google/wiki40b huggingface dataset:
Jyrki Kangas (metsätieteilijä)

Jyrki Juhani Kangas (s. 5. helmikuuta 1962 Harjavalta) on suomalainen metsäntutkija, maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Kangas valittiin tammikuussa 2015 kutsumenettelyllä metsäbiotalouden professoriksi Itä-Suomen yliopistoon Joensuuhun. Kangas toimi tätä ennen Metsähallituksen toimitusjohtajana  eli pääjohtajana  vuosina 2006–2014. Vuoden 2014 alussa Kangas ilmoitti eroavansa tehtävästään vastalauseeksi. Hän vastusti Metsähallituksen metsäliiketoiminnan yhtiöittämistä.

Ura

Kangas valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1986. Metsätieteiden tohtoriksi hän väitteli 1992 Joensuun yliopistosta. Kankaan työkokemus on monipuolinen: yksityismetsätalous, opetus, tutkimus, metsäteollisuus ja valtion metsät - Metsähallitus.
Kankaan ensimmäinen vakituinen työpaikka oli toimia johtajana Metsäntutkimuslaitoksen Kannuksen tutkimusasemalla, josta käsin hän toimi myöhemmin myös Metlan metsäsuunnittelun professorina. Ennen Metsähallitukseen tuloaan Kankaan vastuulla olivat UPM:n metsätalousjohtajana suuri osa Suomen yksityistä maaomaisuutta.
Kangas on tunnettu tuotteliaana tieteellisten julkaisujen kirjoittajana. IUFRO:n (International Union of Forest Research Organizations) on myöntänyt vuonna 2000 Kankaalle tieteellisistä saavutuksista Scientific Achievement Award - palkinnon, joka on myönnetty vain viidelle suomalaiselle vuodesta 1971 alkaen. Kangas on hoitanut lisäksi lukuisia metsäsektorin luottamustehtäviä Suomessa ja Euroopassa.
Metsänhoitajaliitto valitsi Kankaan vuoden metsänhoitajaksi 2014.

Yksityiselämä

Kangas on naimisissa. Hänellä on kaksi poikaa ja hän harrastaa metsästystä ja kanakoiria.
Sotilasarvoltaan Kangas on alikersantti. Hänelle myönnettiin 2014 Suomen Leijonan komentajamerkki.
Holosijivin piiri

Holosijivin piiri (ukr. Голосіївський район, Holosijivskyi raion, ven. Голосеевский район, Golosejevski raion) on yksi Kiovan kaupungin kymmenestä hallinnollisesta piiristä Ukrainassa. Sen pinta-ala on 156 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 251 895. Vuonna 2001 perustettu Holosijivin piiri perustuu alueellisesti entiseen Moskovan piiriin, joka oli perustettu 1921. Se on eteläisin Kiovan piireistä. Pohjoisessa piirin alue liittyy Kiovan pääkadun H’reštšatykin eteläpäähän, josta piiri ulottautuu etelään Dneprin länsirantaa seuraten.
1930-luvulla piiriin sijoitettiin Metsätalous- ja metsätekninen instituutti sekä Ukrainan maatalousakatemia. Maatalousakatemian lähellä puistossa sijaitsee Ukrainan kansallinen näyttelykeskus, jota oli aikaisemmin Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantalouden saavutusten näyttely. Piirin alueella on myös 1834 perustettu Baikoven hautausmaa, jonne on haudattu kuuluisuuksia.
Resident Evil: Code: Veronica

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 9.5/10 arvostelussaan.
Ernst Johan Creutz

Ernst Johan Creutz (12. helmikuuta 1675 Turku – 3. huhtikuuta 1742 Kristineholm) oli suomalainen valtaneuvos (1727-1739) ja maaherra, joka sai kreivin arvon 1731.
Creutzin vanhemmat olivat valtaneuvos, vapaaherra Ernst Johan Creutz ja Maria Silfverhjelm. Hän opiskeli Turussa ja työskenteli ensin Tukholmassa hovissa, sitten laamannina Linköpingissa ja Hallandissa 1718-1721. Vuonna 1721 hänestä tuli Itä-Götanmaan maaherra. Creutz oli ollut mukana valmistelemassa uutta hallitusmuotoa jo 1719-1721. Vuonna 1727 hän tuli myssypuolueen edustajana valtaneuvostoon, mutta hänet erotettiin 1739 hattujen päästyä valtaan.
1735-1739 Creutz toimi Turun akatemian kanslerina.
Creutzin puoliso vuodesta 1711 oli vapaaherratar Ebba Margareta Barnér (k. 1736).
Kainin maa

