google/wiki40b huggingface dataset:
Vastaus (sarjakuvahahmo)

Aaron Nicholson

Aaron Nicholson toimi uransa alussa Kingpinin kätyrinä. Tätä ennen hän oli toiminut HYDRAn Las Vegasin haaraosaston tappajana. HYDRA kuitenkin halusi lisätä Nicholsonin voimia ja niin Harlan Stillwellin, nerokkaan tiedemiehen keksintöjen avulla Nicholson muutettiin Vastaukseksi.
Siirryttyään pois HYDRAn palveluksesta, Vastaus toimi Kingpinin alaisena taistellen useita kertoja Hämähäkkimiestä ja Mustaa Kissa vastaan. Lopulta Vastaus uhrasi henkensä elvyyttääkseen Tikarin omalla elämänenergiallaan ja pelastaakseen näni Kingpinin kuolemaisillaan olevan vaimon.
Myöhemmin Vastaus kuitenkin huomasi tajuntansa säilyneen ja liittoutui Tohtori Mustekalan kanssa. Lyhytaikainen liitto päättyi kuitenkin roistojen taisteluun ja Mustekala tuhosi Vastauksen. Näinä aikoina Vastaus on nähty Lautta-nimisessä, superrikollisille tarkoitetussa vankilassa.

David Ferrari

David Ferrari oli entinen YPKVV:n agentti ja kokenut sotilas USA:n armeijassa. Salaisesti hän kuitenkin oli Purppuradynamon liittolainen. Myöhemmin YPKVV:n tehdessä isku AIM:in salaiseen päämajaan Ferrarin oletettiin kuolleen.
Ferrari kuitenkin päätti käyttää tapahtunutta omien tarkoitusperiensä ajamiseen ja huumasi YPKVV:n johtajan Nick Furyn tahtonsa alaiseksi. Liittotuessaan uudelleen Purppuradynamon kanssa Ferrari kaavaili varastavansa Khamistanista ydinaseita maailman valloitustaan varten. Ferrarin suunnitelmat kuitenkin romuttuivat Kapteeni Amerikan puututtua tapahtumiin.

Voimat ja varusteet

Ensimmäisellä Vastauksella, Aaron Nicholsonilla oli salaperäinen kyky kehittää minkä tahansa tilanteen vaatima supervoima, eli "vastaus" kulloiseenkin ongelmaan/tilanteeseen. Kyvyn tarkka toimintaperiaate ja laajuus eivät ole tiedossa.
Toisella Vastauksella ei ollut edeltäjänsä supervoimia. Hän oli kuitenkin onnistunut moninkertaistamaan fyysiset voimansa.
Heikki Mäenpää

Heikki Mäenpää (s. 1957 Tampereella) on suomalainen musiikintekijä ja tuottaja sekä yksi pitkäaikaisimpia Muumimusiikin säveltäjiä ja esittäjiä. Hän on työskennellyt paljon kulttuurin, tekniikan ja koulutuksen parissa. Mäenpää asuu Kangasalla ja on koulutukseltaan luokanopettaja.
Mäenpää sävelsi ensimmäisen Muumi-näytelmänsä "Kuka lohduttaisi Nyytiä?" vuonna 1989. Tämän jälkeen on hänen Muumi-musiikkiaan on esitetty Suomen lisäksi myös eri puolilla maailmaa. Mäenpään Muumimusiikki on soinut jo kahdessa maailmannäyttelyssä. Elokuussa 2005 Mäenpään, Jarmo Talasrinteen ja Janne Gallen-Kallela-Sirénin tuottamat sekä käsikirjoittamat Tampereen taidemuseon Muumipeikon 60-vuotiskonsertit keräsivät Japanissa kahdessa päivässä Pohjoismaiden paviljonkiin 120 000 kävijää. TV:n kautta arvioidaan olleen n. 30 miljoonaa japanilaista katsojaa.
Elokuussa 2010 Mäenpään tuottama ja säveltämä kokonaisteos "Dancing Moominvalley @ Shanghai EXPO 2010" esitettiin Shanghain maailmannäyttelyssä. Kokonaisteos palkittiin maailmannäyttelyn kulttuuripalkinnolla ainoana suomalaisena kulttuurituotantona 23 000 tuotannon joukosta.
Mäenpää on säveltänyt musiikin yli 20 näytelmään 25 vuoden aikana. Hän toimii myös sanoittajana ja sovittajana. Muun muassa A. Aallon rytmiorkesterin vuonna 2005 levyttämä Hiroshiman porteilla on Mäenpään käsialaa. 1980- ja 1990-luvuilla hän teki paljon lastenmusiikkia ja toimi monta vuotta mm. Särkänniemen lasten eläintarhassa lapsia laulattavana trubaduurina.
Lastenkulttuurityönsä lisäksi Mäenpää tuotantoryhmineen tunnetaan myös kansainvälisesti opetusteknologian ja avoimien oppimisympäristöjen asiantuntijana sekä verkostotuotantojen edelläkävijänä.
Haminan raatihuone

