google/wiki40b huggingface dataset:
Juho Kanniainen

Juho Kanniainen (6. lokakuuta 1875 Ii – 16. joulukuuta 1929 Oulainen) oli suomalainen maanviljelijä, maallikkosaarnaaja ja maalaisliiton kansanedustaja.
Kanniaisen vanhemmat olivat itsellinen Samueli Kanniainen ja Priita Leuanniemi. Hän kävi kansakoulun ja oli metsätöissä ja työnjohtajana Kemi-yhtiön palveluksessa. Hän oli sitten Niemelän kaljatehtaan johtajana Kemissä ja kaljatehtailijana ja maanviljelijänä Kemin maalaiskunnassa vuoteen 1925 saakka. Viimeksi Kanniainen oli maanviljelijänä Oulaisissa 1925–1929. Hän toimi myös lestadiolaisena maallikkosaarnaajana ja teki saarnamatkoja Suomessa, Yhdysvalloissa, Venäjällä, Ruotsissa ja Norjassa. 
Kanniainen oli kansanedustajana 1922–1924 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. 
Juho Kanniainen oli naimisissa vuodesta 1899 Maria Liisa Marttasen kanssa.
Edward Dutton

Edward Dutton on Suomessa asuva brittiläinen antropologi ja toimittaja. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi uskontoantropologiasta Aberdeenin yliopistossa. Dutton on teoksissaan käsitellyt muun muassa suomalaisuutta ja suomalaista kulttuuria. Kirjassaan The Finnuit: Finnish Culture and the Religion of Uniqueness Dutton vertaili Suomea Grönlantiin. Hän on myös käsitellyt suomalaisten miesten kulttuurista taipumusta väkivaltaan Kauhajoen ampumavälikohtauksen yhteydessä.
Helsingin Sanomat kertoi aluksi 1.8.2016 virheellisesti tietovuotoepäilystä, jossa brittitutkijat Dutton ja Lynn olisivat saaneet tutkimusaineistoa oikeudetta käyttöönsä, mutta Pääesikunta on kiistänyt epäilyn 8.8.2016, ja myöhemmin asia korjattiin. Myös Dutton on kiistänyt, että hänellä olisi ollut aineisto käytössään. Sen sijaan hän on kertonut kääntäneensä englanniksi erään suomenkielisen gradun.  Viikon kuluttua 8.8.2016 Helsingin Sanomat kertoi, että Oulun yliopisto harkitsee selvitystä tutkimusvilpistä. Pääesikunnan mukaan kyseessä saattaa olla tutkimuseettinen ongelma. Tutkimusvilppiepäilystä ilmoituksen tehneen taloustieteilijä Roope Uusitalon mukaan Dutton on kopioinut Jyväskylän yliopistossa julkaistun gradun ja esittänyt tämän tuloksia ominaan. Toisessa julkaistussa artikkelissa Dutton on Uusitalon mukaan käyttänyt aineistoa, jota ei ole olemassa.
Oulun yliopisto tiedotti 26.9.2016 käynnistäneensä hyvän tieteellisen käytännön loukkauksesta varsinaisen tutkinnan, joka koskee Edward Duttonin ja Richard Lynnin vuonna 2013 julkaistua artikkelia "A negative Flynn effect in Finland, 1997-2009". Tiedotteessa viitataan Helsingin Sanomien 1.8.2016 julkaisemaan uutiseen, jonka väitteisiin liittyy epäselvyyksiä. Oulun yliopisto tiedotti 16.6.2017 Duttonin syyllistyneen plagiointiin.
Duttonin tutkimuksia on kritisoitu laajalti pseudotieteellisiksi eivätkä ne ole saaneet hyväksyntää tiedeyhteisössä. Syyskuussa 2019 AntroBlogi-verkkojulkaisu kritisoi Duttonia omien mielipiteiden esittämisestä antropologisena tutkimuksena.

