François Cevert

Ura

Teini-ikäisenä hänen vanhempi siskonsa Jacqueline tapasi kilpakuljettaja Jean-Pierre Beltoise'n. Tätä kautta François pääsi ensimmäistä kertaa moottoriurheilumaailmaan. Sisko Jaqueline meni Beltoise'n kanssa myöhemmin naimisiin. 16-vuotiaana Cevert kilpaili skoottereilla kavereidensa kanssa Pariisin kaduilla ja sitten kokeili kartingia. Vuoden 1964 lopussa hän meni Montlheryn kilpa-autoilukouluun. 
Voitettuaan Ranskan Formula 3 -mestaruuden vuonna 1968 Cevert liittyi Tecnon Formula 2 -talliin ja sijoittui kauden päätteeksi kolmanneksi. Seuraavana vuonna, kun Tyrrellin Formula 1 -tallin Johnny Servoz-Gavin päätti lopettaa ajamisen kesken kauden 1970 kolmen kilpailun jälkeen, Ken Tyrrell kutsui Cevertin tallin kakkoskuljettajaksi Jackie Stewartin rinnalle. Tyrrellin autot olivat tuohon aikaan vielä March-tallin valmistamia, joten tuloksissa valmistajaksi on merkitty March eikä Tyrrell. Seuraavan neljän kauden ajaksi Cevertistä tuli Stewartin uskollinen suojatti. Cevert saavutti uransa ensimmäiset pisteensä Italian Grand Prix'sta.
Kaudella 1971 Tyrrell rakensi itse omat autonsa. Cevert onnistui sijoittumaan sekä Ranskassa että Saksassa toiseksi, molemmilla kerroilla Stewartin voittaessa. Lopulta kauden päättävässä Watkins Glenin radalla ajetussa Yhdysvaltain Grand Prix'ssa Cevert onnistui nappaamaan ensimmäisen mutta samalla uransa ainoan voittonsa. Cevertistä tuli vasta toinen MM-sarjaan kuuluneen F1-kilpailun voittanut ranskalainen (Maurice Trintignant voitti Monacossa 1955 ja 1958). Cevert sijoittui kauden loppupisteissä kolmanneksi Stewartin ja Ronnie Petersonin taakse.
Cevertin, Stewartin ja Tyrrell-tallin suuret odotukset kaudesta 1972 eivät toteutuneet, sillä Emerson Fittipaldi voitti kuljettajien ja Lotus-talli valmistajien mestaruuden. Cevert sijoittui kauden aikana pisteille vain kolmesti: hän oli toinen Belgiassa ja Yhdysvalloissa, ja neljäs kotikilpailussaan Ranskassa. Epäonnistuneessa kaudessa oli kuitenkin valoisiakin hetkiä, sillä Cevert sijoittui toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa uusiseelantilaisen Howden Ganleyn kanssa.

Kuolema

Kaudella 1973 Tyrrell-talli oli taas mukana kärkitaistelussa, ja Cevert osoitti olevansa kykenevä kilpailemaan Stewartia vastaan lähes jokaisessa kilpailussa. Hän sijoittui toiseksi kuudesti, kolme kertaa Stewartin taakse. Stewart totesi Cevertin kuitenkin olleen kuuliainen tallikaveri. Kun Cevertin ajotaidot alkoivat vetää vertoja jo Stewartin ajotaidoille, suunnitteli skotti salaa keskeyttävänsä viimeisessä kilpailussa Yhdysvalloissa, jotta kaudeksi 1974 Cevertistä voisi tulla Tyrrell-tallin hyvin ansaitseva ykköskuljettaja. Stewart on myöhemmin sanonut, että hänen mielestään olisi selvää, että Cevert pystyisi olemaan häntä parempi, ja jopa maailmanmestari.
Traagisesti Watkins Glenillä, kun Stewart oli jo varmistanut kolmannen maailmanmestaruutensa, Cevert kuoli lauantain aika-ajoissa taistellessaan paalupaikasta Ronnie Petersonin kanssa. Nopeassa oikea-vasen-mutkayhdistelmällisessä "The Bridge" -ylämäessä Cevertin auto oli hieman liikaa menossa kohti vasenta reunaa pompaten reunakivityksistä, joita Niki Lauda kuvaa kirjassaan The Art and Science of Grand Prix Driving uskomattoman vaarallisiksi. Pompun seurauksena Cevertin auto ajautui liian leveäksi radan oikeaan reunaan, jossa se osui turvakaiteeseen. Tämän seurauksen auto pyörähti ja törmäsi radan toisella puolella olleeseen turvakaiteeseen lähes 90:n asteen kulmassa. Cevert kuoli törmäyksessä välittömästi.
Jackie Stewart oli yksi ensimmäisistä onnettomuuspaikalle tulleista. Hän on myöhemmin sanonut, että "He jättivät hänet sinne, koska hän oli selvästi kuollut". Stewartin mielestä The Bridge -mutkayhdistelmä oli parasta mennä Tyrrell-autolla vitosvaihteella, koska silloin moottorin kierrokset olisivat melko alhaiset. Cevert sen sijaan meni mutkayhdistelmän läpi nelosvaihteella, jolloin moottorin kierrokset olivat korkeat. Stewart huomasi, että Tyrrell-auto tuntui pomppivan tuossa mutkayhdistelmässä lyhyen akselivälin takia. Hän tunsi, että suuremmalla vaihteella ajaminen toimi pomppimista vastaan, vaikka aikaa kuluisikin hukkaan, jos hän ajautuisi väärälle ajolinjalle. Näin ollen Cevertin ajotekniikka saattoi vaikuttaa onnettomuuteen.
Cevert oli kuollessaan 29 vuotta ja 224 päivää vanha. Hänet on haudattu Cimétière de Vaudelnay -hautausmaalle Vaudelnayn kylään, Maine-et-Loireen.