google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Davis

Carl Davis (s. 28. lokakuuta 1936 New York Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kapellimestari ja säveltäjä, joka on asunut Britanniassa vuodesta 1961. Hän on naimisissa brittiläisen näyttelijän Jean Bohtin kanssa.

Musiikillinen tuotanto

Davis on säveltänyt musiikkia yli sataan televisio-ohjelmaan, mutta parhaiten hänet tunnetaan mykkäelokuviin luodusta musiikista. Hän on myös avustanut Paul McCartneyn sinfonisten sävellysten orkestroinnissa. Davis on säveltänyt muun muassa BBC:n Ylpeys ja ennakkoluulo -televisiosarjan ja Ranskalaisen luutnantin nainen -elokuvan tunnusmelodiat. Lisäksi Davis on säveltänyt paljon nykytanssi- ja balettimusiikkia Englannin kansallisbaletin, Skotlannin baletin ja Birminghamin kuninkaallisen baletin näytäntöihin.

Muu toiminta

Davis on toiminut taiteellisena johtajana ja kapellimestarina Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin Summer Pops -konserttisarjassa. BBC Proms -festivaalilla hän johti elokuvamusiikkikonsertin 1999 ja yhteistyö festivaalin kanssa on jatkunut siitä lähtien. Davis on levyttänyt omaa tuotantoaan ja muiden elokuvamusiikkia useiden brittiläisten orkestereiden kanssa, kuten Lontoon kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Lontoon filharmonikoiden, Englantilaisen kamariorkesterin ja Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa.
Suomessa Davis johti lokakuussa 2007 Radion sinfoniaorkesteria, joka soitti hänen sovittamansa musiikin Charlie Chaplinin Kaupungin valot -elokuvan esityksen taustamusiikiksi.

Palkinnot

Vuonna 2003 Davis sai arvostetun BAFTA-palkinnon elämäntyöstään elokuvamusiikin alalla, ja 2005 kuningatar Elisabet II myönsi hänelle korkea-arvoisen kunnianosoituksen (CBE honorary) hänen ansioistaan säveltäjänä ja kapellimestarina.
Pargny-sur-Saulx

Pargny-sur-Saulx on kunta Marnen departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2005 oli 1987. Pargny-sur-Saulx'n pinta-ala on 12 km².
Faller

Tuotteet

Faller valmiista puita, taloja, siltoja, pensaita, figuureja ynnä muuta pienoisrautateihin liittyvää. Faller tunnetaan mm. Faller Car System -tuotteistaan. Faller on myynyt tähän mennessä yli 100 miljoonaa pienoismallia.
Gran Turismo 3: A-Spec

Vastaanotto

Gran Turismo 3: A-Spec on saanut arvosteluissa korkeita arvosanoja. 
IGN on antanut pelille arvosanan 9.8/10 arvostelussaan.
Peli on saanut GameSpotilta arvosanan 9.4/10 arvostelussaan.
Pelin pisteytys Game Rankings-sivustolla on 94.54%.
Carl Auer von Welsbach

Uran alku ja alkuaineiden löytäminen

Auer von Welsbach opiskeli ensin Wienin yliopistossa 1878–1880 luonnontieteitä. Hän vaihtoi Heidelbergin yliopistoon 1880, jossa opiskeli kemiaa tohtorin tutkintoon saakka Robert Bunsenin ohjauksessa. Valmistuttuaan vuonna 1882 hän palasi Wieniin professori Adolf Liebenin assistentiksi tutkimaan harvinaisten maametallien erotusmenetelmiä.
Vuonna 1885 Auer erotti malmista ainetta jota hän kutsui didyymiksi. Hän eristi didyymistä useita eri värisiä versioita, jotka hän nimesi "praseodyymiksi" (vihreä) ja "neodidyymiksi" (pinkki); näistä jälkimmäinen tunnetaan nykyisin alkuaine neodyyminä.

