google/wiki40b huggingface dataset:
Virtuoosi

Virtuoosi on musiikissa teknisesti poikkeuksellisen taiturimainen esiintyjä: soittaja, laulaja tai kapellimestari. Sanan alkuperä juontaa italian termistä virtuoso, mikä tarkoitti perin pohjin koulutettua muusikkoa, erityisesti säveltäjää tai musiikin teoreetikkoa 1500- ja 1600-luvuilla. Virtuooseiksi alettiin kutsua erityisen taidokkaita soitin- ja laulusolisteja 1700-luvulla, jolloin ooppera ja soitinkonsertto olivat suosittuja musiikkimuotoja.
Musiikkiharrastuksen levittyä myös porvariston keskuuteen 1800-luvulla erityisesti resitaalien yleistyessä virtuoosimaisia muusikkoja tarvittiin enemmän ja nimitys yleistyi. Termille alkoi samalla tulla myös negatiivista sävyä, koska sillä saatettiin viitata myös teknisesti taitavaan, mutta samalla musiikillisesti köyhään ja yleisöä kosiskelevaan esitystapaan. Nykyisin sanaa käytetään usein silti myös esiintyjistä, joiden tekninen osaaminen loistaa yhdessä vahvan musiikillisen tulkintakyvyn kanssa.
Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla

Juoni

Elokuva alkaa Hugo Turhapuron rakennellessa kartanoaan. Kuulemma hänen tuleva poikansa, johtaja Uuno Turhapuro vaatii paljon tilaa ja hienot puitteet elämälleen. Seuraavaksi valitaan Uunolle äiti, joka on joko Tyyne tai Helsingin elämään kyllästynyt Gunhild Donnersdotter. Vastasyntynyt johtaja Uuno Turhapuro jätetään Hugo Turhapuron oven eteen ja äidin henkilöllisyys jää hieman hämäräksi.
Uuno Turhapuron täytettyä kahdeksantoista vuotta kartanon rakentaminen on yhä samassa vaiheessa kuin ennen hänen syntymäänsä, eli muutama lauta pystyssä. Teorian tasolla projekti toki etenee vinhaa vauhtia. Uunon tyttöystävä Iita on ikäihminen, syntynyt jo Venäjän vallan aikana.
Sörsselssön ja Härski Hartikainen ovat jo tässä vaiheessa Uunon hyviä ystäviä. Hehkeitä ja kurvikkaita naisia vilisee Spede-filmien tapaan, mutta Uuno ei tunnu ymmärtävän mitään naisten päälle, ainakaan vielä.

Kesänaapureina esiintyy vuorineuvos Tuura perheineen.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo ”poikamiesvuosia” hauskemmaksi kuin useimmat Uuno-elokuvat ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Autodromo Enzo e Dino Ferrari

Historia

Rata on rakennettu 1950-luvulla. Ennen Enzo Ferrarin kuolemaa vuonna 1988 sen nimi oli Autodromo Dino Ferrari.
Imolan radalla ajettiin San Marinon Grand Prix vuosina 1981–2006 vaikka rata sijaitseekin Italiassa. Ainoa poikkeus löytyy vuodelta 1980, jolloin Italian GP ajettiin Imolassa Monzan sijaan.
Imola muistetaan edelleen vuoden 1994 mustan viikonlopun takia. Tuolloin kuolivat ensin lauantain Formula 1 -aika-ajossa Roland Ratzenberger ja seuraavan päivän kisassa kolminkertainen maailmanmestari Ayrton Senna. Tapahtumien jälkeen rataa muutettiin huomattavasti. Sennan onnettomuuden ja monien muiden pahojen kolarien tapahtumapaikkana ollut Tamburellon mutka muutettiin shikaaniksi. Myös Villeneuven mutkaan, paikkaan missä Ratzenberger menehtyi, lisättiin shikaani. Muita muutoksia olivat Acque Minerale -mutkan muuttaminen sekä radan viimeistä edellisen shikaanin poistaminen. Lisäksi turva-alueita kasvatettiin huomattavasti.
Vuodeksi 2008 rataa uudistettiin ja viimeinen shikaani, Variante Bassa, poistettiin.
Víctor Manuel López Forero

