google/wiki40b huggingface dataset:
Maurice LaMarche

Uran alku ja vastoinkäymisiä

LaMarche aloitti stand up -koomikkona 19-vuotiaana. Edistääkseen uraansa hän muutti 22-vuotiaana Kanadasta Yhdysvaltoihin. 1980-luvulla hän pääsi esiintymään muun muassa suositussa televisiosarjassa Young Comedians Special, jota esitettiin HBO-kanavalla. LaMarchen ura koki kuitenkin kovan takaiskun, kun hänen isänsä murhattiin vuonna 1987. Hän masentui ja käytti seuraavien kahden vuoden ajan liikaa alkoholia. LaMarchen yrittäessä paluuta takaisin stand upin pariin hänen nuorempi sisarensa kuoli auto-onnettomuudessa, minkä seurauksena hän päätti lopettaa stand up -koomikon uransa.

Ääninäyttelijänä

LaMarche aloitti ääninäyttelemisen varsinaisesti 1980-luvun puolivälissä Tarkastaja Gadgetin myötä. Sitä ennen hän teki äänirooleja osa-aikatyönä. LaMarche teki aluksi lyhytaikaisia rooleja animaatioihin kuten The Transformers, Haamujengi, Ankronikka ja Ville Vallaton. 1990-luvulla hän tuli tunnetuksi saatuaan pidempiaikaisia rooleja kuten Zoltan (Attack of the Killer Tomatoes) ja Hiski (Tiny Toons) sekä Brain (Äly ja Väläys). Viimeksi mainitusta roolista LaMarche voitti Annie-palkinnon ja sai samana vuonna myös Daytime Emmy -ehdokkuuden. Hän on tehnyt myös useita sivurooleja Simpsoneihin vuodesta 1995 lähtien ja vuodesta 1999 lähtien Futuramaan, jossa hän on toiminut yhteensä 73 eri hahmon äänenä, joista yleisimmät ovat olleet Morbo ja Calculon.
Vuonna 2008 LaMarche esiintyi Crash: Mind over Mutant -videopelissä tohtori Neo Cortexin kollegan tohtori Nitrus Brion äänenä. Pelin jälkeen hänellä oli vierailevarooli Scooby-Doo! Mystery Incorporated sarjassa Vincent Van Ghoulin äänenä. LaMarche on antanut äänensä myös vuoden 2011 aikana ilmestyvään Batman: Arkham City -peliin, jossa hän esittää Pakkasherraa. LaMarche oli myöhemmin samana vuonna Viiksi-Vallun äänenä The Looney Tunes Show sarjassa, jossa hänellä oli myös sivurooleja.
Senkki

Senkki on tarjoiluastioille ja aterimille tarkoitettu säilytyskaluste, jonka yläpinta toimii lasku- tai työtasona. Senkkiä käytetään yleisimmin ruokailutilassa sijoitettuna seinän viereen ruokapöydän lähelle, jolloin siitä on apua kattauksessa ja sivupöydän tavoin ruoan tarjoilussa. Sana senkki tulee ruotsin kielen sanasta skänk [šenk], joka viittaa juuri tarjoilemiseen (verbin skänka eräs merkitys). 
Senkki muistuttaa vetolaatikoista muodostuvaa lipastoa, mutta senkin säilytystilat ovat yleensä ovien takaa avautuvia hyllykaappeja. Vetolaatikoitakin voi olla.
Senkki voi jatkua työtason yläpuolella syvyyssuunnassa kapeampana kaapistona, usein näyttäville astioille ja koriste-esineille tarkoitettuna lasiovisena lasikkona eli vitriininä. Vitriinin taustaseinä voi olla peililasia.
Ala- ja yläkaapeista sekä työtasosta muodostuva senkki oli aiemmin myös yleinen keittiöiden säilytys- ja työskentelykaluste, niin sanottu emännänkaappi. Sen pohjalta ovat syntyneet nykyiset kiinteät keittiökalusteet erikseen hankittavine pöytä- ja seinäkaappeineen ja työtasoineen.
Myös Suomessa yleinen talonpoikaishuonekalu klaffipiironki on eräänlainen senkki, jossa avattu klaffikansi toimii kirjoituspöytänä tai laskutasona esimerkiksi ruokaa tarjoiltaessa.
Kyllikki Pellinen

