google/wiki40b huggingface dataset:
Margit Brandt

Margit Bjørløw Brandt (27. tammikuuta 1945 – 24. lokakuuta 2011) oli tanskalainen muotisuunnittelija.

Elämäkerta

Brandt valmistui Margretheskolenista (1961–1964) ja Københavns Tilskærerakademista (1964) ja suoritti räätälinopinnot. Hän aloitti uran ulkomailla vuonna 1965 Pariisissa ajan ranskalaisen huippusuunnittelijan Pierre Balmainin harjoittelijana. Hän omaperäinen ja itsevarma tyylinsä toi hänelle arvostusta, ja vuonna 1966 hän jatkoi uraansa Louis Feraud'n muotitalossa Rue du Faubourg Saint-Honoré -kadulla. Hän avioitui vuonna 1966 Erik Brandtin kanssa,joka työskenteli ranskalaisessa yrityksessä Mendes'ssä (jonka omisti Ranskan entisen presidentin Pierre Mendes Francen sukulainen), joka teki prêt-a-porter-näytöksiä muun muassa Lanvinille, Guy La Rochelle ja Yves Saint Laurentille.
Avioliitto toimi katalysaattorina Skandinavian menestyneimpiin suunnittelijapareihin kuuluneille Brandteille. Brandtit palasivat pian vihkimisen jälkeen Tanskaan, ja vuonna 1966 Margit esitteli oman kokoelmansa Kööpenhaminan muotimessuille B-age-merkillä. Aikalaisten silmissä asujen linjat olivat yllättävän lyhyitä ja niukkoja, mutta kokoelma herätti heti kiinnostusta yleensä laiminlyödyssä ikäryhmässä teinien ja kypsempien naisten välissä. B-agesta tuli muodin keskeinen osa Skandinavian nuorten naisten ensimmäiselle sukupolvelle.
Margit ja Erik Brandt tekivät pian kaikkea mahdollista naisten muodista liinavaatteisiin, turkiksiin, urheiluasuihin, kelloihin, henkilökohtaisiin tuotteisiin ja keittiötarvikkeisiin saakka. Muodin kärjessä kulkevat suunnittelijat löysivät tiensä Harrodsin, Bendelsin, Takashimayan, Saksin ja Bloomingdale’sin showroomeihin, merkkitavaratalojen laajaan verkostoon, joka oli levinnyt kaikkialle maailman merkittäviin kaupunkeihin. Erik Brandtilla oli vaistoa brändäykseen ja itsensä esiin tuomiseen: eräänä vuonna messujen henkilökunta korvattiin punaisella puhelimella, josta oli suora linja pääkonttoriin. Asiakkaat saivat soittaa sillä tilauksensa.
Ajan seurapiireissä liikkuva pariskunta keräsi ympärilleen ystäväjoukon, joka vietti aikaansa tunnetussa newyorkilaisklubissa Studio 54:ssä, jossa he ystävystyivät kuuluisuuksien, kuten Andy Warhol, Mick Jagger, David Bowie, Diana Vreeland ja Truman Capote, kanssa.
1980-luvun alussa Margit ja Erik Brandt ilmoitti muuttaneensa New Yorkiin pysyvästi.
Pariskunta palasi Tanskaan vuonna 2005 ja ryhtyi jälleen suunnittelemaan ja tuottamaan muotivaatteita.
Serena Sinclairin kirjoittamassa kirjassa Fashion Genius of the World (1979) Margit Brandt on mainittu brittiläisen kulttisuunnittelijan Mary Quantin jälkeen kakkosena.
Brandt kuoli kotona sairastettuaan kroonista keuhkoahtaumaa.
Luca Cadalora

