google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Trujillo

Liittyminen Metallicaan

Metallican järjestämissä koesoitoissa yhtyeen kolme muuta jäsentä totesivat, että Trujillo kykeni soittamaan edesmenneen basisti Cliff Burtonin aikaisen Metallica-kappaleen ”Battery” sormilla ilman minkäänlaista ”ylisuorittamista”. Yhtye on myös kommentoinut Trujillon sormien olevan ”kuin kolme plektraa”. Kommentit taltioitiin Metallica: Some Kind of Monster -dokumenttielokuvaan.

Tyyli

Robert Trujillon lavaesiintyminen erottuu muiden Metallican jäsenten liikehdinnästä selkeästi. Trujillo pukeutuu väljiin koripallovaatteisiin ja soittaa lähes kyykkyasennossa ja pääasiassa sormilla ilman plektraa. Hänen toinen tavaramerkkinsä on pitää bassoa yhdellä kädellä kiinni ja pyöriä ympäri. Trujillo on myös taitava akustisen kitaran soittaja ja on harjoitellut aikoinaan Metallican kappaleita akustisella kitaralla.

Muuta

Trujillo on meksikolaistaustainen. Trujillo on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Hellraiser – veriviiva

Juoni

On vuosi 2127. Avaruudessa kaukaisella avaruusasemalla Tri. Merchant on päättänyt sulkea helvetin portit lopullisesti, sillä satoja vuosia sitten hänen esi-isänsä rakensi tuon Lemarchandin laatikon, jolla voi avata portit helvettiin ja kutsua paikalle itse Pinheadin. Mutta Pinhead ei aio luopua valtakunnastaan suosiolla, tulevaisuus ja menneisyys kohtaavat tässä helvetillisessä taistelussa.
Per Andersson

Per Edvin ”Sahara” Andersson (1941 Helsinki – 17. huhtikuuta 2011 Koh Chang, Thaimaa) oli suomalainen palkkasoturi.
Koulukodissa kasvanut ja nyrkkeilyä harrastanut Per Andersson lähti seikkailunhalusta merille 1960-luvun alussa. Hän myöhästyi 1962 laivastaan Rotterdamissa ja joutui työn, asunnon ja rahan puutteessa liittymään Ranskan muukalaislegioonaan. 
Andersson palveli legioonassa kuusi vuotta 1962–1968 ja oli välillä legioonan rangaistuskomppaniassakin. Legioonasta karattuaan Andersson oli palkkasoturina Kongossa ja Angolassa. Hän oli vielä kolme vuotta Espanjan muukalaislegioonassa 1972–1975 ja joutui tänä aikana istumaan 11 kuukautta sotilasvankilassa taposta syytettynä. Tämän jälkeen Andersson oli vielä amerikkalaisen palkkasoturijärjestön keikkahommissa sotilaskouluttajana vuoteen 1984 saakka muun muassa Nicaraguassa ja Angolassa. 
Sotilasuransa jälkeen Andersson asui Kööpenhaminassa ja oli muun muassa henkivartijana. Palattuaan Suomeen hän sotkeutui mukaan hasiksen salakuljetukseen ja sai siitä pari vankeustuomiota. Vankilasta päästyään Andersson toimi matkailualalla muun muassa ulkomaisten turistien koiravaljakkokuskina sekä hiihto-, pyöräily-, kanootti- ja patikkaretkien vetäjänä.
Eläkkeelle jäätyään Andersson muutti ensin Floridaan ja sitten Thaimaahan. Andersson asui Thaimaassa Koh Changin saarella. Petri Sarjanen on kirjoittanut Anderssonin elämänvaiheista kirjan Sahara - Palkkasoturi Per Andersson (Kustannusosakeyhtiö Revontuli, 1999).
Andersson kuoli 17. huhtikuuta 2011 Koh Changin saarella Thaimaassa.
Keltasara

Ulkonäkö

Lehdet ovat kellertävän vihreät, kolmesta seitsemään millimetriä leveät, tereväselkäiset ja vartta lyhyemmät. Siirottava alin tukilehti on pidempi kuin kukinto. Kukinnossa on perätön hedetähkä ja kahdesta neljään emitähkää, joista alimmainen on erillään. Kellanruskeat ja 2,5–4,5 mm pitkät tähkäsuomut, joissa on kellanvihreä keskisuoni, pullakot 5–7 mm, selväsuoniset.

