google/wiki40b huggingface dataset:
Jean Paul Getty

Jean Paul Getty (15. joulukuuta 1892 Minneapolis, Minnesota – 6. kesäkuuta 1976) oli yhdysvaltalainen liikemies ja  Getty Oil -öljy-yhtiön perustaja. Öljyalalla toimineeseen perheeseen syntynyt Getty oli ensimmäinen miljardin Yhdysvaltain dollarin omaisuuden kerännyt ihminen.  Getty keräsi taidetta ja antiikkia ja hänen kokoelmansa muodostavat Los Angelesissa sijaitsevan J. Paul Getty Museumin pohjan.
Hänen pojanpoikansa oli John Paul Getty III, joka siepattiin Roomassa ja ajautui sen jälkeen huumeidenkäyttäjäksi ja halvaantui 25-vuotiaana huumeiden yliannostuksen seurauksena.
Aitosuomalainen (lehti)

Aitosuomalainen oli suomalaisuusliikkeen lehti, joka ilmestyi vuosina 1924-1939. Vuosina 1928-1930 lehti ilmestyi sanomalehtenä ja 1924-1927 sekä 1931-1939 aikakauslehden luonteisena .
Lehden päätoimittajana toimi yliopiston opettaja ja filosofian tohtori Heikki Lehmusto vuosina 1924–1927 ja 1929. Muita Aitosuomalaisen päätoimittajia olivat varatuomari Oskari Parma 1928, diplomi-insinööri Paavo Pero 1928, filosofian maisteri Vilho Rantasalo 1928 ja filosofian maisteri Juho Arvi Kemiläinen 1930 .
Lehden toimittajana toimi Ilmari Turja vuoden verran vuonna 1926. Hän kertoi toimitustyöstään kirjassaan Herrojen kanssa marjassa.
Toimitussihteerinä toimi vuonna 1926 E A Sovijärvi. Lehden toimitus sijaitsi vuonna 1926 Helsingissä osoitteessa Hallituskatu 15. Aitosuomalainen-lehden neuvotteleva toimituskunta: fil. toht. V T Aaltonen, Santeri Alkio, kirkkoherra K V Hurmerinta, fil. maist Arvo Inkilä, johtaja Juho Kauppi, professori Iivari Leiviskä, teollisuusneuvos Paavo Pero, kansakoulunopettaja Matti Rajamaa, maanviljelijä P. Saarinen, rehtori Edv. Vaarama ja professori Kalle Väisälä.
Aitosuomalainen-lehteä ilmestyi 1928 104 numeroa ja vuosina 1929-1930 86 numeroa vuodessa. Sivuja oli 1928-1929 420 ja 1930 350. Vuosikerta maksoi 1928-1930 60 markkaa .
Aitosuomalainen-lehti kertoi erityisesti kieliasioista Suomessa, sukunimien taustoista sekä Ruotsin Länsipohjan suomalaisen vähemmistön vaikeasta asemasta. Lehti halusi kouluissa opetettavan ruotsin sijasta muita kieliä, esimerkiksi englantia vuonna 1924 .
Aitosuomalainen-lehti kertoi myös Ruotsin lehdistön vihamielisestä suhtautumisesta suomalaisiin ja erityisesti lehden kannattamiin aitosuomalaisiin .
Viivästynyt lihaskipu

Viivästynyt lihaskipu (engl. delayed onset muscle soreness, DOMS), arkikielessä lihaskrapula, on lihaskipua, joka tuntuu harjoitetussa lihaksessa 1-3 vuorokautta harjoituksen jälkeen. Kipu tai lihaksen arkuus lakkaa yleensä muutamassa päivässä. Viivästynyt lihaskipu on tavallisinta kun on harjoitettu uutta liikettä ja harjoitus on ollut kuormittavaa. Myöhemmillä kerroilla vastaavaa arkuutta ei enää esiinny, mitä nimitetään englanninkielisellä termillä "repeated bout effect".

