google/wiki40b huggingface dataset:
Moisei Ginzburg

Moisei Jakovlevitš Ginzburg (ven. Моисе́й Я́ковлевич Ги́нзбург, 4. kesäkuuta 1892 Minsk – 7. tammikuuta 1946 Moskova) oli neuvostoliittolainen arkkitehti ja yksi venäläisen konstruktivismin johtohahmoista.
Moisei Ginzburg syntyi arkkitehdin perheeseen. Hän valmistui Milanon taideakatemiasta vuonna 1914 ja Riian polyteknisen instituutin arkkitehtuurin tiedekunnasta vuonna 1917. Vuosina 1917–1921 hän asui Krimillä ja asettui sitten Moskovaan, jossa hän opetti Vhutemasissa ja siviili-insinööri-instituutissa (nykyinen Moskovan teknillinen valtionyliopisto). Ginzburg oli perustamassa nykyarkkitehtien yhdistystä OSA:aa vuonna 1925 ja toimi Sovremennaja arhitektura (”Nykyarkkitehtuuri”) -lehden päätoimittajana vuosina 1926–1930.
Lukuisten artikkeleidensa ja kirjojensa ansiosta Ginzburgista tuli yksi venäläisten konstruktivistien johtajista ja suuntauksen tärkein teoreetikko. Arkkitehtuurin tavoitteena oli hänen mukaansa tuotannon ja arkielämän rationalisointi. Esimerkkejä uudenlaisista yhteisöllistä elämäntapaa luomaan tarkoitetuista asuintaloista ovat Ginzburgin johdolla rakennetut Malaja Bronnaja -kadun (1926) ja Novinski-bulevardin (1928–1930) kommuunitalot Moskovassa. Arkkitehdin muita tämän kauden töitä ovat Mahatškalan neuvostojen talon rakennussuunnitelma (1926) ja hallituksen talo Almatyssä (1930).
Vuonna 1928 Ginzburgista tuli Venäjän SFNT:n rakennuskomitean tyyppiosaston ja vuonna 1929 Venäjän gosplanin asutusosaston johtaja. Vuonna 1930 hän suunnitteli yhdessä Mihail Barštšin kanssa puutarhakaupungin, jonka tavoitteena oli Moskovan asutuksen hajauttaminen. Samaan aikaan hän laati toteuttamatta jääneet Ufan teollisuusalueen ja Krimin etelärannikon rakennussuunnitelmat.
Vuodesta 1934 lähtien Ginzburg johti moniosaisen arkkitehtuurin historiateoksen toimittamista. Vuosina 1935–1937 Kislovodskiin rakennettiin hänen suunnittelemansa Ordžonikidzelle nimetty parantola. Vuonna 1939 hänet valittiin Neuvostoliiton arkkitehtuuriakatemian jäseneksi. Arkkitehdin viimeiset Kislovodskiin ja Oreandaan suunnittelemat parantolat valmistuivat hänen kuolemansa jälkeen.
Unikeonpäivä

Unikeonpäivä, monissa maissa nimeltään seitsemän nukkujan päivä, on vanha kristillinen merkkipäivä, jolla muistettiin Efesoksen seitsemää unikekoa. Legendan mukaan nuorukaiset pakenivat 200-luvulla kristittyjä vainonnutta keisari Deciusta luolaan ja heräsivät vasta 200 vuotta myöhemmin.
Unikeonpäivä on muun muassa Saksassa, Tanskassa, Englannissa ja Virossa 27. kesäkuuta. Sen sijaan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa se on kuukautta myöhemmin, 27. heinäkuuta.

