google/wiki40b huggingface dataset:
Arthur Hay Tweeddale

Arthur Hay, Tweeddalen 9. markiisi (9. marraskuuta 1824 Yester, Gifford, East Lothian, Skotlanti – 29. joulukuuta 1878 Chislehurst, Lontoo) oli skotlantilainen sotilas, arvoltaan eversti, ja lintutieteilijä.
Hay palveli Intiassa ja Krimillä. Hän peri isältään markiisin arvon, jonka puolestaan peri hänen veljensä.
Hay toimi Lontoon eläintieteellisen seuran (Zoological Society of London)) puheenjohtajana 16. tammikuuta 1868 alkaen. Veljenpoika Robert George Wardlaw-Ramsay julkaisi hänen ornitologiset työnsä postuumisti vuonna 1881. Haylla oli noin 20 000 näytteen yksityiskokoelma lintuja, hyönteisiä, matelijoita ja nisäkkäitä, joka on nykyisin British Museumissa.
Hay palkkasi Carl Bockin keräämään näytteitä Malaijien saaristosta ja nimesi noin 40 uutta taksonia, muun muassa keltasiepon (Ficedula zanthopygia).
Pauli Huhtala

Pauli Vilho Johannes Huhtala (10. heinäkuuta 1903 Isokyrö – 1967) oli suomalainen majuri, sotilasaiheisten tietokirjojen kirjoittaja ja johtaja.

Henkilöhistoria

Pauli Huhtalan vanhemmat olivat kauppias Matti Vihtori Huhtala ja Sanni Emilia Ollinkoski ja puoliso vuodesta 1930 Grete Maria Fahler. Huhtala valmistui kauppaopistosta 1922 ja kadettikoulusta 1930, ylioppilastutkinnon hän suoritti 1946 ja opiskeli sotakorkeakoulussa 1939. Ennen sotia Huhtala toimi sekä puolustusvoimien että suojeluskunnan tehtävissä, 1941–1942 hän oli pataljoonan komentaja ja armeijakunnan operatiivisen toimiston päällikkö. Puolustusvoimien palveluksesta Huhtala erosi 1945. Hän oli 1937–1945 ilmestyneen Asemies-lehden päätoimittajana. Lehteä kustansi sotaväen alipäällystön perustama ja omistama Kustannusosakeyhtiö Säilä. Huhtala toimitti Suomen sotilaskalenteria 1940–1944, Kustannusosakeyhtiö Karhun kirjallinen johtaja hän oli 1945–1947 ja Yksityisyrittäjien liiton toimitusjohtaja vuodesta 1949.
Huhtala ylennettiin vänrikiksi 1926, luutnantiksi 1930, kapteeniksi 1936 ja majuriksi 1941.
Petri Meri

Ura

Isokokoinen Meri on Turun Palloseuran kasvatti, joka pelasi joukkueessa lähes koko junioriuransa. Hän voitti Tepsi-nimellä pelanneessa joukkueessa B-nuorten I-divisioonan mestaruuden keväällä 2008. Meri oli kaudella 2010–2011 TPS:n A-nuorten toiseksi paras maalintekijä sekä kolmanneksi paras pistemies Johannes Lehdon kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös ensimmäisen SM-liigaottelunsa 17. helmikuuta 2011 vieraissa Jokereita vastaan ja sai siinä jääaikaa 7.12 minuuttia. Kauden 2011–2012 Meri pelasi kokonaan A-nuorissa.
Kesällä 2012 Meri siirtyi try-outille Mestis-joukkue Vaasan Sportiin. Hän sai elokuussa jatkosopimuksen kaudeksi 2012–2013. Meri edusti kauden aikana myös Pohjoisen joukkuetta Mestis Hockey Dayssä pelatussa tähdistöottelussa. Hän korvasi joukkueessa SaPKon Niko Laakkosen. Meren kausi päättyi kuitenkin polvivammaan tammikuussa 2013.
Kauden 2013–2014 Meri pelasi II-divisioonajoukkue Kaarinan Kiekko-Pojissa, jonka varakapteenina hän toimi ja oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 16+41=57. Meri oli kauden päätteeksi nostamassa KaKiPoa seuraavaksi kaudeksi Suomi-sarjaan. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella TuToon. Meri pelasi joukkueessa 23 ottelua tehden neljä syöttöpistettä, kunnes hän jätti TuTon tammikuussa 2015 keskittyäkseen opintoihinsa.
Mustapukuisen naisen arvoitus

