google/wiki40b huggingface dataset:
Christopher Moody

Christopher Moody (1694 - 1722) oli 1700-luvulla toiminut merirosvo.

Christopher Moodyn lippu

Christopher Moodyn merirosvolipussa, kuten monissa tuonaikaisissa hautakivissäkin, tiimalasilla on siivet muistuttamassa hyökkäysten kohteille, että elinaika on pian loppumassa.
Kampavasarahai

Ulkonäkö ja koko

Kampavasarahai on tyypillinen vasarahai, sillä sen pää on vasaranmuotoinen. Kampavasarahailla rakenteen keskellä on selkeä lovi, mikä erottaa sen muista vasarahaista. Lajin vartalo on sukkulamainen. Sen ensimmäinen selkäevä on suuri, mutta takimmainen selkäevä ja vatsaevät pieniä.
Suurimmillaan kampavasarahai voi saavuttaa noin 4,3 metrin pituuden ja 152 kilogramman painon.

Levinneisyys

Kampavasarahaita tavataan ympäri maapalloa lauhkeissa ja trooppisissa rantavesissä. Atlantin länsiosissa kampavasarahai elää New Jerseystä Uruguayyn ulottuvalla alueella, myös Meksikonlahdella ja Karibianmerellä. Itäisellä Atlantilla sitä esiintyy todennäköisesti Afrikan koko rannikolla ja myös Välimerellä ja Azorien ympäristössä.
Intian valtameressä kampavasarahaita on havaittu Etelä-Afrikasta, Malediiveilta ja Punaiseltamereltä Myanmariin ulottuvalta rantavyöhykkeeltä. Läntisellä Tyynellämerellä lajia tavataan Thaimaasta Japaniin, Filippiineille ja Australiaan. Itäisellä Tyynellämerellä elinalue ulottuu Kalifornian eteläosista mahdollisesti Perun pohjoisosiin. Se elää myös Havaijilla ja Tahitilla.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee kampavasarahain erittäin uhanalaiseksi. Sen yksilömäärä on pienentynyt, ja lisäksi sen arvostettuja eviä kohtaan on lisääntynyttä kiinnostusta. Lajin kalastusta ei juurikaan säädellä.
Debian

Historia

Debianin perusti Ian Murdock vuonna 1993. Hän laati julkilausuman, jossa hän vaati sellaisen Linux-jakelun luomista, jota ylläpidettäisiin samalla avoimella asenteella kuin Linuxia ja GNU-hanketta. Murdock muodosti nimen ”Debian” omasta ja silloisen vaimonsa Debran etunimistä. Vuoden 1993 lopussa GNU-projektin johtaja Richard Stallman otti Murdockiin yhteyttä, koska GNUn oma Hurd-ydin ei näyttänyt valmistuvan ajoissa ja Stallman etsi sopivaa Linux-distribuutiota GNUn kumppaniksi. Murdock oli suopea GNUn ideaaleille ja omaksui Stallmanin ehdottaman ”GNU/Linux” -termin korostaakseen GNU-projektin ja Linux-yhteisön yhtenäisyyttä. Tuohon aikaan Murdock pelkäsi yhteisöjen erkanevan erityisesti GNU C Libraryn (glibc) forkkautumisen myötä.
Debian-hanke eteni aluksi hitaasti, ja sen ensimmäiset 0.9-alkuiset versiot ilmestyivät vuosina 1994 ja 1995. Ensimmäiset muille kuin i386-suoritinarkkitehtuurille tehdyt versiot ilmestyivät 1995, ja ensimmäiset 1.x-alkuiset versiot julkaistiin 1996. Hankkeen johtajaksi Ian Murdockin tilalle tuli samana vuonna Bruce Perens.
Bruce Perens lähti hankkeesta vuonna 1998 ennen Debian 2.0:n julkaisua. Se oli ensimmäinen glibc:hen perustuva Debian. Hankkeelle valittiin uudet johtajat, ja pian julkaistiin kaksi muuta 2.x-versiota, joissa kummassakin oli tuki entistä useammalle arkkitehtuurille ja entistä laajempi pakettivalikoima. Tänä aikana kehitettiin myös APT-työkalu ja Debianista alettiin laatia versiota, joka käyttää Hurd-ydintä. Ensimmäiset Debianiin perustuvat mutta itsenäiset Linuxit Corel Linux ja Stormixin Storm Linux ilmestyivät vuonna 1999. Niitä ei enää nykyisin kehitetä, mutta ne aloittivat Debianiin perustuvien käyttöjärjestelmien esiinmarssin.
Vuoden 2000 lopussa hanke muutti pakettien järjestelyä ja julkaisemista ottamalla käyttöön testaushaaran. Vuonna 2000 kehittäjät pitivät ensimmäisen Debconf-kokouksen, joka sittemmin järjestettiin vuosittain. Debianin vuonna 2002 ilmestynyt versio yli kaksinkertaisti Debianin pakettien lukumäärän ja tuki viittä uutta suoritinarkkitehtuuria. Hankkeen kymmenvuotisjuhlia vietettiin ympäri maailman 16. elokuuta 2003.