Kaasuvalo ja varhainen hehkulamppu

Myöhemmin vuonna 1885 Auer von Welsbach sai patentin kehittämälleen kaasulyhdylle, jota hän kutsui Auerlicht nimellä. Se käytti hehkusukan materiaalina seosta, jossa oli 60% magnesiumoksidia, 20% lantaanioksidia ja 20% yttriumoksidia. Hehkusukka valmistettiin niin että puuvillaa kastettiin tämän seoksen liuokseen ja sitten kuumennettiin jolloin puuvilla palaa pois ja jäljelle jää kiinteä (mutta hauras) sukka. Nämä varhaiset hehkusukat antoivat vihertävää valoa ja eivät olleet kovinkaan suosittuja. Auerin ensimmäinen liikeyritys, jonka hän perusti näitä valmistamaan, meni konkurssiin 1887.
Vuonna 1890 hän esitteli uuden hehkusukan jonka materiaalina oli 99% toriumdioksidia ja 1% cerium(IV)oksidia. Nämä olivat paitsi kestävämpiä, tuottivat valkoista valoa. Toinen yritys joka perustettiin 1891, onnistui paremmin kuin ensimmäinen, ja laitteista tuli tunnettuja koko Euroopassa. Hehkusukka mullisti kaasuvalaistuksen tehon 1800-luvun lopulla. Nykyään kaasuvalaistus on harvinainen, mutta harvoissa kaasuvalolaitteissa käytetään lähes poikkeuksetta hehkusukkaa.
Seuraavaksi hän alkoi kehittelemään metallilankaa käyttäviä sähkövalaisimia, käyttäen lankana ensiksi platinaa ja sitten osmiumia. Osmiumia on erittäin vaikea työstää, joten Auer keksi uuden langan valmistusmenetelmän jossa osmiumoksidijauhetta sekoitetaan kumin ja sokerin kanssa tahnaksi, jota syötetään reiän läpi ja samalla poltetaan. Tahna palaa pois, jättäen langan jäljelle. Metallilankaa käyttävä hehkulamppu oli suuri parannus edeltäviin hiililankalamppuihin verrattuna; se kesti paljon pitempään ja käytti vähemmän sähköä saman valotehon tuottamisen.

Sytyttimet, ferrocerium ja myöhempi toiminta

Vuonna 1903 Auer von Welsbach sai patentin sytyttimen materiaalille jota kutsutaan ferroceriumiksi. Welsbach's sytytinkivi koostuu pyroforisesta metalliseoksesta, tyypillisesti 70% ceriumia ja 30% rautaa, joka iskee kipinää kun sitä raapaisee kovaa pintaa vasten. Tätä konstruktiota käytetään edelleen nykypäivän sytyttimissä. Vuonna 1907 hän perusti uuden yrityksen valmistamaan ja markkinoimaan tätä tuotetta.
Elämänsä loppuosan hän tutki puhdasta kemiaa ja julkaisi useita papereita kemiallisista erottelutekniikoista ja spektroskopiasta.
Hell Raiser

Julkaisu ja vastaanotto

Yhtyeen kotimaassa Britanniassa kappale Hell Raiser oli 11 listaviikon aikana parhaimmillaan toisella sijalla. Kappale nousi listykköseksi Länsi-Saksassa (2 viikkoa) ja Tanskassa (3 viikkoa).
Fernando Fernández

Seurajoukkueura

Fernando on pelannut Málagan sekä Real Madridin junioriakatemioissa. Madridiin hän siirtyi vuonna 1997 ja kolme vuotta myöhemmin hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kotiottelussa Zaragozaa vastaan. Hieman tämän jälkeen hän siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin.
Vuonna 2002 Fernando teki sopimuksen Betisin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 35 ottelussa 15 maalia, kun joukkue sijoittui sarjassa kahdeksanneksi. Vuosien 2005–2008 aikana hänen roolinsa pieneni huomattavasti joukkueessa ja niin lopulta 27. kesäkuuta 2008 hän teki nelivuotisen sopimuksen Málagan kanssa.
Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 23. syyskuuta 2009 ottelussa Espanyolia vastaan. Toisella kaudellaan 2009–2010 hänen vastuunsa joukkueessa kasvoi niukan ensimmäisen kauden jälkeen. Otteluita toisella kaudella kertyi yhteensä 30.
Titta Karakorpi