Juoni

Elokuva sijoittuu 1930-luvun alun Pariisiin, sotien väliseen Ranskaan, joka kamppailee sosiaalisen ja poliittisen muutoksen kanssa. 19-vuotias Violette Nozière on jännitystä etsivä tyttö, joka kapinoi klaustrofobisten työväenluokkaisten vanhempiensa, Germainen ja Baptisten, rajoitteita vastaan traagisin seurauksin. Violette työskentelee salaa prostituoituna, kunnes hän rakastuu tuhlaavaiseen nuoreen mieheen, jota hän alkaa tukea taloudellisesti rahoilla, jotka hän on varastanut vanhemmiltaan ja tienannut prostituutiosta. Hän alkaa suunnitella vanhempiensa murhaa, sillä heidän kuolemiensa myötä hän perisi isänsä omaisuuden.
Samaan aikaan lääkäri kertoo vanhemmille Violettella olevan syfilis. Violette onnistuu lähestulkoon vakuuttamaan vanhempansa, että hän on jotenkin perinyt kyseisen sukupuolitaudin heiltä. Tällä tekosyyllä hän huijaa heidät ottamaan ”lääkettä”, joka on itse asiassa myrkkyä. Myrkky tappaa hänen isänsä, mutta hänen äitinsä selviää hengissä. Violette pidätetään ja saa syytteen murhasta. Hän puolustaa itseään väittämällä, että hänen isänsä käytti häntä seksuaalisesti hyväkseen. Kun henkiin jäänyt äiti todistaa tytärtään vastaan, Violette todetaan syylliseksi murhaan ja tuomitaan kuolemaan.
Elokuvan lopussa kerrotaan, että hänen kuolemanrangaistuksensa kumottiin ja muuttui lievennetyksi elinkautiseksi – hän lopulta vapautui vankilasta, avioitui ja sai monta lasta.

Tuotanto

Violette Nozièren lapset eivät aluksi halunneet elokuvaa heidän äitinsä tarinasta, sillä he pelkäsivät sen tahraavan hänen muistoaan. Lapsien lupa elokuvaan oli välttämätön, joten Claude Chabrol selitti heille elokuvan olevan myötätuntoinen Nozièrea kohtaan. Kun elokuva valmistui, Chabrol näytti elokuvan heille, jotka pitivät siitä hyvin paljon.
Mustapukuisen naisen arvoitus -elokuvan kuvaukset alkoivat 14. marraskuuta 1977 ja päättyivät 31. joulukuuta 1977. Elokuva kuvattiin Pariisissa Ranskassa 1 360 000 dollarin budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Filmel ja France 3 Cinéma sekä kanadalainen Cinévidéo.

Julkaisu ja vastaanotto

Mustapukuisen naisen arvoitus sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 20. toukokuuta 1978. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 24. toukokuuta 1978, Kanadassa 9. kesäkuuta 1978 ja Suomessa 4. elokuuta 1978. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa Gaumont, Kanadassa Cinépix Film Properties (CFP) ja Suomessa Magna-Filmi Oy Ab. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 1 074 507 katsojaa ja oli Suomessa 87. katsotuin elokuva 26 059 hengen katsojamäärällään vuonna 1978.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kuuteen arviointiin. 215 käyttäjästä 68% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,5/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 1 546 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,4/10.
Mustapukuisen naisen arvoitus julkaistiin Ranskassa DVD:lle 1. syyskuuta 2001.
Suolusmäki

