olla, 

sankar jylhän kuusiston. 

Tapiolan vainiolla 

karhun kanssa painii käyn, 

ja maailma unholaan jääköön.
Ykkösaamu

Ykkösaamu on Yle Radio 1:ssä arkiaamuisin lähetettävä radio-ohjelma sekä Yle TV1 -kanavalla lauantaisin kello 10.05 suorana lähetettävä ajankohtaisohjelma. Television Ykkösaamun edeltäjä oli samalla ohjelmapaikalla vuosina 2001–2008 lähetetty Lauantaiseura, jota lähetettiin myös YLE24-kanavalla sen lakkauttamiseen 2007 asti. Tuolloin ohjelmalla oli myös sunnuntaisin lähetetty sisarohjelma Maailmannäyttämöllä.
Ykkösaamussa keskustellaan ajankohtaisista ilmiöistä, tapahtumista, ihmisistä ja kysymyksistä. Ohjelmassa vierailee Suomen tärkeimpiä poliittisia henkilöitä ja korkeavirkaisia suomalaisia. Ykkösaamun vetäjänä toimii Seija Vaaherkumpu. 
Ohjelman pitkäaikainen juontaja Jari Korkki irtisanottiin Yleisradiosta lokakuun lopulla 2018.

Lauantaiseura

Lauantaiseuran ensimmäinen lähetys oli 15. syyskuuta 2001, jolloin vieraana oli pääministeri Paavo Lipponen. Ohjelma lähetettiin viimeisen kerran 31. toukokuuta 2008, jolloin vieraana oli presidentti Tarja Halonen. Lauantaiseuraa vetänyt toimittaja Hannu Lehtilä jäi ohjelman päättymisen myötä eläkkeelle.

Vuoden sivistysteko 2014

Media-alan koulutusrahasto Kouran vuosittaisen palkintojenjaon yhteydessä vuonna 2014 radion Ykkösaamu palkittiin Vuoden sivistystekona. Palkinnon saajan valitsi kirjailija Sirpa Kähkönen, joka perusteli valintaansa:
Tämä ohjelma onnistuu siinä, minkä piti jo olla mahdotonta: se reagoi ajankohtaisiin kysymyksiin mutta antaa aikaa niiden käsittelylle. Tässä juuri on radion voima ja lumo: tärkeiden näkökantojen esille tuomiseen ei tarvita välttämättä visuaalista aineistoa, jos asiantuntija on ajatellut asiansa pitkälle ja saa tilaa niiden esittämiseen ja jos ammattitaitoinen toimittaja ohjaa keskustelua herkästi reagoiden. Ohjelman toimituksessa on eri-ikäisiä ihmisiä, molempaa sukupuolta, ja se tekee kuuntelukokemuksesta kiinnostavan ja elävän. Taustatoimitus on vahvasti tehtävänsä tasalla ja tuottaa luotettavaa tietoa ja etsii päteviä asiantuntijoita. Kuulijatkin on modernisti huomioitu: lähetysikkunassa käydään vilkasta keskustelua aamun teemoista ja keskustelua kommentoidaan ohjelmassa. Ylen Radio 1:n Ykkösaamu on journalistisesti korkeatasoinen ajankohtaissivistyksen tuottaja ja sen merkitys kansalaisyhteiskunnalle ja vapaalle mielipiteenmuodostukselle on suuri.
DocBook

DocBook on teknisen dokumentaation tekemiseen kehitetty merkintäkieli, jonka nykyinen versio on kehitetty XML:n pohjalta. DocBookin etuna on, että se sallii käyttäjänsä luoda dokumentaation esitysneutraalissa muodossa, jonka pohjalta voi automatisoidusti luoda HTML- tai PDF-dokumentteja sekä man-sivuja.

