google/wiki40b huggingface dataset:
Silkkiheinä

Levinneisyys ja elinympäristö

Kasvi on alkujaan Aasiasta kotoisin, mutta se on yleinen kaikkialla kosteassa tropiikissa. Sitä tavataan leveyspiirien 45° N ja 45° S välisellä vyöhykkeellä alle 2 000 metrin korkeudella. Se menestyy monenlaisissa elinympäristöissä hiekkadyyneiltä kosteikkoihin. Maavarret kasvavat parhaiten noin 23 asteen lämpotilassa. Yli 4,5 asteen pakkanen tuhoaa maavarret.
Silkkiheinää pidetään yhtenä maailman kymmenestä hankalimmasta rikkaruohosta.
Sosiaaliturvatili

Sosiaaliturvan ja kannustavuuden yhteensovittaminen

Sosiaaliturva heikentää kannustimia työntekoon, koska mitä enemmän henkilö ansaitsee itse, sitä vähemmän sosiaaliturvaa hän saa. Toisaalta köyhiä ei haluta jättää ilman apua. Monien mielestä vähiten huono kompromissi näiden kahden ongelman välillä saavutetaan sosiaaliturvatileillä, joissa sosiaaliturva otetaan omalta sosiaaliturvatililtä, minkä jälkeen "korkeammalla veroprosentilla" paikataan tiliin tullutta aukkoa. Käytännön sovelluksissa valtio hoitaa tarvittavan turvan viime kädessä, mikäli tililtä loppuvat rahat.

Kannustin pitää huolta terveydestä

Sosiaalitili luo työikäisille kannusteen pitää huolta omasta terveydestään, koska terveyden ylläpito johtaisi korkeampaan eläkkeeseen. Toisaalta myös Suomen nykyinen työeläkejärjestelmä on sellainen, että pidempi ja etenkin loppupäästään yhtenäisempi työura nostaa eläkettä huomattavasti.

Työttömyystilit

Chilessä työttömyystilien on todistettu vähentäneen työttömyyttä. Valtion rahoittama työttömyysturva saattaa pidentää työttömyyttä huomattavasti.
Työttömyyskorvausten pienentäminen vähentää työttömäksi jäämistä. Jos korvaus alenee työttömyysjakson kestäessä, se lyhentää työttömyysjaksoja, mikä vaikutus on tutkimusten perusteella suurempi. Lisäksi työttömyyskorvausten keston pidentäminen lisää tutkimusten mukaan työttömyysjakson pituutta.

Suomessa

Jo 1990-luvulla hallituksen talousneuvosto suositti tutkimusta sosiaalitilien soveltuvuudesta Suomeen, ja sosiaali- ja terveysministeriö sekä valtioneuvoston kanslia ovat hahmotelleet tätä 2000-luvulla.
Etla ehdotti vuonna 2010 työttömyystilien käyttöönottoa Suomessa.
Heksametyleenidi-isosyanaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa heksametyleenidi-isosyanaatti on väritöntä nestemäistä ainetta. Se hydrolysoituu veden vaikutuksesta heksametyleenidiamiiniksi. Alkoholien kanssa se muodostaa karbamaatti- eli uretaanijohdannaisia. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti.

Valmistus ja käyttö

Heksametyleenidi-isosyanaattia valmistetaan heksametyleenidiamiinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla.
Heksametyleenidi-isosyanaattia käytetään valmistettaessa maaleissa, pinnoitteina, kuituina ja liimoina käytettäviä polyuretaanipolymeerejä. Esimerkiksi sen ja 1,4-butaanidiolin välisellä reaktiolla muodostuu kestäviä kuituja. heksametyleenidi-isosyanaatista valmistettavat polyuretaanit kestävät hyvin muun muassa UV-valon vaikutusta. Koska yhdiste haihtuu helposti sitä käytetään usein sen dimeerinä, trimeerinä tai biureettijohdannaisena.
Kymmenykset

