google/wiki40b huggingface dataset:
Keijo Savolainen

Keijo Artturi Savolainen (22. helmikuuta 1929 Tampere – 14. helmikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, SKDL:n poliitikko ja Yleisradion johtaja.
Savolaisen vanhemmat olivat Kiteeltä kotoisin ollut puuseppä August Savolainen ja tamperelainen varastonhoitaja Fanny Maria Stenman. Hän kävi keskikoulun ja opiskeli kansankorkeakoulussa 1960–1961. Savolainen teki opintomatkat Neuvostoliittoon 1964 ja Saksan demokraattiseen tasavaltaan 1970.
Savolainen oli tamperelaisessa SKDL:n Hämeen Yhteistyö-lehdessä toimittajana 1953–1963 ja päätoimittajana 1963–1968. Hän oli ohjelmatoiminnan tarkkaajana Yleisradion PTS-elimessä 1968–1971 ja toimi Yleisradion Hämeen alueradion päällikkönä 1971–1974 ja Radio 2:n johtajana 1975–1984. Viimeksi Savolainen oli radion ohjelmajohtajana vuoteen 1989 saakka. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1990. 
Savolainen oli jäsenenä SKDL:n liittohalltuksessa 1967–1970, TUL:n liittoneuvostossa 1959–1967, Pirkanmaan maakuntaliiton hallituksessa 1957–1968, Tampereen yliopiston valtuuskunnassa 1966–1968, television ohjelmaneuvostossa 1964–1968 sekä vuodesta 1976 ETYK-toimikunnassa ja Suomi-Tsekkoslovakia-seuran johtokunnassa. Savolainen oli 1960-luvulla Kerho 66 ja Aikamme kasvot -keskusteluryhmien vetäjänä. Keskusteluryhmiin kuuluivat muun muassa Urpo Harva, Raino Vehmas ja Yrjö Littunen.
Keijo Savolainen oli naimisissa vuodesta 1949 Liisa Johanna Hollin kanssa. Keijo Savolaisen vanhempi veli oli näyttelijä Heikki Savolainen.
Power!!

Power!! on Shizuru Seinon luoma manga. Sen päähenkilö, Kyo Aizawa -niminen tyttö aloittaa lukion pojaksi pukeutuneena, että hän pääsisi lukion poikien koripallojoukkueeseen isänsä tahdosta. Suomeksi Powerin kaikki kymmenen osaa ilmestyivät vuosina 2008 - 2009 Egmontin julkaisemina.

Juoni

Kyo Aizawa on tyttö jonka isä on hulluna koripalloon. Hänen unelmansa oli päästä pelaamaan NBA:han, mutta vammansa takia hän ei voinut. Niinpä kun he muuttivat, hän maanitteli tyttärensä, Kyon, Seisyun lukioon, jokä on kuuluisa kahdesta asiasta: söpöistä tyttöjen koulupuvuista, sekä poikien nopeasta ja hurjasta koripallojoukkueesta. kun Kyo sai univormunsa, hän oli järkyttynyt havaittuaan ettei ollutkaan saanut tyttöjen söpöa koulupukua vaan poikien univormun. Vasta sitten hän tajusi isänsä suunnitelman, saada Kyo poikana pelaamaan huippuluokan koripallojoukkueeseen.
Sen sijaan että tarina keskittyisi koripalloon, se keskittyy suurimmaksi osaksi Kyoon ja siihen miten han alkaa pikkuhiljaa pitää huonetoveristaan Chiharu Eniwasta. Vaikka Kyo yrittää pitää oikean identiteettinsä salassa, Chiharu lopulta saa selville totuuden.
Sotaoikeus

Sotaoikeus on tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia sotilaiden ja joissain tapauksissa myös siviilien rikoksia. Lähes kaikkien maiden asevoimat käyttävät jonkin tyyppistä sotaoikeutta tutkimaan sotilaidensa tekemiä rikoksia.

