google/wiki40b huggingface dataset:
Pilkkuja ja pikkuhousuja

Vastaanotto

Pilkkuja ja pikkuhousuja valittiin Cannesin elokuvajuhlien Quinzaine des réalisateurs -sarjaan. Paavo Pentikäinen sai roolistaan parhaan miespääosan Jussin. Myös kriitikot yleensä arvostivat hänen roolityötään, mutta muilta osin arviot olivat hämmentyneitä ja kriittisiä.
Iltalehden Olli Manninen syytti elokuvaa ”renttuestetiikan irvokkaasta mauttomuudesta”, Ilta-Sanomien Tarmo Poussu ”tekijänsä yhdentekevästä itsetyydytyksestä”. Tapani Maskulan mukaan Pilkkuja ja pikkuhousuja alkaa komediana lihan himosta, mutta päätyy yllättävän vakavaksi tarinaksi tekstin synnyttämisestä. Antti Lindqvistin mielestä elokuvassa on liikaa iskeviä repliikkejä, joita ei ehdi sulatella ennen kuin seuraava jo tulee. Sama runsaudenpula vaivaa hänestä myös visuaalisia ratkaisuja ja toinen toistaan erikoisemmista hahmoista muodostuvaa henkilögalleriaa.
Matti Ijäs on kertonut, ettei itsekään pidä elokuvastaan:
”Tiesin koko ajan ettei se onnistu. Yritettiin vääntää normaalista poikkeavaa dramaturgiaa, mutta aika pian huomasin, ettei se toimi.”
Ylä-Kitulampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,17 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00017 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,2 metriä ja suurin syvyys on 13,0 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä lampea. Lammen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,8 metriä mpy. Sen itäranaan tulee Selkäjärven laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee sen luoteisrannasta ja se laskee Ylä-Sallaajärveen. Ojalle tulee pudotusta 15,3 metriä.
Aliupseerikoulu

Aliupseerikoulu tai -kurssi (AUK) on Suomen puolustusvoimissa koulu, joka [jonka tarkoitus on] kouluttaa reservin aliupseereja. Aliupseerit koulutetaan ryhmänjohtajiksi. Opintoihin sisältyy 30 opintoviikon johtajakoulutus ja käytännön harjoittelu.
Kun aliupseereja vielä koulutettiin myös Kanta-aliupseerikoulussa, varusmiesten käymän koulun nimitys oli Reservialiupseerikoulu tai Reservialiupseerikurssi (RAUK).
Aliupseerikouluun mennään [tavallisesti - kuinkas muuten?] sotamiehen arvoisena peruskoulutuskauden jälkeen, mutta myös miehistötehtävissä varusmiespalveluksen jo loppuun käyneiden tai sitä suorittavien on erikoistapauksessa mahdollisuus päästä niin sanottuun jälki-AUK:hon. Usein "santsareiksi" kutsutaan aliupseereita, jotka toimivat kouluttajatehtävissä tuleville ryhmänjohtajille aliupseerikoulussa.
Aliupseerikoulussa varusmiesten palvelusarvona on (aliupseeri)oppilas ja sotilasarvossa AUK:n kuluessa oppilas tavallisesti [...puolet..] ylennetään korpraaliksi. Jälki-AUK:ssa saattaa oppilas olla jo ennen kouluun tuloaan korpraali. AUK:n suoritettuaan oppilaat ylennetään alikersantiksi. 
Aliupseerikoulun käyneiden kokonaispalvelusajaksi tulee  347 päivää, ja tavallisin tehtävä koulun jälkeen on ryhmänjohtajana toimiminen. Parhaat alikersantit voidaan palvelusaikanaan ylentää kersanteiksi. Jälki-AUK:n käyneet kotiutuvat AUK:n jälkeen, he siis eivät jää enää palvelemaan johtajakautta. {Parhaat alikersantit..., tavallisesti..., jälki-AUK... surkeuksien surkeus!}