Luca Cadalora (s. 17. toukokuuta 1963 Modena) on italialainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän on lajin kolminkertainen maailmanmestari vuosilta 1986, 1991 ja 1992. Cadalora ajoi 125cc-luokan mestariksi Riejulla ja kahteen 250cc-luokan mestaruuteen Hondalla. Cadalora kilpaili menestyksekkäästi myös 500cc-luokan MM-sarjassa.
Luca Cadalora aloitti uransa MM-tasolla kaudella 1984 125-kuutioisissa. Heti ensimmäisellä kaudella hän oli kerran palkintopallilla. Cadalora voitti ensimmäisen osakilpailunsa kaudella 1986 ja samalla kaudella hän voitti myös ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Seuraavalla kaudella Cadalora siirtyi luokkaa ylemmäs 250-kuutioisiin. Kolmena ensimmäisenä kautena luokassa hän ajoi muutamia kertoja palkintosijoille, mutta kalusto ei ollut kilpailukykyinen sarjan parhaimpien kanssa. Siirryttyään Yamahalle kaudeksi 1990 Cadalora ajoi MM-sarjan kolmanneksi ja kahtena seuraavana kautena hän oli maailmanmestari Hondalla. Kausi 1991 oli Luca Cadaloran paras. Hän ajoi 15 osakilpailussa 12 kertaa palkintopallille voittaen kahdeksan osakilpailua.
Maailmanmestaruuksien jälkeen Cadalora siirtyi 250-kuutioisista 500-kuutioisiin. Hän ajoi kausina 1993–1997 tasaisesti yli 100 pisteen kausia ollen kokonaispisteissä toinen, kahdesti kolmas, viides ja kuudes. Cadalora lopetti täyden MM-sarjan kiertämisen kauden 1997 jälkeen, mutta ”jäähdytteli” uraansa vielä kolme kautta yksityistalleissa ajaen kahdesta seitsemään osakilpailua kaudessa. Cadalora osallistui vuonna 2008 The Bikers’ Classics -nimiseen klassikkopyörien kilpailuun.
Cadaloran sanotaan olleen valtavan lahjakas, mutta hän ei ajanut harjoituksissa koskaan niin kovaa kuin olisi voinut. Laiskasta harjoittelusta huolimatta hän pystyi taistelemaan kisoissa voitoista.
Porkanniemi

Porkanniemi oli Käkisalmen esikaupunkialue Käkisalmen maalaiskuntaan kuuluneen Tenkalahden kylän itäosassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyisin Porkanniemi on osa Käkisalmen kaupunkia, eikä sillä ole erillistä venäjänkielistä asutusnimeä.
Porkanniemen esikaupunki sijaitsi Käkisalmen kaupungin itäpuolella, josta sen erotti Vuoksen pohjoisen laskuhaaran toinen suuhaara Tenkalahdenvirta. Porkanniemen kohdalla kaupungin puolella oli Waldhofin tehdasalue, jossa suuri osa Porkanniemen asukkaista kävi töissä. Porkanniemen ja kaupungin välillä oli lauttayhteys Vuoksen yli. Virallisesti Porkanniemi oli osa Tenkalahden kylää, mutta koska se sijaitsi erillään muusta Tenkalahden asutuksesta, katsottiin se omaksi asutuskeskuksekseen. Porkanniemen rajoittui lännessä Käkisalmen kaupunkiin, idässä toiseen Käkisalmen esikaupunkiin Haminanniittyyn ja lounaassa varsinaiseen Tenkalahden kylään.

Väestö ja elinkeinot

Porkanniemen esikaupunki syntyi 1920- ja 1930-lukujen aikana, kun Käkisalmeen työn perässä muuttaneet asettuivat asumaan maalaiskunnan puolelle vapaampien rakennussäädösten ja huokeampien verojen houkuttelemina.
Porkanniemessä oli oma kansakoulu (per. ), rukoushuone ja 1930-luvulla myös oma kansalaisopisto. Porkanniemi kuului aluksi Tenkalahden koulupiiriin, mutta huimasti kasvaneiden oppilasmäärien ja sen aiheuttaman tilanpuutteen vuoksi koulupiiri jaettiin vuonna 1933 ja sen itäosasta muodostettiin Porkanniemen-Haminanniityn koulupiiri, jonka koulu rakennettiin Porkanniemeen.