Esimerkki

<?xml version="1.0" encoding="UTF-8"?>
 <book xml:id="simple_book" xmlns="http://docbook.org/ns/docbook" version="5.0">
   <title>Very simple book</title>
   <chapter xml:id="chapter_1">
     <title>Chapter 1</title>
     <para>Hello world!</para>
     <para>I hope that your day is proceeding <emphasis>splendidly</emphasis>!</para>
   </chapter>
   <chapter xml:id="chapter_2">
     <title>Chapter 2</title>
     <para>Hello again, world!</para>
   </chapter>
 </book>
Autenttinen oppiminen

Autenttisen oppimisen kokemus

Autenttisuus ilmenee tärkeältä osalta nimenomaan tilanteen kokijassa ja on siis riippuvainen hänen asennoitumisestaan tilanteeseen. Autenttiseen kokemukseen liittyy se, että kokija Samuel Taylor Coleridgen sanoin "vapaaehtoisesti vaimentaa epäuskonsa" (willing suspension of disbelief): autenttinen kokemus mahdollistuu, kun kokija hyväksyy tapahtumaympäristön säännöt ja rajoitukset. Autenttisuuden kokemusta on jäsennetty tällä tavoin kirjallisuuden, musiikin, elokuvan ja esimerkiksi tietokonepelien yhteydessä.
Predikaatti (logiikka)

Predikaatti (< lat. prae+dico, kuuluttaa, väittää) tarkoittaa logiikassa jotain, mitä voidaan sanoa jonkinlaisena määreenä jostakin. Usein predikaatti tarkoittaa näin samaa kuin ominaisuus. Predikaattilogiikassa predikaatti voi olla joko entiteetin ominaisuus tai entiteettien välinen suhde.

Aristoteelinen logiikka

Aristoteelisessa logiikassa jokaisessa arvostelmassa on aina kaksi termiä, subjekti ja predikaatti. Tällaisessa arvostelmassa subjektista väitetään jokin predikaatti. Esimerkiksi lauseessa ”Sokrates on ihminen” predikaatti ”on ihminen” väitetään subjektista ”Sokrates”.
Predikointi tarkoittaa sen väittämistä, että jokin predikaatti kuuluu jollekin subjektille. Esimerkiksi lauseessa ”Sokrates on ihminen” ihmisyys siis predikoidaan Sokrateelle.
Hedemoran kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Garpenbergin maalaiskunta liitettiin Hedemoran maalaiskuntaan. Hedemoran kaupunki ja Husbyn maalaiskunta jäivät ennalleen. Jo vuonna 1967 sekä Hedemoran että Husbyn maalaiskunnat liitettiin kaupunkiin. Vuonna 1971 Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon ja kaupunki muutettiin nykyiseksi Hedemoran kunnaksi ilman rajamuutoksia.

Vaakuna

Nykyinen kuntavaakuna on entisen Hedemoran kaupungin vaakuna. Myös kaikilla kolmella maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Hedelmäpeli

Hedelmäpeli on eräs rahapeliautomaattien muoto. Klassisessa hedelmäpelissä yritetään saada kolme samaa kuviota samaan vaakasuoraan linjaan, jolloin kuvioista riippuen voittaa jonkinlaisen summan rahaa. Yleensä linjoja on vain yksi, mutta joissakin versioissa voittolinjoja on useampia.

Pelin kulku

Hedelmäpelit ovat suhteellisen helppokulkuisia ja kaikkien perusidea on sama, vaikka nykypäivänä peleistä onkin kehitetty erilaisia muotoja ja erikoisia teemapelejä. 
Pelaaja laittaa rahan koneeseen, painaa nappia tai vetää vipua ja kiekot lähtevät pyörimään ruudulla. Pienen ajan kuluttua ne pysähtyvät itsekseen ja mikäli yhdellä (tai joissakin pelimuodoissa useammalla rivillä) on sama kuvio, pelaaja voittaa.
Pekka Ruokola

Pekka Pauli Vihtori Ruokola (s. 10. helmikuuta 1951 Koskenpää) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Ruokola edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa raskaassa sarjassa. Hän selviytyi suoraan kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä olympiavoittaja Teófilo Stevensonille.
Ruokola edusti seuratasolla Vilppulan Veikkoja, Mäntän Urheilijoita ja Tampereen Voimailuseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1974, 1976, 1977, 1978, 1979 ja 1982.
Pekka Ruokola on pituudeltaan 189-senttinen ja ammatiltaan poliisi. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut nyrkkeilyn kehä- ja arvostelutuomarina. Hänen poikansa Juha Ruokola on myös menestynyt nyrkkeilijänä.
Lipizzanhevonen