Kyllikki Immonen, o. s. Pellinen (19. joulukuuta 1912 Tuusula – 20. maaliskuuta 1998 Outokumpu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. 
Immosen vanhemmat olivat Aleksi Pellinen ja Ida Tallgren. Hän pääsi ylioppilaaksi Riihimäen yhteiskoulusta 1932 ja valmistui filosofian maisteriksi.
Kyllikki Immonen oli naimisissa Lauri Immosen kanssa. Heidän poikansa kansakoulunopettaja Tapani Immonen (s. 1945) on kirjoittanut muutamia jännitysromaaneita.
Jean M. Untinen-Auel

Henkilöhistoria

Jean Auelin suomenkielisissä kirjoissa käytetään myös hänen omaa sukunimeään, sillä kaikki hänen isovanhempansa olivat suomalaissiirtolaisia. Auel on ollut naimisissa Ray Auelin kanssa vuodesta 1954, ja heillä on viisi lasta.
Jean Auel työskenteli 1960-luvulla kanslistina, ja suoritettuaan aikuisopiskelijana MBA-tutkinnon hän yleni yhtiössä luottopäälliköksi. Opinnot suoritettuaan hän irtisanoutui työstään ja uutta työpaikkaa etsiessään sai ajatuksen kirjoittaa novellin esihistoriasta. Hänen romaaninsa Ayla-tytön selviämiskamppailusta neandertalinihmisten parissa laajeni kirjasarjaksi, jossa on ilmestynyt kuusi osaa. Tätä Maan lapset -sarjaa on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta ja se on käännetty 28 kielelle. Sarjan ensimmäisen osan, Luolakarhun klaani, pohjalta tehtiin myös elokuva vuonna 1986. Kirjailija itse oli kuitenkin tyytymätön elokuvan toteutukseen, jossa pääosaa esitti Daryl Hannah, ja osti itselleen takaisin sarjan muiden osien filmioikeudet eikä ole tehnyt niiden osalta sopimuksia.
Auel on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, ja Luolakarhun klaani oli ehdolla parhaasta esikoisteoksesta jaettavan American Book Award -palkinnon saajaksi. Auel on neljän yliopiston kunniatohtori.

Yleistä teoksista

Luolakarhun klaani yllätti lukijat antamalla erittäin todenmukaisen kuvan neandertalinihmisten elämästä. Vaikka monet tulkinnat perustuivat kirjailijan omaan pohdintaan, hän oli tehnyt laajapohjaista tutkimusta arkeologian alueella. Omakohtaista kokemusta saadakseen kirjailija osallistui selviytymistaidon kurssille, jossa oppi tekemään kivikauden tapaan tulta ja työkaluja sekä elämään luonnossa talviolosuhteissa. 
Kirjan menestyessä Jean Auelin mahdollisuudet tehdä tutkimusta parantuivat edelleen, ja nyt hän pystyi myös vierailemaan kirjojensa esihistoriallisilla alueilla ja yliopistoissa. Niinpä kirjasarjan edetessä monet kuvaukset luonnosta, ihmisistä ja tapahtumista pohjautuvat tieteelliseen tutkimukseen. 
Sarjan tapahtumat sijoittuvat jääkauteen noin 30 000 vuotta sitten, jolloin populaatiot olivat pieniä ja elanto perustui metsästykseen ja keräilyyn. Metallien käsittelyä ei ollut vielä keksitty, joten työvälineet tehtiin pääosin piikivestä. 
Monien Maan lapset -sarjan lukijoiden mielestä kirjailija on viimeisissä teoksissa keskittynyt ehkä liikaakin tuomaan esille antropologista aitoutta ja kasvitieteellistä tarkkuutta, mutta silti kirjasarjan jatkoa odotetaan kaikkialla maailmassa.
Sarjan odotettu päätösosa "Maalattujen luolien maa" (The Land of Painted Caves) julkaistiin yhtaikaa maailmanlaajuisesti 29.3.2011. Julkaisu tapahtui ainakin Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Hollannissa, Espanjassa, Italiassa, Serbiassa, Kroatiassa, Norjassa, Tanskassa, Japanissa, Ruotsissa ja Suomessa. Sarjan 6. osa jatkaa Aylan, hänen kumppaninsa Jondalarin ja heidän pienen Jonayla-tyttärensä tarinaa. Ayla saa kokea äitiyden ja heimon parantajana toimimisen haasteet.
Savannah (kissa)