Sotaoikeus Suomessa

Sotilaiden tekemät rikokset tutkittiin Suomessa itsenäisyyden aikana rauhanaikaisissa sotaoikeuksissa niiden lakkauttamiseen vuoteen 1983 saakka. Sotaoikeuteen kuului lainoppinut puheenjohtaja, sotatuomari, ja neljä sotilasjäsentä (kaksi upseeria ja kaksi aliupseeria). Sota-aikana vastaavalla kokoonpanolla toimivat kenttäoikeudet, joissa oli kaksi sotilasjäsentä ja yksinkertaisempi oikeudenkäyntimenettely. Erityistapauksissa saatettiin kuolemantuomiota vaativissa rikoksissa sota-aikana asettaa erityinen pikaoikeus, jossa oli kahdeksan sotilasjäsentä ja lainoppinut puheenjohtaja. Pikaoikeus toimitti käsittelyn suullisesti joukko-osaston edessä ja sen tuomio pantiin välittömästi täytäntöön.
Sotaoikeuksien ja kenttäoikeuksien päätöksistä sai pääsäännön mukaan valittaa sotaylioikeuteen (myöhemmässä vaiheessa hovioikeuteen). Pikaoikeuden tuomiosta ei voinut valittaa. Sotaylioikeuteen kuului kolme lainoppinutta sotaylituomaria, joista yksi toimi puheenjohtajana sekä kaksi vähintään esiupseerin arvoista sotilasjäsentä, joista toinen oli maa- ja toinen merivoimista.
Nykyaikana sotaoikeuden kokoonpano on lainoppinut puheenjohtaja ja kaksi sotilasjäsentä. Sotaoikeus asetetaan sota-aikana ainoastaan sotatoimialueelle ja se käsittelee sotilaiden tekemiä rikoksia. Erityistapauksissa se voi käsitellä myös siviilien rikoksia. Oikeuden päätöksistä saa valittaa hovioikeuteen.

Sotaoikeus ulkomailla

Anglosaksisessa oikeuskäytännössä sotaoikeus on tavanomainen tapa tutkia sotilasrikokset. Tyypillisesti oikeusistuimia on useita ja niiden kokoonpano riippuu käsiteltävän asian vakavuudesta. Joidenkin maiden laivastoissa on tapana pitää sotaoikeuden istunto sota-aluksen menetyksen johdosta, usein menetetyn aluksen kapteeni itse vaatii sotaoikeuden istuntoa menetyksen syiden selvittämiseksi lopullista raporttia varten.
Martti Sirola

Martti Sirola (s. 26. maaliskuuta 1947 Savonlinna) on suomalainen Vihdissä asuva kuvittaja, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. 
Sirola sai vuonna 2018 Puupäähattu-palkinnon.

Henkilöhistoria

Sirola syntyi Savonlinnassa, mutta asui ja kävi koulunsa Jyväskylässä. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta kuvaamataidon opettajaksi 1972. Valmistuttuaan hän toimi taideterapeuttina Hesperian sairaalassa ja opetti taideterapiaa Helsingin sairaanhoito-oppilaitoksessa. Vihtiin hän muutti perheineen 1980.

Taiteellinen tuotanto

Sirola on sarjakuvapiirtäjä, kuvittaja ja kirjailija. Ensimmäisen sarjakuva-albuminsa Apassit hän julkaisi 1974. Hölmölästä Sirola on julkaissut useita sarjakuva-albumeja. Hän on kuvittanut muun muassa Kari Vaijärven Jukka Vihi -teoksia, mutta myös esimerkiksi Ulla-Maija Aaltosen, Kaija Määtän, Satu Reinikaisen ja  Raija Orasen  kirjoja.
Evankelisluterilainen Todistajaseura

Evankelisluterilainen Todistajaseura ry on Suomen evankelis-luterilaisen kirkkoon kuuluva ja on osa evankelista herätysliikkettä maallikkojohtoisena liikkeenä, joka perustettiin Kurikassa vuonna 1919. Todistajaseuran kannatusaluetta on lähinnä Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla. Todistajaseura käyttää laulukirjaa Uusi Veisu.
Todistajaseura on lojaali luterilaisen ortodoksian opetuksille. Se tunnustaa kasteen uudestisyntymisen pesona eikä hyväksy naispappeutta vaan pitää sitä Raamatun vastaisena. Todistajaseuralla on omaa kustannustoimintaa. Seura on julkaissut muun muassa Svebiliuksen katekismusta sekä kuukausittain ilmestyvää Todistaja-lehteä.
Kulttuuriympäristö