Historiaa

Varusmiespalvelus sai vuonna 1919 uuden aikajaksottelun. Aliupseerikoulutukseen valitut siirtyivät aliupseerikouluun (AUK) kahden kuukauden kuluttua palvelukseen astumisestaan ja 17-viikkoisen koulutuksen päätyttyä heistä tuli ryhmänjohtajia ja uuden saapumiserän  kouluttajia. Vuoden 1922 uudistuksessa perustettiin korpraalikurssit, joiden suorittaneiden koulutus jatkui joko aliupseerikoulussa tai reserviupseerikoulussa.
Kanta-aliupseerikoulutus oli sisällissodan jälkeen tilapäisjärjestelyiden varassa. Saksalaisten kouluttajien johdolla järjestettiin sekä yleisiä että erikoisalojen aliupseerikursseja. Toukokuussa 1921 annetulla asetuksella määrättiin Jalkaväen aliupseerikoulun perustamisesta. Sijoituspaikaksi tuli Viipurin Markovilla. 11 kuukautta kestäneille kursseille ensimmäisiä oppilaita otettiin myös suoraan siviilistä, myöhemmin edellytettiin vähintään vuoden joukko-osastopalvelusta.
Paavo Päivänsalo

Paavo Rafael Päivänsalo (3. heinäkuuta 1918 Helsinki – 22. syyskuuta 2004 Helsinki) oli Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen professori.

Henkilöhistoria

Paavo Päivänsalon vanhemmat olivat teologian tohtori B. H. Päivänsalo ja Laina Elisabet Leidenius ja puoliso vuodesta 1952 Marja Lähimaa. Hänen veljiään olivat Olavi Päivänsalo, Armo Päivänsalo ja Veikko Päivänsalo. Ylioppilaaksi Paavo Päivänsalo tuli 1937 ja valmistui filosofian kandidaatiksi sekä suoritti teologian erotutkinnon 1941. Filosofian lisensiaatti hänestä tuli 1949, jolloin hän myös väitteli filosofian tohtoriksi. Päivänsalo toimi opettajana 1950–1977, Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1953 ja vanhainkodin saarnaaja Helsingissä vuodesta 1945. Hän sai vuonna 1972 professorin arvonimen. Päivänsalo nimitettiin kasvatustieteen professoriksi Jyväskylän yliopistoon vuonna 1979 ja hän jäi eläkkeelle vuonna 1985. Hänen erityisalanaan olivat kasvatuksen teoreettiset ongelmat.  Päivänsalo tutki kasvatuspsykologiaa ja -sosiologiaa sekä kasvatuksen historiaa. Hänen mielestään kasvatustieteellisessä tutkimuksessa tarvittiin hyvin erilaisia lähestymistapoja, ja hän arvosteli sitä, miten kasvatustiede hänen mielestään tuohon aikaan oli "positiivis-empiristisen koulukunnan rautakahleissa." Häntä seurasi virassa Sirkka Hirsjärvi. Suomen Kristillinen Liitto, nykyisin Suomen Kristillisdemokraatit, perustettiin Päivänsalon kodissa vuonna 1958.
Maura Tierney

Maura Lynn Tierney (s. 3. helmikuuta 1965 Boston) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Abby Lockhartin roolista televisiosarjassa Teho-osasto, jossa hän näytteli vuosina 2000–2009.
Tierney opiskeli New Yorkin yliopistossa ja Circle-in-the-Squaren teatterikorkeakoulussa. Hänen näyttelijänuransa alkoi Richard Shepardin ohjaamassa vuoden 1991 elokuvassa Vaihto-oppilaat. Hän kuitenkin nousi julkisuuteen vasta rooleistaan elokuvissa Valehtelija, valehtelija (1997) ja Luonnon lait (1999). Tierney esiintyi myös televisiosarjassa NewsRadio ennen rooliaan Teho-osastossa.
Tierney on näytellyt Helen Sollowayta televisiosarjassa The Affair, josta hänet palkittiin Parhaan Naissivuosan Golden Globella vuonna 2016.
Vuonna 2012 Tierney osallistui näyttävään kampanjaan, jossa annettiin tietoa rintasyövästä.  Hän sairastui itse siihen, mutta parani, saatuaan kemoterapiaa.
Tierney on voittanut Celebrity poker showdownin sen toisella kaudella vuonna 2004. Vastassaan hänellä oli viimeisellä kierroksella Lauren Graham.
Tierney oli naimisissa Billy Morrissetten kanssa 1994–2006. Hänellä ei ole lapsia. 
Tierney on vanhin kolmesta lapsesta. Hänen äitinsä on nimeltään Pat ja isä Joseph.
Loppuasukas