Historia

Vuonna 1653 perustetun kaupungin ensimmäinen raatihuone sijaitsi torin pohjoisreunassa kaupunkialueen korkeimmalla kohdalla ja se mainitaan lähteissä ensimmäistä kertaa vuonna 1657. Rakennus paloi Ruotsin armeijan joukkojen vetäytyessä kaupungista Suuren pohjan sodan aikana 1712. Kaupungin uusi asemakaava syntyi Uudenkaupungin rauhan jälkeen 1720-luvulla, kun Hamina siirtyi Venäjälle muun Vanhan Suomen alueen mukana. Raatihuoneentorin ja raatihuoneen paikka säilyi samana myös uudessa ympyräasemakaavassa. Raatihuone toimi aluksi vuonna 1723 valmistuneessa maaherrantalossa, joka oli rakennettu suoraan vanhan raatihuoneen perustuksille. Maaherrantalo tuhoutui 26. kesäkuuta 1742, kun koko kaupunki poltettiin ruotsalaisten perääntyessä.
Alun perin barokkityyliseksi rakennettu raatihuonen vaurioitui vuoden 1821 kaupunkipalossa, jossa tuhoutuivat kaikki kaupungin kirkot. Tämän vuoksi rakennus luovutettiin väliaikaisesti ruotsalaiselle seurakunnalle ja hieman myöhemmin ortodoksiselle seurakunnalle, jotka käyttivät sitä kirkkona. Tässä yhteydessä tornia muutettiin ja sinne sijoitettiin kirkonkellot. Raatihuone toimi kirkkona Haminan kirkon valmistumiseen vuoteen 1837 saakka. Se vaurioitui uudelleen pahoin 22. toukokuuta 1840 raivonneessa kaupunkipalossa. Tämän jälkeen se korjattiin nykyiseen empiretyyliinsä arkkitehti C. L. Engelin piirustusten mukaan.
Alppiruusulude

Ulkonäkö

Pituus 4,0 mm - 5,0 mm. Hoikka ja pitkäjalkainen. Värikäs keltaisen, ruskean ja mustan kirjava laji, joka muistuttaa hieman Campyloneura virgulaa. Siltä puuttuu kuitenkin punaiset kuviot, etuselkä on laajalti musta ja siinä on valkea kaulus.

Levinneisyys

Laji on alun perin Amerikan mantereelta. Se on levinnyt Englantiin, jossa se kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972. Manner-Eurooppaan se on levinnyt vasta 2000-luvulla. Alppiruusulude tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2008. Vuonna 2017 lajista tehtiin useita havaintoja pääkaupunkiseudulla.

Elinympäristö

Elää yksinomaan alppiruusuilla (Rhododendron).

Elintavat

Saalistaa ilmeisesti alppiruusuilla eläviä jauhiaisia (Aleyrodidae) kuten alppiruusujauhiaisia (Aleuroclava chittendeni). Yksilöitä on havaittu vain alppiruusuilla, jotka ovat jauhiaisten vaivaamia. Ulkomailla se on ilmeisesti käyttänyt Illinoia lambersi -kirvoja ravinnoksi.
Levoniemenjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 350 metriä. Siihen laskee kaksi ojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 600 metriä pitkä laskuoja Lintumaanjärveen.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven etelärannat ovat soistuneita. Rannoille on rakennettu 15 loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 13607.