Kymmenykset oli varhainen valtiollisen ja kirkollisen veron muoto, jonka kantaminen perustui Vanhan testamentin ohjeisiin. Kymmenysten maksaminen kuului jo varhaisina aikoina juutalaisten velvollisuuksiin. Raamatussa Jumala lupaa siunata kymmenysten maksajia yltäkylläisesti.
Läntinen kirkko otti keskiajalla käyttöön kymmenysveron, jota oli maksettu hallitsijalle jo varhain eri puolilla maailmaa. Kymmenysten tuotto jaettiin neljään osaan: piispa, seurakunnan pappi, seurakunnan kirkko ja köyhäinapu saivat yhtä suuren osuuden. Paavi kehotti 1100-luvun alussa myös Ruotsin kuninkaita aloittamaan kymmenyksien perimisen, mutta se toteutui vasta myöhemmin. Keskiajan lopulla Ruotsissa suoritettiin kymmenykset eri viljalajeista, pellavasta, hampusta, humalasta ja karjakymmenykset kotieläimistä sekä oma kymmenyksensä metsästyksen ja kalastuksen tuotosta.
Uskonpuhdistuksen jälkeen monissa maissa alettiin kerätä kruunun­kymmenyksiä eli valtionveroa (josta kuului 2/3 kruunulle ja 1/3 kirkolle). Sen sijaan silloin loppui niin sanotun pääkymmenyksen maksaminen kirkolle. Se oli tarkoittanut kymmenystä kuolinpesien irtaimistosta. Kirkolle jäi kala- ja karjakymmenyksensä. Viljakymmenys oli aluksi aivan konkreettisesti joka kymmenes kuhilas, mutta vuonna 1688 se vakiintui ennalta määritellyksi viljamääräksi kylvön laajuuden mukaan. Karjakymmenys-termiä on käytetty myös talon emännän tai isännän kuoltua papistolle luovutettavasta lehmästä. Tämä oli eräänlainen papiston saama perintöosuus. Tästä tavasta on viimeinen löydetty maininta 1800-luvun puolivälin paikkeilta.
Nykyään mormonit ja monet vapaiden suuntien kristityt maksavat vapaaehtoisesti kymmenyksinä kirkolleen kymmenen prosenttia tuloistaan.
Išbi-Erra

Išbi-Erra (1953 eaa. - 1921 eaa., lyhyt kronologia, 2017 - 1985 keskipitkä kronologia, hallitsi 33 vuotta) oli Isinin 1.dynastian perustaja.

Sumerin aikana

Isbi-erra oli alkujaan Uus-Sumerin viimeisen kuninkaan Ibbi-Sinin kenraali tai virkamies. Isbi-erra oli kotoisn Marista tai sinne määrätty. Tuohon aikaan Sumerissa oli kapinoita ja amorilaiset tunkeutuivat maahan. Urin kuningas Ibbi-Sin määräsi Isbi-erran ostamaan nälänhädästä kärsivälle Urin kaupungile viljaa. Mutta Isbi-Erra kirjoitti saavuttuaan Isiniin, ettei voi palasta amorilaisten uhan takia, kysyi kuninkaalta 600 laivaa lisää ja Isinin ja Nippurin kuvernöörin virkaa. Išbi-erra kaappasi vallan Isinissä ja julistautui kuninkaaksi. Hän alkoi laajentaa valtaansa. Urin kuningas ei voinut tätä estää, koska Isbi-Erra oli vienyt mukanaan suurimman osan maan armeijasta.