Taustaa

Levyllä soittaa ensimmäistä kertaa Asan kanssa keikkaillutkin Jätkäjätkät-yhtye. Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan neljännellä sijalla viikolla 17/2008 ja pysyi listalla yhteensä 7 viikkoa.
Loppuasukas-levylle myönnettiin marraskuussa 2008 vuoden Teosto-palkinto ja se voitti vuoden 2009 Emma-gaalan ”Vuoden hiphop-, dance- tai R&B-albumi” -palkinnon. Asa kertoi Via Karelia -levyn julkaisun jälkeen radiokanava YleX:n haastattelussa 8. kesäkuuta 2009, että Loppuasukas-levy lähetettiin Teostopalkinnon voiton jälkeen kaikille kansanedustajille.
Sixlets

Sixlets on kokoelma pieniä, SweetWorksin omistuksen alla olevan Oak Leaf Confectionsin valmistamia suklaanmakuisia makeisia. Suklaanmakuiset sisäosat on tehty kaakaon ja johanneksenleipäpuun seoksesta, joka antaa makeisille väitetyn "mallaksen" maun. Niitä myydään pääasiassa ohuissa sellofaanipakkauksissa, jotka pitävät ne putkimaisessa järjestyksessä.
Makeisia valmistetaan viitenä eri värinä ja ne ovat: punainen, ruskea, keltainen, vihreä ja oranssi. Pääsiäisenä valikoimaan kuuluu myös valkoisia, vaaleanpunaisia ja sinisiä makeisia, jotka kuitenkin syrjäyttävät aina punaiset ja ruskeat makeiset väliaikaisesti pois kokoelmasta. Toinen valikoima on jouluvalikoima, johon kuuluu ainoastaan punaisia, vihreitä ja valkoisia makeisia. Myös halloweenina on myyty omaa versiota, johon kuuluu vain ruskeita ja oransseja makeisia. Joissakin erikoismyymälöissä Sixletsejä voi löytää myös sen värisinä, joita ei löydy tyypillisestä valikoimasta - limenvihreä, musta, vaaleanpunainen jne. - samaan tyyliin kuin M&M's:llä.
Sirke Happonen

Sirke Happonen (s. 1971 Karttula) on suomalainen tutkija ja yliopistonlehtori, koulutukseltaan filosofian tohtori. Happonen on toiminut vuosina 2002–2006 Helsingin yliopiston soveltavan kasvatustieteen laitoksessa opetusalanaan erityisesti lasten- ja nuortenkirjallisuus ja yliopistonlehtorina tutkimusalanaan lastenkirjallisuus ja kuvitustaide.
Happonen kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelissä Kalevankankaan lukiossa vuonna 1990 ja valmistui luokanopettajaksi Helsingin yliopistosta 1996. Väitöskirjassaan Vilijonkka ikkunassa: muumiteosten kuva, sana ja liike (2007) hän tutki muumiteoksia kokonaisuuksina niin tekstin kuin kuvituksenkin näkökulmasta. Vuonna 2012 häneltä ilmestyi Tove Janssonin ja Lars Janssonin muumihahmoista kertova Muumiopas (SKS). Happonen on lisäksi julkaissut Janssonin tuotantoa ja kuvakirjataidetta käsitteleviä artikkeleita Suomessa ja ulkomailla, kirjoittanut esipuheita ja jälkisanoja sekä kääntänyt lastenkirjallisuutta. Vuonna 2014 ilmestyi Seikkailu merenpohjassa (WSOY), Happosen uusi käännös sekä taustoittavat jälkisanat Tove Janssonin esikoiskirjaan Sara och Pelle och Näckens bläckfiskar (1928/1933).
Happonen on ollut mukana suunnittelemassa ja toteuttamassa Tove Janssoniin liittyviä hankkeita, muun muassa Tanssiteatteri MD:n esitystä Tanssiva Muumilaakso sekä näyttelyä Taiteilija Tove Jansson, Helsinki. Vuonna 2011 Happonen oli suunnittelemassa Hanasaaren kulttuurikeskuksessa järjestettyä Per Olov Janssonin näyttelyä Arkipelago.
Thomas Keneally