Unikeonpäivä Suomessa

Unikeonpäivä on ollut Hemminki Maskulaisen virsikirjan kalenterissa vuodelta 1652, mutta päivää lienee Suomessa vietetty jo keskiajalla. Aikoinaan se oli Suomessakin kesäkuun lopulla, mutta siirrettiin 1720-luvulla nykyiselle päivälleen.
Tunnetuin perinne on Naantalissa vietettävä Naantalin Unikeonpäivä, jossa valitaan valtakunnan virallinen Unikeko. Naantalissa tapahtuman juuret ulottuvat 1880-luvulle ja nykyisessä muodossaan, jossa valitaan vuosittain Unikeko, se on ollut vuodesta 1959 lähtien.
Viime vuosina myös muissakin kaupungeissa on alettu valita vuoden unikekoja. Salossa valitaan Salon vuoden unikeko. Perinne on alkanut vuonna 1983. Vuonna 2004 Salon vuoden unikeoksi valittiin kaupunginjohtaja Matti Rasila. Manamansalon vuoden unikeko vuonna 2004 oli entinen ulkomaankauppaministeri Paula Lehtomäki.
Signal Hill (Kapkaupunki)

Signal Hill tai Lion’s Rump (afrikaansiksi Seinheuwel) on tasahuippuinen vuori Etelä-Afrikan Kapkaupungin keskustan länsipuolella. Se on 350 metriä korkea. Signal Hillin viereiset vuoret ovat Lion’s Head ja Pöytävuori.
Vuori on saanut nimen ”Signaalivuori” siitä, kun sieltä annettiin lippuviestein säätilavaroituksia ja ankkurointiohjeita merellä kulkeville aluksille. Signal Hilliltä on myös annettu aikamerkki päivittäin kello 12 ampumalla tykillä, jotta laivat voivat tarkistaa laivakellonsa. Tykillä varoitettiin aikoinaan myös laivoja törmäysten varalta. Nykyään tykki laukastaan joka päivä kello 12 turistien iloksi. Vuori on turistien suosima näköalojensa ansiosta.
Vuoren huipulle kulkee tie. Vuorella on monien islamilaisten lähetystyöntekijöiden ja uskonnollisten johtajien hautoja. Suurin niistä, valkoinen neliömäinen rakennus ja sen vihreä kupoli, rakennettiin sheikki Mohamed Hassen Ghaibien hautamuistomerkiksi.
B-SAT

BSAT-2a

BSAT-2a on Orbital Sciences Corporationin valmistama - se perustuu yhtiön satelliittirunkoon STAR Bus. Se laukaistiin Ariane 5G-raketilla 8. maaliskuuta 2001. BSAT-2a on varasatelliitti BSAT-2c:lle.

BSAT-2c

BSAT-2c on Orbital Sciences Corporationin valmistama - se perustuu yhtiön satelliittirunkoon STAR Bus. Se laukaistiin Ariane 5-raketilla 6. marraskuuta 2003.

BSAT-3a

Tämä satelliitti laukaistiin 14. elokuuta 2007 Ariane 5-ECA-raketilla. Sen valmisti Lockheed Martin Commercial Space Systems (A2100A satelliittirunko). Siinä on 12 Ku-kaistan kanavaa.
Mikko Alikoski

Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Matias Strozykin vuonna 2011 tekemän analyysin mukaan Alikoski oli pienikokoinen hyökkääjä, joka oli nopea luistelija ja työteliäs pelaaja. Hän oli hyvä yksi vastaan yksi -tilanteissa ja haastoi pienestä koostaan huolimatta isokokoisia vastustajia, vaikkakin se rajoitti Alikosken fyysistä peliä. Hän pelasi useimmiten puolustavassa roolissa alemmissa ketjuissa.

