google/wiki40b huggingface dataset:
Christian Sucksdorff

Christian Gustaf Sucksdorff (8. helmikuuta 1928 Sodankylä – 23. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen geofyysikko. Hän oli Ilmatieteen laitoksen geofysiikan osaston päällikkö (professori) eläkkeelle jäämiseensä asti 1991.
Christian Sucksdorff valmistui ylioppilaaksi Helsingissä Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1947. Hänen isänsä toiminta Suomalaisen Tiedeakatemian Sodankylän observatorion johtajana ja geomagneettisten mittaustena asiantuntijana innosti myös Christian Sucksdorffin geofysiikoksi. Hän opiskeli yliopistossa fysiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hänen isänsä kuoleman seurauksena Valtion Meteorologisen Keskuslaitoksen magnetismiin liittyvä havainto- ja tutkimustoiminta siirtyi isältään oppia saaneen Christian Sucksdorffin tehtäväksi jo vuonna 1955. Hän laajensi muun muassa Nurmijärven observatorion mittaustoimintaa ja edisti revontulikuvauksen ja -kameroiden käyttöä lähiavaruuden tutkimuksessa. Sucksdorfin väitöskirja valmistui 1968. Ilmatieteen laitoksen magnetismitutkimusryhmä laajentui geofysiikan osastoksi, jonka osastopäällikön tehtävästä Sucksdorff jäi eläkkeelle vuonna 1991.
Hänen tieteellinen tuotantonsa sisältää noin 50 teosta mittaustekniikasta magnetismin alalla ja magneettikarttoja Suomen alueesta. Hän laati oppikirjan IAGA Guide on magnetic measurements and observatory practice (1996) J. Jankowskin kanssa.
Sucksdorff oli Suomalaisen Tiedeakatemiann ja Suomen Tiedeseuran jäsen. Hänet kutsuttiin vuonna 1993 kunniajäseneksi Kansainvälisen geomagnetismin ja aeronomian järjestöön (IAGA, International Association of Geomagnetism and Aeronomy). Geofysiikan seura - geofysiikan alan tieteellinen yhdistys Suomessa, jonka puheenjohtaja Sucksdorff oli kahdesti - myönsi hänelle Palmén-mitalin vuonna 1998 tunnustuksena merkittävästä elämäntyöstä geomagnetismin alalla.
Rauman sellutehdas

Botnian Rauman sellutehdas on Metsäliitto-konserniin kuuluva nykyaikainen sellutehdas Raumalla. Rauman sellutehtaasta tuli osa Metsä-Botnia-konsernia vuonna 2000, jolloin Metsä-Rauma fuusioitiin Metsä-Botniaan. Tehtaan kapasiteetti on 630 000 t havuselluloosaa vuodessa. Henkilöstöä tehtaalla on 125.
Robert Henry Brom

Robert Henry Brom (s. 18. syyskuuta 1938 Arcadia, Wisconsin) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Winonan hiippakuntaan 18. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Duluthin hiippakunnan johtoon 25. maaliskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Robert Roach, jota avustivat Loras Joseph Watters ja Paul Francis Anderson.
Brom sai 22. huhtikuuta 1989 nimityksen San Diegon koadjuuttoripiispaksi, ja 10. heinäkuuta 1990 hänestä tuli San Diegon piispa.
Vinasat

Vinasat-1

Ensimmäinen Vietnamin satelliitti, Vinasat-1, laukaistiin Guyanan avaruuskeskuksesta Kourousta Ariane 5 -kantoraketilla yhdessä Star One C2-satelliitin kanssa. Satelliitin on suunnittellut ja rakentanut yhdysvaltalainen Lockheed Martin-yhtiö. Sen hinta oli 200 miljoonaa dollaria. 
Satelliitti painaa 2600 kg ollen keskikokoinen tietoliikennesatelliitti. Satelliitissa on 20 transponderia ja se voi välittää 200 digitaalista televisiokanavaa tai kymmeniä tuhansia nopeita Internet-yhteyksiä. Sen toiminta-aika on 15-22 vuotta geostationaarisella kiertoradalla asemassa 132 astetta itäistä pituutta. 
Vietnamissa projektia on johtanut Hoang Minh Thong. Satelliittia operoi Vietnamin Posti- ja telelaitos. Maajärjestelmineen investointi oli noin 300 miljoonaa dollaria. Maa-asemat rakennettiin Ha Tayn ja Bình Dươngin maakuntiin.