Levinneisyys

Kasvaa lähes koko Euroopassa, läntisessä Pohjois-Amerikassa sekä Kanadan kaakkoisosastä länteenpäin ulottuvlla vyöhykkeellä. Hajanaisempia esiintymiä löytyy muun muassa Kaukasukselta.

Elinympäristö

Keltasara on kalkinsuosija, sen voi löytää rehevistä ja kosteista paikoista kuten letto- tai korpisoilta, rannoilta, lähteiköistä tai ojista. Lisäksi se esiintyy kosteilla preerioilla.
Olli Alho

Olli Matti Kalervo Alho (s. 25. helmikuuta 1943 Sääksmäki) on suomalainen kulttuurivaikuttaja, jonka ura liittyy tiede- ja yliopistomaailmaan, elokuvakulttuuriin ja radioon. Hänelle on myönnetty professorin arvonimi.

Ura ja elämänvaiheet

Alho väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa 1976. Hän toimi Turun yliopiston uskontotieteen ja folkloristiikan vs. professorina 1976–1979 ja uskontotieteen dosenttina vuodesta 1978. Hän on myös Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti (1979–) ja Jyväskylän yliopiston kulttuuriantropologian dosentti (1979–). Alho toimi Suomen elokuva-arkiston johtajana 1979–1989. Hän oli Yleisradiossa Radion johtajana 1990–1994 ja Radio Yle 1:n ohjelmajohtajana 1994–2004. Alholle myönnettiin professorin arvonimi 2004.
Alho oli Valtion tiedeneuvoston jäsen 1978–1982, Suomen Akatemian tieteen keskustoimikunnan jäsen 1980–1984 ja Valtion humanistisen toimikunnan puheenjohtaja 1980–1985 sekä Euroopan tiedeneuvoston humanistisen komission jäsen 1980–1984.
Alho toimi Jyväskylän Kesän ohjelmasihteerinä 1967–1968 ja ohjelmajohtajana 1969. Hän oli tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1978–1984, Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen puheenjohtaja 1981–1989, Finland Festivals ry:n hallituksen puheenjohtaja 1993–1999 ja Suomen Unesco-toimikunnan puheenjohtaja 1999–2002. Hän on Helsingin Suomalaisen Klubin johtokunnan jäsen vuodesta 2005 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2009.
Alho on julkaissut useita tieteellisiä ja yleistajuisia kirjoja ja artikkeleita, kirja- ja elokuva-arvosteluita ja kolumneja sekä tehnyt lukuisia radio- ja televisio-ohjelmia. Hän harrastaa kirjallisuutta, elokuvia, raviurheilua ja sikareita. 
Alhon puoliso on Mari o.s. Lautamatti (vuodesta 1978).
Eurooppatie E271

Osuus Minsk-Bobruisk muuttumassa maksulliseksi

Meneillään olevan (marraskuu 2010-marraskuu 2014), osaksi Maailmanpankin rahoituksella toteutettavan M5-valtatien uusimisprojektin aikana valtatietä muun muassa levennetään välillä Minsk-Babruisk 53 kilometrin osalta 2-kaistaisesta 4-kaistaiseksi. Uudistuksella pyritään vähentämään liikennöintikustannuksia ja lisäämään valtatieosuuden turvallisuutta. Uudistusta on tarkoitus rahoittaa ajanmukaisella, osittain mikroaalloilla tehtäviin ajoneuvomittauksiin pohjautuvalla tietullijärjestelmällä. Valtatiestä aiotaan tehdä maksullinen 109 kilometrin osuudella (väli 22 km - 131 km Minskistä lähtien).
Ikonografia