Seuraura

Alikoski on Oulun Kärppien kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa vain 17-vuotiaana kaudella 2003–2004. Alikoski pelasi kauden aikana 12 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Pääosan kaudestaan hän pelasi A-nuorissa, joissa Alikoski oli tehoilla 8+24=32 Kärppien kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2004–2005 Alikoski ei pelannut otteluakaan SM-liigassa, vaan hänen kautensa kului kokonaan A-nuorissa.
Kausi 2005–2006 oli Alikosken tulokaskausi SM-liigassa. Hän pelasi 49 ottelua ja teki niissä tehot 2+5=7. Alikoski teki ensimmäisen liigamaalinsa kauden neljännessä ottelussa 22. syyskuuta 2005 Jokereita vastaan. Hän keräsi 8–0-murskavoittoon päättyneessä ottelussa tehot 1+1=2. Kauden päätteeksi Alikoski voitti SM-pronssia. Hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen maaliskuussa 2006.
Alikoski voitti Suomen mestaruuden kausina 2006–2007 ja 2007–2008. Hän jatkoi sopimustaan kahdella vuodella huhtikuussa 2008. Alikoski voitti SM-hopeaa kaudella 2008–2009. Toukokuussa 2010 Alikoski teki jälleen kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi myös kaksi ottelua Mestis-joukkue Kiekko-Laserissa, jossa Alikoski aloitti myös kauden 2011–2012, jolloin hän pelasi kuitenkin kesken kauden konkurssiin ajautuneessa joukkueessa kuusi ottelua.
Kaudeksi 2012–2013 Alikoski siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KooKoohon. Hänestä tuli joukkueen varakapteeni ja hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Alikoski pelasi kauden aikana myös kolme SM-liigaottelua lainalla Espoo Bluesissa tammikuussa 2013.
Alikoski palasi kaudeksi 2013–2014 1+1-vuotisella sopimuksella Kärppiin. Hän pelasi kautensa tutussa nelosketjun roolissaan ja voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Helmikuussa 2014 Kärpät käytti Alikosken sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Saman vuoden joulukuussa Alikosken sopimusta jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2017 saakka. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti taas Suomenmestaruuden. 
Toukokuussa 2015 Alikoski ja Kärpät purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Viisi päivää myöhemmin hänen kerrottiin tehneen kaksivuotisen sopimuksen kaudeksi 2015–2016 SM-liigaan nousseen KooKoon kanssa. Alikoski lopetti ammattilaisuransa kauden 2016–2017 jälkeen ja aloitti personal trainerin työt Prässi Oy:llä.
Kaudella 2018–2019, marraskuussa 2018 Alikoski palasi kaukaloihin III-divisioonajoukkue KISE Hockeyn paidassa. Joukkueen kausi päättyi sarjanousuun II-divisioonaan.

Muu elämä

Alikoski pelasi jalkapalloa OLS:n riveissä 13-vuotiaaksi asti.
Terttu (kukinto)

Terttu on avoin kukinnon muoto, jolla on pitkä kukintolapa. Se voi olla joko kartioterttu, jossa on pitkä ranka ja joka on joskus riippuva. Terttu voi olla myös tasoterttu, jossa kukinnon yläosa on tasainen. Kukinto on terttu esimerkiksi heinäkasveilla, pavuilla, herukoilla ja apiloilla.
Vertailukehittäminen

Käyttö

Benchmarking-toimintaa käytetään yleisesti yritysmaailmassa ja usein nimenomaan laatujärjestelmien kehittämisen ja prosessinkehittämisen välineenä. Benchmarking auttaa tunnistamaan oman toiminnan heikkouksia ja laatimaan niiden kehittämiseen tähtääviä tavoitteita sekä laatimaan kehitysideoita. Benchmarking voi olla strategioiden vertailua, prosessien vertailua tai datan (mittareiden) vertailua.

Benchmarking-kohteet

Oppimisen kohteet voivat olla valittuja joko saman alan yrityksistä tai miltä tahansa toimialalta. Saman toimialan yrityksiä verrattaessa tulisi ensimmäisenä selvittää alan kriittiset menestystekijät, ja rakentaa yritysten profiilit näiden asioiden vertailun perusteella. Tavanomaisempia kohteita ovat olleet taloudellinen menestys, asiakastyytyväisyys sekä tuotteiden laatu.
Monet toimintaprosessit, kuten taloushallinto, tuotannonohjaus tai johtaminen ovat yleispäteviä kaikille aloille, jolloin vertailua ei tarvitse tehdä saman toimialan organisaatioiden kanssa. Usein onkin vielä hyödyllisempää tehdä vertailuja unohtaen oma toimiala, ja hakea parhaita käytäntöjä laajemmasta joukosta mahdollisia organisaatioita.