Riitta Anneli ”Titta” Karakorpi (nyk. Karakorpi-Martens tai von Martens; s. 29. lokakuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja dramaturgi.
Karakorpi on toiminut ohjaajana muun muassa Svenska Teaternissa. Karakorpi on näytellyt muun muassa elokuvissa Risto Jarvan Työmiehen päiväkirja, Elinan osan Edvin Laineen ohjaamassa Väinö Linna -filmatisoinnissa Täällä Pohjantähden alla, Jaakko Pakkasvirran Kesäkapina, Linna ja joissakin Televisioteatterin tuotannoissa.
Karakorpi on ollut naimisissa Jaakko Pakkasvirran kanssa. Hän on ohjannut useita TV-elokuvia.
ParaNorman

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta pojasta nimeltä Norman, joka osaa puhua kuolleille. Häntä pidetään kykynsä vuoksi outona ja häntä kiusataan koulussa. Kukaan ei usko häntä.  
Myös Normanin isosetä näkee kuolleita ja kertoo pojalle kaupunkia uhkaavasta noidan kirouksesta. Myyttinä pidetty kirous onkin totta, ja sen langettanut noita herättää kuolleet joka vuosi. Myöhemmin isosetä kuolee, jolloin kirouksen estäminen siirtyy Normanin hoidettavaksi. Hänen täytyy löytää noidan hauta ja lukea noidalle satu Prinsessa Ruususesta, jolloin noita nukahtaa, ja kuolleet palaavat hautoihinsa.
Falcon (pelisarja)

Art of the Kill

Falcon 3.0:n mukana julkaistiin tunnin pituinen Art of the Kill video, joka opettaa ilmataistelun perusteita.
Video on nykyisin nähtävissä monissa suoratoistopalveluissa.

Muuta

Hasbron suljettua simulaation kehitystiimin pelin saatavuus oli heikko, kunnes GOG.com pääsi sopimukseen digitaalisesta jakelusta vuonna 2015.
Falcon 4.0:n lähdekoodit vuotivat verkkoon vuonna 2000, jonka jälkeen harrastajat ovat ylläpitäneet ja tehneet vaihtoehtoisia versioita simulaatiosta.
Falcon BMS on harrastajien uudelleen toteuttama versio, joka on myöhemmin todettu itsenäiseksi toteutukseksi eikä riipu samasta lähdekoodista. Aiemmin BMS:n on sanottu käyttäneen vuotaneita lähdekoodeja.
Niihaman ryhmäpuutarha

Niihaman ryhmäpuutarha (alun perin Tampereen siirtolapuutarha, myöhemmin Hatanpään siirtolapuutarha) on Suomen vanhin edelleen toimiva siirtolapuutarha. Se perustettiin Tampereen Hatanpäälle vuonna 1916. Kun Hankkijan puutarha halusi myöhemmin alueen omaan käyttöönsä, Hatanpään siirtolapuutarha päätettiin siirtää muualle. Vuonna 1975 se sai uuden paikan Niihaman metsäalueelta Näsijärven rannalta. Nimi vaihtui näin Niihaman ryhmäpuutarhaksi.
Niihaman ryhmäpuutarhassa sijaitsee Kartano-nimisen tilan entinen pihapiiri, josta on säilynyt asuinrakennus, sauna ja puimala. 1800-luvulla perustettu Kartano oli aikoinaan Messukylän pappilan torppa. Nykyään rakennukset ovat ryhmäpuutarhan käytössä.
Ryhmäpuutarhan alueella toimii kesäisin Tampereen siirtolapuutarhamuseo.
Linnansaaren luontokeskus Oskari