Víctor Manuel López Forero (s. 29. maaliskuuta 1931) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bogotán arkkihiippakuntaan 27. lokakuuta 1957 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Afufenian titulaaripiispaksi 6. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aníbal Muñoz Duque, jota avustivat José Gabriel Calderón Contreras ja Alfonso López Trujillo.
López Forero sai 6. joulukuuta 1980 nimityksen Socorro y San Gilin hiippakunnan piispaksi ja 7. kesäkuuta 1985 Kolumbian sotilaspiispaksi sekä Cilibian titulaaripiispaksi. 21. kesäkuuta 1994 hänet nimitettiin Nueva Pamplonan ja 27. kesäkuuta 1998 Bucaramangan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 13. helmikuuta 2009.
David Fleay Wildlife Park

David Fleay Wildlife Park on villieläinpuisto Gold Coastissa, Queenslandissa, Australiassa. Puiston perusti eläintieteilijä David Fleay ja se esittelee Australian eläimistöä lähellä niiden luonnollista elinympäristöä olevissa olosuhteissa. Fleay hankki puiston maat pääosin vuosien 1951–1952 aikana. Puisto myytiin Queenslandin hallitukselle osissa vuosien 1982–1985 aikana ja nykyisin sitä johtaa osavaltion luonnonsuojelun virasto.
David Fleay Wildlife Parkilla on pitkä historia Australian alkuperäisten eläinten, kuten pöllöjen ja muiden petolintujen sekä taipaanien ja vesinokkaeläinten, vankeudessa lisääntymisen edistämisessä. Nykyisin tarhassa elää useita uhanalaia ja vaarantuneita lajeja, kuten ohjaskenguru, isopussikaniini, kultaparatiisikaija ja harlekiinipeippo. Näistä ohjaskenguru ja isopussikaniini kuuluvat puiston lisääntymisohjelmaan yhdessä neljän muun lajin – Petaurus gracilis, Petrogale persephone, keltavatsapussiliito-orava ja douglasinpussihiiri – kanssa. Eläintarhan yhteydessä toimii myös eläinsairaala.
Raivo (sarjakuvahahmo)

Historia

Elvin Haliday, 12-vuotias poika alistui valtavan myrkyllisten radioaktiivisten saasteiden vaikutuksen alle paetessaan kiusaajajoukkoa. Sairaalloisena Elvin palasi isoäitinsä Ednan  luokse, joka lempeästi hoiti Elvinin takaisin kuntoon. Kaikkien yllätykseksi Elvin alkoi kuitenkin kasvaa kemikaalien vaikutuksesta aikuisen miehen mittoihin - ja sen yli! 
Lopulta Elvin näytti noin kolmekymmenvuotiaalta, suunnattoman lihaksikkaalta mieheltä. Isoäidin kannustaessa käyttämään Elvinin saamia voimia hyvän puolesta taistelemiseen, Elvin tekikin itselleen asun ja otti uuden nimen: Raivo. 
Pian muutoksensa jälkeen Raivo kohtasi Kostajat ja vaati päästä mukaan joukkoon. Hän syyllisti Kapteeni Amerikan Kostajien mustien jäsenten puutteesta ja lyhyen sanaharkan jälkeen Raivo lähti pääsemättä Kostajiin. Raivo kuitenkin auttoi Kostajia näiden seuraavassa tehtävässä ja yhdessä parannuksen tehneen Hiekkamiehen kanssa Raivo hyväksyttiin Kostajiin koeajalle.

Voimat ja varusteet

Raivolla on valtavat yli-inhimilliset voimat (hän nostaa noin 90 tonnia) ja kestävyys. Tuntemattomasta syystä hänen voimansa kasvavat mikäli hän käyttää niitä väkivaltaisilla tai aggressiivisilla tavoilla. Raivon nopeus on yli-inhimillinen, hän kykenee juoksemaan pikajunan helposti kiinni. 
Raivon refleksit ovat paremmat mitä ihmisellä, samaten hänen kykynsä parantua vammoista ja haavoista. Vaikuttaa myös siltä (tosin tästä ei ole varmuutta), että Raivolla on kyky lentää. 
Koska Raivo on kuitenkin periaatteessa lapsi aikuisen miehen ruumiissa, hänellä ei ole sanottavampaa elämänkokemusta. Hän on kuitenkin älykkäämpi, mitä keskiverto ikätoverinsa.
Joni Saarela

