google/wiki40b huggingface dataset:
Senesalkki

Senesalkki oli keskiaikainen virka tai arvonimi. Sana on peräisin frankkilaisen latinan sanasta siniscalcus, joka puolestaan pohjautuu germaanisiin sanoihin sini (vanhin) ja skalk (palvelija). Aatelissukujen palveluksessa senesalkki toimi sekä hovimestarina että tilanhoitajana.
Keskiajan Ranskassa senesalkki oli kuninkaallinen oikeusvirkamies, joka vastasi eteläisten maakuntien hallinnollisista asioista. Myös Temppeliherrain ritarikunta käytti tätä arvonimeä 1100–1300-luvuilla, ja senesalkki olikin temppeliherrain ritarikunnassa toiseksi arvollisin henkilö.
Aleksei Venetsianov

Aleksei Gavrilovitš Venetsianov (ven. Алексей Гаврилович Венецианов; 18. helmikuuta (J: 7. helmikuuta) 1780 Moskova - 16. joulukuuta (J: 4. joulukuuta) 1847 Poddubje lähellä Tveriä) oli venäläinen taidemaalari, joka on parhaiten tunnettu hänen talonpoikaiselämää ja tavallisia ihmisiä kuvaavista teoksistaan.

Elämäkerta

Aleksei Venetsianov syntyi kreikkalaissyntyiseen kauppiasperheeseen Moskovassa. Hän ryhtyi virkamieheksi 1800-luvun alussa ja muutti Pietariin, jossa hän alkoi opiskella taidetta. Aluksi hän harjoitteli Eremitaašin teoksia kopioimalla ja tekemällä muotokuvia ystävistään. Myöhemmin hän tutustui Vladimir Borovikovskiin ja asui hänen talossaan oppipoikana. Hän yritti työskennellä vapaana muotokuvamaalarina, mutta hän sai vain muutamia tilauksia. Vuonna 1811 Taideakatemian johtokunta myönsi hänelle akateemikon arvonimen hänen kahden teoksensa vuoksi - Omakuva ja K. I. Golovatševskin ja akatemian nuorten oppilaiden muotokuva.
Vuonna 1819 omistautuen täysin taiteelle Venetsianov jätti paikkansa viranhaltijana, osti Safonkovon kylän ja asettui sinne. Tänä aikana hän maalasi näkymiä luonnosta, joita hän huomasi ympärillään. Nämä teokset olivat ensisijaisen tärkeitä hänen urallaan. Hän maalasi talonpoikien muotokuvia ja näkymiä maalaiselämästä. Hän oli ensimmäinen talonpoikaiselämän kuvaaja Venäjän taiteessa. Hänen teoksensa menestyivät näyttelyssä vuonna 1824, jossa hän sai kriitikoiden ylistystä.
Venetsianov toivoi tulevansa Taideakatemian professoriksi, mutta akateemikot eivät myöntäneet hänelle suostumustaan, etupäässä hänen akateemisen koulutuksen puutteensa vuoksi. Vuosien aikana ennen vuotta 1820 hän alkoi houkutella köyhistä oloista olevia ihmisiä ja jopa maaorjia, kuten Grigori Soroka, opettaakseen heille maalaamista. 1820-luvun puoleenväliin mennessä hänen ympärilleen oli kerääntynyt ryhmä seuraajia, ja hän perusti oman taidekoulun. Keisari Nikolai I, joka halusi tukea kansallisia suuntauksia, antoi taiteilijalle hyväksyntänsä ja nimitti hänet hovimaalariksi. Titteli toi hänelle rahallista tukea, joka oli tarpeellista taidekoulun toiminnalle, jossa ei ollut käytössä lukukausimaksuja. Venetsianov kuoli onnettomuudessa vuonna 1847, kun hänen hevosensa vauhkoontuivat ja hänen vaununsa putosivat jyrkältä rinteeltä.
Amatsukaze (1939)

