google/wiki40b huggingface dataset:
Oulun yliopisto

Kampusalueet

Oulun yliopistoon kuuluu kaksi kampusaluetta. Arkkitehti Kari Virran suunnittelema yliopiston pääkampus sijaitsee Linnanmaalla noin viisi kilometriä Oulun keskustasta pohjoiseen. Linnanmaalla sijaitsee kuusi yliopiston kahdeksasta tiedekunnasta. Linnanmaalla sijaitsevat myös mm. Oulun yliopiston kirjasto Pegasus, Tellus Innovation Arena, kasvitieteellinen puutarha sekä Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön toimipiste. Myös opettajaopiskelijoiden opetusharjoittelu tapahtuu Linnanmaalla Oulun normaalikoulussa. Vuonna 2011 Linnanmaalle perustettiin Ympäristötietotalo, luonnonvara- ja ympäristöalan keskittymä.
Lääketieteellinen tiedekunta sijaitsee Kontinkankaan kampusalueella Oulun yliopistollisen sairaalan yhteydessä. Kontinkankaalla sijaitsevat myös bioalan ja molekyylilääketieteen tutkimuskeskus Biocenter Oulu, koe-eläinkeskus sekä lääketieteen kirjasto.  
Lisäksi yliopistoon kuuluu Kajaanin yliopistokeskus. 
Yliopiston ensimmäiset tilat sijaitsivat aivan Oulun keskustassa vanhassa puutalokorttelissa Torinrannassa. Arkkitehtuurin tiedekunta jatkoi toimintaa keskustan tiloissa vuoteen 2017 asti, ennen siirtymistä Linnanmaan kampukselle. Nykyisin arkkitehtuurin yksikkö kuuluu teknilliseen tiedekuntaan.

Huippuyksiköt

Suomen Akatemian kaudelle 2014–2019 valitsemista huippuyksiköistä Oulun yliopisto johtaa kahta huippuyksikköä.

Hallitus

Yliopiston hallitukseen kuuluu hallituksen puheenjohtajan lisäksi 12 edustajaa, neljä yliopiston sisältä, kuusi ulkopuolelta ja kaksi opiskelijajäsentä. 
Oulun yliopiston hallitus 2018–2021:
Risto Murto, toimitusjohtaja (2018–2019, hallituksen puheenjohtaja)
Anni Huhtala, ylijohtaja (2018–2021)
Sakari Kallo, tuotantojohtaja (2018–2021)
Liisa Hyssälä, vanhempi neuvonantaja (2016–2019)
Pasi Sahlberg, vieraileva professori (2016–2019)
Anna Rotkirch, tutkimusprofessori (9/2018–)
Mari Walls, pääjohtaja (2016–5/2018)
Marko Huttula, professori
Petri Lehenkari, professori
Kimmo Kontio, tutkijatohtori
Jukka Hiltunen, lehtori
Jonne Kettunen, kauppatieteiden ylioppilas (2018–2019)
Miina-Anniina Heiskanen, kauppatieteiden ylioppilas (2018–2019)
Osakkeiden takaisinosto

Osakkeiden takaisinosto on operaatio, jossa yritys ostaa omia osakkeitaan voitonjakokelpoisilla varoillaan. Osakkeita ostetaan pörssistä tai pörssihinnan ylittävällä hinnalla osakkeenomistajilta. 
Suomessa julkinen osakeyhtiö voi hankkia enintään 10 % osuuden osakkeistaan. Yksityinen osakeyhtiö voi hankkia enemmänkin, ei kuitenkaan kaikkia osakkeitaan. Usein yritys hakee valtuutusta yhtiökokouksessa varmuuden vuoksi koko enimmäismäärälle. Valtuutusta ei usein käytetä kokonaan, tai osakkeita ei ehkä osteta lainkaan. Suomen osakeyhtiölakiin nykyisenlainen takaisinostamisen mahdollisuus säädettiin vuonna 1997.