Hoito

Helpottavana toimenpiteenä voidaan käyttää kylmä- tai kuumahaudetta. Myös kevyttä venyttelyä suositellaan lihaskipuihin, liiallinen voi pahentaa oireita ja viivyttää niiden poismenoa.
Sommitelma (Birger Carlstedt)

Sommitelma on Birger Carlstedtin (1907-1975) vuonna 1953 maalaama öljyväriteos kankaalle, 100,5×81 cm. Maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1995.
Sommitelma kuuluu Carlstedtin loppukauden abstraktiin ja konkretistiseen vaiheeseen, joka alkoi teoksesta Marokkolaisnainen (1949), jossa konkretismin kaksiulotteinen maailma kohtaa kubismin ja joka on pitkälti samanlainen kuin Sommitelma. Sommitelma ei kuitenkaan sisällä esineellisyyttä.
Carlstedtiltä tunnetaan kaksi abstraktia sommitelmaa jo vuodelta 1932. Hän asui Pariisissa vuosina 1930–31, ja siellä vaikutti tuolloin esimerkiksi Art Concret -ryhmä. Jo aiemmin Helsingin taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1926–28 Carlstedt päätyi varsinkin värien ja muotojen jännitteiden pariin. Funktionalismiin ja saksalaisen Bauhausin ideoihin hän tutustui täällä koulussa.
Korkkiruuvi (vuoristorata)

Korkkiruuvi oli vuoristorata, joka sijaitsi Tampereen Särkänniemen huvipuistossa Hurricanen vieressä. Kyseessä on Suomen ensimmäinen vuoristorata, joka menee myös ylösalaisin.
Korkkiruuvi hankittiin Särkänniemeen vuonna 1987, ja syksyn 2009 aikana se purettiin. Sen paikalle tuli uusi MotoGee-niminen vuoristorata, jossa mennään moottoripyörän selässä.
William Lehtinen

Uuno Wilhelm (William) Lehtinen (19. maaliskuuta 1895 Turku – 23. maaliskuuta 1975 Turku) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, jolle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1946. 
Lehtisen vanhemmat olivat Henrik Wilhelm Lehtinen ja Olga Maria Selin. Hän tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta 1916 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1923. Lehtinen opiskeli tämän jälkeen vielä Yalen yliopistossa Yhdysvalloissa ja suoritti siellä metsäteknologia-alan tutkinnon 1926. Suomen pääkonsulinvirastossa New Yorkissa Lehtinen toimi kaupallisena attaseana 1927-1928, tutkittuaan sitä ennen vuonna 1927 valtion stipendiaattina puuteknillistä alaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Enso-Gutzeitin keskuskonttorin päällikkönä Lehtinen toimi 1930–1940, myyntijohtajana 1940–1945 ja toimitusjohtajana 1945–1962. Hän sai maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvon 1958 ja oli Suomen olympiakomitean puheenjohtaja 1947–1951. 
Lehtinen oli vuodesta 1935 naimisissa tekstiilitaiteilija Greta Skogsterin kanssa. Pariskunta perusti Suomen Kulttuurirahastoon oman nimikkorahastonsa vuonna 1964 ja nimeään kantavan säätiön 1968.
Matej Tóth

Ura

Tóth voitti 50 kilometrin kävelyn maailmanmestaruuden Pekingissä 2015 ajalla 3.40.32 ja olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ajalla 3.40.58. Lontoon olympialaisissa 2012 sekä Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli samalla matkalla viides ja Berliinissä 2009 kymmenes, Daegussa 2011 hän keskeytti.
20 kilometrin MM-kilpailussa hän on sijoittunut yhdeksänneksi 2009, 13:nneksi 2011, 14:nneksi Osakassa 2007 ja 21:nneksi Helsingissä 2005. Olympialaisissa hän sijoittui  samalla matkalla 26:nneksi Pekingissä 2008 ja 32:nneksi Ateenassa 2004.
Vuoden 2014 EM-kilpailuista Tóth saavutti hopeaa 50 kilometrin kävelystä ajalla 3.36.21. Berliinissä 2018 hän oli niin ikään toinen ajalla 3.47.27. 20 kilometrillä hän on ollut EM-kilpailuissa kuudes 2006 ja seitsemäs 2010. Kävelyn maailmancupissa hän voitti 50 kilometrin kilpailun Chihuahuassa 2010.
Tóth pitää hallussaan Slovakian ennätystä 50 kilometrin kävelyssä ja halliennätystä 3 000 metrin kävelyssä.
Kegworthin lento-onnettomuus

