google/wiki40b huggingface dataset:
K. Albin Johansson

Karl Albin Johansson (26. maaliskuuta 1883 Kirkkonummi – 8. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen professori ja laivanrakennusinsinööri, joka tunnetaan erityisesti suunnittelemistaan jäänmurtajista. Hän kirjoitti ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta 1902, erosi Teknillisestä korkeakoulusta 1904 asevelvollisuuden vuoksi ja valmistui 1907 laivanrakennusinsinööriksi Chalmersin teknisestä oppilaitoksesta Göteborgissa.

Työura

Työuransa Johansson aloitti Yhdysvalloissa Fore River Shipbuilding Companyssä Quincyssä Massachusettsissa 1907. Vuosina 1909–1910 hän oli taistelulaivojen suunnittelijana W:m Cramp's Ship & Engine Building Companyssä Philadelphiassa ja 1911 Hietalahden sulkutelakalla suunnittelijana. W. Crichton & Co:n suunnittelijana ja laivaveistämön johtajana Pietarissa hän palveli 1911–1913 ja Boeckerin laivaveistämön ja konepajan piirustuskonttorin johtajana Tallinnassa 1913–1916. Vuosina 1914–1915 hän oli Englannissa ja Yhdysvalloissa hankkimassa höyryturbiineja torpedoristeilijöihin.
Johansson palasi Suomeen ja toimi 1916–1919 Hietalahden sulkutelakka ja konepaja oy:n veistämönjohtajana ja 1919–1925 Helsingissä neuvottelevana laivanrakennusinsinöörinä. Vuodet 1925–1926 hän oli puolustusministeriön meriosaston teknisenä johtajana ja toimiston päällikkönä ottaen osaa merivoimien laivanrakennusohjelman toteuttamiseen. Hietalahden sulkutelakan ja konepajan, josta myöhemmin tuli Wärtsilä-yhtymä oy:n Hietalahden telakka, toimitusjohtajana Johansson toimi 1926–1940 ja oy Troili ab:n teknisenä johtajana 1940–1944. Vuoden 1945 jälkeen hän toimi laivanrakennuksen konsulttina.
Sivutöinään Johansson oli 1924–1930 laivanluokitusseura Bureau Veritasin yliasiantuntijana Suomessa. Hän laati myös kauppa- ja teollisuusministeriön toimeksiannosta ehdotuksen suomalaisten kauppa-alusten luokittelemiseksi ja rakentamiseksi. Lisäksi hän oli jäsenenä useassa jäänmurtajakomiteassa. Vuonna 1954 Johansson sai professorin arvonimen ansioistaan jäänmurtajien suunnittelijana. Metsästyksen, koiraurheilun ja haulikkoammunnan ohella hän harrasti purjehdusta. Vuonna 1995 perustettu K. Albin Johansson -säätiö rahoittaa lääketieteellistä tutkimusta, etenkin syöpätutkimusta, ja laivanrakennukseen liittyvää tutkimusta.
Suomen kalat

Arviot

Suomen kalat -teos on saanut kauttaaltaan myönteiset arviot. Jouni Tikkanen Suomen Luonto -lehdessä arvioi, että teoksesta muodostuu klassikko, ja Jukka Ruukki (Helsingin Sanomat) vertaa sitä sadan vuoden takaisiin klassikkokuviin Wilhelm von Wrightin teoksessa Skandinaviens fiskar ja Gösta Sundmanin teoksessa Finlands fiskar. 
Erityistä huomiota moni arvioija kiinnittääkin juuri kirjan kuvitukseen. Esimerkiksi Ann-Mari Rannikko (Turun Sanomat) kirjoittaa: ”Yrjölän lajikuvitus on poikkeuksellinen: selkeitä piirroskuvia, jotka lähentelevät valokuvan tarkkuutta.” Vapaa-ajan kalastaja -lehden arviossa kiitetään: ”Teos on sisältönsä lisäksi onnistunut upeasti myös kuvituksensa ja piirrostensa osalta, minkä ansiosta se tarjoaa lukijalleen poikkeuksellisen näyttävän ja kokonaisvaltaisen elämyksen sekä samalla tietopaketin vesiemme kaloista.”
Power Macintosh 9600

Power Macintosh 9600 on Apple Computerin 17. helmikuuta 1997 julkaisema tietokone. Laite korvasi Macintosh-tietokonesarjan edellisen huippumallin Power Macintosh 9500. Elokuussa 1997 Power Macintosh 9600 -mallien kellotaajuutta nostettiin. Power Macintosh 9600 julkaistiin myös nimellä WGS 9650/350 osana AWS-palvelinsarjaa. Macintosh-sarjan seuraava malli oli Power Macintosh G3 ja 9600-laitteiden tuotanto lakkautettiin 17. maaliskuuta 1998.