Palvelus

Alus liitettiin valmistuttuaan 16. hävittäjäviirikköön yhdessä Hatsukazen, Tokitsukazen ja Yukikazen kanssa. Viirikkö muodosti yhdessä 15. hävittäjäviirikön kanssa 2. hävittäjälaivueen. Viirikkö taisteli 26.–28. helmikuuta 1942 Jaavanmeren taistelussa, mutta alusten torpedot laukaistiin ylipitkiltä matkoilta ja ne eivät osuneet.
Amatsukaze otti osaa 13. marraskuuta Guadalcanalin taisteluun yhdessä Yukikazen kanssa. Taistelussa alus vaurioitui.
Aluksen ilmatorjunta-aseistusta lisättiin vuonna 1943 kaksiputkisella 25 millimetrin ilmatorjuntatykillä komentosillan eteen ja vaihtamalla taaemman savuhormin sivuilla olleet kaksiputkiset 25 millimetrin tykit kolmiputkisiin. Saman vuoden lopulla ylitse ampuva taaempi 127 millimetrin tykkitorni korvattiin kahdella kolmiputkisella 25 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Samassa yhteydessä alukselle asennettiin tutkat tyyppeja 13 ja 22. Aluksen ilmatorjuntaa vahvennettiin edelleen vuonna 1944 neljällätoista yksiputkisella 25 millimetrin ilmatorjuntatykillä, jotka asennettiin yläkansille ja etukannelle.
Yhdysvaltain ilmavoimien B-25-pommikoneet hyökkäsivät 6. huhtikuuta 1945 Amatsukazen kimppuun 10 kilometriä Amoyn saaresta itään. Laivan miehistön onnistui saada laiva rantaan, mutta myöhemmin se valui takaisin mereen ja upposi.
Chūshirō Hayashi

Chūshirō Hayashi (jap. 林忠四郎, Hayashi Chūshirō; 25. heinäkuuta 1920 Kioto, Japani – 28. helmikuuta 2010 Kioto, Japani) oli japanilainen astrofyysikko. Hänelle on myönnetty Eddington-mitali (1970), Kioton palkinto (1995) ja Bruce-mitali (2004). Hänen esittämänsä ja hänen mukaansa nimetty on Hayashi-käyrä.
Hayashi valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1942 ja työskenteli toisen maailmansodan jälkeen Kioton ja Osakan prefektuurin yliopistoilla. Hän sai tohtorinarvonsa Kioton yliopistosta ja loi tutkijanuransa pääosin siellä.
Hayashi vetäytyi tiedemaailmasta vuonna 1984, ja monet hänen entisistä opiskelijoistaan ovat nykyisin arvostettuja tutkijoita. Hän on ollut Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1989 lähtien.
Mitticool

Mitticool on intialainen kylmä/jääkaappi, joka toimii ilman sähköä. Mitticoolia kylmentää veden voimakas haihtuminen Intian kuumassa ilmastossa. Tämä jääkaappi vaatii hyvin toimiakseen kuivan ilmaston. Se jäähdyttää sisätilansa jopa 8 astetta ympäristöä viileämmäksi. Ruoka säilyy 2-3 päivää, jopa visi päivää.  Mitticoolin kehitti Intian Gujaratista kotoisin oleva Mansukhbhai Prajapati.  Perusajatuksen Prajapati lienee saanut perinteisestä matki-astiasta.
Pyramos ja Thisbe

Pyramos ja Thisbe on babylonialainen tarina Pyramos-nuorukaisesta ja hänen lemmitystään Thisbestä. Roomalainen kirjailija Ovidius on kirjoittanut sen Muodonmuutoksia-teokseensa.
Tarinan rakastavaiset sopivat tapaamisesta kaupungin ulkopuolella. Paikalle ensin tulleen Thisben on paettava leijonaa, joka repii hänen huntunsa. Myöhemmin paikalle tullut Pyramos löytää verisen hunnun, luulee Thisben kuolleen ja surmaa itsensä. Thisbe palaa ja näkee kuolevan Pyramoksen. Thisbe surmaa itsensä syöksymällä Pyramoksen miekkaan.
E.164