Juoni

Kainin maaksi on sanottu Newfoundlandin erämaata. Se oli autiota ja villiä subarktista erämaata, jossa vain harva selvisi. Siellä on kuitenkin kaivettu kultaa. Tarinan aikana alueelle rakennetaan ensimmäistä koko erämaan halki kulkevaa rautatietä.
Iäkäs brittiläinen radioamatööri kuulee hätäkutsun alueelta, mutta häntä ei uskota. Hänen poikansa lähtee tutkimaan asiaa ja paljastaa ikäviä totuuksia, joista kuitenkin lupaa vaieta niin kauan kuin on tarpeen. 
Tarinan lopussa kertoja sanoo, että tapauksen ytimessä ollut nuoripari pyysi häntä ainoana puolueettomana paikalla olleena kertomaan totuuden, koska ilman sitä heitä epäillään asiaan liittyvistä murhista. Kirjoittaja tekeekin näin, ja juorut vaikenevat.
Umberto Tozzi

Umberto Tozzi (s. 4. maaliskuuta 1952 Torino) on italialainen poplaulaja. Hän aloitti muusikon uransa vuonna 1968 soittamalla kitaraa yhtyeessä Off Sound. Ensimmäisen albuminsa, Donna amante mian, Tozzi julkaisi vuonna 1976. Vuonna 1977 Tozzi julkaisi kappaleen ”Ti amo”, joka vietti useita viikkoja listaykkösenä. Tozzi on jatkanut esiintymistä ja levyttämistä näihin päiviin saakka. Vuonna 1987 Tozzi osallistui Eurovision laulukilpailuihin kappaleella ”Gente di mare” ja sijoittui kolmanneksi.
Maksim Kitsyn

Seuraura

Kitsyn on Metallurg Novokuznetskin kasvatti. Hän pelasi jo 16-vuotiaana KHL:ssä kaudella 2008–2009 ja teki 31 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7. Kitsyn palkittiin liigan syyskuun 2008 kuukauden tulokkaana. Toisella kaudellaan 2009–2010 hän teki KHL:ssä 21 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Kitsyn pelasi ison osan kaudestaan Kuznetskije Medvedissa, Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Hän voitti koko sarjan pudotuspelien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 9+12=21. Medvedi eteni MHL:n finaaleihin, mutta Harlamov Cupin vei kuitenkin Stalnyje Lisy Magnitogorsk otteluvoitoin 3–1. 
Los Angeles Kings varasi Kitsynin kuudennella kierroksella 158. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Samana kesänä myös OHL-joukkue Mississauga St. Michael's Majors varasi hänet 17. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Kauden 2010–2011 Kitsyn aloitti Metallurg Novokuznetskissa, jossa hän teki 18 ottelussa tehot 3+4=7. Kitsyn siirtyi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen jälkeen loppukaudeksi St. Michael's Majorsiin, OHL:ään. Hän osallistui Majorsin kanssa myös Memorial Cupiin, jota joukkue isännöi. Kitsyn jakoi turnauksessa Majorsin sisäisen tehotilaston voiton neljän muun pelaajan kanssa lukemalla +3. Kaudella 2011–2012 hän pelasi taas Novokuznetskissa, jossa Kitsyn pelasi loukkaantumisten takia varsin repaleisen kauden tehden 32 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Hän haki kauden aikana vauhtia myös VHL-seura Jermak Angarskista ja MHL:n Kuznetskije Medvedistä. 
Kaudeksi 2012–2013 Kitsyn siirtyi Torpedo Nižni Novgorodiin. Hän pelasi rikkonaisen kauden aikana joukkueessa kuitenkin vain kahdeksan runkosarja- ja yhden Nadežda Cupin ottelun ilman tehopisteitä ja vietti suurimman osan kaudestaan VHL-joukkue HK Sarovissa. Kitsyn jakoi kevään 2013 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Daniil Stalnovin kanssa lukemalla +3.
Heinäkuussa 2013 Kitsyn teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Hän aloitti kauden 2013–2014 AHL-joukkue Manchester Monarchsin vahvuudessa. Kitsyn pelasi siellä 20 ottelua tehopistein 3+1=4, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2014 ECHL-joukkue Ontario Reignin vahvuuteen. Kitsyn vietti siellä loppukauden. Syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi Kings lähetti hänet taas ensin Monarchsiin, mutta aivan kauden 2014–2015 kynnyksellä Kitsyn siirtyi edelleen Reignin vahvuuteen. Hän pelasi joukkueessa lähes koko kauden ja oli Reignin kolmanneksi paras maalintekijä 26 osumallaan. Otteluita Monarchsissa kertyi seitsemän.
Kaudella 2015–2016 Kingsin farmijoukkueiden paikat vaihtuivat, kun Ontario Reign nostettiin AHL:ään ja Manchester Monarchs siirtyi pelaamaan ECHL:ään. Kitsyn aloitti kautensa Monarchsissa, josta hänet nostetiin seuraavan kerran AHL:ään vasta helmikuussa 2016.