Thomas "Tom" Michael Keneally (s. 7. toukokuuta 1935 Sydney, Uusi Etelä-Wales,  Australia) on australialainen kirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Order of Australian ritarikunnan arvonimi Officer (AO). 
Keneally on valmistunut St Patrick's Collegesta ja opiskellut myöhemmin St Patrick's Seminaryssa. Alun perin hänestä oli määrä tulla katolinen pappi mutta hän jätti seminaarin kesken. Hän pääsi opettajantyöhön Sydneyiin ja luennoi Uuden Englannin yliopistossa vuosina 1968–1970. 
Keneallyn tunnetuin romaani on vuonna 1982 ilmestynyt Schindler's Ark (myöhemmin julkaistu nimellä Schindler's List, suomeksi Schindlerin lista, suom. Kaija Kauppi, Gummerus, 1984), josta hän sai vuonna 1982 Booker-palkinnon. Teoksesta on tehty myös elokuva Schindlerin lista (1993), joka toi ohjaaja Steven Spielbergille hänen ensimmäisen Oscar-palkintonsa. Keneallyn muita palkittuja teoksia ovat Bring Larks and Heroes ja Three Cheers for the Paraclete (Miles Franklin Award). 
Kotimaassaan Australiassa hän on herättänyt keskustelua 2005 julkaistulla teoksella The Commonwealth of Thieves, jossa hän historiallisiin tosiasioihin perustuen valottaa Sydneyn syntymistä tavalla, josta kaikki hänen maanmiehensä eivät ole olleet tietoisia, saatikka yksimielisiä.
Keneally kuuluu järjestöön, joka kannattaa Australian muuttamista tasavallaksi.
Taakkapyörä

Taakka- eli rahtipyörä on tukevarakenteinen polkupyörä, joka on tehty muutamien kymmenten kilojen painoisten kuormien kuljettamiseen. Taakkapyöriä käytetään nykyään pääasiassa teollisuudessa tavaran saasteettomaan, hiljaiseen ja turvalliseen liikutteluun tehdashalleissa ja niiden ulkopuolella.
Nykyään tavarankuljetuspyöriä on ryhdytty suunnittelemaan myös lapsiperheiden arkikäyttöön. Etenkin Tanskassa ja Hollannissa useiden lapsien kuljetukseen tarkoitetut perhepyörät ovat yleistyneet. 
Tavarapyöriä on muutamaa perustyyppiä. On kaksi- ja kolmipyöräisiä laatikko- eli lavapyöriä sekä pitkäperäpyöriä, joissa rahti kulkee pidennetyllä tarakalla.
Olivetti

Historiaa

Olivettin perusti italialainen Camillo Olivetti vuonna 1908 Ivreassa, lähellä Torinoa. Olivetti teki aluksi kirjoituskoneita ja vuodesta 1948 alkaen sähköisiä laskimia. Vuonna 1925 Camillo Olivetti lähetti poikansa Adrianon Yhdysvaltoihin opiskelemaan uusia tehdastuotantomenetelmiä, joita tämän palattua alettiin soveltaa yrityksen toimintaan. Vuonna 1938 yrityksen johto siirtyi Adriano Olivettille, ja Olivettista tuli Italian toiseksi suurin vientiyritys ja alansa johtaviin kuuluva valmistaja Euroopassa.
Sekä Camillo että etenkin Adriano Olivetti pitivät muotoilua ja arkkitehtuuria olennaisena osana Olivettin yrityskuvaa. Yhtiön tuotteita muotoilivat muiden muassa Ettore Sottsass ja Mario Bellini sekä toimitiloja ja työväen asuinalueita muun muassa Le Corbusier, Louis Kahn ja Gae Aulenti. Vuosina 1950–1968 Olivettin taiteellisena johtajana toimi Giovanni Pintori.
1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Olivetti osti Yhdysvalloista kirjoituskoneyhtiö Underwoodin, ja toimi siitä lähtien Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä Olivetti-Underwood. 1960-luvun lopulla Olivettin Programma 101 oli tunnetuimpia ohjelmoitavia laskimia ja sanottu myös ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi. Yhdysvaltojen avaruushallinto Nasa osti laitteita miehitetyn kuulento-ohjelmansa Apollo 11:n käyttöön.
1970-luvun lopulla Olivettin uudeksi pääjohtajaksi tuli Carlo di Benedetti, joka saneerasi yhtiötä rajusti ja irtisanoi tuhansia, muun muassa kaikki muut silloiset johtohenkilöt. Vuonna 1982 ryhtyi kopiokoneissa ja muussa toimistotekniikassa yhteistyöhön japanilaisen Sharpin kanssa. Samana vuonna yhdysvaltalainen pankkiautomaattien valmistaja Docutel osti Olivettin USA:n-tytäryhtiön, ja Olivettista tuli kaupassa Docutelin suurin omistaja. Vuonna 1985 AT&T tuli mukaan yhteistyöhön. Samana vuonna Olivetti osti brittiläisen Acorn Computersin.
Vuonna 2003 Olivetti fuusioitui Telecom Italian kanssa, josta se omisti tuolloin jo enemmistön.
Ruskoraitatokko

Koko ja ulkonäkö

Ruskoraitatokko on yksi sukunsa suurimmista kaloista, ja kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeansävyisiä pystyraitoja, päänseudussa ja niskassa on tummia pilkkuja.