Toteutustapa

Usein benchmarking toteutetaan vierailulla organisaatioon, jonka kanssa omaa toimintaa halutaan vertailla. Ennen vierailua tavoitteiden tulisi olla tarkoin selvillä, ja jotta vierailusta saataisiin kaikki mahdollinen hyöty irti, tulisi osanottajilla olla mietittynä tarkempi havainnointi/kysymyslista. Täten benchmarking-vierailu on systemaattisempi oppimistapa kuin normaali yritysvierailu.
Vertailua voidaan kuitenkin tehdä muillakin tavoilla, kuten etsimällä tietoa parhaista käytännöistä erilaisista julkaisuista kuten artikkeleista, kirjoista tai Internet-sivuilta. Mahdollisia Internet-tiedon lähteitä ovat uutiset, yritysten kotisivut, patenttisivustot sekä erilaisten järjestöjen sivut.
Parhaita käytäntöjä voidaan hakea esimerkiksi vertailemalla eri organisaatioiden tunnuslukuja (mittareita), ja täten löytää ne, joiden toimintaan halutaan perehtyä paremmin. Benchmarking-toimintaa voidaan tehdä yhteistyönä toimintaa kehittävien organisaatioiden välillä, verkostoissa, jolloin ne säännöllisesti vertaavat toimintaansa ja vaihtavat ajatuksia kehittämiskohteista ja -tavoista. 
Benchmarking-toiminnassa on hyvä aina varmistaa toiminnan laillisuus ja muistaa sopia tietojen salassapidosta asianmukaisella tavalla, esimerkiksi salassapitosopimuksella.
Edward German

Sir Edward German (17. helmikuuta 1862 – 11. marraskuuta 1936) oli brittiläinen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten hänen koomisista oopperoistaan.
German syntyi Whitchurchissa, Shropshiressä vanhempiensa viidestä lapsesta toiseksi ja aloitti pianon- ja urkujensoiton viisivuotiaana kirkkourkuri-isänsä johdolla. Saatuaan yksityisopetusta Walter Haylta hän pääsi 18-vuotiaana Royal Academy of Musiciin, jossa hän opiskeli urkujensoiton ja sävellyksen ohella viulunsoittoa.
German voitti vuonna 1885 mitalin teoksellaan Te Deum. Sitä seurasivat ooppera The Two Poets (1886) ja ensimmäinen sinfonia (1887). Säveltäjästä tuli vuonna 1888 Globe Theatren kapellimestari ja musiikillinen johtaja Lontoossa. Hän oli teostensa suhteen ankara ja julkaisi niistä uudistettuja versioita jatkuvasti.
German oli vanhoilla päivillään oikeasta silmästään sokea. Hänestä tehtiin ritari vuonna 1928, ja hänelle myönnettiin Royal Philharmonic Societyn kultamitali vuonna 1934. Hän kuoli 74-vuotiaana Lontoossa.
Kōtō-in

Kōtō-in (jap. 高桐院) on Kiotossa Daitoku-jin alueella olevista temppeleistä pienimpiä. Temppelin ja siihen liittyvän puutarhan perusti noin vuonna 1603 huomattava Momoyama-kauden soturi Hosokawa Tadaoki (1563–1645).
Temppelin pääportilta alkaa kivipolku, jota reunustavien vaahteroiden latvuksista muodostuu katos. Käytävän päässä on portti, jossa on pieni shōjin peittämä kellonmuotoinen ikkuna. Ikkuna on yleensä kiinni. Polku kääntyy ja jatkuu temppelille.
Júlio Baptista