Muu toiminta

Edward Dutton toimii vuonna 2019 Mankind Quarterly -lehden päätoimittajana.  Viharyhmiä tutkiva Southern Poverty Law Center sanoo Mankind Quarterly- lehden julkaisevan pääosin rasistista pseudotiedettä.
Jääkiekon SM-liigakausi 2002–2003

Playoffsit

Ensimmäistä kertaa puolivälierissä oli käytössä paras seitsemästä -menetelmä, jatkoon pääsi nyt neljällä voitolla. Välierissä ja finaaleissa oli vielä paras viidestä -menetelmä.
Wasa Aktiebankin talo

Wasa Aktiebankin taloksi nimitetään Helsingin Eteläesplanadin ja Kasarmikadun kulmauksessa sijaitsevaa rakennusta, jonka rakennutti alun perin Wasa Aktiebank omaksi konttorikseen. Sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Grahn, Hedman & Wasastjerna yhdessä arkkitehti John Settergrenin kanssa, ja se valmistui vuonna 1899. Rakennuksen Eteläesplanadin puoleinen julkisivu on materiaaliltaan hiekkakiveä, jota tuotiin Ruotsin Taalainmaalta. Rakennus on vielä nykyäänkin pankkikäytössä, sillä siellä sijaitsee Pohjola Varainhoidon sekä The Royal Bank of Scotlandin konttorit.
David West

Urheilu-ura

New Orleans Hornets varasi isona laitahyökkääjänä pelanneen Westin NBA:han 18. vuorolla vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Tätä ennen hän pelasi neljä kautta Xavierin yliopiston joukkueessa, joka on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa. West edusti Hornetsia vuodet 2003–2011 ja pelasi tämän jälkeen Indiana Pacersissa, San Antonio Spursissa ja Golden State Warriorsissa. Warriorsissa West voitti NBA:n mestaruuden vuosina 2017 ja 2018. Hänet valittiin vuosien 2008 ja 2009 NBA:n tähdistöotteluun.
West ilmoitti päättävänsä kilpauransa elokuussa 2018.
HMS Hyacinth (1898)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1919 ja se myytiin romutettavaksi 11. lokakuuta 1923.
Nitriilihydrataasi

Nitriilihydrataasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi nitriilien hydrolyysiä amideiksi. Nitriilihydrataasia esiintyy useissa bakteereissa, kasveissa ja sienissä. Sen EC-numero on EC 4.2.1.84. Nitriilihydrataasia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja vedenpuhdistuksessa.

Rakenne ja toiminta

Nitriilihydrataasi esiintyy tyypillisesti samanlaisista alayksiköistä muodostuvina dimeereinä tai tetrameereinä. Toimiakseen entsyymi vaatii metalli-ionin, joka on joko rauta- tai koboltti-ioni. Entsyymin toiminta on sikäli poikkeuksellinen, että rautaioni ei sitoudu hemiryhmään eikä koboltti-ioni sitoudu korriiniryhmään, toisin kuin useimmissa rautaa tai kobolttia sisältävissä entsyymeissä. Entsyymissä metalli-ionin tehtävä on sitoutua hydroksidi-ioniin ja tehdä siitä nukleofiilisempi. Tämän jälkeen hydroksidi-ioni reagoi elektrofiilisen nitriilin kanssa ja nitriili hydrolysoituu amidiksi. Rautaa sisältävät nitriilihydroksylaasit aktivoituvat valon vaikutuksesta. Pimeässä rauta on sitoutunut typpimonoksidiin, joka korvautuu hydroksidi-ionilla valoisissa olosuhteissa. Kobolttia sisältävillä nitriilihydrataaseilla ei vastaavaa aktivoitumista tapahdu.