Historia

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Taideohjelma

Taideohjelma on suunnitelma alue- tai kohdekokonaisuutta varten, jossa määritellään, miten sille toteutetaan taidetta ja miten taidehankinnat rahoitetaan. Taideohjelmassa kerotaan myös, kuinka tilaajien, rakennuttajien, arkkitehtien, erikoisalojen
suunnittelijoiden, taiteilijoiden ja käyttäjien yhteistyö toteutetaan.
Taideohjelma voi olla joko ohjeellinen tai velvoittava. Ohjeellinen taideohjelma voidaan laatia asemakaavan liitteeksi. Se ei velvoita myöhempää suunnittelua ja rakentamista. Velvoittavassa taideohjelmassa kirjatut ohjeet liitetään tontinluovutusehtoihin tai ohjelman noudattamisesta sovitaan muulla tavoin kunnan ja alueen rakennuttajien kesken.
Taideohjelmassa määritellään taidehankkeen tai -hankkeiden tavoitteet, taiteen hankintatavat tai periaatteet, taiteen ylläpidon periaatteet ja tahot, sekä rahoitusmallit ja muut taloudelliset seikat. Taideohjelma sopii erityisesti laajoihin ja pitkäkestoisiin hankkeisiin. Taideohjelma toteutuu parhaiten, kun sen toteuttamisesta vastaa monialainen taidetyöryhmä, jossa taideteosten hankinnasta päättää esimerkiksi taidemuseo tai muu taiteeseen erikoistunut asiantuntijataho.

Taideohjelmia

Helsingin Arabianrannassa toteutettiin ohjelma, jossa Helsingin kaupunki asetti vuonna 2000 Arabianrannan rakennuttajille velvoituksen käyttää 1–2 % rakennuskustannuksista taiteeseen. Arabianrannan ohjelma valmistui vuonna 2012, jolloin siihen oli osallistunut yli 100 taiteilijaa. Teoksia on 200–300 ja ne ovat veistoksia, keramiikkaa, graafista betonia, valokuvia, maalauksia, mosaiikki- ja valoteoksia, taidepuisto, taidepihoja sekä yhteisötaidetta. Teosten koot vaihtelevat postikortin kokoisista kerrostalon julkisivun korkuisiin.
Leo VIII

Leo VIII oli vastapaavina 16. joulukuuta 963 – heinäkuulle 964 ja varsinaisena paavina heinäkuulta 964 – maaliskuulle 965. Hän oli osapuolena kiistassa, jossa Otto I Suuri ja roomalaiset kirkonmiehet taistelivat vallasta kirkossa. Keisari sai synodin syrjäyttämään Johannes XII:n 963 ja nosti Leo VIII:n paaviksi. Vuonna 964 paavin vaihto todettiin laittomaksi ja siihen osallistuneet julistettiin kirkonkiroukseen. Pian tämän jälkeen Johannes XII kuoli. Leon sijasta uudeksi paaviksi valittiin Benedictus V, mutta tämä karkotettiin Saksaan kuukauden kuluttua valinnastaan, ja Leo nostettiin jälleen paaviksi. Koska Benedictuksen sanotaan luopuneen paaviuden merkeistä, Leoa voidaan pitää varsinaisena paavina heinäkuusta 964 kuolemaansa maaliskuussa 965.
S. A. Keinänen

Sigfrid August Keinänen (7. helmikuuta 1841 Kuopio – 25. syyskuuta 1914 Lempäälä) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja, joka tunnetaan kansankuvauksistaan sekä Kalevala-aiheisesta taiteestaan.