Kulttuuriympäristö on ihmisen muokkaamaa luonnonympäristöä ja ihmisten jokapäiväinen elinympäristö. Siihen kuuluvat arkeologinen perintö, rakennetut ympäristöt ja perinnemaisemat, joita ovat perinnebiotoopit ja rakennetut perinnemaisemat. Kulttuuriympäristö ilmenee myös tarinoina, ja käsitteen lähtökohta on, että fyysisessä ympäristössä olevat historialliset piirteet ymmärretään osana laajempaa kokonaisuutta. Kulttuuriympäristöä voivat olla esimerkiksi rakennukset, pellot, tiet, vesireitit ja kokonaiset kaupungit.
Kulttuuriympäristökasvatus edistää ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista.
Kulttuuriympäristöissä elää usein kulttuurilajeja.
Shenge

Edustettuna populaarikulttuurissa

Edward Zwickin ohjaamassa vuoden 2006 elokuvassa Blood Diamond – veritimantti Shengen sanotaan olevan Djimon Hounsoun näyttelemän protagonistin Solomon Vandyn koti.
Bayonetta (pelisarja)

Muuta

Ensimmäiseen peliin perustuen on tehty anime-elokuva Bayonetta: Bloody Fate. 
Kahden ensimmäisen pelin ääniraidat on julkaistu CD-levyllä Japanissa.
Roberts Bukarts

Muuta

Bukartsin veli Rihards Bukarts pelaa myös jääkiekkoa. Myös hänen isänsä Ralfs Bukarts pelasi jääkiekkoa.
Kristina Wayborn

Elämäkerta

Britt-Inger Johansson valittiin Miss Ruotsiksi vuonna 1970, ja hän oli semifinalisti ja Miss Universum -ehdokkaana samana vuonna. Hänet valittiin myös Miss Skandinaviaksi.
Kristina Waybornin ensimmäisiä elokuvarooleja oli Greta Garbo viisiosaisen Hollywoodin naislegendoista kertovan tv-sarjan Unelmakone (Moviola, 1980) aloitusjaksossa. Hänen todennäköisesti tunnetuin roolinsa oli James Bond -elokuvassa Octopussy – mustekala (1983), jossa hän näytteli Magdaa.
Wayborn on myöhemmin näytellyt yksittäisissä televisiosarjojen jaksoissa, kuten sarjoissa Lemmenlaiva, MacGyver, Dallas ja Baywatch.
Pommerinlahti

