google/wiki40b huggingface dataset:
Partaharju

Partaharjun toimintakeskus on monipuolinen kristillinen varhaisnuorisotyön keskus. Partaharju sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Pieksämäen keskustasta Salvonen-järven rannalla, nimensä mukaisesti harjulla.
Alue on perustettu leirikeskukseksi vuonna 1948. Vuosien saatossa se on kehittynyt varhaisnuorisotyön keskukseksi, missä sijaitsevat Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskuksen eli PTK:n keskustoimisto, JiiPee-lehden toimitus, Partaharjun kansanopisto ja Partaharjun leirikylä.
Vuosittain Partaharjulla käy noin 8 000–9 000 henkilöä. Suurimpia vuosittaisia tapahtumia ovat varhaisnuorten leirit kesäisin.
Alueen koko on noin 34 hehtaaria. Vakituista henkilökuntaa on 25.

Ristikiven kirkko

Ristikiven kirkko on vuonna 1971 valmistunut, hirsiseinäinen mutta katoton ulkoilmakirkko Partaharjulla. Kirkko on saanut nimensä paikalta löytyneestä isosta kivestä, jossa on ristikuvio. Ristikiven syntyhistoria ulottuu geologisen arvion mukaan noin 1800 miljoonaa vuotta taaksepäin. Arvion mukaan se on ollut löytöpaikassaan noin 10 000 vuotta.
Kirkon seinien sisällä kasvaa seitsemän puuta. Kirkkoon mahtuu noin 400 henkilöä.

Partaharjun opisto

Partaharjun opisto oli Partaharjun toimintakeskuksen yhteydessä toiminut kansanopisto, jossa koulutettiin nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajia. Vuoden 2013 lopussa Partaharjun opiston toiminta päättyi. Samalla vastuu nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajien koulutuksesta Pieksämäellä siirtyi Seurakuntaopistolle.
Jeff Kent

Jeffrey Franklin ”Jeff” Kent (s. 7. maaliskuuta 1968 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen baseballpelaaja. Hän pelasi 17 kautta kestäneellä ammattilaisurallaan yleensä kakkospesämiehenä (engl. second baseman).

Ura

Kent aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992 Toronto Blue Jaysissä, joka oli varannut hänet MLB:n vuoden 1989 varaustilaisuudessa. Hän siirtyi kesken tulokaskautensa pelaajakaupassa New York Metsiin, jossa pelasi kauteen 1996 asti. Hän siirtyi heinäkuussa 1996, kauden ollessa kesken, Cleveland Indiansiin ja saman vuoden marraskuussa, kauden päätyttyä, San Francisco Giantsiin. Hän pelasi Giantsissa kuusi kautta, kaudesta 1997 kauteen 2002 asti, jonka päätteeksi pääsi pelaamaan ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan MLB:n loppuottelusarjassa World Seriesissä. Anaheim Angels vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3. Joulukuussa 2002 hän siirtyi vapaana pelaajana Houston Astrosiin ja joulukuussa 2004 Los Angeles Dodgersiin.
Kent lopetti pelaajauransa kauteen 2008. Hän pelasi MLB-vuosinaan yhteensä 2 298 runkosarja- ja 49 pudotuspeliottelua ja valittiin kerran National Leaguen arvokkaimmaksi pelaajaksi (kaudella 2000) sekä viidesti MLB:n tähdistöotteluun (vuosina 1999–2001 ja 2004–2005). Lisäksi hänet palkittiin neljästi Silver Slugger -palkinnolla (vuosina 2000–2002 ja 2005). Kent on eniten kunnareita lyönyt kakkospesämies MLB:n historiassa lukemalla 351, jolla hän ylitti Ryne Sandbergin aiemman ennätyksen 74:llä. Kun muillakin pelipaikoilla lyödyt kunnarit lasketaan mukaan, hän löi niitä yhteensä 377.