Savannah tai savannikissa on servaalin ja kesykissan risteytys. Servaaleja risteytettiin kesykissan kanssa ensimmäisen kerran 1980-luvulla. Laajamittainen servaalihybridien kasvatus alkoi 1990-luvulla, kun yhdysvaltalaiset Patrick Kelly ja Joyce Sroufe saivat kansainvälisen kissaliiton (TICA) hyväksynnän sekä liiton vahvistaman standardin uudelle hybridirodulle ja alkoivat kaupallisen risteytystoiminnan. Rotu sai englanninkieliseksi nimekseen savannah (suom. savanni). Muut suuret kansainväliset kattojärjestöt (FIFe ja CFA) eivät rekisteröi savannah-kissoja villikissataustan vuoksi.
Hybridikissojen ensimmäisten risteytyssukupolvien koiraat ovat steriilejä, mutta ne tulevat lisääntymiskykyisiksi noin viidennestä sukupolvesta lähtien. Naaraat sen sijaan ovat hedelmällisiä jo ensimmäisestä sukupolvesta lähtien. Savannah-kissat ovat saaneet nopeasti suuren suosion lemmikkeinä, ja lukuisat kissalat ympäri maailmaa (mukaan lukien Suomessa) tuottavat nykyisin näitä hybridipentuja. Savannah-kissat ovat tavallisia kesykissoja suurikokoisempia, älykkäitä, seurallisia, leikkisiä ja niitä luonnehditaan myös jossain määrin koiramaisiksi.

Lisääntyminen ja genetiikka

Koska savannah-kissat saadaan aikaan ristisiitoksella servaalin ja kotikissan välillä, jokainen savannah-sukupolvi numeroidaan. Esimerkiksi kissa joka on suoraan servaalin ja kotikissan risteytys on F1-sukupolvea, ja ne ovat 50 % servaaleja.
F1-sukupolven savannaheja on vaikea tuottaa servaalin ja kotikissan erilaisten tiineysaikojen vuoksi (servaalilla 75 päivää ja kotikissalla 65 päivää). Pennut syntyvät ennenaikaisesti. Servaaleja on myös vaikea saada kiinnostumaan tavallisesta kotikissasta. Servaaleja paritetaan siksi yleensä nykyään savannah-naaraiden kanssa.

Kritiikkiä

Savannah-kissojen tuotantoa on kritisoitu, kun kahta eri lajia on risteytetty keskenään ihmisen toimesta. Savannah-kissojen kasvattajat ovat tulleet taitaviksi F1-sukupolven pentujen pitämiseen hengissä ennenaikaisesta synnytyksestä huolimatta. Risteytystä on tehty onnistuneesti myös naarasservaalin ja uroskissan yhdistelmällä, jolloin ongelmaa ennenaikaisesta syntymisestä ei ole. Lisäksi F1-risteytyksessä nykyisin käytetään usein savannah-kissaa, joka on muutenkin toivottua toivottujen rotupiirteiden lisäämiseksi.
23 (kappale)

Tuotanto

Kappaleen on sanoittanut ja tuottanut Mike Will Made It. Sanoitukseen osallistuivat Juicy J, Khalifa, Pierre Ramon Slaughter ja Rock City. Sanoituksessa viitataan Air Jordan -kenkiin ja päihteiden viihdekäyttöön. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo kuvattiin Brooklynissä 26. elokuuta 2013, ja se ensiesitettiin Vevo-kanavalla 24. syyskuuta 2013. Cyrus esitti kappaleen ensimmäisen kerran Bangerz Tourin ensimmäisellä puoliskolla.

Vastaanotto

Single saavutti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan 11. sijan sekä kansainvälisesti kohtalaisen menestyksen. Musiikkikriitikoiden joukko jakaantui singlen arvostelussa kahtia, mikä johtui tuotannosta ja Cyrusin räppäystaidoista. Heidän mielipiteitään jakoivat kappaleen viittaukset 1990-lukuun sekä lukioon. Myös video sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta.
Anton Pain Ratu

Anton Pain Ratu (s. 2. tammikuuta 1929) on indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 17. elokuuta 1958 ja nimitettiin Atambuan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zaban titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theodorus van den Tillaart, jota avustivat Francis Xavier Sudartanta Hadisumarta, Donatus Djagom ja Gregorius Manteiro.
Ratu sai 3. helmikuuta 1984 nimityksen Atambuan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 2. kesäkuuta 2007.
Espoo Innovation Garden

Espoo Innovation Garden on innovaatiokeskittymä Espoossa Otaniemen, Keilaniemen ja Tapiolan alueella. Sen muodostavat kansainväliset yritykset, Startup Sauna, kulttuuritoiminta, urheiluseurat sekä tiede- ja tutkimusyhteisö. Alueella toimii 5000 tutkijaa, 25 tutkimus- ja kehitysyksikköä ja suuri osa Suomen pörssiyrityksistä. Rakenteilla olevalla Länsimetrolla tulee olemaan keskeinen rooli alueen kehityksessä.