Vinasat-2

Vietnamin Viestintäministeriö tilasi syyskuussa 2009 Kiinalta Vinasat-2-tietoliikennesatelliitin täydentämään vastaavana ajankohtana 70% teholla toimivaa Vinasat-1-satelliittia, jonka kapasiteetti uskotaan pystyttävän nostamaan vuoden 2010 aikana 100%:iin ja satelliitin suunnitellun toiminta-ajan nousevan 9 vuoteen. Noin 350 miljoonan dollarin arvoiseksi arvioitu Vinasat-2 laukaistaan vuonna 2012. 
Vietnam tilasi keväällä 2010 Vinasat-2:ksi kutsutun satelliitin Lockheed-Martinilta. Satelliitti laukaistaan vuonna 2012. Se, onko tilaus Kiinasta peruuntunut, ei ole selvää. Käyttikö Vietnam kiinalaista tietoliikennesatelliittia "jäniksenä" helpottamaan tilausta Yhdysvalloista tai peräti pudottamaan sieltä ostattavan tuotteen hintaa? Arianespace laukaisee satelliitin vuonna 2012.  Yhdysvaltain US Export Import Bank-vientitakuuorganisaatio lainoittaa Vietnamin satelliittiostoa 125 miljoonalla dollarilla, joka päätös vaati kesäkuussa 2012 Yhdysvaltain presidentin eritysluvan, koska organisaatiolla on rajoituksia "marxistis-leninististen maiden" lainoittamiselle.
Ritarikunta-albumi

Taustaa

Redrum-187 -sivusto julkaisi kappaleen "Klassist!" ilmaisladattavaksi sivuillaan 19. huhtikuuta 2010. Julkaisuviikollaan (17/2010) albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29 ja putosi pois seuraavalla viikolla. Levy on yhtyeen ensimmäinen albumilistalle noussut julkaisu. Erikoisliikkeiden myyntiä mittaavalla Rumban listalla albumi oli viikon sijalla 10.
Afrikaniibishaikara

Ulkonäkö ja koko

Afrikaniibishaikara on 95–105 senttimetriä pitkä ja sen siipiväli on 150–165 senttimetriä.
Linnun naama on väritykseltään punainen tai joskus osittain oranssi. Nokka on keltainen ja nokan pää tummemman oranssinkeltainen. Jalat ovat punaiset. 
Linnun höyhenpuku on pääasiassa valkoinen; siivissä, hartioilla ja selässä on vaaleanpunainen sävy. Pyrstö on musta ja siipisulat mustavalkoiset.

Levinneisyys

Afrikaniibishaikara pesii trooppisessa Afrikassa. Harhailijoita on tavattu ainakin Israelissa ja Turkissa.

Ravinto ja elintavat

Afrikaniibishaikara kahlaa pitkillä koivillaan mutaisessa vedessä ja sieppaa sieltä nokkaansa kaloja.
Riista

Riista tarkoittaa lihan tai turkiksen vuoksi metsästettäviä eläimiä. Riistaksi katsottava eläinlajisto vaihtelee eri puolilla maapalloa, riippuen eläinten esiintymisestä ja paikallisesta lainsäädännöstä.
Lintuja pyydystetään niiden muuttolaskeutumispaikoilla mm. verkoilla, mutta pääasiassa niitä ammutaan lennosta haulikoilla. Eri maissa on erilaisia rajoituksia metsästykselle mm. ajallisesti, jotta lintujen pesiminen ja poikasten kasvaminen voidaan turvata. Suomessa hyvin yleinen metsästysrajoitus linnuilla kestää uudenvuodenpäivästä 20. elokuuta kello 12:een. Lintujen metsästyksessä käytetään apuna myös koiria, jotka on opetettu etsimään terve, haavoittunut tai kuollut lintu ja osoittamaan sen metsästäjälle.