Ominaisuudet

Lipizzat ovat nykyisin väriltään lähes aina kimoja, jotka syntyvät mustina tai ruunikoina ja vaalenevat iän myötä lopulta valkoisiksi. Joskus syntyy ei-kimojakin lipizzanhevosia, ja Espanjalaisessa ratsastuskoulussa pidetään perinteisesti aina yhtä tummaa hevosta.
Lipizzanhevonen on säkäkorkeudeltaan noin 150–160 cm. Itävaltalaiset Piberin lipizzat ovat pienikokoisempia kuin unkarilaiset sukulaisensa, jotka ovat suurempia, laajaliikkeisempiä ja erittäin suosittuja vaunuhevosina. Lipizzanhevonen kehittyy hitaasti, mutta vastaavasti elää pitkään. Useat Espanjalaisen ratsastuskoulun oriit ovat käytössä yli 20-vuotiainakin.
Lipizzanhevonen on tasapainoinen ja notkea, ja sen rauhallinen luonne tekee siitä erityisen sopivan esteratsastushevosen. Lipizzan jalkojen rakenne on vahva ja ne ovat voimakkaat, hyväluiset ja kovakavioiset. Takaosa on vahva ja hevonen soveltuu hyvin korkeaan kouluratsastukseen. Lavat ovat jyrkähköt ja säkä usein matala, ja tässä mielessä lipizzanhevonen sopii jopa paremmin vaunu- kuin ratsuhevoseksi. Lipizzanhevonen ei ole kovin nopea, ja hevosen liikkeet ovatkin enemmän korkeat kuin etenevät.

Historia

Lipican siittola perustettiin vuonna 1580, jolloin lipizzarotua alettiin jalostaa tuottamalla Iberian niemimaalta yhdeksän espanjalaista oritta ja 24 tammaa. Nykyinen lipizzanhevoskanta polveutuu kahdeksasta perustajaoriista, joista länsieurooppalaisia on kuusi: valkoinen espanjanhevonen Pluto (1765), musta napolinhevonen Conversano (1767), ruunikko napolinhevonen Neapolitano (1790), hallakko kladrubynhevonen Favory (1779), valkoinen arabi Siglavy (1810) ja napolin- ja andalusianhevosen risteytys Maestoso (1819). Itä-Euroopasta tulee kaksi orilinjaa: kroatialainen Tulipan sekä unkarilainen Incitato, molemmat peräisin 1800-luvulta.
Lipizzanhevosia kasvatetaan nykyään koko entisen Itävalta-Unkarin alueella. Espanjalaisen ratsastuskoulun hevoset kasvatetaan Itävallassa Grazin lähellä sijaitsevassa Piberin siittolassa. Myös muiden lähialueen maiden valtionsiittoloissa kasvatetaan lipizzoja.
Choro

Choro eli chorinho on eräs brasilialaisen populaarimusiikin tyylilaji. Se syntyi Rio de Janeirossa 1800-luvulla. Choroa soitettiin alun perin yhtyeissä, joihin kuuluu huilu, kitara ja cavaco. Yleensä yhtyeisiin kuuluu myös mandoliini, klarinetti ja saksofoni.
Antti Tirkkonen

Antti Tirkkonen on suomalainen jääkiekkoilija. SaPKon kasvatti pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1988–89 silloisessa I-divisioonassa. 
Puolustajan paikkaa pelaava Tirkkonen ehti vuosien varrella edustaa monia seuroja ympäri maailman. Kokemusta kertyi Suomesta, Ruotsista, Saksasta ja Yhdysvalloista. Kotoista SM-liigaa hän pelasi yhteensä 39 ottelua urallaan KalPan ja TuTon väreissä. Keväällä 1993 Vantaalla Tirkkonen teki SaPKon nousun takaisin I-divisioonaan ratkaisseen maalin one-timer lämärillä lähes nolla kulmasta, Tommi Turusen oivasta syötöstä.
Keväällä 2004 Tirkkonen päätti uransa ja ryhtyi SaPKon manageriksi. Seuraavalla kaudella veri veti kuitenkin kaukaloihin ja hän pelasi SaPKossa 25 ottelua. Kaudella 2005–2006 Tirkkosesta tuli SaPKon toimitusjohtaja. Kausi päättyi riemukkaasti, kun Tirkkosen kasaama SaPKo onnistui nousemaan heti Mestikseen.
Lempinimen "Aso" saanut Tirkkonen oli monien katsojien mieleen riskejä kaihtamattoman pelityylinsä vuoksi. Jalkakikat alimpana miehenä ja läpisyötöt välillä omankin maalin takaa aina hyökkäyssiniselle asti olivat tyypillistä "Asoa".
Meremere