Linnansaaren luontokeskus Oskari oli vuonna 1994 perustettu luontokeskus, jonka alkuperäinen nimi oli Rantasalmen Järviluonnon keskus. Luontokeskus sijaitsi Rantasalmen keskustassa osoitteessa Ohitustie 7, ja se oli samalla Linnansaaren kansallispuiston opastuskeskus. Sen toiminnasta vastsi Metsähallitus. Rantasalmen Järviluonnon keskus muuttui vuonna 2004 Linnansaaren luontokeskus Oskariksi. Oskari-nimi tulee Linnansaaren viimeisestä torpparista Oskari Parviaisesta.
Perusnäyttely oli Oskarin päivä Linnansaaressa. Esitys kertoi Linnansaaren kansallispuiston luonnosta, kulttuurihistoriasta ja saaristosta. Näyttelyssä voi tutustua muun muassa Linnansaaren lehtoihin, perinnemaiseman hoitoon ja saaristoasutukseen. Saimaannorppa oli näyttelyssä keskeinen. Pysyvässä näyttelyssä oli saariston lintuja esittelevä lintuluoto, kalastusmenetelmiä sekä vedenalaiseen luonto. Lisäksi luontokeskuksessa oli murtovesiakvaario. Luontokeskuksessa oli 48-paikkainen auditorio, jossa esitettiin saaristoaiheisia videoesityksiä. Toinen luontokeskuksen pysyvä näyttely oli Rantasalmella sijainneen Haapaniemen kadettikoulun historiasta kertova näyttely.
Oskarissa palveli Rantasalmen matkailuinfo, josta sai tietoa seudun matkailuasioista. Luontokeskuksen rakennuksessa huomioitiin myös liikuntaesteiset. Luontokeskuksen pihalla oli 700 metrin pituinen geologinen luontopolku. Se esitteli Suomen geologista historiaa 2 300 miljoonan vuoden takaa nykypäivään. Luontokeskus lopetti toimintansa vuonna 2015.
Äkräs

Pellon vartija

Viljo Alanen näkee Äkrään sadon antajan lisäksi pellon vartijana, joka vartioi satoa, mutta myös vaati uhreja. Äkräs on tarkoittanut joillain paikkakunnilla suuruuttaan haljennutta naurista - Korpilahdella ja Hämeessä on tällaisista nauriista sanottu, että se on huutanut varkaan perään niin lujaa että on haljennut. Hämeessä on Alasen mukaan sanottu sananpartena, että joku "huutaa kuin äyräsperkele". Janakkalassa haljenneen nauriin sanottiin haljenneen naurettuaan epäonnistunutta varkausyritystä. Alasen mielestä varkaan perään huutavalla Äkräällä on siis maan haltijaa ja rajanhaltijaa muistuttavia ominaisuuksia - rajanhaltija nimenomaan huutaa, kun sen vartioimaa rajaa loukataan.

Erisnimenä

Uno Harva huomauttaa, että Ägräs esiintyi Itä-Suomessa sukunimenä eri johdannaisineen - kirkonkirkoissa esiintyvät muun muassa nimet Ägräs, Ägrämöinen, Ägrein, Äyreinen ja Egreilinen. Menetetyssä Karjalassa oli myös Äyräpään kunta.

Nimi ja alkuperä

Koska Äkräkseen nimeen liittyy hyvin usein epiteetti "pyhä", tutkijat ovat olettaneet että Äkrään taustalla olisi kristillinen pyhimys. Kaarle Krohn oletti että kysymyksessä olisi Pyhä Gregorius, jonka nimi Agricolan Rukouskirjassa tavataan muodossa Pyhä Greus. Martti Haavion teorian mukaan Pyhä Äkräs juontuisi ilmaisusta Pyhä Kros eli siis Pyhä Risti.
Uno Harva näkee Äkräässä yhteyksiä Jumisiin, latvialaiseen sadon ja hedelmällisyyden jumalaan, jota kuvastaa yhteenkasvanut kaksoistähkä, jumalallinen kaksonen. Harva kertoo, että Poverja Gavrilovin mukaan ainakin myös suomensukuiset votjakit eli udmurtit ovat kunnioittaneet yhteenkasvaneita kaksoistähkiä ja uskoneet niiden tuovan runsautta.  Samanlaisia uskomuksia on Harvan mukaan ollut monilla muillakin kansoilla.
Viljo Alanen pitää Äkrään (jonka länsisuomalainen muoto on siis Äyräs) etymologiana sanaa "äyräs", "pellon äyräs". Äyräs ja rantatörmä ovat usein merkinneet myös pellon rajaa, joka liittyisi Äkräsin ominaisuuksiin pellon vartijana.
Kirjarovio