Debian Live

Debian Live -järjestelmä on versio, jonka voi käynnistää suoraan ulkoiselta tallennusvälineeltä (CD, DVD, USB-muisti) tai verkon kautta ilman kiintolevylle suoritettavaa asennusta. Tätä järjestelmää voi käyttää Debianin kokeiluun ennen varsinaista asennusta tai sitä voi käyttää myös tietokoneen käynnistyslevynä. Valmiita Debian Live CD-levykuvia löytyy rescue- ja standard-levyille (tekstipohjainen käyttöliittymä) sekä GNOME-, KDE-, Xfce- ja LXDE-työpöytäympäristöillä i386- ja amd64-arkkitehtuureille. Kiintolevyasennuksen voi suorittaa käyttämällä CD:n sisältämää Debian-asenninta. Mukautettuja CD-levykuvia voi valmistaa live-helperin avulla. Live-helperillä voi tehdä CD-levykuvien lisäksi myös koneen käynnistäviä DVD-levyjä, levykuvia USB-muistitikuille tai verkkokäynnistyslevykuvia. Live-magic on livehelperin graafinen käyttöliittymä. Ging on taasen Debian GNU/kFreeBSD Live-CD.
Ro-34 (1935)

Palvelus

Alus upposi 6. huhtikuuta 1943 Salomonsaarten alueella ja se poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta.
Pablo Armando Esono

Ura

Esono aloitteli jalkapalloilun kotimaassaan El Phanterissa, josta hän siirtyi Espanjaan Tercera Divisiónissa pelanneeseen Ciudad de Santiagoon. Esono pelasi yhden kauden aikana kaksi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Sittemmin hän siirtyi toiseen espanjalaisseuraan Peñarroya-Pueblonuevoon, jonka jälkeen Esono palasi takaisin kotimaahansa vuonna 2008.

Maajoukkueura

Esono on pelannut Päiväntasaajan Guinean maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien. Hän on pelannut yhteensä viisi maaottelua.
Astraaliprojektio

Astraaliprojektio eli astraalimatkailu tarkoittaa kehostapoistumiskokemuksen aikana tehtävää liikkumista. Liikkuminen sanotaan tehtävän niin sanotulla astraalikeholla, johon tietoinen mieli siirtyy fyysisestä kehosta. Astraalikehon uskotaan matkaavaan astraalimaailmaan, joka peilaa fyysistä maailmaa.
Ruumiistapoistuminen tai astraaliprojektio on tuttu kokemus noin 14 %:lle ihmisistä. Tieteellinen näkemys on, että astraaliprojektiossa on kyse selkounesta. Kuten selkounessa, myös astraaliprojektiossa henkilö voi kontrolloida omia tekemisiään.
Astraaliprojektion sanotaan olevan mahdollista sekä unitilassa ihmisen sitä tiedostamatta että tahdonvaraisesti.
Astraaliprojektion mahdollisuutta tukevaa todistusaineistoa on vain vähän. Todisteina käytetään lähinnä ihmisten henkilökohtaisia todistuksia.
Michel Desjoyeaux