Elämä ja ura

Keinäsen isä oli kuopiolainen kirvesmies. Keinänen toimi aluksi puurakennusmiehenä ja värjärinä, mutta lähti vuonna 1863 opiskelemaan vasta perustettuun Jyväskylän seminaariin, jonka ensimmäiseltä vuosikurssilta hän valmistui 1867. Hän jatkoi opintojaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1867–1868. Kerätäkseen varoja ulkomailla opiskelua varten hän järjesti 1868 Jyväskylän seminaarissa taidenäyttelyn, joka oli Jyväskylän ensimmäinen taidenäyttely. Sen jälkeen Keinänen opiskeli Kööpenhaminan Kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa 1869–1872. Vuodesta 1872 alkaen hän toimi piirustuksenopettajana eri oppikouluissa Helsingissä. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Vuosina 1887 ja 1888 Keinänen työskenteli Hovingin matka-apurahan turvin Italiassa ja Pariisissa. Hän sai toisen palkinnon dukaattikilpailussa vuonna 1877. Keinänen kuului Suomen Taiteilijaseuran johtokuntaan 1882–1911 ja hänet valittiin seuran kunniajäseneksi 1914.
Keinänen maalasi Düsseldorfin koulukunnan ihanteellista tyyliä noudattavia ja osin myös realistisia kansan elämän kuvauksia. Hänen tunnetuin kansankuvauksensa on 1880 valmistunut Käräjätalon eteisessä. Keinänen teki ensimmäisiä Kalevala-aiheisia maalauksia 1870-luvun alusta alkaen. Häntä johdatti aihepiirin pariin muun muassa hänen ystävänsä Julius Krohn. Lisäksi yksi hänen opettajistaan Tukholmassa oli ollut muinaisskandinavisiin aiheisiin erikoistunut Mårten Winge. Keinänen voitti 1885 Savo-karjalaisen osakunnan järjestämän ensimmäisen kilpailun Kalevalan kuvituksesta ja julkaisi vuosina 1895–1898 litografiasarjan Kuvia Kalevalasta, jonka kuvat tulivat tunnetuiksi myös postikortteina. Keinänen kuitenkin jäi Kalevalan kuvittajana nopeasti entisen oppilaansa Axel Gallénin varjoon.
Keinäsen maalauksissa on myös kansatieteellistä pyrkimystä ja tuoretta todellisuudentajua. Hän kiersi 1870-luvulta alkaen kesäisin Karjalan kannaksella keräämässä kansatieteellistä aineistoa. Keinänen laati myös opetusmateriaaleja koulujen piirustuksenopetuksen tarpeisiin.
Arkkitehti Väinö Keinänen oli S. A. Keinäsen poika.
Neittamojärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on noin kilometrin pitkä ja 400 metriä leveä. Järven luusua sijaitsee järven koillispäässä, mistä 5,0 kilometriä pitkä Neittamonoja kulkee suuren Isosuon kautta ja yhtyy Ahmasojaan Savikon peltoaukean pohjoispäässä. Järveen laskee kaakon suunnasta noin 1,7 kilometriä pitkä Makkarkoskenoja, joka tuo vettä Lavajärvestä. Järvien korkeusero on 8 metriä.
Järvellä on rantaviivaa 3,1 kilometriä, josta pääosa on moreenipohjaista metsää. Järven pohjoispuolella on peltoon päättyviä rantoja, joita reunustaa järviruovikko. Erityisesti järven etelärannalla on runsaasti loma-asuntoja.
Hieman yli puolet järvestä, eli järven länsipää, kuuluu entiseen Lapin kuntaan ja nykyiseen Rauman kaupunkiin, ja järven itäpää kuuluu Euraan. Järvelle pääsee Euraan ja Lappiin johtavalta tieltä.

Luonto

Järven valuma-alue on pinta-alaltaan 8,6 km² ja siihen kuuluu ympäröiviä metsiä ja Lavajärven valuma-alue. Se sisältää 5 % peltoja, 84 % metsiä ja 11 % järviä. Järven happitilanne on hyvä ja vesi on lievästi rehevöittynyttä, vaikka sen läpi virtaa vesi. Ravinteiden runsaus voidaan selittää loma-asunnoista, maataloudesta ja metsäojituksesta johtuvaksi. Veden laatu on tyydyttävä.
Järvessä ei elä arvokaloja eikä sitä pidetä arvokkaana lintujärvenä. Järvessä viihtyy ainakin jokirapu, hauki, ahven, särki, kuha, lahna ja kiiski, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä ankerias, joka on istutettu laji.