Historia

Meremeren alueella sijaitsi maorien puolustusasema maorisotien aikana, ja siellä oli sijoitettuna noin 1 000 maorisotilasta Wiremu Tāmihanan alaisuudessa. Loka-marraskuussa 1863 britit valtasivat alueen.
Hankalampi (Virrat)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 138 metriä mpy.
Passaic-luokka

Suunnittelu

Luokan alukset suunnitteli John Ericsson ottaen huomioon aiemmin suunnittelemastaan USS Monitorista saadut kokemukset. Alukset olivat edeltäjäänsä suurempia ja niiden ohjaushytti oli siirretty keulasta tykkitornin katolle, mikä mahdollisti paremman näkyvyyden ja helpotti yhteydenpitoa kapteenin, ruorimiehen ja miehistön välillä. Aluksen rungon muotoa oli parannettu. Lisäksi luokan aluksissa oli 5,5 metrin savuhormi ja parannettu ilmastointi.
Apulaislaivastoministeri Gustavus Fox vaati uusien monitorien aseistuksen muuttamista raskaammaksi, koska USS Monitorin 11 tuuman tykit olivat osoittautuneet tehottomiksi CSS Virginian kanssa käydyssä taistelussa. Asiaan vaikutti myös linnakkeiden uusista 15 tuuman Rodman tykeistä saadut kokemukset. Vaatimus vähintään yhdestä 15 tuuman tykistä pakotti Dahlgrenin suunnittelemaan ja valmistamaan 15 tuuman tykin aluksille. Tykkitornin sisähalkaisija oli 6,4 metriä.
Suuri määrä palokaasuja vapautui tykin laukaisussa torniin, mikä pakotti savulaatikon rakentamista tornin sisään. Muutoksen seurauksena tykkimiehistö ei nähnyt maaliaan ja heidän piti tähdätä joko 8 tai 11 tuuman tykeillä. USS Lehighillä 11 tuuman tykki korvattiin 8 tuuman Parrot tykillä.
Zach Braff

Zachary Israel ”Zach” Braff (s. 6. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän esitti päähenkilö John Doriania televisiosarjassa Tuho-osasto vuosina 2001–2010. 
Elokuvia, joista Braff myös tunnetaan, ovat muiden muassa Ystävyyden kirot (2000), Garden State (2003), Pikku Kananen (2005), The Last Kiss (2006), Mahtava Oz (2013), Wish I Was Here (2014).
Braff syntyi juutalaiseen perheeseen South Orangessa, New Jerseyssä, ja sairastui jo lapsena pakko-oireiseen häiriöön. Hän valmistui Columbia High Schoolista ja sitten Bachelor of Artsina Northwestern Universitystä. Hänet palkittiin helmikuussa 2005 Grammyllä Garden Staten soundtrackista. 
Braff oli Emmy-ehdokas vuonna 2005 ja vuosina 2005, 2006 ja 2007 hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi.
Kai Kuutamo