Käyttö

Nitriilihydrataasia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa amideja nitriileistä. Tärkein tuote on akryyliamidi, jota valmistetaan akryylinitriilistä. Tässä prosessissa käytetään Rhodococcus rhodochrous-bakteerin nitriilihydrataasia ja tällä tavalla akryyliamidia tuotetaan vuosittain noin 30 000 tonnia. Menetelmän etuna kemialliseen tuotantoon nähden on alhaisempi energiankulutus ja prosessissa ei tarvitse käyttää myrkyllisiä metallikatalyyttejä. Yhdessä amidaasien kanssa nitriilihydrataaseja käytetään optisesti aktiivisten amiinien valmistuksessa. Nitriilihydrataasia voidaan myös käyttää vedenpuhdistuksessa myrkyllisten syanoryhmiä sisältävien yhdisteiden puhdistamiseen vesistä.
Mara Venier

Mara Venier (oik. Mara Povoleri, s. 20. lokakuuta 1950 Venetsia) on italialainen televisiojuontaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan eritoten ohjelmasta Domenica in.

Ura

Mara Venier aloitti televisiojuontajan uransa 1980-luvun alussa ja on työskennellyt ensisijaisesti yleisradioyhtiö Rain palveluksessa. Hän sai lempinimen "Signora della domenica" juonnettuaan suosittua jokasunnuntaista Domenica in -ohjelmaa vuosina 1993–1997, 2001–2003, 2004–2006 ja 2013–2014. Vuosina 2010–2013 hän luotsasi Rai 1 -kanavan iltapäiväohjelmaa La vita in diretta ensin Lamberto Sposinin ja sittemmin Marco Liornin kanssa.
Ennen televisiouraansa Mara Venier niitti mainetta näyttelijänä. Valkokankailla hänet nähtiin ensi kerran 1973 Sergio Capognan elokuvassa Diario di un italiano, jossa hän tulkitsi Wandan roolin. Venier on näytellyt myös erinäisissä televisiotuotannoissa, kuten komediasarjassa Professione vacanze ja jalkapallon maailmaan sijoittuvassa draamakomediassa La voce del cuore. Venier on esiintynyt valkokankailla myös omana itsenään eli cameorooleissa, muun muassa Jerry Calàn teoksessa Torno a vivere da solo.
Vuonna 2015 julkaistiin Mara Venierin omaelämäkerrallinen kirja Amori della zia.

Perhe-elämä

Mara Venierillä on tytär Elisabetta Ferracini (s. 1968). Hän oli aviossa tyttärensä isän Francesco Ferracinin kanssa kotvan aikaa. Vuosina 1984–1987 Venier oli aviossa näyttelijä Jerry Calàn kanssa. Kesäkuussa 2006 hän avioitui elokuvatuottaja Nicola Carraron kanssa.
Anna Wikander

Anna Elisabet Wikander (26. helmikuuta 1873 Pori – 4. lokakuuta 1938 Tampere) oli suomalainen tuberkuloosilääkäri.
Wikanderin vanhemmat olivat laivuri Georg Ferdinand Wikander ja Ebba Carolina Rosendahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 yksityistodistuksella Porin lyseosta ja suoritti medikofiilitutkinnon Helsingin yliopistossa 1896 sekä valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1899 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1904. Hän teki opintomatkoja Skandinaviaan 1905, Kölniin ja Pariisiin 1907 sekä Ruotsiin, Tanskaan ja Berliiniin 1913.
Wikander toimi yksityislääkärinä Tampereella vuodesta 1904 alkaen. Hän oli Tampereella vanhainkodin lääkärinä 1905–1918, Tampereen lastenhoitoyhdistyksen laitoslääkärinä 1908–1915 ja Tampereen Verkatehtaan sairas- ja apu- sekä eläkekassojen lääkärinä 1914–1934. Tampereen kaupungin keuhkotautisten huoltotoimiston lääkärinä Wikander oli 1911–1936. Hän oli mukana perustamassa Tampereen tuberkuloosin vastustamisyhdistystä 1912 ja toimi yhdistyksen sihteerinä ja johtokunnan jäsenenä. Yhdistyksen Tampereen Kauppiin perustaman keuhkotautiparantolan lääkärinä hän oli vuodesta 1915 alkaen. Hän oli myös mukana ajamassa kunnallisen keuhkotautiparantolan perustamista Kangasalle, tämä Pikonlinnan parantola valmistui 1931. Perheetön Wikander testamenttasi omaisuutensa Tampereen tuberkuloosin vastustamisyhdistykselle. Yhdistyksen toimintaa jatkaa nykyisin 1954 perustettu Tampereen Tuberkuloosisäätiö.
Mirin linna

