google/wiki40b huggingface dataset:
Turkkilainen angora

Ulkonäkö

Turkkilaisen angoran jalostuksessa on korostettu erisävyisiä silmiä, mutta nykyään jalostuksessa sallitaan kaikki värit. Silmät ovat hieman vinot, ja korvat kohtuullisen suuret. Pää on kiilanmuotoinen ja otsaa kohti levenevä. Korkealle päälaelle sijoittuneiden korvien kärjissä on yleensä tupsut. Turkkilaisen angoran tulee näyttää viehkeältä ja ylväältä. Se kuuluu puolipitkäkarvaisiin kissoihin, joista sen karva on lyhimmästä päästä. Karva on hieman pidempää kaulassa, mahassa ja hännässä. Turkki on sileä ja silkkinen, sillä aluskarvaa ei ole juuri ollenkaan ja karvanlähtö on melko vähäistä.     
Turkkilainen angora on liikkuvainen kissa. Se on rakenteeltaan notkea ja siroudestaan huolimatta lihaksikas ja oleilee mielellään korkealla. Se on vartaloltaan keskikokoa ja sopusuhtainen. Jalat ovat pitkät ja hoikat, takajalat hiukan korkeammat kuin etujalat. Naaraat painavat yleensä 2,5-4 kg, ja urokset ovat jonkin verran naaraita suurempia (4-6 kg painoltaan).

Luonne

Turkkilainen angora on yksi maailman lempeimmistä kissaroduista. Se on luonteeltaan hyvin seurallinen ja vielä vanhanakin utelias. Turkkilaista angoraa  pidetään useimmiten yhden ihmisen kissana. Se kiintyy yleensä yhteen ihmiseen, mutta toki se antaa huomiota muillekin. Vaikka se onkin eloisa ja liikunnallinen, on se leikkisyydessään keskitasoa. Sopeutuvaisena kissana se tottuu myös vähäisempään leikkimiseen. Vanhempana se pitää leikkimisestä keskimäärin enemmän kuin vanhat kissat yleensä.
Tim Buckley

Tim Buckley (oik. Timothy Charles Buckley III, 14. helmikuuta 1947 Washington D.C., Yhdysvallat – 29. kesäkuuta 1975 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kokeellinen laulaja ja lauluntekijä, joka yhdisteli työssään elementtejä muun muassa folkmusiikista, jazzista ja progressiivisesta rockista. Hän kuoli heroiinin yliannostukseen 28-vuotiaana. Buckleyn poika oli myös muusikko Jeff Buckley.
Niilo Lehtinen

Juho Niilo Lehtinen (26. marraskuuta 1893, Jyväskylä–3. toukokuuta 1963, Helsinki) oli lakimies ja Suomen ensimmäinen valtakunnansovittelija 1962–1963. Työriitojen sovittelijana hän saavutti osapuolten luottamuksen avoimella ja maltillisella olemuksellaan ja kyvyllään havaita erimielisyyksien olennaiset kohteet. Tämä tehtävä oli pitkään osa-aikainen tilapäistyö, joten varsinaisen työnsä hän teki asianajajana. Asianajajan työnsä hän jätti vasta siirtyessään Tampereen piirisovittelijan paikalta kokopäiväiseksi valtakunnansovittelijaksi.
Lehtinen kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1912 ja suoritti oikeustutkinnon 1916 sekä molempien oikeuksien kandidaatin tutkinnon 1916. Hovioikeuden auskultanttina hän toimi Vaasan hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1921. Myöhemmin hän sai oikeustieteen kunniatohtorin arvon.
Niilo Lehtinen aloitti työuransa sosiaalihallituksen ensimmäisenä sihteerinä 1919 ja siirtyi saman vuoden lopulla apulaiseksi Helsingin Lakiasiaintoimistoon. Vakuutusneuvoston sihteerinä hän toimi 1920–1923. Eduskunnan talousvaliokunnan sihteerinä hän oli 1921–1923. Lehtinen muutti Tampereelle ja aloitti siellä asianajajana lokakuun alussa 1923 siirtyen myöhemmin Rekola & Lehtinen -asianajotoimiston osakkaaksi. Sosiaaliministeriön määräämänä työriitojen sovittelijana hän toimi vuodesta 1926 lähtien. Vuonna 1951 Lehtinen teki opintomatkan Englantiin ja 1956 hän toimi työrauhakomitean puheenjohtajana. 
Lehtinen menehtyi dramaattisesti liikarasituksesta aiheutuneeseen sairauskohtaukseen valtakunnansovittelijan neuvottelupöydän ääreen toukokuussa 1963 poikkeuksellisen raskaan lakkoaallon jälkeen.
USS Laboon (DDG-58)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
Eric O’Dell