Puhelinnumerot ja Internet

Puhelinnumero voidaan muuntaa tarvittaessa IP-osoitteeksi (esimerkiksi IP-puhe, SIP) käyttämällä erikoisella tavalla Internetin DNS-nimipalvelua. Tällöin verkkotunnus
 8.7.6.5.4.3.2.1.0.4.8.5.3.e164.arpa
palauttaa puhelinnumeroa +358 40 12345678 vastaavan IP-osoitteen. Tämä järjestelmä ei ole vielä yleisesti käytössä.
Donald Pettit

Ura astronauttina

Pettit laukaistiin ensimmäiselle avaruuslennolleen 24. marraskuuta 2002 avaruussukkulalennolla STS-113 Endeavour kohteenaan ISS-avaruusasema, minkä Retkikunta 6:n miehistöön hän liittyi tehtäväspesialistiksi. Asemallaoloaikanaan hän osallistui kahdelle avaruuskävelylle, joilla asennettiin aseman ulkoisia tiedelaitteita. Vapaa-aikanaan hän suoritti ja videoi tieteellisiä kokeita muun muassa nesteillä, jotka NASA julkisti (”Saturday Morning Science Videos”). Pettit palasi Maahan 4. toukokuuta 2003 lennolla Sojuz TMA-1.
Marraskuussa 2006 – tammikuussa 2007 Pettit osallistui Kansallisen tiedesäätiön rahoittamaan Etelämantereelta meteoriittinäytteitä keräävän tiedeohjelman (ANSMET) näytteidenkeruuseen.
Pettit osallistui seuraavaksi ISS-aseman tarviketäydennyslennolle STS-126 Endeavour (15.–30.11.2008) tehtäväspesialistina. Hän vietti lähes 16 vuorokautta lennolla.
Avaruusasemalla Pettit kehitti aseman varaosista Maata kuvaavan kameran kohteenseurantamekanismin ja lennolla STS-126 painottomuudessa käytettävän kahvikupin (”zero-g cup”) mikä ei vaatinut pillin käyttöä vaan hyödynsi pintajännitystä.
21. joulukuuta 2011 hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-03M uudelle puolivuotiskaudelle avaruusaseman Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistön jäsenenä. Hän palasi Maahan 1. heinäkuuta 2012 lennolla Sojuz TMA-03M.
Vuolukivi

Vuolukivi eli pyrofylliitti on metamorfinen, pääosin karbonaattiryhmän mineraaleista ja talkista koostuva kivilaji. Vuolukiven väri vaihtelee harmaan eri sävyistä vihertävään. Vuolukivi on suhteellisen pehmeää ja toisinaan pinnaltaan saippuaisen tuntuinen. Vuolukivestä käytetäänkin joskus nimitystä saippuakivi (engl. soapstone).

Vuolukiviesiintymät Suomessa

Suomestakin löytyy vuolukiviesiintymiä, joista suurimmat ovat Juuassa ja Nunnanlahdessa. Nunnanlahdella louhinta aloitettiin vuonna 1893 geologi Benjamin Frosteruksen tutkimusten perusteella.