Mirin linna (valkoven. Мі́рскі за́мак, Mirski zamak) on linna Valko-Venäjällä lähellä Mirin pikkukaupunkimaista taajamaa Karelitšyn piirissä Hrodnan voblastissa. Se valittiin vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Linnan historiaa

Linnan rakentaminen alkoi 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin.  Herttua Illinitš (valkoven. Іллініч) sai rakennustyöt valmiiksi 1500-luvun alkupuolella. Noin vuonna 1568 linna siirtyi Radvilan (Radziwiłł) herttuasuvun haltuun. Rakennus viimeisteltiin renessanssiajan arkkitehtuurityylillä. Muurin itä- ja pohjoisseinää vastaan rakennettiin kolmikerroksinen palatsi.
Linna entisöitiin 1800-luvun lopussa sen oltua melkein vuosisadan hylättynä ja kärsittyä vakavia vahinkoja Napoleonin aikana. Linnan uudelleenrakentamisessa käytettiin arkkitehti Teodor Burszen suunnitelmia. Rakennus sai tuolloin myös vaikutteita barokkiarkkitehtuurista, ja ympäröivä seutu muutettiin puistoksi.
1900-luvulla linna pääsi jälleen rapistumaan.

Nykypäivää

Mirin linnaa korjattiin ja restauroitiin perusteellisesti joulukuuta 2010 edeltäneen 27 vuoden aikana. Kunnostusten aikana osa linnasta oli suljettuna. Linnasta on tullut 2000-luvulla suosittu kansallinen ja kansainvälinen matkailunähtävyys. Korjaustöistä huolimatta linnaan tutustui vuonna 2010 jo yli 185 000 turistia. Kävijämäärän arvioidaan kasvavan merkittävästi lähivuosina. 
Hallinnollisesti Mirin linna muodostaa osan Valko-Venäjän suurinta museota, Valko-Venäjän kansallista taidemuseota.
Mika Brushane

Mika Brushane (s. 20. heinäkuuta 1969) on suomalainen rumpali ja lyömäsoittaja. Hän on opiskellut Oulunkylän Pop & Jazz opistossa sekä Matti Oilingin rumpukoulussa.
Brushanen pitkäaikaisin vakiokokoonpano oli hänen isänsä, Martin Brushanen perustama Martin Brushane Big Band, jossa hän soitti vuodet 1981–2008. Martin Brushane oli suomalainen jazzrumpali ja trumpetisti. Vuonna 2001 Brushanen perheelle myönnettiin Louis Armstrong -palkinto.
Brushane soittaa Ladies First Big Band- ja STRIKE-yhtyeissä sekä useissa eri projekteissa. Mika Brushane on esiintynyt seuraavien yhtyeiden ja artistien levyillä/orkesterissa: Wighthouse Wanderland, Mika Brushane Quartet, John Roberts, Divari, Grainland, Martin Brushane Big Band, Leo Silolahti, Marina&Marino, Greger, Eila Pienimäki, Divari, Grainland, Sininen Majakka, Jan-Olof "Puppe" Strandberg ja Ladies First Big Band, Meiju Suvas & Suvas Regal, The Savages, Anja Niskanen , Riku Torkkeli. jne.
Hän on säveltänyt mm. T. Katterin kanssa Gregerin esittämän laulun "Allt ordnar sig", joka saavutti viidennen sijan vuoden 1995 Syksyn Sävel -kilpailussa.
Oma soloprojekti kantaa nimeä IMPERIUM ja esikoisalbumi julkaistaan Saksalaisen Levy-yhtiön AOR Heavenin toimesta 2015.
Franco Fontana