Kirjarovio on seremoniallinen tapahtuma, jossa hävitetään julkisesti polttamalla kirjoja tai muuta painettua materiaalia. Rovion polttamista perustellaan yleensä moraalisin, poliittisin tai uskonnollisin syin. 
Kirjarovioita esiintyy usein poliittisten vallanvaihtojen yhteydessä. Toiminnan tarkoituksena voi olla uusien vallanpitäjien pyrkimys päästä eroon omalta kannaltaan haitallisista aatteista tai pyrkimys niin sanottuun historian uudelleenkirjoittamiseen. 
Saksalainen kirjailija Heinrich Heine kirjoitti vuonna 1821: ”Missä poltetaan kirjoja, poltetaan lopulta myös ihmisiä” (näytelmästä Almansor). Pahaenteinen lausahdus mainitaan yleensä viitattaessa natsien Berliinin Opernplatzilla (nyk. Bebelplatz) toukokuussa 1933 toteuttamiin kirjarovioihin.
Suomen historiassa kirjarovioita on järjestetty ainakin vuonna 1829, jolloin Jaakko Juteinin kirja Anteckningar af Tankar uti Varianta Ämnen poltettiin Viipurissa kirjaroviolla. Kyseistä kirjaa pidettiin vääräoppisena, ja takavarikoimisen jälkeen se poltettiin oikeuden päätöksellä.
1950-luvulla Agnar Myklen romaani Laulu punaisesta rubiinista aiheutti Suomessa oikeudenkäynnin, jonka seurauksena ”epäsiveellisen” kirjan 5 000 kappaleen suomenkielinen painos poltettiin vuonna 1959 Naantalin höyryvoimalaitoksessa. Kustantaja oli kuitenkin kätkenyt kirjasta 800 kappaleen erän, jonka Sotainvalidien Veljesliitto viranomaisten tietämättä myi postimyyntinä toimintansa rahoittamiseksi.
Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Khomeini langetti intialais-brittiläiselle kirjailijalle Salman Rushdielle helmikuussa 1989 fatwan, jolla hän käytännössä tuomitsi Rushdien kuolemaan. Khomeini katsoi Rushdien loukanneen islamia romaanillaan Saatanalliset säkeet. Tämän seurauksena muslimit polttivat Rushdien kirjoja julkisesti eri puolilla maailmaa.
Sebastião Salgado

Sebastião Salgado (s. 8. helmikuuta 1944 Aimorés, Minas Gerais) on brasilialainen valokuvaaja ja kuvajournalisti, joka tunnetaan dokumentaarisista ihmisen elin- ja työskentelyoloja eri puolilla maailmaa kommentoivista valokuvistaan. 
Salgado opiskeli taloustiedettä Universidade Federal do Espirito Santo -yliopistossa São Paulossa ja työskenteli valmistuttuaan kansainvälisen kahvijärjestön ICO:n ekonomistina. Tässä työssä hän matkusti usein Afrikkaan ja kiinnostui näillä matkoillaan vakavammin valokuvauksesta. Vuonna 1973 hän päätti jättää taloustieteen ja ryhtyä ammattivalokuvaajaksi 29 vuoden iässä.
Salgado kuvasi aluksi Sygma- ja Gamma-kuvatoimistoille, kunnes 1979 liittyi kuuluisaan Magnum Photos -kuvaajaryhmään. Magnum-kautta kesti vuoteen 1994, jolloin Salgado perusti vaimonsa kanssa asuinkaupunkiinsa Pariisiin Amazonas Images -kuvatoimiston oman tuotantonsa välittämiseen.
Salgado on kiertänyt kuvaamassa yli sadassa maassa. Kuvia on julkaistu sanoma- ja aikakauslehdissä ja koottu moniksi kirjoiksi ja eri maissa kiertäneiksi näyttelyiksi. Salgadon kansainvaelluksia kuvaava 300 mustavalkokuvan kiertonäyttely Exodus oli näytteillä Helsingin Tennispalatsissa kevättalvella 2001.
Monien valokuvausalana palkintojen ja tunnustusten lisäksi Salgado toimii Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä ja kunniajäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiassa. The Royal Photographic Society on myöntänyt hänelle 100-vuotismitalinsa ja Honorary Fellowship (HonFRPS) -arvon. Vuonna 1989 Salgadolle myönnettiin kansainvälinen Hasselblad-palkinto
ja vuonna 1998 espanjalainen Asturian ruhtinaan palkinto.
N60

