google/wiki40b huggingface dataset:
Annie (vuoden 1982 elokuva)

Juoni

Lastenkodissa asuvan Annien elämä muuttuu, kun hän pääsee asumaan miljonääri herra Warbucksin luokse. Henkilökunta on ystävällinen, ja Annie viihtyy. Lisäksi Warbucks alkaa pitää Anniesta koko ajan enemmän. Lastenkodin johtaja alkaa juonia rahan huiputusta vankilasta vapautuneen veljensä kanssa. He onnistuvat 50 000 dollarin huijauksessa esiintymällä Annien vanhempina. Kun huijaus paljastuu, syntyy suuri kahakka. Lopulta lastenkodin johtaja ja tämän veli pidätetään huijauksesta, ja Warbucks adoptoi Annien.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kirjoitti mestariohjaaja Hustonin Annien tarjoavan paljon suurieleisiä musiikkinumeroita ja sujuvan tarinan, mutta vain vähän lämpöä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Fthia

Fthia (m.kreik. Φθία, lat. Phthia) oli kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä alue Othrys-vuoren molemmin puolin myöhemmän Fthiotiin maakunnan ja nykyisen Fthiotiin alueyksikön alueella eteläisessä Thessaliassa. 
Valtakunnan perusti Aiakos, ja se oli Peleuksen ja Akhilleuksen kuten myös tämän Troijan sodassa johtaman myrmidonien heimon kotimaa.
Baškortostan Turkvision laulukilpailussa

2017

Baškortostan osallistuu uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka järjestetään Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi on valittu Zilia Bakhtieva kappaleella "Donya Mathur".
Jukka Lankinen

Jukka Lankinen (s. 30. tammikuuta 1984 Loimaa) on suomalainen entinen pesäpalloilija. Lankisen ulkopelipaikka oli kolmospolttaja, joskin hänen roolinsa oli tavallisesti kotiuttajajokeri.
Superpesisdebyyttinsä Lankinen teki kaudella 2001 kasvattajaseuransa Loimaan Palloilijoiden riveissä, mutta kauden jälkeen pelasi seuraavan kerran pääsarjatasolla vasta kahdeksan vuotta myöhemmin, tällä kertaa Hyvinkään Tahkon joukkueessa. Hän edusti Kankaanpään Mailaa vuosina 2004-2008 ja 2010-2017, lopettaen uransa kauden 2017 jälkeen.
Punamuurahaisrastas

Levinneisyys

Punamuurahaisrastasta tavataan Afrikan keski- ja itäosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu harvinaiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hautalammi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 250 metriä. Siihen ei tule muualta ojia, vaan sen vesitalous perustuu sadantaan ja pohjaveden nousemiseen pinnalle. Järvellä ei myöskään ole laskuojaa.
Järven rantaviiva on 860 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Etelässä sitä rajoittaa Pätinkiharju, joka erottaa sen Iso Hosionlammista ja Pikku Hosionlammista. Rannoille on rakennettu toista kymmentä loma-asuntoa, joille pääsee yhdystieltä 2846.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Haukalampi".
Sami Tchak

Sadamba Tcha-Koura (s. 1960 Bowounda, Togo), kirjailijanimeltään Sami Tchak on togolainen kirjailija.