Pommerinlahti (saks. Pommersche Bucht, puol. Zatoka Pomorska) on lahti Itämeren lounaisosassa Saksan ja Puolan rannikoilla. Sen rannoilla sijaitsee Pommeri.
Etelässä Pommerinlahden erottaa Oderinhaffista eli Stettininhaffista ja siihen laskevan Oderjoen suistosta kaksi saarta, Usedom ja Wolin. Lahden yhdistää haffiin kolme vesiväylää: Dziwna, Świna ja Peene. Lännessä Pommerinlahti rajoittuu Rügenin saareen ja pohjoisessa sen alueen katsotaan ulottuvan Tanskalle kuuluvaan Bornholmin saareen saakka.
Ympäröivistä Itämeren alueista Mecklenburginlahti on lännessä, Arkonanmeri eli Arkonan allas luoteessa ja Bornholmin allas pohjoisessa. Pommerinlahden itä- ja koillispuolista merialuetta kutsutaan yksinkertaisesti Etelä-Itämereksi. Lahden Saksan puoleiset rannikot ovat Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiossa, Puolan puoleiset enimmäkseen Zachodniopomorskien voivodikunnassa.
Pommerinlahtea reunustava Pommeri oli ennen vuotta 1945 kokonaisuudessaan osa Saksaa, mutta se jaettiin toisen maailmansodan jälkeen kahtia siten, että Puolaan liitettiin itäosa, Taka-Pommeri, ja Saksalle jäi länsiosa, Etu-Pommeri. Tämä tuli sen jälkeen kuulumaan Saksan demokraattiseen tasavaltaan, kunnes Saksat 1990 yhdistyivät. Oder on maiden rajajokena, kuitenkin niin, että sen suisto ja siellä oleva Szczecinin (Stettinin) kaupunki kuuluu kokonaan Puolalle. Jaon seurauksena Oderinhaffia ja Pommerinlahtea erottavista saarista läntisempi Usedom on kahden valtion aluetta, suuremman länsiosan kuuluessa Saksalle ja pienemmän itäosan Puolalle, kun taas itäisempi Wolin on kokonaan Puolaa, näin myös Świnoujścien (Swinemünden) kaupunki on Puolassa. Myös lahdesta suurin osa on Puolan merialuetta.
Pommerinlahden suurin syvyys on 20 metriä ja suolapitoisuus on noin 8 promillea. Lahden poikki kulkee jatkuvasti ylläpidettäviä syväväyliä, joita myöten myös suuremmat alukset ja valtamerilaivat voivat vierailla Szczecinin ja Świnoujścien satamissa. Puolan hallitus päätti 1995, että vesiväyliä näihin molempiin satamiin voidaan pitää Puolan aluevesinä. Saksan ja Puolan välisen rajan kulku mukaan lukien meriraja Pommerinlahdella on kuitenkin Saksojen yhdistyttyä määritelty sopimuksissa yksiselitteisesti, päätös oli siis sikäli yksipuolinen kannanotto ilman kansainvälisoikeudellista perustaa. Tästä huolimatta vuonna 2006 maiden väliset suhteet kärsivät Puolan syytettyä Saksan laivastoa rajaloukkauksesta näillä aluevesillä.
Pommerinlahden rannikon tärkeimmät satamat ovat Świnoujście ja Dziwnów, molemmat puolalaisia kaupunkeja. Saksan puoleisesta lahdesta suurin osa on määritelty Pommerinlahden luonnonsuojelualueeksi ympäristöministeriön päätöksestä syksyllä 2005. Suojelualueen pinta-ala on noin 200 000 hehtaaria.
Lahden rannalla Usedomin saarella sijaitsevat Saksan keisarien aikanaan arvostamat kylpyläkohteet eli Dreikaiserbäder: Ahlbeck, Bansin ja Heringsdorf. Muitakin kylpylöitä on, etenkin Rügenillä, ja Ostseebad Binzistä Berliinin ja Erfurtin kautta Düsseldorfiin kulkeva InterCity-juna kantaa nimeä Pommersche Bucht.
Proomuemälaiva

Järjestelmä

Tällainen yksikkökuljetusjärjestelmä ei vaadi tavaran välilastauksia ja järjestelmä soveltuu sisävesille, jokiin ja rannikkoväylille. Proomut voidaan lastata ja purkaa normaalina työaikana. Järjestelmän kallein osa, proomuemälaiva, ei tarvitse satamien laituripaikkoja ja voi olla suuren osan ajasta liikkeellä, koska proomun siirto laivaan on paljon nopeampaa kuin tavaran lastaus proomuun. Tällainen kuljetusjärjestelmä ei tarvitse hienoja ja kalliita satamia, vaan riittää kun tavaraa on tarpeeksi paljon kuljetettavaksi.
Koska proomut joutuvat emälaivan liikkuessa merenkäynnissä olemaan täyteen lastattuina pukkien varassa, niistä pitää tehdä lujarakenteisia. Niiden rakenteiden mitoitus vastaa kaksi kertaa pidempää tavanomaista sisävesiproomua. Järjestelmän ongelmana ei ole se, että emälaivan pitää kuljettaa mukanaan kymmeniä tonneja terästä proomua kohti. Suurin ongelma on järjestelmän kallis hankintahinta: tarvitaan emälaiva, kolme proomusarjaa ja hinaajia. Toinen ongelma on se, että vesien ollessa jäässä tarvitaan jokin toinen kuljetusjärjestelmä. Kuljetuskustannuksia nostaa sekin, jos hinaaja mahtuu kanavien sulkuihin vain yhden proomun kanssa.