Luonnontila

Järvi on kirkasvetinen ja karu. Järvi on matala minkä vuoksi siitä vähenee talvisin happi, mutta sen yleisluokitus on hyvä.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Poikipolianen järvet", jolla viitattiin myös Lintumaanjärveen. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Poikkipuolijärvi". Lähes koko järvi oli peitetty ruohikkomerkeillä.
KNM Odin

Palvelus

Odin kuului toisen maailmansodan puhjetessa 1. meripuolustusalueen 3. hävittäjälippueeseen Kristiansandin puolustusvyöhykkeellä. Alus pelasti 8. huhtikuuta 1940 vartiolaiva Lyngdalin kanssa merimiehiä ja sotilaita Puolan laivaston sukellusveneen ORP Orzelin Lillesandin lähistöllä upottamalta saksalaiselta rahtialukselta Rio de Janeirolta. Seuraavana aamuna alus osallistui Kristiansandin puolustukseen saksalaisjoukkojen aloittaessa maihinnousunsa. Tulitaistelun alettua Odderøyan linnakkeen ja Saksan laivaston välillä Odin lähti merelle Toppdalsfjordista ja avasi tulen hyökänneitä Saksan ilmavoimien koneita vastaan. Alus kykeni väistämään pudotetut pommit ja sai joitakin osumia hyökänneisiin koneisiin.
Alus sai aamupäivällä käskyn olla avaamatta tulta brittiläisiä tai ranskalaisia joukkoja vastaan, mitkä ottaisivat vastuun Kristiansandin puolustuksesta. Käsky aiheutti sekaannuksen, jonka seurauksena saksalaiset pääsivät satamaan esteettä. Odin vallattiin Marvikan laivastoasemalta saman aikaisesti useiden muiden Norjan laivaston alusten kanssa.

Saksan laivaston Panther

Aluksen valtaamisen jälkeen se luovutettiin 11. huhtikuuta Saksan laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 20. huhtikuuta nimellä Panther. Aluksen aseistus kuitenkin yhdenmukaistettiin muiden Saksan laivaston alusten kanssa korvaamalla pääaseet yhdellä 10,5 cm tykillä. Ilmatorjuntakonekiväärit korvattiin neljällä 2 cm ilmatorjuntatykillä. Lisäksi aluksen aseistusta täydennettiin 24 miinalla.
Alus palveli sodan lopun Skagerrakin ja Kattegatin alueella saattajana ja koululaivana. Se muodosti yhdessä vallatun sisaraluksensa KNM Gyllerin kanssa 7. torpedovenelaivueen. Alus siirrettiin tammikuussa 1942 torpedoiden keräysalukseksi Gotenhafeniin.

Sodan jälkeen

Toisen maailmansodan päätyttyä alus löytyi toukokuussa 1945 Holmestrandista Norjasta, jolloin se palautettiin Norjan laivastolle. Aluksen nimi palautettiin KNM Odiniksi ja se jatkoi palvelustaan laivastossa, kunnes se muutettiin 1948 fregatiksi. Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi 1959.
Kestinpäänkallio

Linnakallio

Linnakallio sijaitsee Tuuloksen kirkosta 1,5 kilometriä itään ja Suolijärvestä 750 metriä koilliseen. Mäki ja pitkän muotoinen kallioalue on luode-kaakkosuuntainen ja sen luontainen jyrkänne aukeaa lounaaseen. Mäen kaakkoispuolella on kivivallin näköinen rakenne, mutta ei ole varmaa, että se olisi ihmisen rakentamaa. Jos se on jäänne linnasta, olisi linnapiha 180×80 metriä suuri.

Tutkimukset

paikka on tunnettu pitkään. Jo vuonna 1886 kävi Hjalmar Appelgren tutkimassa kohteen. Toisen kerran vuorilinnoja tarkastivat Julius Ailio ja Sakari Pälsi vuonna 1924. Näiden tarkastukset eivät johtaneet tutkimuksiin, kuten eivät myöskään vuoden 1935 (Jouko Voionmaa) ja 1983 (Jyri Saukkonen) käynnit.
Kuilun hyppyrimäet

K42

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 42 metrissä ja HS-piste 46 metrissä.

