google/wiki40b huggingface dataset:
Marko Marulić

Nuoruus ja opiskelu

Marulić syntyi aatelissukuun ja opiskeli Padovassa klassisia kieliä, kirjallisuutta ja filosfofiaa. Palattuaan Splitiin hän teki uran virkamiehenä, oppineena ja kirjailijana.

Teokset

Marulić kirjoitti didaktiset työnsä latinaksi, ja niitä käännettiin useille eurooppalaisille kielille. Ne käsittelivät käytännön kristinuskoa ja heijastivat stoalaista ajattelua. Hänen tunnetuimmat kristilliset teoksensa olivat De institutione bene uiuendi per exempla sanctorum, joka oli kokoelma moraaliopetuksia ja anekdooteja Vanhasta ja Uudesta testamentista, Euangelistarium, jossa hän käsitteli kristillistä etiikkaa, ja De humilitate et gloria Christi, jossa hän pyrki antamaan esimerkkejä hyveellisestä elämästä.
Marulićin emrkittävin kansankielinen runoelma oli Istoria sfete udovice Judit u versih harvacchi slozena, joka tunnetaan usein vain nimellä Judita. Hän kirjoitti sen 1501, ja se julkaistiin 1521. Se oli ensimmäinen kroaatiksi kirjoitettu julkaistu teos, ja se käsitteli heprealaisen Judit-nimisen sankarittaren kautta oman kansansa taistelua turkkilaisia vastaan. Teos nosti kroatian kirjallisuuden kieleksi, ja siinä Marulić yhdisti kroatialaista runoperinteitä italialaisen kirjallisuuden koulutukseensa. Se olikin merkittävä kroatialaisen kirjallisuuden peruskivi.
Marulić vetäytyi 60-vuotiaana fransiskaaniluostariin Šoltan saarella, mutta palasi Splitiin jo kahden vuoden päästä. Hän kuoli Splitissä 1524.
Sysert

Sysert (ven. Сысе́рть) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Sysert-joen varrella 50 kilometriä Jekaterinburgista etelään. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Tšeljabinskin välinen M5-valtatie. Asukkaita on 20 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1732 perustetun rautatehtaan yhteyteen. Myöhemmin siitä tuli Sysertin vuoriteollisuusalueen keskus. Vuoteen 1932 saakka nimenä oli Sysertski Zavod (”Sysertin tehdas”). Vuonna 1946 Sysertista tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. metalliteollisuutta ja posliinitehdas.
Nähtävyyksiin kuuluu kaupungin keskustassa sijaitseva, 1800-luvulla rakennettu Sysertin tehtaan masuuni, kotiseutumuseo ja Sysertissä syntyneen kirjailija Pavel Bažovin kotimuseo. Kaupungin luonnonkaunis ympäristö on suosittua lomanviettoseutua.
Peter Flinckenberg

Peter Flinckenberg (s. 1971) on suomalainen elokuvaaja. Hän aloitti uransa Suomessa 2000-luvun vaihteessa ja siirtyi 2010-luvun puolessavälissä Hollywoodiin, jossa hän on ohjannut televisiosarjoja Netflix-suoratoistopalvelulle. Flinckenberg on saanut parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon peräkkäisinä vuosina 2014 (Betoniyö) ja 2015 (Tuulensieppaajat). Vuonna 2015 Flinckenberg voitti Betoniyöllä American Society of Cinematographers -järjestön Spotlight-palkinnon, jonka muina ehdokkaina olivat Darius Khondji elokuvalla The Immigrant sekä Daniel Landin elokuvalla Under the Skin. 
Flinckenberg valmistui elokuvataiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2003, mitä ennen hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Draamatuotantojen lisäksi hän on kuvannut mainoksia, musiikkivideoita ja dokumentteja. Flinckenberg on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen. 
Flinckenbergin avopuoliso on dokumentaristi ja kauppatieteiden maisteri Sonja Lindén.
Kesyhiiri

Historia

Nimitystä kesyhiiri alettiin käyttää 1800-luvulla eurooppalaisten ja aasialaisten alkaessa kasvattaa ja myymään hiiriään. Hiirien harvinaisia värejä ja muita erityisiä ominaisuuksia on jalostettu vuosisatoja. Kesyhiirien lisääntynyt määrä kasvatti kiinnostusta myös hiirikokeisiin, etenkin genetiikassa.
Hiiriä onkin jalostettu monia rotuja, värejä ja kuviointeja.