Emälaivan lastaus

Eri emälaivajärjestelmissä käytetään erilaisia lastaustapoja, joko nostetaan proomuja nosturilla tai upotetaan emälaiva syvemmälle. Uittamalla lastattavissa (float on – float off) emälaivoissa käytetään kahta eri menetelmää. Emäalus voidaan upottaa niin syvään, että proomut voidaan uittaa sen kannelle tai kannelta pois. Laivaa nostettaessa proomut sitten telakoituvat sen kannelle.
Toinen mahdollisuus on täyttää ruuma vedellä ulkopuolisen veden tasoon ja uittaa proomu laivaan tai laivasta keulassa tai perässä olevan vesitiiviin portin kautta. Pumpattaessa vesi pois ruumasta proomut telakoituvat kantta vasten. Uittamalla lastattava proomuemälaiva on rakenteeltaan yksinkertainen, varmatoiminen ja halpa rakentaa.
Proomuemälaivoissa, joihin proomut lastataan nosturilla (esimerkiksi LASH), on koko kannen mitalla liikkumaan pystyvä nosturi. Toinen vaihtoehto on perässä oleva nostolava, jolta proomut siirretään laivan läpimeneville kansille kiskoja pitkin rullavaunujen avulla. Tällaista lastaustapaa käyttävät SEABEE-emälaivat.

LASH

LASH-proomu on suorakulmainen teräksinen tai lujitemuovinen laatikko, joka on 18,75 metriä pitkä, 9,50 m leveä ja 3,96 m korkea. Proomuissa on kaksoispohja ja kaksoisseinämä ainakin päädyissä. Teräsproomu, joka painaa 85 tonnia, voi kuljettaa noin 370 tonnin lastin. Kuljetuksen ajaksi proomut suljetaan kolmella luukulla ja proomuletka kiristetään vinssien avulla yhteen hinauksen ajaksi. Kun proomuja lastataan ruumaan neljään kerrokseen päällekkäin ja kannelle kahteen kerrokseen, mahtuu 260 metriä pitkään ja 32 m leveään proomuemälaivaan yli 80 proomua.
Abu Dhabin Grand Prix 2015

Aika-ajot

Paalupaikalle ajoi Mercedeksen Nico Rosberg, joka saavutti ensimmäistä kertaa urallaan kuusi paalupaikkaa peräkkäin. Toiseen ruutuun ajoi Mercedes-kuljettaja Lewis Hamilton. Kolmanneksi sijoittui Kimi Räikkönen, neljänneksi Sergio Pérez, viidenneksi Daniel Ricciardo ja kuudenneksi Valtteri Bottas. Ferrarin Sebastian Vettel putosi aika-ajon ensimmäisellä osiolla pois, jääden ruutuun 16, koska Ferrari oletti Vettelin ajan riittävän seuraavaan aika-ajo-osioon. Vettel kuitenkin nousi yhden lähtöruudun Romain Grosjeanin saaman lähtöruuturangaistuksen myötä.

