google/wiki40b huggingface dataset:
Knut Lindberg

Knut Ferdinand Lindberg (5. tammikuuta 1880 Inkoo – 23. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen olympiatason painija, ja hän osallistui muiden suomalaisten ohella Venäjän lipun alla Tukholman olympialaisiin vuonna 1912. Hän osallistui kreikkalais-roomalaiseen painiin silloisessa keskisarjassa B. Olympiakisoissa hän voitti ensimäisellä kierroksella selätyksellä Saksan Fritz Langen 13 minuutissa ja pääsi toista kierrosta käymättä levähtämällä kolmannelle. Mutta hävittyään kolmannella kierroksella lähes tunnin (55 minuuttia) kestäneessä ottelussa selätyksellä Unkarin Béla Vargalle joutui uudelleen ruotsalaista, tällä kertaa Ernst Nilssonia vastaan. Tästä hän selvisi voittajana tuomaripäätöksin. Viimeiseksi vastustajakseen hän sai niin ikään isäntämaan jaettuun hopeaan päätyneen Anders Ahlgrenin, joka selätti hänet ajassa 35.00. Kun kulta- enempää kuin pronssimitaleitakaan ei jaettu, vaan hopea jaettiin Ahlgrenin ja suomalaisen Ivar Böhlingin kanssa, jotka painivat yhdeksän tuntia saavuttaakseen ratkaisemattoman tuloksen.
Kiira-rajuilma

Seuraukset

Kiira-rajuilma aiheutti Espoossa kauppakeskus Ison Omenan K-Citymarketiin vesivahingon rikkoutuneen putken takia. Myös Helsingin Pasilassa rakennustyömaan aidat lensivät. Hämeenlinnanväylällä myös puita ja valotolppia kaatui moottoritielle. Myrsky kaatoi myös lukuisia puita, ja lentokoneet jouduttiin ohjaamaan Tampere-Pirkkalan lentoasemalle. Helsingin Suvilahdessa järjestetyssä Flow-festivaalissa kaksi festivaalialueen telttaa kärsi vaurioita. Lapin Kulta Red Arena, Zalando Black Tent ja Bright Balloon 360 -teltat olivat suljettuina tunteja, kunnes ne aukesivat uudelleen. Viikissä myrsky irrotti palan kerrostalon katosta.
Lhermitten–Duclos'n tauti

Lhermitten–Duclos'n tauti on harvinainen, hitaasti kehittyvä aivokasvain. Tapaukset ovat sporadisia tai Cowdenin oireyhtymään liittyessään autosomissa dominantisti periytyviä. Hamartooman kaltainen kasvain esiintyy sairastuneilla pikkuaivoissa. Lhermitte ja Duclos kuvasivat taudin vuonna 1920.
Taudille tyypillisiä oireita ovat näköhäiriöt, motoriset ongelmat, päänsärky ja poikkeava EEG.
Uranos

Uranos (m.kreik. Οὐρανός) on kreikkalaisessa mytologiassa taivaan jumala sekä Gaian, Äiti maan, poika ja puoliso. Uranos ja Gaia olivat useimpien kreikkalaisen mytologian hahmojen ja maailman olentojen esivanhempia tai luojia tavalla tai toisella, mutta eivät kuitenkaan kaikkien (esimerkiksi Nyksin, yön, ja Ereboksen, pimeyden, synnytti Khaos).
Aluksi Uranoksen ja Gaian liitosta syntyivät kykloopit ja titaanit, tämän jälkeen muun muassa merenjumalatar Tethys, muistin jumalatar Mnemosyne ja Kronos. Uranos ei päästänyt jälkeläisiään ulos maan povesta eli Gaian kohdusta, mistä suuttuneena Gaia antoi pojalleen Kronokselle sirpin, jolla Kronos leikkasi irti isänsä peniksen. Mereen heitetyn siittimen ympärille muodostuneesta vaahdosta syntyi rakkauden jumalatar Afrodite ja siitä pudonneista veripisaroista syntyivät gigantit, meliadit ja erinykset.
Subaru FF-1 Star