Historia

Osakkeiden takaisinosto on idea, joka on peräisin Yhdysvalloista. Vuonna 1982 Ronald Reaganin hallinto lisäsi osakkeiden takaisinoston sallivan säännön 10b-18 Securities Exchange Actiin. Tätä ennen osakkeiden takaisinosto oli laitonta ja sitä pidettiin osakekurssin hinnan manipuloimisena. Vuodesta 2003 lähtien on ollut havaittavissa että yhdysvaltalaiset yritykset käyttävät velkarahaa osakkeiden takaisinostoon.
Presidentti Trump alensi yritysveroa ja suuryritysten voitoista jää enemmän yrityksiin. Vuosi 2018 on osakkeiden takaisinoston ennätysvuosi. Republikaanit perustelivat yritysveron alentamista sillä, että yritykset käyttäisivät rahat palkankorotuksiin.
Vuonna 2018 on puhuttu, että osakkeiden takaisinoston sijaan suuryritykset voisivat käyttää ylimääräisen rahan työntekijöiden palkankorotuksiin. Yrityksillä on ylimääräistä rahaa ja siten varaa maksaa korkeampia palkkoja työntekijöille, mutta rahat käytetään osakkeiden takaisinostoon. Erään laskelman mukaan McDonald's pystyisi maksamaan 4000 Yhdysvaltain dollaria enemmän vuosipalkkaa jos se luopuisi osakkeiden takaisinostoista. Starbucksin sama laskelma osoittaa, että vuosipalkkaa olisi mahdollista korottaa 7000 Yhdysvaltain dollarilla. Osakkeiden takaisinosto ei luo työpaikkoja eikä uusia tehtaita. Osakkeiden takaisinoston hyödyt kohdistuvat varakkaimmille ihmisille ja se kärjistää eriarvoisuutta.

Yhtiökokous valtuuttaa, ei velvoita

Yleensä yrityksen yhtiökokous antaa määräaikaisen valtuutuksen vuodeksi (osakeyhtiölain sallima maksimi) yrityksen johdolle. Johdolla on vapaat kädet ostaa osakkeita milloin tahansa, mutta esimerkiksi Suomessa pörssi rajoittaa takaisinostamisen määrää omilla säännöillä.
Omia osakkeita voidaan ostaa esimerkiksi tasaisin välein määräaikana, ja takaisinostamisen (ja sen lopettamisen) pitäisi vaikuttaa osakkeen kurssiin. Esimerkiksi Nokia Oyj saattaa ostaa päivittäin osakkeitaan kymmenillä miljoonilla euroilla, joka on  3 – 10 % osakkeen päivän kokonaisvaihdosta.
Dunhargin Vainajat

Dunhargin Vainajat ovat fiktiivisiä olentoja J.R.R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -kirjasta.
Keski-Maan Toisella Ajalla Vuoristolaiset vannoivat tulevansa taistelemaan Gondorin Kuninkaan puolesta, joka heidän elinaikanaan oli Isildur. Mutta kun tuli aika täyttää vala, Vuoristolaiset piiloutuivat Dunhargin vuorten uumeniin. Isildur kirosi heidät. He eivät saisi rauhaa, ennen kuin vala on täytetty. Vainajat asuivat Kuolleiden kulkutiellä, ja vain harvalla oli rohkeutta edes lähestyä kauhua levittävää porttia. Keski-Maan Kolmannella Ajalla Aragorn, Gondorin kruunun perillinen ratsasti Kuolleiden kulkutielle, mukanaan kääpiö Gimli, haltia Legolas ja pohjoisen Samoojia. Erechin Kivellä Aragorn kutsui Valapatot esiin, ja vaati heitä täyttämään valansa. Kuolleiden Kuningas, vainajien johtaja, suostui. Kuolleiden kulkutien päätyttyä Aragorn, Legolas, Gimli ja samoojat kaappasivat Mordorin palvelijoiden, Umbarin merirosvojen laivaston valapattojen avulla. Mikään terä ei niitä vahingoittanut. Vainajat kokoontuivat rannalle, ja Aragorn sanoi valan olevan täytetty. Kuolleiden Kuningas katkaisi keihäänsä, ja varjoarmeija katosi ilmaan. He olivat saaneet rauhan, eivätkä enää koskaan palanneet Keski-Maahan.