Tavoitteet

Espoo Innovation Gardenin tavoitteena on tuoda alueen toimijat yhteen, vahvistaa yhteistyötä ja yhteisöllisyyttä. Tavoitteena on rakentaa kasvualustaa uusien työpaikkojen synnylle ja hyvän elinympäristön vahvistumiselle yritysten, yhteisöjen ja asukkaiden yhteistyönä.
Iivananlinna

Iivananlinna (ven. Ивангородская крепость, Ivangorodskaja krepost, viroksi Jaanilinna linnus) on keskiaikainen linna Venäjällä Ivangorodissa. Linnan on rakennuttanut Iivana III vuonna 1492 ja linnan ympärille on sittemmin kasvanut Ivangorodin kaupunki. Linna sijaitsee Narvanjoen itärannalla vastapäätä Viroon kuuluvassa Narvan kaupungissa sijaitsevaa Narvan linnaa.
Anastasios Soulis

Anastasios Soulis (s. 8. tammikuuta 1987) on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tiedetään parhaiten Johan Falk -elokuvasarjasta, jossa hän esittää Felix Rydell -nimistä hahmoa. Soulisin äiti on suomalainen ja isä kreikkalainen.
The Escapists

Pelaaminen

Pelin perustuu vankilassa olemiseen ja sieltä pakenemiseen.
Pelaaja voi liikkua vankilassa vapaasti tiettyjen rajoitusten sisällä. Vankina pelaajan on noudatettava sääntöjä ja vankilan rutiinitehtäviä – tai varauduttava rangaistukseen. Sääntöjä rikottaessa tai vangeilta kielletyissä paikaissa oleskelussa on syytä pitää huoli, etteivät vartijat huomaa. Muuten luvassa on rangaistus eristyssellissä sekä luvattomien esineiden takavarikointi.
Riser-kortti

Riser-kortti on tietokoneen emolevyyn kytkettävä piirilevy, jonka avulla koneeseen voidaan kytkeä useampia laajennuskortteja. Riser-korttia käytetään usein matalan profiilin tietokonekoteloissa, joissa kotelon korkeus rajoittaa täysikokoisen laajennuskortin asettamista kohtisuoraan. Koska riser-kortti sijoittaa laajennuskortit vaakasuorasti emolevyn yläpuolelle, sen käyttäminen voi säästää tilaa kotelon sisällä.
Nuoret sankarit

Juoni

Englantilainen karjatilan pitäjä John Tunstall löytää kodittoman lainsuojattoman William H. Bonneyn. Tunstall ottaa Bonneyn töihin maatilalleen, jossa on muitakin kodittomia hylkiöitä, kuten Doc Shurlock, Jose Chavez, "Dick" Brewer, Steve Stephens ja Charlie Bowdre. irlantilainen Murphy tavoittelee samaa lihakauppasopimusta Tunstallin kanssa ja murhauttaa tämän, minkä jälkeen Bonney ja kumppanit saavat apulaissheriffien valtuudet ja heidän pitäisi pidättää kaikki tiedetyt osasyylliset Tunstallin murhaan. Lainvalvojiksi värvätty joukko kuitenkin joutuu itse lain väärälle puolelle ja lain kouran jahtaamaksi, kun Bonney päättää syyllisten pidättämisen sijaan lähteä sotapolulle murhanhimoisin toimenpitein. Elokuva on siis kuvaus Uudessa Meksikossa vuonna 1878 tapahtuneesta Lincolnin kauppasodasta, johon Billy the Kid merkittävästi sekaantui.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa pienen budjetin koskettavaksi nuorisoleffaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Mike Lee (jääkiekkoilija)