Subaru FF-1 on edeltäjästään, Subaru 1000:sta kehitetty automalli suuremmalla 1,1-litran moottorilla varustettuna. Autoa myytiin Yhdysvalloissa nimellä Subaru Star vuosina 1970–1971.
Kensingtonin palatsi

Kensingtonin palatsi (Kensington Palace) on kuninkaallinen residenssi Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kensington Gardensin vieressä. Se on toiminut kuningasperheen asuinpaikkana 1690-luvulta lähtien, jolloin kuningas Vilhelm Oranialainen ja kuningatar Maria muuttivat sinne. Kuningas tarvitsi uuden asuinpaikan, koska hän kärsi astmasta. Kuningatar Maria kuoli palatsissa vuonna 1694.
Vuonna 1819 Kensingtonin palatsissa syntyi kuningatar Viktoria. Nykyään palatsi on osittain avattu yleisön nähtäväksi. Siellä on esillä myös muun muassa prinsessa Dianan iltapukuja ja valokuvia. Sen lisäksi palatsissa on yleisölle avoinna myös muun muassa kuningatar Viktorian makuuhuone ja kirjoitushuone. Palatsin yhteydessä on matkamuistokauppa ja kahvila.
Mustahaikara

Koko ja ulkonäkö

Mustahaikara on kiiltävän musta, mutta vatsa ja kainalot ovat valkoiset. Nokka ja pitkät jalat ovat punaiset. Siipien kärkiväli on noin 1,5 metriä.
Molemmat sukupuolet ovat samannäköiset, mutta nuoren linnun höyhenpuku on hieman himmeämpi ja jalat ja nokka ovat lihanväriset.

Levinneisyys

Mustahaikara pesii lämpimissä osissa Eurooppaa, lähinnä mantereen keski- ja itäosissa. Talvet linnut viettävät trooppisessa Afrikassa, lukuun ottamatta Espanjan populaatiota, joka talvehtii pesimäalueillaan. Pesi aikaisemmin Suomessa, mutta katosi 1800-luvulla pesimälajistostamme.
Mustahaikara on vielä kattohaikaraakin harvinaisempi vieras Suomessa, minne joitain yksilöitä eksyy vuosittain, tavallisimmin kevätmuuton yhteydessä toukokuussa ja syysmuutolla elo-syyskuussa.

Elinympäristö

Mustahaikarat elävät laajoilla kosteikkoalueilla, joissa on havupuita. Pesänsä ne rakentavat risuista korkealle puuhun. Toisin kuin läheinen sukulaisensa kattohaikara, mustahaikara on hyvin arka ja varovainen lintu.

Ravinto

Pääravintoa ovat sammakot ja suuret hyönteiset.
Red Lake (kunta Kanadassa)