Ikonografia tutkii taideteosten aiheita, ideoita ja merkitystä. Se on myös aiheiden alkuperän ja kehityksen vertailevaa tutkimusta.
Ikonologia eli tulkitseva ikonografia perustuu ikonografisen analyysin tuloksiin ja pyrkii tulkitsemaan aiheen sisäistä merkitystä ja sisältöä, kuvan välittämää maailmankatsomusta.
Alun perin sanalla Iconographia otsikoitiin kuva-antologioita, joihin oli koottu samanaiheisia kuvia (esimerkiksi muotokuvia tietystä henkilöstä). Ikonografiasta tuli oppi kuva-aiheista 1800-luvun alussa kristillisten kuva-aiheiden tutkimusten myötä. Ikonografista tutkimusmenetelmää on sovellettu muun muassa taiteen, arkeologian, historian ja teologian erikoistutkimuksiin. Sen pääsoveltaja on kuitenkin taidehistoria, jossa se alkoi voittaa alaa tyylihistorialliselta tutkimukselta, joka koettiin riittämättömäksi. 1900-luvun alussa Saksassa taidehistorioitsijat Aby Warburg (1866–1929) ja hänen seuraajansa Fritz Saxl (1890–1948) sekä Erwin Panofsky (1892–1968) laativat yksityiskohtaisen käytännön kuvien aiheiden tunnistamiseen ja luokitteluun.

Muodon vastakohta

Taidehistorioitsija Erwin Panofsky oli ikonografisen metodologian ja tutkimuksen edelläkävijä. Hänen sanojensa mukaan ikonografia on ”se taidehistorian haara, joka huolehtii taideteosten aiheesta tai merkityksestä, vastakohtana niiden muodolle”. Lähestymistapa on siis vastapainoa Heinrich Wöllflinin formalismille.
Tavallisesti ikonografia vaatii myös aiheeseen liittyvän kulttuurin ja älyllisen ilmapiirin laajaa tietämystä. Esimerkki tästä on Panofskyn tutkimus van Eyckin maalauksesta Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa (1434) hänen kirjassaan Early Netherlandish Painting (1953).

Ikonografia ja ikonologia

Panofsky piti tärkeänä, että ikonografia ja ikonologia erotetaan toisistaan. Kirjassaan Studies in Iconology (1939) hän määritteli ikonografian olevan aiheen ja ikonologian merkityksen tutkimista. Hänen klassinen esimerkkinsä käsitteiden erosta on mies, joka nostaa hattunsa kohteliaisuuden eleenä. Teko sinänsä on selkeästi ymmärrettävissä, mutta sen merkitys juontuu keskiajan ritareiden harjoittamasta tavasta riisua kypäränsä rauhanomaisen aikomuksensa ilmaisemiseksi.
Panofskyn mukaan: ”Tuon herrasmiehen tekojen merkityksen ymmärtämiseksi minun täytyy olla tutustunut, ei ainoastaan esineiden ja tapahtumien käytännölliseen maailmaan, vaan myös enemmän kuin käytännöllisiin tapoihin ja kulttuuritraditioihin tietyssä kulttuurissa.” Niinpä teolla on kaksi merkitystä, eli ilmeinen ja toissijainen tai sopimukseen perustuva. Viimeksi mainittu viittaa taideteoksessa olevan piilevään merkitykseen.
Ikonografisessa tutkimuksessa selvitetään, mitä kuva esittää, mitä henkilöitä, tapahtumia ynnä muita se kuvaa, sekä mihin kirjallisiin ja kuvallisiin lähteisiin aihe ja sen esitystapa perustuvat. Lisäksi selvitetään erilaisten muotoaiheiden ja kuvatyyppien synty- ja kehityshistoriaa ja levinneisyyttä.
Arvi Karpov

Isä Arvi Andreas Karpov (s. 23. elokuuta 1924, Sammatsaari, Sortavalan maalaiskunta — ?, Helsinki) oli ortodoksinen pappi ja kirjailija.