Riistaeläimet Suomessa

Suomessa riistaeläimillä on metsästysasetuksella säädetyt rauhoitusajat, jolloin niitä ei saa metsästää. Metsästykseen tarvitaan lupa tai lupia. Suomessa tärkeimmät riistaeläimet ovat hirvi, metsäjänis, rusakko, metsäkauris, kanadanmajava, monet sorsalinnut, metso, teeri, pyy, riekko ja sepelkyyhky. 
Seuraavassa on lueteltu Suomen lain mukaiset riistaeläimet ja yleiset rauhoitusajat. Laissa on useita poikkeuksia rauhoitusaikoihin:
Craig Charles

Craig Charles (s. 11. heinäkuuta 1964 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä, stand up -koomikko sekä radio- ja tv-juontaja. Charlesin tunnetuin rooli on Dave Listerin hahmo Red Dwarf -sarjassa. Hän on ollut monissa muissakin sarjoissa, esimerkiksi Hullut japanilaiset -sarjan juontajana, sekä Robot Wars -sarjassa vakiohenkilönä.
Aristodemos Spartalainen

"Vapisija"

"Vapisija" oli kaikista häpeällisin sana spartalaisten kielenkäytössä. Aristodemoksen elämästä tuli silkkaa kurjuutta. Viittaan ommellut tilkut kielivät koko kaupungille pelkuruudesta. Kohtelu oli tylyä ja välinpitämätöntä. Juhlissa hänen tuli nousta ja antaa tietä kenen tahansa vaatiessa, nuorimmasta lähtien. Jos Vapisijalla oli tyttäriä, nämä eivät löytäneet miestä. Pelkuruus ei saanut periytyä jälkipolville.
Aristodemoksella oli Thermopylain jälkeen erityisen katkeraa, sillä Leonidaan sankarikuolemaa ei päässyt pakoon. Spartalaisten tapa valittaa aina eforeista helootteihin vaikutti muista kreikkalaisista lähes barbaariselta. Esimerkiksi Ateenassa sureminen oli naisten vastuulla. Lisäksi Leonidasta ei voitu edes haudata, hänen ruumiinsa kun oli jäänyt Thermopylaihin. Jäänteet tuotiin Spartaan uudelleen haudattaviksi vasta 440 eaa.

Kuolema

Aristodemos kuoli Plataiaissa, missä hän jätti paikkansa rivissä ja hyökkäsi yksin persialaisten kimppuun. Spartassa ei pidetty sopivana taistella oman kunnian puolesta, mutta siitä huolimatta hänen urheutensa tunnustettiin.
Niclas Grönholm (autourheilija)

Niclas Grönholm (s. 29. toukokuuta 1996) on suomalainen autourheilija. Hän on Marcus Grönholmin poika ja Ulf Grönholmin pojanpoika. Grönholm on ajanut muun muassa jokamiehenluokkaa, Crosscartia sekä rallicrossia. Hän voitti kaudella 2014 Rallicrossin SM-pronssia Autokrossi-luokassa. Kaudella 2015 hän voitti Suomen mestaruuden Super Car -luokassa.
Kaudella 2017 Grönholm ajoi rallicrossin MM-sarjaa isänsä johtamassa GRX-tallissa.
Trollrunor

Trollrunor (norj. Trollruner, suom. Taikariimut) on norjalais-ruotsalaisen Margit Sandemon kirjoittama fantasiakirjasarja, jonka tapahtumat sijoittuvat 1400-luvun jälkipuoliskon Österleniin. Trollrunorin päähenkilöt ovat nuori tyttö nimeltä Iliana ja hänen elämänkumppaninsa Ravn, joka on pahan ruhtinaan Bogislavin nuorempi poika. Heidän vihollisensa on ilkeä Kuunoita. Kirjasarjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2005, ja se on ilmestynyt ruotsin ja norjan kielillä. Trollrunoriin kuuluu yksitoista kirjaa, joista on julkaistu tähän mennessä kahdeksan. Yhdeksäs kirja viimeisin tullaan julkaisemaan Norjassa 21. toukokuuta 2007. Kirjan nimeä ja kansikuvaa ei ole vielä julkistettu.
Tervalammi (Sastamala)

Maantiede

Ovaalin muotoisen lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja sen halkaisija on 250 metriä. Lammen ympäristö kuuluu Uuhisuolle, joka on lammen ympäriltä voimakkaasti ojitettua. Lammen luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkuunsa 850 metriä pitkä laskuoja Joutsijärveen. Uuhisuo on vedenjakajalla, jonka pohjoispuolella olevat järvet laskevat Mouhijärveen.
Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Rantoja ei ole rakennettu eikä sinne johda teitä.
Abdul Rahman Pazhwak