Historia

Tiettävästi jo kahdeksannella vuosituhannella eaa. Red Laken alueella on asunut paleointiaaneja Pohjois-Amerikan arkaaisella kaudella, mutta arkeologisissa kaivauksissa on pystytty varmistamaan metsämaan kulttuurin asukkaiden asuneen alueella ainakin ensimmäisellä vuosituhannella. Ensimmäiset First Nations- cree- ja sioux-intiaanit polveutuivat näistä aikaisemmista kulttuureista. 1700–1800-lukujen aikana ojibway-intiaanit muuttivat alueelle, ja heistä muodostui nopeasti merkittävin ryhmä.
1650-luvulla ranskalaiset turkiskauppiaat perustivat Nipigonjärven rannalle kauppapaikan, jossa paikalliset metsästäjät kävivät kauppaa saalistamillaan turkiksilla. Pian tämän jälkeen myös englantilaiset turkiskauppiaat kiinnostuivat alueesta, ja Hudson's Bay Company perusti oman kauppa-asemansa Albanyjoen varrelle. North West Companyn ja HBC:n kilpailu johti useiden kauppa-asemien perustamiseen. NWC perusti 1786 Red Lake Housen, ja HBC perusti oman asemansa vuonna 1790. Useita muita asemia perustettiin myös nykyisen Lac Seulin alueelle 1800-luvulla. Vuonna 1821 kaikki alueen kauppa-asemat olivat HBC:n omistuksessa yhtiöiden sulautettua toimintansa. Turkiskauppa oli Red Laken tärkein työllistäjä 1920-luvulle saakka. Vielä tänäkin päivänä alueen alkuperäisasukkaat harjoittavat turkiskauppaa, tosin erittäin pienessä mittakaavassa turkisten nykyisen pienen kysynnän vuoksi.
Alun perin hopeaa etsineet geologit löysivät vuonna 1925 Red Lakesta kultaesiintymiä, mikä johti lopulta seuraavana vuonna alkaneeseen Pohjois-Amerikan viimeiseen kultaryntäykseen. Lähin rautatieasema sijaitsi silloisessa Hudsonin kylässä, josta kullanetsijät saapuivat aluksi kanooteilla, veneillä ja talvisin koiravaljakolla. Myöhemmin 1930-luvun alussa lentokoneesta muodostui tärkein kuljetusväline. Ryntäykseen osallistui arvioiden mukaan yli 3000 kullanetsijää. Red Laken kultaryntäys onkin historian ainoa, jossa lentokone oli tärkein liikenneväline kultakentille. Vuonna 1936 Red Laken alueella sijaitsevalle Howey Bayn lahdelle laskeutui ja nousi lentokoneita noin 15 minuutin välein. Lentoasema oli tuolloin Pohjois-Amerikan vilkkaimmin liikennöity. Kaivostoiminta on edelleen Red Laken tärkein työllistäjä. Kunnassa on yksi maailman rikkaimmista kultaesiintymistä. Alueelta louhitaan myös rautamalmia ja graniittia.
Nykyisin kunnassa vuosittain vietettävä Norseman Festival juhlii alueen lentoliikenteen historiaa ja etenkin kanadalaisen Norseman lentokoneen tärkeää asemaa alueen historiassa. 23.–25. heinäkuuta 2010 Red Lakessa järjestetään 75-vuotistapahtuma lentokonemallin ensilennon kunniaksi.
Mari Mantela

Tausta

Mari Mantela aloitti elokuvaopinnot Helsingin ammattikorkeakoulussa, Taiteen- ja viestinnän koulutusohjelmassa, jossa suuntautui kameratekniikan ja kuvauksen opintoihin. Mantela on kuvannut lyhytelokuvia sekä dokumenttielokuvan Hallittua sattumaa. Opiskeluvuosina Mantela työskenteli kamera-assistenttina. Vuonna 2002 Mantela aloitti opinnot ohjaajalinjalla Taideteollisessa Korkeakoulussa (nykyinen Aalto-yliopisto). 
Ruotsin televisio SVT osti Mantelan opiskelijaelokuvan Operaatio Vieras äly (2004) ohjelmistoonsa. Vuonna 2006 Mantelan opiskelijaelokuva Lasten kesken voitti Blue Sea Film Festivalin pääpalkinnon.  
Mantelan 2016 ohjaama lyhytelokuva En Autobiografi on palkittu  useilla kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Mantela on ohjannut yli 300 mainoselokuvaa kotimaassa ja kansainvälisesti, mm. Virossa, Liettuassa, Portugalissa, Kroatiassa, Iso-Britanniassa ja Arabiemiraateissa. 
Mantela on yksi MeToo-vallankumous - Miten hiljaisuus rikottiin? (Like, 2018) -kirjan kirjoittajista.