Muuta

Kitsynin isoveli Kirill pelaa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla RHL-liigan HK Tambovissa ja hän edusti juniorimaajoukkueissa Kazakstania. Veljesten isä Aleksei Kitsyn pelasi omalla urallaan puolustajana pääsarjatasolla Dinamo Moskovassa ja Metallurg Novokutznetskissa.
Uleåborgsbladet

Uleåborgsbladet oli Oulussa vuosina 1891–1900 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehti syntyi vanhemman Uleåborgs Tidningin kilpailijaksi. Sen julkaisija Uleåborgs Tryckeri Ab kustansi myös suomenkielistä Oulun Ilmoituslehteä. Uleåborgsbladet oli kielikysymyksessä maltillinen ja Venäjän-politiikassa voimakkaan perustuslaillinen. Vuonna 1899 se sai viranomaisilta neljä varoitusta ja puolen vuoden lakkautustuomion. Heinäkuussa 1900 kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti lehden lopullisesti. Uleåborgsbladetin jälkeen Ouluun ei enää perustettu ruotsinkielistä sanomalehteä.
Kaksi kertaa viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1000 kappaletta vuonna 1900.
Ali Karimi

Mohammed Ali Karimi Pashaki (persiaksi علی کریمی) (s. 8. marraskuuta 1978 Karaj, Teheran, Iran) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Aasian Maradonaksikin kutsuttu Karimi aloitti uransa Fath FC:n riveissä ja siirtyi sen jälkeen Persepolis FC:n joukkueeseen. Toukokuussa 2005 Karimi allekirjoitti sopimuksen FC Bayern Münchenin kanssa. Hän oli kolmas seurassa pelannut iranilainen Ali Daein ja Vahid Hashemianin jälkeen. Karimi, kuten kukaan muukaan iranilainen, ei kuitenkaan onnistunut lyömään itseään läpi seurassa ja hän jätti Bayernin kauden 2006–2007 jälkeen. Uransa viimeisenä seurana Karimi edusti kotimaansa pääsarjassa pelannutta Tractor Sazi FC:tä.
Karimi valittiin Aasian parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 2004 hänen loistettuaan saman vuoden Asian Nations Cupissa. Hän pelasi vuoden 2006 MM-kilpailuissa Iranin kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa.
Mäyrälampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Kupanjoen yläosan aeseen (35.662) se kuuluu.
Oberoi Trident

Oberoi Trident on kahden viiden tähden hotellin kompleksi Mumbaissa Intiassa. Hotelli oli yksi Mumbain terroristi-iskujen kohteista vuonna 2008. Sen omistaa Oberoi Hotels & Resorts, joka omistaa useita muita hotelleja ympäri Intiaa. Suurin osa niistä on The Oberoi -nimellä varustettuja.
Hotelli sijaitsee Nariman Pointilla Mumbaissa. Siinä on 541 huonetta, 107 sviittiä ja neljä ravintolaa.
John McCormack (tenori)