Kilpailu

Manorin Roberto Merhi starttasi kilpailuun varikkosuoralta. Ensimmäisessä mutkassa Fernando Alonso törmäsi Pastor Maldonadoon, jonka seurauksena Maldonadon kilpailu jäi kesken heti avausmutkaan takaripustusten hajottua. Alonso sai kolaroinnista varikon läpiajorangaistuksen. Kärkinelikko pysyi lähdössä samana, mutta Valtteri Bottas tippui ensimmäisellä kierroksella kymmenenneksi.
Ensimmäisten varikkopysähdysten aikana Valtteri Bottas lähti varikkoruudustaan törmäten Jenson Buttoniin varikkosuoralla. Bottas hajotti etusiipensä ja sai kolarista viiden sekunnin rangaistuksen. Max Verstappen lukkojarrutti pilaten renkaansa. Myöhemmässä vaiheessa kilpailua Verstappen taisteli Jenson Buttonin kanssa ohittaen brittikuskin radan ulkopuolelta ja saaden rangaistuksen. Verstappen sai vielä kilpailun jälkeen rangaistuspisteitä sinisten lippujen noudattamatta jättämisestä.
Abu Dhabin GP:n voittoon ajoi Nico Rosberg ennen tallikaveriaan Lewis Hamiltonia. Kolmanneksi ajoi Kimi Räikkönen, jolle palkintosijoitus oli kauden kolmas. Neljänneksi nousi Sebastian Vettel. Viides oli Force Indian Sergio Pérez, kuudes Red Bullin Daniel Ricciardo, seitsemäs Nico Hülkenberg, kahdeksas Felipe Massa, yhdeksäs Romain Grosjean ja kymmenes Daniil Kvjat. Valtteri Bottas oli maalissa 13:s.
Drag-On

Historia

Yhtye aloitti alun perin nimellä Dragon, kokoonpanolla Jukka Poussu (laulu, kitara), Jarkko Poussu (basso), Juho Alajuuma (rummut) ja Ville Alajuuma (koskettimet). Myöhemmin rumpujen taakse asettui Mika Tuovila, ja kokoonpano oli jonkin aikaa kolmihenkinen. Kitaran varressa nähtiin myös Heikki Alajuuma. Sittemmin kokoonpanoksi vakiintui Jukka Poussu (laulu, kitara, koskettimet), Toni Kyllönen (kitara, koskettimet), Jarkko Poussu (basso) ja Juha Alajuuma (rummut).
Yhtyeen soittokämppinä toimivat muun muassa samat tilat kuin useiden muittenkin kuusamolaislähtöisten bändien treenipaikat: "Rauhala" (Zero Nine), "Tonterin kämppä" (A.R.G.), "Räkälä" (Morphosis, Sacred Crusifix) sekä "Tetrahallin kellari".
M. K. Stewen

Martin Kasimir Stewen (18. helmikuuta 1896 Sääminki – 26. syyskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen eversti, joka toimi Suomen sotilasasiamiehenä Tukholmassa jatkosodan aikana.
Stewenin vanhemmat olivat Kasimir Steven (1858–1928) ja Anna Sofia Borgman (s. 1867).
Stewen tuli puolustusvoimien palvelukseen 1918. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1923. Talvisodassa Stewen toimi Tolvajärven-Ilomantsin rintamalla, ryhmä Talvelan esikuntapäällikkönä. Tolvajärvellä ryhmä Talvela saavutti valtavan torjuntavoiton, joka valoi uskoa siihen että Suomi ehkä voikin selviytyä ylivoimaiselta näyttäneestä vihollisesta. Syyskuussa 1940 everstiluutnantti Stewen oli asiantuntijana mukana neuvottelemassa Suomen ja Saksan kauttakulkusopimusta. Jatkosodan aikana hän toimi sotilasasiamiehenä Tukholmassa.
Toukokuussa 1944 Stewen sai Tukholmassa tietoja Japanin sotilasasiamieheltä, kenraali Onoderalta neuvostojoukkojen keskittämisestä Karjalankannakselle. Hän ilmoitti asiasta päämajaan mutta päämajassa eversti Aladár Paasonen, kenraali Erik Heinrichs ja päämajoitusmestari A. F. Airo päättivät, että Stewenin raporttia ei esiteltäisi marsalkka Mannerheimille, ja kun Stewen 29. toukokuuta 1944 saapui itse päämajaan, Paasonen kielsi häntä mainitsemasta asiasta Mannerheimille.
Stewen erosi puolustusvoimien palveluksesta 1945. Hän kirjoitti 1950- ja 1960-luvuilla artikkeleita muun muassa Suomen Merenkulku -lehteen, Suomen Sotilas. Suomen Mies -lehteen, Uuteen Kuvalehteen sekä Apu-lehteen.
Stewen oli naimisissa sokeainkoulun johtaja Anita Armia Matilda Janssonin (1902–1984) kanssa. Heidän poikansa oli kenraalimajuri Rolf Wilhelm Stewen (1927–2012).
Antonian maailma