Franco Fontana (s. 9. joulukuuta 1933 Modena, Italia) on italialainen valokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti abstraktia taidetta lähestyvistä värillisistä maisemakuvistaan. Hänen kuviaan on käytetty muun muassa ECM-levymerkin äänilevykansissa.
Franco Fontana aloitti harrastajakuvaajana vuonna 1961, jolloin hän toimi ammatikseen arvostetun sisustusliikkeen omistajana. Hänen ensimmäiset yksityisnäyttelynsä olivat vuonna 1963 Wienissä, 1965 Torinossa ja 1968 Modenassa. Hänen töitään on ollut esillä noin 400 yksityis- ja yhteisnäyttelyssä ympäri maailman, ja niitä on otettu noin 60 museon kokoelmiin. Fontanan kuvia on julkaistu monissa aikakauslehdissä kuten Time, Life ja Vogue, sanomalehdissä kuten Frankfurter Allgemeine Zeitung ja The New York Times, sekä käytetty monissa mainoskampanjoissa. Kuvista on koottu noin 40 valokuvateosta.
Sevsk

Sevsk (ven. Севск) on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Ukrainan rajaa 149 kilometriä Brjanskista etelään. Kaupunki on samannimisen kunnallispiirin keskus ja sen kautta kulkee Moskovan ja Kiovan välinen M3-valtatie. Asukkaita oli 7 282 vuonna 2010, koko maaseutuvaltaisessa Sevskin piirissä väkeä oli 16 923 henkeä.
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1146 Tšernigovin ruhtinaskuntaan kuuluneena asutuksena. Vuodesta 1356 se kuului Liettuaan ja vuonna 1585 se liitettiin Moskovan Venäjään. Kaupungissa oli yksi tärkeimmistä Venäjän etelärajan linnoituksista. Vuonna 1779 siitä tuli Orjolin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1700-luvulla Sevsk menetti sotilaallisen merkityksensä ja siitä tuli hallinnon ja kaupan keskus. 1800-luvulla rautateiden rakentaminen pysäytti kaupungin taloudellisen kehityksen. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään Sevskissä on lähinnä elintarviketeollisuutta. Maritsa- ja Sev-jokien yhtymäpaikassa on säilynyt linnoituksen jäänteitä. Muita nähtävyyksiä ovat vuonna 1701 rakennettu Pietari-Paavalin kirkko, barokin ja klassismin sekatyyliä edustava Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko (1765) ja klassistinen Ristin ylentämisen kirkko. Kaupungin ulkopuolella on vuonna 1618 perustettu Kristuksen kirkastumisen luostari.
Alden Ehrenreich

Alden Caleb Ehrenreich (s. 22. marraskuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensiesiintymisensä valkokankaalla nähtiin Francis Ford Coppolan elokuvassa Tetro (2009). Vuonna 2016 Ehrenreich esitti Hobie Doylen osaa Coenin veljesten elokuvassa Hail, Caesar!.
Elisabet (Tanskan prinsessa)

Elämäkerta

Kuningatar Margareeta II:n serkkuna prinsessa Elisabet oli kuollessaan 12. Tanskan kruununperimysjärjestyksessä. Hän kuoli naimattomana. 
Prinsessa Elisabet työskenteli Tanskan ulkoministeriössä vuodesta 1956 vuoteen 2001 ja oli sijoitettuna ulkomaille useita kertoja, muun muassa Tanskan suurlähetystössä, Washingtonissa. 
Hän asui suuren osan elämästään elokuvaohjaaja Claus Hermansenin kanssa Kööpenhaminan lähellä. Parilla ei ollut lapsia. 