Michel Desjoyeaux (s.15. heinäkuuta 1965, Concarneau) on ranskalainen kilpapurjehtija. Hän on menestynyt erityisesti pitkissä yksinpurjehduskilpailuissa ja on voittanut mm. Vendée Globen kahdesti (2008-9 ja 2000-1).
Leena Lehtolainen

Ura

Lehtolaisen esikoisteos Ja äkkiä onkin toukokuu julkaistiin hänen ollessaan vasta 12-vuotias.
Lehtolainen on myös kirjoittanut kolumneja lehtiin sekä julkaissut muitakin kaunokirjallisia teoksia kuin dekkareita. Hänen teoksiaan on käännetty 29 kielelle. Lehtolaisen teokset ovat suosittuja varsinkin Saksassa.
Innokkaana punk-musiikin ystävänä tunnettu Lehtolainen on sanoittanut Pojat-yhtyeen albumilla Ketä sä rakastat julkaistun kappaleen ”Saatanan Sheena”.
Lehtolainen on opiskellut Helsingin yliopistossa kotimaista kirjallisuutta ja suorittanut filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1995. Lisensiaatintutkimuksessaan Vanhaa, uutta, lainattua ja sinistä hän tutki geneeristä repertuaaria ja intertekstuaalisuutta Eeva Tenhusen dekkarituotannossa.

Yksityiselämä

Lehtolainen on ollut vuodesta 1987 lähtien naimisissa tutkija Mikko Lensun kanssa. Hänellä on avioliitosta kaksi lasta.
Vapaa-ajallaan Lehtolainen harrastaa muun muassa musiikkia, kuntoilua, juoksua ja murtomaahiihtoa.
Tulessa syntynyt 2

Juoni

Charlene "Charlie" McGee joutui lapsena pakenemaan viranomaisia tämän omatessa kyvyn sytyttää tulta. Nyt tyttö on aikuisikään asti pakoillut viranomaisia, jotka ovat vastuussa hänen pelottavasta kyvystään. Kun viranomaiset, ja yhä hengissä oleva, Charlien kykyä itselleen haavitteleva John Rainbird, saavuttavat viimein Charlien, on hänen pakko turvautua jälleen kykyihinsä pelastaakseen henkensä. Välienselvittely on vääjäämätön ja Charlien ainoa selviytymiskeino on liittoutua James Richardson nimisen miehen kanssa vihollisiaan vastaan.
Nahodkan satama

Nahodkan satama (ven. Порт Нахо́дка, Морской порт Нахо́дка,  (Morskoi) port Nahodka, LOCODE:RU NJK) on Venäjän Primorjen aluepiirin Nahodkan kaupungissa, Tyynenmereen kuuluvan Japaninmeren Nahodkanlahden (Zaliv Nahodka) länsiosassa  sijaitseva merkittävä merisatama.
Satama-alueeseen kuuluu erilaisia osia, joista keskeisimpiin kuuluvat tavarasatama, merikalastussatama, öljysatama ja satamahallinto. Alueella toimii myös telakka. Noin kolme kilometriä Nahodkanlahdelmassa (Buhta Nahodka) sijaitsevan tavarasataman eteläpuolella olevaan Nahodkan öljysatamaan saavat liikennöidä enintään 11,5 metrin syväyksen alukset; muut satamaosat ovat öljysatamaa matalampia.
Tornitalo