Dynastian perustaja

Elamilaiset hyökkäsivät Uriin, ryöstivät ja hävittivät sen väkivaltaisesti ja veivät Ibbi-Sinin vangiksi Anshaniin. Kun elamilaiset olivat hävittäneet Urin, isbi-Erra kykeni voittamaan amorilaiset ja elamilaiset. Isbi-erra pyrki säilyttämään sumerilaista perinnettä. Isbi-Erra ei kyennut luomaan suurta valtakuntaa, ksoka Eshnunna ja Assur olivat nousseet suurvalloiksi. Isbi-Erra valvoi ainakin iisniä, Nippuria, Uria ja Urukia.
Isbi-erran jälkeen valtaan tuli hänen poikansa Šu-ilišu.
Palaióchora (Kythera)

Historia

Kaupunki rakennettiin 1200-luvulla saaren koillisrannikon tuntumaan, ja tunnettiin Bysantin aikana nimellä Ágios Dimítrios (kreik. Άγιος Δημήτριος). Palaióchora käsitti Kakiá Lagkádan kalliolla kanjonissa sijainneen linnoituksen. Linnoitukseen oli yksi sisäänkäynti, lounaispuolelta. Palaióchorassa oli vain vähän tilaa, minkä vuoksi taloja rakennettiin toistensa päälle. Nykyisin linnoituksessa on 21 kirkkoa, mutta legendan mukaan niitä on ollut noin 70. Palaióchoran rakensivat Peloponnesoksen Monemvasiasta saapuneet asukkaat.
Palaióchora ei näkynyt minnekään, kuten merelle, minkä ansiosta kaupunki säästyi merirosvojen hyökkäyksiltä. Kuitenkin vuonna 1537 osmaniamiraali ja kaappari Hayreddin Barbarossa joukkoineen saapui Kytheralle tuhoten ja ryöstäen Palaióchoran. Lisäksi Barbarossan joukot surmasivat siviiliväestöä sekä ottivat Palaióchoran asukkaita vangeiksi ja myivät heidät orjiksi. Hävityksestä selviytyneet perheet muuttivat läheisiin kyliin. Palaióchoraa ei hävityksen jälkeen asutettu uudelleen.
Kartiopullistuma

Kartiopullistuma eli keratoconus tai keratokonus (kreikan sanasta keratos ’sarvi’ ja latinan sanasta conus ’kartio’) on hitaasti paheneva silmän sarveiskalvon pullistuma, joka heikentää näkökykyä. Taudin edetessä sarveiskalvo ohenee ja sen kaareva muoto alkaa muistuttaa enemmän kartiota. Näkö voi samentua niin paljon, ettei esimerkiksi näe enää lukea tai ajaa autoa, mutta pitkällekään edennyt kartiopullistuma ei kuitenkaan aiheuta täydellistä sokeutumista, sillä se on silmän pintarakenteen vaurio eikä vaikuta näköhermon toimintaan lainkaan.

Ilmeneminen

Sarveiskalvon pullistuminen keskiosastaan johtuu sen ohenemisesta, mutta lääketiede ei ole yksimielinen siitä, onko kyse perinnöllisestä vammasta vai rappeutumasta. Noin joka 1 500. ihmisellä on kartiopullistuma kansallisuudesta ja ihonväristä riippumatta. Tavallisesti se todetaan myöhäisessä teini-iässä tai vähän yli parikymppisillä. Näkökyky voi huonontua huomattavasti lyhyessäkin ajassa, jolloin voi joutua uusimaan lasejaan useamman kerran vuodessa. Yleensä eteneminen hidastuu noin 40 vuoden iässä, joten jos vaiva todetaan vasta lähempänä keski-ikää, on varsin todennäköistä, että se pysyy lievänä. Kartiopullistuma vaivaa yleensä molempia silmiä mutta voi ilmetä ja edetä hyvinkin eri tahdissa.

