google/wiki40b huggingface dataset:
Aeronaut

Aeronaut oli vuosina 1921–1927 toiminut virolainen lentoyhtiö. Yhtiö liikennöi esimerkiksi Tallinnan ja Helsingin välillä.
Aeronaut oli ensimmäinen virolainen lentoyhtiö. Osakeyhtiö perustettiin vuonna 1921. Yhtiön peruskirjan mukaan sen tarkoitus oli ylläpitää yhteyksiä Viron eri osista ulkomaille ja sodan sattuessa se olisi asevoimien käytössä.
Yhtiön ensimmäiset reittilennot avattiin Tukholman ja Tallinnan välillä 16. heinäkuuta 1921. Seuraavana vuonna hankittiin yhtiön ensimmäiset kuusipaikkaiset Sablatnig P.III-lentokoneet. Yhtiö aloitti helmikuussa 1923 postilennot Helsinkiin ja Riiaan. Päivittäisiä lentoja alettiin tehdä myös Tallinnan–Riian–Königsbergin linjalla. Vuonna 1924 yhtiö hankki uudet Junkers F 13-matkustajakoneet.Yhtiön neljän ensimmäisen toimintavuoden aikana se teki 2 535 lentoa 309 000:lla kilometrillä ja se kuljetti 6 074 matkustajaa. Liikennöinti Riiaan lopetettiin vuonna 1926, jolloin reitti Helsingin ja Tallinnan välillä jäi yhtiön ainoaksi. 
Aeronautin toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1927.
Honkajoen vaakuna

Honkajoen vaakuna on Honkajoen kunnan tunnus, ja se on saanut aiheensa vanhoista perinteistä ja Satakunnan maakunnasta. Haarikka edustaa kädentaitoja ja näistä syntyvää esineistöä, kun taas tähti on peräisin maakunnan vaakunasta.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar ja se vahvistettiin Honkajoen vaakunaksi 12. joulukuuta 1952. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksikorvainen kultainen haarikka, jonka yläpuolella seitsenkärkinen hopeatähti”
Kasvihuone

Kasvihuone on kasvien kasvatukseen tarkoitettu, lasista tai muovista rakennettu tila tai rakennelma, joka sijaitsee ulkotiloissa. Kasvihuoneessa on mahdollista kasvattaa lämpöä vaativia kasveja, sillä sen sisäinen lämpötila kasvaa auringon vaikutuksesta: auringosta tuleva sähkömagneettinen säteily tulee lasi- tai muovikaton ja -seinien läpi tilaan ja lämmittää maaperää sekä kasveja. Säteiden aallonpituus muuttuu niiden heijastuessa maasta takaisin ja siksi katto ja seinät pitävät suuren osan palautuvasta lämmöstä kasvihuoneen sisällä.
Suomessa kasvihuoneissa kasvatetaan sekä yksityisesti että teollisesti kukkia ja kasviksia, lämpimämmissä maissa myös hedelmiä ja tupakkaa.
Kasvualustana käytettävän mullan tai turpeen tulee olla ilmavaa. Kasveja pitää kastella ja lannoittaa paljon.

Sijoitus

Kotipuutarhassa kasvihuone kannattaa sijoittaa pihassa paikkaan, jossa se on kätevä hoitaa. Paikan on hyvä olla myös aurinkoinen ja tuulelta suojattu. Myös
kaupungeissa, taajamissa ja muilla kaavoitetuilla alueilla voidaan pitää kasvihuonetta, kunhan siihen hankitaan lupa. Yksi vaihtoehto on pienoiskasvihuone, jonka saa helposti sijoitettua esimerkiksi parvekkeelle tai terassille.

Perustus

Lasista ja muovilevystä koostuville kasvihuoneille pitää tehdä perusta esimerkiksi tiilistä tai kevytsoraharkoista, joka suojaa routimiselta.

Lämmitys

Kasvihuoneen lämmittäminen pidentää kasvukautta kuukauden tai enemmänkin. Lämmitykseen käytettäviä laitteita ovat sähköinen säteilylämmitin, lämpölamppu ja
lämpöpuhallin sekä maahan kaivettavat sähkökaapelit.
Kasvualusta lämpenee keväällä nopeammin, jos varsinaisen kasvualustan alla on karjanlantaa.

Tuuletus

Lasikasvihuoneissa tuuletus onnistuu harjatuuletusluukun avulla. Muovikasvihuoneissa tuuletusta varten tarvitaan hyvin aukeavat ovet ja ovessa oleva tuuletusaukko.