Kuolema

Tanskan kuninkaallinen hovi vahvisti, että Elisabet kuoli 19. kesäkuuta 2018. Hänet siunattiin Lyngbyn kirkossa, ja haudattiin pitkäaikaisen kumppaninsa Claus Hermansenin viereen.
Tarton vanha observatorio

Historia

Observatorion rakentaminen alkoi 1808, ja se valmistui 1810, mutta tarpeellisten laitteiden asentaminen vei vielä muutaman vuoden. Viimeisenä asennettiin 1824 Fraunhofer linssiteleskooppi (Dorpatin suuri teleskooppi), joka oli aikansa suurin linssiteleskooppi. Sitä on sanottu "ensimmäiseksi nykyaikaiseksi akromaattiseksi linssiteleskoopiksi".
Friedrich Georg Wilhelm von Struve työskenteli observatoriossa vuodesta 1813, ja vuonna 1820 hänestä tuli professori ja observatorion johtaja. Hän tutki kaksoistähtiä, ja hän oli ensimmäinen, joka laski tähden tarkan etäisyyden. Hän loi Struven ketjun, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Tarton vanha observatorio on ketjun ensimmäinen mittauspiste. Struve avusti Pulkovon observatorion rakentamisen suunnittelussa, ja kun se avattiin 1839, hänestä tuli sen johtaja.
Uudeksi johtajaksi nimitettiin 1840 Johann Heinrich von Mädler, joka on tehnyt Kuusta ensimmäisen tarkan kartan. Hän kansantajuisti tähtitiedettä ja kirjoitti kirjan Populäre Astronomie. Hänen jälkeensä johtajaksi tuli Thomas Clausen ja sitten Peter Carl Ludwig Schwarz.
Grigori Levitski (johtajana 1894–1907) laajensi seismologian alalle, ja Konstantin Pokrovski (johtajana 1907–1917) tutki uuden observatorion rakentamisen mahdollisuutta kaupungin ulkopuolelle.
Observatorion ensimmäinen virolainen johtaja oli Taavet Rootsmäe (johtajana 1919–1948). Se oli myös aikaa, jolloin siellä työskenteli maineikas virolainen astronomi ja astrofyysikko Ernst Öpik. Öpik arvioi etäisyyden Andromedan galaksiin, kehitti järjestelmän, jolla lasketaan meteoriitteja ja esitti teorian aurinkokuntamme komeettojen alkuperästä (tunnetaan nykyisin hänen kunniakseen nimellä Öpikin-Oortin pilvi). Toisen maailmansodan aikaisen Viron miehityksen jälkeen Öpik pakeni ulkomaille ja jatkoi työtään Pohjois-Irlannissa Armaghin observatoriossa.
Observatorio siirrettiin 1946 Tarton yliopistolta Viron tiedeakatemian hallintaan. Tõravereen rakennettiin suurempi observatoriora, joka valmistui 1964, ja sinne siirrettiin suurin osa Tarton observatorion toiminnoista. Vanhaan observatorion jäi vain toimistotiloja. Viimeinen tieteellinen mittaus Tarton vanhassa observatoriossa tehtiin 1985.
Rakennus palautui Tarton yliopistolle 1996. Se remontoitiin 2009–2010, ja nykyisin siinä on museo.
Ciudad de Méxicon taistelu

Taustaa

Alkuvuoden 1847 aikana yhdysvaltalaiset olivat saaneet yliotteen Pohjois-Meksikossa. Näissä taisteluissa oli kunnostautunut erityisesti kevyt tykistö. Yhteenotot olivat huipentuneet Buena Vistan taisteluun helmikuussa. Meksikolaiset olivat kieltäytyneet aselevosta, vaikka olivat kärsineet monia tappioita. Tämän vuoksi Yhdysvaltain presidentti Polk käski armeijansa marssia Meksikon pääkaupunkiin Ciudad de Méxicoon. Koska reitti maitse olisi ollut 800 kilometriä pitkä, niin yhdysvaltalaiset päättivät hyökätä Meksikonlahden poikki Veracruziin. Tehtävä annettiin kenraali Winfield Scottin komentamalle 3. Armeijalle, johon kuului 9000 miestä.
Maihinnousu maaliskuussa 1847 sujui vaikeuksitta Meksikon heikkojen merivoimien johdosta. Veracruz antautui miltei ilman taistelua. Scottin joukot marssivat tämän jälkeen Cerro Gordoon, missä se kohtasi kenraali Santa Annan komentaman 13 000 miehen armeijan. Amerikkalaiset voittivat meksikolaiset ja jatkoivat etenemistään. Nyt meksikolaiset pyysivät aselepoa. Aselepo solmittiin elokuussa. Scott jatkoi silti etenemistään ja oli syyskuun alussa vain muutaman kilometrin päässä Ciudad de Méxicosta. Tällöin meksikolaiset aloittivat uudelleen taistelun.