Kesyhiirien hoito

Vaikka ne ovat melko helppohoitoisia lemmikkejä, ne vaativat kuitenkin enemmän hoitoa kuin gerbiilit tai hamsterit ja ovat niitä älykkäämpiä. Älykkyydessä ne eivät kuitenkaan yllä lähellekään rotan tasoa. 
Kesyhiiret eivät kuulu hajuttomiin lemmikkeihin, vaan niiden ominaishaju on melko voimakas. Urosten haju on voimakkaampaa kuin naaraiden, sillä urokset merkitsevät reviirinsä tarkasti ja vahvasti. Uroskesyhiiri ei viihdy laumoissa, vaan on erakkoluonteinen ja tarkka reviiristään. Kaksi kesyhiiriurosta siis tappelee reviiristään niin kauan, että toinen osapuoli kuolee. Kesyhiirinaaraat taas ovat tyytyväisimmillään 3–6 kesyhiirinaaraan muodostamassa porukassa. Huomioi, että suurempi hiirilauma kaipaa myös suuremman ja virikkeellisemmän terraarion.
Kesyhiiret ovat vilkkaita ja aktiivisia lemmikkejä, jotka ovat tottuneet käyttämään hampaitaan. Jyrsimistarkoitukseen voi terraarioon panna esimerkiksi myrkyttömiä puidenoksia, kuivia leivänkannikoita, WC-paperirullia, pahvinpalasia, laatikoita, ynnä muuta sellaista. Muuta mukavaa virikettä kiipeilyä harrastaville kesyhiirille ovat muun muassa tunnelit, riippumatot, tikapuut, putket ja puhtaat, ulkoa kerätyt myrkyttömät puiden lehdet, esimerkiksi koivun.
Kesyhiirinaaras painaa noin 30–40 grammaa ja uros 35–50 grammaa.

Elinikä

Kesyhiiret elävät yleensä noin 1–2 vuotta. Hiirten kuolinsyy on yleensä kasvaimet tai hengityselinsairaudet.
Kladistiikka

Kladogrammit

Biologisessa systematiikassa eliöille voidaan laatia niiden keskinäisiä samankaltaisuuksia kuvaava puumainen, kaksiulotteinen kuva. Tällaista kaaviokuvaa kutsutaan dendrogrammiksi. Fylogeneettisen systematiikan menetelmät tuottavat kladogrammeiksi kutsuttuja kaavioita, jotka ovat dendrogrammin erikoistapauksia. Kladogrammi on puumainen kaavio, joka pohjautuu havaintoihin eliöiden rakenteesta ja geneettisistä ominaisuuksista, taustaoletuksiin evoluution mekanismeista ja tiettyyn tieteenfilosofiseen lähtökohtaan, parsimoniaan, eli yksinkertaisten ja selkeiden selitysten tavoitteluun. Analyysin tuloksena löytyy usein enemmän kuin yksi kladogrammi. Metodiikka ei nykyisin tarjoa selvää ratkaisua siihen, mikä löytyneistä kladogrammeista olisi juuri se oikea, joten tutkijan on kyettävä löytämään jonkinlainen "konsensuspuu" vaihtoehtoisten mallien väliltä.
Kladogrammi on parsimoniaperiaatteella tehty dendrogrammi, joka kuvaa käytettävissä olevan tietoaineiston avulla tutkittavan lajiryhmän (sisäryhmän) taksonien lajiutumisjärjestyksen. Se on myös analyysin tulos, jota voi parantaa vain lisäämällä aineistoa. Kladogrammi voi esimerkiksi kertoa, että ihminen ja simpanssi ovat lähempää sukua toisilleen kuin kumpikaan on gorillalle. Tämä lajiutumisjärjestyksen kuvaus voi sisältää monia erilaisia evolutiivisia kehityspolkuja varsinkin silloin, kun voidaan tehdä oletuksia vielä tuntemattomista lajien esi-isistä.
Debbie Reynolds