Juoni

90-vuotias Antonia (van Ammelrooy) on päättänyt kuolla ja aloittaa 50 vuotta kattavan muistelonsa epäsovinnaisesta elämästään hollantilaiskylässä. Hänen homoseksuaalinen tyttärensä Danielle (Dottermans) haluaa lapsen muttei miestä. Antonia järjestää asian, ja Danielle synnyttää Theresen, ja tämä aikanaan Sarah’n (van Overloop). Tarinan kerronnassa on mukana maagista realismia.
Husbyn kylpylä

Husbyn kylpylä (ruots. Husbybadet) on kylpyläpainotteinen uimahalli Husbyn kaupunginosassa Länsi-Tukholmassa. Se vihittiin käyttöön joulukuussa 1999. 
Kylpylässä on seikkailuallas, 25-metrinen kuntoallas, hyppytorni ja opetusallas. Perinteisen saunan ja höyrysaunan lisäksi kylpylässä on myös poreallas ja vesiliukumäkiä. Kylpylä on Tukholman kaupungin operoima, mutta siellä noudatetaan korotettua taksaa paremman palvelutarjonnan vuoksi.
Vantaan Jukara

Vantaan Jukara r.y. on 28. tammikuuta 1972 perustettu vantaalainen budoseura. Seurassa voi harjoitella ohjatusti judoa, karatea sekä aikidoa. Jukaran harjoitussalit sijaitsevat Rajatorpan kalliosuojassa. Lisäksi harjoitellaan Myyrmäen urheilutalolla sekä paikallisilla kouluilla. Jukaran kolmessa jaostossa on noin 400 aktiivisia harjoittelijoita, joista 300 junioreja.
Vuodesta 1972 alkaen Jukarassa harjoiteltiin judoa, karatea ja voimailua. Voimailujaos kuihtui pois 1970-luvun kuluessa. Aikido tuli mukaan uutena lajina vuonna 1979.
Vantaan Jukara r.y. kuuluu Suomen judoliitton, Suomen karateliitton, Suomen aikidoliitton (ja niiden kautta SLU:hun), sekä Suomen Shorinjiryu Karatedo -yhdistykseen. Jukaran karatejaos on Nuori Suomi -sinettiseura.
Merkuriuksen asuttaminen

Kiinteänä ja suhteellisen lähellä olevana planeettana Merkuriusta on ehdotettu yhdeksi mahdolliseksi tulevaisuuden asutuskohteeksi. Pysyvien siirtokuntien pitäisi olla planeetan napa-alueilla planeetan muiden osien todella kuumien lämpötilojen takia. Planeetan muita osia voisi asuttaa vain hitaan maankaltaistusprosessin avulla.

Hyödyt

On arvioitu, että Merkuriuksen maaperässä olisi paljon helium-3:a, joka voi olla tärkeä aine ydinfuusion hyötykäytössä. Kuitenkin Merkuriuksen magneettikenttä on voinut estää helium-3:n maanpinnan saavuttamista.
Toisten arvioiden mukaan Merkurius voisi olla myös rauta- ja magnesiumsilikaattien lähde.

Aurinkovoima

Aurinkoa lähimpänä planeettana Merkuriuksesta saisi todella paljon aurinkovoimaa. Sen aurinkovakio on 9,13 kW/m², eli 6,5 kertaa Maan tai Kuun määrä. Akselin kallistumisen takia korkeat paikat navoilla kohdistuisivat Aurinkoon kaiken aikaa.