Elämäkerta

Suoritettuaan filosofian tutkinnon Lomén yliopistossa vuonna 1983 Sami Tchak toimi opettajana lukiossa kolmen vuoden ajan. Hän meni vuonna 1986 Ranskaan suorittamaan sosiologian opintoja ja hänelle myönnettiin filosofian tohtorin tutkinto Sorbonnen yliopistosta vuonna 1993. Hänen tutki Kuuban prostituutiota, joka vei hänet saarelle seitsemän kuukauden ajaksi vuonna 1996, jonka jälkeen julkaistiin essee Prostitution à Cuba. Communisme, ruses and débrouilles (jossa on kuubalaisen kirjailija Eduardo Manetin esipuhe). Meksikon ja Kolumbian kulttuurien löytäminen vaikutti merkittävästi hänen kirjallisiin valintoihinsa. Nämä paikat ja niiden suuret kirjailijat tarjosivat hänelle uusia näkökulmia kirjoittamiseen. 
Gallimardin vuonna 2003 julkaiseman romaanin Herminan jälkeen kaikki Sami Tchakin kirjat ovat tapahtuneet kuvitteellisessa latinalaisamerikkalaisessa ympäristössä, joka muistuttaa paljon Afrikkaa. Aikakausi- ja  sanomalehdissä julkaistujen kertomusten ja artikkeleiden lisäksi hän on julkaissut kuusi romaania ja neljä esseetä. 
Vuonna 2004 Sami Tchak voitti palkinnon elämäntyöstään. 
Hänen romaanejaan on käännetty espanjaksi, saksaksi ja italiaksi.
Ontananga

Ontanangan perustaminen

Ontananga perustaminen liittyi vuonna tapahtuneeseen lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallion tarkastusmatkaan Ambomaalla. Ondongaan oli toivottu uutta lähetysasemaa jo pidemmän aikaa, ja Mustakallion vierailun aikana tehtiin päätös perustaa asema Ontanangaan, n. 5,5 km kaakkoon Olukondasta, lähelle entistä Ondjumban (1872–76) lähetysasemaa.
Ondongan kuninkaan Kambonde Mpingananpojan vanhemmat Mpingana ja Namupala asuivat Ontanangan välittömässä läheisyydessä, ja he toivottivat suomalaiset tervetulleiksi ja osoittivat paikan, mihin lähetysasema voitaisiin rakentaa. Rakentajaksi ryhtyi Juho Wehanen syyskuussa 1900. Vaikka Mpingana oli piintynyt pakana, hän “lähetti liudan lapsia tiiliä kantamaan”. Joulukuussa samana vuonna Wehanen pääsi asettumaan pysyvästi Ontanangaan ja toimitti siellä ensimmäiset kasteet.
Mpingana ja Namupala olivat pakanoita ja vastustivat kristinuskoa, vaikka ulkonaisesti esiintyivätkin lähetyssaarnaajien ystävinä. Erityisesti kuninkaan isä Mpingana oli aiheuttanut paljon ikävyyksiä suomalaisille. Kun kuninkaan äiti Namupala kuoli syyskuussa 1904, loppui Mpinganan mahti siihen, sillä valta periytyy ambolaisten yhteiskunnassa äitien kautta, ja Mpinganan vaikutusvalta oli pohjautunut siihen, että hän oli ollut miehenä naisella, jonka kautta valta periytyi.

Kuninkaan kaste

Kambonde Mpingananpojan (1884–1909) jälkeen hallitsijaksi tuli Kambonde Angulanpojan (1909–1912). Hän ei ollut laillinen vallanperijä, mutta sai vallan, koska vallanperijä oli maanpaossa. Angulanpoika onnistui palauttamaan järjestyksen valtakuntaansa, mistä oli suomalaisillekin hyötyä.
Kambonde Angulanpoika ilmoittautui vuonna kesäkuussa 1912 kasteoppilaaksi, mutta syyskuussa hän sairastui vakavasti. Hän pyysi päästä Ontanangaan Wehasten hoidettavaksi, ja siellä pyysi useaan kertaan saada tulla kastetuksi. Kun Wehanen sitten hänet kastoi, hän eli sen jälkeen enää muutaman tunnin. Näin ensimmäinen Ondongan kuningas oli kääntynyt kristityksi.