Muuta

Kent on naimisissa. Hänellä ja vaimollaan Danalla on neljä lasta, tytär ja kolme poikaa.
Kent oli vuonna 2009 kilpailijana ABC:n tositelevisio-ohjelmassa Superstars. Hän osallistui ohjelmaan näyttelijä Ali Landryn parina. Vuonna 2012 hän kilpaili CBS:n Selviytyjien 25:nnellä, Filippiineillä kuvatulla tuotantokaudella.
Wassily Leontief

Tutkimustyö

Leontiefin tunnetuimmat tutkimukset käsittelevät yleistä tasapainoteoriaa sekä panos–tuotos-analyysia. Lisäksi Leontief tutki kansainvälistä kauppaa ja kehitti nimeään kantavan Leontiefin paradoksin: maailman pääomarikkain valtio Yhdysvallat vie hyödykkeitä, joiden tuottamiseen tarvitaan suhteellisen paljon työvoimaa mutta tuo hyödykkeitä, joiden tuottamiseen tarvitaan suhteellisen paljon pääomaa. Tämä havainto on suorassa ristiriidassa kansainvälisen kaupan perusmallin, Heckscherin–Ohlinin teoreeman, kanssa.
Nobel-palkinto Leontiefille myönnettiin hänen panos–tuotos-analyysiin liittyvästä työstään.
Olavi Peräsalo

Olavi Valdemar Peräsalo (13. marraskuuta 1913 Ilmajoki – 26. elokuuta 1966 Helsinki) oli kirurgi ja Helsingin yliopiston kirurgian professori 1957–1966.
Peräsalon vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Peräsalo ja Sanna Kangas ja puoliso vuodesta 1941 Aira Tellervo Haantie. Peräsalo tuli ylioppilaaksi Seinäjoen yhteislyseosta ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Tohtoriksi hän väitteli 1947 ja sai kirurgian erikoislääkärin pätevyyden 1948 ja rintaelinkirurgian pätevyyden 1952. Peräsalo oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti vuodesta 1950 vuoteen 1957. Hänellä oli useita alkansa kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustoimia, mutta hän oli myös mukana esimerkiksi urheilulääketieteen piirissä ja toimi Helsingin Olympialaisten lääketieteellisessä komiteassa. Peräsalo oli myös Helsingin yliopistollisen keskussairaalan III:n kirurgian klinikan ylilääkäri, erityisalanaan rintakirurgia.
Tiosyaanihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa tiosyaanihappo on helposti haihtuva väritön neste. Kiinteänä se on stabiili ainoastaan 0 °C:n alapuolella, jolloin se on valkoista kiteistä ainetta. Huoneenlämpötilassa se hajoaa vetysyanidiksi ja keltaiseksi yhdisteeksi H₂C₂N₂S₃. Tiosyaanihappo liukenee erittäin hyvin veteen ja muodostuvat vesiliuokset ovat vahvasti happamia. Aineen pKₐ-arvo on –1,8. Vesiliuos on kuitenkin pysyvä, jos tiosyaanihapon pitoisuus on korkeintaan 5 massaprosenttia. Tätä väkevämmät liuokset hydrolysoituvat ammoniakiksi ja karbonyylisulfidiksi tai polymeroituvat muodostaen 5-imino-1,2,4-ditiatsolidiini-2-tionia.
Djoser

Djoser oli Egyptin kolmannen dynastian tunnetuin faarao. Hän hallitsi Egyptiä vuosina 2667–2648 eaa. Nimi voidaan kirjoittaa myös Zoser, Dzoser, Dsr, Djeser tai käyttää Horus-nimeä Netjerikhet. 
Pidetään mahdollisena että hänen isänsä olisi ollut Khasekhemwy mutta tästä ei ole varmuutta. Djoserin äitinä pidetään Nimaathapia.  Djoser ilmeisesti oli naimisissa sisarpuolensa Hetephernebtin kanssa.
Djoser rakennutti Sakkaraan maailman ensimmäisen pyramidin, porraspyramidin. Eläessään hän teki useita sotaretkiä Siinain niemimaalle. Retkikunnat toivat sieltä arvokkaita luonnonvaroja kuten turkooseja ja kuparia. Djoser rakennutti myös julkisia rakennuksia Heliopolikseen ja Gebeleiniin.
Vuoden Luontokuva