Yleistä

Power Macintosh 9600 oli päivitys aiempaan 9500-malliin. Eroja olivat uusi kotelo, uusi suoritin ja lukuisammat PCI-korttipaikat. Uutta suoritintyyppiä käytettiin myös samaan aikaan julkaistuissa Power Macintosh 7600 ja Power Macintosh 8600 -malleissa, joista jälkimmäinen käytti myös 9600:n uutta koteloa. Elokuussa 1997 Power Macintosh 9600:sta julkaistiin 350 MHz:n suorittimella varustettu versio, joka jouduttiin vetämään markkinoilta saman vuoden lokakuussa suorittimen toimituksessa ilmenneiden ongelmien takia. 350 MHz:n malli palautettiin takaisin markkinoille ensimmäisen, 3 PCI-väylää sisältävän G3:n julkaisun jälkeen tyydyttämään kuluttajia, jotka tarvitsivat 9600:n 6 PCI-paikkaa.
Cindy Frey

Cindy Frey (s. 5. syyskuuta 1975  Neerpelt) on itseoppinut belgialainen valokuvataiteilija. Hän on erikoistunut muotokuviin, musiikkiin, mainoksiin ja muotiin. Ensimmäisen kerran hän työskenteli valokuvaajana vuonna 2003 ja vuodesta 2007 hän on ollut kokopäivätoiminen valokuvataiteilija. Hän on osallistunut näyttelyihin Belgiassa, Alankomaissa ja Saksassa.
Pauli Saukkonen

Pauli Saukkonen (s. 1933) on suomalainen kielentutkija ja emeritusprofessori. Hän on ollut Oulun yliopiston suomen kielen professori vuodesta 1967. Hän on tutkinut stilistiikkaa, semantiikkaa ja kielen teoriaa.
Saukkosen puoliso on Maria-Liisa Nevala.
Aidi

Ulkonäkö

Aidi on vahvarakenteinen ja lihaksikas molossikoira. Karvapeite on pitkää ja muodostaa niskassa kauluksen. Väriltään se voi olla fawn, ruskea, musta tai valkoinen. Se voi olla myös valkoinen ruskein, mustin tai kellertävänruskein (fawn) merkein. Tavallisimpia värejä ovat puhtaanvalkoinen ja valkoinen mustin merkein. Vuoristossa työskenteleviltä koirilta on perinteisesti typistetty korvat. Rotua tavataan jonkin verran myös Ranskassa, mutta Suomessa sitä ei oltu rekisteröity ennen vuotta 2011.

Käyttäytyminen ja luonne

Aidi on palvellut Atlas-vuoristossa jo vuosisatojen ajan omistajaansa karjan ja omaisuuden vartijana, sitkeänä työkoirana, jolla on ollut sisua ja voimia hyökätä petoja vastaan. Sittemmin myös Marokon poliisi on käyttänyt sitä palveluksiinsa. Se on vahvaluonteinen ja peloton, eikä sovellu pelkäksi seurakoiraksi.

Alkuperä

Aidi on alkuperäinen pohjoisafrikkalainen laumanvartija. Se on säilynyt vuoristossa tyypiltään muuttumattomana ja sekoittumatta muihin rotuihin. Jotkut tutkijat jopa arvelevat sen olevan pyreneittenkoiran kantamuoto. Aidi on Marokon kansallisrotu.