Ura

Hänet tunnetaan muun muassa Kathy Seldenin roolistaan musikaalielokuvassa Laulavat sadepisarat (Singin’ in the Rain, 1951) ja Margaret Brownin roolistaan elokuvassa Verraton Molly Brown (The Unsinkable Molly Brown, 1964), josta Reynolds sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Reynolds on näytellyt niin elokuvissa, televisiossa kuin teatterissakin.
Reynolds näytteli Grace Adlerin äitiä komediasarjassa Will & Grace. Debbie Reynoldsin käden- ja jalanjäljet on painettu Grauman’s Chinese Theatren edustan sementtiin. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella. Häneltä ilmestyi vuonna 1988 omaelämäkertakirja Debbie. Vuonna 2014 hänet palkittiin Screen Actors Guild -elämäntyöpalkinnolla. Vuonna 2015 hän sai Jean Hersholtin humanitaarisen palkinnon.

Yksityiselämä

Reynolds oli kolmesti naimisissa, mutta kaikki liitot päättyivät eroon. Ensimmäisestä avioliitostaan hän sai kaksi lasta. Hänen ja Eddie Fisherin tytär on näyttelijä ja käsikirjoittaja Carrie Fisher. Toinen lapsi on poika, Todd Fisher.
Reynolds kuoli saatuaan halvauksen 84-vuotiaana 28. joulukuuta 2016, vain päivä sen jälkeen, kun hänen tyttärensä Carrie kuoli sairaalassa saatuaan sydänkohtauksen muutamaa päivää aiemmin.
Yön silmät

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo Yön silmiä nykyaikaisen kauhu- ja eksploitaatioelokuvan kuihtumattomaksi klassikoksi ja antaa sille täydet viisi tähteä. VideoHound’s Golden Movie Retriever on täysin päinvastaista mieltä ja antaa elokuvalle tähtien sijasta alimman arvosanansa ”Woof!”.
Espanjan sosialistinen työväenpuolue

Historia

Puolueen perusti vuonna 1879 Pablo Iglesias. Iglesias valittiin vuonna 1910 ensimmäisenä sosialistina Espanjan parlamenttiin. Hän oli myös Unión General de Trabajadoresin johtaja. PSOE kuului hallitukseen toisen tasavallan aikana osana kansanrintamaa, joka tuli valtaan 1936 ja päättyi sisällissodan häviöön. Francisco Francon kaudella puolueen toiminta Espanjassa oli kielletty, joten se toimi maanpaossa pääpaikkanaan Ranskan Toulouse.
Puolueen toiminta sallittiin jälleen demokratian palauttamisen myötä vuonna 1977. PSOE nousi Espanjan hallituspuolueeksi Felipe Gonzálezin johdolla vuonna 1982 ja pysyi kolmen peräkkäisen vaalikauden ajan vallassa vuoteen 1996 saakka. Maaliskuussa 2004 pidettyjen vaalien jälkeen puolue palasi hallitukseen José Luis Rodríguez Zapateron johdolla.
PSOE:n hallituskausi päättyi murskatappioon marraskuussa 2011 käydyissä ennenaikaisissa vaaleissa, jossa puolue sai 110 paikkaa. PSOE joutui oppositioon kahden hallituskauden jälkeen ja hallituksen muodosti keskusta-oikeistolainen Kansanpuolue.
PSOE muodostuu emopuolueesta ja siihen liittoutuneista alueellisista puolueista, kuten PSC ja PSE, Katalonian ja Baskimaan sosialistipuolueet. Euroopan parlamentissa PSOE kuuluu Euroopan sosialistipuolueeseen.
Machinima