Pelaajaura

O’Dell pelasi neljä vuotta vuosina 2007–2011 Ontario Hockey Leaguessa, jossa hän teki 100 maalia ja 107 syöttöpistettä eli yhteensä 207 tehopistettä pelaamissaan 198 ottelussa. Vuonna 2008 O’Dell valittiin pelaamaan kultaa voittaneessa Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa ja kauden 2009–2010 aikana hänet valittiin myös pelaamaan OHL:n tähdistöottelussa.
O’Dell debytoi ammattilaistasolla AHL-joukkue Chicago Wolvesissa kaudella 2009–2010. 1. kesäkuuta 2010 Atlanta Thrashers solmi hänen kanssaan tulokassopimuksen. Thrashersin joukkueen muutettua ja vaihdettua nimen Winnipeg Jetsiksi O’Dell siirtyi kolmeksi kaudeksi Winnipegin farmijoukkue St. John’s IceCapsiin. O’Dell teki NHL-debyyttinsä 11. tammikuuta 2014 ja teki ensimmäisen maalinsa Columbus Blue Jacketsia vastaan.
1. heinäkuuta 2015 O’Dell jätti Winnipegin organisaation ja siirtyi vapaana agenttina vuoden kaksisuuntaisella sopimuksella Ottawa Senatorsiin.
Maksakooma

Maksakooma liittyy maksakirroosin viimeisiin vaiheisiin. Siinä maksan vauriot ovat niin vakavia että ne johtavat vaikeisiin aineenvaihdunnan häiriöihin jotka loppuvaiheessa vaikuttavat myös aivojen toimintaan. Tämä voi ilmetä tajunnan laskuna ja jopa syvänä tajuttomuutena, jota kutsutaan maksakoomaksi. Maksakirroosi on maksan normaalin kudoksen arpeutumista, ja se voi alkoholin/päihteiden lisäksi johtua esimerkiksi lääkkeistä, infektioista (ei päihteisiin liittyvistä), synnynnäisistä sairauksista, erilaisista maksasairauksista, rasvamaksasta jne.
Särkijärvi (Orivesi, Lauttakulma)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan eteläpuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella. Järvi on muodostunut Huhtarinteen eteläpuolella olevaan painaumaan. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 750 metriä. Entiset maatilat ovat vapaa-ajan asuntoina ja peltomaat on metsitetty. Niille tulee tiet Hirsilästä Kaanaaseen kulkevalta yhdystieltä 14281.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 177,7 metriä mpy. Järveen on johdettu yksi metsäoja ja sen laskuoja lähtee järveltä luoteeseen ja se yhtyy 1,7 kilometrin päässä Rooppiojaan. Rooppioja on eräs Kooninjoen latvahaara ja sen laskee Nihuantaustalla Nihuanjärveen.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa oli Lauttakulmalla viljelyä ja useita maatiloja kuuden järven ympärillä. Tämä koski erityisesti Särkijärveä, jonka lähes kaikkia rantoja reunustivat pienet peltopalstat. Järven läheisyydessä sijaitsi neljä maatilaa.
Ahmovaara

Ahmovaara on kylä Juuassa, lähellä Lieksan rajaa. Kylässä on noin 450 asukasta. Kylä sijaitsee valtatie 6:n varrella. Matkaa Juuan kirkonkylään on 25 kilometriä ja Joensuuhun, Outokumpuun ja Nurmekseen kuhunkin noin 60 kilometriä. Koli on 11 kilometrin päässä.
Valtatie 6:n varrella oleva Kolinportti on kylän palvelukeskus, jossa on ravintola, pub, kauppoja, internetpiste, näyttelytila ja huoltoasema.
Urheiluseura Ahman Pojat järjestää maaliskuussa laturetki Ahman hiihdon.
Saunalammi (Hämeenlinna, Hauho)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Hauhonselän alueeseen (35.772) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85 metriä mpy.
Mustakurkkukutoja

Levinneisyys

Mustakurkkukutojaa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja itäosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
M/S Caribbean Princess

