google/wiki40b huggingface dataset:
Oskar Höckert

Oskar Arne Höckert (27. lokakuuta 1890 Helsinki – 15. lokakuuta 1918) oli suomalainen jääkärieläinlääkintäluutnantti. Hänen vanhempansa olivat valtioneuvos John Höckert ja Hulda Sigrid Hjelt. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1914 Maria Marcella Schmidtin kanssa. Aviopari sai kaksi poikaa, joista nuorimmasta tuli kansanedustaja ja lääketieteen professori Ole Wasz-Höckert.

Opinnot

Höckert kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla ja suoritti eläinlääkäritutkinnon Dresdenin eläinlääkärikorkeakoulussa vuonna 1915.

Jääkärikausi

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 15. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin Saksalaiseen Kenttätykistörykmentti n:o 219:än 1. patteriston eläinlääkäriksi. Hän otti osaa rykmentin mukana taisteluihin Kuurinmaalla, Volhyniassa ja Ukrainassa. Hänet siirrettiin hänen omasta hakemuksestaan kesäkuussa 1918 Suomeen lähetettyyn Saksilaiseen karabiinirykmenttiin Lahteen, josta hän myöhemmin siirtyi 1. Kaartin ulaanirykmenttiin Viipuriin.
Heinz Lindner

Heinz Lindner (s. 17. heinäkuuta 1990 Graz, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia ja on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut Eintrachtia heinäkuusta 2015 lähtien. Hänen edellinen seuransa oli Austria Wien Itävallan Bundesliigassa.
Lindner on pelannut 8 A-maaottelua Itävallan jalkapallomaajoukkueessa ja kuuluu Itävallan joukkueesseen Ranskan EM-kilpailuissa 2016. Hän debytoi maajoukkueessa kesäkuussa 2012 Ukrainaa vastaan.
Procol Harum

Yhtyeen vaiheet

Procol Harumin nimen keksi yhtyeen silloinen manageri Guy Stevens. Nimi tuli erään ystävän kissan mukaan. Nimi on luultavasti väärinkirjoitettu muoto latinankielisestä fraasista procul harum (”näiden asioiden takana”).
Kesäkuussa 2004 yhtyeen kosketinsoittaja Matthew Fisher lähti yhtyeestä ”A Whiter Shade of Palen” tekijäoikeuskiistan takia. Kappale oli tähän asti merkitty Gary Brookerin ja Keith Reidin tekemäksi. Joulukuussa 2006 oikeus katsoi, että kappaleen tekijät ovat Brooker, Fisher ja Reid.
Matthew Fisherin tilalle Procol Harumin kosketinsoittajaksi tuli Josh Phillips.
Suomessa yhtye on esiintynyt vuosina 1974, 1975, 1976, 1992 ja 2006 sekä 23.7.2009 ja 22.7.2010 Äänekosken KeiteleJazzissa.
Yhtye esiintyi Helsingin Kulttuuritalossa 8. lokakuuta 2013, Finlandia-talossa 11. marraskuuta 2016 ja 1. lokakuuta 2017, Tampere-talossa 2. lokakuuta 2017 sekä Turun Logomossa 3. lokakuuta 2017.
Asteroidi 14024 Procol Harum on nimetty yhtyeen mukaan.
Riding Sponsor

Jälkeläiset

Riding Sponsorilla on 176 rekisteröityä varsaa, joista kesäkuussa 2012 98 startannutta. Haamumailin jälkeläisistä ovat saavuttaneet ainoastaan Hearty Snowball 14,6, Born To Go 14,4, Ideal Frost 14,3 ja Diabolo 14,3.
Gabriel Engberg

Kaarle Gabriel Engberg (24. maaliskuuta 1872 Tampere – 27. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Engbergin vanhemmat olivat puuseppämestari Karl Engberg ja Maria Gustava o.s. Alm. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1893–1895 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1894–1897.
Engberg osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1897–1910 välillä ja vielä 1924 sekä 1943. Hän teki kolme maalausmatkaa Lappiin, joista ensimmäiset kaksi suuntautuivat 1898 ja 1905 Inarin saamelaisalueelle sekä viimeinen matka vuonna 1920 Kittilään ja Ounas-Pallastunturille.
Engberg oli Akseli Gallen-Kallelan apulaisena tämän maalatessa Kalevala-freskoja vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Myöhemmin Engberg toimi Tampereella Hämeen museon intendenttinä 1908–1952 ja Tampereen taidemuseon intendenttinä 1930–1953. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1947.
Gabriel Engbergin poika oli taidemaalari Eero Sysikumpu.
The Real McCoy