Ura

Ennen St. Cloud Staten yliopistoon siirtymistä Lee oli USHL-joukkue Fargo Forcen maalivahti. Lee johti joukkueen USHL:n finaaleihin.
Lee oli ensimmäinen yhdysvaltalainen maalivahti, joka varattiin vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Lee oli mukana voittamassa junioreiden maailmanmestaruuden vuoden 2010 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Lee aloitti finaalipelin joukkueen maalilla, mutta Jack Campbell tuli hänen tilalleen ottelun toisessa erässä. Arizonan kaupattua kakkosmaalivahtinsa Devan Dubnykin Minnesota Wildiin, Lee nousi NHL-kokoonpanoon Mike Smithin varamaalivahdiksi. Kyseessä oli hänen ensimmäinen nostonsa NHL:ään. Hänet lähetettiin pian farmiin ja Mike McKenna nostettiin tilalle.
Lauri Pajuniemi

Seuraura

Pajuniemi aloitti jääkiekkoilun 7-vuotiaana Turun Palloseurassa. Hän ylsi kaudella 2014–2015 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin voittoon tehoilla 10+12=22. C-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä Pajuniemi oli TPS:n paras maalintekijä kolmella osumallaan. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan tähdistökentälliseen. Kaudella 2015–2016 Pajuniemi voitti koko B-nuorten SM-sarjan pistepörssin sekä oli TPS:n paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 28+48=76. Hänet palkittiin tämän myötä Matti Hagman -palkinnolla. Pajuniemeä enemmän tehopisteitä sarjassa on yhden kauden runkosarjassa tehnyt vain Eeli Tolvanen (84 tehopistettä) kaudella 2014–2015. Hänet valittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kesällä 2017 Pajuniemi nousi TPS:n SM-liigajoukkueeseen ja hän pelasi siellä useita harjoitusotteluita. Pajuniemi teki 24. elokuuta 2017 joukkueen kanssa kaksivuotisen juniorisopimuksen. Samana päivänä hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa vieraissa tšekkiläistä HK Hradec Královéa vastaan. Pajuniemi sai ottelussa jääaikaa 12.30 minuuttia. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa ylivoimalla. SM-liigadebyyttinsä Pajuniemi teki runkosarjan avauskierroksella 8. syyskuuta 2017 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.05 minuuttia. Pajuniemi teki liigauransa avausmaalin 3. helmikuuta 2018 kotiottelussa Oulun Kärppiä vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös voittomaalikilpailussa, jonka myötä TPS voitti ottelun 2–1. Tony Virta valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan Pajuniemen tulokaskausi toi 32 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7, yhdekssä playoff-ottelussa tehot 3+1=4 ja kuudessa CHL-ottelussa kaksi maalia.
New York Rangers varasi Pajuniemen viidennellä kierroksella 132. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kaudella 2018–2019 hän teki SM-liigassa 44 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 5+8=13. Pajuniemi pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue TuTossa lokakuussa 2018. Huhtikuussa 2019 hän teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Pajuniemi pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016. Yhteensä hän on pelannut kaksi nuorten ja 18 poikien maaottelua.

Pelityyli

FinnProspects.com -sivuston Marco Bombinon mukaan Pajuniemi hallitsee kiekkoa ja mailaansa hyvin pienessäkin tilassa. Pajuniemi luo hyvin hyökkäyksiä ja antaa nopeita ja helppoja syöttöjä. Bombinon mukaan hän pelaa maltilla, on nopea, ketterä ja omaa korkean työmoraalin. Pajuniemellä on kuitenkin kehitettävää kokonaisvaltaisessa pelaamisessa ja hänen tulisi tehdä ajoittain nopeampia ratkaisuja. Pajuniemi menettää myös ajoittain kiekon puolustuspäässä.

Muuta

Pajuniemen pikkuveli Antti pelasi jääkiekkoa puolustajana B-junioriksi asti.
Tomaattisammakko

Koko ja ulkonäkö

Tomaattisammakkonaaraat kasvavat suuremmiksi kuin koiraat, jopa 10,5 cm pitkäksi. Koiraat jäävät enintään 6,5 cm mittaan. Suurimmat yksilöt voivat painaa jopa 230 grammaa.
Tomaattisammakon pää, jalat ja ruumis ovat kirkkaanpunaisia tai oransseja. Vatsa on kellertävä tai valkeahko. Kyljissä on mustat juovat. Lajin ruumis on vankka, se muistuttaa ulkomuodoltaan konnia. Nenä on suuri, ja silmät ovat kaukana toisistaan. Niissä on pienehköt ympyränmuotoiset pupillit. Tomaattisammakoiden raajat ovat lyhyet, joten ne eivät voi hyppiä suuria loikkia. Ne voivat kuitenkin kiivetä niillä kasviin tai puuhun.