Säännöstelyn tarve

Rantojen asukkaat ovat kokeneet kevättulvien ja kesäkuivuuden aiheuttamat pinnanvaihteut kiusallisiksi ja aikovat aloittaa järven vedenkorkeuden säännöstelyn. Tämä tehtäisiin perkaamalla lasku-uomaa ja rakentamalla luusuaan pohjapato. Sillä voidaan pitää kesäveden korkeutta ylempänä ja toisaalta juoksutta kevättulvien vesiä vuolaammin pois.
Lev Poprad

Seuran alkuvaiheet

Joukkue oli alun perin nimeltään HC Lev Hradec Králové ja se perustettiin Hradec Královéssa, Tšekissä. Sen oli silloin tarkoitus liittyä KHL:ään kaudeksi 2010–2011, jolloin se täytti kaikki vaatimukset, mutta ei saanut Tšekin jääkiekkoliitolta lupaa siihen. Sen takia Levin johto päätti siirtää seuran Slovakiaan, Popradiin, jotta saisi luvan osallistua sarjaan jo kaudella 2010–2011. Slovakialaisjoukkuetta ei kuitenkaan enää hyväksytty KHL-liigaan kaudeksi ja Lev jäi sarjan ulkopuolelle. 
Slovakian jääkiekkoliitolta luvan saamisen jälkeen Lev otettiin toukokuussa 2011 virallisesti mukaan KHL-liigaan seuraavaksi kaudeksi 2011–2012. Toinen Popradin kaupungista oleva joukkue  HK ŠKP Poprad jatkoi Slovakian Extraligassa. Lev sijoitettiin KHL:ssä läntisen konferenssin Bobrov-divisioonaan.

Kausi 2011–2012

30. kesäkuuta 2011, kaksi kuukautta sen jälkeen, kun Lev otettiin mukaan KHL:ään, se ilmoitti ensimmäisistä viidestä allekirjoitetusta pelaajasopimuksesta. Lopullinen pelaajalista koostui lähinnä tšekkiläisistä ja slovakialaisista pelaajista. Joukkueen päävalmentajana toimi Radim Rulík ja kapteenina Ľuboš Bartečko. Levin runkosarjan oli tarkoitus alkaa 10. syyskuuta 2011 kotiottelulla Avangard Omskia vastaan, mutta koko KHL-kausi 2011–2012 lykkääntyi Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuuden takia. Ensimmäisen KHL-ottelunsa Lev pelasi lopulta 12. syyskuuta Metallurg Magnitogorskia vastaan. Ensimmäisen voittonsa joukkue saavutti kuudennessa pelissään, jossa se voitti  Riian Dynamon 2–0.
Lev ei päässyt ainoaksi jääneellä KHL-kaudellaan pudotuspeleihin, se sijoittui läntisen konferenssin kymmenenneksi ja koko liigassa sen sijoitus oli 21. Joukkue keräsi 54:ssä pelissä yhtä monta pistettä. Joukkueen paras pistemies oli myös kapteenina toiminut Ľuboš Bartečko, jolle kirjattiin kauden aikana 30 pistettä, joista 16 maalia ja 14 syöttöä. Eniten maaleja joukkueelle teki Tomáš Netík.

Lakkauttaminen

Loppukauden 2011–2012 aikana Lev Popradin omistuksessa tapahtunut muutos nosti epäilyjä siitä, että joukkuetta oltaisiin siirtämässä takaisin Tšekin puolelle. Maaliskuussa 2012 Tšekin jääkiekkoliitto ilmoitti, että se sallii KHL-seuran toimimisen Tšekissä. Lev Poprad lakkautettiin vain yhden pelatun kauden jälkeen. Sen tilalle KHL:ään tuli Lev Praha, joka nimestään huolimatta on täysin erillinen organisaatio.
Ryntäys