En Autobiografi

En Autobiografi (2016) on draamakomedia, joka kuvaa eläkkeelle jäävän naisen identiteettikriisiä maanalaisessa autohallissa. Pääosaa elokuvassa esittää Cris Af Enehielm. Elokuvan ensiesitys oli Brooklyn Film Festivalin virallisessa kilpasarjassa. 
Vuonna 2017 En Autobiografi palkittiin Reale Film Festivalilla Italiassa parhaana eurooppalaisena elokuvana, sekä Middlebury New Filmmakers Festivalilla yleisön suosikki -palkinnolla, mikä toi elokuvalle levityskierroksen Vermontissa, USA:ssa. 
Vuonna 2018 elokuva palkittiin yleisön suosikkina sekä Los Angelesissa LA Indie Film Festivalilla että kansainvälisten lyhytelokuvien kategoriassa Madrid Film Festivalilla. Samana vuonna Cris Af Enehielm palkittiin parhaan naisnäyttelijän palkinnolla Italiassa Montelupo Fiorentino International Film Festivalilla. Elokuvalle myönnettiin Platinum Remi Award 51Th WorldFest Houston -festivaalilla Teksasissa.
Ruusukaijanen

Ulkonäkö ja koko

Ruusukaijanen on hauskannäköinen ja pieni papukaijalintu, joka on noin 15 senttiä pitkä ja painaa noin 50 grammaa. Sen sukupuolta on vaikea tunnistaa, mutta tarkasti katsottuna naaras on hieman pyöreämpi ja kookkaampi. Joissakin värimutaatiotapauksissa mutaatio ilmenee naarailla koiraita useammin. Naaraat saattavat olla myös aggressiivisempia, mitä tulee esimerkiksi reviirikiistoihin tai tappeluihin ruoasta. Lemmikkitasolla naaras ei esimerkiksi hyväksy uutta asuinkumppania häkkiinsä yhtä helposti kuin koiras.

Elintavat

Ruusukaijaset pesivät yhdyskuntina kallioluolissa tai rakennuksissa, tai valtaavat kutojalintujen monikammioisia pesiä. Ne rakentavat kupin muotoisen pesän kuljettamalla erilaisia korsia pyrstössään pesään. Naaras munii 3–6 munaa, joita se hautoo 23 vuorokautta. Yleensä uros ruokkii poikasia 5 viikkoa pesässä ja sen jälkeen ulkopuolella. Poikaset ovat väriltään himmeämpiä ja niiden nokassa on tummia kuvioita. Poikasten höyhenpeite on täydellinen jo kahden kuukauden kuluttua kuoriutumisesta. Tämän jälkeen värit muuttuvat - geeneistä riippuen - vielä hyvinkin pitkään.

Ravinto

Ruusukaijanen syö siemeniä ja marjoja. Häkkilintuna sille voi syöttää afrikankajasille (tai parakiiteille) tarkoitettuja siemenseoksia, pellettejä sekä viherravintoa ja hedelmiä. Pakollisia lisiä ovat kalkki- ja jodikivi.

Lemmikkinä

Jos aikoo hankkia ruusukaijasen häkkilinnuksi, se kannattaa hankkia 7–8 viikon ikäisenä, jolloin se on lähtenyt pesästä ja syö itse. Samalla kannattaa ostaa sille kumppani, sillä kyseiset kaijaset ovat hyvin sosiaalisia. Yksin ollessaan ne vaativat paljon huomiota ihmiseltä. Kumppania hankkiessa kannattaa ottaa huomioon myös sukulaisuuden mahdollisuus, jos asioi samassa kaupassa toista kertaa. Eläinkaupoissa myytävät ”pariskunnat” ovat yleensä sisaruspareja. Jos aikoo pesittää lemmikkiruusukaijasia, se kannattaa aloittaa vasta kun naaras noin kahden vuoden ikäinen, sillä paljon kalsiumia vaativa raskaus on hyvin suuri rasite vielä kehitysvaiheessa oleville luille. Ruusukaijaset tulevat sukukypsiksi jo noin puolen vuoden iässä ja sen jälkeen koiras saattaa kosiskella naarasta hyvinkin aktiivisesti joka päivä. Ellei naarasta ole, uros saattaa koskiskella ja yrittää ruokkia myös sille läheistä ihmistä luullen tätä linnuksi tai itseään ihmiseksi. Mikäli kaijasten häkkiin ei aseta minkäänlaista pesintämateriaalia (esimerkiksi puuvillan siemeniä, oksia tai korsia) linnut eivät yleensä parittele. Muna/voimaruoka lisää pesimisintoa, mutta sitä suositellaan kuitenkin annettavaksi, vaikkei poikueita suunnittelisikaan. Vuodessa suositellaan munittavaksi 1–2 poikuetta. Jos muniminen on liian innokasta, sitä voi rajoittaa tekomunilla tai ruokavalion ollessa tarpeeksi monipuolista, voimaruoan antamisen lopettamisella.
Amerind-kielet