Kirjapaino Ontanangassa

Lähetyssaarnaajien kirjapaino toimi jonkin aikaa Ontanangassa vuodesta 1920 alkaen, kun Oniipaan oli perustettu seminaariin pappien valmennuskurssi, eikä kirjapainolle ollut siellä tilaa.
Proletari

Maantiede ja asutus

Proletarin kunnan pinta-ala on 319,4 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin piirin Bronnitsan kuntaan, idässä ja etelässä Kresttsyn piiriin sekä lännessä Ilmajärveen. Pinta-alasta 71,1 % on metsää ja 24,0 % maatalousmaata.
Kunta sijaitsee Ilmajärven–Olhavanjoen tasangolla. Sen alueella virtaavat Niša- ja Olšankajoet. Luonnonsuojelualueita ovat Ilmajärven itärannan rauhoitusalue sekä Proletarin ja Nilskon tammimetsät.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 15 kylää: Bor, Dorožno, Gostsy, Krasnyje Stanki, Lzen, Nilsko, Osmojevo, Poljany, Povodje, Šabanovo, Sljuzovo, Veisko, Veretje, Zamlenje ja Zaretšje. Kahden-kolmensadan asukkaan paikkakuntia ovat Gostsy, Krasnyje Stanki ja Dorožno.

Historia

Nišajoen rannalla sijainnut kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1495 verokirjassa. Vuonna 1885 paikkakunnalle perustettiin posliinitehdas, jonka työläisasutus sai vuonna 1922 nimen Proletari (”Proletaari”). Vuodesta 1931 lähtien sillä oli kaupunkimaisen taajaman status. Vuosina 1941–1963 Proletari oli Mstan piirin keskus. Gostsyn maalaiskunta liitettiin Proletarin kaupunkikuntaan vuonna 2010.

Liikenne, talous ja palvelut

Proletarin kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie. Taajamasta on linja-autoyhteys Novgorodiin.
Kunnan tärkeimmät elinkeinot ovat rakentaminen (35,1 %), kauppa (13,7 %) ja julkiset palvelut. 27,2 % työssäkäyvistä työskentelee kunnan ulkopuolella ja 36,5 % työikäisistä ei käy ansiotöissä. Proletarin tärkein yritys posliinitehdas on konkurssitilassa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, lasten harrastuskeskus ja taidekoulu, ammattikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, poliklinikka ja piirisairaala, yleinen sauna, posti ja pankki. Eräitä julkisia palveluja on myös Gostsyssa.

Nähtävyydet

Veiskon ja Zamlenjen kylien lähellä on muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Proletarin posliinitehtaan rakennukset sekä Gostsyn, Nilskon, Veretjen ja Zamlenjen vanhat asuintalot. Proletarissa toimii posliinitehtaan museo.
Mido (jalkapalloilija)

Seurajoukkueura

Mido aloitti uransa egyptiläisseura Zamalekissa kaudella 1999–2000. Sieltä hän siirtyi belgialaisseura KAA Gentiin. Vielä saman kauden aikana hän siirtyi Hollantiin AFC Ajaxiin. Ajaxissa hän voitti Eredivisien, Alankomaiden cupin ja Alankomaiden supercupin. Vuonna 2003 Mido siirtyi Celta Vigoon Espanjaan. Samana vuonna hänet erotettiin Celta Vigosta neljän oman maalin takia. Olympique Marseille tarjoutui ostamaan Midon. Mido siirtyi Marseilleen pelaamaan yhdeksi kaudeksi ja sitten AS Roma tarjoutui ostamaan hänet. Mido pelasi sielläkin kauden ja siirtyi sitten lainalle Tottenham Hotspuriin kaudella 2005–2006. Kauden päätteeksi Tottenham osti Midon. Mido pelasi Tottenhamissa kesään 2007 kunnes siirtyi Middlesbroughiin. Tammikuussa 2009 hän siirtyi lainasopimuksella Wigan Athleticiin. Siirron myötä Midolle tarjoutuu hieno tilaisuus pelata yhdessä hänen maajoukkuetoverinsa ja hyvän ystävänsä Amr Zakin kanssa. Kauden 2008–2009 päätteeksi Middlesbroughin pudottua Valioliigasta Mestaruussarjaan, huhut Midon siirtymisestä muualle kasvoivat. Lopulta 31. heinäkuuta 2009 Mido siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa Zamalekiin vuoden lainasopimuksella. Zamalek maksoi Middlesbroughille lainasta 400 000 puntaa ja laina sisälsi osto-option Midosta miljoonalla punnalla.
Tammikuussa 2010 Mido siirtyi lainalle West Ham Unitediin, josta palasi toukokuussa Middlesbroughiin. Elokuussa hän siirtyi tuttuun Ajaxiin, josta vaihtoi tammikuussa 2011 kasvattajaseuraansa Zamalekiin. Heinäkuussa 2012 Mido siirtyi Barnsleyn riveihin.