Suolusmäki (ven. Сула́жгора́, Sulažgora; karjalaksi Suolužmägi) on yksi Petroskoin kaupunginosista. Se sijaitsee samannimisen mäen luona kaupungin länsiosassa.
Suolusmäen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1679. Nimitys perustunee saamelaiseen suolo ’saari’ -sanaan (”Saarimäki”). Suolusmäen nimeä on tulkittu myös karjalan sula-sanan pohjalta, koska lumi sulaa mäeltä nopeammin kuin muualta ympäristöstä.
1900-luvun alussa Suolusmäki kuului Suojun volostin Järventauksen kyläkuntaan. Vuonna 1905 siellä oli 70 taloa ja 221 asukasta. Kylässä oli vuonna 1858 valmistunut pieni puukirkko, joka ei ole säilynyt.
1920-luvulla Suolusmäki kuului Äänisenrannan piirin Esikaupungin kyläneuvostoon. 1930-luvulla se liitettiin Petroskoin kaupungin yhteyteen. Vuonna 1933 siellä oli yli 500 asukasta, joista valtaosa oli venäläisiä. Varsinaiseksi kaupunginosaksi Suolusmäki alkoi kehittyä 1970-luvulla Petroskoin lämpövoimalan rakentamisen myötä.
Nykyään suurelta osin rakennustarpeiksi louhitulla mäellä käytiin vuonna 1919 taistelu, jossa bolševikit pysäyttivät Aunuksen retkikunnan hyökkäyksen kohti Petroskoita. Uudelleen alueella taisteltiin jatkosodan aikana. 1990-luvulla Suolusmäeltä löytyi Stalinin vainojen hautapaikka. Suojunkadulla on suojeltuja vanhoja puutaloja.
Tomitsyn aseman länsipuolella sijaitsee erillinen Petroskoin kaupunginosa, Suolusmäen tiilitehtaan asutus.
Tikkakosken mannekiini

Tikkakosken mannekiini on kuvaannollinen sanonta, jolla tarkoitetaan taitavaa konepistooliampujaa. Nimitys viittaa Tikkakosken valmistamaan Suomi-konepistooliin. Sanonnan keksijänä pidetään huumorintajustaan tunnettua alikersantti Viljam Pylkästä. Tällä tittelillä hän esitteli itsensä saksalaisille hänelle myönnetyn Rautaristin luovutustilaisuudessa.
Käsitettä ei tunnettu yleisesti jatkosodan aikana, vaan se vakiintui myöhemmin vuonna 1954 julkaistun Väinö Linnan teoksen Tuntematon sotilas myötä, jossa sitä käytettiin alikersantti Antero Rokan sanomana:

»Maanviljelijä Kannakselt. Nykyään Tikkakosken mannekiini.» 
(Antero Rokka esittelee itsensä pataljoonan komentajalle, majuri Sarastielle Väinö Linnan Tuntemattomassa Sotilaassa)
Alikersantti Väinö Linna kuului jatkosodan aikana samaan komppaniaan kuin Viljam Pylkäs, joka Linnan Pylkkäälle lähettämän kirjeen mukaan oli Antero Rokan esikuva.
Mies ja nainen (elokuva)

Juoni

Noin 35-vuotiaat leskeksi jääneet pariisilaiset mies ja nainen – kilpa-autoilija ja elokuvien kuvaussihteeri – tapaavat sattumalta lastensa sisäoppilaitoksessa Deauvillessä. He aloittavat suhteen, jota kuitenkin varjostavat kummankin muistot entisistä puolisoista.