Liikennöintihistoria

Alus luovutettiin maaliskuussa 2004 Princess Cruises Lines Limitedille Valenciassa Kaliforniassa ja sen kotisatamaksi tuli Bermudan Hamilton. Alus kastettiin 2. huhtikuuta Caribbean Princessiksi kumminaan Jill Whelan, joka esitti Lemmenlaivassa Vicki Stubingia, ja seuraavana päivänä se aloitti neitsytmatkansa Fort Lauderdalesta Karibialle.
Alus oli telakalla modernisoitavana marraskuussa 2011.
Ylimystö

Ylimystö (myös ylhäisö, ylimykset) on ylin, pysyvästi etuoikeutettu yhteiskuntaluokka, jonka asema perustuu syntyperään, varallisuuteen, sosiaaliseen asemaan tai muuhun vastaavaan syyhyn. Sääty-yhteiskunnan ylin luokka oli aateli, jonka tehtävänä alkuaan oli valtion puolustaminen. Se muodostui, kun kuninkaista ja ruhtinassuvuista koostunut sukuaateli ja korkeimmista virkamiehistä ja sotilaspäällystöstä muodostunut palvelusaateli sulautuivat yhteen. Nykyisin aatelin erioikeudet on poistettu miltei kaikissa maissa.
Caerphilly

Maantiede

Caerphilly sijaitsee Walesin eteläosassa noin 11 kilometriä Cardiffin kaupungista koilliseen Caerphillyn hallinnollisella alueella (county borough). Caerphilly on myös osa Cardiffin metropolialuetta ja historiallista Glamorganin kreivikuntaa.

Historia

Nykyinen Caerphilly on muodostunut Caerphillyn linnan ympärille. Linnan rakentaminen alkoi 1200-luvulla, mutta ennen sen valmistumista kokonaan Llywelyn ap Gruffuddin joukot tuhosivat sen vuonna 1270. Linna jälleenraekkettiin vuonna 1271 ja sitä laajennettiin 1300-luvulla. Linna on nykyisin kooltaan Windsorin linnan jälkeen Ison-Britannian suurin. Linnaa hävitettiin jälleen 1600-luvulla Englannin sisällissodan aikana. Sisällissodan parlamentaristit yrittivät räjäyttää linnan tornin. Räjähdys ei tuhonnut tornia, mutta se jäi pysyvästi hieman vinoon. Caerphillyn kaupunki kasvoi 1800-luvun aikana kaivoskaupunkina kivihiiliesiintymien ansiosta. Se tunnettiin myös paikallisen Caerphilly-juuston valmistuksesta. Buten 4. markiisi John Crichton-Stuart toteutti suuria kunnostustöitä Caerphillyn linnalla vuodesta 1928 toisen maailmansodan alkuun saakka tukien samalla kaupungin taloutta. Kaivostoiminta Caerphillyssä lakkasi 1900-luvun loppupuolella. Isku oli kova kaupungille, joka menetti huomattavan osan asukkaistaan. Sittemmin kaivostoiminnan tilalle on muodostunut kuitenkin kevyttä teollisuutta.

Väestö

Caerphillyn asukasluku oli vuonna 2011 15 214 ja suuremman rakennetun alueen 41 402.
Vadim Repin