Abdul Rahman Pazhwak (pers. عبدالرحمن پژواک; syntynyt 7. maaliskuuta 1919 - 8. kesäkuuta 1995) oli afganistanilainen runoilija ja diplomaatti. Hänet oli koulutettu Afganistanissa ja aloitti uransa journalistina, mutta liittyi lopulta ulkoministeriöön. 1950-luvulla hänestä tuli Afganistanin Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs ja toimi YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana vuosina 1966-1967. 1970-luvun alussa hän toimi lyhyen ajanjaksona Afganistanin suurlähettiläänä Länsi-Saksassa ja Intiassa. 
Vuonna 1976 hänestä tuli suurlähettiläs Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hän palveli tässä asemassa vuoteen 1978 saur-vallankumoukseen saakka jonka jälkeen hän palasi Afganistaniin ja asetettiin kotiarestiin. Hänellä oli lupa lähteä lääkärinhoitoon vuonna 1982 ja hän sai turvapaikan Yhdysvalloissa, jossa hän asui vuoteen 1991 asti, ennen siirtymistä Peshawariin, Pakistaniin.
Abdul Rahman Pazhwak kuoli Hayatabadissa Peshawarissa 8. kesäkuuta 1995.
Alinen Sulkavanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 34 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 6,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,3 metriä mpy.
Falklandinkettu

Historia

Laji tunnetaan pääasiassa Charles Darwinin kuvausten perusteella. Sillä oli kellanruskea turkki ja valkoinen hännänpää. Falklandinketun ruokavalio on vielä hämärän peitossa, mutta se saattoi saalistaa hanhia, pingviinejä sekä hyönteisiä ja asua koloissa. Darwinin vieraillessa saarilla vuonna 1833 kettu oli jo harvinainen. Falklandinkettua metsästettiin turkkinsa takia ja koska se uhkasi paikallisten lampaita. Kettu ei osannut pelätä ihmistä eikä voinut piiloutua puuttomilla saarilla.

Uutta tietoa

Uusien DNA-testien ja aivoanalyysin avulla on selvitetty, että falklandinketun lähin sukulainen on Etelä-Amerikan susi. Niiden esi-isät elivät 6 000 000 vuotta sitten, lähellä jääkautta. Falklandinsaaret jäivät omaksi saariryhmäkseen jääkauden loputtua, ja falklandinkettu jäi eristyksiin saarille.
Viiru

Viirun värin määräytyminen

Mineraalin viiru määräytyy kunkin mineraalin perusväristä, siitä miten kunkin mineraalin väri muodostuu. Jos mineraali on itsessään läpinäkyvä tai kuultava, sen väri muodostuu yleensä mineraalissa olevista epäpuhtauksista: mm. metallioksideista (esimerkiksi kupari, kromi, rauta). Nämä epäpuhtaudet absorboivat läpinäkyvän mineraalin läpi kulkiessaan tietyt aallonpituudet pois, ja läpi pääsevät aallonpituudet muodostavat mineraalin näkyvän värin.

Läpinäkyvät mineraalit

Tällaiset täysin puhtaasti kiteytyneiden, itsessään täysin värittömien mineraalien viirut ovat lähes poikkeuksetta valkoisia. Tätä voi verrata esimerkiksi lasiin: olipa lasi minkä väristä tahansa, sen viiru, perusväri ja näin ollen erittäin ohut pöly on täysin väritöntä.

Läpinäkymättömät mineraalit

Sen sijaan läpinäkymättömien, valoa läpäisemättömien mineraalien viiru on yleensä värillinen. Tämä johtuu siitä että mineraali itsessään on periaatteessa täyttä, valoa läpäisemätöntä ja taittamatonta väripigmenttiä. Tällaiset mineraalit heijastavat, tai absorboivat valon tietyt aallonpituudet itseensä.