Rotu Suomessa

Suomeen tuotiin ensimmäinen aidi, narttu, Ranskasta vuonna 2011. Vuonna 2017 tuotiin ensimmäinen uros, niinikään Ranskasta. Kolmas koira, narttu, tuotiin maahamme vuonna 2019.
Sīkrags

Sikgrags (liiviksi Sīkrõg) on kylä Liivinrannalla Latviassa. Se on yksi vanhimmista kirjallisissa lähteissä mainituista Liivinrannan kylistä, se on mainittu jo vuonna 1387. Kylä oli aikoinaan yksi Liivinrannan kaupan keskuksia, mutta Suuren Pohjan sodan jälkeen se taantui pelkäksi kalastajakyläksi. Kylä on Peter Dambergin syntymäpaikka. Kylästä käytetään myös nimityksiä Sīkraga, Sikraguciems, Sikrag, Sīkraguciems, Sikraga ja Sikragutsiyems.
NoviCraft tiimivalmennuspeli

NoviCraft on Unreal Tournament -pelimoottorin pohjalle rakennettu hyötypeli, jonka ovat kehittäneet yhteistyössä Oululaiset pelialan yritykset LudoCraft Oy ja TeamingStream Oy.  Ludocraft on voittanut useita palkintoja eri pelikilpailuissa ja Tietoviikko on valinnut TeamingStreamin yhdeksi vuoden 2010 kiinnostavimmista start-up yrityksistä. NoviCraft voitti eOppimiskeskuksen vuosittain järjestämän eEemeli-kilpailun pääsarjan vuonna 2009. Kilpailun raadin mielestä NoviCraft on innovatiivinen hyötypeli, joka kehittää ryhmän yhteistoimintaa ja vuorovaikutusta.
NoviCraft pelillä on vahva ja monitieteinen tutkimuksellinen tausta yhteisöllisen oppimisen, johtajuuden ja pelitutkimuksen alueilla. Pelin ensimmäinen versio kehitettiin tutkimuskäyttöön Oulun yliopiston ja Jyväskylän yliopiston yhteisessä, Suomen Akatemian  rahoittamassa, "Ecology of Collaboration: Collaboration as Motivated and Co-ordinated Activity in Learning at Higher Education and Work-Place Contexts (ECOL)" -tutkimushankkeessa. Ensimmäisen version tarkoituksena oli vain luoda väline yhteisöllisen ongelmanratkaisun tutkimista varten, jota seuranneessa Työsuojelurahaston rahoittamassa kansainvälisessä "Gate for Collaboration, 3D Game Technologies for Increasing the Efficiency of Distributed Team Work (Gate)" -tutkimushankkeessa peliä kehitettiin edelleen hajautetun tietotyön tukemiseen.
Nykyinen NoviCraft -tiimivalmennuspeli perustuu Gate-hankkeessa kehitettyyn eScape -peliin. Tieteellisen tutkimuksen pohjalta syntynyttä valmennuspeliä käytetään eri alojen työyhteisöissä sekä tiimeissä, jotka haluavat kehittää heidän yhteisöllisen työskentelyn taitoja. Peliä voidaan hyödyntää erityisesti mm. tiimivalmennuksessa, johtamiskoulutuksessa ja rekrytoinnissa.
Pudotuspelit

Joukkuelajit

Yleensä joukkuelajeissa, kuten jääkiekossa tai salibandyssä, otteluparien runkosarjassa paremmin sijoittunut joukkue saa niin sanotun kotiedun, mikä tarkoittaa, että ensimmäinen ottelu pelataan kyseisen joukkueen kotihallissa. Myös otteluparit määräytyvät runkosarjan sijoituksen perusteella. Tyypillisesti runkosarjan voittaja kohtaa kahdeksanneksi sijoittuneen, mutta esimerkiksi salibandyssa runkosarjan voittaja saa valita vastustajansa sijoille 5.–8. sijoittuneista joukkueista.
Taulumäen kirkko

Ensimmäinen kirkko Taulumäellä

Ensimmäinen Taulumäen kirkko valmistui yliarkkitehti Ludvig Isak Lindqvistin suunnittelemana vuonna 1885. Tämä kirkko paloi 27. tammikuuta 1918, dramaattisesti juuri sisällissodan alkaessa. Sen muistokivi sijaitsee nykyisen kirkon puistossa. Muistomerkkiin on kiinnitetty kuvanveistäjä Veikko Hirvimäen tekemä pronssinen korkokuva, joka esittää palavaa kirkkoa.
Isak Alfthan

Isak Anton Alfthan (16. elokuuta 1888 Viipuri – 26. joulukuuta 1955, Saksassa nimellä Axel Berg) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti ja maisteri. Hänen vanhempansa olivat kauppaneuvos Ferdinand Alfthan ja Vivia Agda Lindqvist.