Oireet

Yleensä kartiopullistuma ilmenee voimakkaana hajataittona ja näöntarkkuuden heikkenemisenä, johon liittyy useita mahdollisesti hyvinkin voimakkaita varjokuvia tai valoviivoja, jotka johtuvat silmän pinnan epäsymmetrisyyden lisääntymisestä. Valonsäteet eivät enää heijastukaan silmässä yhteen pisteeseen vaan muodostavat sivukuvia kuin huonosti viritetyssä analogisen TV:n kuvassa. Nämä ylimääräiset varjot näkyvät selvimmin katsottaessa pistemäistä valonlähdettä tummaa taustaa vasten. Esimerkiksi täysikuu voi keratokoonikon silmin näyttää epätarkalta ryppäältä (osin soikeitakin) kuita. Näitä varjokuvia voi olla ”oikean” kuun ympärillä jopa useita kymmeniä. Yleinen oire on myös silmän valonarkuus.
Garry Shandling

Garry Emmanuel Shandling (29. marraskuuta 1949 Chicago, Illinois – 24. maaliskuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.

Ura

Uransa alkuaikoina hän toimi televisio-ohjelmien käsikirjoittajana, kuten Sanford and Son (1972) ja Terve taas, Kotter (1975). Tämän jälkeen hän päätti siirtyä stand up -koomikoksi ja hän esiintyi usein Johnny Carsonin televisioshowssa.  Hänet tunnetaan parhaiten tilannekomediasarjoista It's Garry Shandling's Show (1986–1990) ja kriitikoiden ylistämästä The Larry Sanders Show (1992–1998). NBC tarjosi hänelle vuonna 1992 omaa Late Night Showta David Lettermanin jätettyä shown, mutta hän kieltäytyi koska oli päättänyt jo tehdä Larry Sanders Shown. Tämän lisäksi hän on juontanut Grammy-palkintojen jaon neljästi (1990, 1991, 1993, 1994) ja Emmy-palkintojen jaon kahdesti (2000, 2004)

Yksityiselämä

Hän syntyi Chicagossa amerikanjuutalaiseen perheeseen, mutta eli lapsuutensa Tucsonissa. Shandling ei ollut koskaan naimisissa. Hän kuoli äkillisesti 66-vuotiaana maaliskuun loppupuolella 2016.
Mervi Ahla

Annikki Mervi Maaria Ahla (29. lokakuuta 1917 – 22. elokuuta 1995) oli suomalainen rehtori ja yliopistonlehtori.
Ahlan vanhemmat olivat korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Eino Johannes Ahla ja Lempi Maria Eskola.
Ahla valmistui ylioppilaaksi 1935, filosofian kandidaatiksi 1938 ja maisteriksi 1950 Helsingin yliopistosta. Hän kävi lisäksi sairaanhoitajan ja terveyssisaren koulutuksen 1944 sekä suoritti Yhdysvalloissa Celevelandissa M.Sc. -tutkinnon 1948. 
Ahla aloitti uransa Suomussalmen kunnan terveyssisarena 1944, sitten Helsingin maalaiskunnan, myöhemmin Helsingin kaupungin kasvatusneuvolan huoltohoitaja 1945–1946. Hänen varsinainen uransa oli Helsingin sairaanhoitajaopiston opettajana ja rehtorina 1946–1965. Hän toimi samalla Sairaanhoitajien jatko-opiston rehtorina 1951–1956 ja oli Pohjois-Karjalan keskussairaalan vt. sosiaalihoitaja 1954–1955, Helsingin yliopiston sosiaalihuollon lehtori 1964–1980. 
Ahla  oli luottamustoimia terveyden- ja sosiaalihuollon ja kirkon piirissä, ja hän toimi kunnallispolitiikassa. Hän oli kokoomukselainen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1969–1972 ja oli presidentin valitsijamies 1968.
Saksan lippu

Saksan lippu on nykymuodossaan toiminut Saksan liittotasavallan tunnuksena vuodesta 1949. Lipussa on musta, punainen ja kullanvärinen raita. Valtiolipussa on lisäksi Saksan vaakuna keskellä.