Joni Kristian Saarela (s. 8. huhtikuuta 1969 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä ja artesaani. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Kohtalon kirja ja televisiosarjassa Ihana mies sekä Kaija Koon official musiikkivideossa Tinakenkätyttö (1999) ja elokuvaohjaaja, Käsikirjoittaja Elias koskimiehen palkitussa musiikkivideolla I've only just Begun (2012). Lisäksi hän on esiintynyt lukuisissa lyhytelokuvissa, muun muassa Vesa Kuosmasen ohjaamassa ja Eeva Putron yhdessä Kuosmasen kanssa käsikirjoittamassa lyhytelokuvassa Closet. Saarela on näytellyt Kuusankosken teatterissa, Anjalankosken teatterissa, Helsingin Ylioppilasteatterissa (Kunniajäsen), Teatteri Apollonissa, jonka hallituksen sihteerinä hän edelleen toimii, Kouvolan teatterissa, Koko-teatterissa, Myllyteatterissa ja omissa produktioissa. Valtavirran tietoisuuteen hän nousi televisiosarja Salatut elämät Rönkkönä (2014). Teatteritöiden lisäksi Saarela on tehnyt mallin töitä 2000-luvun vaihteessa.
Saarela on toteuttanut draamakasvatus työpajoja päivähoidon henkilöstölle ja vanhustyöntekijöille suunnattuja työpajoja teatteritaiteen keinoin yhdessä draamakouluttaja Kaisa Suhosen kanssa. Lisäksi hän on dramaturgi Jani Mannisen kanssa käsikirjoittanut Kaisa Suhosen tuottaman monologinäytelmän Irtolainen, joka perustuu Saarelan omakohtaiseen kokemukseen sydämensiirrosta. Irtolaista on esitetty useissa tilaisuuksissa eri puolilla Suomea. Saarela on toiminut myös äänisuunnittelijana muun muassa Rosa Liksomin käsikirjoittamassa Topi Mikkolan 65-vuotis juhlamonologissa Lapin punaiset hanget. Saarela on suunnitellut ja ohjannut myös harrastajanäyttelijöille suunnattuja kokeellisia- ja tutkivia näyttelijäntyön kursseja. Kurssilla hän soveltaa perinteisten näyttelijäntyön metodien lisäksi itse kehittämiään tekniikoita.

Saarelalle myönnettiin Sana ja Sävel maakunnat kohtaavat - katselmuksessa kunniakirja (1993). Vuosina 1993, 1995 ja 1997 hän osallistui Mikkelin Työväen näyttämöpäiville. Vuonna 1995 hän sai miespääosan kunniamaininnan.
1996 hän voitti omien runojen tulkinnalla Kouvolan "Irkkupubin" järjestämässä runokilpailussa pääpalkinnon (viikko Dublinissa). Saarela osallistui vuosina 1994 ja 1996 Seinäjoen harrastajateatterikesään. Vuonna 1994 hänet valittiin tilausuuden parhaaksi nuoreksi näyttelijäksi ja 1996 hän sai erityismaininnan. Saarela osallistui Seinäjoen harrastajateatterikesään myös Lauri Kontulan ohjaaman Super-Helsinki prokkiksen kanssa (2007). Ryhmä sai tilaisuudessa kunniamaininnan.
Eleonora Giorgi

Eleonora Giorgi (s. 21. lokakuuta 1953 Rooma) on italialainen näyttelijä, tätä nykyä myös elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Dimenticare Venezia (1979), Inferno 80 (1980) ja Suljettu ovi (1982). 
Ohjaaja-käsikirjoittajana Giorgi debytoi vasta vuonna 2003 teoksella Uomini & donne, amori & bugie.
Giorgi on voittanut huomattavia palkintoja; hän on muun muassa vuoden 1982 parhaan naispääosan David di Donatello -voittaja.
Bugulma

Historia

Paikkakunnalla on ollut baškiiriasustusta jo 900-luvulla, ja Bugulma-niminen baškiirikylä mainitaan vuonna 1736; se kuului aluksi Kazanin kuvernementtiin. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1781. Kaupunki kuului vuodesta 1806 lähtien Orenburgin kuvernementtiin, vuodesta 1851 Samaran kuvernementtiin ja vuodesta 1920 Tatarstaniin. Vuosina 1920-1930 se oli Tatarstanin hallintoyksikön, Bögelmän kantonin, pääkaupunki.
Karakalpakian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Karakalpakian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Karakalpakian ASNT) oli Neuvostoliiton hallintoyksikkö, joka käsitti nykyisen Karakalpakian autonomisen tasavallan.
Karakalpakian ASNT muodostettiin 20. maaliskuuta 1932 Karakalpakkien autonomisesta alueesta. Vuosina 1932-1936 se kuului Venäjän federatiiviseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Vuonna 1936 se siirrettiin Uzbekistanin sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluvaksi.
Martta (Raamattu)

Martta (Pyhä Martta) on Raamatun henkilö, Betanian Marian ja Lasaruksen sisar. Hänestä kerrotaan Luukkaan evankeliumin 10. luvussa sekä Johanneksen evankeliumin 11. ja 12. luvuissa.