Vadim Viktorovitš Repin (ven. Вадим Викторович Репин; s. 31. elokuuta 1971 Novosibirsk, Neuvostoliitto) on venäläinen viulisti. Repin opiskeli nuorena Zahar Bronin oppilaana, ja häntä pidettiin kautta Venäjän ihmelapsena. 17-vuotiaana hän voitti maailman merkittävimpiin kuuluvan Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun Brysselissä ja oli sen historian nuorin voittaja.
Vadim Repin on soittanut sellaisten orkesterinjohtajien johdolla kuin Yehudi Menuhin, Pierre Boulez, Riccardo Chailly, Charles Dutoit, Michael Tilson Thomas, Valeri Gergijev, James Levine, Kurt Masur, Edo de Waart, Simon Rattle, Esa-Pekka Salonen, Mstislav Rostropovitš ja Riccardo Muti.
Repin on erikoistunut venäläiseen ja ranskalaiseen musiikkiin, etenkin suuriin venäläisiin viulukonserttoihin, sekä 1900-luvun musiikkiin ja nykymusiikkiin. Hänen ohjelmistossaan on uutta musiikkia esimerkiksi John Adamsilta ja Sofia Gubaidulinailta.
Repin on levyttänyt viulukonserttoja useilta säveltäjiltä, kuten Beethovenilta, Mozartilta, Sibeliukselta, Tšaikovskilta, Prokofjevilta, Šostakovitšilta ja Nikolai Mjaskovskilta. Repin on tehnyt kaksi CD-levyllistä viulu- ja pianomusiikkia Boris Berezovskin kanssa ja on levyttänyt kamarimusiikkia pianistien Martha Argerichin ja Mihail Pletnjovin, viulisti Juri Bašmetin ja sellisti Miša Maiskin kanssa.
Repin levytti vuoteen 2005 saakka enimmäkseen Erato-merkille. Vuonna 2005 hän kuitenkin levytti DG:lle levyn, jolla on Sergei Tanejevin sekä Mihail Pletnjovin, Ilja Gringoltsin, Nobuko Imain ja Lynn Harrellin kamarimusiikkia, ja huhtikuussa 2006 Repin solmi DG:n kanssa levytyssopimuksen, jonka mukaan hän levyttää vain sille.
Repin soitti vuoteen 2005 Stradivarius ”Ruby” -viulua, joka on valmistettu vuonna 1708 ja jota aikoinaan ihaili myös Pablo de Sarasate. Nykyään hän soittaa Guarneri del Gesùn viulua vuodelta 1736 (”von Szerdahely”). Hän suosii Nicolaus Kittelin ja Nicolas Malinen jousia.
Robin Hood (vuoden 2010 elokuva)

Arvioita

Episodi-lehdessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 2,50.
Risto M. Nieminen

Risto Matti Nieminen (s. 14. toukokuuta 1948 Helsinki) on Aalto-professori Aalto-yliopiston Teknillisen fysiikan laitoksella. Hänet valittiin vuoden professoriksi vuonna 2003. Nieminen nimitettiin 14. helmikuuta 2014 tieteen akateemikoksi.
Nieminen on opiskellut muun muassa Cambridgen yliopistossa ja suorittanut tekniikan tohtorin tutkinnon vuonna 1975. Oltuaan post-doc-tutkijana Kööpenhaminassa vuosina 1975–1977 Nieminen on toiminut professorina Jyväskylän yliopistossa 1978–1986, Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa 1979–1980 ja 1986–1987 sekä Teknillisessä korkeakoulussa ja Aalto-yliopistossa vuodesta 1987. Vuosina 1988–1996 hän toimi CSC – Tieteellinen laskenta Oy:n tieteellisenä johtajana. Akatemiaprofessorina hän on ollut vuosina 1997–2008. Vuonna 2010 Nieminen nimitettiin Aalto-yliopiston ensimmäiseksi Aalto-professoriksi.
Risto Niemisen erikoisala on teoreettinen ja laskennallinen materiaalifysiikka, jolta alalta hän on julkaissut yli 500 tieteellistä artikkelia. Hän on johtanut Suomen Akatemian laskennallisen nanotieteen huippuyksikköä (COMP) Teknillisessä korkeakoulussa ja Aalto-yliopistossa vuosina 2000–2013.
Risto Nieminen on yhdessä Matti Mannisen kanssa julkaissut kirjan Pintafysiikka (Suomen Fyysikkoseuran julkaisuja 1, Gummerus Oy kirjapaino, Jyväskylä 1988, 160 sivua, ISBN 951-96117-0-3).
Signe Johansson

Signe Dagmar Charlotta Johansson (Engdahl; 27. toukokuuta 1905 Tukholma – 9. toukokuuta 2010 Tukholma) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa, mutta jäi mitaleitta sijoittuen ponnahduslaudalla viidenneksi. Hän avioitui yleisurheilija Nils Engdahlin kanssa. Hän eli maailman vanhimmaksi olympialaisissa kilpailleeksi urheilijaksi.
Jouhisorsa

Koko ja ulkonäkö

Jouhisorsanaaras on n. 55cm pitkä. Pitkästä pyrstöstä johtuen koiraan pituus on 70-75cm. Muodoltaan jouhisorsa on hoikka ja pitkäkaulainen. Juhlapukuisella koiraalla on suklaanruskea pää, harmaa ruumis, valkea kaula ja rinta sekä pitkät pyrstöjouhet. Nokka on yksivärisen siniharmaa. Naaras ja nuori sekä eklipsipukuinen koiras muistuttavat muita puolisukeltajasorsia, mutta ovat tasaisemman vaaleanruskeita ilman selviä tumman ja vaalean vaihteluita. Solakka ja pitkäkaulainen muoto on hyvä tuntomerkki.
Vanhin suomalainen rengastettu jouhisorsa on ollut 10 vuotta 2 kuukautta ja 1 päivää vanha. Euroopan vanhin oli hollantilainen, 27 vuotta ja 5 kuukautta vanha sorsa.