Maajoukkueura

Vuonna 2002 Mido ei osallistunut Egyptin maajoukkueen kanssa Afrikan-mestaruuskilpailuihin Malissa säärivamman takia. Vuonna 2006 Afrikan-mestaruuskisoissa Mido pelasi maajoukkueen kanssa semifinaaliin asti kunnes hän sai pelikiellon haukuttuaan valmentajaansa.
Mutayrtti

Ulkonäkö

Mutayrtti kasvaa 2–10 senttimetriä korkeaksi. Kasvilla on pitkiä lehtivihreättömiä rönsyjä. Sen kasvaessa upoksissa rönsyjä ei usein ole. Lehdet muodostavat ruusukkeen. Ne ovat pitkäruotisia ja lehtilapa (2–20 millimetriä) pitkulainen tai kapean vastapuikea, tylppä ja ehytlaitainen. Uposkasvilla lapa ei ole juuri ruotia leveämpi. Kukkavarret kasvavat lehtiruusukkeesta. Kukkavanat ovat lehtiä lyhyempiä ja kukat ovat pieniä. Teriö on viisiliuskainen, valkoinen tai punertava. Kukat ovat kaksineuvoisia. Hedelmä on laitaluomainen kota (avautuu emilehtien saumoja pitkin). Mutayrtti kukkii Suomessa loppukesällä heinä–elokuussa.

Elinympäristö

Mutayrtti kasvaa järvien, jokisuiden ja murtovesilahtien suojaisilla savi- hiekka- ja hiesurannoilla vesirajassa.
Lopen Lehti

Lopen Lehti on Lopelle Kanta-Hämeessä leviävä paikallislehti. Lehti on perustettu vuonna 1935, ja se ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin. Lehteä on julkaissut vuodesta 1995 Karprint Oy, ja sen toimitus sijaitsee Lopella. Lehden päätoimittaja on Juha Ahola.
Daytonin rauhansopimus

Kritiikkiä ja seurauksia

Rauhaa pidettiin Bosniassa laihana kompromissina ja ulkovaltojen saneluna. Bosniakkien parissa  katsottiin vahvistavan etnisen puhdistuksen.
Elämä palautui Bosniassa ulkoisesti normaaleihin uomiinsa. Mutta kansat pysyttelivät erillään. Avioliittoja eri etnisten ryhmien välillä ei yleensä ollut.  Kansojen välinen yhteistyö oli vaikeaa ja mm. Sen takia kehitys polki paikallaan. Korruptio , nepotismi, nationalismi ja työttömyys leimasivat arkea ja politiikkaa. Serbien entiteetin johto väläytteli alueen irtautumista Bosniasta.
Theodoros Kyreneläinen