Martta Raamatussa

Uuden testamentin mukaan Martta oli Marian ja Lasaruksen sisar, joka asui pienessä Betanian kaupungissa lähellä Jerusalemia. Heidät kuvataan Jeesuksen läheisinä ystävinä, joiden luona Jeesus asui saavuttuaan Jerusalemiin.
Luukkaan evankeliumin mukaan Martta huolehti moninaisista koti­talous­töistä samaan aikaan, kun hänen sisarensa Maria kuunteli Jeesuksen puhetta. Martta pyysi Jeesusta kehottamaan Mariaa auttamaan, mutta Jeesuksen mielestä Martta suorastaan hätäili turhaan, sillä Jeesus oli tullut taloon ennen kaikkea opettamaan eikä aterioimaan. Sen sijaan Maria oli valinnut ”hyvän osan, jota ei häneltä oteta pois”.
Johanneksen evankeliumissa Martta mainitaan kertomuksessa Lasaruksen kuolleista herättämisestä.  Kun Lasarus oli kuollut ja ollut neljä päivää haudassa, Jeesus saapui paikalle. Hänelle Jeesus sanoi: ”Minä olen ylösnousemus ja elämä”, mihin Martta vastasi: ”Minä tiedän hänen nousevan ylös­nousemuksessa viimeisenä päivänä.” Lisäksi hän ilmaisi uskovansa, että Jeesus oli Kristus, Jumalan poika, joka oli tuleva maailmaan. Myöhemmin, kuusi päivää ennen pääsiäistä, Jeesus saapui jälleen Betaniaan, jossa Martta valmisti hänelle aterian.

Pako Jerusalemista laivalla ja julistustyö Galliassa

Keski­aikaisen perimä­tiedon mukaan Martta ja Maria pakenivat Jerusalemista sen jälkeen, kun apostoli Jaakob vanhempi oli teloitettu. Samalla laivalla olivat myös Maria, Kleofaksen vaimo, Salome ja Magdalan Maria. Läntisessä perinteessä on usein samastettu Betanian Maria ja Magdalan Maria, kun taas ortodoksinen kirkko on aina pitänyt heitä kahtena eri henkilönä.
Laivan, jolla he pakenivat, kerrotaan joutuneen tuuli­ajolle ja päätyneen lopulta Provencen rannikolle silloisessa Galliassa, nykyisessä Etelä-Ranskassa. Siellä he olisivat pelastautuneet maihin paikka­kunnalla, joka heidän mukaansa on saanyt nimen Saintes-Maries-de-la-Mer, ”Meren pyhät Mariat”. Siellä Martan sisaruksineen kerrotaan julistaneen kristinuskoa. Martta tuli tunnetuksi avuliaisuudestaan ja ystävällisyydestään.

Lohikäärmeen voittaminen

Provencelaiset legendat kertovat myös Rhônen varrella metsässä asuneesta Tarasque-nimisestä lohikäärmeestä, joka piti seutua kauhun vallassa. Niiden mukaan Martta olisi kuitenkin saanut lohi­käärmeen tottelemaan tekemällä ristin­merkin, minkä jälkeen hän saattoi sitoa sen nyöreillä ja kuljettaa kaupungin torille tapettavaksi. Tästä väitetään Tarasconin kaupungin nimen johtuvan. Vuonna 1187 alueelta löydettiin hänen väitetyt jäännöksensä.

Ortodoksinen perimätieto

Sitä vastoin ortodoksisen perimä­tiedon mukaan Martta ja Maria avustivat veljeään saarnaamisessa useissa eri maissa, ja he päätyivät lopulta Kyprokselle, missä Lasaruksesta tuli Kitionin piispa.

Muistopäivät

Martan muistopäivä on läntisessä kristi­kunnassa 29. heinäkuuta. Ortodoksisessa kirkossa Martan ja hänen sisarensa Marian muisto­päivä on 4. kesäkuuta.