Levinneisyys ja elinympäristö

Tomaattisammakkoa tavataan vain Madagaskarin koillisosissa, jossa sitä tavataan suhteellisen laajalla alueella, joskin sen levinneisyysalue tunnetaan huonosti. Maroantsetran ympäristössä ja Ambatovakyn luonnonsuojelualueella se on suhteellisen yleinen.
Tomaattisammakko on sopeutuva laji, ja sitä tavataan sademetsissä, rannikkometsissä, uudismetsissä, pensaikoissa ja jopa kaupunkialueilla. Lisääntymiseen se tarvitsee ojia, tulva-alueita, soita ja paikallaan tai hyvin hitaasti virtaavia vesiä.

Ravinto

Tomaattisammakot syövät hyönteisiä ja niiden toukkia, nilviäisiä, hyvin pieniä nisäkkäitä, muita sammakkoeläimiä ja kastematoja.

Lisääntyminen

Maaliskuussa tomaattisammakot siirtyvät marskimaille, lammikoille tai muihin seisovavetisiin paikkoihin lisääntymään. Koiraat houkuttelevat naaraita luokseen äänellä, joka kuulostaa aivan kaakatukselta. Kutu koostuu 1 000-1 500 3 mm läpimitaltaan olevasta munasta.
Jo 36 tunnin kuluessa kudusta, poikaset kuoriutuvat. 6-9 viikon kuluttua nuijapäät ovat 45-55 mm pitkiä (häntä mukaan laskettuna). Tällöin niillä on kellertävä väri. Kun poikaset ovat noin 2 cm pitkiä, ne muuttuvat punaisiksi.

Uhat

Tomaattisammakoita uhkaa ensisijaisesti elinympäristöjen tuhoutuminen. Laji kärsii myös laittomasta pyynnistä ja kaupasta, sillä lajia halutaan lemmikisi huolimatta siitä, että laji on listattu CITES-sopimuksen Appendix I-liitteeseen. IUCN luokittelee lajin kuitenkin elinvoimaiseksi, koska se elää laajalla alueella ja sietää elinympäristöjen muuttumista sekä sen yksilömäärä on todennäköisesti suuri.
Nikke

Nikke (ransk. Le petit Nicolas) on suosittu ranskalainen lastenkirjasarja, joka kertoo Niken ja hänen koulutovereidensa vauhdikkaasta elämästä 1950-luvulla. Vuosina 1956–1964 ilmestyneet kirjat on kirjoittanut sarjakuvakäsikirjoittajana tunnettu René Goscinny ja kuvittanut Jean-Jacques Sempé.
Kirjat koostuvat useista muutamien sivujen pituisista irrallisista tarinoista, jotka eivät yleensä muodosta yhtenäistä tapahtumaketjua. Sen sijaan tarinoiden teema saattaa läpi kirjan pysyä samana, esimerkiksi kirjassa Nikke kesälomalla.
Manólis Anagnostákis

Manólis Anagnostákis (kreik. Μανώλης Αναγνωστάκης, 10. maaliskuuta 1925 Thessaloniki, Kreikka – 22. kesäkuuta 2005 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen runoilija, joka edusti eksistentialismia. Hän syntyi Thessalonikissa ja opiskeli lääkäriksi erikoistuen radiologiaan. 
Anagnostákis oli tunnetuimpia vasemmistolaisia kulttuurivaikuttajia Kreikassa sisällissodan ajoista lähtien. Muun muassa Míkis Theodorákis on tehnyt sävellyksiä Anagnostákiksen runoihin (mm. Miló, Charis 1944).
Luukkaan luterilainen seurakunta