Levinneisyys

Jouhisorsia esiintyy aina Ahvenanmaan saaristosta pohjoisimpaan Lappiin. Etelä-Suomessa se on pesivänä harvinainen. Euroopassa pesii 23 000 – 33 000 paria, joista n. 20 000—30 000 Suomessa, Britanniassa 8–42 paria. Venäjällä pesii 150 000 – 300 000 ja Turkissa 500 – 1 000 paria. Euroopan unionin alueella pesivistä jouhisorsista noin 95 prosenttia pesii Suomessa.

Elinympäristö

Jouhisorsat viihtyvät Lapin aapasoilla sekä Perämeren rannoilla ja saaristoissa. Maan eteläosissa jouhisorsia voi tavata myös harvalukuisena hyviltä lintujärviltä.

Lisääntyminen

Jouhisorsa rakentaa pesänsä avoimeen paikkaan pintakasvillisuuden suojaan suolle tai niitylle, ulkoluodoilla myös pensaan alle. Naaras munii huhti-elokuussa 7–10 vaaleanvihreää munaa ja hautoo niitä 22–23 vuorokautta. Jouhisorsan poikaset oppivat lentämään noin seitsemän viikon ikäisinä. Poikaset ovat pesäpakoisia, eli ne etsivät hyvin varhain itse oman ravintonsa, vaikka kulkevatkin poikueena naaraan seurassa.

Ravinto

Jouhisorsan pääasiallista ravintoa ovat vesikasvien osat, nilviäiset ja vesihyönteiset. Suomessa rehevillä vesillä tehdyn tutkimuksen mukaan jouhisorsat söivät puolet eläin- ja puolet kasvisravintoa. Eläimistä sille maistuivat kotilot, vesisiirat, korentojen toukat ja simpukat. Kasvisravintoa olivat viljat ja pikkulimaska.
Klaus Patau

Klaus Patau (1908–1975) oli saksalaisamerikkalainen geneetikko, joka kuvasi vuonna 1960 Pataun oireyhtymän eli kolmannentoista kromosomiparin trisomian. Patau työskenteli Wisconsinin yliopistolla Madisonissa, kuten myös suomalainen vaimonsa Eeva Therman-Patau (1916–2004).
Thomas Bartholin oli kuvannut oireiston jo vuonna 1656, ja 13. kromosomiparin trisomiaa nimitetäänkin myös Bartholin-Pataun oireyhtymäksi.
Ballaadi

Vastaanotto

Kritiikeissä elokuvaa on pidetty paitsi hupaisan teennäisenä myös koomisen paatoksellisena ja yltiöisänmaallisena.
Revenge (1577)

Valmistus

Alus valmistettiin Deptfordin telakalla, missä rakennustöistä vastasi Matthew Baker. Se laskettiin vesille 1577.
Fort Boyard

Fort Boyard on linnake Ranskan länsirannikolla Île-d'Aix'n ja Île d'Oléronin saarten välissä Pertuis d'Antiochen salmessa. Linnake on rakennettu vuosina 1801–1857, ja siinä on ollut myös vankila. Linnake sijaitsee pienellä kivistä rakennetulla tekosaarella, jonka rakennelma peittää lähes täysin. Linnoituksessa on kuvattu ranskalainen televisiosarja Seikkailujen linnake ja sen monet ulkomaiset versiot. Siellä kuvataan myös suomalaista Fort Boyard Suomi -ohjelmaa.