Nimikkokohteita

Raamatun Martan mukaan on saanut nimensä Marttaliitto.
Naismith Memorial Basketball Hall of Fame

Naismith Memorial Basketball Hall of Fame on kaikkien aikojen merkittävimmille koripalloilijoille omistettu museo Springfieldissä Massachusettsin osavaltiossa.
Basketball Hall of Fame koostuu enimmäkseen yksittäisistä pelaajista. Ainoat sinne kelpuutetut kuusi kokonaista joukkuetta ovat First Team, Buffalo Germans, New York Renaissance, Original Celtics, Harlem Globetrotters ja Texas Western.
Basketball Hall of Fame perustettiin virallisesti vuonna 1959, mutta se avattiin yleisölle vasta 17. helmikuuta 1968. Hall of Fameen kuuluu tällä hetkellä muutama sata koripallon historiaan olennaisesti vaikuttanutta henkilöä.
Viidakon Ykä 2

Juoni

On kulunut jo viisi vuotta Ykän ja Ursulan avioliitosta ja he elävät nyt onnellista viidakkoperhe-elämää yhdessä poikansa, Juniorin, kanssa. Ykällä ei kuitenkaan ole paljon aikaa perheelleen tärkeiden asioiden suhteen. Juniorin viisivuotissyntymäpäivänä Ursulan äiti, Ykän anoppi sekä Juniorin isoäiti Beatrice ja tämän hänen vävynsä Lyle Van De Groot yrittävät jälleen erottaa Ykän ja Ursulan, jotta Lyle saisi tämän. Ykä on miettii, onko Ursula onnellinen hänen kanssaan. Ykä päättää perheineen lähteä Las Vegasiin, mutta asiat pahentuvat sekä viidakon että Ykän perheen suhteen. Lyle nappaa Apinavuoren lahjakirjan ja hypnotisoi Ursulan itselleen. Viidakkoon aiotaan rakentaa tuottoisa Van De Grootin lomakeskus ja Ykää vastustava, Ilkeä Leijona, aikoo kaapata vallan. 
Ykä ottaa pelivelkojen maksamisista kärsivän Apina-veljensä ja nyrkein aseistetun Rockyn mukaan ja lähtevät viidakkoon pelastamaan sen sekä perheensä täydeltä tuholta. Ykä joutuu taistelemaan vallan takaisin Ilkeältä Leijonalta ja tämän jälkeen hän onnistuu muiden eläinten avulla kukistamaan puskutraktorit ja pahisnaisapurit Sallyn ja Kowalskin (oikeammin Rockyn sen teki), ja niin viidakko pelastuu. Lyle uhkaa ottaa Ursulan ja Juniorin takaisin, niin Ykä saisi viidakon lahjakirjan takaisin. Ykä ei suostu ja onnistuu suudelmallaan herättää Ursulan. Taivaasta tulee iso käsi, joka nappaa Lylen mukaansa. Ykä vapauttaa suudelmallaan loputkin transsissa olevat naiset. Ykä menee Ursulan kanssa uudelleen naimisiin ja lupaa olla parempi kuningas.
Konrad ReijoWaara

Karl Konrad ReijoWaara (vuoteen 1906 Relander, 25. maaliskuuta 1853 Kokkola – 19. joulukuuta 1936 Helsinki) oli terveysvalistaja, lääkintöneuvos ja valtiopäiväedustaja. 
ReijoWaaran vanhemmat olivat apteekkari Carl Ulrik Relander ja Rosina Charlotta Borg. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1874, lääketieteen lisensiaatiksi 1880 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1892 (väitöskirjan aihe oli Terveyshoidollisia tutkimuksia Haapajärven piirilääkäripiiristä). Vuodesta 1880 vuoteen 1887 hän toimi tehtaanlääkärinä Kymissä ja sitten piirilääkärinä 1887–1892 Haapajärvellä, 1892–1904 Oulussa ja 1904–1926 Helsingissä. Katovuosien aikaan 1902–1903 hän oli koko Oulun läänin lääkäri. Hän laati lukuisia kirjoituksia ja kirjasia ja piti esitelmiä terveydenhoidosta sekä julkaisi 1895 kirjan Lyhyt sairaanhoitajan opas I–II. Suuri osa hänen kirjoituksistaan ilmestyi Terveydenhoitolehdessä, jonka toimittaja hän oli 1889–1895 ja 1905–1918. Hän teki myös aloitteen Duodecim-seuralle samannimisen aikakauskirjan perustamisesta, jota hän toimitti 1885–1891. 
ReijoWaara oli porvarissäädyn edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900. Hän teki aloitteen muun muassa tuberkuloosiparantoloiden perustamiseksi ja oli mukana useissa eri komiteoissa. Kirkolliskokouksen edustajana hän toimi 1903. ReijoWaara oli myös innokas raittiusmies, 1889–1899 hän oli ns. juomalakkoliikkeen aloitteentekijä ja johtaja. Lääkintöneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1905. ReijoWaaran puoliso vuodesta 1880 oli Ida Sofia Åhlberg (k. 1949).
Lääkäriseura Duodecim on jakanut vuodesta 1978 alkaen vuosittain Konrad ReijoWaaran nimeä kantavan palkinnon ensisijaisesti käytännön lääkärintyöstä. Hänen kunniakseen nimetty silta yhdistää Biomedicum Helsinki -keskuksen kahta eri rakennusta Helsingin Meilahdessa.
Korvasylkirauhanen