Vuoden Luontokuva on Suomen Luonnonvalokuvaajat ry:n vuosittain järjestämä kilpailu, jossa palkitaan nimensä mukaisesti vuoden luontokuva. Kilpailu on Pohjoismaiden suurin luontokuvatapahtuma. Ensimmäinen kuva palkittiin vuonna 1980, mutta varsinainen kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1981. Kilpailukuvien on oltava otettu Suomessa. 
Vuonna 1995 kilpailu avattiin myös muille kuin Suomen Luonnonvalokuvaajat ry:n jäsenille. Vuoden Luontokuva 2003 on ensimmäinen digikameralla otettu voittajakuva. Vuonna 2005 nuorille tuli oma sarja. Samana vuonna kilpailuun osallistumista helpotettiin, kun kuvia alettiin vastaanottaa myös digitaalisesti.  
Suomen Itsenäisyyden juhlavuotena oli erikoisluokka ”Sininen ja valkoinen”, jonka voittajakuvasta tehtiin juhlaraha ja 2 €:n erikoisraha. Sarjan voitti Kari Auvinen teoksella Kuuvaris.
Gudžaratilainen kirjaimisto

Historia ja käyttö

Gudžaratilainen kirjaimisto muodostettiin devanagarin pohjalta. Näkyvin muutos oli devanagarille tyypillisestä kirjaimien yläpuolisesta vaakaviivasta luopuminen. Vanhin säilynyt gudžaratilaisilla kirjaimilla kirjoitettu teksti on vuodelta 1592, ja painettuna sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1797 julkaistussa mainoksessa. Gudžaratilaista kirjaimistoa pidettiin pitkään epävirallisena ”pankkiirin” tai ”kauppiaan” kirjoituksena, ja kaunokirjallisuudessa ja akateemisessa tekstissä gudžaratin kirjoittamiseen käytettiin yleisesti devanagaria 1800-luvun puoliväliin asti.
Gudžaratin kielen lisäksi gudžaratilaista kirjaimistoa käytetään Gujaratin Kutchin piirikunnassa puhutun kutšin kirjoittamiseen. Kirjaimistoa käytetään muiden kirjoitusjärjestelmien ohella myös avestan, bhilin, chodrin, gamitin, kolin, kuknan, varlin ja vasavin kirjoittamiseen.
Gudžaratilaisilla kirjaimilla kirjoitetaan latinalaisen aakkoston tavoin vasemmalta oikealle ja sanojen väliin jätetään sanaväli. Kirjaimisto ei tee eroa pienten ja isojen kirjainten välillä.

Tarkkeet

Velaarista nasaalia tavun lopussa merkitään pisteellä edeltävän kirjaimen yläpuolella, esim. કં kaṁ [kəŋ]. Joissakin sanskritista lainatuissa sanoissa käytetään kaksoispistettä muistuttavaa visarga-tarketta ilmaisemaan h-äännettä tavun lopussa, esim. કઃ kaḥ [kəh]. Nasaalivokaaleja merkitään pisteellisellä puoliympyrämerkillä kirjaimen päällä, esim. કઁ kã [kə͂].

Standardointi

Gudžaratilaisen kirjaimiston kirjainkoodi ISO 15924:ssä on ”Gujr” ja numerokoodi 320.
Gudžaratilaiset kirjaimet sijoittuvat Unicode-standardissa koodilohkoon 0A80–0AFF. Lohko sisältää merkit gudžaratilaisille konsonanteille ja vokaalien itsenäisille muodoille, ja konsonanttiin liitettävillä vokaalitarkkeilla on omat erilliset merkkinsä. Esimerkiksi kirjainmerkki કિ ki muodostuu kahdesta Unicode-merkistä: konsonantista ક ka ja vokaalitarkkeesta િ i. Vokaalitarke lisätään Unicode-esityksessä aina konsonantin jälkeen riippumatta siitä, piirretäänkö tarke kirjoitettaessa konsonantin oikealle vai vasemmalle puolelle. Lisäksi Unicode-lohkoon kuuluu omat merkit gudžaratilaisille tarkemerkeille kuten viramalle (્) ja visargalle (ઃ), gudžaratilaiset numeromerkit sekä joitakin sekalaisia merkkejä kuten rupian gudžaratilaisen symbolin ૱. Pilkkua ja pistettä vastaavat pystyviivavälimerkit (। ja ॥) eivät kuulu gudžaratin Unicode-lohkoon, vaan ne on määritelty devanagarin lohkossa.
Peräkkäisten konsonanttien yhdistelmät merkitään Unicodessa virama-merkillä, joka lisätään ensimmäisen konsonantin jälkeen. Esimerkiksi yhdistelmä લ્ક lka saadaan kirjoittamalla peräkkäin લ la, ્ (virama) ja ક ka. Jos konsonantti halutaan merkitä eksplisiittisellä virama-tarkkeella eikä yhdistää seuraavaan konsonanttiin, pitää virama-merkin jälkeen lisätä näkymätön ZWNJ-ohjausmerkki (engl. zero-width non-joiner). Esimerkiksi yhdistelmä la + virama + ZWNJ + ka tuottaa kirjaimet લ્‌ક.
Frantsysk Skaryna