Tornitalo on korkea talo, jolla on useimmiten enemmän korkeutta kuin leveyttä. Tornitalolle ei ole olemassa mitään täsmällistä määritelmää, mutta usein tornitaloiksi kuitenkin määritellään ne rakennukset, joissa on vähintään 12 kerrosta tai korkeutta vähintään 35 metriä. Emporiksen määritelmän mukaan yli 100 metriä korkeita rakennuksia nimitetään pilvenpiirtäjiksi.
Suomessa tornitaloksi luokitellaan yli 12-kerroksiset rakennukset. Vuonna 2005 tornitaloja oli Suomessa noin 50, ja tuolloin korkein oli vuonna 2006 Helsingin Vuosaareen valmistunut Cirrus eli Vuosaaren tornitalo, jossa on 26 kerrosta ja korkeutta 87,5 metriä. Vuonna 2015 Suomen korkein tornitalo on Tampereella sijaitseva Hotelli Torni Tampere, jonka korkeus on 88,5 metriä ja jossa on 25 kerrosta. Helsinkiin on rakenteilla tai suunnitteilla vielä korkeampiakin rakennuksia. SRV rakentaa Helsingin Kalasatamaan Redi-tornitaloalueen, jonka korkein rakennus tulee olemaan 131,7 metriä korkea. Helsingin Keski-Pasilaan puolestaan suunnitellaan 156-metristä tornitaloa.

Asumisturvallisuus

Poikkeuksellisen suuri huomio kohdistuu paloturvallisuuteen. Mitä korkeammalle rakennetaan, sitä kovemmiksi rakennustekniset turvallisuusvaatimukset kasvavat. Asuntopalo ei edellytä evakuointia. Jos korkea rakennus on evakuoitava, se on turvallisempaa kuin matalassa: hissit ja porrashuoneet on palo- ja savueristetty, hissejä voidaan käyttää ja jokaisesta asunnosta pääsee ulos kahta eri reittiä.
Erityisen tärkeitä ovat tuulimallinnus ja tuulitunnelikokeet. Niillä tuulikuorman todelliset vaikutukset, kuten paikalliset kuormitushuiput, voidaan minimoida ja rakennuksen geometria valita tarkoituksenmukaiseksi. Lisäksi julkisivujen vedenpitävyys varmistetaan kokeellisesti. Auringonvalo ja erilaiset äänilähteet sekä niiden aiheuttamat heijastukset on syytä mallintaa ja simuloida. Rakennuksen käyttöön ja huoltoon liittyvät seikat, kuten puhdistuksen ja korjauksen erityisvaatimukset, on huomioitava jo suunnittelu- ja toteutusvaiheissa.
Henry Fonda

Ura

Fonda aloitti uransa teatterista. Hän teki ensimmäisen elokuvansa 1935 ja nousi tähdeksi suunnilleen samaan aikaan kuin hyvä ystävänsä James Stewart. Hän oli 1930- ja 1940-luvuilla Yhdysvaltojen suosituimpia näyttelijöitä. Hänen elokuvauransa katkaisi kuitenkin toinen maailmansota, kun Fonda päätti värväytyä palvelukseen. Fonda palveli Yhdysvaltain sotalaivastossa kolme vuotta, minkä jälkeen hän jatkoi elokuvauraansa. Elokuvien lisäksi hän näytteli myös televisiossa, kuten televisiosarjassa The Deputy, jota tehtiin vuosina 1959–1961.
Fonda palkittiin kunnia-Oscarilla 1980, mutta vuonna 1982 hän sai parhaan miespääosan Oscarin viimeisestä elokuvastaan Kultalampi (On Golden Pond, 1981). Henry Fondalla on myös tähti elokuvaurastaan Hollywood Walk of Famella. Fondan käden- ja jalanjäljet on ikuistettu Grauman’s Chinese Theatren betonilaatalle vuonna 1942 pidetyssä seremoniassa. Fondalle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1978.