Varjoarmeija elokuvassa

Peter Jacksonin elokuvassa Kuninkaan paluu (2003) Kuolleiden kulkutielle menevät vain Aragorn, Gimli ja Legolas, ja hevoset pakenivat portin edessä. Laivan kaappaus poistettiin elokuvan teatteriversiosta, mutta sen voi nähdä pidennetyssä erikoisversiossa. Kuolleet eivät usko Aragornin olevan Gondorin kuningas, ennen kuin hän näyttää heille Narsilia. Kuolleiden Kuningas puhuu elokuvassa useita lauseita. Suurimpana muutoksena elokuvassa on se, etteivät vainajat häviä laivan kaappauksen jälkeen, vaan tekevät selvää Mordorin koko armeijasta, joka hyökkäsi Minas Tirithiin. Sen jälkeen Aragorn päästää valapatot rauhaan. Valapatot katosivat Keski-Maasta ikiajoiksi.
Kuninkuusravit 2016

Kuninkuuskilpailu

Lauantaina juostun avausmatkan ensimmäinen lähtöyritys jouduttiin keskeyttämään kiihdytysvaiheessa, kun lähtöautossa ilmeni tekninen vika. Toisella yrityksellä Välähdys onnistui pitämään keulapaikan ja hallitseva ravikuningas Jokivarren Kunkku puolestaan joutui pudottamaan sen taakse, minne hevonen lopulta jäi kokonaan vaille kiritilaa. Lähdön voittaja jouduttiin tarkistamaan maalikamerakuvasta, kun takaa kirineet Vitter ja Elias Intomieli ylittivät maalilinjan lähes tasapäin. Voittajaksi selvisi Vitter, ennen Elias Intomieltä ja kolmanneksi sijoittunutta Köppistä.

Kuningatarkilpailu

Avausmatkan voitti kilpailun suuri ennakkosuosikki ja hallitseva ravikuningatar Saaga S, joka eteni keulapaikalle ensimmäisen takasuoran alussa. Toiseksi sijoittui Huimariina ja kolmanneksi Akaasia.
Volgan-Itämeren jokireitti

Volgan-Itämeren jokireitti tai Volgan jokireitti oli kaikkein varhaisin kolmesta suuresta jokireitistä, joka yhdisti Skandinavian Arabien kalifaattiin varhaisella keskiajalla. Arabien dirhamirahakätköjen perusteella se oli vanhempi kuin tunnetuin Olhavajoen-Dneprin reitti tai Vologdan reitti. Se menetti kansainvälisen merkityksensä ristiretkien alkamisen myötä. Volgan jokireitin kukoistuksen aikana 800-luvun lopulla se oli taloudellisesti erittäin tärkeä kolmelle valtakunnalle: Rusien kaanikunnalle Volgan yläjuoksulla, Volgan Bolgarialle keskijuoksulla sekä Kasaarien kaanikunnalle joen alajuoksulla.