Opinnot

Ylioppilaaksi Alfthan kirjoitti Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1906 ja liittyi Wiipurilaiseen Osakuntaan. Opiskelujaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisessä osastossa vuosina 1906–1907 ja 1909–1910 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1910. Vuodet 1907–1908 hän opiskeli Uppsalan yliopistossa sekä vuoden 1912 Lontoon yliopistossa. Aktiiviupseerikurssin kadettikoulussa hän suoritti vuonna 1920.
Nuoruudessaan hän oli aktiivisesti mukana vastustuspuolueen toiminnassa sekä otti osaa Voimaliiton aseharjoituksiin. Alfthan oli yksi ensimmäisistä ylioppilasaktivisteista vuonna 1914. Hän matkusti syyskuussa Tukholmaan järjestääkseen suhteet Ruotsin yleisesikunnan ja Saksan sotilasasiamiehen kanssa tarkoituksenaan ryhtyä sotilastiedusteluun Suomessa. Suomeen hän palasikin suorittamaan venäläisten sotavoimiin kohdistuvaa tiedustelua. Hän matkusti syksyllä uudestaan Ruotsiin yhdessä maisterien J. W. Snellmanin ja Georg Gripenbergin sekä muiden ylioppilasaktivistien kanssa tapaamaan Ruotsin yleisesikuntaa tiedustellakseen mahdollisuutta saada sotilaskoulutusta Ruotsissa. Tällä matkalla he selvittivät Ruotsin yliopistopiireille ja eräille poliitikoille aktivistiliikkeen tarkoitusperiä.

Jääkärikausi

Alfthan liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan (Pfadfinder-kurssi) Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 1. maaliskuuta 1915, josta hänet komennettiin 17. huhtikuuta 1915 Tukholmaan pitämään yhteyttä Ruotsissa oleviin aktivisteihin sekä jatkamaan sotilastiedustelua Suomessa. Hän oli linkkinä yhdessä J. W. Snellmanin kanssa sotilastiedusteluasioissa Saksan yleisesikuntaan. Syksyllä 1915 hän järjesti Suomeen tiedusteluverkoston ja teki sotilastiedustelumatkoja Pietariin vuonna 1916. Samana vuonna hän palasi Tukholmaan hoitamaan tiedustelutoimintaa sieltä käsin yhdessä J. W. Snellmanin kanssa. Loppuvuodesta 1917 hän teki tiedustelumatkan Ahvenanmaalle mahdollisen Saksan joukkojen maihinnousun varalle.
Saadut tiedot koottiin Helsinkiin ja jaettiin sieltä edelleen valkoisen Suomen tietoon. Tämä järjestely toimi myös sisällissodan aikana Helsingin punaisesta hallinnasta huolimatta niin kauan, kunnes punaiset 12. päivänä maaliskuuta 1918 katkaisivat Helsingistä Kristiinan kautta Vaasaan tätä tarkoitusta varten järjestetyt lennätinlinjat.
Lahden kansainvälinen urkuviikko