Vastaanotto

Mies ja nainen keräsi Ranskassa 4,2 miljoonaa teatterikatsojaa ja oli vuoden kuudenneksi katsotuin elokuva. Yhdysvalloissa elokuvan lipputulot olivat 14 miljoonaa dollaria. 
Elokuva voitti Kultainen palmu -palkinnon vuoden 1966 Cannesin festivaaleilla sekä voitti seuraavana vuonna parhaan ulkomaisen elokuvan ja parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscarin. Lelouch oli ehdolla parhaan ohjaajan ja Anouk Aimée parhaan naispääosan Oscar-palkintoon. Golden Globe -kilpailussa Mies ja nainen palkittiin parhaana vieraskielisenä elokuvana ja Aimée parhaasta naispääosasta.
Vuonna 1986 Lelouch ohjasi elokuvalle jatko-osan Mies ja nainen: 20 vuotta myöhemmin.
Audi Quattro

Mallinimi

Audin mallimerkistössä auton mallinimi oli yksinkertaisesti vain "Quattro", mutta pian termiä alettiin käyttää mistä tahansa Audin nelivetoisesta automallista tai koko Audin nelivetotekniikasta yleisemminkin. Pelkästä Audin nelivetotekniikasta tai mallin vetotavasta puhuttaessa tosin "quattro" kirjoitetaan edelleen pienellä alkukirjaimella (esim. Audi 80 quattro). Monissa lähteissä alkuperäiseen Audi Quattroon viitataan nimellä Ur-quattro (Ur on lyhenne saksan sanasta Ursprünglich, alkuperäinen).

Eurooppalaiset mallit

Audi esitteli alkuperäisen Quattron vuonna 1980 ja oli silloin ensimmäinen autovalmistaja, joka oli yhdistänyt nelivetotekniikan ja turboahdetun moottorin samaan autoon. Alkuperäinen voimanlähde oli 2,1 litran (2144 cm³) viisisylinterinen rivimoottori, jossa oli kaksi venttiiliä kutakin sylinteriä kohden. Moottorin tuottama teho oli 149 kW (n. 200 hv). Seuraavassa kehitysvaiheessa 1987 moottorin kokoa kasvatettiin 2226 cm³:een. Kolmannessa kehitysvaiheessa 1989 koneen iskutilavuus säilyi samana mutta sylinterinkanteen ilmaantui toinen nokka-akseli ja venttiilien määrä kasvoi 10:stä 20:een. Tämä RR-koodilla tunnettu moottori tuotti siviiliversiossaan pienillä ahtopaineilla 164 kW eli noin 220 hv. Audi Quattron kokonaistuotantomäärä vuosien 1980 ja 1991 välillä oli vain 11 452 yksilöä, joista osa päätyi ralliautoiksi.

Pohjois-Amerikan mallit

Ensimmäiset Audi Quattrot laivattiin Pohjois-Amerikkaan 1983. Nämä olivat ulkokuoreltaan ensimmäisen sarjan Quattrojen kaltaisia, toisin kuin Euroopassa myytävät pienen faceliftin läpikäyneet sisarensa. Kaikkiaan USA:n ja Kanadan markkinoille myytiin vain 664 autoa mallivuosina 1983–1986. Muun muassa paikallisten päästömääräysten vuoksi turbon ahtopainetta oli laskettu ja moottorinohjaus varustettu poikkeavalla ohjelmalla. Näistä johtuen käytettävissä ollut moottoriteho oli vain 127 kW.