Juonipaljastuksia

Elokuva alkaa, kun Angela on palaamassa kotiin ja havahtuu Andyn avunhuutoihin. Angela ryntää apuun, muttei jaksa nostaa kaiteelta pudonnutta Andya takaisin ylös. Andy putoaa 3. kerroksesta katuun ja loukkaantuu vakavasti. Sairaalassa Andy kertoo vierailulle tulleelle Dave Lindholmille mitä tapahtui.
Andyn päästyä sairaalasta hän alkaa kirjoittaa Angelan avustuksella elämäkertaansa.
Lopussa Andy varastaa Taivaan valtakunnan avaimet Helsingin Tuomiokirkolla sijaitsevalta Pyhän Pietarin patsaalta. Andy ja Angela puhuvat itsensä ulos tilanteesta, mutta kun poliisit palaavat myöhemmin paikalle niin asia todellinen laita selviää.
Kristian Gullichsen

Ura

Gullichsen harjoitteli opiskeluaikanaan Alvar Aallon, Toivo Korhosen ja Kaija ja Heikki Sirénin arkkitehtitoimistoissa. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1960, ja toimi omassa toimistossaan 1961–1973. Vuosina 1973–1994 hänellä oli yhteinen toimisto Timo Vormalan ja Erkki Kairamon kanssa. Vuodesta 1994 hän on ollut Gullichsen-Vormala -arkkitehtitoimiston osakas.
Vuosina 1965–1967 hän oli Suomen rakennustaiteen museon näyttelyjohtaja, ja 1988-1993 taiteilijaprofessori.
Gullichsen on suunnitellut paljon asuintaloja varsinkin 1960-luvulla. Hän on suunnitellut myös kirkkoja ja muita julkisia rakennuksia. Monet merkittävimmistä suunnitelmista ovat syntyneet arkkitehtuurikilpailujen tuloksena. Kauniaisten kirkko (1983) ja Pieksämäen Kulttuurikeskus Poleeni (1989) ilmentävät Gullichsenin persoonallista tyyliä. Vuonna 1989 valmistunut Stockmannin tavaratalon laajennus herätti paljon keskustelua aikanaan. 2000-luvun toteutuksia ovat muun muassa Suomen suurlähetystö Tukholmassa (2002) ja yliopiston kirjasto Lleidassa (2004) Espanjassa.
Gullichsenille myönnettiin professorin arvo vuonna 1986. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1996 ja Prinssi Eugen -mitalin vuonna 2004. Vuonna 1978 hän sai arkkitehtuurin valtinpalkinnon yhdessä Timo Vormalan ja Erkki Kairamon kanssa. Vuoden betorirakenteesta hänet on palkittu 1990, 1996 ja 2004. Vuonna 2010 hänestä tuli Aalto-yliopisto kunniatohtori.

Perhe

Gullichsen on  Ahlström-yhtiön johtajan Harry Gullichsenin ja taidemesenaatti Maire Gullichsenin poika. Professorit Lilli Alanen ja Johan Gullichsen ovat hänen sisaruksensa. Gullichsen on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on viisi lasta. Taiteilija Alvar Gullichsen on Kristian Gullichsenin poika.
Miklós Wesselényi

Miklós Wesselényi ([ˈmikloːʃ ˈvɛʃɛleːɲi]; 30. joulukuuta 1796 Zsibó, nyk. Romania – 21. huhtikuuta 1850 Pest, Unkari) oli unkarilainen paroni ja valtiomies. Hän oli edustajana sekä Unkarin että Transilvanian valtiopäivillä. Samalla kun Lajos Kossuth julkaisi valtiopäivien tiedonantoja Pestissä, Wesselényi julkaisi Transilvanian valtiopäivillä pöytäkirjat sensuroimattomina. Keisari hajotti Transilvanian valtiopäivät, ja Wesselényin kirjapaino takavarikoitiin. Wesselényi ja Kossuth tuomittiin vankeuteen valtionpetoksesta 1839, mutta keisari armahti heidät kuitenkin toukokuussa 1840.