Seuraukset

Onnettomuudessa tapahtuneet useat loukkaantumiset johtivat uuteen pakkolaskuasentoversioon, joka julkaistiin vuonna 1993.
John Austin (oikeustieteilijä)

John Austin (3. maaliskuuta 1790 Creeting Mill, Suffolk, Englanti – 1. joulukuuta 1859 Weybridge, Surrey) oli englantilainen juristi ja oikeusfilosofi, joka tunnetaan oikeuspositivismin kehittäjänä.
Palveltuaan Britannian armeijassa hänestä tuli sen jälkeen asianajaja vuonna 1818. Hän kieltäytyi harjoittamasta ammattiaan ja suosi sen sijaan oikeuden tutkimista ja toimi Lontoon yliopiston oikeustieteen professorina vuosina 1829-1833. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat The Province of Jurisprudence Determined (1832) ja Lectures on Jurisprudence.

Oikeuspositivismi

Hänen teoksensa keskittyvät etupäässä positivistisen oikeusteorian kehittämiseen. Hän muun muassa yritti erottaa moraaliperiaatteet positiivisesta oikeudesta. Hän katsoi oikeuden johtuvan yhdestä auktoriteetista, eli suvereenista, joka pystyi määräämään sanktioita lain noudattamiseksi ja että suvereeniä yleensä toteltiin.
Austinin utilitaristiseen lähestymistapaan oikeutta kohtaan vaikutti voimakkaasti Jeremy Bentham.
Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter

Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL) on ruotsalainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajava järjestö. Se perustettiin vuonna 1950 yhtenä maailman varhaisimmista HLBT-järjestöistä. Sillä on 30 paikallisjärjestöä, ja joulukuussa 2011 sen jäsenmäärä oli noin 4 600.
Järjestön aiempi nimi oli Riksförbundet för sexuellt likaberättigande, mutta se vaihdettiin nykymuotoonsa vuonna 2007.
Murakumo (1898)

Palvelus

Alus palveli Venäjän–Japanin sodassa osallistuen Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.
Murakumo luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alettua alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä Saksan keisarikunnan eteläisen Tyynenmeren siirtokuntien valtaukseen. Sodan päätyttyä aluksen aseistus poistettiin, ja se siirrettiin 1. huhtikuuta 1919 emälaivaksi ja vuotta myöhemmin 1. heinäkuuta 1920 apumiinalaivaksi. Alus luokiteltiin yhteysalukseksi 1. huhtikuuta 1922. Se poistettiin alusluettelosta vuonna 1925, minkä jälkeen miehistö upotti aluksensa 4. kesäkuuta.
Milko Vesalainen

Milko Vesalainen (s.1970) on suomalainen huilisti, kuvataiteilija ja intendentti. Vesalainen on Lappeenrannan kaupunginorkesterin intendentti ja Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen sekä Laulavan Lappeenrannan toiminnanjohtaja. Hän toimi Hyvinkään Orkesterin intendenttinä vuosina 1994-2006, jolloin Hyvinkään Orkesteri pääsi ensimmäisenä uutena klassisen musiikin ammattiorkesterina lakisääteisen valtionosuuden piiriin vuonna 2005. Hän on myös ammattihuilisti ja huilunsoitonopettaja, joka on opiskellut huilunsoittoa muun muassa Timo Pulakan, Olli Pohjolan ja  Ilpo Mansneruksen oppilaana. Hän on ollut Suomen Sinfoniaorkesterit r.y:n hallituksen jäsen vuodesta 1997.
Vesalainen on toiminut musiikkikriitikkona ja tehnyt Yleisradiolle klassisen musiikin esitelmiä ja radiodokumentteja vuodesta 1994 alkaen.
Hän on saanut Suomen sinfoniaorkesterit r.y:n hopeisen kunniamerkin 2005, Pro Musica -mitalin 1989 ja Hyvinkään kaupungin nuoren taiteilijan palkinnon 1990.
Vesalainen on myös kuvataiteilija: hän on ollut kotimaassa mukana muun muassa Hyvinkään Taiteilijaseuran ja Viipurin taiteilijaseuran näyttelyissä ja pitänyt myös yksityisnäyttelyjä eri puolella Suomea. Hänet on palkittu kansallisissa ja kansainvälisissä lasten ja nuorten taidekilpailuissa 70 palkinnolla vuosina 1974-1992.
Oraakkeli