Historia

Vuonna 2005 joukko eteläpohjalaisia kutsui Suomen Luther-säätiön aloittamaan jumalanpalvelusten toimittamisen Seinäjoella. Vuonna 2006 näihin jumalanpalveluksiin kokoutunut joukko järjestäytyi nimellä Luukas-yhteisö ja liittyi Luther-säätiön jumalanpalvelusyhteisöjen joukkoon. Vuonna 2007 yhteisö sai oman pastorin, minkä myötä alkoivat jokasunnuntaiset jumalanpalvelukset. Vuodesta 2011 alkaen seurakunta alkoi pitää säännöllisiä jumalanpalveluksia myös Vaasassa. 2013 yhteisöstä tuli tuolloin perustetun Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan jäsenseurakunta. Tuolloin Seinäjoen jumalanpalveluksissa kävi säännöllisesti 80-100 henkeä, Vaasassa 35-50. Samana vuonna 1. joulukuuta järjestäytyi Vaasassa jumalanpalveluksiin kokoontunut joukko itsenäiseksi Mikaelin seurakunnaksi. Maaliskuussa 2017 seurakunta alkoi viettää Seinäjoella kahta jumalanpalvelusta joka sunnuntai, sillä tilat olivat käyneet liian pieniksi jatkuvasti kasvaneelle jumalanpalvelusväelle.

Toiminta

Seurakunnan toiminnan keskiössä ovat viikoittaiset jumalanpalvelukset, joita on joka sunnuntai kaksi, klo 11 ja klo 16. Ne järjestetään Seinäjoen adventtiseurakunnan tiloissa. Muuta säännöllistä toimintaa ovat ainakin miesten ja naisten illat sekä raamattupiiri.
Multivisio

Multivisio (joskus myös multimedia, engl. multi-image, ransk. diaporama) on termi, jolla Suomessa kutsuttiin usealla diaprojektorilla ja ääniraidalla toteutettuja näyttäviä diaesityksiä. Multivisiotuotannot muun muassa yritysesittely- ja opetuskäyttöön olivat melko suosittuja 1970- ja 1980-luvuilla, kunnes erilaiset video-ohjelmat, useista monitoreista koostuvat videoseinät ja tietokoneeseen perustuvat audiovisuaaliset esitykset syrjäyttivät ne 1990-luvulla.

Toimintaperiaatteita

Multivisiotekniikan näyttävimmät toteutukset tehtiin käyttämällä leveää panoraamavalkokangasta ja jopa kymmeniä diaprojektoreita. Niiden kuvat kohdistettiin kankaalla limittäin niin, että kuvien häivemaskein pehmennetyt reunat menivät hieman päällekkäin. Jokaista tällaista kuvapaikkaa varten tarvittiin vähintään kaksi päällekkäin kohdistettua diaprojektoria, jotta kuva voitiin vaihtaa nopealla leikkauksella tai hitaammalla häiveellä toiseen ilman mustaa taukoa.
Esityksessä voitiin näin vaihdella kuvakokoja ja niiden välisiä siirtymiä melko monipuolisesti. Kun haluttiin koko valkokankaan täyttävä iso kuva, se jaettiin moneksi erilliseksi, tarkoin kohdistetuksi diakuvaksi eri projektoreihin; kun haluttiin monesta kuvasta muodostuva "mosaiikki", jokainen projektori näytti eri kuvaa.

Multivisio Suomessa

Suomessa multivision pioneeri oli latvialaissyntyinen valokuvaaja Odert Lackschéwitz, joka kuvasi ja rakensi ensimmäiset vähintään yhdeksän projektorin yritysmultivisiot 1970-luvun alkupuolella. Suomalaisyrityksistä multivisio tuli ensimmäisenä Nokian silloiseen pääkonttoriin Helsingin Rautatientorille. Muita edelläkävijöitä multivisioiden käyttäjinä olivat Rauma-Repola ja Neste. Suurin Suomessa tehty multivisio oli Lackschéwitzin Sevillan maailmannäyttelyyn 1992 tekemä 120 projektorin esitys. 
Suomen tuotteliain ja kansainvälisesti palkituin multivisioiden tuotantoyhtiö on helsinkiläinen Smile Audiovisual, joka sekin siirtyi videotekniikkaan 1990-luvun alussa. Myös vv. 1984-85 Suomen evankelis-luterilaisen Kansanlähetyksen nuorisotyön tiimissä toiminut, sittemmin auto-onnettomuudessa kuollut Timo Malmi, oli aikoinaan pidetty multivisioiden tuottaja.
Martti Jännes suunnitteli ja ohjasi 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa Tiedekeskus Heurekan Verne-teatteriin Valon ihme -nimisen teoksen, joka yhdistää 70 millimetrin filmille kuvattua elokuvaa ja multivisiota. Sen esittämiseen tarvitaan planetaarionmuotoinen valkokangas, 70 mm ja 35 mm elokuvaprojektorit ja vielä kahdeksan kuvaruudun multivisiolaitteisto.