Theodoros Kyreneläinen (muinaiskreikaksi Θεόδωρος, n. 460–399 eaa.) oli antiikin kreikkalainen matemaatikko. Hän oli Protagoraan oppilas ja toimi itsekin matematiikanopettajana, opettaen mm. matemaatikko Theaitetosta ja filosofi Platonia. Hän on saattanut saada vaikutteita myös pythagoralaisilta. Matemaatikkona Theodoros oli Platonin ihailema. Platon mainitsee Theodoroksen useissa teoksissaan, tunnetuimmin Theaiteoksessa.
Platon antoi hänelle kunnian lukujen 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15 ja 17 neliöjuuren irrationaalisuuden todistamisesta. Ei kuitenkaan tiedetä, mitä menetelmää hän olisi käyttänyt todistuksissaan. Myöhemmin menetelmää on yritetty määrittää useaan otteeseen. Erään arvauksen mukaan hän olisi käyttänyt spiraalia, joka sisälsi suorakulmaisia kolmioita, joiden hypotenuusan pituudet olivat \sqrt {2}, \sqrt {3}, \sqrt {4} jne. luvun 17 neliöjuureen saakka, johon hän lopetti, mahdollisesti siksi, ettei diagrammiin mahtunut enempää kolmioita. Tämän teorian tueksi ei kuitenkaan ole historiallista todistusaineistoa. Asiaa on tutkinut mm. Philip J. Davis teoksessaan Spirals: From Theodorus to Chaos.
Syväjärvi (Tampere, Viitapohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,4 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,6 metriä mpy.
Luonnonmaantiede

Luonnonmaantiede on maantieteen ja tarkemmin yleismaantieteen osa-alue, joka keskittyy tutkimaan maapallon luontoa ja avaruutta ihmisen toiminnasta riippumattomana kokonaisuutena. Luonnonmaantiede käyttää hyväkseen aluemaantieteessä saatuja havaintoja ja pyrkii selittämään niitä ja luonnonilmiöiden syy-yhteyksiä. Huolimatta luontoon ilman ihmistä keskittyvästä lähtökohdasta, ihminen on otettava huomioon mm. eroosiovoimana. Viime aikoina on alettu selvitellä yhä enemmän myös ihmisen ja luonnon välisiä vuorovaikutuksia. 
Luonnonmaantiede tutkii erillisinä kokonaisuuksina ilmastoa (klimatologia), veteen liittyviä alueellisia ilmiöitä (hydrogeografia), maanpinnan muotoja ja maan rakennetta (geomorfologia) sekä eliöiden levinneisyyttä maapallolla (biogeografia). Biogeografia jakaantuu edelleen kasvien levinneisyyttä tutkivaan geobotaniikkaan eli kasvimaantieteeseen ja eläinten levinneisyyttä tutkivaan zoogeografiaan tai geozoologiaan eli eläinmaantieteeseen. Silloin tällöin klimatologia, hydrogeografia ja geomorfologia ryhmitellään fyysisen maantieteen alaluokiksi, jolloin luonnonmaantiede jakaantuu ainoastaan fyysiseen maantieteeseen ja eliömaantieteeseen.
Stetinin M-9

Historia

Venäjän keisarikunnan laivasto hankki ennen ensimmäistä maailmansotaa Ranskasta Levequen suunnittelemia lentoveneitä, jotka valmisti FBA-yhtymä (engl. French British Aviation). Pietarilaisen Stetinin-lentokonetehtaan suunnittelija Dmitri P. Grigorovitš kehitti näiden pohjalta kaikkiaan seitsemän erilaista konetyyppiä, joista eniten, lähes 500 kappaletta, valmistettiin tyyppimerkinnän M-9 saanutta lentovenettä. Konetyyppiä käytettiin pommitus- ja tiedustelutehtävissä Mustallamerellä ja Itämerellä, ja se oli parhaimmillaan 32 eri merilentoaseman kalustona. Kone sai kutsumanimen Devjatka, mikä tarkoitti suomeksi ysiä tai yhdeksikköä.