Käyttö

Nykyisin vuolukiveä käytetään määrällisesti eniten rakennusmateriaalina: se soveltuu lähes kaikkiin sisätilojen rakenteisiin sekä säänkestävänä useimpiin ulkotilojen kivirakenteisiin. Suhteellisen pehmeänä vuolukivi ei kuitenkaan sovellu kovan kulutuksen kohteena oleviin pintoihin, kuten portaisiin tai lattioihin. Pehmeyden vuoksi kiveä ei myöskään voida kiillottaa. Suuren tiiviytensä ansiosta vuolukivi soveltuu hyvin märkätiloihin. Happoja ja emäksiä vuolukivi kestää hyvin.
Vuolukiveä käytetään lähinnä uunien ja takkojen sisä- ja pintamateriaalina sekä seinälaatoituksissa. Vuolukivestä valmistetaan myös erilaisia käyttö- ja lahjatavaroita. Aikaisemmin kivestä on teollisesti valmistettu myös hautakiviä, kojetauluja, sähköeristimiä ja selluloosateollisuuden käyttämiä soodauunikiviä. Vuolukivi on ollut suosittu materiaali erilaisiin reliefeihin ja muuhun kuvanveistoon. Metalliesineiden valumuottien materiaalina vuolukiveä on käytetty jo esihistoriallisella ajalla.

Nimen etymologia

Vuolukiven nimityksen käsitetään usein viittaavan vuolemiseen, ja kiveä onkin helppo muokata. Sana vuolukivi on kuitenkin kehittynyt muodosta vuojonkivi. Se viittasi Vuojolaan eli Gotlantiin, josta kiveä tuotiin.
Mongolin kyrillinen kirjaimisto

Mongolin kyrillinen kirjaimisto on kyrillisiä aakkosia käyttävä mongolin kirjoitusjärjestelmä. Se korvasi perinteisen kirjaimiston Mongoliassa 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla kommunistivallan aikana. Sittemmin vanha kirjoitusjärjestelmä on pyritty palauttamaan takaisin käyttöön.

Historia

Ensimmäisenä mongolin kieltä kyrillisille kirjaimistolle kääntämään pyrkineet olivat burjaattikristittyjä ja folkloristikkoja. Kalmukit ottivat kyrillisen kirjaimiston käyttöön oman kielensä kirjoituksessa vuonna 1925, ja burjaatit ottivat sen käyttöön vuonna 1939. Mongoliassa päätös kyrillisiin kirjaimiin siirtymisestä tehtiin 25. maaliskuuta 1941. Päätöksellä pyrittiin luomaan vahvemmat siteet Neuvostoliittoon. Kirjaimiston kehitti Tsendiin Damdinsüren alle viikossa. Sen perustaksi tuli noin 70 % puhuma halhan murre. Uusi kirjaimisto otettiin käyttöön vuonna 1945, mutta se kohtasi huomattavaa passiivista vastarintaa ja varsinaisesti se saatiin käyttöön vasta seuraavana vuonna. Lokakuussa 1947 kirjaimistoa osasi käyttää 42,2 % väestöstä.
Valtionhallinto alkoi käyttää kirjaimistoa vuonna 1950, mutta vanha kirjaimisto pysyi käytössä osittain vuoteen 1951. Kiinan Sisä-Mongoliassa harkittiin kyrillisen kirjaimiston käyttöönottoa vuosina 1955–1958, mutta poliittisien syiden takia sitä ei lopulta otettukaan käyttöön. Mongoliassa kansa jatkoi perinteisen kirjaimiston käyttöä, mutta kyrillisestä järjestelmästä tuli nopeasti hallitseva. Poliittisen vapautumisen myötä vanhaa kirjoitusjärjestelmää pyrittiin ottamaan käyttöön uudestaan. Vuonna 1987 siitä tuli pakollinen oppiaine kouluissa.
Vuonna 1991 tehtiin päätös perinteiseen kirjaimistoon siirtymisestä vuoteen 1994 mennessä, mutta suunnitelma ei toteutunut kun sitä ei saatu tarpeeksi yleiseen käyttöön kansan keskuudessa. Kyrillinen kirjaimisto on edelleen Mongolian virallinen kirjoitusjärjestelmä.
Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus

Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus tai ILO:n sopimus nro 169 on YK:n Kansainvälisen työjärjestön (ILO) vuonna 1989 laatima alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus. Sopimuksen tarkoitus on turvata alkuperäis- ja heimokansojen yhdenvertainen kohtelu muihin väestöryhmiin nähden sekä estää näiden kansojen kulttuurien ja kielten kuoleminen. Yleissopimus edellyttää valtioiden ryhtyvän toimiin kansojen kulttuurin, kielen sekä sosiaalisen ja taloudellisen aseman turvaamiseksi.