Taistelu

Meksikon pääkaupungin suojana oli kaksi linnoitusta, Molino de Rey ja Chapultepec. Amerikkalaisten oli vallattava ensin nämä linnoitukset, jotta he olisivat päässeet pääkaupunkiin. Molino de Rey joutui yhdysvaltalaisten käsiin jo 8. syyskuuta. Linnoituksen valtauksessa kuoli ja haavoittui yli 750 yhdysvaltalaista. Tappioista johtuen hyökkäys keskeytyi viideksi päiväksi. Samanlainen katkera taistelu käytiin Chapultepecista. Yhdysvaltalaiset pommittivat tykistöllään linnoitusta koko 13. syyskuuta päivän. Linnoituksen valtasi Yhdysvaltain merijalkaväki.
Chapultepecin valtauksen jälkeen amerikkalaiset etenivät Ciudad de Méxicoa kohden kohdaten välillä meksikolaisten tykistötulta. Illan ja yön aikana yhdysvaltalaiset kiersivät meksikolaisten sivustoihin koukkaamalla. Tarkoituksena oli vallata pääkaupunki väkirynnäköllä aamulla. Mutta yön aikana Santa Annan joukot olivat vetäytyneet eivätkä yhdysvaltalaiset kohdanneet juurikaan vastarintaa edetessään kaupunkiin 14. syyskuuta aamulla. Myös siviilitkin olivat lähteneet kaupungista. Jäljellä olivat vain vangit vankiloista. Meksikolaiset yrittivät järjestää sissitoimintaa, mutta yhdysvaltalaiset tukahduttivat yritykset alkuunsa. Taistelu oli ohi ja meksikolaiset suostuivat rauhanneuvotteluihin.
All That Remains

Historia

Yhtye aloitti Massachusettsissa vuonna 1998 laulaja Philip Labonten ja kitaristi Oli Herbertin sivuprojektina. Debyyttialbumi Behind Silence and Solitude ilmestyi vuonna 2002, ja kasvavan suosion takia All That Remainsista tuli kokoaikainen projekti. Mukaan pyydettiin toinen kitaristi Mike Martin, ja seuraavasta levystä This Darkened Heart tuli yhtyeen läpimurtoalbumi. Kuuluisuus toi keikkoja suurien nimien kuten Arch Enemyn, Shadows Fallin ja Lamb of Godin kanssa.
All That Remains piti taukoa keikkailusta ja vetäytyi nauhoittamaan seuraavaa, vuonna 2006 ilmestynyttä albumiaan The Fall of Ideals. Labonten mukaan tämä albumi oli "huipennus niille alkuperäisille ihanteille, ideoille ja elementeille, joiden vuoksi All That Remains alkujaan perustettiin", mihin albumin nimikin viittaa. Levyä seurasi kiertue, jolla yhtye esiintyi mm. Euroopassa ja Ozzfestillä. All That Remains julkaisi viidennen albuminsa, For We Are Many lokakuussa 2010. Marraskuussa 2012 yhtye julkaisi kuudennen albuminsa A War You cannot Win.
Yhtye aloitti seitsemännen albuminsa tekemisen tammikuussa 2014 ja on maininnut, että albumin tuottaa Josh Wilbur, joka on aikaisemmin tuottanut mm. Lamb of Godin ja Gojiran levyjä. Lokakuussa yhtye julkaisi uuden kappaleen "No Knock". Yhtye julkaisee uuden albuminsa The Order of Things 24. helmikuuta 2015. Syyskuun 24. päivä yhtye julkaisi tiedotteen yhtyeen basistin Jeanne Saganin jättävän yhtyeen. Hänen paikalle tuli Aaron Patrick, joka soitti aikaisemmin Bury Your Dead-yhtyeessä.
Yhtye julkaisi kahdeksannen albuminsa Madness 28. huhtikuuta 2017.
Yhtyeen yhdeksäs levy Victim of the New Disease ilmestyi 9.11.2018 ja on viimeinen levy missä on alkuperäisjäsen kitaristi Oli Herbert. Oli Herbert kuoli 17.10.2018.
Yhtyeen albumit This Darkened Heart, The Fall of Ideals ja A War You Cannot Win on tuottanut Killswitch Engage -yhtyeen kitaristi Adam Dutkiewicz ja yhtyeen logon on suunnitellut Killswitch Engagen basisti Mike D'Antonio.