Lahden kansainvälinen urkuviikko on kansainvälinen Lahdessa järjestettävä urkumusiikkiin keskittyvä tapahtuma.
Ensimmäinen Lahden kansainvälinen urkuviikko pidettiin vuonna 1973, tuolloin vielä nykyistä Ristinkirkkoa edeltäneessä puukirkossa, ja se oli jatkoa perinteiselle kesäkonserttien sarjalle. Ensimmäisinä vuosina ohjelmisto keskittyi puhtaasti urkumusiikkiin ja sisälsi teemaan liittyviä konsertteja, seminaareja, paneelikeskusteluja sekä näyttelyjä. Ensimmäisten kesien jälkeen alun perin urkumusiikkiin keskittynyt ohjelmisto laajentui nopeasti. Vaikka urut ovatkin laaja soitinkokonaisuus ja niiden ympärille rakentuu laaja kehä rakennetta, soittamista, sävellystä ja taiteellista tulkintaa, urkujen rinnalle ovat tulleet koti- ja ulkomaiset kuorot, orkesterit, soitinyhtyeet sekä soitin- ja laulusolistit. 
Lahden kansainvälinen urkuviikko on myös pyrkinyt uudistumaan ja tuonut vuosittain ohjelmistoonsa jotakin ennennäkemätöntä: vuonna 1994 esitettiin Ristinkirkossa mykkäelokuva Notre Damen kellonsoittaja sveitsiläisen Guy Bovet’n säestäessä uruilla. Vuonna 1995 olivat vuorossa Venäjän valtionsirkuksen ryhmän esitykset teltassa Lahden kauppatorilla Hannes Meyerin säestyksellä. Vuodesta 1996 vuoteen 2000 järjestettiin konsertteja ja tanssiesityksiä Lahden keskustan vierellä sijaitsevassa, 400 metriä pitkässä Mustankallion autotunnelissa. Tunneliin rakennettiin esiintymistilat sekä 600-paikkainen ravintola. Vuonna 2019 esitettiin täysimittainen ooppera, Joonas Kokkosen Viimeiset kiusaukset, urkujen ja flyygelin säestyksellä.
Lahden kansainvälinen urkuviikko on ollut luovan ja esittävän urkumusiikin tukijana myös monin kilpailuin: sävellyskilpailuja on järjestetty kahdesti ja urkukilpailu viisi kertaa. Vuonna 1980 järjestettiin kansallinen urkukilpailu, vuonna 1984 pohjoismainen ja vuosina 1989, 1993 ja 1997 kansainvälinen urkukilpailu. Kansainvälinen urkukilpailu järjestetään neljän vuoden periodeissa. 
Urkutaidetta edistääkseen urkuviikko on valinnut joinain vuosina Vuoden nuoren taiteilijan. Hänet valitaan tunnetuimpien nuorten urkutaiteilijoiden joukosta ja hänellä on oma konsertti festivaalin aikana. 
Urkuviikon aikana on esitetty myös suomalaista nykymusiikkia, ja lisäksi suomalaisilta säveltäjiltä on tilattu urkusävellyksiä. Kahden sävellyskilpailun parhaimmisto on esitetty urkuviikon konserteissa. 
Lahden kansainvälinen urkuviikko hyväksyttiin vuonna 1978 Finland Festivals -järjestöön yhdessä Savonlinnan oopperajuhlien, Kuhmon kamarimusiikkijuhlien ja Helsingin juhlaviikkojen kanssa. Kansainvälisyyttä urkuviikolla edustavat näyttävimmin ulkomaiset taiteilijavieraat, mutta myös sen konsertit leviävät Yleisradion konserteista tekemien nauhoitusten myötä ympäri maailmaa miljoonien kuultaviksi.  
Urkuviikon pääkonserttipaikkana on aiemmin ollut Lahden keskustassa sijaitseva Ristinkirkko. Vuonna 1978 valmistuneen Ristinkirkon on suunnitellut Alvar Aalto ja 53-äänikertaiset urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen rakentamat. Konsertteja järjestetään myös Lahden ympäristökunnissa. Lahden Sibeliustaloon vuonna 2007 valmistuneiden urkujen myötä urkuviikon yksi pääkonsertti on siirretty Lahden Sibeliustaloon.
Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälinen liitto

Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälinen liitto (VAKL) (engl. International Confederation of Free Trade Unions, ICFTU) oli vuosina 1949–2006 toiminut kansainvälinen ammattiyhdistysten keskusjärjestö. VAKL perustettiin, kun läntisten maiden ammattiliitot erosivat Maailman ammattiyhdistysten liitosta. VAKL lakkautettiin sen yhdistyttyä Ammattiyhdistysliikkeen maailmanjärjestöön. Jäseniä oli vuonna 2006 155 miljoonaa 148 maassa.
Gustaf Renvall

Gustaf (Kustaa) Renvall (23. syyskuuta 1781 Halikko – 22. tammikuuta 1841 Ulvila) oli suomalainen pappi, kielentutkija ja yksi suomen kirja- ja yleiskielen merkittävistä kehittäjistä. Osin hänen vaikutuksestaan suomen kirjakieltä alettiin 1800-luvun alkupuolella kehittää pääasiassa länsimurteiden pohjalta.
Renvallin vanhemmat olivat Halikon Kaninkolan Ala-Knaapin rusthollari Simon Simonsson ja Kirstin Henriksdotter. Renvall kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1801. Papiksi hänet vihittiin 1806 ja filosofian maisterin oppiarvon hän sai 1811. Hänen opinnäytetyönsä Dissertationis, de orthoëpia et orthographia linguae Fennicae (1810) vakiinnutti suomen kielen oikeinkirjoitusta.
Renvall aloitti Turun yliopistossa suomen kielen dosenttina 1811 ja hänestä tuli kasvatus- ja opetusopin apulainen sekä kasvatusopillisen seminaarin lehtori vuonna 1813. Vuonna 1819 Renvallista tuli Uskelan ja 1829 Ulvilan kirkkoherra. Hän sai rovastin arvon 1820 sekä professorin arvonimen 1827 ja lääninrovastiksi hänet nimitettiin 1830. Kirja- ja yleiskielen kehittäjänä Renvall oli länsimurteiden puolustaja. Vuonna 1840 ruotsiksi julkaisemassaan suomen kieliopissa Finsk språklära hän puolusti länsimurteita niin tuloksellisesti, että suomen kirjakieli paljolti hänen ansiostaan jäi pääasiallisesti läntisten murteiden pohjalle.
Renvallin puoliso vuodesta 1817 oli Charlotta Revall (k. 1873),  kirjastonhoitaja ja matrikkeleiden laatija Robert Alfred Renvall oli heidän poikansa.
Moisio (Lohja)