Historia

Yleissopimus nro 169 hyväksyttiin ILO:n yleiskokouksessa Genevessä kesäkuussa 1989. Sopimus korvasi ILO:n aiemman yleissopimuksen nro 107 vuodelta 1957. Entisen yleissopimuksen tavoite oli sulauttaa alkuperäis- ja heimokansat muuhun väestöön, uusi yleissopimus sitä vastoin pyrkii poistamaan sulauttamispyrkimykset sekä edistämään näiden kansojen kulttuurien ja kielten säilymistä.
3. heinäkuuta 2018 Euroopan unionin kansanedustajat hyväksyivät päätöslauselman, jossa he vaativat kaikilta EU:n jäsenvaltioilta sopimuksen voimaansaattamista eli ratifiointia. He vaativat, että EU varmistaa alkuperäiskansojen oikeuksien kunnioittamisen sen kauppapolitiikassa, sijoituksissa ja kehityshankkeissa; että EU varmistaa, että alkuperäiskansat ovat mukana tekemässä päätöksiä, jotka vaikuttavat heihin ja heidän maihinsa; että alkuperäiskansat on otettava mukaan suunnitelmiin, joilla pyritään puuttumaan ilmastonmuutokseen; sekä maailman alkuperäiskansojen oikeuksien täysimääräistä tunnustamista ja suojelua.

Suomen tilanne

Suomi allekirjoitti eli hyväksyi sopimuksen vuonna 1989. Suomessa yleissopimuksen tarkoittamaa alkuperäiskansaa ovat saamelaiset. 
Jyrki Kataisen (kok.) hallituksen vuonna 2011 laaditussa hallitusohjelmassa oli tavoitteena sopimuksen ratifioiminen eli voimaansaattaminen. Suomen saamelaiskäräjät osallistui hallitusneuvotteluihin. 
Kesäkuussa 2014 Alexander Stubbin (kok.) hallitus linjasi hallitusohjelmassaan, että sopimus ratifioidaan syksyllä 2014, mikäli hallituksessa saavutetaan yhteisymmärrys saamelaismääritelmästä. Saamelaiskäräjien kokous päätti 30.10.2014 kannattaa Ilo 169 -sopimuksen ratifiointia äänin 14–4. Kokouksesta oli poissa kolme edustajaa. Anu Avaskari ja Pentti Valle jättivät päätökseen eriävän mielipiteen. Ratifiointiesitys jätettiin kuitenkin pöydälle seuraavan hallituksen käsiteltäväksi.
21. huhtikuuta 2015 ihmisoikeusjärjestö Ihmisoikeusliitto vaati uutta pääministeri Juha Sipilää varmistamaan, että sopimus ratifioidaan ja saamelaisten ihmisoikeudet vihdoin turvataan. Se huomautti, että kyseessä on ihmisoikeussopimus. ja että sen voimaansaattamatta jättäminen on ihmisoikeusongelma.
Juha Sipilän (kesk.) hallituksen hallitusohjelmassa ei mainita sopimusta eikä muita asioita saamelaisten oikeuksista, kulttuurista tai kielten säilymisestä. Heinäkuussa 2018 EU-kansanedustajat vaativat päätöslauselmassa jäsenvaltioita, Suomi mukaan lukien, saattamaan sopimuksen voimaan.
Pikeenit

Pikeenit (lat. Piceni) olivat muinainen kansa, joka asui Apenniinien niemimaalla Picenumin eli nykyisen Marchen alueella. He olivat saaneet nimensä palokärjen (Picus) mukaan, joka oli perimätiedon mukaan johdattanut heidät tälle alueelle ver sacrumin aikana.
Bleed It Out