N60 on Suomen toiseen valtakunnalliseen tarkkavaaitukseen perustuva korkeusjärjestelmä. Geodesian näkökulmasta N60 on yhdistetty korkeusvertausjärjestelmä ja korkeusvertauskehys.
N60:n lähtötaso on Helsingin keskimerenpinta epookissa 1960.0. N60:n korkeuserojen epookki on maannousun osalta 1960.0. N60:ssa korkeudet ovat ortometrisiä korkeuksia. N60 on keskivuoksijärjestelmässä.
Japanin naisten maahockeymaajoukkue

Japanin naisten maahockeymaajoukkue edustaa Japania naisten maahockeyn maaotteluissa. Japanin paras saavutus olympiaturnauksessa on kahdeksas sija vuodelta 2004. Japani on onnistunut voittamaan olympiaturnauksessa vain kolme ottelua: Espanjan vuonna 2004 ja Uuden-Seelannin vuosina 2004 ja 2008.  Kansainvälisen lajiliiton rankingissa Japani on sijalla 12 (huhtikuu 2018).
Lajin maailmanmestaruuskilpailuissa Japanin paras sijoitus on viides vuodelta 2006. Viralliset MM-kilpailut on pelattu vuodesta 1972, ja Japani on ollut niissä kuudesti mukana. Japani oli ensimmäinen Aasian valtio MM-kisoissa Intian jälkeen vuonna 1978.
Naisten Aasian cupin Japani on voittanut vuonna 2007 ja ollut kolme kertaa kolmas (1985, 1989 ja 2004). Aasian kisojen maahockeyturnauksessa Japani on ollut mitaleilla kuusi kertaa: kolme hopeaa vuosina 1986, 1994 ja 2006 sekä kolme pronssia vuosina 1990, 2002 ja 2010.
Pieinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 17,4 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Palojoen valuma-alueella (67.97), jonka Piernojan valuma-alueeseen (67.979) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 162 metriä mpy.
Danny Drinkwater

Seurajoukkueura

Drinkwater on Manchester Unitedin kasvatti. Hän kuului seuran edustusjoukkueeseen vuodet 2009–2012, muttei pelannut yhdessäkään ottelussa. Suurimman osan Manchester United -ajastaan Drinkwater vietti lainalla Englannin mestaruussarjan ja ykkösliigan joukkueissa. Hän edusti Huddersfield Townia, Cardiff Cityä, Watfordia ja Barnsleya.
Tammikuussa 2012 Drinkwater siirtyi lopullisesti pois Unitedista, Englannin mestaruussarjan Leicester Cityyn. Kaudella 2013–2014 hän juhli seuran kanssa Mestaruussarjan mestaruutta ja nousua Valioliigaan. Hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Evertonia vastaan. Kaudella 2014–2015 Drinkwater pelasi 23 valioliigaottelussa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa Drinkwater teki tammikuussa 2016 Stoken verkkoon. Tuolla kaudella hän onnistui maalinteossa kaksi kertaa 35 ottelussa Leicesterin voittaessa yllättäen Valioliigan mestaruuden. Hän siirtyi syyskuussa 2017 viiden vuoden sopimuksella lontoolaiseen Chelseaan.

Maajoukkueura

Drinkwater edusti vuosina 2007–2008 Englannin alle 18-vuotiaiden ja vuosina 2008–2009 alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan.
Nicole DeHuff

Nicole Renee DeHuff (6. tammikuuta 1975 Antlers, Oklahoma – 16. helmikuuta 2005 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. DeHuffin elokuvadebyytti tapahtui vuonna 2000 muun muassa Ben Stillerin ja Robert DeNiron tähdittämässä elokuvassa Perhe on painajainen. DeHuff vieraili myös useissa televisiosarjoissa. 
DeHuff oli naimisissa Ari Palitzin kanssa. Heidät vihittiin 11. marraskuuta 2000. 
Nicole DeHuff menehtyi vain 30-vuotiaana keuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin 16. helmikuuta 2005 Los Angelesissa. Hän oli käynyt sairaalassa kahdesti ennen kuolemaansa sairautensa takia, mutta hänelle annettiin molemmilla kerroilla väärä diagnoosi.
Kreetankoira