Vuosittainen huolto

Kun sato on korjattu, viljelytarvikkeet joko poltetaan tai pestään ja desinfioidaan. Myös seinät pestään. Kasvualusta tulisi vaihtaa joka toinen vuosi.
Bariumnitriitti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bariumnitriitti on väritöntä kiteistä ainetta ja sen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan myös väriltään kellertävä kidevedellinen monohydraatti (Ba(NO₂)₂·H₂O. Kidevesi poistuu kuumennettaessa yhdistettä 116 °C:n lämpötilaan. Välivaiheena muodostuu muun muassa hemihydraattia. Bariumnitriitin monohydraatti on pyroelektristä. Kuumennettaessa bariumnitriittiä voimakkaasti se hajoaa bariumoksidiksi, typpimonoksidiksi ja typeksi.
Lauri Kilpiö

Lauri Kilpiö (s. 1974) on suomalainen säveltäjä. 
Kilpiö on opiskellut sävellystä Sibelius-Akatemiassa tärkeimpänä opettajanaan Paavo Heininen. Kilpiön musiikkia ovat esittäneet mm. BBC:n sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri, Tampere Filharmonia, Jyväskylä sinfonia ja Tapiola Sinfonietta.
Kilpiö toimii sävellyksen lehtorina Sibelius-Akatemiassa, missä hän on tällä hetkellä myös sävellyksen tohtorikoulutettavana. Marraskuussa 2017 Tapiola Sinfonietta ja Joonas Ahonen kantaesittivät ensimmäistä kertaa kokonaisuudessaan Kilpiön pianokonserton Shades of light. Marraskuussa 2018 Kilpiön kamariooppera Mustan veden yli kantaesitettiin Lux Musicae-festivaalilla Siuntiossa.
Enno Littmann

Enno Littmann (1875–1956) oli saksalainen orientalisti. Hän oli professori Strasbourgissa, Göttingenissä, Bonnissa ja vuosina 1921–1951 Tübingenissä. Hän oli etiopialaisten kielten erikoistuntija. Hän julkaisi ensimmäisen täydellisen Tuhannen ja yhden yön käännöksen arabiasta saksaan, Erzählungen aus den Tausendundein Nächten (kuusi osaa 1921–1928, 2. p 1953–1954).
Vaasan ylioppilaslehti

Historia

Vaasan ylioppilaslehteä edeltänyt VeeKooYy-lehti ilmestyi vuoteen 1994 asti A4-kokoisena monistenippuna, muuttaen muotoaan Vaasan Yliopiston koulutustarjonnan muuttuessa. Lehden rooli muuttui aktiiviseksi, kun viestintätieteiden koulutus alkoi Vaasassa vuonna 1991. Vuonna 1994 lehti siirtyi painettavaksi Tabloid-kokoon, viettäen samalla 25-vuotisjuhliaan. Samana vuonna päätettiin myös siirtyä päätoimittajan 2-vuotiskauteen.
Hankokolibri

Koko ja ulkonäkö

Hankokolibri on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 6–8 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Hankokolibrikoiras on selästään ja päästään pronssinkiiltoisen vihreä. Pyrstö on pitkä, haarautunut ja väriltään musta. Kurkussa on suuri violetti laikku. Rinnassa on valkoinen poikkijuova ja vatsan väri on vihreä lukuun ottamatta valkoista ja kellertävää laikkua alaperässä. Hankokolibrinaaras on selästään ja päästään vihreä ja kurkku ja rinta ovat valkoiset. Naaraan pyrstö on pitkä ja tasapäinen. Vatsa on kellertävä. Hankokolibrin nokka on lyhyehkö, suora ja väriltään musta.>

Levinneisyys ja elinympäristö

Hankokolibrin päälevinneisyysaluetta ovat Kolumbia ja Ecuador ja lisäksi sitä tavataan Panamasta Dariénin alueelta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät, metsien reunamaat ja pensaikot. Lintu syö kukkien mettä ja hyönteisiä. Hankokolibrin pesä on kuppimainen ja rakennettu kasvimateriaalista ja hämähäkinseiteistä.
Helvécio Gomes de Oliveira