K21

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 21 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

K17

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 17 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

K8

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 8 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.
Remo Ronkainen

Remo Ronkainen (s. 1989 Helsinki) on suomalainen teologian maisteri ja pappi.
Ronkainen on myös laulaja ja työskentelee Suomen ev.lut kirkossa pastorina Turussa. Hän on aiemmin toiminut KD Nuorten puheenjohtajana. Ronkainen on koulutukseltaan teologian maisteri Helsingin yliopistosta. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän jäi Turussa yli 300 äänellä varavaltuutetuksi. Aiemmin Ronkainen on ollut ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa saaden yli 500 ääntä. 
Ronkainen vihittiin papin virkaan toukokuussa 2015. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti. Ronkainen on myös toiminut pop-yhtye GFM:n laulajana useamman vuoden.
Keltakulmalepinkäinen

Levinneisyys

Keltakulmalepinkäistä tavataan Botswanassa, Lesothossa, Mosambikissa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Zimbabwessa. Lajin kannaksi arvioidaan 1 000–10 000 yksilöä ja sen kannankehitys on vakaa. Keltakulmalepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Reidar Palmgren

Reidar Palmgren (s. 24. kesäkuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja näyttelijä, jonka esikoiskirja Jalat edellä sai sekä Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon että Akateemisen kirjakaupan esikoiskirjapalkinnon 2001.
Palmgren kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1985 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 1993. Tampereella asuva Palmgren toimii nykyisin freelance-näyttelijänä ja on uransa aikana näytellyt muun muassa Jyväskylän, Tampereen ja Hämeenlinnan teattereissa, Pyynikin kesäteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Palmgrenin toinen teos, vuonna 2004 ilmestynyt Lentämisen alkeet, oli ehdolla Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Palmgren tunnetaan myös televisiokanava Yle Teeman kirjallisuusohjelma Kirjamaan juontajana yhdessä toimittaja Anna Tuluston kanssa. 
Reidar Palmgren on kirjailija Raoul Palmgrenin lapsenlapsi.
Maaliskuussa 2010 Palmgrenin kerrottiin seurustelevan näyttelijä Satu Silvon kanssa. He kihlautuivat alkusyksystä 2010.
Parkumäki

Parkumäki on kylä ja postitoimipaikka (postinumero 58830) Rantasalmen kunnassa Etelä-Savossa. Kylällä on oma ala-asteen peruskoulu, ja siellä toimii myös Korholan maatilamatkailutila ja hevostyövälinemuseo. Kylällä sijaitsee myös Parkumäen muistomerkki, 21. heinäkuuta 1789 Parkumäellä käydyn taistelun muistopatsas.
Päiväkumpu

Alueellinen jako

Päiväkumpu voidaan jakaa kahteen osaan, Pohjois- ja Etelä-Päiväkumpuun.

Teiden nimistö

Useimmat alueen teistä on nimetty etunimien mukaan (esimerkiksi Eilantie, Laurintie, Onervantie, Teuvontie ja Uskontie). Useimmilla pohjois-etelä-suuntaisilla teillä on naisen nimi, useimmilla itä-länsi-suuntaisilla teillä miehen nimi.
Pentti Seppälä

Pentti Sakari Seppälä (s. 14. marraskuuta 1934 Lappeenranta)  on suomalainen yritysjohtaja ja jalkapallovaikuttaja. 
Seppälä toimi vakuutusyhtiö Pohjolan toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1987–1997 ja Eerikkilän urheiluopiston omistavan Palloilu Säätiön puheenjohtajana vuosina 2000–2015.
Seppälä valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2015. Hänet on myös nimitetty Palloliiton kunniapuheenjohtajaksi.
La Pampan maakunta

La Pampan maakunta (esp. Provincia de La Pampa) on Argentiinan keskiosassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 143 440 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 316 940. Maakunnan pääkaupunki on noin 121 000 asukkaan Santa Rosa (2010).
Heleena Lönnroth