Ulkonäkö

Kreetankoira muistuttaa paariakoiraa, podencoa ja jotkut yksilöt etäisesti myös whippetiä, vaikkei se olekaan yhtä sirorakenteinen kuin whippet. Uroksen säkäkorkeus on 52–60 cm (ihanne 54-58 cm) ja nartun 50–58 cm (ihanne 52-56 cm). Paino vaihtelee uroksilla 16-22 kg ja nartuilla 14-20 kg välillä. Värejä on useita, mm. fawn (hiekanvärinen), black & tan (musta ruskein merkein) ja brindle (raidallinen). Tunnusomaista on pitkäraajaisuus ja hoikkarakenteisuus. Korvat ovat pystyt tai puolipystyt. Häntä muistuttaa mopsin häntää.

Luonne ja käyttäytyminen

Kreetankoira on aktiivinen ja toimelias. Sillä on voimakas metsästysvietti, ja se onkin Kreetalla hyvin arvostettu jäniskoira. Kotioloissa se on kuitenkin siisti ja rauhallinen. Vieraita kohtaan se on useimmiten arka tai varautunut, mutta omaa perhettään kohtaan ystävällinen, leikkisä ja oppivainen. Se tulee yleensä toimeen muiden koirien kanssa.

Alkuperä

Kreetankoira on yli 4 000 vuotta vanha kreetalainen rotu. Se tunnettiin aiemmin nimillä Kritikos Ichnilatis ja englanniksi Cretan Scenthound eli kreetanjäljestyskoira, mutta rodun elvytyksen jälkeen se sai nimet Kritikos Lagonikos (lagos=jänis, lagoniko=vinttikoira) ja englanniksi Cretan Hound eli kreetanvinttikoira tai kreetanjäniskoira. Se on kuitenkin niin ulkomuodoltaan, käyttötarkoitukseltaan kuin historiallisestikin lähempänä Iberian niemimaalta peräisin olevaa podencoa, joten oikeampi luokitus on alkukantainen metsästyskoira.

Historia Suomessa

Vuoden 2007 alussa Suomeen tuotiin kaksi ensimmäistä fawn-väristä rodunedustajaa Kreikasta. Vuoden 2008 puolivälissä näille kahdelle yksilölle syntyi Suomen ensimmäinen pentue, ja sittemmin tänne on tuotu ainakin yksi niin ikään fawn yksilö lisää Kreetalta.
Luvian Veto

Luvian Veto ry on luvialainen urheiluseura, joka on perustettu 1930.

Edustusjoukkue

Seuran miesten edustusjoukkue perustettiin uudelleen kaudelle 2003. Se pelaa kaudella 2019 Kutosessa. Kaudella 2010 joukkue pelasi ensimmäistä kertaa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa, mutta putosi heti sarjasta.

LuVe 2

LuVen kakkosjoukkue perustettiin kaudeksi 2010. Se pelasi Vitosessa kahden kauden ajan, mutta lopetti toimintansa kauden 2011 jälkeen.

Junioritoiminta

Luvian Vedolla on yhdeksän juniorijoukkuetta: pojille C-junioreista G-junioreihin, tytöille C- ja E-juniorijoukkueet.
Törkeä varkaus

Törkeä varkaus on varkauden vakava eli törkeä tekomuoto.

Oikeuskäytäntö

Vuoden 2008 tilastojen mukaan yksittäisrikoksena törkeästä varkaudesta tuomittiin 422 henkilöä. Tuomioista 174 oli ehdollisia vankeusrangaistuksia (41 %), 27 yhdyskuntapalvelua (6 %) ja 213 ehdotonta vankeutta (51 %). Ehdollisten vankeusrangaistusten keskipituus oli 8,3 kuukautta ja ehdottomien 12,5 kuukautta.
Vuosina 2009–2012 Suomen käräjäoikeuksissa ratkaistiin vuosittain 294–380 asiaa, joissa pääsyytteenä (törkeimpänä rikoksena) oli törkeä varkaus. Vastaajien määrä oli vuodesta riippuen 750–990, eli keskimäärin lähes 3 henkeä. Pääsyytteen mukainen rikosnimike tuomittiin vuodesta riippuen 261–330 tapauksessa, syyte hylättiin runsaassa 10 prosentissa tapauksista (vuodesta riippuen 31–46 kpl).