Machinima on elokuvan tuotantotekniikka ja mediamuoto. Machinimalla tarkoitetaan elokuvaa, joka on luotu käyttämällä tietokone- tai videopelien pelimoottoria. Machinima on hyvä esimerkki emergentistä pelattavuudesta (engl. emergent gameplay): Tietokonepelien pelaaminen tavalla, mitä suunnittelijat eivät aluksi ottaneet huomioon, synnytti uuden mediamuodon. Sana machinima tulee luultavasti englannin kielen sanoista machine ja cinema, mahdollisesti kirjoitusvirheestä.
Machinimaa on ollut olemassa niin kauan kuin peleissä on ollut mahdollista tallentaa pelejä myöhemmin katsottavaksi, ja mahdollista kontrolloida kameraa. Yksi ensimmäisistä peleistä, jossa tätä hyödynnettiin oli Stunt Island (1992). Suosituksi machinima tuli 3D-pelien aikakaudella, erityisesti Quake on peli jolle on tehty runsaasti machinimaa.
Machiniman tekemiseen ei välttämättä tarvita pelin tallennusominaisuutta jälkeenpäin katsottavaksi. Esimerkiksi Red vs. Bluen kaudet 1-6 on kuvattu tyhjentämällä yhden pelaajan ruutu ja nauhoittamalla TV-ruutua. Tällaisissa tapauksissa näyttelijöiden lisäksi täytyy olla myös "kuvaaja".
Machinimaa on tehty monella tavalla. Toisinaan moottorit mahdollistavat elokuvan levittämisen sellaisenaan pelin demotallenteen muodossa, mutta joissakin tapauksissa demot leikataan ja äänitetään ulkopuolisissa ohjelmissa. Eräät machiniman tekijät ovat myös käyttäneet pelimoottoreita live-esiintymisissä, joissa näyttelijät ohjaavat hahmojaan näytellessään. Myös joidenkin pelien hiekkalaatikko-ominaisuudella on tehty machinimaa. Tällaisissa "machinimoissa" hahmoja eivät liikuta pelaajat, vaan tietokone. Hahmot ohjelmoidaan yleensä tekemään haluttavat asiat sen sijaan, että hahmoja liikuttaisi tekoäly. Tällaisten teosten raja itse machiniman ja 3D-animaatioiden välillä on vain pienoinen.
Thomas Murphy (tasavaltalainen)

Thomas Murphy, gaeliksi Tomás Mac Murchaidh, "Slab", "Laatta", (s. 26. elokuuta 1949) on luultavasti Väliaikaisen IRA:n henkilöstöpäällikkö. Murphyn maatila on Irlannin ja Pohjois-Irlannin rajalla. Murphy käytti sitä salakuljetukseen. Murphy eteni IRA:n hierarkiassa Etelä-Armaghin prikaatin johtajaksi. Murphy sai maineen hyvin väkivaltaisena miehenä. Murphy myös hankki IRA:lle petoksilla ja salakuljetuksilla suuria määriä rahaa.

Murphyn toiminta IRA:ssa

Murphy toimi IRA:ssa koko levottomuuksien ajan, 1969-1998 mutta ei ollut koko aikaa mukana sotatoimissa. Edes Iso-Britannian SAS-erikoisjoukot eivät 80-luvulla kyenneet ottamaan kiinni IRA:n henkilöstöpäällikkö Thomas Murphyä, jota kutsuttiin liikanimellä "Slab", "Laatta". Thomas Murphy on poikamies, jolla on kaksi veljeä. Joidenkin mukaan kutsumanimi "Laatta" tulee siitä, että Murphyllä oli tapana pudotella betonijärkäleitä vihaamiensa, käsiinsä saamien varpaille, toisten mukaan siitä, että Murphy oli puhelias. Murphy asui Irlannissa Crossmaglenin ja rajan lähellä Ballynabyssa, Hackballscross:issa, Larkins Roadilla.
Murphy surmautti toimiessaan Etelä-Armaghin alueella toimivan ASU:n johdossa yli 100 turvajoukkojen jäsentä. Murphy oli mukana mm Warrenpointin väijytyksessä 1979, jolloin 18 brittisotilasta kuoli. Niinpä Murphy sai maineen eräänä vaarallisimmista IRA:n miehistä.
Murphyn maatilaa voitiin käyttää salakuljetukseen, koska eräs sen aitta oli osin Pohjois-Irlannin puolella rajaa. Kun Murphyn toimista ei ollut todisteita, tätä ei kyetty pidättämään. Niinpä armeija suunnitteli Murphyn surmaamista pommiattentaatilla, mutta operaation pelättiin johtavan kaaokseen Pohjois-Irlannissa ja esikunta hylkäsi sen.