Frantsysk Skaryna (valkoven.  Францыск (Францішак, Frantsišak) Скарына; syntyi noin 1486 Polatskissa  Liettuan Suurruhtinaskunnassa, kuoli 1551  Böömin kuningaskunnan Prahassa) oli merkittävä valkovenäläinen raamatunkääntäjä, graafikko, kirjanpainaja ja humanisti keskiajalla.
Skaryna kävi koulua Polatskin Pyhän Sofian katedraalin koulussa sen johtajana toimineen papin ohjauksessa. Peruskoulutuksensa loppuvaiheessa Skaryna oppi latinaa Polatskin munkkikoulua pitäneiltä sisterssiläisiltä. Frantsysk Skaryna opiskeli tämän jälkeen Krakovan yliopistossa, josta hän sai vuonna 1504 alemmasa korkeakoulututkinnon. Opetus tapahtui latinan kielellä. Tämän jälkeen Skaryna opiskeli Italiassa Padovan yliopistossa, jossa häntä pidettiin etevänä oppilaana ja josta hän valmistui vuoden 1512 tienoilla lääketieteen tohtoriksi.
Hän käänsi ja painoi Prahassa vuosina 1517–1519 Psalmit ja laajan kokoelman muita  Vanhan testamentin kirjoituksia vanhavalkovenäjän kielelle. Vuosina 1522–1525 Skaryna jatkoi raamatunkäännös- ja painotyötään Vilnassa, jonne hän oli perustanut kirjapainon noin 1520. Siellä hän julkaisi vanhavalkovenäjänkielisen rukouskirjan (Pieni matkakirja, 1522) ja kirkkoliturgiaa varten apostolien teoista kertovan Apostolos-teoksen (1525).
Uransa loppupuolella Skaryna oli Böömin kuninkaan, Habsburgien sukuun kuuluneen  Ferdinand I:n puutarhurina Prahassa, jossä hän kuoli 1551 tai 1552.
Duque de Terceira (1864)

Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 1864.
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1976

Vuoden 1976 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Leningradissa, Neuvostoliitossa 16. - 21. huhtikuuta. Kisoissa kilpailtiin sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa että vapaapainissa. Eniten mitaleita rohmusi isäntämaa Neuvostoliitto.
Heikki Urmas