Helvécio Gomes de Oliveira (19. helmikuuta 1876 Anchieta – 25. huhtikuuta 1960) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 9. kesäkuuta 1901 ja nimitettiin Corumbán hiippakunnan johtoon 15. helmikuuta 1918. Hänet siirrettiin São Luís do Maranhãon piispaksi 18. kesäkuuta 1918, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 15. elokuuta Angelo Giacinto Scapardini, jota avustivat João Batista Corrêa Nery ja Benedito Paulo Alves de Souza. São Luís do Maranhãosta tuli vuonna 1921 arkkihiippakunta.
Gomes de Oliveira sai 10. helmikuuta 1922 nimityksen Marianan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Verissan titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli 10. marraskuuta 1922 Marianan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes kuoli 84-vuotiaana virassa.
Elimäki

Historia

Pyhtään seurakuntaan kuuluneen Elimäen ensimmäinen kappelikirkko on rakennettu luultavasti 1570-luvulla. Kappeli sijaitsi nykyään kuivatetun Elimäenjärven etelärannalla lähellä nykyistä Elimäen kirkkoa. Nykyinen kirkko valmistui 1638.
Ruotsin kuningas Kaarle IX menetti hevosensa Kirkholman taistelussa, joka käytiin Ruotsin ja Puolan armeijoiden välillä lähellä Riikaa vuonna 1605. Ratsumestari Henrik Wrede antoi hänelle oman hevosensa ja siten todennäköisesti pelasti kuninkaan hengen. Wrede itse kuoli taistelussa. Kiitollisena henkensä pelastamisesta kuningas Kaarle IX lahjoitti Wreden leskelle Gertrud von Ungernille laajan läänityksen nykyisen Elimäen kunnan alueelta. Tämän lahjoituksen myötä Wreden suku nousi alueen voimasuvuksi. Vuonna 1649 maat siirtyivät edelleen ratsumestarin pojalle Kasper Wredelle ja myöhemmin edelleen de la Gardie -suvulle. Wrede af Elimän aatelissuku sai vapaaherrallisena sukuna Suomen Ritarihuoneen järjestysnumeron 2.
Anjalan evankelis-luterilainen seurakunta erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi Elimäestä vuonna 1863. Elimäen naapurikunnat olivat kunnan lakkautushetkellä Anjalankoski, Iitti, Kouvola, Kuusankoski, Lapinjärvi, Ruotsinpyhtää ja Valkeala.
Elimäen talonpoikaislevottomuudet vuosina 1772-1774 johtuivat epäoikeudenmukaisiksi koetuista päivätöistä. Liikehdintään osallistui toistasataa kartanoiden alustalaistalonpoikaa. Kruunu vangitsi heistä monia, mutta lopulta suurin osa heistä selvisi varoituksella.
Peippolan kartanon omistaja Emil sekä Mustilan kartanon omistajat Ernst ja Wilhelm af Forselles allekirjoittivat Elimäen kansakoulun perustamisasiakirjan 31. toukokuuta 1864.
Elimäelle perustettiin Suomen ensimmäinen kunnanvaltuusto vuonna 1868.
Elimäki nimenä pohjautuu saamelaiskieliin, jossa sanan alkuosa viittaa "ylhäällä olevaan".

Vaakuna

Vaakunan hopeisessa yläkentässä on kuvattu musta, takajaloilleen noussut, kruunupäinen hevonen, jonka kruunu, kaviot,suitset ja satula ovat kultaa. Punaisessa alakentässä on kaksi hopeista päivätyökapulaa ristissä ja niiden yläpuolella hopeinen neliapila. Ratsuhevonen liittyy Elimäen historiaan Wrede-suvun kautta. Päivätyökapulat viittaavat torpparilaitokseen. Apilanlehti symboloi maanviljelyä, joka on kunnan pääelinkeino. Elimäen vaakuna on ollut käytössä vuodesta 1951, ja sen on suunnitellut Eero-Eetu Saarisen aiheiden pohjalta Gustaf von Numers.

Kylät

Elimäki (kirkonkylä), Haapala, Hongisto, Huitila, Hämeenkylä, Joensuu, Jokela, Kesola, Koria, Koskisto (Teutkoski), Kulhua, Lakiasuo, Löytty, Metsäuoti (Mettuoli), Metsäkulma, Mettälä, Moisio, Mommola, Mustila, Myllylä, Mäkiselkä, Naaranoja (Naara), Nappa, Niinimäki, Nokkala, Peippola, Pitkäsilta, Porrassuo, Rahikkala, Ratula, Raussila, Soiniitty, Takamaa, Teuroinen, Villikkala, Vilppula, Värälä, Vähä-Moisio,

Ruokakulttuuri

Elimäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunakeitto, uuniliha ja potaattiloota sekä ohrauunipuuro ja rusinasoppa.
Chadli Amri

Ura

Amri pelasi juniorivuotensa Ranskassa, josta hän siirtyi pelaamaan ammattilaiseksi Saksaan vuonna 2004. Amri pelasi kaksi kautta Saarbrückenissa, josta hän siirtyi Bundesliigassa pelanneeseen Mainziin. Joukkue putosi seuraavalla kaudella 2007–2008 2. Bundesliigaan, josta se nousi takaisin Bundesliigaan kaudella 2009–2010. Amri sai vaihtelevasti peliaikaa ja kävi välillä pelaamassa joukkueen reserveissä alemmalla sarjatasolla.
Toukokuussa 2010 Amri allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen kaudeksi 2010–2011 Bundesliigaan nousseen Kaiserslauternin kanssa.