Amerind-kielet ovat kielitieteilijä Joseph Greenbergin ehdottama kolmas amerintiaanien kielikunta kahden muun ollessa Eskimo-aleuttilaiset kielet ja Na-dené-kielet. Kaksi jälkimmäistä ovat yleisesti hyväksyttyjä mutta Amerind-kielikunta on hylätty virheellisenä lähinnä kahdesta syystä. Kielien sukulaisuussuhteiden selvittämiseen käytetty menetelmä on puutteellinen kuten myös tutkimusaineisto. Lisäksi lähteiden käyttö ei täytä tieteellistä standardia.
Varjotäpläkoi

Koko ja ulkonäkö

Varjotäpläkoi on pieni ja kapeasiipinen, yleisväriltään vaalea perhonen. Etusiipien pohjaväri on valkoinen, mutta siiven etureuna on leveälti vaaleanharmaa, takareunasta kapeammin. Siiven keskiosassa on muutamia mustia täpliä ja ulkosyrjää reunustaa rivi pienempiä mustia pisteitä. Takasiivet ovat harmaat. Siipiväli on 17–20 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa lajin ainoat tunnetut elinpaikat ovat hyvin pienellä alueella Dragsfjärdissä, lounaissaaristossa, mutta esiintymisalueellaan laji on kuitenkin runsas. Lentoaika kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoleen väliin.

Elinympäristö ja elintavat

Perhonen viihtyy joutomailla ja kedoilla. Perhoset lentävät pimeän tultua ja tulevat valolle, päivisin ne lepäävät. Toukka elää ravintokasvinsa kukinnoissa ohuen seitin suojissa ja koteloituu ravintokasvin varrelle tai maahan.
Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa varjotäpläkoin uhanalaisuusluokaksi Suomessa arvioitiin äärimmäisen uhanalainen (CR). Suomessa laji on rauhoitettu luonnonsuojelulailla vuodesta 1989 alkaen ja perhosyksilön ohjeellinen korvaushinta on 1261 euroa.

Ravintokasvi

Toukka elää neidonkielellä (Echium vulgare).
Ramsayiitti

Ramsayiitti on ketjusilikaatteihin kuuluva mineraali. Sitä esiintyy muun muassa Kuolan niemimaalla ja Grönlannissa nefeliinisyeniiteissä ja pegmatiiteissa. Mineraali on saanut nimensä suomalaisen Wilhelm Ramsayn mukaan. Sitä kutsutaan joskus lorenzeniitiksi tanskalaisen mineralogin Johannes Theodor Lorenzenin (1855–1884) mukaan 
Ramsayiitin kemiallinen kaava on Na₂Ti₂[Si₂O₆]O₃.
Ylänkö

Ylänkö tarkoittaa maa-aluetta, joka on korkeammalla kuin 200 metriä merenpinnasta. Ylängön vastakohta on alanko.
Chevrolet Cruze

Chevrolet Cruze on Chevroletin vuodesta 2008 lähtien valmistama keskiluokan automalli, joka on suunniteltu edulliseksi maailmanautoksi. Mallin tekniikka on pitkälti yhteneväinen Opel Astran kanssa.
Locronan