Ryntäys tarkoittaa vauhkoontuneiden eläinten tai panikoituneiden ihmisten kaoottista pakoa. Suurissa väentungoksissa tapahtuvia ryntäyksiä sattuu etenkin uskonnollisten tapahtumien yhteydessä.
Rajasaari

Rajasaari (ruots. Råholmen) on saari Helsingin edustalla, Humallahden eteläpuolella. Sinne johtaa Taka-Töölöstä Rajasaarenpenger. 
Suurin osa saaresta on aidattua koirapuistoa eli koirien ulkoilu- ja uintialuetta. Liikuntavirasto pitää saarella kalastustoiminnan tukikohtaansa ja hoitaa veneiden talvisäilytyspaikkaa; saaresta on myös talviuintimahdollisuus. Rajasaaressa toimi jätevedenpuhdistamo 1939–1978 ja samassa rakennuksessa myöhemmin Viirus-teatteri.
Kesällä 2008 Vapaa liikkuvuus -kansalaisliike majoitti parikymmentä romania Rajasaareen Viirus-teatterilta tyhjiksi jääneisiin tiloihin, jossa silloin sijaitsi liikkeen perustama sosiaalikeskus Rajatila. Sieltä se siirtyi sittemmin purettuun rakennukseen Kalasatamassa.
Yö autiolla vuorella

Yö autiolla vuorella (ven. Ночь на Лысой горе, Notš na Lysoi gore) on venäläisen Modest Musorgskin vuonna 1867 säveltämä ohjelmallinen orkesteriteos. Sen useimmin esitetty versio on Nikolai Rimski-Korsakovin Musorgskin kuoleman jälkeen vuonna 1886 tekemä soitinnus. Rimski-Korsakovin versio perustuu lähes kokonaan Musorgskin alkuperäisteoksen teemoihin. Rimski-Korsakov luonnehti Musorgskin saaneen tähän teokseen vahvoja vaikutteita Hector Berliozilta ja Franz Lisztiltä. 
Musorgski käytti teoksessaan innoituksen lähteinä venäläistä kirjallisuutta ja kansanperinnettä. Hän ei saanut sävellystään esitetyksi ja päätti sisällyttää sen oopperabalettiinsa Mlada sekä keskeneräiseksi jääneeseen oopperaansa Sorotšinskin markkinat.
Alkoholisoitunut ja köyhä Musorgski kuoli 42-vuotiaana vuonna 1881. Hänen kollegansa ja ystävänsä Rimski-Korsakov alkoi pian soitintaa Yötä autiolla vuorella uudelleen. Sävellyksen ovat soitintaneet myös Leopold Stokowski, Gottfired von Einem ja Vissarion Šebalin.
Musorgski esitti teokselle yksityiskohtaisen kuvauksen sen partituurissa: "Yliluonnollisten äänien maanalainen pauhu. Pimeyden henget saapuvat. Mustan Jumalan ylistys. Musta messu. Noitien kokous, jonka keskeyttää pienen kirkon kaukainen kellojensoitto, jolloin pahat henget häviävät. Päivä koittaa."
Elokuvaohjaaja Aleksandr Aleksejev teki vaimonsa Claire Parkerin kanssa vuonna 1933 sävellyksen pohjalta abstraktin animaatioelokuvan Une nuit sur le mont chauve. Yö autiolla vuorella sisältyy myös Walt Disneyn elokuvaan Fantasia vuodelta 1940.
Musiikki kuullaan myös Kingdom Hearts pelissä End of the World maailmassa.
Alexander Melville Bell

Alexander Melville Bell (1819–1905) oli skotlantilainen foneetikko. Bell loi kielen oikean ääntämisen oppimiseksi "geneettisen" äännemerkkisysteemin, joka ohjeistaa puhe-elinten asentoja. Hän esitteli tällaisen aakkoston muun muassa teoksessaan Visible Speech vuonna 1867. Foneettisin perustein hän laati lisäksi pikakirjoitusjärjestelmän Stenography vuonna 1852. Bell oli ääntämisen opettajana eri yliopistoissa. Hänen keksimänsä fonautografi on ollut tuntuvaksi hyödyksi kuurojen opetuksessa.
Hyperborea