Nimi

Nimen unkarinkielinen muoto on Wesselényi Miklós, arvonimineen ifjabb hadadi báró Wesselényi Miklós ’Hadadin paroni Miklós Wesselényi nuorempi’. Sukunimi kuuluu niihin unkarinkielisiin erisnimiin, jotka ovat vakiintuneet nykyisestä oikeinkirjoituksesta poikkeavaan muotoon: foneemia /v/ merkitään kirjaimella w (nyk. v) ja foneemia /ʃ/ kirjainparilla ss (nyk. s). Yleistajuinen kirjoitusasu olisi siis *Veselényi.
Sensuuri Algeriassa

Toimittajien työskentelyolosuhteet Algeriassa ovat kehittyneet vuonna 1962 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen. Vuoden 1990 jälkeen lehdistön toimintavapautta on lisätty, mutta 1990-luvulla tapahtuneen sisällissodan aikana sai surmansa yli 70 toimittajaa. Vuosina 1993–1998 Algeriassa sai surmansa 60 toimittajaa.

Vuoden 1990–2000

Presidentti Abdelaziz Bouteflika on lakkauttanut useita sanomalehtiä, vanginnut toimittajia (muun muassa Le Matin -lehden omistajan ja Bouteflikaa kriittisesti tarkastelevan elämäkerran kirjoittajan Mohammad Benchicoun) sekä pakottanut useita toimittajia pakenemaan maasta.
Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistön vapautta kuvaava indeksi on Algeriassa viimeisen viiden vuoden aikana ollut keskimäärin 40. Luku tosin on ollut kasvussa, mikä merkitsee lehdistön vapauden vähenemistä. Yhdessä L'Humanité-lehden kanssa järjestö tuomitsi Benchicoun saaman kahden vuoden vankeustuomion. Benchicou sai lehdistön sananvapauden edistämisestä annettavan palkinnon PEN/Barbara Goldsmith Freedom to Write Awardin vuonna 2006.
Algeriassa on tehty viime vuosina useita hyökkäyksiä vapaata lehdistöä vastaan. Benchicoun vangitsemisen lisäksi La Tribune -sanomalehti lakkautettiin vuonna 1996. Sam blog sensuroitiin maaliskuussa 2006. Myös El Watan kärsi maan hallituksen toimista vuonna 1998 ja lehden toimittajat ovat paenneet Ranskaan.

Helmikuun 2007 Symposium

7. helmikuuta 2007 viranomaiset estivät pidettäväksi suunnitellun symposiumin nimeltä Pour la Vérité, la Paix et la Conciliation (suomeksi Totuuden, rauhan ja sovinnon puolesta). Konferenssissa oli tarkoitus käsitellä Algerian sisällissodan aikana tapahtuneita henkilöiden "katoamisia". Kansainvälinen ihmisoikeusyhdistys FIDH ja Maailman kidutuksenvastainen yhdistys OMCT ovat tuominneet tapahtuman sensuurin. Lisäksi 29. syyskuuta 2006 allekirjoitetun Vapaus ja kansallinen sovinto -lain kriitikoita vastaan on hyökätty muun muassa pelottelemalla.
Teos (kaupunki)

Teos oli merenkulkuun keskittynyt joonialainen kaupunki.
Siellä toimi kaksi satamaa ennen kuin Kyyros II Suuri valloitti Lyydian ja Joonian noin vuonna 540 eaa.
Menetettyään siihenastisen merkityksensä Teos oli yksi kahdestatoista Joonian liiton kaupungista. Antigonos I otti sataman uudelleen käyttöön. Epikuroksen kerrotaan olleen siellä Demokritoksen opetettavana. Rooman vallan aikana kaupunki tunnettiin viinistään ja Bacchuksen temppelistään. Nykyinen Sığacıkin kaupunki on rakennettu lähelle Teoksen raunioita.
Joen yli puiden siimekseen