Elämä ja ura

Arvi Karpov syntyi kalastajan perheeseen Laatokan Sammatsaaressa. Isän menehdyttyä keuhkotautiin perhe muutti Sortavalaan, missä perheen neljän lapsen äiti elätti itsensä ja lapsensa hierojana ja kuppaajana.
Sortavalassa Karpov tutustui Lavanoski-nimiseen entiseen everstiin, joka työkseen kunnosti huonekaluja. Häneltä Karpov oppi puolalaisia sotilasmarsseja, ja pian nämä kaksi esiintyivät niissä paikoissa, joissa Karpovin äiti kävi hieromassa. He saivat laulustaan palkintojakin.
Kuuden tai seitsemän vuoden iässä Karpov siirtyi Valamon luostarin poikakouluun Valamon saarelle. Hänen parhaan ystävänsä oli pitänyt mennä sinne kouluun, mutta tämä oli hukkunut onkiessaan, ja paikka tuli nyt Karpoville. Karpovista tuli sittemmin eräs tuon poikakoulun tunnetuimmista kasvateista. Koulu toimi Ylösnousemusskiitalla eli Uuden Jerusalemin skiitalla.
Karpov menestyi koulussa hyvin ja suoritti viisi luokkaa priimuksena ja siirtyi sitten pääluostariin suorittamaan jatkoluokkia. Kun luostari sodan pyörteissä siirtyi Heinävedelle, myös Karpov siirtyi sinne. Tuossa vaiheessa hän johti luostarin kuoron toista kliirosia. Hänet oli ehditty jo kelpuuttaa noviisiksi ja hän oli vakavasti suunnitellut jäävänsä luostariin pappismunkiksi, mutta sota ja evakkotaival muuttivat suunnitelmia. 
Sodan jälkeen Karpov ryhtyi opiskelemaan Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa, ja koska hänen valmistuessaan sieltä näytti siltä, että Uusi Valamo oli jo hiipumassa pois, hän silloisen isä igumeni Nestorin siunauksella erosi veljestöstä ja astui avioliittoon ennen papiksi vihkimistään. Karpov olisi alun perin halunnut opiskella kirkkomusiikkia. Hän valmistui seminaarista vuonna 1948 ja toimi sen jälkeen kanttorina ja uskonnonopettajana Joensuussa vuoteen 1951 saakka. Tuona vuonna hän meni naimisiin ja hänet vihittiin papiksi. Tämän jälkeen hän työskenteli pappina Pielaveden ortodoksisessa seurakunnassa usean vuoden ajan.
Pisimpään Karpov työskenteli Helsingin ortodoksisessa seurakunnassa ensin uskonnonopettajana ja sitten sen toisena pappina.
Eläkkeelle hän jäi vuonna 1978, mutta toimi senkin jälkeen pitkään Helenan vanhainkodin pappina ja rippi-isänä. Eläkkeelle jäätyään hän myös toimi uskonnonopettajana vuoden ajan Suomalaisessa yhteiskoulussa.
Karpov kirjoitti useita kirjoja, muun muassa muistelmia lapsuutensa Valamosta.
REDUCE

REDUCE on yleiskäyttöinen symbolisen laskennan ohjelmisto, joka on alun perin kirjoitettu fysiikan sovellutuksia varten.
Ohjelmiston kehityksen käynnisti Anthony C. Hearn 1960-luvulla. Myöhemmin ohjelmiston kehitystä ovat jatkaneet Hearnin johdolla lukuisat tutkijat eri puolilla maailmaa.
REDUCE on kirjoitettu kokonaan omalla LISP-ohjelmointikielellään, jota kutsutaan nimellä Standard LISP. REDUCEn ALGOL-tyyppistä syntaksia kutsutaan nimellä RLISP. RLISP muodostaa siis REDUCEn käyttäjätason ohjelmointikielen.
REDUCEn Portable Standard LISPiin tai Codemist Standard LISPiin perustuvia implementaatioita on saatavilla useimpiin Unix-, Linux-, Microsoft Windows- ja Apple Macintosh-käyttöjärjestelmäversioihin.
REDUCEn lähdekoodi vapautettiin joulukuussa 2008 avoimen lähdekoodin lisenssin alaisuuteen. Se on nykyisin ilmaiseksi saatavilla modifioidulla BSD-lisenssillä SourceForgessa.
Luigi Cozzi

Luigi Cozzi (7. syyskuuta 1947 Busto Arsizio) on italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan myös taitelijanimellä Lewis Coates.
Luigi Cozzi aloitti elokuvauransa Dario Argenton apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen oma ohjaustyönsä oli Il tunnel sotto il mondo (1969). Cozzi on työskennellyt etupäässä giallo- sekä tieteis- ja fantasiaelokuvien parissa.
Broadford

Broadford (gaeliksi An t-Àth Leathann) on An t-Eilean Sgitheanachin saaren toiseksi suurin asutuskeskittymä Skotlannissa.
Amagi

Valmistus

Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1942. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1943 ja se valmistui 10. elokuuta 1944.