Oraakkeli (lat. oraculum) tarkoittaa henkilöä, joka välittää tulevaisuutta koskevia viestejä jumalalta tai muilta yliluonnollisilta toimijoilta. Alun perin latinankielinen sana tarkoitti nimenomaan jumalan antamaa vastausta esitettyyn kysymykseen. Oraakkelilla tarkoitetaan myös paikkaa, jossa vastauksia annetaan. Vastaukset kysymyksiin välitettiin tyypillisesti esimerkiksi meedion tai pappien kautta.

Antiikin oraakkelit

Antiikin maailmassa jumalten uskottiin puhuvan suoraan oraakkelien kautta. Tässä mielessä oraakkelit poikkesivat näkijöistä (kreik. μάντεις, mánteis), jotka tulkitsivat jumalten lähettämiä viestejä muun muassa linnuista ja uhrieläinten sisäelimistä.
Antiikin Kreikan oraakkeleista kuuluisin oli Delfoin oraakkeli. Se oli pyhitetty Apollonille, kuten Didyman ja Klaroksen oraakkelit. Zeuksen oraakkeleita oli Dodonassa ja Olympiassa. Myös Italiassa oli useita huomattavia oraakkeleita, kuten Cumaen Sibylla ja Palestrinan sortes praenestinae.
Oraakkelien toiminta loppui kristinuskon yleistyessä 300-luvulla.
Myös muissa kulttuureissa esiintyy oraakkelien kaltaisia ilmiöitä.
Saint-Lothain

Saint-Lothain on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 435 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Lothainin pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Alamaailman kenraali

Vastaanotto

Cannesin elokuvajuhlilla 1998 Alamaailman kenraali toi Boormanille parhaan ohjaajan palkinnon ja oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi.
Elokuvaa ei tuotu Suomessa teattereihin, vaan se julkaistiin VHS- ja DVD-tallenteena vuonna 2000.
Film-O-Holic.comin Kimmo Ahosen mielestä gangsterin uho ja tuho on yksi elokuvan perustarinoista, eikä Alamaailman kenraalilla ole siihen mitään lisättävää. Hänestä elokuvassa ei näy Boormanin varhaistuotannon visuaalista loistoa eikä näkemystä, vaan se voisi olla kenen tahansa televisio-ohjaajan tekemä. Kimmo Hämäläisen mielestä taas Alamaailman kenraali on tavanomaista pirteämpää Boormania.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Alamaailman kenraalin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Bräcken kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Bräcken maalaiskunnan vaakuna. Myös Kälarnen maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Juan Guillermo López Soto

Juan Guillermo López Soto (s. 10. helmikuuta 1947 Santa Bárbara) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chihuahuan arkkihiippakuntaan 18. elokuuta 1972 Adalberto Almeida y Merino. Hänet nimitettiin Cuauhtémoc-Maderan hiippakunnan johtoon 17. marraskuuta 1995, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat José Fernández Arteaga ja Renato Ascencio León.
Sukupolvien tasa-arvo

Sukupolvien tasa-arvo sosiologisessa ja psykologisessa kontekstissa on oikeutta lasten, nuorten, aikuisten ja vanhusten suhteissa. Αjatukseen voidaan viitata myös luonnonvaroissa. Mikään sukupolvi ei saa kohtuuttomasti käyttää luonnonvaroja tulevien sukupolvien kustannuksella.
István Örkény

István Örkény (5. huhtikuuta 1912 Budapest – 24. kesäkuuta 1979 Budapest) oli unkarilainen kirjailija. Hänen näytelmiensä ja romaaniensa tyypillisiä piirteitä ovat satiiriset näkemykset ja groteskit tilanteet.