Ura

Baptista aloitti ammattilaisuransa synnyinkaupunkinsa seurassa São Paulossa ennen siirtymistään Espanjaan Sevillan riveihin. Kesällä 2005 hän solmi Real Madridin kanssa viisivuotisen sopimuksen. Kauden 2006–2007 hän vietti lainassa lontoolaisessa Arsenalissa, kun seurat vaihtoivat vuoden ajaksi Baptistan ja José Antonio Reyesin. Palattuaan Madridiin kaudeksi 2007–2008 Baptista oli mukana voittamassa Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin mestaruutta. Elokuussa 2008 Baptista siirtyi noin 12 miljoonalla eurolla Italian Romaan, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen.
Joulukuussa 2010 ennen varsinaisen talven 2011 siirtoikkunan aukeamista Baptista teki sopimuksen espanjalaisseura Málagan kanssa. Hänestä maksettiin 2 miljoonan euron siirtokorvaus.

Maajoukkue

Brasilian maajoukkueessa Baptista debytoi vuonna 2001. Vuosina 2004 ja 2007 hän voitti Copa Américan maajoukkueen riveissä.
Ténéma N’Diaye

Maajoukkueura

N’Diaye edusti Malin alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuonna 1999 ja saavutti nuorten MM-kisoissa pronssia.
Sittemmin N’Diaye on edustanut Malin A-maajoukkuetta vuodesta 2001 lähtien. Hänet valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2004 kesäolympialaisiin. Toiset arvokisansa hän pelasi 2010 Afrikan-kisoissa.
Hymyilevä Apollo

Hymyilevä Apollo on Eino Leinon runoelma vuodelta 1898. Se on viimeinen osa kolmiosaisesta runoelmasta Hymni, joka julkaistiin kokoelmassa Sata ja yksi laulua. Hymyilevä Apollo julkaistiin erillisenä teoksena vuonna 2003. Se sisältää 33 runomittaan kirjoitettua kahdeksan säkeen mittaista runoa.
Suvaitsevaisuutta ja lähimmäisenrakkautta ylistävä runoelma ilmentää nuoren Leinon optimistista ihmisyysuskoa.
Yleisradiolla on perinteenä lukea Hymyilevää Apolloa ääneen radiossa uudenvuoden yönä.
Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani julkaisivat vuonna 2014 Leinon runoon perustuvan kappaleen "Hymyilevä Apollo", joka on Käpälikkö-albumin aloitusraita.
Sergio Bosi

Sergio Bosi on italialainen klarinetisti. Hän on Marchen orkesterin ensiklarinetisti. Hän valmistui 16-vuotiaana parhain arvosanoin Gioacchino Rossini -konservatoriosta (Pesaro), jossa hän sittemmin on itse opettanut. Bosi on voittanut lukuisia kansainvälisiä soolo- ja kamarimusiikkikilpailuja. Hän on omistautunut italialaisen klarinettimusiikin kansainvälisesti tunnetuksi tekemiselle. Bosi on levyttänyt muun muassa Naxos- ja EMI-levy-yhtiöille. Bosi kutsutaan säännöllisesti ClarinetFest -maailmankongressiin. Hän on pitänyt mestarikursseja sekä Italiassa että ulkomailla, esimerkiksi Wienissä ja Madridissa.
Lievijärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 116 hehtaaria ja sen pituus on 2,2 kilometriä ja leveys 1,4 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 2,9 kilometriä pitkä Kuoppalanjoki, joka laskee Kauvatsanjokeen. Pätkysjärven laskuoja Pätkyksenoja on kilometrin mittainen. Aurajärvi laskee suo-ojia myöten, mutta jatkanee Auranojaa myöten ja laskee Lievijärveen Jyränlahdessa. Metsäojia laskee järveen runsaasti.
Järven rantaviiva on 13,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven itä- ja pohjoisrannoilla on metsäistä suomaata, joka on ojitettua. Loma-asuntoja on järvellä parisen kymmentä ja maatiloja kaksi.
Lievijärvi on muodoltaan kaksiosainen. Järven itäpuoliskolla on paljon saaria, kun taas länsipuolella niitä ei ole lainkaan. Järven halkaisee etelästä niemi nimeltä Torkkelinnokka ja pohjoisesta niemi nimeltä Pitkänokka.