Käyttö Suomessa

Suomi sai ensimmäisen M-9-koneen puolta vaihtaneen venäläisen upseerin lennettyä sen Antreaan 10. huhtikuuta 1918. Rekisteritunnuksen F 40 saanut kone upposi kuitenkin jo seuraavana päivänä kokemattoman ruotsalaisen lentäjän yrittäessä lentoonlähtöä. Venäläiset olivat rakentaneet Etelä- ja Lounais-Suomen alueelle ensimmäisen maailmansodan aikana kaikkiaan neljä lentoasemaa ja viisi pienempää tukiasemaa, ja ne päätyivät valkoisten ja saksalaisten haltuun sisällissodan loppuvaiheessa. Asemilta saatiin sotasaaliiksi useita lentokoneita ja muuta sotakalustoa, ja kaikkiaan kahdeksan M-9-konetta kunnostettiin lentokuntoisiksi. Koneet olivat ilmailuvoimien koulutuskäytössä vuoteen 1922 saakka pääasiassa Turun, Sortavalan sekä Helsingin Hermannin ja Santahaminan vesilentoasemilla. Suomalaislentäjät pitivät Devjatkaa lento-ominaisuuksiltaan kehnona, sillä kone oli raskas ohjata ja vaati lentäjältä paljon kokemusta. Tyypille sattui Suomessa kaksi kuolemaan johtanutta onnettomuutta.
Srg’an Kerim

Srg’an Kerim (makedoniaksi Срѓан Керим, s. 12. joulukuuta 1948, Skopje) on pohjoismakedonialainen poliitikko ja diplomaatti. Hän oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan ulkoministeri 2000 ja 2001 sekä tämän jälkeen maan Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs 2001–2003 sekä 62. YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja 18. syyskuuta 2007 alkaen. 
Kerim opiskeli taloustiedettä Belgradin yliopistossa 1967–1971 ja valmistuttuaan toimi siellä pitkään kansainvälisen talouden professorina. Tohtori hänestä tuli 1982. Jugoslavian loppuvaiheissa 1980-luvun loppupuolella hän oli Makedonian sosialistisen tasavallan ulkomaankauppaministerinä ja 1989–1991 liittovaltion apulaisulkoministerinä aina Jugoslavian hajoamiseen saakka. Itsenäistyneessä Makedonian tasavallassa hänestä tuli diplomaatti ja maan suurlähettiläs Saksaan vuosiksi 1994–2000, tämän ohella hän oli suurlähettiläänä Sveitsissä ja Liechtensteinissa 1995–2000, ennen päätymistään Makedonian tasavallan ulkoministeriksi. 
Hän on myös toiminut 1992–1994 ranskalaisen Copechim-Francen varajohtajana Pariisissa. Kerim puhuu tiettävästi ainakin englantia, saksaa, ranskaa ja italiaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Keväällä 2007 Srg’an Kerim nousi todennäköisimmäksi ehdokkaaksi seuraamaan paikkansa syksyllä jättävää Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajaa Haya Rashed Al Khalifaa. Hänestä tuli Keski- ja Itä-Euroopan maiden yhteinen ehdokas, maailman eri alueiden edustajat vuorottelevat puheenjohtajan virassa. Yleiskokous valitsi Kerimin yksimielisesti 24. toukokuuta. Hän aloitti tehtävässään 62. yleiskokouksen puheenjohtajana 18. syyskuuta 2007.
Talonpoikaismuseo Yli-Kirra

Talonpoikaismuseo Yli-Kirra (tunnetaan myös nimellä "Koiramäen talo") on Punkalaitumen Museo- ja Kotiseutuyhdistyksen ylläpitämä kotiseutumuseo Punkalaitumella Pirkanmaalla. Museo on tullut tunnetuksi Mauri Kunnaksen Koiramäki-aiheisten lastenkirjojen "Koiramäen talon" esikuvana. 
Museo sijaitsee Punkalaitumen Talalan kylässä vajaa kilometri Punkalaitumen keskustasta itään seututie 230:n varrella. Se koostuu useista autenttisista rakennuksista ja sillä on laajat kokoelmat talonpoikaistyökaluja ja muita käyttöesineitä. Museolla on myös riistanpyyntialue ja kokoelma työkoneita, jotka laitetaan kerran vuodessa käyntiin "Kaikkien aikojen maatalousnäyttelyssä". Silloin yleisö voi seurata työnäytöksiä ja tutustua vanhoihin talonpoikaisiin työmenetelmiin.
Pikku Ilona ja hänen karitsansa