Audi Sport Quattro

Alkuperäisen ns. pitkän Quattron jäätyä teknisesti alakynteen Audi rakensi B-ryhmän luokitteluun tarvittavan määrän akseliväliltään huomattavasti lyhennettyjä malleja. Alkuperäiseen Quattroon verraten auton akseliväli oli lyhentynyt 32 cm. Lyhentäminen oli toteutettu poistamalla autosta vastaava pala heti etuovien takaa. Muita korissa havaittavia muutoksia olivat kevlarista valmistetut lokasuojat, jotka kätkivät sisäänsä 8 tuumaa leveät vanteet, kun alkuperäisen Quattron vannekoko oli 7 tuumaa. 
Audi Quattrolla rallikilpailuihin osallistuneiden kuljettajien (mm. Hannu Mikkola, Stig Blomqvist, Michèle Mouton) yhteisestä toivomuksesta Sport Quattron tuulilasi oli pystympi kuin alkuperäisessä Quattrossa, millä pyrittiin vähentämään loivan tuulilasin aiheuttamia heijastuksia. Sport Quattro oli myös alustaltaan tehty suoraan kilpailukäyttöä silmällä pitäen, kun vanha pitkä Quattro oli koottu lähinnä vakiomallien alustaosista. Moottorin iskutilavuus oli pienentynyt 2133 cm³:een, mutta 5-sylinterisestä 20-venttiilisestä moottorista oli puristettu ulos peräti 257 kW:n tehot. Myöhemmissä kehitysversioissa moottoriteho nousi tästä vielä yli 100 kW:lla.
Soorts-Hossegor

Maantiede

Kaupunki sijaitsee Landesin mäntymetsävyöhykkeellä ja Atlantin valtameren rannalla, joka koko pituudeltaan on uintikelpoista hiekkarantaa. Kaupungin alueelle laskevat vetensä Bourret- ja Boudigaujoet. Hossegorin kaupunki on kasvanut pienen meren yhteydessä olevan järven ympärille. Tämä on vanha Adourjoen perintö, ja se on yhteydessä valtamereen, joten se on nousu- ja laskuveden vaikutusten alainen.
Hossegor toimii yhdyssiteenä Seignossen ja Capbretonin kaupunkien välillä, ja niillä kaikilla on yhteinen satama, jota ei kuitenkaan hallinnoida interkommunaalisesti. Hossegoein ranta on surffaajien paratiisi. Joka vuosi syyskuun lopulla kaikki maailman alan huiput tulevat kaupunkiin osallistuakseen alan maailmanmestaruuskisoihin, kun yksi osakisoista järjestetään kaupungissa.

Nimi

Kaupungin nimestä on useita tulkintoja, joista useat ovat hyvinkin mielikuvituksellisia. Erään käsityksen mukaan alkuperä on englantilaisten valloituksen ajalta ja se on ranskalaisittain ymmärretty ”Horse Guards”, toisen käsityksen mukaan sana tulee viikinkien paratiisia merkitsevästä ”Asgard”, lisäksi eräät paikalliset puolustavat latinankielisen nimityksen ”Forssa gurgitem” (syvä rotko) alkuperäisyyttä nimenä ja tämä viittaisi Capbretonin syvänteeseen.

Kaupungissa vaikuttaneita

Useat politiikan, urheilun, viihteen keskeiset henkilöt ovat asuneet tai asuvat edelleenkin Hossegorissa, tosin lähinnä lomailun merkeissä, tunnetuimpia ovat eittämättä François Mitterrand, Michel Jazy ja Alain Juppé.
Forrest Gump (romaani)