John McCormack (1884 Athlone, Irlanti – 1945) oli irlantilais-amerikkalainen tenorilaulaja, jota pidetään yhtenä 1900-luvun alkupuolen suurimmista ooppera- ja liedlaulajista. Hän debytoi vuonna 1906 ja saavutti suurta suosiota Lontoon Covent Gardenissa ja New Yorkin Metropolitanissa, monilla konserteillaan ja erityisesti levytyksillään, joiden avulla hän nousi Enrico Caruson kaltaiseksi maailmantähdeksi.
Kyösti Karjula

Poliitikko

Karjula valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan 1995. Hän on yli 15 vuoden eduskuntatyön aikana toiminut eri valiokunnissa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän ei enää asettunut ehdolle.
Tulevaisuusvaliokuntaan hän on kuulunut alusta alkaen. Työelämä- ja tasa-arvovaliokuntaan hän kuului vuoteen 2006 asti. Valitsijamiehistössä hän oli vuodet 1995–1999. Vaalikauden 2003 eduskunnassa (7 077 ääntä) hän oli Keskustan eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana 2003–2006 ja kauppa- ja teollisuusjaoston puheenjohtajana vuosina 2003–2007. Valtion vakuusrahaston valtuustossa hän on ollut jäsenenä vuodesta 1996 ja ollut sen puheenjohtaja 2007 alkaen.
Vuoden 2007 vaaleissa (6 016 ääntä) valitussa eduskunnassa hän on toiminut valtiovarainvaliokunnassa, tulevaisuusvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa sekä työ- ja elinkeinojaostossa, kunta- ja terveysjaostossa että valtion vakuusrahaston valtuustossa. Valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana hän oli 3. huhtikuuta – 2. toukokuuta 2007, josta siirtyi työ- ja elinkeinojaoston puheenjohtajaksi 4. toukokuuta 2007 alkaen.
Eduskuntatyön ulkopuolella Karjula on ollut muun muassa Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuustossa vuosina 1996–2000. Hänet asetettiin Keskustan ehdokkaaksi eurovaaleihin 2009, joissa hän sai 29 387 ääntä ja jäi toiselle varasijalle. Omasta eduskuntavaalien vaalipiiristään Oulusta hän sai noin 15 % äänistä ja oli 18 329 äänellään piirin ääniharava.

Yrittäjä

Työuransa hän aloitti Lapin läänin maatalouskeskuksen suunnitteluagronomina 1976–1977. Viljelijänä hän on ollut vuodesta 1978. Karjula oli Polarvihannes oy:n toimitusjohtaja 1978–1981, Oulun yliopiston yrittäjäkoulutuksessa 1982–1984 ja vuodesta 1983 Pohjois-Suomen kehityskeskus Oy:n toimitusjohtajana.

Yksityiselämästä

Karjulan vanhemmat olivat Johan Karjula ja Eeva o.s. Tuomaala. Karjulalle on vaimonsa kotiäiti Eila Marjatan (o.s. Ylielsilä, avioituivat 1973) kanssa syntynyt suurperhe: kolmetoista poikaa ja viisi tyttöä. Esikoinen syntyi 1974, kuopus 2001. Poika Jaakko kuoli vuonna 2009.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Karjula on vanhoillislestadiolainen ja sotilasarvoltaan yliluutnantti. Kyösti Karjula toimii myös saarnaajana.
Napolin arkeologinen museo

Napolin arkeologinen museo (Museo Archeologico Nazionale di Napoli, MANN) on yksi Italian ja maailman parhaista arkeologisista museoista. Siellä on näytteillä Pompejin ja Herculaneumin raunioista kaivettuja astioita, koriste-esineitä, mosaiikkeja, patsaita ja maalauksia.
Pohjakerroksessa on kokoelma roomalaiskopioita antiikin kreikkalaisen tekemistä veistoksista.
John Spencer