Locronan [lɔkʁɔnɑ̃] (bretoniksi Lokorn) on kunta Bretagnen hallintoalueella Finistèren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 819. Pinta-alaltaan kunta on 8,08 neliökilometriä.
Kunnan nimi viittaa 500-luvulla vaikuttaneeseen irlantilaiseen pyhiinvaeltajaan Ronaniin, joka asettui alueelle levittämään kristinuskoa ja jota pidetään Locronanin kylän perustajana. Hänet on julistettu katolisen kirkon pyhimykseksi.
Locronan on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäsen.
Ravennan eksarkaatti

Ravennan eksarkaatti oli Bysantin vallan keskus Italiassa 500-luvun lopulta vuoteen 751, jolloin langobardit surmasivat viimeisen eksarkin.

Tausta

Ravennasta tuli Länsi-Rooman pääkaupunki keisari Honoriuksen aikana vuonna 404 hyvän satamansa ja puolustettavan sijaintinsa ansiosta. Kaupunki säilyi Rooman pääkaupunkina keisarikunnan luhistumiseen vuonna 476 saakka, jonka jälkeen siitä tuli Odovakarin ja sitten ostrogoottien kuninkaan Teoderik Suuren pääkaupunki. Lopulta gootteja vastaan vuosina 535–552 sotinut Bysantin kenraali Belisarius valloitti kaupungin ja siitä tuli vuonna 539 Bysantin provinssikeskus. Langobardien aloitettua maahantunkeutumisensa vuonna 568, Ravennasta tehtiin keisarillinen eksarkaatti Maurikioksen aikana, kun Bysantti huomasi joutuvansa taas pitkälliseen sotaan Italiasta.

Eksarkaatti

Eksarkaatti oli järjestetty herttuakuntiin (esimerkiksi Rooman herttuakunta, Veneton herttuakunta, Calabrian herttuakunta, Spoleto), joiden keskuspaikat olivat enimmäkseen rannikkokaupunkeja langobardien hallitessa niemimaan keskiosia. Herttuakuntien sotilaallinen ja poliittinen johtaja oli eksarkki itse, Bysantin keisarin edustaja Ravennassa.
Ravennan eksarkaatti ei kattanut kaikkia Bysantin Italian alueita, vaan bysanttilainen Sisilia oli erillinen provinssinsa, kun taas Korsika ja Sardinia kuuluivat Afrikan eksarkaattiin. Rooman todellinen hallitsija oli paavi, jonka suhteet Bysanttiin olivat ongelmalliset. Vähitellen kaikki eksarkaatin alueet siirtyivät paaville tai langobardeille, jotka valloittivat itse Ravennan noin 750.
Piparkakkutalo

Piparkakkutalo on piparkakkutaikinasta rakennettu syötävä koriste, joka on suosittu etenkin jouluna. Piparkakkutalot voivat olla muodoltaan esimerkiksi mökkejä, linnoja tai kirkkoja. Piparkakkutalon osat muotoillaan aluksi taikinasta, paistetaan erilleen ja kootaan rakennuksen muotoiseksi kiinnittämällä ne toisiinsa sulatetun sokerin tai sokeriveden avulla. Talo voidaan koristella esimerkiksi makeisin, hedelmin, sokerivesikuorrutteella tai tomusokerilla. Piparkakkutalo pohjautuu saksalaisiin satuihin.

Historia

Piparkakkutaloperinne on paljon uudempi kuin piparkakut. Suomen ensimmäinen piparkakkutalo tehtiin Lucian päivän tienoilla vuonna 1919, minkä jälkeen tapa on yleistynyt. Piparkakkutalot ovat peräisin Saksasta, jossa Grimmin veljesten Hannu ja Kerttu -satu innosti kotileipureita tekemään jouluisin noita-akan mökkejä.
Rainer Varis