Juoni

Viisikymmenvuotias eversti – entinen prikaatinkenraali – Richard Cantwell saapuu Venetsiaan nähdäkseen vielä kerran muistojensa kaupungin ja kohdatakseen viimeisen rakkautensa, nuoren kreivitär Renatan. Eversti on taistellut nuorena itävaltalaisia vastaan Veneton tasangolla, osallistunut toisessa maailmansodassa Normandian maihinnousuun ja ollut valloittamassa Pariisia. Nyt hän on tullut vakavasti sairaana ampumaan sorsia laguunilla.
Slush

Slush tai jäähilejuoma on maustettu jäinen virvoitusjuoma, jota voi tehdä maustetusta juomasta, limsasta tai mehusta. Slushpirtelöä myydään nykypäivänä erityisesti lukuisissa huvipuistoissa.
Seppälä (Halikko)

Seppälä on kylä entisen Halikon kunnan alueella Länsi-Salossa Hajalan taajaman piirissä. Kylä sijaitsee Hajalantien varrella aivan 110-tien läheisyydessä. Seppälä muodostuu useista pienistä irrallaan olevista kyläalueista, mutta ainoa asutus on Seppälän kantatila Hajalantien varrella. Seppälän naapurikylät ovat Yöntilä, Hulvela, Korvenpää ja Kinnarpyöli.
Seppälän tila on rakennettu metsäisen mäen itärinteelle. Mäellä sijaitsee puhdasvesinen Seppälänlammi. Kylän itäosa on kynnetty kokonaan pelloksi.
Seppälän yksittäistalosta on muodostunut oma kylänsä vasta myöhäiskeskiajalla. Tila on mainittu vuoden 1540 maakirjassa ja sillä on ollut muutamia torppia, jotka kuitenkin on hylätty 1900-luvulle tultaessa.
Uverworld

Historia

UVERworld perustettiin vuonna 2003 ja tunnettiin nimellä Sangoku Road. Yhtye koostui alun perin seitsemästä jäsenestä, ja julkaisi demo CD:n, joka myi 3 000 kappaletta. Valitettavasti saksofonisti, Seika, jätti ryhmän. Hänen lähtönsä jälkeen Ace∞trigger nimesi itsensä TAKUYA∞:ksi ja yhtye nimesi itsensä UVERworld:iksi.
Vuonna 2005 yhtye teki sopimukset gr8! records:in kanssa, joka kuuluu Sony Music Records:siin. Yhtye teki debyyttinsä singlellä ”D-tecnoLife”, josta tuli toinen alkuteema Bleach-animesarjaan. Kolmen kuukauden päästä UVERworldin toisesta singlestä, CHANCE!:ta, tuli alkuteema PSP:n Bleach: Heat the Soul 2 -peliin ja viimeinen single julkaistiin vuonna 2005.
25.1.2006 heidän kolmas singlensä, just Melody, päätyi Oricon -listan sijalle 17. Kolme viikkoa myöhemmin UVERworldin ensimmäinen albumi, ”Timeless”, julkaistiin ja sijoittui toptenin sijalle 5, myyden 60 000 kappaletta. Seika teki lyhyen paluun tälle albumille, soittaen saksofonia raidalla 5, Yasashisa no Shizuku. Kolmen kuukauden tauon jälkeen UVERworld julkaisi Colors of the Heartin alkuteemaksi animesarjaan nimeltä BlOOD+. Single pääsi listan kolmanneksi ollen näin tähän mennessä UVERworldin korkeimmalle päässein single. Heidän viides singlensä, SHAMROCK, julkaistiin elokuun 2. ja siitä tuli J-Drama Dance☆Drill:in lopputeema. Yhtyeen kuudes single, nimeltään Kimi No Suki na Uta julkaistiin 15.11.2006 ja siitä tuli TV-sarja Koi Suru Hanikami! teema. Se oli UVERworldin ensimmäinen balladisingle ja nousi Oricon -listalla sijalle kaksi. Se myi 70 000 kappaletta. 
Helmikuun 21. 2007 UVERworld julkaisi uuden albumin nimeltä BUGRIGHT. Sillä on yhtyeen uusimmat singlet, jotka julkaistiin Timeless:in jälkeen, myös heidän laulunsa Death Note~The Last Name -soundtrackilta.
”endscape” julkaistiin singlenä toukokuun 30. 2007, ja siitä tuli Toward the Terra -sarjan alkuteema.
UVERworld on sittemmin julkaissut kuusi albumia, AwakEVE (2009), LAST (2010), LIFE 6 SENSE (2011), THE ONE (2012), Ø CHOIR (2014) ja TYCOON (2017), sekä useita singlejä. Seika palasi yhtyeeseen vuonna 2014.
Euroopan Grand Prix 2012