Juoni

Ilona on pieni sotaorpo, eikä kukaan tunnu haluavan häntä adoptoitavaksi. Ilonalla on karitsa, josta hän ei halua luopua mistään hinnasta. Pian varakas perhe adoptoi erehdyksessä Ilonan, ja Ilona löytää paikkansa samoin karitsa, vaikka se papanoidessaan herättää nyrpeyttä. Tosin Ilonan ulkonäkö ei miellytä perheen rouvaa, mutta pian emäntäkin kiintyy tyttöön.

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuvan ansiona pidettiin sitä, että on saatu aikaan lapsille suunnattu elokuva. Muuten se sai enemmän tyrmääviä arvosteluja niin ohjauksen kuin näyttelijätyönkin osalta.
Myöhempien televisioesitysten yhteydessä kriitikissä todetaan, että elokuvassa lapsen unelmat ja aikuisten arki kohtaavat omituisen satunnaisesti. Elokuvaa pidetään myös liian näyttelijäkeskeisenä ja kankeana.
Peder Svart

Peder Svart (k. 1562) oli ruotsalainen piispa ja historiankirjoittaja.
Hänestä tuli vuonna 1556 Västeråsin piispa; häntä kutsuttiin myös nimellä Peder Andræ, lisänimi oli ”Svart” (’musta’). Peder Svart laati vastineen tanskalaiselle riimikronikalle ja kirjoitti historian Kustaa Vaasan hallituskaudesta vuoteen 1534. 
Hän kirjoitti hallituskauden kronikan Götstaff Vasasta kuninkaan sanelun mukaan. Siinä kuvataan muun muassa valtiopäivät Västeråsissa 1527 sekä seikkailut Taalainmaalla. Seikkailutarinoilla kuningas Kustaa Vaasa pyrki kasvattamaan mainettaan. Tarinat tulivat ruosalaisille niin tutuiksi, etä niitä alettiin pitää tosina. Yksi tarina kertoi Vaasahiihdosta. Sen mukaan Kustaa pakeni vuodenvaihteessa 1521 hiihtäen kohti Norjan rajaa, koska taalainmaalaiset eivät uskoneet hänen tarinaansa Tukholman verilöylystä eivätkä halunneet liittyä hänen kapinahankkeeseensa. Kun Moran kaupungin asukkaat kuulivat asiasta tietoja muualtakin, he nolostuivat ja lähettivät kaksi nopeaa hiihtäjää Kustaan perään, saivat tämän kiinni 90 kilometrin päässä Sälenissä ja toivat hänet sankarina takaisin Moraan.
Peder Svart on haudattu Västeråsin tuomiokirkkoon.
Nojoud Ali