Moisio on Lohjan 6. kaupunginosa, joka sijaitsee aivan keskustan vieressä. Moision pohjoisessa Anttilan kaupunginosasta erottaa Lohjan satamarata Kurjenkatuun saakka, idässä Gruotilasta Lohjanharju sekä lännessä Pappilasta Pappilan pellot. Etelässä Moisio ulottuu aina Nummentien päähän saakka. Moision pisin katu on Nummentieltä laskeva Moisionkatu.
Asutus koostuu pääosin Moisionpellon 1950-luvun omakotitaloista, Nummentien 1980-luvun kerrostaloista ja myöhemmin rakennetusta rivitaloalueesta. Moisiolla on 2 päiväkotia ja ennen koulu joka purettiin vuonna 2011
Moisiolla on hyvät liikuntamahdollisuudet. Moision pohjoispuolella on Moisionlahti, jonka uimarannan vieressä sijaitsee tenniskenttä ja kaupungin venelaituri. Moisionlahdelta on pääsy Lohjanjärvelle Pappilanselän ja Hiidensalmen kautta. Moisionpolku, pieni kävelytie, joka johtaa museolle, sopii hyvin lenkkeilyyn. Moision koulun pihalla voi harrastaa jalkapalloa. Myös lumilautailu on mahdollista, koska Moisiolla on mäki joka soveltuu kyseiseen lajiin. Hiihtohissiä mäessä tosin ei ole, mutta siihen rakennetaan vuosittain hyppyri talkoovoimin. Moisiolta näkyy hyvin Tytyrin kaivoksen torni, josta voi katsoa paikallisen ajan.
S Voice

S Voice on älykäs henkilökohtainen avustaja ja tietonavigaattori, joka on saatavilla sisäänrakennettuna yli kahteenkymmeneen Samsungin elektroniikkalaitteeseen. S Voice pohjautuu Vlingo-järjestelmään. Sovelluksen toiminta perustuu siihen, että laitteen käyttäjä sanoo S Voiceen mitä haluaa tämän tekevän. S Voicessa käyttäjän kanssa keskustelee ääni. Äänen saa aktivoitua sanomalla Hi Galaxy. S Voicen saa muun muassa soittamaan tiettyyn numeroon, etsimään tiettyä hakusanaa internetistä, laittamaan herätyksen, ottamaan kuvan tai vastaamaan tulevaan puheluun. S Voice julkaistiin 30. toukokuuta 2012. Se toimii vain Android 4.0 - 4.4 -käyttöjärjestelmän omaavissa laitteissa. S Voice on hieman samanlainen kuin Applen Siri.
Guido Sacconi

Guido Sacconi (s. 23. kesäkuuta 1948, Udine, Italia) on italialainen europarlamentaarikko ja sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen. Hän on ollut keskeisiä Euroopan parlamentin 2007 voimaan astuvan niin sanotun kemikaalipaketin REACH (Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals) valmistelijoita.
Seeprapeippo

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 10 cm ja paino noin 10 g. Koiras on hyvin kirkasvärinen: päälaki ja niska ovat kyyhkynharmaat, posket ruskeat, nokka punainen, nokan ja posken välissä valkoinen raita mustien juovien välissä, kurkku raidallinen, rinnassa musta poikkivyö, vatsa valkoinen, koivet punertavat, kylki ruskea valkein täplin, selkä ja siiven päälliset tummat, sekä pyrstö musta valkoisin täplin. Naaras on vaatimattomamman värinen: yleisväritys harmaanruskea, vatsapuoli vaaleampi, nokka ja koivet punertavat ja naamassa mustavalkoinen kuvio.
Tavallinen ääni on nasaali tööttäys. Koiras laulaa yksinkertaista rullaavaa säettä, joka on kuin vieterin vetämistä. Pari seurustelee keskenään hiljaisilla kutsuäänillä.
Seeprapeipot ovat vilkkaita ja seurallisia. Luonnossa ne liikkuvat suurina parvina, ja häkkioloissakin ne voivat parhaiten, jos niitä on pieni parvi. Vähintään kuitenkin 2 lintua, mielellään koiras ja naaras. Yksinäinen seeprapeippo on epäluonnollinen tapaus, eikä yksinäinen lintu elä kauan häkkioloissa.