Esimerkkejä mineraalien viiruista

Esimerkkeinä mineraalien viiruista ovat muun muassa musta turmaliini (schörl), musta granaatti (melaniitti) ja mustana, keltaisena, sinisenä tai ruskeana esiintyvä anataasi. Nämä mineraalit ovat anataasia lukuun ottamatta silminnähden täysin läpinäkymättömiä, mutta perusväreiltään ne ovat kuitenkin värittömiä, ne läpäisevät juuri sen verran valoa että vain muutamien mikrometrien paksuinen viiru läpäisee valon silminnähtävästi. Toisin sanoen esimerkiksi violetin ametistin viiru on valkoinen, mutta mitä paksumpi kide on, sitä suurempi määrä pigmenttiä on sen läpi kulkevan valon matkalla. Näin kiteen läpi kulkevasta valosta ehtivät absorboitua ne aallonpituudet joiden puuttuminen määrää jäljelle jäävän valon, ja mineraalin värin.
Värillisiä, läpinäkyviä tai -kuultavia mineraaleja taas ovat esimerkiksi auripigmentti joka on yleensä heikosti läpikuultava, kuitenkin valoa jonkin verran, ja varsinkin kiteinä hyvin läpäisevä mineraali. Auripigmentti esiintyy joko keltaisena, tai yleensä oranssina, mutta sen viiru on kirkkaankeltainen.
Hematiitin viiru taas on verenpunainen. Hematiitti onkin saanut nimensä tästä: kreikan kielen verta tarkoittavan sanan hemos - mukaan.
Timantilla taas ei varsinaisesti ole viirua lainkaan, koska se on itsessään kovempi kuin posliini ja naarmuttaa sitä, mutta periaatteessa timantin viiru on valkoinen, koska sen ohueksi jauhettu pöly on väritöntä.
Gracias

Elämä ja ura

Gracias pakeni perheineen Kongon sisällissotaa Suomeen vuonna 1992 ollessaan 4-vuotias. Hän on asunut Helsingin Malmilla ja asuu nykyään Pukinmäessä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta lukiosta ollessaan 21-vuotias. Hän kirjoitti kaiken kaikkiaan kuusi eri ainetta.
Gracias kirjoitti ensimmäiset runonsa olleessaan 12-vuotias ja esiintyi ensimmäisen kerran yläasteellaan 14-vuotiaana. Ensimmäisen kunnon keikan hän esitti 19-vuotiaana Café Punavuoressa, Helsingissä.
Gracias julkaisi ensimmäisen julkaisunsa Listenin Comprehension Mixtapen vuonna 2007 käyttäen nimeä Luminate. Hän tuli suuremman yleisön tietoisuuteen Gracias -nimellä loppuvuodesta 2010, kun hänen ”HKI” -musiikkivideonsa julkaistiin. Toukokuussa 2011 julkaistiin musiikkivideo kappaleesta ”Feel Me” ja kesällä 2011 kappaleesta ”Mon€y”. Jälkimmäisellä kappaleella vierailee The Megaphone State -duon toinen osapuoli Ekow. Graciaksen ensimmäinen uudella nimellä julkaistu julkaisu Gracias EP julkaistiin 23. heinäkuuta 2011. Livin Proofin tuottama kappale ”Feel Me” ei kuitenkaan päätynyt kyseiselle EP:lle. Tammikuun lopulla 2012 julkaistiin musiikkivideo kappaleesta ”40k Volts”. Kappaleella vierailee ruotsalainen rap-artisti Eboi. Kappaletta seurasi Graciaksen ja tuottaja JTT:n huhtikuussa 2012 julkaistu yhteisalbumi Globe. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 28. sijalle, ja sen kappaleista ”Night Shift” ja ”Bars” on myös julkaistu musiikkivideot. Gracias esiintyy myös JVG:n ”Karjala takaisin” -kappaleen musiikkivideolla. Elokuussa 2012 Globe -albumin kappaleesta ”Night Shift” julkaistiin DJ Kridlokkin tekemä remixversio. Remixversiosta on kuvattu myös musiikkivideo. Marraskuussa 2012 julkaistiin musiikkivideo kappaleesta ”Let Myself Go” ja maaliskuussa 2014 kappaleesta ”Levels (Stream Fast, Die Young)”. Graciaksen Elengi -albumi julkaistiin 30 toukokuuta 2014.
Gracias näyttelee Makea helmikuussa 2012 ensi-iltansa saaneessa Vuosaari -elokuvassa. Hän esiintyy myös vuoden 2013 Leijonasydän-elokuvassa.
Gracias solmi levytyssopimuksen PME Recordsin kanssa joulukuussa 2014.
Dorothy Dell