Palvelus

Alus osallistui partiotehtäviin Japanin aluevesillä, kunnes se saapui Kureen helmikuussa 1945. Alus vaurioitui lievästi liittoutuneiden ilmapommituksessa 19. maaliskuuta 1945, ja 24. – 28. heinäkuuta 1945 tehdyssä Kuren pommituksissa alus vaurioitui vakavasti kaatuen kyljelleen sataman lähistöllä. Alus nostettiin 31. heinäkuuta 1946, ja se romutettiin 12. joulukuuta 1947 mennessä.
Giuseppe Meazza

Giuseppe Meazza (23. elokuuta 1910 Milano – 21. elokuuta 1979 Lissone) oli italialainen jalkapalloilija. 
Meazza pelasi Interissä 361 ottelua, joissa teki 243 maalia. Italian mestaruuden hän saavutti joukkueessa vuosina 1930, 1938 ja 1940. Myöhemmin urallaan hän pelasi myös verivihollisen AC Milanin paidassa, samoin kuin Juventuksessa ja Atalantassa.
Meazza oli mukana Italian maajoukkueessa sekä 1934 että 1938 MM-kisoissa, joissa molemmissa Italia saavutti maailmanmestaruuden. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 53 ottelua ja teki 33 maalia.
Meazzan mukaan on nimetty Milanon Stadio Giuseppe Meazza.
Lentopallon naisten 1-sarja

Lentopallon naisten 1-sarja  on Suomen naisten lentopallon toiseksi korkein sarjataso.
Ukrainan oligarkit

Ukrainan oligarkit ovat Ukrainassa toimivia suurliikemiehiä, joilla on huomattava taloudellinen ja yhteiskunnallinen vaikutusvalta. Nämä henkilöt saattavat - omien tai liikekumppaniensa hallitsemien yritysten välityksellä - olla yhdellä tai useammalla toimialalla keskeisessä, jopa määräävässä markkina-asemassa. Monella Ukrainan oligarkeista on myös joukkotiedotusvälineitä omistuksessaan. Tyypillistä on, että he ovat keränneet varallisuutensa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisen hajanaisuuden eli Ukrainan vuonna 1991 tapahtuneen itsenäisyyden aikana paljolti samaan tapaan kuin Venäjän oligarkit.

Historia

Erään arvion mukaan vuonna 2008 Ukrainan 50 rikkaimman ihmisen varallisuus vastasi 85 prosenttia koko maan bruttokansantuotteesta. Vielä vuonna 2013 Ukrainan 50 rikkaimman ihmisen omaisuus oli Korrespondent-lehden esittämien omaisuusarvioiden perusteella yhteensä 60,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tämä oli yhä runsas 33 prosenttia IMF:n arvioimasta Ukrainan BKT:stä vuodelle 2013 (181,6 miljardia USD).
Vuonna 2019 Maailmanpankin Ukrainan-johtajan Satu Kähkösen arvion mukaan oligarkkien valta Ukrainassa on viiden vuoden aikana hieman murentunut.
Hosa

Hosa on metsä-ja maastopalojen sammuttamiseen käytettävä perinteinen sammutusväline.  Hosaa käytetään myös kulotettaessa tulen hallintaan. Hosia on kahdenlaisia: perinteinen niin sanottu puskahosa ja moderni palokyllästetystä tekstiilistä tai kumista valmistettu.

Puskahosa

Perinteinen puskahosa valmistetaan palopaikalla nuoresta alikasvoskuusesta. Se voidaan valmistaa myös männystä tai koivusta, mutta ne eivät ole yhtä kestäviä. Puu katkaistaan ja se karsitaan niin, että latvaan jää parinkymmenen senttimetrin karsimaton osa. Hosan pituus on noin kahdesta metristä ylöspäin sen mukaan kuinka pitkää hosaa sammuttaja jaksaa käsitellä.

Tekstiili- tai kumihosa

Modernin hosan sammutusosan muodostavat varren päähän kiinnitetyt suikaleet, jotka voivat koostua joko palokäsitellystä tekstiilistä tai kumista. Sammutusosa voi myös olla yhtenäinen, noin 20x30 cm:n kokoinen paksusta kumista leikattu "lätkä". Tällaiset hosat voidaan myös varustaa metallisilla koukuilla, jotka mahdollistavat palavan aineksen siirtämisen paikasta toiseen.