Heikki Urmas (15. kesäkuuta 1935 Koski Tl – 16. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen lentokapteeni ja kauppatieteiden tohtori. Urmas aloitti työuransa liikennelentäjänä Finnairin palveluksessa, opiskeli kauppatieteitä työn ohella ja suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1976. Hän toimi opettajana muun muassa Helsingin kauppakorkeakoulussa ja oli myös Helsingin kauppakorkeakoulun Mikkelin yksikön rehtorina.
Teoksessaan Raadolliset toverit ja vallan väärinkäyttäjät Urmas väittää, että SDP:n johtohahmot Kalevi Sorsa ja Mauno Koivisto olivat KGB:n palveluksessa. Urmas väitti kirjassaan että KGB järjesti Kalevi Sorsan SDP:n puoluesihteeriksi Turun puoluekokouksessa vuonna 1969, lisäksi Urmaksen kirjan mukaan vuonna 1975 Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford kieltäytyi saapumasta Helsingissä kesällä 1975 järjestettyyn ETYK-huippukokoukseen jos KGB:n pääministeriksi junailema Sorsa olisi kokouksen aikana tässä tehtävässä. Presidentti Kekkonen joutui sen vuoksi hajottamaan toukokuussa 1975 eduskunnan ja Sorsan tilalle pääministeriksi tuli kesäkuussa Keijo Liinamaa.
Urmas väittää myös vakiintuneen historiankirjoituksen vastaisesti Neuvostoliiton tukeneen Koivistoa Kekkosen seuraajaksi Ahti Karjalaisen sijaan. Urmas kertoo perustavansa tietonsa ay-johtajien Jaakko Rantasen ja Olavi Järvelän, Keijo Liinamaan ja Suomen Pankin johtajan Päiviö Hetemäen muistioihin sekä heidän kanssa käymiinsä keskusteluihin.
Hetemäen elämäkerran kirjoittaja Jukka Tarkka sanoo, ettei ole kertaakaan törmännyt Urmaksen nimeen.
Urmas on myös väittänyt seminaarissaan syyskuussa 2011 Koiviston kanssa presidenttiehdokkuudesta kilpailleiden Väinö Leskisen ja Paul Paavelan tulleen murhatuiksi samoin kuin Keijo Liinamaan, jonka Urmas sanoo paljastaneen hänelle kyseisen salaliiton.
Käynnistysohjelma

Käynnistysohjelma on mikä tahansa tietokoneen sovellusohjelma, joka käynnistyy automaattisesti tietokoneen käynnistyttyä. Useissa ei-käyttöjärjestelmä-ohjelmistoissa on oletuksena automaattinen käynnistys käyttöjärjestelmän avautuessa.
Tamula järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 209 ha (hehtaaria) ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 69,1 m meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kaakosta Haraku oja (Meegomäe oja), joka on Kubija järven laskuoja. Järven laskujoki Vahejõgi lähtee järven luoteispäästä ja se virtaa luoteeseen, missä se yhtyy 1,3 kilometrin päässä Vagula järven laskujokeen Võhandu jõgeen. Joen luusuaan yhtyy pohjoisesta Vanajõgi. Järven valuma-alueen laajuus on 14,0 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,2 metriä ja suurin syvyys 7,5 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00971 km³ (kuutiokilometriä) eli 9,71 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä. Võrun kaupungin taajama reunustaa järven pohjois- ja itärantoja. Asutus on leviämässä myös etelärannoille, missä kulkee itä-länsisuuntainen rautatie rannan lähellä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (viroksi keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on samalla rehevöitynyt.
Carlo Rosselli

Varhaiset vuodet

Rosselli syntyi Roomassa varakkaaseen juutalaisperheeseen. Hän varttui ja kävi koulunsa Firenzessä. Hän opiskeli poliittisia tieteitä Firenzen yliopistossa ja valmistui vuonna 1921. Roselli jatkoi opintojaan lakitieteen parissa ja valmistui kahta vuotta myöhemmin Sienan yliopistosta. Hän oli opiskeluaikoinaan aktiivisesti mukana vasemmistolaisessa ja fasismin vastaisessa toiminnassa.

Maanpako

Vuonna 1927 Rosselli tuomittiin arestiin Liparin saarelle hänen oltuaan järjestämässä tunnetun sosiologin ja antifasistin Filippo Turatin pakoa Ranskaan. Rossellin lisäksi Turatia oli avustanut muun muassa myöhemmin Italian presidentiksi noussut Sandro Pertini. Heinäkuussa 1929 Rosselli pakeni saarelta Tunisiaan, josta hän jatkoi Ranskaan. Siellä Rosselli oli perustamassa useiden muiden Italian poliittisten pakolaisten kanssa antifasistista Giustizia e Libertà -järjestöä. Hän julkaisi vuonna 1930 ainoaksi jääneen teoksensa, joka sisälsi muun muassa kritiikkiä marxismia kohtaan sekä jyrkkää stalinismin ja Kolmannen internationaalin arvostelua. Italian radikaali vasemmisto tyrmäsi Rossellin ajatukset täysin, maan tunnetuimman kommunistin Palmiro Togliattin mielestä hänen liberaalisosialismillaan ei ollut mitään tekemistä työväenluokan kanssa.