Dorothy Dell Goff (30. tammikuuta 1915 – 8. kesäkuuta 1934) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi niin Broadwaylla kuin elokuvissakin.
Mississippin Hattiesburgissa syntyneen Dellin Hollywood-ura jäi varsin lyhyeksi, sillä hän kuoli liikenneonnettomuudessa Kaliforniassa vain 19-vuotiaana. Hän ennätti kuitenkin näytellä muun muassa elokuvassa Pikku päivänsäde (1934), jonka ohjasi Alexander Hall ja jonka tähtenä oli Shirley Temple. 
Dell oli myös Miss New Orleans 1930. Hänet on haudattu New Orleansin Metairie Cemeteryyn.
Isomeriliitäjä

Koko ja ulkonäkö

Isomeriliitäjä on kokonaan tummanruskea, lähes musta, pitkäsiipinen eteläisten valtamerten liitäjä, jolla on kokonaan vaalea nokka, joka nuorella linnulla on vielä vaaleampi kuin akuisella. Joillakin yksilöillä on pieni valkoinen poskitäplä. Linnun pituus on 51–58 cm, siipien kärkiväli 134–147 cm ja paino 1–1,4 kg. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Isaomeriliitäjä elää laajalla alueella eteläisillä valtamerillä. Se pesii Etelämannerta ympäröivillä saarilla, kuten Etelä-Georgialla, jossa sijaitsee lajin suurin yhdyskunta, noin kaksi miljoonaa paria. Lajin kokonaiskanta on noin seitsemän miljoonaa yksilöä. Kanta on taantunut saarille tuotujen vieraiden petojen, kuten rottien, sekä kalastuksessa käytettävien pitkäsiimojen takia.

Elinympäristö

Laji pesii kasvillisuuden valtaamilla rinteillä tai soistuneessa maastossa. Pesimäajan jälkeen se elää vain avomerellä.

Lisääntyminen

Isomeriliitäjät elävät yhdyskunnissa. Ne kaivavat syvän, yli kaksi metriä pitkän pesäonkalon, jonka perälle ne rakentavat pesän. Lokakuussa naaras munii sinne yhden munan, jota haudotaan 57–62 päivää. Emot voivat välillä jättää munan useiksi päiviksi hautomatta. Poikanen jättää pesän lentokykyisenä 87–106 päivää vanhana. Pari on hyvin uskollinen pesäpaikalleen ja palaa usein samalle pesäkololle vuodesta toiseen. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.

Ravinto

Isomeriliitäjät syövät mustekaloja, kaloja ja äyriäisiä. Ne saalistavat enimmäkseen kelluen meressä siepaten ruokansa veden pinnasta. Ne ovat hyviä sukeltajia ja etsivät joskus ruokansa sukeltamalla jopa kymmenestä metristä. Ne seuraavat mielellään kalastusaluksia syöden jätteitä ja perkuutähteitä.
Särkijärvi (Sastamala)

Maantiede

Järven pinta-ala on 25,5 hehtaaria ja sen pituus on 1,1 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee metsä- ja pelto-ojia ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 2,9 kilometriä pitkä laskuoja Rätikkö, joka yhtyy Saikkalanjokeen hieman ennen joen suistoa.
Järven rantaviiva on 2,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltomaata, mutta pohjoispuolella on myös moreenipohjaista metsämaastoa. Järven länsipäässä on ranta umpeenkasvanutta. Järvellä on viisi tilaa sekä loma-asuntoja. Sekä valtatie 11 että seututie 249 kulkevat järven ohitse. Koillisrannalla on mouhijärveläisten uimaranta.
Laasti

Laasti on jostakin sideaineesta, tavallisesti sammutetusta kalkista tai sementistä, hiekasta ja vedestä valmistettu seos, jota käytetään sitomaan muurikiviä toisiinsa sekä seinä-, perustus- ja kattopintojen rappausoikaisussa, tasoituksessa ja viimeistelyssä. Laastia voidaan käyttää myös erilaiseen kiinnitykseen (esimerkiksi lattia- tai seinälaattojen kiinnitykseen) sekä moneen muuhun rakennustyöhön. 
Tyypillisesti laasti valmistetaan työmaalla sekoittamalla kuiva-aine (sementti ja sideaine) veteen. Laastin valmistamista käsin ei harjoiteta nykyään käytännössä laisinkaan. Laastinsekoittamiseen käytetään tyypillisesti joko porakoneeseen kiinnitettävää laastivispilää tai erillistä laastinsekoittajakonetta. 
Laasteja nimitetään sideaineen mukaan kalkki-, hydraulinen kalkki-, kalkkisementti-, sementti-, muuraussementti-, kipsi- ja kipsikalkkilaasteiksi. Runkoaineen perusteella laasteja nimitetään hienolaasteiksi, karkealaasteiksi ja roiskerappauslaasteiksi.
John Shirley