Heleena Lönnroth (o.s. Porri, s. 21. huhtikuuta 1947 Alahärmä) on suomalainen kirjailija. Vuoden 2018 toukokuuhun mennessä häneltä on ilmestynyt 29 romaania. Lönnroth tunnetaan etenkin rikosromaaneistaan, joita suurin osa hänen teoksistaan on. Hän on julkaissut lisäksi ns. lukuromaaneja ja kaksi näytelmää.
Lönnroth aloitti kirjoittamisen 11-vuotiaana päiväkirjan muodossa. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.
Lönnroth on työskennellyt kirjastonhoitajana ja muun muassa Kotkan kaupunginkirjaston kirjastotoimenjohtajana 2005–2010. Hän jäi eläkkeelle Kotkan kaupunginkirjastosta 1. kesäkuuta 2010. Sen jälkeen hän on kuitenkin hoitanut opettajan sijaisuuksia Kurikassa, Jalasjärvellä ja Seinäjoella mm. erityisopettajana, äidinkielen opettajana ja viestinnän ja kulttuurikasvatuksen opettajana 2010-2012. .
Lönnroth perusti 2009 oman yrityksen, Zuppa di Porrin, joka on siitä lähtien kustantanut hänen kirjansa. Vuodesta 2013 Lönnroth on tehnyt päätoimisesti taiteellista työtä. Kirjoittaminen on pääroolissa, mutta hän on aloittanut uudelleen myös maalaamisen.
Pajulammi (Juupajoki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee katkeilevan harjujakson varrella Kaaponharjun ja Nälkäkankaan välisellä osuudella. Koska alueella on harjujakson vieressä monia kuoppia, voidaan otaksua Pajulammen olevan suppajärvi. Lampi sijaitsee harjun juurella Lylysuon laidalla. Sillä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat puoliksi harjunrinnettä, joka on osa Mäkelänmäkeä, ja Lylysuota. Lammen ympäri kiertää polku, joka alkaa harjun päällä kulkevalta kantatieltä 58.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy. Lampeen on johdettu ojitetun Lylysuon kuivatusojia. Yksi ojista yhdistää Pajulammen 1,6 metriä matalampaan Kaaponlampeen. Suo viettää Ala-Lylyjärveen, minne kuivatusvedet laskevat.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa ei Lylysuota oltu ojitettu kokonaan ja lampeen ei vielä johdettu ojia. Vasta vuonna 1979 siihen tuotiin metsäojan vedet ja vuoden 1986 jälkeen ojitettiin loput Lylysuosta.
Hammasimplantologia

Hammasimplantologia kuvaa alloplastisesta materiaalista tehtyä ankkurointijärjestelmää, joka tukeutuu leukaluuhun lävistäen kortikaalisen luun ja jolla korvataan menetetyt hampaat ja niiden toiminta (endosteal implant system).
Varsinainen nykyaikainen hammasimplantologian kehitys käynnistyi 1950-luvulla, jolloin kudosten tutkimusmenetelmät mahdollistivat haavan ja kudoksen paranemisen seurannan solutasolla.
Sotaherrojen aikakausi

Sotaherrojen aikakausi (kiin. 軍閥時代, Jūnfá) on Kiinan historian ajanjakso vuosina 1916–1928, jolloin Kiinan tasavallan keskushallinto hajosi ja maata hallitsi käytännössä useat sotaherrat.