Lipun historia

Nykyisenkaltainen trikolori on ollut Saksan tunnuksena ensi kerran vuonna 1848. Keisariaikana raitojen värit olivat musta, valkoinen ja punainen. Weimarin tasavallan aikana 1919–1933 lippu oli nykyisenkaltainen mittasuhteita lukuun ottamatta. 1933–1935 natsi-Saksan lippuna oli aluksi keisariajan lippu, ja vuonna 1935 virallistetussa kansallissosialistien puoluelipussa oli punaisella pohjalla valkoisessa ympyrässä kansallissosialistien tunnus, musta, kärjellään seisova hakaristi. Toisen maailmansodan jälkeen Saksan liittotasavallassa on käytetty nykyistä lippua. Saksan demokraattisessa tasavallassa oli sama trikolori, mutta vuodesta 1959 alkaen keskellä harppi ja vasara. Saksojen yhdistyttyä liittotasavallan lippu jäi käyttöön.
Naisten Viiri

Naisten Viiri oli Yhdysvalloissa vuosina 1936–1978 ilmestynyt suomenkielinen kommunistinen naistenlehti.
Toverittaren ja Työläisnaisen toimintaa jatkanut Naisten Viiri ilmestyi aluksi Eteenpäin-lehden sisarjulkaisuna New Yorkin osavaltion Yonkersissa. Työmies–Eteenpäin-lehden perustamisen yhteydessä vuonna 1950 se siirtyi Wisconsinin Superioriin. Naisten Viirin toimittajina työskentelivät muun muassa Emma Mattila (1930- ja 1940-luvuilla), Emma Tuominen (1950-luvulla), Frank Walli (1960-luvulla) ja Helen Kruth-Leiviskä (1970-luvulla). 
Alaotsikolla The only Finnish women’s journal in America julkaistu kaksitoistasivuinen viikkolehti sisälsi poliittisen aineiston lisäksi yleisluontoisia naisia kiinnostavia artikkeleita ja uutisia, kotitalousneuvoja ja kaunokirjallisuutta, joiden tarkoitus oli vedota myös laajempaan yleisöön. Lehti lakkasi suomenkielisen lukijakunnan vähennyttyä.
Bekovon piiri

Väestö

Asukasluku on 16 800, joista 6 600 asuu kaupungeissa. Asukastiheys on 18 asukasta neliökilometriä kohti. Asukkaista 95,3 % on venäläisiä. Muita kansallisuuksia ovat mordvalaiset (1,4 %), ukrainalaiset (0,9 %), tataarit (0,3 %), valkovenäläiset (0,2 %), tsuvassit (0,1 %) ja muita (1,8 %).

Liikenneyhteydet

Maantieliikennettä pitkin Bekovosta Penzan kaupunkiin (Bekovo-Nikolskoe-Penza) on 154 km. Piiristä on rautatieyhteys Saratov-Tambov-Moskova-radalle, josta haarautuu rautatie Bekovoon.

Elinkeinoelämä

Piirin pääelinkeinot ovat teollisuus ja maatalous. Piirissä on mm. sokeritehdas, useita leipomoita, marmeladitehdas. Suurin yritys on Bekovon sokeritehdas, jossa työskentelee n. 750 ihmistä. Sen tuotteiden kysyntää on koko Venäjällä. Maatalouden kokonaistuotanto (v. 2009) oli 665,7 milj. ruplaa. Tärkein tuotanto: maito, liha, vilja ja sokerijuurikas. Karjatuotanto: naudat, siat, lampaat, linnut ja vuohet.
Piirissä on noin 153 myyntipistettä. Pienyrityksiä on yli 100 ja noin 300 muuta yksityisyritystä. Näistä suurin osa on maatalousyrityksiä. Viime vuosien aikana etenkin pienyritysten määrä on kasvanut. Piirissä on meneillään vuoteen 2011 saakka kunnallinen ohjelma pienten ja keskisuurten yritysten kehittämiseksi ja tukemiseksi.