Luonto

Pintavesityypiltään Lievijärvi kuuluu mataliin runsashumuksisiin järviin. Järvi kemiallinen tila on luokiteltu hyväksi ja Kuoppalanjoen keskivaiheilla onkin kalankasvatusaltaita. Se kuuluu Kokemäenjoen vesienhoitoalueeseen ja sen tilaa seurataan kokoajan.

Historiaa

Torppari Johan Henricsson Kolumäki asui Kuoppalankoskella Kolumäen torppaa Kauvatsan Lievikoskella. Hän sai vuonna 1835 luvan laskea Lievijärven vedenpinnan korkeutta. Syntyneelle vesijättömaalle hän raivasi kaksi viljelyyn tarkoitettua kappaletta. Toisen pinta-ala oli 1 tynnyrinalaa ja 25 kapanalaa ja toinen 2 tynnyrinalaa ja 20 kapanalaa. Suomen Talousseura palkitsi hänet tästä työstä hopeamitallilla vuonna 1835. Järven laskemista anottiin myös vuosina 1876 ja 1898.
Empiretyyli

Empire on uusklassisen arkkitehtuurin ja sisustuksen tyylisuuntaus, jonka Ranskan keisari Napoleon otti hovityylikseen hallintokaudellaan 1804–1815. Tyyliä edelsi tai siihen on luettu direktoriokauden tyyli, jonka Jacques-Louis David loi vuosina 1795–1804. Napoleonin hovissa empiretyylin pääarkkitehteja olivat Charles Percier ja Pierre-François-Léonard Fontaine. Ranskasta empiretyyli levisi muualle Eurooppaan kuten Pohjoismaihin ja Venäjälle. Empire oli juhlallisen jäykkä tyyli, jonka koristeaiheet olivat peräisin etenkin antiikin Roomasta ja muinaisesta Egyptistä.

Historia

Empiretyyli syntyi keisari Napoleon I:n hallintokaudella (1804–1815), jonka loppumiseen sen Ranskassa katsotaan myös päättyneen. Tyyliä edelsi vuosina 1795–1804 taiteilija Jacques-Louis Davidin luoma direktoriokauden tyyli, jota pidetään empiren alkuvaiheena. Empiretyylin loivat Charles Percier ja Pierre-Francois-Léonard Fontaine. Myös huonekalusuunnittelijat Georges Jacob ja hänen poikansa François-Honoré Jacob-Desmalter vaikuttivat tyylin syntymiseen. Jacob-Desmalter kehitti veljensä kanssa gondolituolin, joka on yksi empiren tyypillisiä huonekaluja.
Empire levisi Ranskasta Pohjoismaihin ja Venäjälle. Isossa-Britanniassa empireä vastasi regencytyyli. Pohjoismaissa empireaikaa oli noin 1810–1830. Suomessa empireä edelsi kustavilainen tyyli, josta siirryttiin Carl Ludvig Engelin vaikutuksesta niin sanottuun pietarilaiseen empireen. Engel aloitti myös niin kutsutun empirekaavoituksen Turun ruutuasemakaavallaan vuonna 1827.
Empire vaikutti 1830-luvulle saakka.