Juoni

Kirjan päähenkilö Forrest Gump toteaa olevansa idiootti syntymästä asti. Hän koettaa kaikesta huolimatta tehdä aina oikein, ja tämä saattaa hänet usein vaikeuksiin ja toisinaan sankaritekoihin. Gumpista tulee muun muassa Vietnamin sodan veteraani, huuliharpisti ja painija, katkarapukasvattaja ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Forrestin ystävä ja ainoa rakkaus on lapsesta asti tuttu Jenny Curran. Hippinuoruuden jälkeen Jennyn arvomaailma asettuu tasapainoisempiin uomiin eivätkä kaikki Forrestin tekemät ratkaisut miellytä häntä.
Toinen ystävä on Bubba, pelikaveri yliopiston jalkapallojoukkueesta. Hän opettaa Forrestille huuliharpunsoittoa ja istuttaa tämän mielen perukoille ajatuksen katkarapubisneksestä. Kun yhteinen yliopistovuosi on takana, ystävykset eroavat. Seuraavan kerran he tapaavat maapallon toisella puolella.
Luutnantti Dan, siviilissä historianopettaja, on ystävä vietnamilaisesta sotasairaalasta. Dan opettaa Forrestille oman elämänfilosofiansa, johon itse myöhemmin katkeroituneena lakkaa uskomasta. Vaikka usko elämää kohtaan hiipuu, usko Forrestin kykyihin ei lakkaa.
Forrestin äiti on herkkä nainen, joka vuoroin puolustaa poikaansa, vuoroin häpeää - ei poikaansa vaan poikansa puolesta. Äiti kärsii aika ajoin talousvaikeuksista, joita Forrest haluaa parhaansa mukaan lievittää. Seikkailut vievät Forrestia kuitenkin sen verran kovaa vauhtia ympäri maailmaa, ettei hän ehdi äitiään juuri tapailemaan.
Sue on Forrestin avaruuslennolla mukana matkustanut oranki, joka nimestään huolimatta on uros. Sue ja Forrest tapaavat vielä useita kertoja seikkailun jälkeen, ja lopulta perustavat yhdessä katkarapuyrityksen Bubban perheen kotiseudulle.

Muut versiot

Forrest Gumpin seikkailut jatkuvat kirjassa Gump ja kumppani, jossa mukaan kuvaan astuu myös huomattavasti isäänsä fiksumpi Forrest nuorempi, Jenny Curranin ja Forrest Gumpin poika. Kirjasta on tekeillä elokuvaversio, joka valmistunee joulukuussa 2011. Kirjan ilmestymisvuosi oli 1995. Alkuteoksen nimi on Gump & Co.

Elokuva

Forrest Gumpista on myös tehty elokuva, joka sai 6 Oscar-palkintoa ja 13 ehdokkuutta, muun muassa parhaan miespääosan Oscarin näyttelijä Tom Hanksille.
Reima T. A. Luoto

Reima Taisto Aleksander Luoto (s. 1940 ) on suomalainen valtiotieteen maisteri, tiedotuspäällikkö ja tietokirjailija.  Hän toimi 1976–2004 Espoon kaupungin tiedotus- ja suhdetoimintapäällikkönä. Hän on toiminut Suomi-Unkari Seuran Espoon paikallisyhdistyksen puheenjohtajana noin 30 vuotta  ja hän sai 2013 István Rácz-palkinnon Suomen ja Unkarin kulttuurisuhteiden edistämisestä.   Luoto on myös espoolaisen Fenix-kustannus Oy-pienkustantamon toimitusjohtaja. Kustantamo on julkaissut muun muassa matkaoppaita.
Brin-luokka

Suunnittelu

Tosin suunnittelemat osittain kaksoisrunkoiset alukset olivat muunnoksia Archimede-luokan aluksista. Niistä kolmen ensimmäisen valmistus aloitettiin 1936 ja ne valmistuivat 1938. Viimeiset kaksi aloitettiin 1937 korvaamaan Espanjalle luovutetut samat nimiset Archimede-luokan alukset. Luovutuksen salaamiseksi alukset saivat samat nimet kuin luovutetut alukset ja ne valmistuivat 1939.
Alusten maksimi sukellussyvyys oli 109,73 metriä. Niiden aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä neljä 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli neljätoista torpedoa. Aluksilla oli lisäksi 120 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykki, joka oli asennettu tornin takaosaan ja varustettu kilvellä. Tykki korvattiin sodan alettua tornin eteen asennetulla 120 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykillä.
Turvalaakso