Yksityiselämä

Fonda oli naimisissa viisi kertaa. Näistä avioliitoista syntyi kolme lasta, joista kaksi on näyttelijöitä: Jane Fonda ja Peter Fonda. Henry Fondan 14-vuotinen avioliitto Jane ja Peter Fondan äidin, Frances Ford Seymourin kanssa päättyi traagisesti kun Frances teki itsemurhan vuonna 1950. Näyttelijä Bridget Fonda on hänen lapsenlapsensa. Fonda kuoli sydänsairauteen 77-vuotiaana, mutta hän sairasti kuollessaan myös eturauhassyöpää.
Arndt–Eistert-reaktio

Arndt–Eistert-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa happokloridi reagoi diatsometaanin kanssa muodostuva välituote hgydrolysoidaan karboksyylihapoksi. Reaktio on tyypiltään homologaatio eli hiiliketjun atomien lukumäärä kasvaa yhdellä. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran saksalaiset Fritz Arndt ja Bernd Eistert vuonna 1935 ja se on nimetty heidän mukaansa. Arndt–Eistert-reaktio soveltuu hyvin muun muassa aminohappojohdannaisten valmistamiseen.
Andy Irons

Andy Irons (24. heinäkuuta 1978 – 2. marraskuuta 2010) oli lainelautailun kolminkertainen maailmanmestari.
Irons kuoli hotellihuonessa keskeytettyään kisan. Hän oli aiemmin ollut virustaudin vuoksi tiputuksessa.
Valkokulmamaluri

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan valkokulmamaluri on 12–14 cm. Selästään valkokulmamaluri on väriltään ruskea ja niska sekä pää ovat harmaammat. Valkoiset silmäkulmajuovat erottuvat selkeästi. Siipien kainalot ja perä ovat väriltään ruosteenruskeat ja siivissä on myös valkoista. Vatsa on koiraalla valkoinen ja siinä on mustia raitoja. Naarasvalkokulmamaluri eroaa koiraasta vatsansa kellertävän värityksen perusteella ja nuorella linnulla ei vatsassa on viiruja lainkaan. Valkokulmamalurin voi sekoittaa ulkonäöltään punaperämaluriin (Calamanthus pyrrhopygius), jolta kuitenkin puuttuu valkoinen laikku siivistä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Valkokulmamalurin elinympäristö ulottuu Länsi-Australian osavaltion eteläosista itään päin aina Uuden Etelä-Walesin osavaltioon asti. Lisäksi lintua tavataan Kangaroo Islandilta. Lajin elinympäristöä ovat malleemetsät ja pensaikot. Toisinaan valkokulmamaluria tavataan myös kumipuumetsien tiheiköissä ja vielä harvemmin malleemetsien läheisyydessä kasvavissa eukalyptusmetsissä. Laji on koko Australiassa elinvoimainen, mutta se on harvinaistunut Uuden Etelä-Walesin alueella elinympäristöjen häviämisen vuoksi ja luokitellaan siellä vaarantuneeksi.