Nojoud Ali (Nujood Mohammed Ali, s. 1998 Jemen) on jemeniläinen tyttö, joka nousi maailmalla otsikoihin maansa ensimmäisellä oikeustaistelulla perinteisiä jemeniläisiä järjestettyjä (lapsi)avioliittoja vastaan.
Nojoud Ali syntyi köyhään perheeseen Jemenin maaseudulla. Perheen taloudellisen tilanteen vuoksi hän joutui jättämään koulunsa kesken. Nojoudin ollessa yhdeksän tai kymmenen (lähteestä riippuen), hänen isänsä järjesti hänet naimisiin itseään kolme kertaa vanhemman miehen kanssa. Hän joutui kuitenkin heti uusien sukulaistensa pahoinpitelemäksi ja aviomiehensä raiskaamaksi. Vain kaksi kuukautta myöhemmin (2.4.2008) hän rikkoi paikallista perinnettä, karkaamalla ja hakeutumalla äitipuolensa ohjeistamana läheiselle oikeustalolle avioeroa varten. Oikeus myönsi hänelle avioeron 15.4.2008.
Avioeron jälkeen Nojoud palasi alkuperäisen perheensä luokse ja pääsi jatkamaan koulunkäyntiään syksyllä 2008 - suunnitelmissaan valmistua asianajajaksi.
Marraskuussa 2008, yhdysvaltalainen naistenlehti Glamour nimesi Nojoud Alin ja hänen asianajajansa, ihmisoikeusasiantuntija Shada Nasserin (s. 1964) Vuoden Nainen kunniajäseneksi (Women of the Year Fund Honoree). Nojoudin rohkeus sai tunnustusta erityisesti Hillary Clintonilta, joka jopa vieraili myöhemmin Jemenissä tapaamassa Nojoudia.
5. maaliskuuta 2009 Nojoudille myönnettiin Women's World Award (World Hope Award) Itävallan Wienissä. Tähän tilaisuuteen hän ei pystynyt osallistumaan, koska hänen passinsa oli takavarikoitu hänen Jemenille tuomansa negatiivisen julkisuuden myötä.
Liessaaren silta

Liessaaren silta on puinen Liessaareen johtava silta Lohjalla. Sillan korkeus on kävelytasolta noin kaksi metriä veteen. Sillan korkeimmassa kohdassa rakenteiden päältä on noin viisi metriä veteen. Vesi sillan alla on Liessaaresta päin katsottuna äkkisyvää veneväylän vuoksi.
Keskinäinen vakuutusyhtiö

Keskinäinen vakuutusyhtiö on vakuutusyhtiö, jossa omistajan valtaa käyttävät vakuutuksenottajat sekä erikseen määrätyn takuupääoman omistajat. Keskinäinen vakuutusyhtiö muistuttaa muodoltaan osuuskuntia. Vakuutusyhtiöiden toinen päämuoto ovat vakuutusosakeyhtiöt, joiden omistajina ovat osakkeenomistajat.
Keskinäinen vakuutusyhtiö on eräs maailman yleisimmistä vakuutusyhtiömuodoista. Suomessa suurimpia keskinäisiä vakuutusyhtiöitä ovat LähiTapiola, Fennia, Turva, Pohjantähti sekä eläkevakuutusyhtiöt Ilmarinen, Varma ja Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo
Keskinäisten yhtiöiden kansainvälisenä yhteistyöjärjestönä toimii AISAM (Association Internationale des Sociétés d’Assurance Mutuelle).

Keskinäisen vakuutusyhtiön piirteitä

Keskinäisen vakuutusyhtiön osakkaita ovat vakuutuksenottajat. Heillä on yhtiökokouksessa kullakin yksi ääni, ellei yhtiöjärjestyksessä ole muuta määrätty. Äänioikeus voi yhtiöjärjestyksessä määräytyä myös vakuutusmaksujen määrän mukaisesti.
Keskinäisellä vakuutusyhtiöllä voi olla myös maksettua omaa pääomaa jota kutsutaan takuupääomaksi. Yhtiökokouksissa näiden takuuosuuksien omistajien äänimäärä on rajoitettu. Suomen vakuutusyhtiölaisäädännössä takuuosuuksien omistajien äänimäärä saa olla korkeintaan yksi kymmenesosa yhtiökokouksessa edustetusta äänimäärästä. 
Keskinäisen vakuutusyhtiön voitonjako tapahtuu antamalla vakuutuksenottajille maksunalennuksia tai –palautuksia taikka maksuttomia lisäetuja.
Keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on oltava sanat "keskinäinen", "vakuutus" ja "yhtiö". Julkisen keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on lisäksi oltava sana "julkinen" tai lyhenne "jy", joka vastaa sanoja "julkinen yhtiö".