Elämä

Örkény syntyi kemistin perheeseen. Toisen asteen opintojen jälkeen hän opiskeli aluksi kemiaa ja myöhemmin farmasiaa. Farmasiantutkinto valmistui vuonna 1934, minkä jälkeen Örkény matkusti Länsi-Eurooppaan. Matkalta palattuaan hän suoritti tutkinnon myös kemiassa. Hänen esikoisteoksensa Tengertánc julkaistiin vuonna 1941. Toinen maailmansota oli tuolloin käynnissä, ja seuraavana vuonna Örkény lähetettiinkin itärintamalle. Juutalaisena hänet sijoitettiin pakkotyöyksikköön. Sodan aikana Örkény vangittiin ja vietiin työleiriin lähelle Moskovaa. Leirillä hän kirjoitti Voronyezs-näytelmän, joka ymmärrettävästi julkaistiin vasta sodan päätyttyä. Vasta 1946 Örkény palasi kotiinsa Budapestiin. Unkarin kansannousun kukistumisen jälkeen Örkény oli poliittisista syistä julkaisukiellossa 1956—1960. Myöhempinä vuosina hänen suosionsa kirjailijana kasvoi absurdien ja groteskien novellien siivittämänä. Tällaisia kirjoituksia olivat esimerkiksi niin sanotut minuuttinovellit. Örkény kuoli 1979. Vuonna 2004 hänen mukaansa nimettiin Budapestissa teatteri, joka tunnettiin aiemmin nimellä Madách Színház.

Teoksia

Lähteet: Fennica, , lisäksi suomennoksia on julkaistu antologiassa Maailma uutena (1973) ja kirjallisuuslehti Parnassossa (7/1971).
Sora Tokui

Sora Tokui on japanilainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Nico Yazawan roolista animesarjassa Love Live.
Gabriel d’Arboussier

Gabriel d’Arboussier (14. tammikuuta 1908 Djenné – 21. joulukuuta 1976 Geneve) oli ranskalainen ja senegalilainen poliitikko. Hän oli keskeinen vaikuttaja Ranskan Afrikan siirtomaiden tiellä itsenäisyyteen.
Gabriel d’Arboussier syntyi ranskalaisen siirtomaavirkailijan Henri d’Arboussierin perheeseen. Hänen äitinsä oli tukuloripäällikkö Umar Tallin jälkeläisiin kuulunut diawando. Gabriel kävi alakoulun Ouagadougoussa, suoritti keskikoulun Ranskan Sorèzessa ja valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta. Vuonna 1941 hän suoritti tutkinnon Pariisin siirtomaakoulussa.
D’Arboussier työskenteli siirtomaavirkailijana Ylä-Voltassa ja Ranskan Keski-Afrikassa. Vuonna 1945 hänet valittiin Gabonin ja Keski-Kongon edustajaksi Ranskan ensimmäiseen perustuslakia säätävään kokoukseen.
Vuonna 1947 d’Arboussierista tuli Rassemblement démocratique africain -järjestön pääsihteeri. Samana vuonna hänet valittiin Norsunluurannikon edustajana Ranskan unionin yleiskokoukseen. Suhteita Ranskan kommunistiseen puolueeseen vaalinut d’Arboussier erotettiin RDA:sta vuonna 1952. Hänet otettiin takaisin puolueeseen vuonna 1957 ja valittiin sen koordinaatiokomitean sihteeriksi. Vuosina 1957–1958 hän toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.
Ranskan Länsi-Afrikan hajottua vuonna 1958 d’Arboussier otti Senegalin kansalaisuuden. Hän liittyi Mouvement populaire sénégalais -puolueeseen ja tuli valituksi maan parlamenttiin. Vuosina 1959–1960 hän oli myös Malin liittovaltion parlamentin jäsen. Vuosina  1960–1962 d’Arboussier toimi Senegalin oikeusministerinä. Sen jälkeen hän oli maan suurlähettiläänä Ranskassa ja Länsi-Saksassa sekä työskenteli Unescon varajohtajana ja YK:n tutkimus- ja koulutusinstituutin johtajana.
Erkki Paavolainen