Elintavat

Valkokulmamalurit liikkuvat yksin tai pareittain. Laji on melko arka ja viettää piileskelevää elämää tiheikköjen suojissa. Linnun ravinnosta pääosan muodostavat hyönteiset, kuten perhoset, kovakuoriaiset, torakat ja heinäsirkat. Lisäksi laji voi syödä myös siemeniä. Ruokansa valkokulmamaluri etsii maasta lehtiaineksen tai aluskasvillisuuden joukosta sekä kaatuneiden puiden rungoista.
Valkokulmamalurin pesimäkausi kestää kesäkuusta elokuulle. Kupolimainen pesä rakennetaan kasvimateriaaleista maahan.
Nuoliyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Nuoliyökkönen on keskikokoinen, tasaisen vaaleanharmaa yökkönen, jonka siivissä ei erotu kovin selvää kuviointia. Etusiivissä on kuitenkin selvästi erottuva musta tyvijuomu ja siiven ulkoreunasta sisäänpäin suuntautuu musta, nuolen kärkeä tai kreikkalaisen aakkoston Ψ-kirjainta muistuttava kuvio. Sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen, ja siiven etureunassa viirun kohdalla on kaksi yhtä tummaa täplää. Viiru häipyy siiven takareunaa kohti. Ulompi poikkiviiru on ohut ja musta. Rengas- ja munuaistäplä ovat lähellä toisiaan, ja niitä yhdistää musta x-kirjaimen muotoinen kuvio. Takasiivet ovat koiraalla valkoiset, ulospäin tummuvat ja naaraalla harmaat, suunnilleen etusiipien väriset. Siipiväli on 36–43 mm.
Samannäköinen laji on erityisesti vasamayökkönen (Acronicta tridens), mutta myös keihoyökkönen (Acronicta cuspis). Varma lajinmääritys saattaa vaatia genitaalien tutkimista.
Täysikasvuinen toukka on harvakseltaan pitkäkarvainen, sivuilta musta ja sen kyljillä on punaiset täplät. Sivuilla on myös leveät valkoiset pitkittäisraidat ja selkäpuolella leveä keltainen raita. Selässä pään lähellä on pitkä, musta, sarvimainen kyhmy.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan lähes koko Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Itä-Siperiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on erittäin yleinen, joskin se harvinaistuu pohjoista kohti. Havaintojen pohjoisraja kulkee suunnilleen Kemi–Kajaani-linjalla. Perhoset lentävät yleensä yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta elokuun alkupuolelle. Toinen sukupolvi on harvinainen.

Elinympäristö ja elintavat

Nuoliyökkönen viihtyy valoisissa lehtimetsissä, metsänlaitamilla, pensaikoissa, puistoissa ja puutarhoissa. Lajia tavataan yleensä yksitellen, mutta joskus se voi olla jopa runsas. Perhoset lentävät öisin ja tulevat hyvin sekä valolle että syötille. Kotelo talvehtii kotelokopassa kuoren raossa.

Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, joka elää monilla erilaisilla lehtipuilla ja pensailla.
HMAS Psyche

Palvelus Britannian kuninkaallisessa laivastossa

HMS Psyche otettiin Britannian kuninkaallisen laivaston palvelukseen 2. toukokuuta 1899. Alus palveli Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalla. Alus siirrettiin joulukuussa 1903 Australian laivueeseen, jolloin sen päällikkönä oli komentaja R. Cunningham-Foot. Alus palveli laivueessa aina lokakuuhun 1913 saakka, jolloin Australian asema luovutettiin muodostetun Australian laivaston hallintaan. Alus siirtyi pian tämän jälkeen Uuteen-Seelantiin, jossa se oli aina ensimmäisen maailmansodan alkamiseen saakka.
Sodan ensimmäiset kuukaudet aluksen tehtävänä oli vallata alueella olleet saksalaiset kauppalaivat sekä vallata Saksan keisarikunnan hallinnassa ollut Samoa sekä muut Saksan hallinnassa olleet Tyynenmeren saaret. Alus kuului myös joukkojenkuljetuksia suojanneeseen saattajaosastoon, joka suojasi saattueita Uudesta-Seelannista Lähi-itään. Alus poistettiin palveluksesta 22. tammikuuta 1915, ja se ankkuroitiin Sydneyyn.
Pääministerin kanslia vaati 13. toukokuuta 1915 amiraliteettia lainaamaan alusta Australian laivastolle koululaivaksi. Amiraliteetti vastasi pyyntöön myöntävästi 1. kesäkuuta, ja kuukautta myöhemmin alus siirrettiin Australian hallintaan.