Koulutus

Perusasteen oppilaitoksia on 24, joissa on noin 1640 koululaista. Lisäksi on neljä esikoulua, joissa noin 350 lasta. Opetushenkilökuntaa on noin 415 henkilöä. Muita oppilaitoksia ovat Serdobskin ammattikorkeakoulun Bekovon osasto, musiikkikoulu, lasten urheilukoulu, lasten taidekoulu.

Nähtävyydet

Lukuisia patsaita 1800-luvulta, Ustinovin kartano, Makarovin kartano, Vvedenskin kirkko, Bekovon piirimuseo
Margit von Willebrand-Hollmérus

Margit von Willebrand-Hollmérus (2. huhtikuuta 1894  Helsinki – 27. syyskuuta 1982 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija.

Ura

Von Willebrand-Hollmeruksen esikoisteos Värvet (1920) kuvaa sisällissotaa valkoisten näkökulmasta. 1930-luvulla hän kirjoitti nonsense-tyylisiä kertomuksia, kuten Pörröisiä veitikoita. Myöhemmin hän julkaisi sarjan viihteellisiä historiallisia romaaneja, mutta 1960-luvun novelleissa on jo psykologista ihmiskuvausta.
Allekirjoittanut

Allekirjoittanut oli suomalainen yhtye, jonka muodostivat Tommi Lindell sekä Raptorissa vaikuttaneet JuFo III ja Izmo. Kokoonpano julkaisi yhden albumin, nimeltään Generation Å. Vuonna 1995 ilmestynyt albumi oli viisi viikkoa Suomen virallisella albumilistalla, parhaimmillaan sijalla 32.
Mies Mallorcalta

Juoni

Tukholman postikonttori numero kuuteen tehdään Lucianpäivänä aseellinen ryöstö, jossa naamioitunut rosvo vie 400 000 kruunua. Ilotyttöjä jahtaamassa oleva poliisipari ehtii paikalle, mutta takaa-ajossa rosvo katoaa. Vähitellen tutkinnassa alkaa paljastua yhä korkeammille yhteiskunnan tasoille ulottuvia asianhaaroja.

Vastaanotto

Mies Mallorcalta oli Bo Widerbergin ensimmäinen ohjaustyö kahdeksaan vuoteen ja otettiin ensi-iltakriitikoiden parissa hyvin vastaan. Sven Wollter sai pääroolistaan Guldbagge-palkinnon.
Helsingin Sanomissa Mikael Fränti sanoi elokuvan alussa hieman kaivanneensa Widerbergin vakionäyttelijä Thommy Berggreniä, mutta totesi Sven Wollterin ja Tomas von Brömssenin saavan kyllä pian katsojan otteeseensa. Fränti piti Miestä Mallorcalta parempana kuin Widerbergin edellistä rikoselokuvaa Komisario Beck tähtäimessä.
Linnamäen patojärvi

Maantietoa

Tekojärvi on syntynyt, kun Jägala jõen yli on rakennettu 130 metriä pitkä pato. Pato liittyy Linnamäen voimalaitokseen. Tekojärven pinta-ala on 31 ha ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järven muoto seuraa Jägala jõen jokilaakson muotoa, minkä takia siinä on viisi mutkaa. Saaria on kuusi ja niiden yhteinen pinta-ala on 1,86 ha. Jägala jõen valuma-alueen suuruus on 1 572,3 km². Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja rannat ovat metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee kolme maatilaa ja sen itäpuolelta kulkee Ihasaluun johtava maantie.

Vedenlaatu

Järvi on kirkasvetinen, jossa humuspitoisuudet ovat alhaiset.
Phylicia Rashād

Phylicia Rashād, o.s. Ayers-Allen (s. 19. kesäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin roolista Bill Cosby Show’ssa.
Rashād, Debbie Allenin sisko, valmistui Howardin yliopistosta. Hän sai Tony-palkinnon vuonna 2004 roolista näytelmässä A Raisin in the Sun. Vuonna 2005 hänestä tuli Brownin yliopiston kunniatohtori.
Rashād on ollut ehdolla kahden Emmy-palkinnon saajaksi. Hän on ollut kolmesti naimisissa.
Halophytaceae