Historia

Yuan Shikai oli hallinnut Kiinaa itsevaltiaana vuodesta 1913 lähtien, ja hänen kuolemansa jätti maahan valtatyhjiön, jota tasavallan hallitus ei pystynyt täyttämään. Paikalliset sotaherrat ottivat haltuunsa maakunnat, nostivat omia veroja ja kävivät keskenään sotia. Merkittävimmät sotaherrojen ryhmittymät olivat Anhui, Zhili, Fengtian, Shanxi, Guominjun, Xibei San Ma, Xinjiang, Yunnan, Guanxi ja Sichuan. Guangdongin maakunta oli myös käytännössä itsenäinen.
Japani tuki sotaherroja pitääkseen Kiinan jakautuneena. Japani miehitti Shandongin saksalaisilta ensimmäisessä maailmansodassa ja sai pitää sen Versailles’n rauhassa, mikä katkeroitti kiinalaisia. Vuonna 1919 syntyi kansallismielinen Toukokuun neljännen päivän liike, joka vastusti sotaherroja ja Japania.
Maanpaossa olleen kansallispuolueen johtaja Sun Yatsen liittoutui vuonna 1923 kommunistisen puolueen kanssa tavoitteenaan yhdistää Kiina puolueiden sotilaallisten joukkojen avulla. Yatsen kuitenkin kuoli yllättäen vuonna 1925, ja Tšiang Kai-šek otti hänen paikkansa puoleen johdossa seuraavana vuonna. Vuosina 1926–1928 Tšiang Kai-šek valtasi laajoja alueita sotaherroilta ja perusti hallituksen Nanjingiin. Nanjingin hallinto tunnustettiin kansainvälisesti Kiinan lailliseksi hallitukseksi, ja maa alkoi yhdentyä.
Kiinan yhtenäisyys oli hyvin pinnallista. Kaikkia sotaherroja ei voitettu, ja paikoin sotaherrat jatkoivat hallintaansa keskushallinnon liittolaisina. Etenkin Etelä- ja Länsi-Kiina oli keskushallinnon ulottumattomissa. Kansallispuoleen ja kommunistisen puolueen liitto ei kestänyt kauaa, ja puoleet aloittivat sodan toisiaan vastaan vuonna 1927. Sodasta alkoi Kiinan sisällissota.

Vaikutukset

Sotaherrojen aikakausi muutti kiinalaista yhteiskuntaa. Aikakausi synnytti kiinalaisen kansallisaatteen. Eri etniset kiinalaiset ryhmät alettiin nähdä yhtenä joukkona, jota ulkomaalaiset uhkasivat. Aatteen pohjalta syntyi Toukokuun neljännen päivän liike, jota seurasi Uuden kulttuurin liike. Uuden kulttuurin liike pyrki muokkaamaan perinteisiä kiinalaisia arvoja ja tapoja. Tämä käynnisti kiinalaisen yhteiskunnan modernisaation. Kungfutselaisuuden etiikka ja etenkin siihen kuuluva hierarkkinen yhteiskuntamalli nähtiin vanhanaikaisena. Kiinan kirjakieli uudistettiin, ja sen merkistöä yksinkertaistetiin siten, että lukemaan ja kirjoittamaan pystyivät muutkin kuin eliitti.
Länsimainen tieteellinen maailmankuva nähtiin houkuttelevana, mutta sen tuomat materialismi, individualismi ja liberalismi hieman uhkaavina. Sen vuoksi jotkut oppineet katsoivat, että marxismi voisi olla vaihtoehto. Marxismi mahdollisti länsimaiden kritisoinnin, vaikka yhteiskuntarakenteet länsimaistuivat. Työväestö oli myös kasvanut Kiinassa huomattavasti etenkin rannikolla. Etenkin kommunistit uskoivat, että Kiinan heikko tila oli länsimaisen imperialismin syytä, eikä vastaavanlaisia tapoja kuuluisi tuoda osaksi kiinalaista yhteiskuntaa.
Carl Carp

Carl Carp (8. kesäkuuta 1760 Vaasa – 21. syyskuuta 1811 Turku) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.
Carpin vanhemmat olivat Vaasan triviaalikoulun kollega Simon Carp (1723–1792) ja Maria Widlund. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi Turussa 1774 ja opiskeli Turun akatemiassa.
Carp oli Vaasan hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1781–1784, kanslistina 1784–1786, aktuaarina 1786–1789, varakanneviskaalina 1789–1794, asessorina 1794–1805 ja hovioikeudenneuvoksena 1805–1809. Hän oli hallituskonseljin (senaatin) oikeusosaston jäsenenä (senaattorina) 1809–1811. 
Carp oli naimisissa vuodesta 1790 Johanna Magdalena Aejmelaeuksen kanssa jonka isä oli Isonkyrön kirkkoherra Johan Aejmelaeus. Heidän poikiaan olivat Karl Fredrik Carp (1798–1828) ja Vaasan hovioikeuden varapresidentti Gustaf Carp (1806–1877).
Miloš Teodosić