Palvelus Australian laivastossa

Alus palasi palvelukseen 1. heinäkuuta 1915 Australian laivaston HMAS Psychenä päällikkönään komentaja Henry Peakes. Amiraliteetti oli esittänyt jo ennen palvelukseen ottoa alukselle aktiivisempaa roolia sotatoimissa kuin koululaivalle oli suunniteltu, ja alus lähti 16. elokuuta merelle kohti Aasian rannikkoa yhdessä HMAS Fantomen kanssa. Alus määrättiin matkan aikana Rangooniin, koska saksalaisten lietsomien mellakoiden puhkeamista Intian ja Burman alueilla pelättiin.
Alus partioi Bengalinlahdella ja vuoden 1916 alusta alkaen Singaporen itäpuolella. Alueella ollessaan alus muun muassa saattoi kahta turkkilaisia sotavankeja kuljettanutta alusta, kuljetti kahta kiinalaista vakoojaa sekä osallistui intialaissotilaiden kapinan johtajien vangitsemiseen Singaporessa.
Ollessan Hongkongissa huollettavana vuoden 1916 alussa aluksen miehistöä siirrettiin tykkivene HMS Moorhenille, jonka tehtävänä oli evakuoida eurooppalaiset Kantonista. Heinäkuussa aluksella raivosi epidemia, jolloin jopa 60 prosenttia miehistöstä oli samanaikaisesti maissa sairaalassa tai muuten palveluskelvottomana. Viipyessään Hongkongissa se oli muun muassa yhden päivän Kiinan laivueen lippulaivana. Hongkongista lähdettyään alus teki partiomatkoja Japaniin ja Nikobaareille saakka ennen paluutaan Sydneyyn 28. syyskuuta 1917.
HMAS Psyche poistettiin palveluksesta 16. lokakuuta, mutta se palasi palvelukseen jo 20. marraskuuta sijotettuna Australian koillisrannikolle. Tuloksettomien partiomatkojen jälkeen alus poistettiin uudelleen palveluksesta 26. maaliskuuta 1918. Alus myytiin 21. heinäkuuta 1922 Moreland Metal Companylle, joka käytti sitä puutavaraproomuna.
Alus upposi Salamanderinlahdella Uudessa Etelä-Walesissa. Australian laivaston sukeltajat romuttivat hylyn harjoitellessaan vedenalaisia räjäytyksiä.
Kirjat Ekron

Maantiede

Kirjat Ekron sijaitsee Israelin rannikkotasangolla noin kolmen kilometrin päässä Rehovotin kaupungista kaakkoon.

Maantiede

Ennen nykyisen Kirjat Ekronin kaupungin perustamista sen paikalla sijaitsi arabien asuttama Aqir-niminen kylä. Kylän asukkaat joutuivat pakenemaan kodeistaan Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä vuonna 1948. Pian sodan jälkeen heidän tilalleen muutti juutalaisia siirtolaisia Irakista ja Bulgariasta. Paikka alkoi kaupungistua nopeasti siirtolaisten määrän myöhemmin kasvaessa.

Väestö

Vuoden 2018 lopussa Kirjat Ekronin asukasluku oli 10 999. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 9 600 ja vuonna 1969 4 100.
Björn Savén

Björn Erik Savén (s. 29. syyskuuta 1950) on ruotsalainen yritysjohtaja ja liikemies, joka tunnetaan pääomasijoitusyhtiö IK Investment Partnersin (aiemmin Industri Kapital) perustajana.
Savén on valmistunut Tukholman kauppakorkeakoulusta, minkä lisäksi hän on suorittanut MBA-tutkinnon Harvard Business Schoolissa. Ennen Industri Kapitalin perustamista Savén työskenteli johtotehtävissä konttoritarvikeyhtiö Esseltessä ja analyytikkona Gulf Oililla.
Industri Kapitalin lisäksi Savén on istunut useiden pohjoismaisten yhtiöiden hallituksissa toimien muun muassa puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana Nordean, Alfa Lavalin, Vattenfallin, Orklan ja Konecranesin hallituksissa.
Savén asuu Lontoossa. Hän on kotoisin Tukholmasta, mutta kasvanut Närkessä. Savénin perheeseen kuuluu vaimo ja kolme lasta.
Carl Joachim Hambro