Rakentaminen

Linnakkeen rakentamista oli suunniteltu jo vuonna 1666 arsenaalin valmistuttua, mutta Sébastien Le Prestre de Vauban kehotti kuningas Ludvig XIV:tä hylkäämään hankkeen toteamalla, että ”on helpompi tarttua kuuhun hampailla kuin suorittaa sellainen suurtyö sellaisessa paikassa”.
Linnakkeen rakentaminen aloitettiin Napoleonin valtakaudella vuonna 1801 rannikon ja erityisesti Rochefortin arsenaalin suojaksi vieraita valtioita vastaan. Tuon ajan tykkien kantama oli rajallinen, ja Île-d'Aix'n ja Île d'Oléronin saarten välinen Pertuis d'Antiochen salmi oli niin leveä, ettei sitä olisi voinut turvata pelkästään saarille sijoitetuilla tykistöillä.
Vaikeuksien vuoksi rakennustyö keskeytettiin vuonna 1809. Saarella ei ollut kunnollista kiinteää rakennuspohjaa, vaan linnakkeen peruskivet oli tuotava hiekkaiselle merenpohjalle laskuveden aikaan. Kivet kuitenkin vajosivat pohjahiekkaan oman painonsa vuoksi. Rakennustyöt käynnistettiin uudelleen vuonna 1837 Ludvig Filipin käskystä, kun Ranskan ja Englannin välit huononivat. Linnake saatiin valmiiksi vuonna 1857.
Linnakkeen miesvahvuus oli 250 miestä. Itse rakennelma on 61 metriä pitkä ja 31 metriä leveä, ja sen uloimmat muurit ovat 20 metrin korkuiset. Tuliaseiden tekniikan kehitys oli kuitenkin jo edennyt niin pitkälle ja tykkien kantamat kasvaneet siinä määrin, että linnake oli jo valmistuessaan käytännössä tarpeeton.
Toisen keisarikunnan lopulla linnake muutettiin vankilaksi, ennen kuin se hylättiin 1900-luvun alussa. Ajan kuluessa linnake rapistui huollon puutteessa. 1950-luvulla linnakkeen osti yksityishenkilö, ja 1961 se siirtyi Charente-Maritimen departementin omistukseen. 
Linnakkeen entisöinti alkoi vuonna 1988. Töiden yhteydessä linnakkeeseen asennettiin sähköt. Televisiosarjaa varten linnakkeen vierelle asennettiin kuvausryhmää varten öljynporauslautan tapainen kelluva laituri. Entisöiminen saatiin päätökseen 1989, ja televisiosarjan kuvaukset alkoivat seuraavana vuonna. Linnaketta on siitä lähtien käytetty Seikkailujen linnakkeen kuvauspaikkana.
British Airways i360

British Airways i360 on 162-metrinen näkötorni Brightonin rannalla, lähellä West Pierin raunioita. Toimijan mukaan nimessä oleva ”i” tarkoittaa ”tietoa, innovaatiota ja eheyttä” (”intelligence, innovation ja integrity”). i360 avattiin 4. elokuuta 2016.
i360:n muotoili, suunnitteli, valmisti ja mainosti London Eyen vastuutiimi. British Airways i360 on maailman ensimmäinen pystysuora köysirata ja maailman korkein liikkuva näkötorni, ja tiimi odottaa tornin olevan Guinness World Records 2017 -kirjassa ”maailman ohuimpana korkeana tornina”.
Kehittäjät arvioivat, että i360 tuottaa yli 440 pysyvää työpaikkaa; 169 itse nähtävyydellä sekä muita matkailun lisäämiä työpaikkoja toisille kaupungin yrityksille. Ennustettu tornin kustannus on 46 miljoonaa puntaa, joista 36 miljoonaa on rahoitettu Brighton ja Hove kaupunginvaltuuston kautta. Vuonna 2014, jotkut paikalliset asukkaat käynnistivät vetoomuksen lainan estämiselle.
Aiemmin nimellä ”Brighton i360” tunnetun hankkeen tavoitteena on houkutella 739 314 maksavaa asiakasta vuosittain. Matkailijat maksavat sisäänpääsystä 15 puntaa ja asukkaat 7,50 puntaa. Tontin omistaja, West Pier Trust, toivoo, että onnistunut i360 johtaa historiallisen West Pierin jälleenrakentamiseen.