Vapaat harjoitukset

Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla.
Selkäperillinen

Selkäperillinen (ruots. bakarvinge) on vanhahtava termi, jolla tarkoitetaan perintöön oikeutettuja vainajan vanhempia ja esivanhempia. Suomen lainsäädännössä termiä käytettiin vuoden 1734 lain perintökaaressa. Nykyisenkin, vuoden 1966 alussa voimaan tulleen perintökaaren mukaan vanhemmat ja isovanhemmat saavat tietyissä tapauksissa perinnön, mutta heistä ei lakitekstissä enää käytetä nimitystä selkäperillinen.
Sekä nykyisen että aikaisemman lain mukaan vainajan vanhemmat saavat perinnön vain, jos vainajalla ei ole rintaperillisiä. Jos toinen vanhemmista on kuollut ja perittävällä on veljiä tai sisaria, he perivät elossa olevan vanhemman kanssa ja saavat sen osan, jonka kuollut isä tai äiti olisi perinyt. Jos perittävällä ei ole veljiä tai sisaria, saa elossa oleva vanhempi koko perinnön. 
Jos vainajan molemmat vanhemmat ovat kuolleet, eikä heillä ole elossa olevia jälkeläisiä, siirtyy perintö vainajan isovanhemmille, tai jos he eivät ole enää elossa, vainajan sedille, tädeille tai enoille.
Teemu Väyrynen

Seuraura

Väyrynen on Jokipoikien kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2013–2014. Kaudella 2014–2015 Väyrynen voitti seurassa A-nuorten SM-pronssia. Hän edusti Bluesin A-nuoria kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Joulukuussa 2015 Blues lainasi Väyrysen kuukauden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuransa Jokipoikien miesten joukkueeseen, Mestikseen. Hän pelasi siellä kolme ottelua. Väyrynen debytoi kaudella 2015–2016 myös Bluesin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 22. tammikuuta 2016 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Väyrynen sai ottelussa jääaikaa 9.35 minuuttia. Hän vakiinnutti loppukaudella paikkansa Bluesin liigajoukkueessa, jossa Väyrynen pelasi kaikkiaan 20 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. SM-liigakauden jälkeen hän palasi Bluesin A-nuorten vahvuuteen ja voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2016–2017 Väyrynen siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hän teki liigauransa avausmaalin 21. lokakuuta 2016 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Kaikkiaan Väyrysen varsinainen tulokaskausi SM-liigassa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3, kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin sekä yhdessä Mestarien liigan ottelussa yhden maalin. Hän pelasi osan kaudestaan TPS:n A-nuorissa. Kaudella 2017–2018 Väyrynen teki SM-liigan runkosarjassa 15 maalia ja 17 tehopistettä. Toisessa puolivälieräottelussa, 22. maaliskuuta 2018 vieraissa Saimaan Palloa vastaan hän teki TPS:lle 5–6-voittomaalin vain 47 sekuntia ennen varsinaisen peliajan päättymistä. Pertti Ahokas valitsi Väyrysen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. TPS meni ottelusarjassa 2–0-johtoon ja eteni välieriin lopulta voitoin 4–2. Marraskuussa 2017 Väyrynen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Väyrynen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Hänet nimettiin myös alle 18-vuotiaiden vuoden 2015 MM-joukkueeseen, mutta Väyrysen kisapassia ei lopulta kuitenkaan leimattu, kun viimeinen pelipaikka varattiin kesken turnauksen Suomen joukkueeseen saapuneelle Sebastian Aholle. Yhteensä Väyrynen on pelannut 23 nuorten ja 27 poikien maaottelua.