Rainer Varis (s. 25. joulukuuta 1955 Helsinki) on suomalainen yksityisyrittäjä ja budo-opettaja. Varis aloitti aikidon harjoittelun Helsingin Meido-Kanilla 1970-luvun alussa. Helsingissä aikido-treenejä ohjasi tuolloin Ismo Päiviö. Varis graduoi Ichimura-senseille 1. danin Aikikai-aikidossa ensimmäisenä Suomessa vuonna 1974, ja ki-aikidon 1. danin eli shodanin 1978, niin ikään ensimmäisenä Suomessa. Nykyään hänellä on aikidossa rokudan eli 6. dan.
Lamborghini Aventador

Aventador J

Aventador J on vuoden 2012 Geneven autonäyttelyssä esitelty, yksittäiskappaleena valmistettu roadster–malli.
M/S Sirena Seaways

Rakentaminen

Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1999 Stocznia Szczecinska im. A. Warskiegolta Stettinista Puolasta. Sen köli laskettiin 8. tammikuuta 2001 telakkanumeolla 59112 ja alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta nimellä Golfo Dei Delfini. Työt aluksella keskeytyivät maaliskuussa 2002. Tilaaja ei suostunut lunastamaan alusta, joten Pekao SA takavarikoi aluksen velkojen takauksena. Telakka ajautui konkurssiin 29. heinäkuuta, mutta alus oli myyty 17. heinäkuuta Kööpenhaminaan rekisteröidylle DFDS Tor Line A/S:lle, joka lunasti aluksen 3. marraskuuta. Alus aloitti seuraavana päivänä koeajot, jotka kestivät aina kuudenteen päivään. Se kastettiin 27. marraskuuta Dana Sirenaksi ja seuraavana päivänä se saapui Rönnen satamaan. Se saapui 29. marraskuuta Remontowa Shiprepair Yardille Gdanskiin, jossa se muutettiin uuteen tehtävään.

Liikennöinti

Alus saapui 11. kesäkuuta 2003 uuteen kotisatamaansa Esbjergiin ja se aloitti 17. kesäkuuta liikennöinnin Esbjergistä Harwichiin. Alus kastettiin 11. maaliskuuta 2013 Sirena Seawaysiksi.
Alus kolaroi 22. kesäkutua laituriin Harwichissa ja se poistettiin liikenteestä vaurioiden tutkimisen ajaksi. Alus lähti 24. kesäkuuta Harwichista Bremerhaveniin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Aluksen korjaukset telakalla valmistuivat ja se palasi liikenteeseen 5. heinäkuuta.
Alus lopetti liikennöinnin Esbjerg–Harwich-reitillä 29. syyskuuta 2014 DFDS:n lakkautettua reitin kiristyvistä rikkipäästömääräyksistä aiheutuvien lisäkustannusten vuoksi. 6. lokakuuta 2014 alkaen alus on liikennöinyt Viron ja Ruotsin välillä Paldisk–Kapellskär-reitillä, mutta alkuvuodesta 2015 ilmoitettiin, että se vuokrataan Brittany Ferries -yhtiön liikenteeseen reiteille Portmouth–Le Havre ja Portsmouth–Bilbao. Liikenne uudella reitillä alkaa toukokuussa 2015.

Hytit ja palvelut

Sirena Seawaysin ravintolatarjonta koostuu itsepalveluravintolasta (7 Seas), á la carte -ravintolasta (Blue Riband), pihviravintolasta (Explorer's Steakhouse) sekä kahvilasta (Café Lighthouse). Laivalla on kaksi baaria, Columbus Lounge ja Sky Bar, joissa on myös ohjelmaa. Lisäksi laivalla on leikkihuone, verovapaa myymälä ja elokuvateatteri.
DFDS Seawaysin liikenteessä hyttiluokkia ovat Commodore de Luxe, Sirena ja Seaways (ikkunallinen tai ikkunaton). Commodore de Luxe -hyteissä matkustavien käytössä on erillinen Commodore de Luxe Lounge.
Töppövilla

Ulkonäkö

Töppövillalla on melko pitkä vaakajuurakko. Varsi kasvaa 20–50 senttimetriä pitkäksi ja yhdestä puoleentoista millimetriä paksuksi. Lehdet ovat vartta paljon lyhyempiä, liereitä tai kouruisia. Kukintona on yksittäinen tähkä, joka on leveän pallomainen. Kukinnan jälkeen kukan kehäsukaset pitenevät valkoisiksi karvoiksi, jotka töppövillalla kasvavat 2,5 cm pitkiksi.