Volgan jokireitin yhteys Keski-Dneprin alueeseen

Volgan jokireitillä pystyi siirtymään Donilta Kaspianmerelle vetotaivalta pitkin, jota erityisesti varjagikauppiaat käyttivät. He tulivat Dneprin alajuoksulta sinne arabimaantieteilijöiden mukaan (Ibn Khordadbeh, Ibn Rustah ja Ibn Fadlan. Ibn Fadlan seilasi Volgaa ylävirtaan Volgan Bolgariaan asti vuosina 921—922. Kun kauppiaat pääsivät Kaspianmeren etelärannalle, niin he jättivät laivat ja matkustivat kameleilla Bagdadiin, Balkhin ja Transoxianaan. Ibn Khordadbehin kirjassa ”Matkojen ja maiden kirja” 800-luvulta mainitsi, että kauppiaat kävivät paimentolais-oguzien luona ja jopa Kiinassa asti. 950-luvulla Bysantin keisari Konstantinos VII mainitsi De Administrando Imperio -teoksessaan, että Perekopissa oli kanava, jota pitkin pääsi Dneprin suistosta Azovan merelle eikä tarvinnut kiertää Krimiä Mustanmeren kautta. Mutta ajan kuluessa kanava liettyi ja muuttui läpipääsemättömäksi metsäksi.
800-luvun lopulla Rusit saivat haltuunsa jokireitin pohjoisesta Laatokalta etelään Mustallemerelle, jonka varrelle Itä-Euroopan tasangolle ruvettiin perustamaan kaupunkeja: Kiova, Tšernihiv, Smolensk- Gnjozdovo. Tämän jokireitin varrelle muodostui uusi valtakunta: Kiovan Venäjä. Sen jälkeen kun suuriruhtinas Svjatoslav voitti kasaarit 960-luvulla, niin rusit saivat uudelleen pääsyn Kaspianmerelle, bolgaarien ohitse, Sarkelin ja Volgo-Donin vetotaivalta myöten.
Jokireittien lisäksi oli myös maareitti Volgan Bolgarian ja Kiovan välillä 900-luvun alussa. Se kulki aroilla rajaseutuja pitkin. Se oli noin 1400 km pitkä ja siinä oli 20 ”asemaa”.

Merkitys

Ruseille kaupankäynti itämaiden kanssa oli hyvin kannattavaa. Mausteita, silkkiä sekä eräitä muita hyödykkeitä sai ainoastaan sitä kautta. Sen lisäksi 900-luvulla Kiovan Venäjästä tuli kauppakaravaanien kauttakulkureitti idästä Länsi-Eurooppaan. Suorat reitit olivat mahdottomia, koska paimentolaisheimot ryöstelivät ja häiritsivät karavaaneja koko ajan. Tuon ajan ranskalainen runoilija kuvaili, kuinka kaunotar oli pukeutunut ”rusien silkistä” tehtyihin vaatteisiin. Rusit eivät tietenkään osanneet tehdä silkkiä, vaan se oli silkin kauttakulkumaa. Vasta 1000-1100-luvuilla ristiretkien myötä Eurooppa sai suoran reitin itään. Sitä ennen Rusien maa oli toiminut pitkään itämaiden tavaroiden eräänä tärkeimmistä reiteistä läntiseen Eurooppaan.
Padma Lakshmi

Yksityiselämä

Padma Lakshmi oli naimisissa kirjailija Salman Rushdien kanssa vuosina 2004–2007.
Kärsittyään vuosia endometrioosista, Lakshmi ilmoitti lokakuussa 2009 olevansa raskaana. 20. helmikuuta 2010 hän synnytti tytön, joka sai nimekseen Krishna Thea Lakshmi.
Isidor Straus

Isidor Straus (tai Isadore Strauss, 6. helmikuuta 1845 – 15. huhtikuuta 1912) oli saksanjuutalainen yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko.
Straus syntyi Otterbergissä, Saksassa, ja hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1854 ja asettui Talbottin kaupunkiin Georgian osavaltioon. Sisällissodan jälkeen perhe muutti New Yorkiin, missä Straus yhdessä veljensä Nathanin kanssa myi perheen yrityksen tekemiä savi- ja lasitavaroita Macyn tavaratalossa. Vuonna 1896 veljekset saivat tavaratalon täyteen omistukseensa.
Vuosina 1894-95 Straus toimi New Yorkin edustajana Yhdysvaltain kongressissa, kun hänet valittiin kesken virkakauden eronneen Ashbel P. Fitchin tilalle. Puoluekannaltaan Straus oli demokraatti. Hän ei hakenut jatkokaudelle kongressiin.
Isidor Straus meni naimisiin neljä vuotta nuoremman Rosalie Ida Blunin kanssa vuonna 1871, ja he saivat seitsemän lasta, joista yksi kuoli lapsena.
Strausit matkustivat RMS Titanicilla, ja kun laiva törmäsi jäävuoreen, kieltäytyi Ida hänelle tarjotusta paikasta pelastusveneessä. Strauseille tarjottiin myös paikkaa toisesta pelastusveneestä, mutta Isidor kieltäytyi ja luovutti paikkansa Idan palvelustytölle Ellen Birdille. Strausit eivät pelastuneet onnettomuudesta, ja ainoastaan Isidorin ruumis löydettiin. Hänet haudattiin Beth-Elin hautausmaalle Brooklyniin.
Sofian eläintarha