Tuntomerkit

Kasvi on yksivuotinen ruoho, jolla sukulaisistaan poiketen ei ole turvonneita juuria. Sekundaarisesta paksuuskasvusta vastaava jälsisolukko on monen Caryophyllales-lahkon edustajan tavoin hajanainen. Kukat ovat yksineuvoisia, kasvi yksikotinen (hede- ja emikukat samassa kasviyksilössä). Kukat ovat perättömiä, eikä niissä ole mesiäistä. Hedekukinto on tiheän tähkämäinen, ja hedekukassa on neljä hieman terämäistä kehälehteä, joiden kanssa vuorottaisesti heteet sijaitsevat. Ponnet avautuvat ulospäin kukan keskustasta rei'illä, jotka avautuvat lokerositeen supistuessa. Hedekukassa ei ole emiön jäännettä. Emikukat sijaitsevat kimppuina ja ne ovat kehättömiä ja joutoheteettömiä. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kolmesta emilehdestä, joista vain yksi on fertiili; sikiäimessä on vain yksi siemenaihe. Sikiäimen päässä on siirottavahaarainen vartalo. Hedelmä on pieni pähkinä, ja kovaan kukintolapakkoon on uponneina useita pähkinöitä. Kromosomiluku n = 12

Levinneisyys

Laji kasvaa Argentiinan eteläosassa.

Luokittelu

Aikaisemmin Halophytum on viety savikkakasveihin (Chenopodiaceae) (Cronquist 1981). Sen on ajateltu myös olevan päivikkikasvien (Aizoaceae) sukulainen. Läheisin sukulaisheimo lienee basellakasvit (Basellaceae).
The CW Television Network

The CW Television Network (The CW) on yhdysvaltalainen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 18. syyskuuta 2006. The CW on CBS- ja The WB Television Network -televisioyhtiöiden yhteisyritys, joka esittää oman ohjelmistonsa lisäksi lopetettujen UPN:n (CBS:n omistama kanava) ja The WB:n ohjelmia.
Ullakkojengi

Juoni

Pearsonin perhe lähtee kesälomalle syrjäiselle järvenrantamökille. Serkuskatraan lomanvietto saa yllättävän käänteen, kun mökin katolle laskeutuu pieniä vihreitä avaruusolentoja. Muukalaisilla on mielessään inhat juonet maailman valloittamiseksi. Lasten tehtäväksi jää tunkeutujien pysäyttäminen, mutta kaikkein haastavin osuus on salata homma vanhemmilta.
Roukkulanjärvi

Roukkulanjärvi (ven. Ро́вкульское о́зеро, Rovkulskoje ozero) on järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Repolan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 69,1 neliökilometriä ja valuma-alue 1 390 neliökilometriä. Roukkulanjärvi kuuluu Vuoksen vesistöön.
Järven pituus on 28,2 ja leveys 6,9 kilometriä. Se koostuu neljästä salmien yhdistämästä luoteis–kaakkoissuuntaisesta ulapasta. Järvessä on paljon pitkiä ja kapeita niemiä. Saaria on 88. Enimmäkseen kivisiä rantoja peittävät havumetsät. Keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys 22 metriä. Syvemmät osat ovat mutapohjaisia. Roukkulanjärvi vapautuu jäästä toukokuun puolessavälissä, lämpenee nopeasti ja jäätyy marraskuun puolivälissä. Vesi on tummankeltaista tai jokien suissa tummanruskeaa ja melko hapanta. Tärkeimmät kalalajit ovat ahven, muikku, siika, särki ja hauki.
Roukkulanjärveen virtaa kuusi jokea: Murdod’ogi, Dermakd’ogi, Sigad’ogi, Judala, D’ograd’ogi ja Luzingid’ogi. Se laskee Omeljanjoen kautta Torasjärveen. Torasjärvestä vesi virtaa Lieksajärveen ja edelleen Lentieranjärvien kautta Suomen puolelle.
Järvi on saanut nimensä sen rannalla sijainneesta Roukkulan kylästä. Toinen rantakylä oli nimeltään Saarenpää.
Grigori Sokolnikov

