Säde Mantere-Alhonen

Tutkimus- ja opetustyö

Säde Mantere-Alhosen tutkimusteemoja olivat elintarvikemikrobiologia, maitoteknologia ja vesimikrobiologia, johon liittyivät järvisedimenttien fotosynteettiset rikittömät purppurabakteerit. Niiden tutkimustulokset olivat ensimmäisiä Suomessa valottaen järven pohjakerrostumien biogeokemiallisten prosessien ainetaloudellista merkitystä. Probleeman tutkimukset Säde Mantere-Alhonen oli aloittanut DAAD:n (Deutscher Akademischer Austauschdienst) stipendiaattina Göttingenin yliopistossa (Georg August Universität Göttingen) syksyllä 1965. Geomikrobiologiaan liittyivät myös hänen osallistumisensa rapakivigraniitin biogeeniseen rapautumisprosessiin, joka herätti merkittävää kansainvälistä huomiota. Lisäksi raskasmetallipitoisuuksien selvittely happaman maaperän maitonäytteissä sai osakseen laajaa kiinnostusta niiden geotoksikologisuuden takia. Väitöskirjassaan Die Probionibakterien der Molkereiindustrie als Darmkanalmikrobien 1982 Säde Mantere-Alhonen siirtyi tutkimaan maidon ja maitojalosteiden mikrobiologisia kysymyksiä. Väitöskirjan keskeisenä tuloksena todettiin, että esimerkiksi emmentaljuustossa olevilla probionibakteereilla näyttäisi olevan selviä terveysvaikutuksia. Tähän aihepiiriin Säde Mantere-Alhonen palasi useissa myöhemmissä artikkeleissaan ja teki tutkimustyötä mm. Wienin eläinlääketieteellisessä yliopistossa (Veterinärmedizinische Universität Wien) 1986. Hänen tieteellinen julkaisutoimintansa oli laaja ja monipuolinen käsittäen yli 90 nimikettä ja mm. Maidon mikrobit-nimisen oppikirjan muiden kanssa. Vuonna 1985 Valio Oy:n lahjoitettua Helsingin yliopistolle maidon teknologian lehtoraatin virkaan nimitettiin dosentti Säde Mantere-Alhonen, jonka tehtävänä oli aloittaa ja kehittää uusi opetusala perusasioista lähtien. Sen opetus edellytti perinpohjaista perehtymistä myös käytännön meijeritoimintaan ja sen teknologisiin sovelluksiin. Maitoteknologiasta tulikin keskeinen osa maitotaloustiedettä. Säde Mantere-Alhonen ennätti vielä toimia maitoteknologian määräaikaisena professorina 1993–2001, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Säde Mantere-Alhonen oli pidetty ja innostava akateeminen opettaja. Hän ohjasi tehokkaasti opiskelijoitaan tuottaen vielä viimeisinä virkavuosinaan huomattavan määrän maistereita ja viisi tohtoria. Lisäksi hänen kaudellaan maitoteknologia on todettu maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan oppimisen ja opetuksen laadun arvioinnissa ja kartoituksessa yhdeksi tiedekunnan pedagogisesti kehittyneimmistä oppiaineista. Säde Mantere-Alhonen oli arvostettu opettaja myös lukuisten FAO:n ja Valiotekniikan järjestämillä kansainvälisillä maidon ja maitovalmisteiden mikrobiologiaa käsittelevillä kursseilla.

Sukujuuret

Säde Mantere-Alhonen oli isänpuolelta Majamäki-Mantereen Hausjärven Ridasjärveläistä talonpoikaissukua. Isoisä Aadolf Mantere opiskeli aluksi jonkin aikaa Jyväskylän seminaarissa, mutta siirtyi kuitenkin rautatielaitoksen virkamieheksi. Isosetä Oskari Mantere puolestaan väitteli tohtoriksi historian alalta. Kouluhallituksen ylijohtajaksi nimitetty Oskari toimi myös politiikassa; hän oli Edistyspuolueen kansanedustaja 1919–1939, sosiaali-, opetus- ja pääministeri 1920-luvulla sekä opetusministeri vielä 1932–1936.
Säde Mantere-Alhosen äidinpuoliset saksalaiset sukujuuret olivat sekä Leipzigista että Kasselista. Hänen isoisänsä tohtori Gustaf Schmidt oli muuttanut Suomeen tultuaan nimitetyksi saksankielen lehtoriksi Helsingin yliopistoon. Professorin arvon saaneen Schmidtin tutkimukset olivat keskittyneet ugrilaisiin ja itäisen Aasian kieliryhmiin. Lisäksi hän saksansi huomattavan määrän suomalaista kaunokirjallisuutta ja tieteellisiä artikkeleita. Isoäiti pianotaiteilija Emmy Menzler oli kasselilaisen teollisuusmiehen tytär. Säde Mantere-Alhosen äidin sukulinjoissa oli kuvataiteilijoita, pormestareita, talouselämän edustajia ja kirjailijoita, joista maailmanmaineen saavutti Johann Wolfgang von Goethe. Niinpä monipuolinen ja voimakas germaaninen kulttuuriperinne heijastui hänen sivistystaustaansa. Paljon ulkomailla matkustelleena Säde Mantere-Alhonen viihtyi parhaiten kuitenkin Allgäun Alppien jylhissä maisemissa keskuspaikkana Oberstdorf. Vastapainon yliopistotyölle tarjosivat monet luottamustehtävät oman tieteenalan yhdistyksissä ja aatteellisissa järjestöissä.
Saksalaisuus merkitsi Säde Mantere-Alhoselle eurooppalaisuutta aatteellisessa ja kulttuurisessa mielessä. Suomalaisuus oli hänelle voimakkaasti kansallisuuskysymys. Tasapainon näiden kahden tekijän välillä Säde Mantere-Alhonen hallitsi parhaalla mahdollisella tavalla.