Hyperborea (muinaiskreikaksi Ὑπερβορέα) oli kreikkalaisen mytologian mukaan kaukana pohjoisessa sijaitseva maa, jossa aurinko laski ja nousi vain kerran vuodessa. Hippokrateen mukaan Hyperborea sijaitsi Rhipai-vuorten takana. Rhipai-vuoret olivat pohjoisessa Otavan tai Pohjantähden alla. Boreas eli pohjatuuli saapui Rhipai-vuorilta, mutta vuorten takana oli tyyntä. Muinaistarujen Hyperboreaa on tutkinut Valery Uvarov.
Hyperboreassa asuivat hyperborealaiset, jotka olivat saaneet nimensä pohjoistuulen mukaan. Heidät yhdistettiin Apollonin ja Artemiksen palvontaan. Tarujen mukaan hyperborealaiset asuivat "pohjoistuulen tuolla puolen", maailman laidalla, maassa jossa aurinko paistoi alati. Siellä he elivät täydellisen onnellisina, ja Apollon vietti talvet heidän kanssaan. Myös Herakles ja Perseus vierailivat hyperborealaisten luona. Paratiisissaan hyperborealaiset elivät tuhatvuotiaiksi. Herodotoksen mukaan useita hyperborealaisia neitsyitä lähetettiin Deloksen temppeliin mukanaan uhrilahjoja. Neidot kuitenkin kuolivat, kun uhrit oli toimitettu. Sen jälkeen hyperborealaiset käärivät uhrilahjansa olkiin ja pyysivät naapurikansoja toimittamaan ne eteenpäin. Hyperborealaisten ajateltiin olevan Apollonin suosikkeja, jotka elivät rauhallista ja onnellista elämää vapaana taudeista, eripuraisuudesta ja kärsimyksistä. Muun muassa Herodotoksen mukaan hyperborealaiset olivat arvossa pidettyjä ja rauhallisia. Joidenkin mukaan hyperborealaiset olivat iloisia ja oikeamielisiä ja saavuttivat pitkän iän. He asuivat metsissä ja lehdoissa. Hyperboreassa sijaitsi myös Apollonin pyhä lehto.
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – naisten trampoliini

Karsinnat

Olympiaturnaukseen pääsee 16 voimistelijaa. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailuissa 2019 siten, että yksi maa voi saada korkeintaan yhden maapaikan MM-kilpailujen kautta. Jokaisen maanosan mestaruusturnauksista valitaan yksi urheilija. Isäntämaa Japanille myönnetään yksi kiintiöpaikka joko miesten tai naisten kilpailuun, jos sen urheilijat eivät pääse muita karsintareittejä pitkin olympialaisiin. Samoin olympialaisiin kutsutaan yksi urheilija joko miesten tai naisten kilpailuun. Loput paikat täytetään trampoliinivoimistelun World Cup Seriesissä. Yksi maa voi saada korkeintaan kaksi maapaikkaa.

Kilpailu

Kilpailu koostuu kahdesta osasta, karsinnoista ja loppukilpailusta. Karsinnat koostuvat vapaavalintaisesta sarjasta ja pakollisesta sarjasta. Karsintojen kahdeksan parasta voimistelijaa pääsee loppukilpailuun, joka koostuu vain vapaavalintaisesta sarjasta.
Iivari Rötkö

Iivari (Ivar) Rötkö (26. tammikuuta 1893 – 7. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen ylipitkiin matkoihin erikoistunut kestävyysjuoksija. Hän teki maratonilla vuoden 1926 maailman kärkituloksen sekä maailmanennätyksen harvemmin juostulla 25 000 metrin matkalla vuonna 1928.

