Robert E. Rodes

Lapsuus ja nuoruus

Rodes syntyi Lynchburgissa Virginiassa ja valmistui Virginian sotilasinstituutista 1848. Hän opetti instituutissa apulaisprofessorina vuoteen 1851; hän lähti kun hänen haluamansa ylennys professoriksi annettiin hänen sijaansa Thomas J. "Stonewall" Jacksonille, josta tuli yksi hänen komentajatovereistaan sisällissodassa. Rodes käytti siviili-insinöörin taitojaan tullakseen pääinsinööriksi Alabaman ja Chattanoogan rautateille Tuscaloosaan Alabamaan. Hän oli pääinsinööri sisällissodan alkamiseen saakka. Vaikka oli syntyjään Virginiasta, hän valitsi Alabaman, jota palveli konfederaation armeijassa.

Sisällissota

Rodes aloitti palveluksensa everstinä 5. Alabaman jalkaväkirykmentissä, prikaatissa, jota komensi kenraalimajuri Richard S. Ewell, missä hän näki ensimmäisen kerran taistelun ensimmäisessä Bull Runissa. Hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi 19. lokakuuta 1861, ja hän komensi prikaatia D.H. Hillin alaisena.
Virginian niemimaan taisteluissa Rodes haavoittui käteen Seven Pinesin taistelussa ja siirrettiin kevyeen palvelukseen Richmondin puolustukseen Virginiaan, kunnes hän toipui. Hän toipui ajoissa kenraali Leen ensimmäiseen invaasioon pohjoisvaltioihin syyskuussa 1862 ja taisteli South Mountainissa ja Antietamissa. Antietamissa hän komensi yhtä kahdesta prikaatista, jotka pitivät hyvin pitkään asemiaan unionin hyökkäystä vastaan upottavalla tiellä tai "Bloody Lanella", konfederaation linjan keskellä ja kärsivät raskaita tappioita. Rodes haavoittui lievästi sirpaleesta.
Chancellorsvillen taistelussa Rodes oli divisioonan komentajana Stonewall Jacksonin armeijakunnassa. Hän oli ainoa divisioonan-tasoinen komentaja Leen armeijassa, joka ei ollut valmistunut West Pointista. Hänet sijoitettiin väliaikaisesti armeijakunnan komentoon 2. toukokuuta 1863, kun Stonewall Jackson oli haavoittunut kuolettavasti ja kenraalimajuri A.P. Hill oli myös haavoittunut, mutta Lee korvasi hänet nopeasti kokeneemmalla kenraalimajuri J.E.B. Stuartilla. Jackson suositteli kuolinvuoteellaan Rodesin ylentämistä kenraalimajuriksi, ja tämä ylennys tuli voimaan 2. toukokuuta.
Kun Lee organisoi Pohjois-Virginian armeijaa uudestaan kompensoidakseen Jacksonin kuoleman, Rodes liittyi toiseen armeijakuntaan Richard Ewellin alaiseksi. Gettysburgin taistelussa 1. heinäkuuta 1863, Rodes johti hyökkäystä etelään Oak Hillistä unionin I armeijakunnan vasenta sivustaa vastaan. Vaikka hän onnistuneesti ajoi kenraalimajuri John Robinsonin divisioonan takaisin kaupungin läpi, hyökkäys ei ollut niin hyvin koordinoitu eikä aggressiivisesti toteutettu, kuten hänen nimityksensä olisi antanut odottaa. Hänen divisioonansa ei kahtena muuna päivänä juuri osallistunut taisteluun.

Kuolema

Rodes jatkoi taistelua Ewellin armeijakunnassa läpi vuoden 1864 Overland-sotaretken, jota johti unionin kenraaliluutnantti Ulysses S. Grant. Ewell korvattiin kenraaliluutnantti Jubal Earlyllä ja hänen joukkonsa Lee lähetti Shenandoahin laaksoon ajamaan unionin joukot Petersburgin luota Valley-sotaretkellä 1864. He johtivat pitkän ja onnistuneen ryöstäretken alas Laaksoon, Marylandiin ja saavuttivat Washington DC:n lähialueet, ennen kuin kääntyivät takaisin. Grant lähetti kenraalimajri Philip Sheridanin ajamaan Earlyn pois laaksosta.
19. syyskuuta 1864 Sheridan hyökkäsi konfederaatiota vastaan Opequonin taistelussa, joka tunnetaan myös nimellä Winchesterin kolmas taistelu. Useita konfederaation upseerien vaimoja ajettiin kaupungin läpi hyökkäyksen aikana ja Rodesin onnistui pelastaa kenraalimajuri John B. Gordonin vaimo sieppaukselta. Rodes ja Gordon valmistautuivat hyökkäämään Sheridania vastaan, kun sirpale osui Rodesia takaraivoon. Hän kuoli pellolla Winchesterin ulkopuolella.
Rodesia surtiin konfederaatiossa lupaavana, urheana ja aggressiivisena upseerina, joka kuoli ennen kuin ehti kohota suuruuteen. Robert E. Lee ja toiset upseerit kirjoittivat sympaattisia lausuntoja. Rodes on haudattu vaimonsa Virginia Hudson Rodesin viereen presbyteeriselle hautausmaalle Lynchburgiin Virginiaan.