Korvasylkirauhanen (lat. glandula parotis) on parillinen sylkirauhanen, joka kuuluu suuriin sylkirauhasiin yhdessä leuanalussylkirauhasen ja kielenalussylkirauhasen kanssa. Korvasylkirauhasen erite on seroosi sylki, joka sisältää tärkkelystä pilkkovaa amylaasientsyymiä. Tosin lihansyöjien sylkirauhaset eivät eritä amylaasientsyymiä lainkaan. Korvasylkirauhasten muoto ja koko vaihtelevat suuresti eri eläinlajien välillä, mutta useimmilla lajeilla korvasylkirauhaset ovat suurimpia sylkirauhasia. Korvasylkirauhasen eritystiehyt laskee posken suuontelon puoleiseen limakalvoon poskihampaiden kohdalle.
Ian Gibbons

Ian Gibbons (18. heinäkuuta 1952 – 1. elokuuta 2019) oli brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Kinks -yhtyeen vuosien 1979–1989 ja 1993–1996 kosketinsoittajana. Yhtyeen hajoamisen jälkeen hän oli mukana entisten Kinks-jäsenten The Kast off Kinks -kokoonpanossa. Gibbons työskenteli myös muun muassa Sweetin, Suzi Quatron, Ken Hensleyn, Dr. Feelgoodin ja Ian Hunterin kanssa.
Gibbons kuoli virtsarakon syöpään 67-vuotiaana.
Kolmikaksoislammit

Maantietoa

Lammet sijaitsevat 5,5 kilometriä Pääjärvestä pohjoiseen. Alue on soitunutta metsää. Lammet sijaitsevat Isonevan, Kaksoisnevan ja Talvitiennevan keskellä. Kaksi lammista ovat pieniä ja ovat halkaisijaltaan alle 50 metriä. Muut kaksi näitä selvästi suurempia. Suurista lammista pohjoisin on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Lammessa on lounaaseen työntyvä lahti, joka on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Pikkulammet sijaitsevat pohjoisen lammen pohjoispuolella. Eteläisempi lampi on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja rantaviivan pituus on 400 metriä. Kahden suuremman lammen välille on kaivettu kolme suo-oja. Kaikkiin lampiin on kaivettu ojat ojitetuilta soilta ja niiden kautta myös lampien vesi laskee pois Isonevan kautta johto-ojaan, joka yhdistää Kaitajärven Hörskönjärveen. Lammet ovat autiot eikä niille johda teitä. Lähin metsäautotie kulkee yli 100 metrin päästä ohi ja saa alkunsa Tampere–Seinäjoki-radan viertä kulkevalta tieltä, joka haarautuu yhdystieltä 2764.
The Contract Killer

The Contract Killer (Sat sau ji wong, tunnetaan myös nimellä Hitman) on vuonna 1998 julkaistu hongkongilainen toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Eric Tsang, Simon Yam, Renji Sato, Gigi Leung, Paul Rapowski, Hideri Meiken ja Yip Kwong-Kim. Elokuvan on ohjannut Tung Wei.
Alainen Raiskinlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vermasjärven valuma-alueella (35.45), jonka Vermasjärven alueeseen (35.452) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,5 metriä mpy.
Matthew Gregory Lewis