Petos- ja salakuljetusepäilyt

Murphy joutui 2000-luvulla pidätyksen kohteeksi petosepäilyistä, mutta säilyi takuiden ja takaisinmaksujen jälkeen vapaana miehenä.
Leppälammi (Hollola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 38 ha ja se on 900 metriä pitkä ja 900 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Itärannoilla aukeaa järvelle peltoaukealta näkymät.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Pääjärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Järveen laskee kaksi pelto-ojaa Etolan peltoaukealta. Järven vedenpinnan korkeus on 102,9 metriä mpy, mikä on sama korkeus kuin yläpuolella sijaitsevalla Pääjärvellä. Pääjärvi laskee Leppälammiin 500 metristä Kotajokea myöten, joka haarautuu alajuoksulla. Vedet jatkavat eteenpäin Viianportaan kautta Iso-Lanoon, josta Teuronjoki saa alkuunsa. Alueen vedet johdetaan Teuronjoesta Mommilanjärven ja Ansionjärven kautta Puujokeen, josta ne päätyvät Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.
Agathaumas

Koko

Agathaumaksen on kuviteltu olleen hyvin suuri ceratopsiani, mahdollisesti 10 metriä pitkä. Arvio ei ole kuitenkaan varma, jäänteiden vähäisyydestä johtuen.

Fossiilit

Agathaumaksen fossiileja on löydetty Wyomingista, Yhdysvalloista. Löydettyihin fossiileihin lukeutuu osittaisia jäänteitä, jotka sisältävät yhteensä 16 selän, kaulan ja hännän nikamaa, osittaisen lantion ja muutamia kylkiluita.

Nimi ja luokittelu

Nimen Agathaumakselle antoi paleontologi Edward Drinker Cope vuonna 1872. Nimi tarkoittaa ”suurta ihmettä”, mikä viittaa dinosauruksen valtavaan kokoon. Cope luuli alun perin Agathaumaksen olevan hadrosauri, kunnes Othniel Charles Marsh kuvasi Triceratopsin vuonna 1889.
Suurin osa paleontologeista on sitä mieltä, että Agathaumas on hyvin kyseenalainen ceratopsianisuku siitä lähtien, kun se perustui osittaisten lonkkaluiden kuvaukseen. Muut myöhemmin sukuun johdetut jäänteet ovat sittemmin siirretty joko ceratopsianeihin Triceratops tai Monoclonius, tai hadrosauriin Thespesius. Agathaumauksen epävarmuus johtuu siitä, että lonkkaluut eri ceratopsianisukujen- ja lajien välillä eivät juurikaan vaihtele. Ainoa keino Agathaumaksen varmistamiseksi omaksi suvukseen olisi löytää lisämateriaalia, ihannetapauksessa kallo, joka kuuluisi samalle yksilölle, jonka lonkkaluut löydettiin.

Muuta

Taiteilija Charles R. Knight teki Agathaumaksesta maalauksen Copelle. Hän maalasi siitä mahtavannäköisen pedon, jolla yhdistyi Triceratopsin pitkähköt otsasarvet ja Styracosauruksen piikikäs kauluri.
Ken Howard

Kenneth (Ken) Joseph Howard, Jr. (28. maaliskuuta 1944 El Centro, Kalifornia – 23. maaliskuuta 2016 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki pitkän työuran teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän toimi myös näyttelijöiden ammattiliiton Screen Actors Guildin ja sen seuraajan, SAG-AFTRA:n, puheenjohtajana vuosina 2009–2016.
Howard tunnettiin näyttelijänä etenkin CBS-kanavan draamasarjasta The White Shadow (1978–1981). Hän esiintyi myös muun muassa sarjoissa Okalinnut (1983), Dynastia (1985–1986), Colbyt (1985–1986), Melrose Place (1994–1998), Yli synkän virran (2001–2005) ja 30 Rock (2011–2013). Filmirooleja hänellä oli esimerkiksi trillerissä The Net – verkko kiristyy (1995), toimintaelokuvassa Rambo (2008) ja draamaelokuvassa J. Edgar (2011).
Howard sai vuonna 1970 Tony-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä Child’s Play. Hänelle myönnettiin myös kaksi Emmy-palkintoa: Primetime Emmy tuli sivuosasta televisioelokuvassa Grey Gardens (2009), Daytime Emmy puolestaan esiintymisestä lastenohjelmassa The Body Human: Facts for Boys (1980).
Huntingdon