Hosalla työskentely

Hosalla sammutettaessa lyödään maahan niin, että liekit jäävät hosan ja maan väliin ja tukahtuvat hapen puutteeseen. Tarkoitus on myös saada irronneet palavat kekäleet lyötyä takaisin jo palaneelle alueelle. Lyönnin jälkeen hosaa painetaan hetken aikaa maata vasten, jotta jäljelle jääneet kytevät kipinät saadaan tukahdutettua. Hosalla voidaan sammuttaa myös puiden oksille ja rungolle kiivennyttä tulta.
Ukrainan ydinvoima

Ukrainan ydinvoima koostuu viidelle maan 27:stä hallinnollisesta alueesta alueelle sijoitetuista ydinvoimalaitoksesta, joissa jokaisessa on useampi ydinreaktori. Voimalat sijaitsevat Hmelnytskyin alueen Netišynissä, Kiovan alueen Tšernobylissä, Mykolajivin alueen Južnoukrajinskissa, Rivnen alueen Varašissa, ja Zaporižžjan alueen Enerhodarissa. Kansainvälisen atomienergiajärjestö IAEA:n vuoden 2013 yhteenvedon mukaan, Ukrainassa oli tuolloin kaksi rakenteilla olevaa, 15 käytössä olevaa ja neljä lopullisesti suljettua ydinvoimalaa.
Ukraina energian nettotuojana on riippuvainen sähköntuotannossaan ydinvoimasta. Ydinvoimalla tuotetaan noin 25 prosenttia maan sähköstä.

Kuvia

Vie hiiri tai osoitin kuvan päälle selityksen saamiseksi.

Ydinvoimaloiden polttoaine

Ukrainan ja Venäjän välisen maakaasukiistojen aikana tammikuussa 2006, Ukrainan entinen presidentti Viktor Juštšenko totesi lausunnossaan, että Ukrainan pitäisi ryhtyä itse rikastamaan uraania ydinpolttoaineeksi saavuttaakseen riippumattomuutta Venäjästä.
Elem Klimov

Elem Germanovitš Klimov (ven. Элем Германович Климов) (9. heinäkuuta 1933 Stalingrad – 26. lokakuuta 2003 Moskova) oli neuvostovenäläinen elokuvaohjaaja.
Klimov tunnettiin lännessä parhaiten vuonna 1985 valmistuneesta elokuvasta Tule ja katso (ven. Иди и смотри). Elokuva kertoo teinipojasta joka asuu saksalaisten miehittämällä Valko-Venäjällä Suuren isänmaallisen sodan aikana. Klimovin elokuvat olivat usein raskaita, mutta hän oli myös kuuluisa komedioista ja lastenelokuvista. Klimov oli naimisissa vuonna 1979 auto-onnettomuudessa kuolleen elokuvaohjaaja Larisa Šepitkon kanssa.
Xiaomi Redmi Note 7 Pro

Muotoilu

Xiaomi Redmi Note 7 Pro -älypuhelimessa on 6,3-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 6 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä ja toinen kamera on 5 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 13 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps ja 1080p (Full HD) -resoluutioilla 120fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Ivan Leko

