Fokker T.VIII-W

Historia

Hollannin laivaston ilmavoimat (Marine Luchtvaart Dienst - MLD) alkoi 1930-luvun puolessa välissä uusia vanhentunutta lentokalustoaan, jolloin Fokker tarjosi sille projektia 134 alustavana suunnitelmana MLD:n uudeksi meritoimintakoneeksi helmikuussa 1937. Koneesta tehtiin kesän 1937 aikana täysikokoinen maketti ja tarkemman suunnittelun tuloksena MLD tilasi 20. syyskuuta 1938 viisi T.VIII-W-tuotantonimen saanutta meritoimintakonetta ilman prototyyppiä. MLD:n tunnuksella R-1 varustettu T.VIII-W lensi ensilentonsa 22. helmikuuta 1939. Tästä ensimmäisestä viiden koneen tuotantosarjasta käytettiin myös nimeä T.VIII-W/A. Marraskuussa 1939 MLD tilasi 19 kappaletta tyyppiä T.VIII-W/G ja helmikuussa 1940 12 kappaletta tyyppiä T.VIII-W/M.
Saksan miehitettyä Alankomaat 10. toukokuuta 1940 osa, 8 kpl, A- ja G-sarjan koneista pakeni Isoon-Britanniaan ja loput, 28 konetta siirrettiin Luftwaffen käyttöön. Koneen kehitystyö pysähtyi, koska saksalaisilla oli F.VIII-W:tä vastaavat Heinkel He 115 ja Arado Ar 95 -koneet.
Koneen siipi oi puuta, rungon etuosa kevytmetallista kuorirakennetta, joka pultattiin kiinni siipiosaan. Samoin pulttiliitoksin siipeen kiinnitettiin teräsputkirakenteinen takarunko, joka oli kangasverhoiltu muotokaarien ja rimoituksen alla. Kellukkeet, laipat ja pommiluukut olivat kevytmetallirakennetta. Ohjainpinnat olivat kangasverhoiltua teräsputkirakennetta.

Käyttö

Fokker T.VIII-W-koneen eri variaatiot olivat käytössä Hollannissa mukaan luettuna Hollannin Itä-Intia, Iso-Britannia ja Saksa. Koneesta olisi ollut Suomen lisäksi kiinnostunut myös Norja, Ruotsi ja Belgia.

Suomen ilmavoimien hankinnasta

Suomen ilmavoimat aloittivat hankintaprosessin Blackburn Ripon -meritoimintakoneiden korvaamiseksi 1937, tarjouspyynnön lähtiessä lokakuussa. Vaatimusten pohjalta alkuperäinen F.VIII-W ei kelvannut, vaan tarvittiin isompi, tehokkaammilla moottoreilla varustettu versio. Kahdesta (T.X-W-sarjan) T.VIII-W/C-koneesta tehtiin hankintasopimus 11. tammikuuta 1939. Fokker aloitti koneiden rakentamisen ja niiden tunnukseksi olisivat tulleet FW-160 ja FW-161. Hankintasopimus käsitti myös rajoittamattoman lisenssisopimuksen.
FW-160 (sarjanumeroltaan 5636) ja FW-161 (5637) olisi pitänyt toimittaa tammi-maaliskuussa 1940 ja lisenssipiirustukset Suomi olisi saanut toukokuussa 1939. Hollannin MLD peruutti T.X-W-projektinsa keväällä 1939, jolloin Fokker joutui tukalaan tilanteeseen uuden tuotantomallinsa kanssa. Sen tuotantomääräksi oli tulossa vain Suomen tilaamat kaksi kappaletta.
Keväällä 1939 Suomen koelentäjät, kapteeni Ehrnrooth ja lentomestari Heiskala koelensivät hollantilaisille hieman vastahaluisesti MLD:n T.VIII-W/A-koneen. Pienistä ongelmista huolimatta suomalaiset raportoivat koelennosta postitiivisissa merkeissä.
Fokkerin alun perinkin epärealistisesti laaditut aikataulut ja muuttunut tilauskirja tuotanto-ongelmineen aiheuttivat viivästyksen koneiden toimitukseen, toimituksen luvattiin olevan toukokuussa 1940. Kevään 1940 kiristyneessä poliittisessa tilanteessa MLD pakko-otti Suomelle toimitettavat kaksi konetta 3. toukokuuta 1940. Vielä keskeneräiset koneet oli saatava Hollantiin kohdistuvan uhan puolustamiseksi kolmivuorotyöllä kahden viikon aikana. FW-160:n hollantilaiseksi tunnukseksi tuli R-37. Saksan vallattua Hollannin 15. toukokuuta 1940 Saksa otti kaikki Hollannissa jäljellä olevat koneet, ml. Suomeen jo myydyt koneet, haltuunsa.
Suomi peruutti tilauksen virallisesti 19. syyskuuta 1940. Koneita oli yritetty kesällä 1940 myydä jopa Ruotsiin. Saksa tarjosi jäljelle jääneitä koneita Suomelle 1941 ja vielä 1943.