Listasijoitukset

Kappale oli 52. Billboard Hot 100 -listalla ja 54. Billboardin Pop 100-listalla. Mainstream Rock Tracks -listalla se oli kolmantena ja Britannian singlelistalla sijalla 29. Kolmenkymmenen joukkoon kappale ylsi myös Australiassa (24.), Kanadassa (22.), Puolassa, Israelissa, Ruotsissa (14.) ja Uudessa-Seelannissa (7.).
Kemonomimi

Kemonomimi (獣耳, eläimen korvat) on animeen ja mangaan liittyvä termi, jolla tarkoitetaan ihmishahmoa, jolla on jonkin eläimen piirteitä, kuten korvat tai häntä.
Hans Verèl

Hans Verèl (s. 21. huhtikuuta 1953 Rotterdam, Alankomaat) on hollantilainen entinen jalkapalloilija, joka nykyisin toimii valmentajana.
Pelaajana Verèl edusti Sparta Rotterdamia (1972–1976), SVV:tä (1976–1977) ja FC Den Boschia (1977–1978). Heti peliuransa jälkeen hän aloitti valmentamisen, aluksi Den Boschin apuvalmentajana vuosina 1978–1981 ja toimi sittemmin seuran päävalmentajana vuoteen 1984 saakka. Hän on valmentanut myös RBC Roosendaalia (1984–1987), NAC Bredaa (1987–1990), Dordrechtia (1990–1992), RKC Waalwijkia (1992–1994) sekä uzbekistanilaista Pahtakoria (1994–1996), jonka jälkeen toimi vuosina 1996–2001 Willem II:n apuvalmentajana ja yhden kauden Fortuna Sittardin päävalmentajana.
MotoGP 15

Pelattavuus

Pelissä on mahdollista ajaa edellisen pelin tavoin neljä erilaista pelitilaa, yksittäisiä kilpailuja, maailmanmestaruuskausi, uratila ja aikaa vastaan, sekä MotoGP 14 esitelty skenaariotila, jossa ajetaan 500-kuutioisten historiallisia hetkiä ja myös kuviteltuja hetkiä. Nyt otettiin mukaan 2014 kauden parhaita hetkiä, kuten Marc Márquezin, Jorge Lorenzon ja Valentino Rossin taistelut mestaruudesta. Kuljettajien määrää lisättiin, kun kauden 2015 ja 2014 kuljettajat MotoGP, Moto 2 ja Moto 3 luokista lisättiin mukaan. Edellisessä pelissä oli mukana vain MotoGP:n edelliskauden kuljettajat.

Lisäosat

Pelin saa compact versiona, joka sisältää pelkästään MotoGP kuljettajat ja pyörät kaudelta 2015. Kokonaiseen peliin saa lisäosaksi ladattua nelitahtiset mestarikuljettajat, jotka ovat esiintyneet myös edellisissä peleissä. Lisäksi Red Bull Rookies Cup ja Estorilin rata.
Matti Mattila