Levinneisyys

Töppövillaa esiintyy laajasti Maan pohjoisella puoliskolla. Euroopasta Aasiaan Siperian yli Pakistaniin, läntiselle Himalajalle ja Mongoliaan asti sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Euroopassa töppövillan levinneisyysaluetta ovat Fennoskandia eteläosaa lukuun ottamatta, Venäjän pohjoisosa, Islanti, Huippuvuoret ja osa Keski-Eurooppaa: korkeat vuoristoiset alueet Pyrenneiden, Alppien ja Karpaattien tietämillä. Töppövillaa esiintyy Euroopassa Ruotsin, Norjan, Suomen, Islannin ja Venäjän lisäksi seuraavissa maissa: Ranska, Espanja, Italia, Saksa, Sveitsi, Itävalta, Tšekki, Romania ja Ukraina.
Suomessa töppövillan levinneisyysalue yltää Pohjois-Lapista Pohjois-Pohjanmaalle ja Kainuuseen. Keski-Lapista pohjoiseen se on yleinen. Töppövilla kasvaa purojen ja jokien varsilla, lähteillä, soilla liikkuvan veden äärellä, lisäksi tienojissa ja kaivannoissa.
Luhtavuohennokka

Ulkonäkö ja koko

Luhtavuohennokan varsi kasvaa 10–50 cm korkeaksi. Varsi on nelikulmainen ja hennohko. Lehdet ovat 2–5 cm pitkiä, kapeanpuikeita, suippoja, hertta- tai tylppätyvisiä ja harvaan tylppähampaisia. Kukat ovat pareittain, mutta niitä on harvakseltaan. Alimmat kukkaparit ovat jopa varren ja haarain puoltaväliä alempana. Varsilehtiä muistuttavat kukkien tukilehdet ovat ainakin alimpia kukkia pidempiä. Huulimainen kukka on violetinsininen. Kukan verhiö on kaksihuulinen, ehyt, kalju tai hapsikarvainen, ja verhiön kellomaisessa torvessa on pysty, pullea lisäke. Myös teriö on kaksihuulinen ja pituudeltaan 10–20 mm. Ylähuuli on kupera, teriön torvi on pitkä ja loivasti käyrä. Suomessa luhtavuohennokka kukkii heinä-elokuussa.
Luhtavuohennokka muistuttaa paljon toista Suomessa tavattavaa, vuohennokkien sukuun kuuluvaa kasvia, keihäsvuohennokkaa (Scutellaria hastifolia).

Levinneisyys

Luhtavuohennokkaa kasvaa koko Euroopassa lukuun ottamatta mantereen eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Keski-Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Luhtavuohennokka on tavanomainen laji myös Pohjois-Amerikan keski- ja pohjoisosissa. Suomessa luhtavuohennokkaa esiintyy yleisesti koko maassa Keski-Lappiin saakka. Pohjois-Lapissa sitä on tavattu vain muutamassa paikassa.

Elinympäristö

Luhtavuohennokka on kosteiden kasvupaikkojen kasvi. Se viihtyy luhtarannoilla, rantapensaikoissa, rehevissä korvissa, ojan- ja puronvarsilla sekä kosteilla niityillä.

Käyttö

Luhtavuohennokka on vanha rohdoskasvi. Sitä on käytetty yleisesti vilustumista vastaan, mistä juontaa lajin riikinruotsalainen nimi frossört. Ennen vanhaan tätä rohtoa saattoi ostaa myös apteekeista. Kasvia on käytetty myös rohtona unettomuuden hoitoon.