John Spencer (20. joulukuuta 1946 – 16. joulukuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Spencer syntyi alempaan keskiluokkaan kuuluneeseen perheeseen New Yorkissa ja vietti lapsuutensa Totowassa New Jerseyssä. Hän kirjautui vuonna 1963 Professional Children's School -esiintymiskouluun New Yorkissa, missä hänen opiskelutovereitaan olivat mm. Liza Minnelli ja viulisti Pinchas Zukerman. Spencer tunnetaan kenties parhaiten vuosina 1999–2006 esitetystä draamasarjasta West Wing, jossa hän näytteli Valkoisen talon kansliapäällikkö Leo McGarryä. Spencer palkittiin roolistaan parhaalla sivuosan Emmyllä vuonna 2002, ja hän näytteli sarjassa kuolemaansa saakka. Spencer esiintyi myös mm. tv-sarjassa L.A. Law sekä elokuvissa Cop Land, Neuvottelija ja The Rock – paluu helvettiin, jossa hän tulkitsi fiktiivisen FBI-johtajan James Womackin roolin. Spencer kuoli sydänkohtaukseen sairaalassa Los Angelesissä joulukuussa 2005, vain neljä päivää ennen 59-vuotispäiväänsä. Hänen kuolemansa käsikirjoitettiin tv-sarjaan West Wing, jossa varapresidenttiehdokkaaksi päätynyt Leo McGarry menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen vaalipäivän iltana. Tunnetuimman roolihahmonsa Leo McGarryn tavoin myös Spencerillä oli ollut nuorempana alkoholiongelma.
HMS Meynell

Palvelus

HMS Meynellin vastaanottokokeet aloitettiin 30. joulukuuta 1940. Alus siirtyi tammikuussa 1941 Scapa Flowhun koeajojen päättämiseksi ja aluksen varustamiseksi palvelusta varten. Alus oli tammikuun lopun koulutettavana Kotilaivastossa, kunnes se helmikuussa siirtyi Sheernessiin 21. Hävittäjälaivueeseen.
Alus suojasi 3. helmikuuta apumiinalaiva HMS Teviot Bankiä laskettaessa itärannikon miinasulkua (operaatio BS50). Alus aloitti 7. helmikuuta operaatiosta vapauduttuaan laivueen mukana saattueiden suojaamisen sekä partioinnin Pohjanmerellä.
Alus liittyi 15. helmikuuta 1943 saattueeseen JW53 HMS Middletonin ja HMS Pytchleyn kanssa paikallissaattueeksi. Alukset erkanivat 21. helmikuuta saattueesta avomerisuojauksen saavuttua.
Alus liittyi 9. maaliskuuta HMS Pytchleyn kanssa saattueeseen RA53, josta ne erkanivat 13. maaliskuuta Loch Ewessä. Tehtävästä vapauduttuaan alus palasi laivueeseensa suojaamaan saattueita sekä valvomaan Pohjanmeren merenkulkua.
HMS Meynell taisteli 25. helmikuuta 1944 Great Yarmouthin edustalla Saksan laivaston E-veneitä vastaan suojatessaan saattuetta. Alus suojasi Pohjanmeren saattueita, kunnes se määrättiin huhtikuussa Normandian maihinnousuun Force L:ään.
HMS Meynell, HMS Garth ja korvetit HMS Camellia ja HMS Charlock muodostivat saattajaryhmä 101:n Noren kokoontumiskeskuksessa. Alus suojasi 6. kesäkuuta ryhmän mukana yhdeksän miehistönkuljetusaluksen ja kahdentoista muun aluksen muodostaman saattueen ETM1 Ranskan rannikolle. Seuraavana päivänä alus palasi Noreen, minkä jälkeen se jatkoi saattajaryhmän osana saattueiden suojaamista Noren ja sillanpään välillä.
Alus palasi 5. heinäkuuta laivueeseensa vapauduttuaan operaatiosta. Se aloitti 10. heinäkuuta Pohjanmeren saattueiden suojaamisen sekä alueen valvonnan laivueen mukana.
Alus ajoi 10. lokakuuta karille, jolloin se vaurioitui pahoin. Se siirrettiin Lontooseen telakalle, mistä se palasi maaliskuussa 1945 laivueeseensa Sheernessissä.
Euroopan sotatoimien päätyttyä aluksen aseet poistettiin ja se siirrettiin syyskuussa Rosythiin muutettavaksi ilmavoimien maalialukseksi. Alus palveli muutostöiden jälkeen Välimerellä maalialuksena, kunnes se 1947 poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin Sheernessiin reserviin, mistä se siirrettiin Harwichiin ja edelleen Barrowiin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 1954 Ecuadorille.
Tungokotšenin piiri