Alue

Kunta sijaitsee Great Ouse -joen pohjoisrannalla, Godmanchesteria vastapäätä ja lähellä lännessä olevaa St Ivesin kuntaa ja idässä olevaa Bramptonin kylää. Huntingdoniin kuuluu nykyään Hartfordin kylä sen itäpuolella ja Oxmoorin, Stukeley Meadowsin ja Hinchingbrooken alueet sen pohjois- ja länsipuolella.
Godmanchesterin, Huntingdonin ja Bramptonin välillä sijaitsee Englannin suurin niitty, Portholme Meadow. Se on kooltaan noin neliökilometrin kokoinen ja sen lajistoon kuuluu useita harvinaisia heinä-, kukka- ja sudenkorentolajeja.
Lähistöllä, neljän kilometrin säteellä sijaitsee kolme RAF:n tukikohtaa: RAF Brampton, RAF Wyton ja RAF Alconbury, joista jälkimmäinen on nykyisin Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä.
Huntingdon on aiemmin ollut tunnettu useista kirkoistaan. Nykyään siellä sijaitsee vain neljä Englannin kirkon kirkkoa, jotka yhdessä läheisten Great Stukeleyn ja Little Stukeleyn kirkkojen kanssa muodostavat Huntingdonin seurakuntayhtymän, joka kuuluu Elyn hiippakuntaan.
Suomen tulvat 2012

Suomen tulvat lokakuun alussa 2012 saivat alkunsa usean päivän jatkuneista vesisateista. Joet tulvivat erityisesti Etelä-Pohjanmaalla ja Pohjois-Satakunnassa. Meteorologi Matti Huutosen mukaan vuorokauden aikana (5.–6. lokakuuta) satoi paikoin yhtä paljon vettä kuin normaalisti kuukaudessa. Myös tulva-alueen ulkopuolella, esimerkiksi Kokemäellä ja Porissa, mitattiin yli 30 millimetrin vuorokausisademääriä.
Ilmajoella jouduttiin sulkemaan kantatie 67 veden tulvittua tielle. Teitä suljettiin myös muualla Etelä-Pohjanmaalla. Myös Kankaanpäässä vesi nousi teille. Ilmajoella, Kauhajoella ja Lapväärtissä useita taloja joutui saarroksiin ja vettä meni kellareihin. Kauhajoella asukkaita jouduttiin siirtämään tilapäismajoituksiin.
MTV3 uutisoi 8. lokakuuta tulvatilanteen olevan jo hellittämään päin, mutta se lisäsi kestävän vielä ainakin viikon ennen kuin päästään ajankohdalle normaaleihin vedenkorkeuslukemiin. Sen sijaan Satakunnassa tulvatilanne jatkui pahana, sillä Yle uutisoi 15. lokakuuta, että sinne odotetaan vielä lisää sateita noin 20 millimetrin edestä.
Suomen ympäristökeskuksen johtavan hydrologin Bertel Vehviläisen mukaan Kyrönjoen tulva on suurin koskaan havaittu tulva Suomessa. Myös monet muut Etelä-Pohjanmaan joet nousivat ennätyskorkeuksiinsa.

Kustannukset

Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus arvioi tuhojen määräksi alueellaan noin kuusi miljoonaa euroa. Suurimmat vahingot sattuivat Kristiinankaupungissa ja Kauhajoella.
Galleria Vittorio Emanuele II

Galleria Vittorio Emanuele II on arkadi-rakenteinen ostoskeskus Milanon ydinkeskustassa, Italiassa. Rakennelma koostuu kahdesta lasikatosta, jotka yhdistyvät oktakonin muotoisen lasikupolin kohdalla. Galleria yhdistää Piazza della Scalan ja Piazza del Duomon.

Historia

Galleria on saanut nimensä Viktor Emanuel II-mukaan, sillä hän oli ensimmäinen kuningas, joka yhdisti Italian. Galleria suunniteltiin vuonna 1861 ja sen rakensi Giuseppe Megnoli vuosien 1865 ja 1877 välillä. Se on saanut vaikutteita muun muassa Brysselissä sijaitsevasta Galleria Royales Saint-Hubertsta (valmistui 1847) sekä Pietarissa sijaitsevasta Passazh -galleriasta (valmistui 1848).
Keskellä sijaitseva lasikupoli on suurempi kuin esikuviensa ja sitä pidetään tärkeänä merkkipaaluna kohti lasitettuja ja katettuja kauppakeskuksia.
Lattian marmorissa on keskustan länsipuolella kuvioitu härkä. Uskomuksen mukaan pyörimällä sen sukuelinten kohdalla oikealla kantapäällä, hävittää se pahat henget. Uskomuksesta johtuen lattiaan on muodostunut kuluma ja kyseinen laatta vaihdetaan aika ajoin.
Galleria sijaitsee kahden Milanon tunnetuimman nähtävyyden Milanon Tuomiokirkon sekä Milanon Oopperatalon keskellä.