Alkuperä

Ruskoraitatokko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.

Käyttäytyminen

Ruskoraitatokko saattaa hypätä ulos akvaariosta, mikä pitää ottaa huomioon, kun suunnitellaan altaan kantta ja reunoja.

Vesiolot ja ravinto

Ruskoraitatokkoja pidetään meriakvaariossa jossa on korallihiekkapohja, jonka joukosta tokot kaivelevat ruokaa itselleen. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä.
RN Sicilia (1891)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1923.
Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkue

EM-karsinnat 2008

Vuoden 2006 MM-karsintojen jälkeen joukkueelta odotettiin paljon EM-karsinnoissa Sveitsin ja Itävallan kisoihin. Bosnia ja Hertsegovina aloitti karsinnat 5–2-voitolla Maltasta. Kuitenkin, hyviä tuloksia seurasivat pettymykset, kun kotona tulivat tappiot Unkarille ja Kreikalle ja vieraskentällä Chișinăussa tasapeli Moldovaa vastaan. Valmentaja Fuad Muzurović korvasi ex-valmentaja Blaž Sliškovićin. Tätä seurasi 13 pelaajan protesti maan jalkapalloliittoa vastaan, tuloksena, etteivät kyseiset pelaajat edusta maataan maaotteluissa. Muzurovicin piti koota joukkue aivan alusta.
Kiistelty valmentaja onnistui tehtävässään kuitenkin yllättävän hyvin. Seuraavassa karsintaottelussa Norjaa vastaan Bosnia ja Hertsegovina yllätti hakien Oslosta 2–1-voitolla täydet pisteet. Tämä toi toiveet maan historian ensimmäisestä arvokisapaikasta jälleen henkiin, mutta joukkue ei silti tälläkään kertaa saavuttanut sitä.
Pölykiekko

Pölykiekko on litteähkö tähden ympärillä havaittu pölymuodostuma, joka kiertää tähteä. Se havaitaan muun muassa infrapuna-alueessa. Tutkijoiden mukaan pöly on peräisin planeettoja kiertävien pikkuplaneettojen törmäilyistä. Monet havaitut pölykiekot vastaavat lähinnä Aurinkokunnan Kuiperin vyöhykettä. Pölykiekkoja on havaittu muun muassa Vegalta, Fomalhautilta, Beta Pictorikselta ja Denebolalla.
Monet pölykiekot ovat havaintojen mukaan rengasmaisia, tai niissä esiintyy monia renkaita. Pölykiekot tai renkaat voivat olla epäsymmetrisiä, esimerkiksi ylhäältä katsoen soikeita.

Tietoa pölykiekoista

1980-luvun alussa infrapunasatelliitti IRAS kartoitti taivasta muun muassa pölyn ulossäteilyn infrapunaisella aallonpituusalueella. Ensimmäiset pölykiekot havaittiin vuonna 1983 siitä, että jotkut tähdet säteilivät huomattavan ylimäärän infrapunasäteilyä, eli niillä on selvä IR-eksessi. Infrapunasäteily on keskustähden lämmittämän pölyhiukkasen ulossäteilyä.
Pölyä muodostuu esimerkiksi asteroidien törmäyksissä sekä komeettojen vaikutuksesta. Pölykiekon olemassaolo saattaa viitata mahdollisiin planeettoihin tai niiden muodostumisvaiheeseen. Monien pölykiekkojen rakenteissa on havaittu karkeilla teleskooppihavainnoilla ja tietokonelaskennalla piirteitä, jotka kertovat mahdollisten planeettojen aiheuttamista häiriöistä. Näissä pölykiekoissa näkyy muun muassa rengasmaisia tihentymiä ja harventumia, jotka tuovat mieleen asteroidivyöhykkeessä olevat aukot ja tihentymät, jotka johtuvat jättiläisplaneetta Jupiterin häiriöistä.
Pölykiekot voivat olla joko lähellä tähteään olevia kuumia pölykiekkoja ja kaukana olevia kylmiä kiekkoja. Kuumaa kiekkoa sanotaan monesti eksozodiakaaliseksi pölyksi eli Aurinkokunnan ulkopuoliseksi eläinradatavalopölyksi. Kuuma kiekko on esim. Eta Corvilla, kylmä Fomalhautilla.
Pohjolan toimitalo