Sofian eläintarha on Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa sijaitseva eläintarha. 1. toukokuuta 1888 avattu eläintarha on Bulgarian ja koko Balkanin niemimaan vanhin. 
Sofian eläintarha siirrettiin vuonna 1984 edelliseltä paikaltaan Sofian keskustan eteläpuolelle. Eläintarhan pinta-ala on 230 000 m², ja maaliskuussa 2006 siellä oli 1 113 eläintä 244 eri lajista.
Jatvingit

Jatvingit eli jatvjagit (valkoven. яцвя́гі, jatsvjahi, liett. jotvingiai, sūduviai, dainuviai, poleksėnai, puol. jaćwingowie, jaćwięgowie, latv. jātvingi, ven. Ятвя́ги, jatvjagi, muin.-ven. jatvezj) olivat nykyisen Valko-Venäjän Hrodnan alueen länsiosassa, Liettuan eteläosissa sekä Puolan Lublinin ja Podalskien voivodikunnan alueilla asunut balttilainen pääheimo. Heitä pidetään kolmen itäslaavilaisten heimon ohella yhtenä valkovenäläisten kantaheimoista. Heimon tärkeimmät asuinalueet sijoittuivat Hrodnan lähiseudulle, sekä Läntisen Bugjoen varsille aiempien Lomzan ja Lublinin läänien alueella. 
Jatvingit mainitaan usein venäläisissä aikakirjoissa ja taistelivat 900-luvulta lähtien milloin venäläisten ja milloin puolalaisten kanssa. 1200-luvun lopussa historialliset maininnat vähenevät. 
On arveltu, että jatvingit ovat ehkä kutsuneet itseään nimellä dainava (deinova, denova; valkoven. дайнава, дайнова). Sekä Valko-Venäjän Hrodnan alueella että Liettuan puolella on nykyäänkin useita kyliä, joiden nimi on Dainava (ven. Дайнава) tai Dainova ven. Дайнова). Vielä 1800-luvulla joidenkin kylien asukkaat puhuvat omituisena pidettyä, vanhanaikaista liettuan kieltä.
Livinhac-le-Haut

Livinhac-le-Haut on kunta Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 126 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa.Livinhac-le-Hautin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Alexandre Rodrigues

Kilpaura

Rodrigues voitti jo 18-vuotiaana Ranskan mestaruuden, jonka jälkeen hän sijoittui useaan kertaan toiseksi. Saavutettuaan kolmannen kerran hopeaa hän onnistui voittamaan Bayeux Openin yli 90-kiloisten sarjassa. Rodrigues saavutti ensimmäisen kerran kansainvälistä menestystä joulukuussa 2003 voitettuaan Euroopan mestaruuden avoimessa painoluokassa. Hän voitti Unkarissa käydyn loppuottelun Valentin Krastevia vastaan. Jo seuraavana vuonna Rodrigues saavutti EM-pronssia superraskaassasarjassa.
Maaliskuussa 2005 Rodrigues otteli Ichigekin tapahtumassa Ranskassa Letši Kurbanovia vastaan. Hän hävisi ottelun Ipponilla toisessa erässä.
Piilo-opetussuunnitelma