Piirteet

Empiretyylissä pyrittiin juhlalliseen vaikutelmaan. Sen koristeaiheet olivat peräisin antiikin Roomasta ja muinaisesta Egyptistä. Tyylin keskeisiä aiheita olivat esimerkiksi Napoleoniin viittaavat kotka- ja mehiläisaiheet, laakeriseppeleet, sfinksit, trofeet, siivekkäät voitonjumalat, leijonat, lyyrat ja palmetit.
Empiressä jäljiteltiin kreikkalaista pylvästemppeliä ja roomalaista sotapäällikön telttaa. Sisustuksessa suosittiin runsaita laskostettuja kangasverhoja ja tumman mahonkisia huonekaluja, joissa oli pronssikoristeinen viimeistely. Myös kultaa ja valkoista väriä käytettiin.
Empire-kalusto suunniteltiin yhtenäiseksi, ja sohva, pöytä sekä noja- ja pikkutuolit sommiteltiin ryhmäksi. Peilit kohosivat kattoon asti. Sivupuiden varassa eteen- ja taaksepäin kääntyvä psykhè-peili tuli muotiin. Lipastojen koko kasvoi aikaisemmasta. Sisäkkäin menevistä osista koostuva ruokapöytä ja päästä vedettävä vuode yleistyivät.
Arkkitehtuurissa empire oli suoraviivaista ja jäykkää, ja siinä suosittiin laakeita aumakattoja sekä kylmiä ja kovia värejä. Pietarissa arkkitehtuurilla pyrittiin kuvaamaan erityisesti hallitsijan valta-asemaa. Kolossaalipylväitä käytettiin paljon etenkin Pietarin arkkitehtuurissa, kuten myös suuria holvikaaria sekä temppelipäätyaihetta mukailevia keski- ja päätyulokkeita.
Naisten pukeutumisessa tuli suosituksi empirepuku, avokaulainen, lyhythihainen ja pitkähelmainen puku, joka on rintojen alta kurottu poimulangalla vartalonmyötäiseksi.
FFmpeg

Julkaisut

FFmpeg:tä julkaistaan LGPL:än tai GNU GPL:än alla, riippuen siitä mitä alikirjastoja sisällytetään. Muodollisia julkaisuja ei ole. Sen sijaan, FFmpeg:n kehittäjät suosittelevat käyttämään viimeisimpiä Subversion-tilannevedoksia (snapshot), sillä projekti ylläpitää jatkuvasti vakaata kehitysrunkoa.
Vireomuura

Koko ja ulkonäkö

Vireomuura on noin 11,5 cm pitkä. Koiras on selästään oliivinharmaa ja päästään tummemman harmaa. Koiraan rinta on vaaleanharmaa, sen kurkku ja vatsa ovat väritykseltään valkoisemmat. Naaras on selästään oliivinruskea ja päälaki on punaruskea. Silmien ympärillä on valkoinen rengas. Vatsa on pääosin vaaleanoliivin harmaa. Ruumiinrakenteeltaan vireomuura on tukeva ja pienikokoinen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa vireomuuraa tavataan Meksikon eteläosista, Belizestä, Costa Ricasta, Guatemalasta, Hondurasista, Nicaraguasta ja Panamasta. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andien alarinteillä Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Perun kohdalla levinneisyysalue laajenee itään Brasiliaan Amazonasin alueen etelä- ja keskiosiin. Lisäksi lajia tavataan Brasilian koillisrannikolla sekä kaakkoisrannikolta Paraguayhyn ja Argentiinan pohjoisosiin. Lintua esiintyy myös Trinidad ja Tobagossa. Vireomuuran elinympäristöä ovat vuorten rinteiden kosteat metsät.

Elintavat

Vireomuurat elävät yleensä pareittain ja voivat liittyä sekaparviksi muiden lintujen kanssa. Vireomuuran ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat. Ravintoaan laji etsii puiden ja pensaiden lehvästön joukosta.
Lajin pesimäkausi kestää, alueesta riippuen, maaliskuulta heinäkuulle tai heinäkuulta syyskuulle. Pesä sijaitsee pensaassa ja on muodoltaan kuppimainen. Naaras munii kaksi valkoista violetinruskeapilkullista munaa.
Suomalais-permiläinen sanasto