Esiintyminen

Seeprapeiposta tunnetaan 2 alalajia. Nimialalaji guttata pesii Indonesian saaristossa ja castanotis lähes koko Australiassa. Maailman seeprapeippopopulaation koko on kymmeniä miljoonia yksilöitä. Häkkilintuina niitä on kaikkialla. Valtaosa häkkilinnuista on nykyisin vankeudessa syntyneitä.

Elinympäristö

Seeprapeipot elävät pensaikkoisilla puoliaavikoilla joen, järven tai muun vesistön tuntumassa. Pesintä ajoittuu sadekausien jälkeiseen voimakkaan kasvun ja hedelmällisyyden kauteen. Siemensyöjänä se vaatii runsaasti juomavettä.

Lisääntyminen

Seeprapeipot kutovat pesäkorinsa heinistä ja ruohonkorsista ja pehmustavat sen esimerkiksi höyhenillä. Lentoaukko on pesän kyljessä. Naaras munii 4–6, joskus jopa 12 munaa. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa ja molemmat puolisot hautovat. Poikaset ovat lentokykyisiä 3–viikkoisina. Yksiavioinen. Pari voi pesiä useita kertoja vuodessa, myös vankeudessa. Nuoret linnut ovat sukukypsiä jo muutaman kuukauden ikäisinä.

Ravinto

Seeprapeipot ovat siemensyöjiä, jotka syövät pääasiassa erilaisten heinäkasvien siemeniä.
L-luokka (sukellusvene, Japani)

Alukset

Luokan alukset voidaan jakaa neljään alaluokkaan, jotka eroavat hieman toisistaan.
Blagoveštšenskin piiri

Blagoveštšenskin piiri (ven. Благовещенский район, Blagoveštšenski raion, baškiiriksi Благовещен районы, Blagoveštšen raiony) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin länsiosassa Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1930. Siihen kuuluu Blagoveštšenskin kaupunkikunta sekä 15 maalaiskuntaa. Piirin pinta-ala on 2 291 km².
Blagoveštšenskin piirissä on noin 47 200 asukasta ja asukastiheys on 21 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat venäläiset (56 % v. 2002), tataarit, marit ja baškiirit.
Johann Baptist Cramer

Johann (John) Baptist Cramer (24. helmikuuta 1771 Mannheim – 16. huhtikuuta 1858 Lontoo) oli saksalais-englantilainen pianisti ja säveltäjä. Mannheimissa syntynyt Cramer tuli Lontooseen vanhempiensa mukana jo vuoden vanhana. Hän debytoi pianistina kymmenvuotiaana, opiskeli pari vuotta Muzio Clementin oppilaana ja ryhtyi pian konsertoimaan ympäri Eurooppaa, joskaan hän ei uransa aikana konsertoinut erityisen paljon mannermaalla. Crameria kutsuttiin Englannissa nimellä ”Glorious John”, ja itse Beethovenin kerrotaan pitäneen häntä ajan ainoana merkittävänä pianistina.
Cramer oli klassisesti asennoitunut taiteilija, jonka mielisäveltäjiä olivat Mozart ja J. S. Bach. Hän oli ensimmäisiä pianisteja, jotka esittivät konserteissaan myös muita kuin omia sävellyksiään. Ulospäin Cramer näytti soittaessaan melkein liikkumattomalta, ja aikalaiset kuvasivat hänen sormiensa ikään kuin liukuvan koskettimelta toiselle. Ignaz Moscheles ylisti hänen laulavaa kosketustaan ja legatoaan. Cramerin uran loppupuolella uusien suuntausten jo vallitessa hänen tyylinsä koettiin kuitenkin kuivaksi ja vanhanaikaiseksi.
Cramerin etydeitä on käytetty 1900-luvullakin pianonsoiton opetuksessa.