Ongelmat

Sopivan ilmakehän puuttuminen, sijainti lähellä Aurinkoa ja 59:ää Maan vuorokautta vastaavat vuorokaudet aiheuttaisivat mahdolliselle asutukselle ongelmia. Pysyvien siirtokuntien pitäisi sijaita napa-alueilla, mutta myös päiväntasaajan alueilla voisi olla väliaikaista asutusta planeetan pitkien öiden aikana.
Fjodor Emin

Fjodor Aleksandrovitš Emin (ven. Фёдор Алекса́ндрович Эми́н, ennen kastetta Muhammed-Ali Emin; 1735 – 27. toukokuuta 1770 Pietari) oli yksi Venäjän ensimmäisistä romaanikirjailijoista.
Fjodor Eminin omiin kertomuksiin perustuvat tiedot hänen vaiheistaan ennen Venäjälle päätymistä ovat ristiriitaisia. Vuonna 1761 esitetyn asiakirjojen todistaman version mukaan hänen isoisänsä oli Itävallan armeijan puolalainen upseeri, joka 1700-luvun alussa siirtyi Turkin palvelukseen ja kääntyi muslimiksi. Bosnian bein luona kasvanut isä sai käskynhaltijan paikan Naupaktosissa ja meni naimisiin kristityn orjan kanssa. 1750-luvun alussa Emin opiskeli Venetsiassa ja asui jonkin aikaa Lesbosin saarella, jonne hänen isänsä oli karkotettu. Sieltä he siirtyivät Algeriaan, jossa isä nimitettiin armeijan ylipäälliköksi ja poika yleni upseeriksi. Isän kuoltua Emin päätyi erinäisten vaiheiden jälkeen Portugaliin ja sieltä Lontooseen, jossa hänet kastettiin Venäjän lähetystön kirkossa. Toisten tietojen mukaan hän olisi syntynyt Puolassa, Unkarissa tai Kiovassa. Vuonna 1761 Emin saapui Pietariin, jossa hän työskenteli ulkoasian kollegiossa kääntäjänä, opetti italiaa ja meni naimisiin.
Emin oli kielellisesti hyvin lahjakas. Hän osasi vähintään kahdeksaa eri kieltä ja julkaisi jo vuonna 1763 ensimmäiset portugalista ja espanjasta venäjäksi kääntämänsä romaanit. Samana vuonna hän siirtyi Katariina II:n kabinetin kääntäjäksi ja julkaisi ensimmäisen oman romaaninsa Nepostojannaja Fortuna, ili Pohoždenije Miramonda (”Ailahteleva onnetar tai Miramondin seikkailut”), joka pohjautuu omaelämänkerrallisiin aiheisiin. Muita teoksia olivat Prikljutšenija Femistokla (”Temistokleen seikkailut”, 1763) sekä Venäjän ensimmäinen kirjeromaani Pisma Ernesta i Dorarvy (”Ernestin ja Dorarvan kirjeet”, 1766), jonka taustalla on Jean-Jacques Rousseaun Julie, tai uusi Héloïse (1761). Eminin seikkailu- ja rakkausjuoniin perustuvat pikareskiromaanit sisältävät myös pohdintoja ajankohtaisista yhteiskunnallisista aiheista. Teostensa välityksellä hän kävi polemiikkia romaanikirjallisuuteen kielteisesti suhtautuneen Aleksandr Sumarokovin kanssa.
Vuoden 1766 jälkeen Emin keskittyi historian tutkimukseen. Keskeneräiseksi jäänyt Rossijskaja istorija žizni vseh drevnih ot samogo natšala Rossii gosudarei (1767–1769) on sekundäärilähteisiin perustuva kaunokirjallinen esitys Venäjän historiasta. Vuonna 1769 Emin julkaisi satiirista aikakauslehteä Adskaja potšta (”Helvetinposti”), joka yhdessä Nikolai Novikovin Trutenin kanssa esitti polemiikkia Katariina II:n lähipiireineen julkaisemaa Vsjakaja vsjatšina -lehteä vastaan. Kirjailijan viimeiseksi teokseksi jäi uskonnollinen traktaatti Put k spaseniju (”Tie pelastukseen”), josta otettiin yli 50 painosta vuosina 1780–1917.