Espanjan sisällissota ja murha

Saksassa vuonna 1933 tapahtuneen natsien valtaannousun jälkeen Giustizia e Libertà muuttui jyrkempään, jopa aseelliseen suuntaan fasismin vastustamisessa. Heinäkuussa 1936 syttyi Espanjan sisällissota, johon Rosselli osallistui tasavaltalaisten joukoissa italialaista vapaaehtoisista kootun niin sanotun Matteottin pataljoonan riveissä. Joukko-osastossa oli mukana maltillisten sosialistien ja liberaalien lisäksi anarkisteja ja kommunisteja. Haavoituttuaan Rosselli palasi Ranskaan keväällä 1937.
Kesäkuussa 1937 Rosselli oli toipumassa Bagnoles-de-l’Ornen kylpyläkaupungissa. Kesäkuun 9. päivänä Rossellin vieraana oli hänen Nello-veljensä. Saman päivän iltana ranskalainen La Cagoule -fasistijärjestö hyökkäsi veljeksiä vastaan ja molemmat puukotettiin hengiltä. Iskun toimeenpanija oli Italian ulkoministeri Galeazzo Ciano.

Muuta

Carlo Rossellin kohtalo toimi innoittajana hänen serkkunsa Alberto Moravian romaanille Il conformista (1947). Kirjassa päähenkilö professori Quaddrina murhaa Rossellin. Vuonna 1970 romaanin pohjalta valmistui samanniminen Bernardo Bertoluccin ohjaama elokuva, jota Suomessa on esitetty nimellä Fasisti.
Agrinion

Maantiede

Agrinion oli rakennettu Akheloos-joen itäpuolelle etelään Stratoksen kaupungista. Se sijaitsi Aitolian ja Akarnanian luonnollisella rajaseudulla. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä tasankoa, ja sen pohjoispuolella kohosivat Panaitolikos-vuoret.

Historia

Agrinionin paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella kaudella. Erään näkemyksen mukaan kaupungin nimi on peräisin seudulla muinoin asuneesta agraialaisten tai agrailaisten kansasta. Toisen tulkinnan mukaan se viittaisi alueella palvottuun metsästyksenjumalaan Apollon Agraiokseen. Kreikkalaisessa mytologiassa Agrinionin eponyymi heeros ja perustaja oli Agrios, joka oli Porthaonin poika ja Aitoloksen, Endymionin pojan sukua.
Kaupungin historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Akarnanialaiset valtasivat kaupungin vuonna 314 eaa. ja se oli akarnanialaisten hallussa myös, kun Kassandroksen joukot marssivat seudulle auttamaan näitä aitolialaisia vastaan. Kun Kassandroksen joukot palasivat Makedoniaan, aitolialaiset valtasivat ja tuhosivat kaupungin ja surmauttivat suuren osan väestöstä.
Nykyinen Agrínion kaupunki on syntynyt lähelle osmanivallan aikana, jolloin se tunnettiin nimellä Vrachóri, turkiksi Imbrahoar. Se on myöhemmin ottanut antiikin aikaisen kaupungin nimen.

Rakennukset ja löydökset

Kaupungin paikalta on löydetty noin kahden kilometrin pituisten kaupunginmuurien jäänteitä sekä erinäisten rakennusten perustuksia. Näistä merkittävin ovat stoan eli pylväshallin rauniot kaupungin agoran alueella nykyisen Megáli Chóran kylän itäpuolella. Ne kaivettiin esiin vuonna 1928.
Itkupaju

Ulkonäkö

Itkupaju kasvaa suurimmillaan 18-metrikseksi puuksi, jonka rungon kaarna on harmaan musta ja uurteinen. Oksanhaarat ovat selvästi riippuvia. Lehdet ovat lähes suikean muotoisia, 9–16 senttimetriä pitkiä, lähes sileitä, sahalaitaisia ja pitkäkärkisiä.

