Juhana II (Ranska)

Voitelu

Juhana II Hyvä voideltiin Ranskan kuninkaaksi Reimsin katedraalissa perinteisin menoin Pyhän ampullin sisältämällä öljyllä 26. syyskuuta 1350. Voitelunsa yhteydessä Juhana II löi ritareiksi ensinnäkin kaksi poikaansa, tulevan hallitsija Kaarle V:nen ja tämän veljen. Lisäksi runsaasti kuninkaallisen perheen nuorukaisia ja lukuisa joukko muitakin ylhäisiä aatelisnuorukaisia sai ritarin arvon.

Hallinto

Juhana II:n hallituskauden alkaessa Calais oli menetetty englantilaisille ja maassa oli riehunut Musta surma tuhoten väestöä. Tästä huolimatta kuningas ja hänen hovinsa jatkoivat juhlimista ja ylellistä elämäänsä.
Kuningas, joka halusi lähentää aatelistoa henkilöönsä, matki Sukkanauharitarikunnan perustaneen Englannin Edvard III:n esimerkkiä. Juhana II perusti Neitsyt Marian kunnian ritarikunnan (Chevaleria à l’honneur de Notre-Dame), jota yleisesti kutsutaan Tähden ritarikunnaksi.

Armeijan uudistaminen

Juhana II:n armeija oli huonosti organisoitu, kuriton ja tehoton. Jo toisena hallitusvuonaan Juhana ryhtyikin uudistamaan armeijaansa 30. huhtikuuta 1351 annetulla määräyksellä. Kuninkaalla oli suuret ja kunnianhimoiset tavoitteet, mutta todelliset tulokset eivät vastanneet tavoitteita. Tämä oli suurelta osaltaan keskeisten vasalliruhtinaiden ansiota.
Kuningas halusi saada ennen kaikkea hivenen järjestystä armeijansa sekasotkuun. Määräyksessään ”réglement des gens de guerre”  hän määräsi keskeiseksi tavoitteekseen palkkasotilaiden palkan maksun määrätyllä ja sovitulle tavalla. Näin hän halusi estää sen, että sotilaat eivät eläisi asukkaiden kustannuksella ja ryöstelisi maaseutua. Lisäksi kuningas pidätti itsellään oikeuden tarkastaa joukkojen moitteettoman kunnon. 
Toinen merkittävä muutos oli kuninkaallisen armeijan luominen, jolla korvattiin huonosti järjestäytyneet vasalliarmeijat. Paronit, vasallit ja alivasallit majoitettiin samoihin tiloihin ja liitettiin palkkasoturiyksilöihin. Yksikköjen komentajat määrättiin vastuullisiksi niiden käyttäytymisestä ja toimintavalmiudesta. Heidän tuli ilmoittautua marsalkoille tai connetablelle, joka oli armeijan komentaja.
Suurin taktinen muutos tapahtui Crecyn taistelun jälkeen. Englantilaiset jousimiehet olivat pysäyttäneet ranskalaisten ritarien rynnäkön ammunnallaan. Vaikka vain ani harva ritari oli kuollut itse nuoliin, hevosten tappiot olivat valtavat. Ritarit alkoivat nyt taistella pääsääntöisesti jalan, rakuunojen tapaan: he ratsastivat taistelukentälle, mutta jalkautuivat itse taistelua varten. Näin englantilaisten jousimiesten taktinen yliote murtui, sillä ritarihaarniska oli käytännössä immuuni pitkäjousen ja varsijousen nuolia vastaan. Peitsen sijaan ritarien pääaseeksi tuli nyt kahdenkädenmiekka. 
Vaikka organisatoriset ja taktiset muutokset tehtiinkin, englantilaisilla oli yhä parempi kuri joukoissaan ja tästä syystä yhä taktinen yliote. Poitiers’n taistelussa 1356 kurinalaisempi ja joustavampi Mustan Prinssin johtama englantilainen armeija löi Juhanan armeijan, ja kuningas itse jäi englantilaisten vangiksi. Taistelu oli pääosin jalkautuneiden ritarien välinen taistelu, ja jousimiehet näyttelivät sivuosaa.

Avioliitot ja lapset

Juhanan ollessa kolmetoistavuotias Filip VI päätti naittaa hänet Böömin kuninkaan Juhana I Luxemburgilaisen tyttären kanssa. Juhana I oli saavuttanut mainetta soturina idässä ja hän oli kasvanut Kapetingien hovissa. Perinteen mukaisesti avioliiton piti vahvistaa myös sopijapuolten sotilaallista yhteistyötä käsittelevää asiakirjaa. Myös Juhana I:llä oli kiire sopimuksen tekemiseen, sillä hän havitteli parhaillaan Lombardian kruunun valloittamista. Fontainebleaun sopimuksen mukaisesti Böömin kuningas liittyi sotatilanteessa, joka uhkaisi Champagnen ja Auxerren alueita täysin aseistettujen 400 miehen kanssa Ranskan joukkoihin ja 300 miehen joukolla jos sotanäyttämö on kauempana. Poliittiseen sopimukseen liittyi, että Ranska ei vastustaisi Lombardian kuninkuutta, jos Juhana I sen saavuttaisi, ja jos hän luopuisi Arlesin hallitsemisesta, niin se palautuisi Ranskalle.
Myös myötäjäisistä sovittiin ja ne määrättiin 120 000 floriinin suuruisiksi. Morsianta ei sopimuksessa nimetty. Anna oli Filip VI mielestä liian nuori, mutta hän mielistyi Gutaan, joka oli jo lisääntymisikäinen 16-vuotias nuori nainen.  Hänet nimettiin uudelleen Bonneksi.