Musiikkityyli

Yhtye käyttää musiikissaan puhdasta laulua voimakkaan karjumisen ja murinan kanssa, tuplabasareita sekä rankkoja riffejä ja tupla-kitaraharmonioita. Yhtye aloitti melodisena death metal -yhtyeenä, mutta The Fall of Ideals -albumin julkaisun jälkeen yhtyettä on monesti luokiteltu metalcoreksi. Kuitenkin yhtyeen jäsenet ovat kieltäneet koko genren ja sanovat yhtyeen olevan metallimusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen kitaristi Mike Martin on sanonut haastattelussa, että yhtye kykenee kirjoittamaan minkälaisia kappaleita tahansa, olivat ne joko balladeja tai death metal -kappaleita.
Phil Labonte on kirjoittanut kaikkien kappaleiden sanoitukset, paitsi The Order of Things -albumin hän sanoitti albumin tuottajan Josh Wilburin kanssa. Phil Labonten sanoitukset kappaleissa käsittelevät mm. ihmissuhteita, henkilökohtaisia asioita, yhteiskuntaa ja toivoa.
Yhtyettä pidetään yhtenä vaikuttavimmista New Wave of American Heavy Metal -bändeistä.
Antti Mäkelin

Antti Mäkelin (12. huhtikuuta 1871 Iitti – 6. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli vahtimestari, kahvilan pitäjä ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Mäkelin toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pohjois-Savosta.
Mäkitupalaisten Matti Mäkelinin ja Sofia Erikintyttären poika Antti työskenteli paimenpoikana ja renkinä 1880–1896. Mäkelin oli mukana sähköistämässä Ruokolahtea, Helsinkiä ja Poria 1896–1904, kunnes hänet valittiin Kuopion työväenyhdistyksen vahtimestariksi 1904. Kuopiossa hän tuli tunnetuksi Kuopion suurlakkokomitean puheenjohtajana 1905. Lisäksi hän toimi Savon Työmiehen vastaavana toimittajana 1906–1907. Antti Mäkelin osallistui ns. Forssan kokoukseen 1903 Imatran työväenyhdistyksen edustajana.
Kansanedustajaksi Mäkelin valittiin ensimmäisissä eduskuntavaaleissa. Hän uusi paikkansa seuraavissa vaaleissa, mutta jätti eduskunnan 1909 henkilökohtaisiin syihin vedoten. Hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi Pekka Aakula.
Kahvilan pidon Mäkelin aloitti Kuopiossa vuonna 1908. Kuopion työväenyhdistyksen taloudenhoitajana hän toimi 1922–1926.
Mäkelin vangittiin poliittisista syistä 1918. Hän vapautui vankilasta 1921.
Mäkelinin puoliso oli kansanedustaja Emmi Mäkelin, o.s. Lindeman, jonka kanssa hän avioitui 1901. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.