Matti Emil Mattila (5. joulukuuta 1912 Nurmijärvi – 29. heinäkuuta 1990 Nurmijärvi) oli nurmijärveläinen maanviljelijä ja Keskustapuolueen kansanedustaja. Hän viljeli koko ikänsä Röykässä sijaitsevaa Ali-Korpi -nimistä perintötilaansa. Hän oli naimisissa maisteri Else Sylvia Parviaisen (1913–1980) kanssa vuodesta 1944 ja heillä oli yksi poika, sisustusarkkitehti Martti Juhani Mattila (1950–1980).
Mattila kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934 ja valmistui agronomiksi 1941. Eduskuntaan hänet valittiin Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 1954 vaaleissa ja hänen kautensa kesti 1975 asti. Mattila oli eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnan (pj) sekä puolustusasiainvaliokunnan puheenjohtaja ja useiden muiden valiokuntien, muun muassa perustuslakivaliokunnan, ulkoasiainvaliokunnan ja suuren valiokunnan jäsen. Hän kuului myös Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan. Lisäksi hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa sekä Nurmijärven kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen puheenjohtaja.
Sotilasarvoltaan Matti Mattila oli majuri (1962). Aselaji oli tykistö ja tehtävä tulenjohtaja. Hän aloitti sotatoimet Mittauspatteristossa. Rintamaosuudet painottuivat eteläiseen Itä-Karjalaan ja Karjalankannakselle. Mattilan rintamavastuu alkoi talvisodasta ja sitä kesti jatkosodan loppuun 
Mattila oli Keskustapuolueen Uudenmaan piirin puheenjohtaja ja puoluevaltuuston jäsen. Hän oli myös Uudenmaan maataloustuottajien liiton, Etelä-Suomen osuuspankkiliiton hallintoneuvoston, Suomen kenttäsahojen liiton hallintoneuvoston, Kemira oy:n hallintoneuvoston, Porvoon kirjapaino oy:n hallintoneuvoston, Valtion pukutehtaan johtokunnan, Tuusulan kansanopiston johtokunnan, Kotiteollisuuden keskusliiton valtuuskunnan, Kiljavan parantolan liittovaltuuston, Maaseudun autoliiton Uudenmaan piirin ja Nurmijärven mieskotiteollisuuskoulun johtokunnan puheenjohtaja. Hän kuului lisäksi Maalaiskuntien liiton liittovaltuustoon, MTK:n valtuuskuntaan, Osuuskunta Metsäliiton edustajistoon, Reserviupseeriliiton hallitukseen ja valtuuskuntaan, Osuuspankkien Keskuspankin ja sen eläkekassan hallintoneuvostoon, Kotiteollisuuden keskusliikkeen hallitukseen, Kaupan maataloussäätiön hallitukseen, Turengin sokeritehtaan hallintoneuvostoon, Vuorikemia oy:n hallintoneuvostoon, Etelä-Suomen osuusteurastamon johtokuntaan ja Uudenmaan läänin liikennetoimikuntaan.
Mattila sai maanviljelysneuvoksen arvon vuonna 1969.
Huippukylmähoito

Historia

Huippukylmähoito on kehitetty Japanissa reumaa sairastavien kivun hoitoon 1970-luvulla, kehittäjänä pidetään professori T. Yamauchia. 1980-luvulla hoitomuoto alkoi laajeta myös Eurooppaan. Vuonna 1984 saksalainen professori Reinhard Fricke otti sen käyttöönsä reumaa ja muita TULE-sairauksia sairastavien hoitoon. Suomeen huippukylmähoito rantautui 2000-luvun alussa. Suomessa on valmistettu Cryokabiineja ja paikalliskylmähoitolaitteita vuodesta 2013 alkaen.

Vaikutukset

Kahden - kolmen minuutin huippukylmähoidon teho on verrattavissa avantouintiin. Huippukylmähoito on kuitenkin avantouintia huomattavasti tehokkaampaa alemman lämpötilan ansiosta, mikä saa ihon pinnalla aikaan termoshokin. Termoshokki aktivoi kehomme sympaattisen hermoston ja solujen kokema "simuloitu menehtymisen vaara" käynnistää keskushermoston kautta hälytystilan, mikä nostaa elämää suojaavien ja selviytymistä tehostavien hormonien ja entsyyminen tuontantoa. Huippukylmähoidon jälkeen mm. testosteroiinin, endorfiinien, kortisolin ja noradrenaliinin tuotanto kasvaa. Toistuva kylmäaltistus lisää kehon kykyä tuottaa kivunpoistoon liittyviä vasta-aineita ja parantaa yleisesti sekä fyysistä että henkistä terveyttä ja suorituskykyä. Hoidon jälkeen annettu fysioterapia. osteopaattinen hoito tai itsenäinen kuntosaliharjoittelu tehostaa nivelten liikkuvuutta.
Kipujen ja turvotusten lisäksi huippukylmähoito auttaa muun muassa moniin ihosairauksiin (esimerkiksi psoriaasiin ja atooppiseen ihottumaan) unihäiriöihin ja moniin stressioireisiin.
Huippukylmähuoneita- ja kabiineja käyttävät myös huippu-urheilijat kuten hiihtäjät, maratoonarit ja kamppailulajien harrastajat. Huippukylmähoidosta he saavat nopeaa lihaspalautumista ja helpotusta myös kovan rasituksen aiheuttamiin lihaskipuihin. Kylmähoitoa saaneet ovat lisäksi kokeneet olonsa virkistyneeksi ja energiseksi.
Vähä-Asunta