Pohjolan toimitalo on Helsingin Kluuvissa, osoitteessa Aleksanterinkatu 44 sijaitseva Vakuutusyhtiö Pohjolan entinen liiketalo, jonka julkisivun suunnitteli arkkitehtitoimisto Gesellius-Lindgren-Saarinen ja pohjakaavan Ines ja E. A. Törnvall. Rakennuksen suunnittelusta järjestettiin kilpailu vuonna 1899 jonka jälkeen sen liike- ja asuintilojen julkisivu sekä tärkeimmät sisätilat tehtiin vuosien 1899–1901 aikana. Talo on ulkomuodoltaan jykevän linnamainen ja sen julkisivussa on käytetty kotimaista Juuan vuolukiveä. Koristelultaan fasadi on kansallisromanttinen, ja siinä on löydettävissä viitteitä muun muassa Kalevalaan ja suomalaiseen hirsirakentamiseen. Pääoven syvennykseen suunnitteli Hilda Flodin irvisteleviä ukkoja ja joukon karhuja, joka oli Pohjolan liiketunnus. Ovien kuparipakotukset teki Eric O. W. Ehrström ja sisätilojen kattolamput ja rautavanteet suunnitteli läkkiseppä Gabriel Wilhelm Sohlberg.
Pohjolan pääkonttori muutti 1960-luvun lopussa Heikki Castrénin suunnittelemaan uuteen rakennukseen Niemenmäen kaupunginosaan.
Vanha Pohjolan talo siirtyi vuonna 1972 Kansallispankin omistukseen, mutta Pohjolan asiakaspalvelu toimi toisen kerroksen Kansallissalissa vuoteen 1987.
Yleisurheilun maailmancup 2002

Vuoden 2002 yleisurheilun maailmancup oli järjestyksessään yhdeksäs. Kilpailu järjestettiin La Peineta -stadionilla Madridissa Espanjassa 20.–21. syyskuuta. Kilpailuun osallistuivat maanosajoukkueista sekä miesten että naisten sarjaan Aasia, Afrikka, Amerikka, Eurooppa ja Oseania sekä maajoukkueista Yhdysvallat, Saksa ja isäntämaa Espanja, sekä miesten sarjaan lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta ja naisten sarjaan Venäjä.
Kisoissa jaettiin palkintorahoja lajien yhdeksälle parhaalle. Lajin voittaja palkittiin 30 000 dollarilla.
Yhdistyneen Kuningaskunnan joukkueen suoritus hylättiin myöhemmin kun Dwain Chambers jäi kiinni dopingin käytöstä ja hänen suorituksensa hylättiin. Joukkueen muiden jäsenten suoritukset jätettiin voimaan, mutta he eivät saaneet pisteitä sijoituksistaan eikä Britannian joukkuetta laskettu lopputuloksiin. Joukkue olisi sijoittunut ilman Chambersin saavuttamia pisteitä seitsemänneksi 83 pisteellä.

Miehet
Robert Parish

Ura

Parish pelasi yliopistokoripalloa Centenaryn collegessa vuosina 1972–1976. Hän osallistui vuoden 1976 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet kahdeksantena pelaajana. Parish edusti seuraa neljän kauden ajan, jonka jälkeen hänet kaupattiin Boston Celticsiin vaihdossa ykköskierroksen varauksiin. Bostonissa Parish muodosti Larry Birdin ja Kevin McHalen kanssa joukkueen kärkikolmikon "Big-Three", jonka johdolla seura voitti kolme NBA-mestaruutta vuosina 1981, 1984 ja 1986. Henkilökohtaisella tasolla hänet valittiin kaksi kertaa sarjan tähdistöjoukkueisiin sekä yhdeksän kertaa sarjan tähdistöotteluun. Vuonna 1994 Parish siirtyi Charlotte Hornetsiin, josta hänet vapautettiin heinäkuussa 1996. Kausi 1996–1997 oli hänen viimeinen NBA-kautensa. Hän pelasi kauden Chicago Bullsissa ja voitti neljännen NBA-mestaruutensa.
Harri Larva