Elämä

Matthew Lewis suunnitteli diplomaatin uraa ja vietti pääosan lomistaan ulkomailla opiskelemassa nykykieliä. Vuonna 1794 hän meni Haagiin Britannian lähetystön lähetystöavustajaksi. Vaikka hän oli siellä vain muutaman kuukauden, juuri siellä hän kirjoitti kymmenessä viikossa romanssinsa Ambrosio, or The Monk, joka ilmestyi seuraavana kesänä. Se toi Lewisille heti kuuluisuutta, mutta jotkut jaksot teosta olivat luonteeltaan sellaisia, että noin vuoden kuluttua sen ilmestymisestä sen myyntiä rajoitettiin. Lewis julkaisi toisen painoksen, josta hän poisti ne kohdat, joita ei pidetty hyväksyttävinä, mutta säilytti paljolti sen kauhuluonnetta. Lordi Byron kirjoitti teoksessa English Bards and Scotch Reviewers: ”Ihmeidentekijä Lewis, Monk tai bardi, joka mielelläsi haluaisit tehdä Parnassos-vuoresta hautausmaan; jopa itse Saatana voisi pelätä asua kanssasi ja näkisi päässäsi syvän helvetin.” Myös markiisi de Sade kiitti Lewisiä esseessään ”Idee sur les romans” (1800).
Mikä Munkin heikkous, eettinen tai esteettinen, sitten olikin, teos ei haitannut Lewisin vastaanottoa parhaisiin seurapiireihin; hänet huomattiin myönteisessä mielessä hovissa, ja melkein heti kun hän tuli täysi-ikäiseksi, hän sai paikan alahuoneesta parlamentin jäsenenä (MP) Hindonista Wiltshiresta. Muutaman vuoden kuluttua, joiden aikana hän ei käyttänyt parlamentissa puheenvuoroa kertaakaan, hän vihdoin luopui parlamenttiurasta. Hänen taipumuksensa suuntautuivat kokonaan kirjallisuuteen, ja hänen näytelmänsä The Castle Spectre (1796) pysyi pitkään ohjelmistossa. The Minister (käännös Friedrich Schillerin teoksesta Kabale und Liebe), Rolla (1797, käännös August von Kotzebuen teoksesta) ja runsaasti muita ooppera- ja murhenäytelmäkappaleita ilmestyi perä perää. The Bravo of Venice, saksasta käännetty romanssi, ilmestyi 1804; Munkin jälkeen se on hänen tunnetuin teoksensa. Isänsä kuoltua hän peri suuren omaisuuden, ja vuonna 1815 hän lähti Länsi-Intiaan katsomaan omistuksiaan. Neljä kuukautta kestäneen matkan aikana hän kirjoitti päiväkirjan Journal of a West Indian Proprietor, joka ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen 1833. Toiselle Jamaikan-matkalle hän lähti 1817 halutessaan tutustua paremmin orjaväestön tilanteeseen ja kohentaa heidän olojaan. Trooppisen ilmaston aiheuttamat rasitukset aiheuttivat hänelle kuumeen, josta seurasi kotimatkalla kuolema. Lewisilla oli kaksi kiinteistöä, Cornwallin tila Westmorelandissa ja Hordleyn tila St Thomasissa idässä. Orjarekisterien mukaan Hordleyn hän omisti yhdessä George Scottin ja Matthew Henry Scottin kanssa, ja hän osti heidän osuutensa 1817.
Lewis kävi Percy Bysshe Shelleyn ja Mary Shelleyn luona Genevessä Sveitsissä kesällä 1816 ja kertoi viisi kummitustarinaa, jotka Shelley kirjoitti päiväkirjaansa Journal at Geneva (including ghost stories) and on return to England, 1816, jonka hän aloitti 18. elokuuta ja joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Kaksiosainen The Life and Correspondence of M. G. Lewis ilmestyi 1839. Hänen ensimmäinen romaaninsa The Effusions of Sensibility jäi keskeneräiseksi.
Vanha manner

Vanha manner käsittää Afrikan, Euroopan ja Aasian, jotka voidaan yhdessä lukea Afro-Euraasiaksi. 
Nimitystä Vanha maailma käytetään Vanhasta mantereesta ja sitä ympäröivistä saarista haluttaessa viitata maapallon alueeseen, jonka eurooppalaiset tunsivat ennen löytöretkiä. Vanhaa maailmaa käytetään Uuden maailman (Amerikka) asiayhteydessä.