Kai Kuutamo (oikea nimi Kaj-Mikael Schütt s. 1982) on Suomessa syntynyt sirkustaiteilija, joka on erikoistunut jongleeraukseen. Hän on valmistunut Lahden Käsi- ja Taideteollisuusoppilaitoksen sirkuslinjalta vuonna 2004 (nykyinen Salpaus-instituutti) sekä Turun Ammattikorkeakoulun Taideakatemian sirkuspuolelta vuonna 2010. Hän perusti Sirkussirkus toiminimen Turussa vuonna 2005. Samalla syntyi Sirkussirkus-putiikki Jarrumiehenkadulle. Putiikki pyöri menestyksekkäästi viisi kokonaista vuotta, kunnes Kai Kuutamo päätyi Kambodžaan. Putiikki avattiin uudestaan ensin verkkokauppana vuonna 2016 ja myöhemmin myös kivijalkakauppana Lonttisiin vuonna 2017. Nykyinen osoite on Lonttistentie 14, Turku. Kambodžassa Kai Kuutamo työskenteli ensin Phare Ponleu Selpak -sirkuskoulussa puoli vuotta vuosina 2011-2012. Myöhemmin vuonna 2014 hän perusti oman sirkuskoulun Kampot provinssiin Etelä-Kambodžaan. Sirkuskouluhankkeen nimi on Circus Kampot. 
Hän suunnitteli, ja toteutti ensimmäisen oman jongleerausvälineensä vuonna 2007, jonka hän nimesi "suomalaisiksi patukoiksi" (Finnish Poles). Vuonna 2012 hän voitti katuesiintymisen Suomen mestaruuden omalla jongleerausta ja komediaa yhdistelevällä esityksellään Kai Kuutamo Show.

Saavutukset

Kuutamon ensimmäinen itsekehittelemä väline syntyi vuonna 2007 Suomalaiset Patukat (Finnish Poles). Hänellä on myös hallussaan maailman ennätys viiden suomalaisen patukan heitossa. Vuonna 2009 hän toteutti Turussa yhdessä Samuli Männistön kanssa Nordic Juggling Convention 2009 -tapahtuman, jota kuvailtiin Turun Sanomissa "Suomalaisen jongleerauksen juhlaksi". Vuonna 2013 oma ennätys kymmenen pallon jongleerauksessa: 11 heittoa, 18 kiinniottoa, multiplex/duplex -tyyli. Oma ennätys esityksessä kymmenellä pallolla syntyi vuonna 2015. 12 kiinniottoa keräyksellä, joka on myös tämän hetkinen Suomen ennätys.
Mieletön raivo

Juoni

Pienen texasilaiskylän sheriffi Dan Stevens saa tarkistettavakseen erään talon, jossa on kerrottu olevan häiriköintiä. Tilanne osoittautuu vakavaksi, kun paikalla Stevens huomaa erään ruumiin ja murhaajan olevan vielä talossa. Hän onnistuu pidättämään murhaajan, joka kuitenkin yrittää paeta poliisiautosta ja joutuu ammutuksi. Murhaaja viedään sairaalaan, jossa kolme lääkäriä koettavat saada hänet pysymään hengissä. Tohtori Spires päättää lopulta käyttää kehittämäänsä ruisketta, jolla tappajasta tulee haavoittumaton. Heidän tietämättään tappaja pakenee sairaalasta ja päätyy tappamaan kaikki kolme lääkäriä yksitellen. Stevensin tehtäväksi jää lopulta pysäyttää murhaaja.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kuvaili Mieletöntä raivoa häkellyttävän heikoksi antoi sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin kelvoton tekele”.
Syyssonaatti

Juoni

Charlotte Andergast on menestynyt pianisti, joka on menettänyt aviomiehensä Leonardon. Hän matkustaa tyttärensä Evan ja tämän Viktor-miehen (Halvar Björk) luokse. Eva hoitaa kotonaan sisartaan Helenaa (Lena Nyman), joka on psyykkisesti sairas. Aluksi Eva ja Charlotte sietävät toisiaan, mutta lopulta vanhat haavat aukeavat ja molemmat puhuvat suunsa puhtaaksi suhteestaan.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa kipeänä, vaikeana ja raskaana, mutta myös vapauttavana. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

Ooppera

Syksyllä 2017 sai ensi-iltansa Sebastian Fagerlundin säveltämä ooppera Höstsonaten, jonka libretto perustuu Bergmanin elokuvakäsikirjoitukseen. Kantaesityksessä Suomen Kansallisoopperassa lauloivat Anne Sofie von Otter ja Erika Sunnegårdh.