Käyttö

Pohjoismaissa viljellään koristepuina joitain itkupajusta periytyviä risteymiä ja niiden lajikkeita. Muun muassa kyynelsalavaa (Salix × pendulina), joka on itkupajun ja salavan (Salix fragilis) välinen risteymä ja riippasalavaa (Salix × sepulcralis), joka on itkupajun ja valkosalavan (Salix alba) risteymä.  Suomessa menestyy ainakin kyynelsalava.
Kaija Paasi

Kaija Karin Maria Paasi (s. 30. maaliskuuta 1910 Pietarsaari – 25. heinäkuuta 1989) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän toimi Varkauden Teatterin johtajana.
Paasi on palkittu Pro Finlandia -mitalilla 1970.
Peterbilt

Peterbilt Motors Company on yhdysvaltalainen kuorma-autojen valmistajayhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Dentonissa Teksasissa.
Vattkast

Maantiede

Vattkastin kylä on jakautunut kahteen paikkaan. Saaren pohjoisella puolella sijaitsee vanha kylä ja eläisellä puolella sijaitsee uusi kylä jonne siirrettiin isojaon seurauksena tiloja 1930-luvulla. Saarella asuu useita lapsiperheitä. Wattkastissa on myös lukuisia vapaa-ajan asuntoja. Lähin linja-autoyhteys on Saaristotiellä, jossa on bussipysäkki Wattkastiin vievän tien risteyksessä. Bussipysäkiltä on noin 400 metriä Wattkastin sillan yli saareen. Korppoon keskustaan on sillalta matkaa noin 6 km, Galtbyn kylään noin 4 km. Nauvoon matkaa kertyy noin 20 km, välissä Nauvo-Korppoo lautta. 
Helsingin yliopisto on vuodesta 2003 harjoittanut kenttätutkimuksia Wattkastissa. Yliopisto on perehtynyt tutkimaan hyönteisiä jotka elävät Wattkastin lukuisissa tammissa. Wattkastin tammet luovat hyönteisille täysin uniikin "saarelman" meren keskellä, eristyksessä muista tammilehdoista. 

Historia

Wattkast on ollut asuttuna jo kauan. Esimerkiksi Westerbyn tila on kuulunut samalle suvulle jo 1500-luvulta asti. 250-300 vuotta vanha rakennus on edelleen pystyssä.
“Korpo genom tiderna”-historiikistä selviää, että vuonna 1898 Wattkastissa oli kahdeksan tilaa. Lisäksi saarella oli lukuisia vanhoja rakennuksia, jotka toimivat torppina. 1900-luvun alussa väestön määrä laski dramaattisesti (25-50%). Osa asukkaista jäi kuitenkin saarelle, ja vuonna 1974 aloitetu lauttaliikenne Korppoon ja Wattkastin välillä aiheutti pientä väestön kasvua. Lautta oli aluksi saarelaisten vastuulla, mutta muutaman vuoden päästä valtio otti lauttaliikenteen hallintaansa, työllistäen viisi miestä. Wattkastin silta vihittiin käyttöön vuonna 2004. Nykyään Wattkast on elävä kylä.
1900-luvun alussa Westerbyn tila kuului Korppoon ensimmäisiin tiloihin jossa otettiin käyttöön hevosvoimalla toimiva puinti. Westerby oli kauan yksi Korppoon suurimmista tiloista kun mukaan laskettiin lehmät ja hevoset. Svens-Södergård-tila oli suuri voin tuottaja. Nykyään moni tila on erikoistunut mm. omenan, tomaatin, kurkun, kesäkukkien sekä karjan ja lampaiden kasvatukseen.
Raudaskylän Kristillinen Opisto

Raudaskylän Kristillinen Opisto on kansanopisto Ylivieskassa, Pohjanmaalla. Raudaskylän Kristillinen Opisto tarjoaa monipuolista koulutusta humanistis-kulttuurisessa perinneympäristössä. Opistolla on vuosittain yhteensä yli 200 vuosiopiskelijaa. Opisto on aloittanut toimintansa syksyllä 1920.

Opiston arvot

Raudaskylän Kristillinen Opiston arvot ja kasvatusnäky pohjautuvat herännäisyyteen. Kristillisen ihmiskäsityksen pohjalta pyritään toiminnassa oikeudenmukaisuuteen, tasa-arvoon, ajattelun ja vakaumuksen kunnioittamiseen ja kestävään kehitykseen.