Tungokotšenin piiri (ven. Тунгокоченский район, Tungokotšenski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1938 perustetun piirin pinta-ala on 50 900 neliökilometriä. Asukkaita on 13 900 henkeä (vuonna 2009).
Tungokotšenin piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kalarin piiriin, idässä Tungirin-Oljokman, Mogotšan, Tšernyševskin ja Nertšinskin piireihin, etelässä Šilkan, Karymskojen ja Tšitan piireihin sekä lännessa Burjatian tasavaltaan. Piirin länsirajan muodostaa Vitimjoki.
Piiriin kuuluu Veršino-Darasunskin kaupunkimainen taajama ja 9 maalaiskuntaa: Jumurtšen, Krasnyi Jar, Kyker, Nižni Stan, Tungokotšen, Ust-Karenga, Usugli, Verh-Usugli ja Zeljonoje Ozero. Hallinnollinen keskus on Verh-Usuglin kylä.
Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan on vain 2,2 % väestöstä. Valtaosa asukkaista on venäläisiä.
Verh-Usuglista on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 320 kilometriä. Huomattava osa kylistä on vailla ympärivuotista tieyhteyttä. Aikaisemmin tärkeimpänä liikennemuotona toiminut lentoliikenne lakkasi 1990-luvulla.
Perinteisten elinkeinojen poronhoidon ja metsästyksen merkitys on nykyään vähäinen. Seudulla on fluoriitti- ja kultakaivokset sekä metsäteollisuutta. Maatalous tuottaa perunaa, vihanneksia, viljaa, maitoa, lihaa, munia ja villaa.
Hugo Perls

Hugo Perls (1886 Rybnik, Saksan keisarikunta (nykyinen Puola) – 1977 New York, Yhdysvallat) oli saksalainen taidekauppias, historioitsija ja filosofi.
Perls opiskeli Freiburgin yliopistossa ja Berliinissä taidehistoriaa, lakia ja filosofiaa. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Saksan sisäministeriöissä, ja ensimmäisessä maailmansodassa hän työskenteli ulkoministeriössä.
Perls aloitti taiteen keräämisen 1914 ja työskenteli ammattimaisena taidekauppiaana vuoteen 1921 mennessä. Hän perusti Berliiniin vaimonsa nimeä kantavan Kaethe Perlsin gallerian. Perls myi ja osti monien kuuluisien taiteilijoiden, kuten Edvard Munchin, Pablo Picasson, Claude Monet'n, Vincent van Goghin ja Paul Cézannen, töitä.
Perls muutti Pariisiin 1931, kun kansallissosialistit olivat nousseet valtaan Saksassa. Ranskassa hän keskittyi tieteelliseen työhön ja tutki Platonin, Johann Wolfgang von Goethen ja Immanuel Kantin töitä. Perls julkaisi useita artikkeleita ranskalaisissa filosofissa aikakausjulkaisuissa Platon filosofiasta. Hän myös opetti aiheesta Sorbonnessa, ja julkaisi vuonna 1938 ensimmäisen kirjansa L'Art et la Beauté vus par Platon.
Vuonna 1941 Perls muutti New Yorkiin ja asui Manhattanilla. Samana vuonna hän solmi toisen avioliittonsa, kun hän meni naimisiin ruotsalaisen kirjailijan Eugénie Söderbergin kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen Perls keskittyi kirjoittamiseen. Hänen teoksiinsa lukeutuu mm. taiteen ja kauneuden suhdetta tutkinut Die Komödie der Wahrheit.
Söderbergin kuoleman jälkeen 1973 Perls meni kolmannen kerran naimisiin. Hänen kolmas vaimonsa oli kirjailija Monica Schall. Perls kuoli New Yorkissa 1977.
Setagaya

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Setagaya on asukasluvultaan suurin ja pinta-alaltaan toiseksi suurin erillisalue Ōtan jälkeen. Se on pääasiassa asuinaluetta. Erillisalueen korkein rakennus on 124 metriin kohoava Carrot Tower.
Alfonso Arau

Alfonso Arau (s. 11. tammikuuta 1932) on meksikolainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hänen kansainvälisesti tunnetuimpia ohjauksiaan ovat Suklaata iholla (1991), Rakkauden pilvitarha (1995) ja Mahtavat Ambersonit (2002). 
Näyttelijänä Araulla on ollut rooleja muiden muassa Hurjassa joukossa (1969) ja Kolmessa kaveruksessa (1986).
Méxicossa syntynyt Arau on palkittu useilla meksikolaisilla Ariel-palkinnoilla, ja hän on lisäksi ollut ehdolla Baftan ja Goya-palkinnon saajaksi. Hän on jatkanut ammattiuraansa 1950-luvulta 2000-luvulle saakka.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Araun vuoden 1991 elokuvan Suklaata iholla vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Venäjän presidentti