Piilo-opetussuunnitelma tarkoittaa sosiaalisen vuorovaikutuksen sääntöjä, joita noudatetaan koulussa tai työpaikalla, vaikka niistä ei ole erikseen sovittu. Se täydentää formaalia eli muodollista opetussuunnitelmaa. Piilo-opetussuunnitelma sisältyy koulu- tai työympäristössä välittyvään epäsuoraan viestintään, opetussisältöihin tai työpaikan käytäntöihin.
Laajasti piilo-opintosuunnitelma sisältää pukeutumista, toimintaa ja tekemistä sisältäviä koodeja. Mitä tehdä ja milloin, kelle puhua ja kuinka, mistä asioista pitää huolehtia ja mistä ei tarvitse välittää jne. Opetuskäytäntöjen ja menettelytapojen avulla oppilaille voidaan opettaa heidän paikkansa yhteiskunnan hierarkiassa. Monikulttuurisessa opetuksessa tavoitteena on muuttaa piilo-opetussuunnitelman viestit vahvistamaan oppilaiden minäkuvaa ja identiteettiä .

Sosiaalisen vuorovaikutuksen vaikeudet

Henkilöiden joilla on sosiaalisen vuorovaikutuksen vaikeutta, uuden työympäristön piilo-opetussuunnitelma on usein kuitenkin vaikea ymmärtää. Näitä ovat mm. autismin kirjon ihmiset. Piilo-opetussuunnitelman ymmärtäminen autismin kirjon lapsille tai nuorille koulun ulkopuolella voi olla vaikeaa  . Voiko vieraiden kyytiin mennä? Bussin kuljettaja on vieras, mutta hänen kyytiinsä voi mennä. Entä tuntematon autoilija, joka pysähtyy tarjotakseen kyydin? Kaupan kassa on tuntematon, mutta hänen kanssaan voi jutella. Entä puiston penkillä istuva tuntematon, joka tarjoaa kaljapullostaan huikkaa? Autismin kirjon ihmiset tarvitsevat tukihenkilön, joka osaa uuden paikan käytännöt ja selittää kirjoittamattomat säännöt hänelle.
Sakari Kuusi

Onni Sakari Kuusi (vuoteen 1905 Granfelt; 10. kesäkuuta 1884 Helsinki – 18. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän sai professorin arvonimen 1954.
Sakari Kuusen vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Aksel August Granfelt ja Amanda (Mandi) Lydia Cantell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908, lisensiaatiksi 1914 sekä maisteriksi ja tohtoriksi 1923.  
Kuusi oli K. J. Gummeruksen toimitusjohtaja ja kirjallinen johtaja vuosina 1915–1924, Jyväskylän seminaarin suomen kielen lehtori 1924–1938 ja historian lehtori 1938–1954. Hänen julkaisunsa kattavat varsinkin talous- ja paikallishistoriaa. Hänen veljiään olivat muun muassa taloustieteen professori Eino Kuusi ja vakuutusneuvos Aarne Kuusi.
Erkki Korhonen (poliisiylijohtaja)

Erkki Juhani Korhonen (20. helmikuuta 1924 Mikkeli – 18. joulukuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen virkamies. Hän toimi poliisiylitarkastajana 1967–1973 ja sen jälkeen poliisiylijohtajana 1973–1982.
Korhonen suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1948 Helsingin yliopistossa ja sai varatuomarin arvon 1950. Hän toimi asianajajana Helsingissä ja Hämeenlinnassa 1950–1951, Kymen 1äänin apulaispoliisitarkastajana 1951–1955, Sippolan nimismiehenä 1955–1960, Lauritsalan nimismiehenä 1960–1967, sisäasiainministeriön poliisiylitarkastajana 1967–1973 ja sen jälkeen poliisiylijohtajana. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen virassa ollessaan joulukuussa 1982.
Ristikontra

Ristikontra tai ristilappi on neljän pelaajan pareittain pelattava suomalainen korttipeli, jossa on tavoitteena kerätä pistekortteja tikeistä. Lisäksi tavoitteena on saada vastustajat nostamaan kuningatar ja sen jälkeen estää heitä voittamasta kuningasta. Pelistä on olemassa lukuisia muunnelmia.
Korttipelioppaan kirjoittaneen Mikko Saaren mukaan vastaavia pelejä ei löydy maailmalta juurikaan. Peliä on pelattu Suomessa laajasti ja se on ollut etenkin tukkijätkien suosiossa.