Juoksu-ura

Larva tuli suuren yleisön tietoisuuteen kesällä 1926 juostuaan 1 500 metrillä 4.07,1. Seuraavan vuoden lokakuussa hän paransi Viipurissa ennätyksekseen 3.59,6. Larva voitti Suomen mestaruuden 800 metrin juoksussa vuosina 1928, 1929 ja 1930 sekä 1934, mutta 1 500 metrillä hän sai vain yhden pronssin (1927). 
Larvan paras vuosi oli 1928, jolloin hän juoksi ennätyksensä kaikilla matkoilla 800 metristä mailiin. Olympiakarsinnoissa Eläintarhan kentällä hän sivusi Suomen ennätystä tuloksellaan 3.52,6 voittaen sekä Eino Purjeen että Paavo Nurmen. Amsterdamin olympiakisoissa Larva kävi kovan kamppailun Jules Ladoumègueta vastaan ja voitti olympiakultaa ajalla 3.53,2 ohittaen ranskalaisen loppusuoralla. Syksyllä 1928 Helsingin Kalevan kisoissa hän juoksi 800 metrin SE-tulokseksi 1.53,7 ja voitti Viipurissa matkan entisen ME-miehen Saksan Otto Peltzerin. Larva juoksi vielä Turussa mailin maailman toiseksi parhaalla ajalla 4.11,0 ja paransi Berliinissä 1 500 metrin Suomen ennätykseksi 3.52,0.
Los Angelesin kisoissa 1932 Larva oli 1 500 metrillä kymmenes.
Larva tunnettiin erityisesti kyynärpäät korkealla -juoksutyylistään. Ammatiltaan Larva oli kaivertaja.
Alhola

Alhola on MTV Teatteritoimituksen tuottama neliosainen minisarja, joka esitettiin Yle TV2 -kanavalla kevättalvella 1991. Sarjan ohjasi Jaakko Pyhälä ja käsikirjoitti Jari Forsman. Tuottajana toimi Peppi Kajanne. Pääosia esitti teatteriryhmänä ja rock-yhtyeenä tunnettu Motelli Skronkle.
Sarjan tapahtumapaikka on pieni suomalainen maalaiskylä, jossa aikamiespojat Lassi, Unni ja Manu Alhola asuvat edelleen äitinsä kuoleman jälkeen kotitilallaan. Kukaan pojista ei käy töissä, vaan perheen nuorinkin – kolmekymppinen Manu – on jo eläkkeellä. Alholoiden tuttavapiiriin kuuluu viinaanmenevä Pauli, jolla on tapana tehdä äidilleen nauhoituksia Panasonic-mankalla. "Kello on taas kaksikymmentä vajaa neljä – ja äiti, en ole vielä puhunut tästä asiasta – mutta nyt en ole kahteen viikkoon ottanut viin..", krapulainen Pauli ennättää supattaa kasetille, ennen kuin hänet keskeyttää kylään tuleva Lassi.
Liki naapurissa asuvan Nesiän lahkolaisperheen isä, saarnaaja Väinö, kovasti ihailee hikisiä lihaksia:"Kreikassa nuoret pojat painivat alasti ja heidän vartalonsa oli öljytty." Hänen poikansa Petteri on eri mieltä:"Paini on rumaa. Hyi, että se onkin rumaa." "Kyllä Petteri pitää samasta kuin isänsä!", toteaa Mamma Nesiä napakasti. Kun Petteri on ollut tuhma, hänen pitää näyttää pyllyä isälle, ja isä sivaltaa märällä vaatteella. "Isä on löytänyt Sanan. Isällä on oikeus sanoa kaikille kaikenlaista, sillä isän kieli puhuu totta."
Alholan nyrjähtänyt maailma muistuttaa hieman Matti Ijäksen Katsastusta.
William K. Estes

William Kaye Estes (17. kesäkuuta 1919 – 17. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän opiskeli B. F. Skinnerin johdolla ja teki tämän kanssa sittemmin yhteistyötäkin. Hän vaikutti useilla yliopistoilla, muun muassa Indianassa ja Harvardissa. 
Estesin teosten joukossa ovat Learning Theory and Mental Development (1970), Statistical Models in Behavioral Research (1991) ja Classification and Cognition (1994).
Estes sai vuonna 1997 National Medal of Sciencen. Hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1963 lähtien.