Valinta

Venäjän presidentti valitaan välittömällä vaalilla kuuden vuoden toimikaudeksi. Sama henkilö voidaan valita presidentiksi enintään kahdeksi peräkkäiseksi toimikaudeksi. Presidentiksi valitaan ehdokas, joka saa vaalissa enemmän kuin puolet annetuista äänistä. Jos kukaan ehdokkaista ei ole saanut enemmistöä annetuista äänistä, toimitetaan uusi vaali kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Presidentiksi valitaan tällöin uudessa vaalissa eniten ääniä saanut ehdokas.
Venäjän presidentin edustusasunto on Moskovan Kremlissä sijaitseva Senaattipalatsi ja juhlallisuuksissa Suuri palatsi.
Käki (elokuva)

Juoni

Elokuva sijoittuu jatkosodan loppuvaiheeseen ja kertoo, kuinka kolmen eri taustan omaavan henkilön elämät kohtaavat. Alussa saksalaisessa asepuvussa kallioon kahlittu suomalaissotilas ja poliittiseksi vangiksi joutunut venäläissotilas löytävät kohtalon johdattelemana tiensä sotaleskeksi jääneen saamelaisnaisen luokse kauaksi kairaan. Alkaa mielenkiintoinen yhteiselo kolmen kielen, kulttuurien ja ennakkoluulojen maailmassa.
Ben Walter Heikel

Ben Walter Heikel (27. elokuuta 1879 Ylitornio – 21. toukokuuta 1954 Villarrica, Paraguay) oli suomalainen valtionpomologi, puutarhaopetuksen ja hedelmänviljelyn kehittäjä sekä kotimaisten hedelmäviinien valmistuksen uranuurtaja.
Heikelin vanhemmat olivat metsähallituksen metsäinsinööri August Benjamin (Benne) Heikel (1854–1928) ja Johanna Maria Laurin (1856–1933). Hän suoritti pomologin tutkinnon kuninkaallisessa pomologisessa opistossa Proskaussa Saksassa. Heikel toimi Suomessa valtionpomologina 1908–1916 ja oli Lepaan puutarhaopiston hedelmänviljelyn opettajana 1910–1916. Lepaalla Heikel alkoi suunnitella viininvalmistusta kotimaisista marjoista ja hedelmistä. Opisto ei ollut kuitenkaan halukas tähän työhön joten Heikel jatkoi vuodesta 1912 kokeilujaan yksityisesti Hattulassa omistamallaan Kaselan tilalla. Hän perusti myös vuonna 1916 viinien teollista valmistusta varten Marja Oy-nimisen yhtiön Parolaan ja oli yhtiön toimitusjohtajana.
Marja Oy sai luvan valmistaa 10% alkoholia sisältävää kirkkoviiniä sekä lisäksi pieniä määriä alkoholia sisältäneitä hehkumehua ja marjahyytelöitä. Vuonna 1919 kieltolain tultua voimaan Heikel tuomittiin Hattulan käräjillä kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen koska Marja Oy:n tehtaan tuotteiden alkoholipitoisuus oli ylittänyt lain salliman 2 prosenttia. Heikel erosi tämän jälkeen syyskuussa 1919 Marja Oy:n toimitusjohtajan virasta ja siirtyi perheineen Paraguayhin. Hän toimi sen jälkeen loppuelämänsä ajan itsenäisenä hedelmänviljelijänä Villarricassa Paraguayssa. 
Marja Oy jatkoi valmistustoimintaansa aina vuoteen 1956 saakka. Yhtiö valmisti kirkkoviinin ohella Suomen Helmi-nimistä valkoviiniä, Taru-nimistä väkevää viiniä, erilaisia marjaliköörejä, mehutiivisteitä ja marmeladeja. Valmistustoiminnan päätyttyä yhtiön Parolassa Merventie 5:ssä sijainnut tehdaskiinteistö siirtyi Villayhtymä Oy:n tytäryhtiön Tehdasvilla Oy:n käyttöön.