Ura

Paavolaisen vanhemmat olivat maakauppias Pietari Paavolainen ja Maria Kääpä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1915 ja kauppakoulunopettajan tutkinnon 1916. Paavolainen oli Karjala-lehden päätoimittajana 1917–1920, 1944–1952 ja 1954–1955 sekä lehden avustavana toimittajana 1953–1960. Hän oli Viipurin työväenopiston vt. johtajana 1919–1920, kokoomuksen Viipurin läänin piirisihteerinä 1919 sekä Uudenkirkon, myöhemmin Kanneljärven kansanopiston johtajana ja yhteiskunnallisten aineiden opettajana vuosina 1920–1953.
Paavolainen toimi Karjalan kulttuurirahaston sihteerinä ja asiamiehenä 1923–1960 sekä Karjalan liiton toiminnanjohtajana 1940–1942 ja liiton sanomalehtisihteerinä 1942–1944. Paavolainen oli päätoimittajana Nuorisoseura-lehdessä vuodesta 1917 lähtien, Karjalan Aamu -lehdessä 1942–1960, ja Kansanopistolehdessä 1955–1960. Hän oli myös Palautetun alueen neuvottelukunnan sihteerinä ja Suomenlahden rannikon huoltoalueen, Karjalan asiain ja Siirtoväenasiain neuvottelukunnan jäsenenä.
Paavolainen oli kokoomuksen kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1924–1926, 1929–1932 ja 1936–1944 sekä Kymen läänin itäisestä vaalipiiristä 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiristä 1948–1950. Hän oli sosiaaliministerinä Sunilan II hallituksessa 1932. Paavolainen oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Viipurin läänin Uudenkirkon kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Kanneljärven kunnanvaltuuston jäsenenä.
Paavolainen sai kouluneuvoksen arvonimen 1950.
Erkki Paavolaisen poika oli Turun yliopiston poliittisen historian professori Jaakko Paavolainen ja tytär kriitikko Katri Veltheim. Kansanedustaja Pekka Paavolainen oli Erkki Paavolaisen veli.
Alexander Calder

Alexander Calder, käytti myös nimeä Sandy Calder (22. heinäkuuta 1898 Lawnton, Pennsylvania – 11. marraskuuta 1976 New York), oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan mobilen eli liikkuvan veistoksen keksijänä. Paitsi mobileja, Calder teki myös muita veistoksia sekä maalauksia, litografioita, seinävaatteita ja muita taidetekstiilejä.
Calder määritteli kuvanveistotaiteen uudestaan tuomalla siihen mukaan liikkeen. Sitä oli aluksi hänen performansseissaan, mekaanisissa Calderin Sirkuksissa ja myöhemmin hänen motorisoiduissa teoksissaan, sekä lopulta riippuvissa teoksissaan, joita hän kutsui sanalla mobile.

Ura

Calderin molemmat vanhemmat olivat taiteilijoita. He kannustivat lapsiaan luovuuteen, mutta kehottivat välttämään taidetta ammattina, koska se on raskas ja taloudellisesti epävarma. Niinpä Calder opiskeli koneinsinööriksi valmistuen vuonna 1919 ja teki erilaisia insinöörin töitä, mutta ei viihtynyt niissä. Vuonna 1922 hän pestautui laivalle töihin. Herätessään eräänä aamuna auringonnousun aikaan hän koki syvän taiteellisen elämyksen ja päätti ryhtyä taiteilijaksi.
Hän opiskeli taidetta New Yorkissa, jossa kiinnostui myös sirkuksesta. Valmistuttuaan Calder muutti Pariisiin jatkamaan opintojaan. Siellä hän tutustui eurooppalaisiin avantgarde-taiteilijoihin, joita olivat Joan Miró, Piet Mondrian, Jean Arp ja Marcel Duchamp.