Ura pelaajana

Leko aloitti pelaajauransa synnyinkaupunkinsa ykkösjoukkue Hajduk Splitissä. Hän pelasi vuosien ajan Hajdukin keskikentällä ja juhli seuran paidassa Kroatian mestaruutta viimeisellä kaudellaan 2000/01. Vuonna 1996 hän pelasi lyhyen aikaa lainalla HNK Trogirissa. Leko jätti Kroatian kentät mestaruuskauden jälkeen ja siirtyi espanjalaisen Málagan riveihin. Espanjassa peliaikaa tuli vaihtelevasti, mutta lopullinen läpimurto jäi tekemättä. Leko palasi tammikuussa 2005 Hajdukiin ja voitti toisen Kroatian mestaruuden. Jo kesällä tie vei Belgiaan Club Bruggeen. 
Clubin paidassa Leko voitti Belgian cupin mestaruuden kaudella 2006/07 ja oli seuran runkopelaajia. Kevätkaudella 2008/09 hän pelasi lainalla Germinal Beerschotissa ja jatkoi hyviä esityksiään seuran paidassa myös syyskauden 2009/10. Vuodenvaihteessa hän siirtyi KSC Lokereniin, jossa lopetti pitkän pelaajauransa kauteen 2013/14.
Kroatian maajoukkuepaidassa Leko debytoi 13. kesäkuuta 1999 Egyptiä vastaan. Hän kuului vuoden 2006 MM-kisajoukkueeseen, mutta ei päässyt pelaamaan. Hän pelasi maajoukkuetasolla 13 A-maaottelua.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Leko jatkoi uraansa valmentajana belgialaisessa OH Leuvenissa helmikuussa 2014. Hän ei onnistunut pelastamaan Leuvenia putoamiselta Belgian liigasta, mutta jatkoi peräsimessä vielä kaudella 2014/15. Kehnot esitykset sarjatasoa alempana johtivat Lekon potkuihin marraskuussa 2014.
Kesällä 2015 Lekosta tuli Igor Tudorin apuvalmentaja Kreikan Superliigan PAOKiin. Tudorin valmennustiimi sai potkut seurasta maaliskuussa 2016.
Kesällä 2016 Leko palasi valmentajaksi Belgiaan, kun hänestä tuli Sint-Truidensen uusi päävalmentaja. Lekon johdolla Sint-Truiden sijoittui Belgian liigan runkosarjassa sijalle 12, mutta voitti europelien karsintasarjassa oman lohkonsa ja eteni europelikarsintojen välieriin, joissa hävisi KRC Genkille. Kauden jälkeen Leko jätti Sint-Truidenin ja siirtyi Club Bruggen päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan Leko luotsasi Clubin Belgian liigan runkosarjan voittoon 12 pisteen erolla RSC Anderlechtiin. Ylemmässä loppusarjassa joukkueen piste-ero toiseksi nousseeseen Standard de Liègeen kutistui lopulta kolmeen pisteeseen, mutta se riitti mestaruuteen. Kaudella 2018/19 Club taisteli jälleen mestaruudesta sijoittuen runkosarjassa toiseksi. Ylemmässä loppusarjassa Club kutisti eron KRC Genkiin kahteen pisteeseen, mutta hävisi mestaruuden. Kauden jälkeen Leko jätti seuran sopimuksena umpeutuessa.
Kesäkuun alussa 2019 alussa Leko teki kaksivuotisen sopimuksen abudhabilaisen Al Ainin kanssa.
Gävle

Urheilu

Gävleläinen jääkiekkoseura Brynäs IF pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL:ssä. Gävlessä toimii myös jalkapallon ja yleisurheilun mahtiseura Gefle IF. Seuran jalkapallojaosto Gefle IF Fotboll pelaa Allsvenskanissa.
Makea vesi

Makea vesi tarkoittaa vettä, johon ei ole liuennut suolaa ja joka on yleensä juomakelpoista. Termiä käytetään erottamaan järvi-, joki-, sade- ja pohjavesi sekä jäätiköihin sitoutunut vesi merivedestä, jota maapallon vedestä on selkeästi suurin osa, noin 97 prosenttia.

Fysikaaliset ominaisuudet

Veden lämpötilan vaihdellessa myös sen ominaispaino vaihtelee. Makea vesi on painavinta +4-asteisena. Esimerkiksi kalat ja muut eliöt hyötyvät talvella tästä siten, että vedet eivät jäädy pohjaan asti.

Ekologinen ja sosiaalinen merkitys

Makea vesi on monin paikoin erittäin niukka luonnonvara. Yhdistyneet kansakunnat arvioi, että makean veden kulutus kuusinkertaistui 1900-luvun aikana, mikä on yli kaksi kertaa enemmän kuin väestön kasvu kyseisenä ajanjaksona. Noin 18 prosentilla maailman väestöstä eli 1,2 miljardilla ihmisellä ei ole käytössään puhdasta juomavettä. Lisäksi on arveltu, että ilmastonmuutoksen myötä kuivat alueet ja kuivuuskaudet lisääntyvät. Tämä saattaa pahimmillaan johtaa konflikteihin. Jo tähän mennessä kiistely makean veden varannoista on vakavoittanut esimerkiksi arabien–Israelin konfliktia.