Turvalaakso oli Vantaan Viinikkalan kaupunginosaan, Tuupakan risteyksen lähelle, Kehä III:n pohjoispuolelle 1990-luvun lopulta saakka suunniteltu mutta vain pieneltä osin toteutettu yrityspuisto, joka ensimmäisenä toimistokeskuksena Suomessa olisi erikoistunut yrityskohtaisiin turvallisuusratkaisuihin ja -palveluihin. Turvalaaksoa kehitti ja markkinoi Turvalaakso Kiinteistöt Oy, joka on Suomen Pankin ja Skanska Etelä-Suomi Oy:n omistama yhtiö.
Turvalaakso oli määrä rakentaa Suomen Pankin omistamalle 60 hehtaarin tontille Kehä III:n pohjoispuolelle, jossa sijaitsee Suomen Pankin entinen setelipaino. Yhtenäiselle alueelle suunnitellun kulunvalvonnan, vartioinnin ja kävijävirtojen ohjaamisen tarkoituksena oli teollisuusvakoilun estäminen. Yritykset oli määrä suojata paitsi vierailta myös toisiltaan yritysten välille rakennettavalla suojauksella. Turvalaakson yrityksille oli kullekin määrä räätälöidä tarvittavat kulunvalvonta- ja lukituspalvelut sekä tietoverkkojen turvatoimet. Tarpeen mukaan yritys olisi voinut tilata lisäpalveluja, kuten postin läpivalaisun, palomuureja, holveja sekä turvallisuuskonsultointia.
Kiinteistöille ei kuitenkaan tuolloin ilmennyt kysyntää. Ainoana Turvalaaksoon suunnitelluista rakennuksista valmistui vuonna 2002 silloisen Setec Oy:n toimitalo. Tiloissa toimii nyt Setecin toiminnan jatkaja Gemalto Oy sekä turvallisuusalan yritykset Avarn Security Finland (mm. entisen G4S Suomen toiminnot) ja Loomis Suomi. Myös useilla museoilla, kuten Helsingin kaupunginmuseolla ja Helsingin taidemuseolla, on kokoelmiensa säilytystiloja alueella.
Naapurustossa toimii esimerkiksi Forsman tea, Pohjoismaiden suurimpiin lukeutuva teetalo.
Monterrey

Maantiede

Monterrey sijaitsee Meksikon luoteisosassa 538 metrin korkeudessa Santa Catarina -joen tulvatasangolla. Kaupungin itäpuolella kohoaa 1 700 metriä korkea Cerro de la Silla -vuori.
Vuoden kuuminta aikaa on heinä-elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on 34 astetta. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 21 astetta ja yölämpötilat käyvät 10 asteen alapuolella. Sadetta saadaan ainakin vähän ympäri vuoden, eniten syyskuussa.

Historia

Nykyisen Monterreyn paikalla ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta ennen espanjalaisten tuloa. Alueella liikkuvat nomadit ovat kuitenkin jättäneet sinne luolamaalauksia ja kalliopiirroksia. Espanjalaiset ja portugalilaiset kiinnostuivat seudun mineraalivaroista 1530-luvulta alkaen.
Kaupunki perustettiin 20. syyskuuta 1596. Paikan valintaan vaikutti sieltä löytynyt lähde.
Vuonna 1846 kenraali Zachary Taylorin yhdysvaltalaiset joukot valtasivat Monterreyn Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.

Oppilaitokset

Eräs Meksikon ja koko Latinalaisen Amerikan tärkeimmistä ja arvostetuimmista yliopistoista on Monterreyssä pääpaikkaansa pitävä yksityinen Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey (Tecnológico de Monterrey, TEC, ITESM)-yliopisto. Yliopisto on perustettu 1943 ja sillä on useita kampuksia eri puolilla Meksikoa. The Economist -lehden arvioinnissa vuonna 2010 TEC:in MBA-ohjelma oli Latinalaisen Amerikan paras, koko vertailussa sijalla 88. Useilla suomalaisilla yliopistoilla on vaihto-oppilassopimuksia TECin kanssa.