Kaupat, ravintolat ja hotellit

Galleriaa kutsutaan lempinimellä il salotto di Milano (Milanon olohuone), koska sen keskeinen sijainti on tehnyt siitä suositun kohtaamispaikan. 
Galleria on tunnettu kirja- ja taidekaupoistaan, puhumattakaan sen useista ravintoloista, kahviloista ja baareista. Galleriassa sijaitsee Milanon vanhimpiin lukeutuva kahvila Biffi Caffe, jonka perusti Paolo Biffi vuonna 1867. Tämä oli Milanon ensimmäinen kahvila, joka sai sähkövalot 1882.
Nykyään Galleriassa sijaitsee useiden merkkivalmistajien myymälöitä, kuten Versace, Prada, Giorgio Armani, Gucci ja Louis Vuitton. Kaikkien Gallerian liikkeiden nimikylteissä pitää olla kullanväriset kirjaimet mustalla pohjalla, joten mm. McDonald´s joutui muokkaamaan logonsa ja ulkoasunsa Galleriaan sopiviksi.
Azorien lippu

Azorien lippu on Portugalille kuuluvan Azorien itsehallinnollisen saariryhmän tunnus. Se hyväksyttiin 10. toukokuuta 1979.
Lipun sini-valkoinen pohja perustuu Portugalin kuningaskunnan lippuun. Lipun yläkulmaan on kuvattu Portugalin vaakuna ja lipun keskelle on kuvattu kultainen kanahaukka (port. Açor), josta saaret on saaneet nimensä. Yhdeksän kultaista tähteä kanahaukan yläpuolella symboloivat Azorien saaria, jotka ovat São Miguel, Terceira, Faial, Pico, São Jorge, Santa Maria, Graciosa, Flores ja Corvo.
Kalle Vartola

Kalle Vartola (9. toukokuuta 1931 Viipuri – 4. kesäkuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan Suomeen ja Neuvostoliittoon suunnittelemistaan toimisto- ja teollisuusrakennuksistaan. Hänen tunnetuimpia töitään on Vantaa Martinlaaksossa sijaitseva Sanomala-painotalo (1977).
Laulua harrastanut Kalle Vartola valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1960, harkitsi kilpailumenestysten myötä myös laulajan uraa mutta perusti oman arkkitehtuuritoimiston (nyk. KVA Arkkitehdit Oy) vuonna 1964. Tehtaiden ja toimistorakennusten ohella hän suunnitteli muun muassa Moskovan Suuren Sirkuksen ja Bagdadin 70 hehtaarin vapaa-aikakeskuksen.
Sylvia Daoust

Sylvia Daoust CM, CQ (24. toukokuuta 1902 Montreal, Quebec, Kanada – 19. heinäkuuta 2004 Montreal, Quebec, Kanada) oli kanadalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli taidekoulussa Montréalissa ja lisäksi Euroopassa. Hän toimi kuvanveiston professorina.
Daoust opetti vuosikymmeniä taidekouluissa Montréalissa ja Québecissa. Hänelle myönnettiin Order of Canadan kunniamerkki. Hän oli Sculptors' Society of Canadan (SSC) jäsen.
Huomattava osa Daoustin teoksista on aihepiiriltään uskonnollisia. Vaikutteita on sekä klassistisesta taiteesta että modernismista. 
Sylvia Daoust kuoli heinäkuussa 2004 täytettyään muutamaa kuukautta aikaisemmin 102 vuotta. Taiteilijan teoksiin kuuluvat muun muassa Mary Queen of the World sekä Édouard Montpetit'n patsas, joista molemmat sijaitsevat Montréalissa, viimeksi mainittu kaupungin yliopistolla.