Grigori Jakovlevitš Sokolnikov (oikea nimi Girš Jankelevitš Briliant; 15. elokuuta (J: 3. elokuuta) 1888 Romny, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 21. toukokuuta 1939 Verhneuralsk, Tšeljabinskin alue, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko. Hän kuoli Stalinin vainoissa.

Ura

Sokolnikov oli etniseltä taustaltaan juutalainen. Hänen isänsä oli lääkäri. Sokolnikov liittyi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen bolševikkisiipeen vuonna 1905. Vuonna 1907 hänet vangittiin ja karkotettiin Siperiaan, josta hän onnistui vuonna 1909 pakenemaan ulkomaille. Hän asui vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen saakka maanpaossa Ranskassa ja valmistui vuonna 1914 Pariisin yliopistosta. Huhtikuussa 1917 Sokolnikov palasi Venäjälle samassa suljetussa junassa kuin Vladimir Lenin. Sokolnikov kuului Pietarin neuvoston toimeenpanevaan komiteaan elokuusta 1917 alkaen ja bolševikkipuolueen keskuskomiteaan 1917–1919 sekä uudelleen 1922 alkaen. Hän johti Venäjän pankkitoiminnan kansallistamista lokakuun vallankumouksen jälkeen ja oli maansa rauhanvaltuuskunnan jäsenenä Brest-Litovskin rauhanneuvotteluissa. Lev Trotskin erottua valtuuskunnan johdosta juuri Sokolnikov allekirjoitti rauhansopimuksen Neuvosto-Venäjän edustajana.
Venäjän sisällissodan aikana Sokolnikov toimi sotilaallisissa tehtävissä. Hän johti vuosina 1920–1921 puna-armeijan valtaaman Turkestanin hallintoa. Sokolnikov oli vuosina 1922–1926 Neuvosto-Venäjän ja sittemmin Neuvostoliiton valtiovarainasioiden kansankomissaari sekä 1924–1925 kommunistisen puolueen politbyroon ehdokasjäsen. Vuonna 1925 Sokolnikov liittyi puolueen sisällä Grigori Zinovjevin ja Lev Kamenevin muodostamaan niin sanottuun ”uuteen oppositioon”, joka vastusti Josif Stalinia. Tämän seurauksena hän menetti pian asemansa politbyroossa ja kansankomissaarina. Hän joutui irtisanoutumaan oppositiomielipiteistään vuonna 1927. Vuodesta 1928 Sokolnikov oli valtion öljy-yhtymän johdossa ja vuosina 1929–1932 Neuvostoliiton suurlähettiläänä Lontoossa. Sen jälkeen hän työskenteli ulkoasiainkansankomissariaatissa ja oli 1933–1934 apulaisulkoasiainkansankomissaarina. Hänet pudotettiin 1930 keskuskomitean ehdokasjäseneksi.
Sokolnikov erotettiin kaikista viroistaan ja vangittiin heinäkuussa 1936. Tammikuussa 1937 hän oli syytettynä kuudentoista muun merkittävän kommunistin kanssa oikeudenkäynnissä, joka oli toinen niin sanotuista Moskovan oikeudenkäynneistä. Sokolnikov tunnusti kuuluneensa vastavallankumoukselliseen salaliittoon pelastakseen perheensä. Hänet ja Karl Radek tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen, mutta pääosa syytetyistä sai kuolemantuomion. Vankitoverit murhasivat Sokolnikovin vankilassa toukokuussa 1939. Myöhemmin murha paljastui turvallisuuspoliisi NKVD:n järjestämäksi. Sokolnikov rehabilitoitiin vuonna 1988.