Kilpailu-ura

Helsingin Jyryä edustanut Rötkö voitti vuonna 1925 25 000 metrin juoksun Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa ajalla 1.24.37,0. Hän lukeutui pisimpien matkojen ennakkosuosikkeihin myös vuoden 1928 Moskovan spartakiadeissa, mutta ei lopulta päässyt kilpailemaan, koska Suomen viranomaiset eivät myöntäneet Rötkölle ulkomaanpassia. Vuonna 1931 hän loikkasi Työväen Urheiluliiton Jyrystä porvarillisen SVUL:n toiseen helsinkiläisseuraan Tovereihin, jotta olisi voinut osallistua seuraavana kesänä järjestettyjen Los Angelesin kesäolympialaisten maratonille. Suomen urheiluelämä oli tuolloin jakautunut niin, että olympialaisiin pääsivät mukaan vain SVUL:n urheilijat. Rötkö jäi kuitenkin Suomen olympiakarsinnoissa viidenneksi ja lopetti samalla urheilu-uransa.
Syyskuussa 1926 Rönkkö juoksi Helsingissä maratonin aikaan 2.34.25, joka oli myös vuoden kärkitulos koko maailmassa. 10 000 metrillä hän oli samana vuonna maailmatilaston neljäs tuloksella 31.57.4. Vuonna 1928 Rötkö alitti Hannes Kolehmaisen 25 000 metrin epävirallisen maailmanennätyksen juoksemalla matkan aikaan 1.25.14. Rötkö menetti maailmanennätyksen vielä samana kesänä, kun Amsterdamin kesäolympialaisista palannut pronssimitalisti Martti Marttelin paransi tulosta 50 sekunnilla.
Varsinaiselta ammatiltaan Rötkö oli putkimies. Hän oli myös Paavo Nurmen hyvä ystävä ja miehet harjoittelivatkin usein yhdessä Nurmen asuessa Helsingissä. Muiden saavutustensa ohella Rötkö voitti lukuisia TUL:n mestaruuksia.
Kekkonen tulee!

Tarina

Uutinen saapuu sähkeen muodossa sekoittaen kerta heitolla koko kyläpahasen 1970-luvun alun Lapissa. Sen viesti on lyhyen ytimekäs: Tasavallan Presidentti Urho Kaleva Kekkonen piipahtaa Allin Baarissa matkalla kauemmas Pohjois-Lappiin.
Elmer Gedeon

Elmer John Gedeon (15. huhtikuuta 1917 – 20. huhtikuuta 1944) oli toinen kahdesta toisessa maailmansodassa kuolleesta ammattilais-baseballpelaajista. Gedeon palveli Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa ja suoritti useita taistelulentoja Euroopassa. Ollessaan suorittamassa tehtävää Bois de Esquerdes'ssa, Gedeonin kone ammuttiin alas. Gedeonin perämies onnistui hyppäämään laskuvarjolla, mutta Gedeon ja 5 muuta miehistön jäsentä saivat surmansa.
Alppiperhonen

Alppiperhonen on solmu, jolla voi muodostaa lenkin köyden keskelle. Sen solmimiseen ei tarvita kumpaakaan köyden päätä. Solmu kestää vetoa kaikkiin kolmeen suuntaan samaan aikaan. Solmulla voi korjata väliaikaisesti jopa vaurioituneen köyden osan. Solmu on helppo avata kovankin kuormituksen jälkeen.
Ferdinando Coppola

Ura

Coppola vietti uransa alkuvaiheessa suurimman osan ajastaan pienissä seuroissa varamaalivahtina. Ykkösmaalivahdin roolin hän nappasi kaudella 2004–2005 Ascolissa ja jatkoi rooliaan myös seuraavalla kaudella. Hyvien otteiden myötä Milan osti Coppolan riveihinsä, mutta lainasi hänet saman tien Serie B:n Piacenzaan, jossa Coppola pelasi sarjan kaikki ottelut. Kesällä 2007 hän sai tilaisuuden palata takaisin Serie A:han Atalantan ostaessa Coppolan Milanilta. Hän pelasikin kauden 2007–2008 kaikki ottelut.