Muuta

Väyrysen isoveli Joonas pelaa puolustajana II-divisioonajoukkue Karjalan Koplassa.
Pale (kaupunki)

Historia

Pale oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Samen, Kranen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä kuningas Kefaloksen pojasta nimeltä Palea tai Pelea.
Palen huippukautta oli 400-luku eaa. Persialaissodissa vuonna 479 eaa. kaupungin tiedetään lähettäneen 200 hopliittia Plataiain taisteluun. Vuonna 435 eaa. se osallistui Korintin ja Korkyran väliseen meritaisteluun neljällä laivalla. Peloponnesolaissodassa Pale oli Ateenan puolella. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa, jonka kuvituksessa esiintyivät muun muassa kuningas Kefalos sekä Pegasos ja Persefone. Palen itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille.
Kefalonián kunnan osa Palikín kunnallisyksikkö ja Kefalonián saaren läntisin niemi Palikí ovat saaneet nimensä kaupungista.

Rakennukset ja löydökset

Pale sijaisi nykyisen Lixoúrin kaupungin pohjoispuolella. Sen akropolis eli linnavuori sijaitsi matalalla kukkulalla, joka tunnetaan nykyisin nimillä Paliókastro ja Ntoúri. Kukkula sijaitsee lähellä rannikkoa ja sen korkeus on noin 68 metriä meren pinnasta laskettuna. Kukkulalla tiedetään olleen kaupunginmuurin jäänteitä vielä 1600-luvulla. Nykyisin antiikkiset jäänteet ovat pääosin osana myöhempiä rakennuksia tai hajallaan kukkulan alueen maastossa.
Tapio (sanomalehti)

Tapio oli Kuopiossa vuosina 1861–1888 ilmestynyt sanomalehti.
Kuopion sivistyneistö ja kauppiaskunta perusti Tapion ajamaan maltillisen fennomaanista kansansivistyspolitiikkaa. Sen mielenkiinnon kohteita olivat erityisesti koulut ja kansan lukuhalun virittäminen. Lehti onnistui tavoitteessaan niin hyvin, että monin paikoin kaikkia sanomalehtiä kutsuttiin tapioiksi ja seinien päällystämistä sanomalehdillä nimitettiin tapioimiseksi. Pieni ja sivutoimisesti koottu lehti oli kuitenkin jatkuvasti taloudellisissa vaikeuksissa ja 1870-luvulla sen kilpailijaksi tuli voimakkaammin suomenmielinen Savo. Tapio menetti vähitellen asemansa kilpailijalleen ja lopulta se yhdistettiin Savoon.
Tapio ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1877 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli parhaimmillaan 1860-luvun alussa yli 600 kappaletta. Toimittajina työskentelivät Karl Mårten Kiljander, Anders Edvin Nylander, Erik Rudbeck ja Anders Gustaf Westerlund (1861–1862), Antti Manninen (1861–1866), Fredrik Ahlqvist (1866), Petter Adolf Aschan (1867–1868), Johan Rännäri (1869–1871), Adolf Wilhem Lindholm (1871–1874), Wilhelm Kukkonen (1875–1879), Matti Hinkula (1880), Kustaa Killinen (1881–1883), August Harald (1883–1884), Otto Wilhelm Heinänen (1885), Antero Pelkonen (1886–1887) sekä August Bernhard Mäkelä ja Otto Tuomi (1888).
Plantagen