Suomessa

Kuusi Alexander Calderin teosta oli esillä tammikuussa 1954 Helsingin Taidehallissa olleessa yhdysvaltalaista taidetta esittelevässä taidenäyttelyssä. Niistä kolme Musta eläin (1940), Suuri gong-gong (1951) ja Lumituisku Sudburyssa (1953) olivat mobiileita, yksi "metalli- ja puusommitelma", sekä kaksi teosta, jotka olivat "stabiilia veistostaidetta" näyttelyluettelon mukaan.
Johann Friedrich Naumann

Johann Friedrich Naumann (14. helmikuuta 1780, Ziebigk, Köthen–15. elokuuta 1857, Ziebigk) oli saksalainen luonnontieteilijä ja toimittaja.
Hänen isänsä oli maanviljelijä ja ornitologi Johann Andreas Naumann. J. F. Naumannia kutsutaan eurooppalaisen lintutieteen perustajaksi. 1839 hänet promovoitiin Breslaun yliopiston kunniatohtoriksi.
1835 hän perusti lintutieteellisen museon Köthenin linnaan ja 1915 museo nimettiin Naumann-museoksi.
Naumann nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa etelänharmaalokin (Larus michahellis). Pikkutuulihaukka (Falco naumanni) ja ruosterastas (Turdus naumanni) on nimetty hänen kunniakseen.
KNM Arendal

Palvelus

Alus siirrettiin 8. elokuuta 1944 Norjan laivastolle lainaan, jolloin se nimettiin KNM Arendaliksi. Alus sijoitettiin syyskuussa Harwichiin 16. Hävittäjälaivueeseen ja se aloitti lokakuussa korjaustöiden päätyttyä satama-alueella koeajot. Varsinaiset koeajot aloitettiin marraskuussa, minkä jälkeen alus siirrettiin koulutukseen ennen operationaalista palvelusta. Arendal liittyi joulukuussa uuteen laivueeseensa Harwichissa aloittaen saattueiden suojaamisen ja meriliikenteen valvonnan Pohjanmerellä ja Kanaalissa.
Arendal taisteli 25. toukokuuta 1945 Thamesin suistossa miinoittavia E-veneitä vastaan ORP Krakowiakin kanssa. Aluksen laina-aikaa jatkettiin toukokuussa, vaikka Euroopan sotatoimien päättyisivät. Norjan hallitus lunasti aluksen sotatoimien päätyttyä.
Alus luokiteltiin 1956 fregatiksi. Sitä käytettiin kadettien koululaivana ennen sen poistamista aktiivipalveluksesta 1961. Se romutettiin 1965.
Hispaniolanvihervarpunen

Levinneisyys

Hispaniolanvihervarpusta tavataan Haitissa ja Dominikaanisessa tasavallassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Komplementti (kielitiede)

Komplementilla tarkoitetaan kieltä analysoitaessa pääsanansa pakollista määritettä. Termi nousee esiin syntaksin yhteydessä tutkittaessa lauseiden rakentumista sekä sanajärjestystä. Tyypillisiä komplementteja ovat verbien objektit, ja verbien argumenttirakenteeseen kuuluvat adverbiaalit. 
Eri kielissä määritteet saattavat olla lauseessa missä tahansa, ja niiden analysointi on pitkäli synnynnäisen kielenpuhujan ymmärryksen ja syntaktisten sääntöjen varassa. Yleisimmin määrite kuitenkin on pääsanansa läheisyydessä. Esimerkiksi nykysuomessa objekti on tapana mainita verbin jälkeen ja subjekti ennen verbiä, esimerkiksi ”John löi Marya”, mutta muun muassa japanin kielessä vastaava ilmaus olisi ”John-ga Mary-o butta” (”John Marya löi”).
Syväjärvi (Pello)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lankojärven alueella (67.94), jonka Saariojan valuma-alueeseen (67.945) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,9 metriä mpy.
Zdeněk Svěrák

Zdeněk Svěrák (s. 1936) on tšekkiläinen käsikirjoittaja, teatterivaikuttaja sekä lauluntekstien ja lastenkirjojen tekijä. Hän on tullut kansainvälisesti tunnetuksi esiintymällä poikansa Jan Sverákin elokuvissa, muun muassa Oscar-palkitussa elokuvassa Kolja (1996).
Sundstraumen

Sundstraumen on salmi, joka erottaa Lofoottien Flakstadøyan ja Moskenesøyan saaret toisistaan. Salmen pohjoisosa liittyy Selfjorden-vuonoon ja eteläpuolella se jatkuu Islendingen-vesistön kautta Länsivuonoon. Salmi kuuluu kokonaisuudessaan Flakstadin kuntaan.