John Patrick Shirley (s. 1953 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa tieteis- ja kauhuaiheisia romaaneja, novelleja ja käsikirjoituksia. Hän vietti lapsuutensa Portlandissa, Oregonissa. Ennen kirjailijanuraansa asuessaan New Yorkissa ja Pariisissa hän oli laulajana post-punk funk-rock -yhtyeessä.
Monivivahteinen John Shirley on tunnettu cyberpunkista ja jännitysromaaneista. Kirjallisuuskriitikko Paul T. Riddellin mielestä John Shirley oli cyberpunk-liikkeen alkuupanija 1980-luvulla. William Gibson, Neurovelhon kirjoittaja on toiminut novelleissaan yhteistyössä Shirleyn kanssa, kuten myös Bruce Sterling ja Rudy Rucker. Shirley kirjoittaa fantasiakirjallisuutta, joka on samalla poliittista satiiria. Shirleyn tyyli liikkuu surrealistisen ja naturalistisen välimaastossa.
Shirleyn tunnetuin elokuvakäsikirjoitus on The Crow, ja hän on myös käsikirjoittanut televisiosarjaa Poltergeist: The Legacy. Hän on myös lauluntekijä ja kirjoittanut muun muassa Blue Öyster Cultille.
Jataaka

Jataaka on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat -pelisarjassa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Mortal Kombat Mythologies: Sub-Zero -pelissä. Jataaka esiintyi myös cameo-roolissa Mortal Kombat: Armageddon -pelissä.

Taustaa

Jataaka on Netherrealmilainen demoni ja hän palvelee Quan Chita yhdessä Kian ja Sareenan kanssa. He suojelivat kristalleja, jotka yhdistettynä käynnistäisivät teleportaatiolaitteen, mikä lähettäisi vanhemman Sub-Zeron Quan Chin palkintohuoneeseen. Jataaka oli yksi pomovastuksista Shinnokin pyramidissa. Mortal Kombat: Armageddon pelissä Jataaka taisteli Kian ja Sareenan kanssa Tavenia vastaan, mutta hävisi taistelun.
Lauri Tanner

Lauri Arvo Tanner (20. marraskuuta 1890 Helsinki – 11. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen voimistelija ja jalkapalloilija, joka kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa.
Tanner oli mukana Suomen voimistelujoukkueessa, joka voitti Tukholmassa 1912 olympiahopeaa miesten vapaaohjelmassa. Hän kuului samoissa kisoissa myös Suomen jalkapallomaajoukkueeseen. Hänen ainoa pelinsä oli pronssiottelu, johon hän pääsi Ragnar Wickströmin loukkaannuttua ja jonka Suomi hävisi Alankomaille 9–0. Urallaan Tanner pelasi kaikkiaan kolme jalkapallomaaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kotimaassaan Tanner edusti Ylioppilasvoimistelijoita ja Helsingin Jalkapalloklubia. Edellisen riveissä hän voitti Suomen mestaruuden joukkuevoimistelussa vuonna 1912 ja jälkimmäisen riveissä jalkapallossa vuosina 1911, 1912, 1917, 1918 ja 1919. 
Ammatiltaan Lauri Tanner oli lääkäri. Hän oli myös Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen johtaja vuosina 1945–1950. Urheilujohtajana hän toimi muun muassa Suomen Palloliiton hallituksen jäsenenä (varapuheenjohtaja vuosina 1919–1927), SVUL:n varapuheenjohtajana vuosina 1935–1948, Suomen Olympiakomitean hallituksen ja valtuuskunnan jäsenenä, Suomen Poikaurheiluliiton puheenjohtajana, HJK:n johtokunnan jäsenenä, Suomen Verkkopalloliiton varapuheenjohtajana sekä Urheilulääkäriyhdistyksen puheenjohtajana.