Plantagen on norjalaislähtöinen puutarhamyymäläketju, joka kotimaassaan tunnetaan nimellä Plantasjen. Yritys on perustettu vuonna 1986, ja ensimmäiset ulkomaiset myymälät perustettiin Ruotsiin vuonna 2001 ja Suomeen vuonna 2002. Syksyn 2016 aikana sijoitusyhtiö Ratos osti puutarhamyymäläketju Plantagenin kaikki osakkeet Apax Partnersilta. Ratos on sijoitusyhtiö, joka omistaa ja kehittää pohjoismaisia yrityksiä.
Tällä hetkellä myymälöitä on yhteensä 120 Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Irlannissa. Suomessa myymälöitä on Espoossa, Itäkeskuksessa Helsingissä, Jyväskylässä, Lappeenrannassa, Tampereella, Lahdessa, Porvoossa, Raisiossa, Vaasassa ja Vantaalla Tammistossa, jossa on myös Suomen pääkonttori. Suomeen on suunniteltu tulevaksi yhteensä 12–15 myymälää. Plantagen Suomen toimitusjohtaja on Annika Järvensivu.
Plantagenit palvelevat 362 päivää vuodessa.
Zelenodolsk

Zelenodolsk (ven. Зеленодольск) eli Yäşel Üzän (tataariksi Яшел Үзән) on kaupunki ja Zelenodolskin piirin keskus Tatarstanin tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Volgan ja sen täällä muodostaman Kuibyševin tekojärven vasemmalla rannalla  38 km Kazanista ylävirtaan.
Zelenodolsk on tärkeä jokiliikenteen satama ja teollisuuskeskus. Kaupungissa on kuuluisa laivatelakka, joka on perustettu 1895. Kaupungin nähtävyyksistä mainittakoon vuosina 1980-1981 rakennettu moskeija. Kaupungin pinta-ala on 26,6 km². Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen päärata, jolta sieltä risteää myös rata pohjoiseen Mari Elin Joškar-Olan kautta Kirovin alueen Jaranskiin. Toinen pistorata jatkaa Volžskiin.
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 97 674. Vuonna 1989 asukasluku oli 94 100, ja väestöstä oli venäläisiä 67 % ja tataareja 29,1 %. 
Kylmän sodan aikana kaupungissa oli salainen sota-alusten suunnittelukeskus.
Ljudmila Ulitskaja

Ljudmila Jevgenjevna Ulitskaja (ven. Людмила Евгеньевна Улицкая; 23. helmikuuta 1943 Davlekanovo, Baškortostan, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka on kirjoittanut romaaneja ja novelleja. Hän asuu Moskovassa. 
Ulitskaja asui nuoruutensa Moskovassa ja opiskeli Moskovan valtionyliopistossa. Hän on koulutukseltaan geneetikko ja työskenteli perinnöllisyystieteen ja biokemian alalla Moskovan yliopistossa, mutta hänet erotettiin, kun hän oli levittänyt työpaikalla samizdat-kirjallisuutta, ja hän ryhtyi juutalaisen teatterin kirjalliseksi neuvonantajaksi. 1990-luvun alussa hän kirjoitti kaksi elokuvakäsikirjoitusta (Sestritški Liberti, Сестрички Либерти, 1990 ja Женщина для всех, 1991).
Ulitskaja julkaisi ensimmäisen teoksensa 50-vuotiaana. Hänen ensimmäinen romaaninsa Sonetška (Сонечка) ilmestyi Novy Mirissa 1992. Se tuli melkein heti hyvin suosituksi ja oli ehdokkaana Venäjän Booker-palkinnon saajaksi. Hänen teoksiaan on käännetty eri kielille, ja hän on saanut niistä palkintoja ulkomailla ja Venäjällä, muun muassa Venäjän Bookerin teoksesta Kazus Kukotskogo (Казус Кукоцкого, 'Kukotskin tapaus', ei suom.) (2001). Uskontojen ongelmaa käsittelevää teosta Daniel Stain, prevodsik (2006) sanotaan myydyn miljoonan kappaleen verran.
Elke Heidenreich nosti hänen teoksensa esiin televisio-ohjelmassa Saksassa, ja sen jälkeen ne ovat olleet sikäläisillä bestseller-listoilla.
Ulitskaja on osallistunut aktiivisesti poliittiseen keskusteluun ja allekirjoitti yhtenä ensimmäisistä taiteen ja tieteen edustajien vastalauseen Venäjän toimista Ukrainan kriisin yhteydessä. 
Ulitskaja on vieraillut Suomessa vuonna 2014.