Liikkuvan näkötornin tekniikka

162-metrisen tornin 4150 tonnin perustus on valettu kalkkikivikallion päälle ja vahvistuksena on liki 200 tonnia terästä. Torni koostuu teräsosioista eli ”tölkeistä”. Rungossa on 17 yhteen pultattua teräsosiota, jotka on lisäksi suojattu sinkillä, alumiinilla ja maalilla. i360:n hissi on samalla sen näköalatasanne, joka nousee 138 metriin. Hissi on valmistettu kaksoistaivutetusta ja -pinnoitetusta, karkaistusta laminaattilasista. Siinä on ilmastointijärjestelmä, jonka avulla hissiin ei kerry kosteutta sateisellakaan säällä. Hissiin mahtuu 200 matkustajaa. Energiaa hissi kuluttaa noin yhden kilowattitunnin matkustajaa kohden, ja nostojärjestelmä kykenee varastoimaan energiaa: alastulosta saadaan puolet seuraavan nousun vaatimasta virrasta.
Ester Ledecká

Lumilautailun arvokilpailut

La Molinan lumilautailun MM-kilpailuissa 2011 Ledecká oli parisuurpujottelussa 33:s ja paripujottelussa 40:s. Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla Rejdicessa 2011 Ledecká voitti kultaa parisuurpujottelussa. Stonehamin MM-kilpailuissa 2013 Ledecká oli parisuurpujottelussa 16:s ja paripujottelussa 17:s. Nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa 2013 hän voitti kultaa sekä parisuurpujottelussa että paripujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli paripujottelussa kuudes ja parisuurpujottelussa seitsemäs. Lachtalin MM-kilpailuissa 2015 Ledecká voitti kultaa paripujottelussa ja oli parisuurpujottelussa viides. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa parisuurpujottelussa ja hopeaa paripujottelussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa parisuurpujottelussa.

Lumilautailun maailmancup

Ledecká osallistui lumilautailun maailmancupiin ensimmäisen kerran Carezzassa joulukuussa 2012 sijoittuen parisuurpujottelussa 13:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Sotšissa helmikuussa 2013 oltuaan parisuurpujottelussa kuudes. Kolmen parhaan joukkoon hän laski ensimmäisen kerran Bad Gasteinissa tammikuussa 2014 oltuaan siellä järjestetyissä paripujotteluissa toinen ja kolmas. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Roglan parisuurpujottelussa tammikuussa 2014. Lumilautailun maailmancupissa 2013–2014 Ledecká sijoittui pujotteluiden kokonaispisteissä toiseksi. Toinen voitto tuli Bad Gasteinin paripujottelussa tammikuussa 2015. Helmikuussa 2015 hän voitti Sudelfeldin parisuurpujottelun. Lumilautailun maailmancupissa 2014–2015 Ledecká sijoittui pujotteluiden kokonaispisteissä kolmanneksi. Kaudella 2015-2016 hän voitti Carezzan, Roglan ja Kayserin parisuurpujottelut sekä pujotteluiden kokonaiscupin. Kaudella 2016-2017 hän voitti Cortina d'Ampezzon paripujottelun sekä Roglan ja Kayserin parisuurpujottelut. Hän voitti jälleen pujotteluiden kokonaiscupin. Kaudella 2017-2018 hän voitti Carezzan, Cortina d'Ampezzon, Lackenhofin, Roglan, Banskon ja Scuolin parisuurpujottelut. Hän voitti jälleen pujotteluiden kokonaiscupin.

Alppihiihto

Alppihiihdon maailmancupissa Ledecká kilpaili ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa helmikuussa 2016 saavuttaen heti maailmancupin pisteitä oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2017. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui parhaimmillaan alppiyhdistetyssä 20:nneksi. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 hän voitti yllätyksellisesti kultaa supersuurpujottelussa, laskemalla kuuman ryhmän ulkopuolelta voittoon. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 15:nneksi.
Abydos

Abydos (egyptiksi Abdju) on paikkakunta keskellä Egyptiä noin 100 kilometriä Luxorista pohjoiseen.
Abydos oli muinoin merkittävä kaupunki, josta tuli Osiris-kultin keskus. Egyptiläisten hautausrituaaliin sisältyi symbolinen venematka Abydokseen. Abydoksessa on kaksi hyvin säilynyttä temppeliä, jotka ovat peräisin noin vuodelta 1300 eaa. Toinen niistä tunnetaan Seti I:n temppelinä, jonka seinään on hakattu Abydoksen kuningasluettelo.
Vuonna 1991 Adydosin läheltä löydettiin 14 laivan jäänteet, jotka ovat lähes 5000 vuotta vanhoja. Laivojen katsotaan kuuluneen faarao Ahalle.