Jako ja pelaaminen

Jokaiselle pelaajalle jaetaan kuusi korttia. Etumies ajaa ensimmäiseen tikkiin. Niin kauan kuin pakkaa on jäljellä, on pelaajien kädessä oltava kuusi korttia, eli pelaajat täydentävät kätensä tarvittaessa pakasta kuuteen korttiin. Pelaaja voi laittaa kortin myös suoraan pakasta, jolloin kättä ei tarvitse täydentää. Kolmea kertaa enempää ei saa ajaa uuteen tikkiin samaa numeroa peräkkäin eikä neljännen kuninkaan pelaaminen ole lainkaan sallittua niin kauan kuin pakkaa on jäljellä. Tikin voittaa pelaaja, joka viimeisimpänä pelasi samaa numeroarvoa edustavan kortin, kuin millä tikki aloitettiin ja hän ajaa uuteen tikkiin. Pakan loppuessa pelataan käsikortit loppuun.

Likainen peli ja puhdistaminen

Pelistä saa jännittävämmän, jos ottaa puhdistussäännön mukaan. Pelistä tulee likainen, jos puolue voittaa tikeissään yhden tai useamman kuningattaren ennen pakan loppumista.
Pelin voi puhdistaa voittamalla kuninkaan käsikortteja pelattaessa eli sen jälkeen, kun pakkaa ei enää ole. Tähän perustuu se, että neljättä kuningasta ei saa pelata ennen pakan loppumista. Kyseinen kuningas puhdistaa pelin, vaikka useampia kuningattaria olisi kerätty. Aikaisemmin pelatut kuninkaat eivät vaikuta puhdistamiseen. Peli ei puhdistu, jos kuningas voitetaan tikissä kuningattarella, mutta tässä säännössä on joustovaraa. Puolueen peli ei tule likaiseksi, jos pakkapelin aikana he eivät voittaneet yhtäkään kuningatarta ts. käsikorttien aikana voitetut kuningattaret eivät likaa peliä. Molempien tai ainakin toisen puolueen peli jää väistämättä puhtaaksi, sillä neljäs kuningas päätyy jollekin puolueelle. Puolue, joka voitti ennen pakan loppumista yhden tai useamman kuningattaren, mutta ei käsikorttivaiheessa kuningasta, kokevat häpeällisen tappion ja menevät ”kuselle”. Hävinneille voidaan tarjota pakkaa uusien töiden tekemistä varten, mutta vetää pakka pois ennen kuin he ehtivät koskettaa ja kieltää likasormia koskemasta siihen.

Pisteidenlasku ja pelin voittaminen

Jaon päätteksi lasketaan pisteet, joita saa ässästä 11 pistettä, kympistä 10 pistettä, kuninkaasta 4 pistettä, kuningattaresta 3 pistettä ja jätkästä 2 pistettä. Puhtaan pelin voittaa puolue, joka saa enemmän pisteitä.
Puhtaan pelin päättyessä 60-60 ratkaistaan lopputulos laskemalla puolueiden korttien lukumäärät tai julistetaan peli tasapeliksi. Likaisen pelin häviää puolue, jonka peli jäi puhdistamatta. Heidän häviönsä voidaan luokitella kusipeliksi tai kusilapiksi.
Liedenpohja