Teollisuus ja liike-elämä

Monterrey on teollisuuskaupunki ja siellä on toimintaa useilla globaaleilla teollisuusyrityksillä. Esimerkiksi suomalaistaustaisella Elcoteq SE:llä on kaupungissa tuotantoyksikkö. Monterreyssä toimivat myös Grupo Avante, Lanix Electronics, Ocresa, CEMEX, Vitro, Mercedes-Benz Mexico, OXXO, BMW de Mexico, Grupo Bimbo, DINA S.A., Cuauhtémoc Moctezuma Brewery ja Heineken.
Hortobágyn kansallispuisto

Hortobágyn kansallispuisto on Unkarissa, Hortobágyn seudulla sijaitseva kansallispuisto. Lähellä sijaitsee myös Tokaj-Hegyaljan viininviljelyalue. Se on Unkarin vanhin kansallispuisto, joka on perustettu 1973. Puiston pinta-ala on 820 km². Kansallispuiston alue on laajin ruohostoalue Euroopassa. Alueella on soita, joilla on suolavettä. Alueella on myös muita kosteikkoja, joiden läpi virtaa Tiszajoki, sekä ruohikoita. Alue on tasankoa, missä maaperä on karua, kasvillisuus on tuulen pieksämää ja lämpötilojen vaihtelu on huomattava. Kansallispuistossa on paljon lintuja, kuten isotrappi ja kurjet. Hortobagyn kansallispuisto on Unescon maailmanperintöluettelossa.
Risto Leppänen (pappi)

Risto Samuli Leppänen (s. 7. huhtikuuta 1977 Vantaa) on teologian tohtori, joka työskentelee Liedon seurakunnan kirkkoherrana.
Aikaisemmin Risto Leppänen on toiminut pappina Kontiolahden ja Liedon seurakunnissa sekä lisäksi tuntiopettajana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Risto Leppäsen väitöskirja Pappi ja Raamattu vuodelta 2010 käsittelee Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappien raamattunäkemyksiä.
Leppänen on aiemmin toiminut myös Mikael Agricola -seuran hallituksen jäsenenä. Risto Leppäsen puoliso on pastori Mari Leppänen.
Gina Carano

Nuoruus

Carano syntyi Dallas Countyssa, Teksasin osavaltiossa 16.4.1982 ja oli keskimmäinen lapsi kolmen tyttäreen perheessä. Kouluaikoina hän pelasi aktiivisesti mm. kori- ja lentopalloa aina liittovaltiotasolle saakka. Yliopistossa hän opiskeli tutkinnon psykologiassa.

Vapaaottelu-ura

Caranon ammattilaisura käynnistyi ensin Muay Thain, eli thainyrkkeilyn parissa. Saavutettuaan thainyrkkeilyssä  ottelutilaston 12-1-1, Caranolle tarjottiin mahdollisuutta osallistua Nevadan ensimmäiseen viralliseen naisten vapaaotteluun ikinä. Hän otteli Las Vegasissa Rosi Sextonia vastaan ja tyrmäsi vastustajan toisessa erässä. Tämän jälkeen Carano voitti ottelut Elaina Maxwellia, Julie Kedzietä, Tonya Evingeria, Kaitlin Youngia, Kelly Koboldia vastaan.
Caranon vapaaottelu-uran ensimmäinen tappio tuli elokuussa 2009 titteliottelussa Brasilian Christiane "Cyborg" Santosia vastaan. Ainoastaan uran ensimmäisen ottelunsa hävinnyt ja tämän jälkeen yhdeksän suoraa voittoa ottanut Santos voitti ottelun ensimmäisen erän lopussa tuomarin keskeytyksellä. 
Helmikuussa 2011 Carano ilmoitti palaavansa lajiin, jonka jätti taakseen täysin puoleksitoista vuodeksi, hävittyään ensi kertaa urallaan lajia nyt dominoivalle Christiane Santokselle.  Tällä välin Carano on osallistunut Haywire-nimisen elokuvan tekoon, jossa näyttelee roolihenkilöä nimeltä Mallory Kane.

Yksityiselämä

Ginan ex-poikaystävä on Kevin Ross, Muay Thai ammattilaisottelija, jonka kautta Gina tutustui Muay Thaihin.