Tämä sivu sisältää sanarinnastuksia suomen, saamen ja näiden Volgan alueella puhuttujen sukukielten välillä (permiläiset kielet, marin kieli ja mordvalaiset kielet). Nämä osoittavat omalta osaltaan kielten välistä sukulaisuutta, ja niiden on perinteisesti katsottu edelleen osoittavan näiden kielten olevan toisilleen läheisempää sukua kuin ugrilaisille ja samojedikielille. Tämä oletettu kieliryhmä tunnetaan nimellä suomalais-permiläiset kielet, ja sen sisältä on usein edelleen eroteltu pienempiä ryhmiä, kuten suomalais-volgalaiset kielet. Nämä hypoteesit on kuitenkin nyttemmin kyseenalaistettu.
(Katso myös suomalais-ugrilaisia sanarinnastuksia.)
Udmurtin ja komin sanoissa ı vastaa laveaa keskivokaalia, ë vastaa pyöreää keskivokaalia. Perinteisessä litteraatiossa vastaavat merkit olisivat i̮ ja e̮.
Sanoilla on sama merkitys kuin suomen sanalla, ellei muuta ole esitetty.
Naisten Kymppi

Naisten Kymppi on vuosittain Helsingissä järjestettävä naisille suunnattu kuntoilutapahtuma. Lenkkireitti on pituudeltaan noin 10 kilometriä, eikä ajanottoa tai juoksunumeroita ole. Naisten Kymppi on Suomen Urheiluliiton omistama tapahtuma, jonka tuotto käytetään nuorten liikuntaharrastusten tukemiseen. Tapahtuman yhteydessä toimii aktiivinen tapahtumatori, jossa yhteistyökumppanit tuovat esille brändejään. Myös tapahtuma-alueen lavalla on paljon ohjelmaa, kuten artisteja, puhujia ja jumpanvetäjiä. Lisäksi reitin varrelta löyty useita esiintyjiä viihdyttäen lenkille osallistuvia naisia.

1980-luku

1980-luvun alussa joukko säännöllisesti yhdessä lenkkeileviä naisia sai idean kehittää ei-niin-vakavamielisen juoksutapahtuman. Vuonna 1984 naiset pyysivät luvan 1,5 kilometriä pitkän radan tekemiseen Kaivopuistoon. Ensimmäiseen Naisten Kymppiin osallistui 368 juoksijaa.
Marraskuussa 1988 Naisten Kymppi ja naisten perustama JuoksuAika ry siirtyivät Suomen Urheiluliiton omistukseen. Tapahtuman kehittäneet naiset jatkoivat tapahtuman järjestäjinä IloMetri Oy -yrityksen kautta.

1990-luku

Vuonna 1990 Naisten Kymppiin osallistui ennätykselliset 32 000 naista. Vuonna 1993 tapahtuma juostiin viimeistä kertaa Kaivopuistossa. Vuosina 1994–1998 lähtö tapahtui Helsingin Olympiastadionilta. Tämän jälkeen tapahtuma siirtyi Töölön Kisahalliin ja Mäntymäen kentälle.

2000-luku

Naisten Kympin suosio notkahti hetkellisesti 2000-luvun alkupuolella, mutta lähti jälleen uuteen nousuun 2008. Tämän jälkeen osallistujamäärät ovat kasvaneet tasaisesti joka vuosi. Vuonna 2013 tapahtuma vietti näyttävästi 30-vuotisjuhlavuotta ja keräsi liki 20 000 naista ja tyttöä Naisten Kympille.
Shūkōkai-karate

Shūkōkai Suomessa

Suomessa Shūkōkain pääorganisaationa toimii Suomen Shukokai Karateliitto, joka on perustettu vuonna 1977. Suomessa eri seuroja on Espoossa, Haminassa, Helsingissä, Järvenpäässä, Kotkassa, Lappeenrannassa, Laukaassa, Oulussa, Savonlinnassa, Suomenniemellä, Tammisaaressa, Imatralla, Savitaipaleella ja Vantaalla. Suomen Shukokai Karateliiton päävalmentajana 2017 toimii shihan Yrjö Pursiainen (8. dan).
Poliisiopisto 5: Tehtävä Miami Beach

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Poliisiopisto 5 saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.