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,2 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Vähä-Asunnan valuma-alueeseen (35.687) se kuuluu.
Copa América Femenina

Pelimuoto

Viime vuosina turnaus on järjestetty siten, että osallistuvat 10 maata on jaettu kahteen lohkoon. Alkulohkoissa kaikki joukkueet pelaavat yhden ottelun jokaista muuta joukkuetta vastaan. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta etenevät jatkolohkoon, jossa joukkueet pelaavat lohkon sisällä yhden ottelun muita joukkueita vastaan. Jatkolohkon voittaja voittaa samalla koko turnauksen.
Ylinenlampi (Parkano, Jaakkolankylä)

Maantietoa

Lammen pituus on 300 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee Sammatinjoen uoman järviketjun toiseksi alimmaisena järvenä, joka laskee Lehtijärveen 30 metriä pitkän Mäkelänkosken kautta. Koskessa on vain 10 senttimetrin pudotus. Lampeen tulee vettä vain Marjolammesta, jonka 150-metriseen lasku-uomaan yhtyy oikealta eli lännestä Korpiluoma. Se on noin kaksi kilometriä pitkä suo-oja, joka on myös Korpilammen laskuoja. Ylisenlammella ei ole muita tulo-ojia. Rantaviivan pituus on 650 metriä, josta länsiranta on suota ja itäranta kovaa maata. Ranassa on vain yksi vapaa-ajan asunto. Lammelle pääsee yhdystieltä 13275, joka kulkee sen länsipuolella. Lammen ohittaa itäpuolelta Tampere-Seinäjoki-junarata.

Historiaa

Vanhassa puhtaaksipiirretyssä Parkanon pitäjänkartassa 1800-luvulta kaksi peräkkäistä järveä Ylinenlampi ja Marjolampi on piirretty yhdeksi pitkäksi järveksi, jonka laskuoja mutkitteli lyhyenä Lehtijärveen. Tilanne oli vielä sama vuonna 1909. Järven eteläpäässä sijaitsi Mäkelän pieni torppa. Torpan kautta kulki etelästä pohjoiseen tie, joka seurasi Sammatinjoen uomaa.
Petri Pohjonen

Petri Hannu Tapani Pohjonen (s. 24. toukokuuta 1975 Lappeenranta) on suomalainen pikajuoksija.
Pohjonen voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1997, 1998 ja 1999. Hopealla hän oli 1995 ja 1996. Matkan hallimestaruus tuli vuosina 1996, 1998, 2000 ja 2002. 200 metrillä Pohjonen on parhaimmillaan ollut SM-kisoissa neljäs (1998). 
Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa 29. elokuuta 1997 Pohjonen juoksi ennätyksensä 46,62. Aika on 22-vuotiaiden Suomen ennätys. Pohjonen on ajallaan kaikkien aikojen kahdeksanneksi nopein suomalainen. Pohjosen jälkeen kukaan suomalainen ei ole toistaiseksi juossut 400 metriä nopeammin. 
Pohjosen valmentajana toimi Tapani Torvi.