Seurajoukkueet

Teodosić pelasi BC Reflexin juniorijoukkueissa vuoteen 2004 saakka, jolloin hän nousi seuran edustusjoukkueeseen. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi KK Borac Čačakiin mutta palasi kasvattajaseuraansa jo vuonna 2006. Teodosić edusti FMP:tä vuoteen 2007 saakka, jolloin hän siirtyi Olympiakosiin. Kausi 2009–2010 oli hänen läpimurtokautensa Euroopassa ja hänet valittiin Euroliigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Teodosić edusti Olympiakosia vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen hän siirtyi TsSKA Moskovaan kolmevuotisella sopimuksella. Heinäkuussa 2017 Teodosic solmi kaksivuotisen sopimuksen NBA-seura Los Angeles Clippersin kanssa.

Maajoukkue

Teodosić on voittanut urallaan kolme nuorten Euroopan mestaruutta. Hän oli ensimmäistä kertaa mukana aikuisten arvokisoissa vuonna 2007, jolloin hän oli Serbian koripallomaajoukkueen mukana EM-kisoissa. Vuoden 2009 EM-kisoissa Teodosić johdatti maansa loppuotteluun, jonka Serbia hävisi Espanjan koripallomaajoukkueelle. Hyvien ottelujen ansiosta hänet valittiin kuitenkin kisojen ykköstähdistöön. Vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa niin ikään kisojen ykköstähdistöön valitun Teodosićin Serbia hävisi loppuottelussa Yhdysvalloille. Serbia hävisi Yhdysvalloille myös Rio de Janeiron kesäolympialaisten 2016 loppuottelussa mutta saavutti hopeaa.
Robert Clive

Robert Clive, paroni Clive of Plassey (29. syyskuuta 1725 – 22. marraskuuta 1778) oli englantilainen kenraali ja paroni. Hänet tunnetaan myös nimellä Intian Clive. Hän johti Itä-Intian kauppakomppanian asevoimia Intiassa ja Bengalissa. Clive toimi yhdessä Warren Hastingsin kanssa brittiläisen Intian perustamisessa. Clive oli parlamentin jäsenenä tory-puolueen riveissä.
Clive syntyi Stychessä. Hän matkusti Intiaan useita kertoja ja asui siellä useita vuosia ja toimi Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa. Lisäksi Clive vietti yhdeksän kuukautta Brasilian rannikolla, jossa hänen laivansa oli ollut korjattavana. Brasiliassa hän oppi jonkun verran portugalin kieltä, jota yleisesti käytettiin myös Intiassa. Itä-Intian kauppakomppanialla oli Fort Georgen tukikohta lähellä nykyistä Chennaita. Clive saapui Fort Georgen linnakkeeseen vuonna 1744. Robert Clive, joka oli toiminut Itä-Intian virkamiehenä ensimmäisen Karnatian sodan aikana, oli raivoissaan Britannian heikkoudesta vastata Ranskan laajentumiseen Intiassa. Asian korjaamiseksi hän ehdotti toimenpiteitä Madrasin kuvernöörille Thomas Saundersille. Haasteena olivat Trichinopolyssa olevat vahvat ranskalaiset joukot, joiden suunnitelmissa oli iskeä Arcotiin, Chanda Sahibin pääkaupunkiin. Clive puolustautui ja voitti taistelun Arcotissa vuonna 1751.
Clive jätti Madrasin ja palasi Englantiin vuonna 1753. Heinäkuussa 1755 Clive palasi Intiaan. Cliven ansiosta suurmoguli Shah Alam II tunnusti kauppakomppanian yksinoikeudet Bengalissa, Biharissa ja Orissassa. Clive voitti Bengalissa käydyn Plasseyn taistelun vuonna 1757 ja toimi aktiivisesti virkamiesten korruption poistamiseksi, vaikka se toi hänelle runsaasti vihamiehiä. Clive palasi Englantiin vuonna 1760. Hänestä tuli Order of the Bathin jäsen vuonna 1764. Hän teki kolmannen matkan Intiaan vuonna 1765 ja palasi lopullisesti Englantiin vuonna 1767.