Liedenpohja on kylä Virtain kunnassa Pirkanmaan maakunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsee kantatie 66:n varrella Toisveden rannalla järven pohjoispäässä. Etäisyys Virtain keskustaan on noin 20 kilometriä ja Alavudelle 24 kilometriä. Kylässä on noin 160 ympärivuotista asuntoa ja noin 130 loma-asuntoa.
Liedenpohjan kaksiopettajainen koulu tunnetaan myös nimellä Maaseutu- ja luontokoulu Ilmarinen. Kylässä on myös oma kirkko (os. Hollitie 992), joka on tehty vanhasta koulurakennuksesta 1960-luvun alussa. Toisesta vanhasta koulutalosta on tehty kylätalo, jossa toimii kansalaisopisto ja vuonna 2000 rekisteröity kyläyhdistys. Kylässä on myös opettaja Voipa Nuorukainen Sulkavan vuonna 1968 perustama kylämuseo, joka on naapuripitäjästä Peräseinäjoelta siirretty vanha savupirtti.

Historiaa

Liedenpohjan kylässä on ollut asutusta ainakin 1500-luvun puolestavälistä asti. Ensimmäisiä maatiloja olivat Liedenpohja ja Tulijoki. Paikan nimi lienee peräisin sanasta liete, joka tarkoittaa veden kuljettamaa hienoa hiekkaa tai vesijättömaata.
Vuonna 1895 perustettu Pohjan meijeri toimi Liedenpohjassa 1940-luvun lopulle. Samana vuonna perustettiin kylän ensimmäinen koulu Ylä-Tulijoen taloon. 1900-luvun alussa kauppias Toivo Aleksanteri Peltomäki perusti kylään sahan ja myllyn sekä pienen voimalan, josta kylään saatiin sähkövalo. Nuorisoseura toimi kylässä vuodesta 1902 aina 1950-luvulle, ja työväenyhdistys perustettiin 1915.
1960-luvulla Vainionpää-yhtiö alkoi valmistaa Liedenpohjassa hirsitaloja. Tuolloin kylään saatiin myös muun muassa lasten kesäsiirtola, kirkko, kylämuseo ja pankin sivukonttori. Kauppoja Liedenpohjassa oli enimmillään kolme, mutta nykyisin toimii enää yksi kyläkauppa.
Stenbockin palatsi

Stenbockin palatsi (ruots. Stenbockska palatset) on palatsimainen rakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Birger Jarls torgin laidalla Riddarholmenilla. Se on rakennettu vuoden 1640 tienoilla Fredrik Stenbockille ja tämän puolisolle Katarina De la Gardielle. Arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi suunnitteli palatsiin vuosina 1666–1671 tehdyt muutokset. 1730–1740-lukujen kunnostustöissä palatsiin jätti kädenjälkensä myös arkkitehti Carl Hårleman. Vuonna 1865 rakennukseen muutti Ruotsin valtionarkisto, joka toimi siellä vuoteen 1968 asti.
Vuosina 1969–1971 rakennus restauroitiin Ruotsin korkeimman hallinto-oikeuden (regeringsrätten) käyttöön. Se toimii rakennuksessa edelleen.
Janne Ukonmaanaho

SM-kisat

Päämatkallaan 3 000 metrin esteissä Ukonmaanaho on voittanut neljästi SM-kultaa vuosina 2010, 2011, 2014 ja 2015. Maastojuoksun SM-kilpailuissa Ukonmaanaho on voittanut lyhyen matkan (4 km) vuosina 2011 ja 2015.

Arvokisat

Ukonmaanaho sijoittui neljänneksi 19-vuotiaiden EM-kilpailuiden 3000m estejuoksussa Tampereella heinäkuussa 2003.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Ukonmaanaho karsiutui estejuoksun alkuerissä ennätyksellään 8.33,48. 
Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Ukonmaanaho eteni alkueristä loppukilpailuun ajalla 8.36,44. Loppukilpailussa Ukonmaanaho sijoittui 11:nneksi ajalla 8.42,45. 
Hän on edustanut Suomea 3 000 metrin estejuoksussa myös Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2006,  2007, 2010, 2013 ja 2014

Yksityiselämä

Urheilun ohella Ukonmaanaho opiskelee hammaslääketiedettä Oulun yliopistossa.