Carl Joachim Hambro (5. tammikuuta 1885 Bergen, Norja - 15. joulukuuta 1964 Oslo, Norja) oli norjalainen oikeistopoliitikko ja -johtaja sekä sanomalehtimies. Suurkäräjien puheenjohtajana hän toimi 1926-1945. Norjan akatemian jäsen hän oli vuodesta 1953 alkaen ja Norjan Nobel-komitean jäsenenä hän toimi 1940-1963.
Hambo työskenteli Morgenbladet-lehden toimittajana 1905-1913 ja sen päätoimittajana 1913-1920. Hänen poliittinen uransa lähti nousuun vuonna 1908, kun hänet valittiin konservatiivisen Høyre-puolueen paikallisjaoston hallitukseen. Suurkäräjillä hän aloitti vuonna 1919. Kansallisen tason poliitikko hänestä tuli puolueen puheenjohtajuuden myötä 1928. Puheenjohtajuutta kesti vuoteen 1934 ja uudestaan 1945-1954. Kansainliiton presidenttinä Hambro toimi vuodet 1939 – 1946.
Hambolla oli merkittävä rooli huhtikuussa 1940, kun hän oli järjestelemässä Suurkäräjien ja kuninkaallisen perheen paon Lontooseen. Sodan jälkeen hän toimi muun muassa Norjan edustajana YK:n yleiskokouksissa 1945-1956.
FS Surcouf (1888)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1921.
John Burge

John David Bryson Burge (s. 2. tammikuuta 1961 Dryden, Ontario) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, josta sai musiikin tohtorin (Doctor oF Musical Arts) arvonsa vuonna 1989. Hänen oma soittimensa on piano. Hänen sävellysopettajiensa joukossa olivat Derek Holman, Walter Buczynski, John Beckwith, John Hawkins ja Stephen Chatman. Hän on itse opettanut yliopistotasolla sävellystä ja analyysiä. 
Burgen kuoroteokset ovat laajalti esitettyjä, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös soittimellista musiikkia. Hänen sävelkieltään on verrattu Benjamin Britteniin ja Peter Maxwell Daviesiin.
Bartlow’n rautatieasema

Historia

Asema avattiin Stour Valley Railwayn varrelle 1. kesäkuuta 1865. Siellä oli kaksi laituria, asemarakennus, asemamestarin talo ja erillinen odotushuone aseman toisella puolella. Saffron Walden Railwayn yhteys Bartlow’hun, jossa se liittyi Stour Valley Railwayhin, aukesi 28. lokakuuta 1866. Saffron Walden Railwayn laituri sijaitsi 25 jaardin päässä linjojen risteyksestä. Siellä odotustilana oli puinen katos. Laiturilta Stour Valley Railwayn asemalle kulki sadan jaardin mittainen päällystetty kävelytie.
Rautateiden käyttäjämäärät laskivat sodan jälkeen, ja vuoden 1963 Beechingin leikkauksissa sekä Stour Valley Railwayta että Saffron Walden Railwayta ehdotettiin suljettavaksi. Paikallisten vastustuksesta huolimatta matkustajaliikenne Saffron Walden Railwaylla loppui 7. syyskuuta 1964. Myös Bartlow’n aseman erillinen laituri suljettiin samana päivänä. Stour Valley Railwayn sulkeminen viivästyi paikallisneuvostojen harkitessa taloudellisen tuen myöntämistä, jotta liikenne jatkuisi. Kustannukset olisivat kuitenkin olleet liian suuret, ja niinpä liikenne linjalla lakkasi 6. maaliskuuta 1967. Bartlow’n asema poistui samana päivänä käytöstä.

Nykytila

Kaikki Stour Valley Railwayn aseman rakennukset ovat yhä olemassa, kuten myös osa molemmista laitureista. Ne kuuluvat Booking Hall -nimiseen yksityisasumukseen. Ratapohja laiturien välissä on täytetty laiturien tasalle.