Maajoukkueura

Amri pelasi ensimmäisen maaottelunsa Guineaa vastaan 2. syyskuuta 2006.
Sulo Strömberg

Sulo Strömberg (1941-2012) oli kerimäkeläinen historian ja arkeologian harrastaja. Jäätyään v. 1991 eläkkeelle tielaitoksen työnjohtajan tehtävistä, hän omistautui kotiseudun historian tutkimiseen ja tallentamiseen mm. haastattelemalla vanhoja paikkakuntalaisia ja nauhoittamalla heidän tarinoitaan.

Sulo Strömberg sai useita huomionosoituksia ja kunniamainintoja tekemästään tärkeästä dokumentointityöstä.  Tutkimuksen kohteina ovat olleet erityisesti Etelä-Savon ja Karjalan kallioihin ja kiviin hakatut rajamerkit 1500–1800-luvuilta, muistohakkaukset, kuppikivet ja jäätiet. Valokuvanäyttely "Hakattu historia" on kiertänyt eri puolilla Suomea ja jääteistä kertova näyttely "Valkeat tiet" on ollut esillä Savonlinnan maakuntamuseossa. Sulo Strömbergin kokoama haastattelu- ym. aineisto on talletettuna Joensuussa yliopiston arkistoissa.

Sulo Strömbergin tutkimuksista ja keräämästä aineistosta on julkaistu kolme kirjaa. Hänen kokoamansa Kerimäen ja Savonrannan kyliä kiertämässä Tarinoita Paasveden pirusta ja pohuista ilmestyi v. 2006. Jorma Julkusen kirja Sulo Strömbergin matkassa itärajalla - Rajahakkauksia neljältä vuosisadalta ilmestyi v. 2011. Jussi Virratvuoren toimittama Kiveen hakattu historia - Sulo Strömberg Kerimäen ja Puruveden alueen historiatiedon etsijä ja kerääjä ilmestyi itsenäisyyspäiväksi 2012.
Dušan Tadić

Seurajoukkueura

FK Vojvodinassa ammattilaisuransa vuonna 2006 aloittanut Tadić pelasi seurassa viiden kauden aikana yli sata ottelua ja teki 29 maalia. Vuonna 2010 hän siirtyi Hollannin Eredivisien FC Groningeniin. Hän oli Euroopan kolmanneksi paras syöttelijä kaudella 2010-11. 2012 Tadić vaihtoi seuraa Hollannissa, hän siirtyi FC Twenteen. Twentessä hän pelasi myös kaksi vuotta hyvillä tehoilla, ennen kuin siirtyi kesän 2014 siirtoikkunassa noin 11 miljoonalla punnalla Valioliigan Southampton FC:hen. Debyytti Valioliigassa tapahtui elokuussa 2014 Liverpool FC:tä vastaan ja avausmaali syntyi saman vuoden lokakuussa Sunderland AFC:ta vastaan, pelissä jossa hän antoi myös neljä maalisyöttöä.

Maajoukkueura

Tadić debytoi Serbian jalkapallomaajoukkueessa jo vuonna 2008, mutta vasta vuonna 2011 hänestä tuli vakituinen osa joukkuetta. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki vuonna 2012 Novi Sadissa MM-karsintaottelussa Walesia vastaan. Kyseisissä MM-karsinnoissa hän teki kaiken kaikkiaan kaksi maalia.
Stephanie Forrester

Stephanie Douglas Forrester oli kuvitteellinen hahmo ja yksi Kauniit ja rohkeat -sarjan päähahmoista. Hahmoa oli näytellyt aivan sarjan alusta eli vuodesta 1987 lähtien Susan Flannery. Stephanie Forrester poistui sarjasta vuoden 2012 lopussa, oltuaan mukana sarjassa 25 vuotta.

Perhe

Stephanie on ollut naimisissa Eric Forresterin (John McCook) kanssa useaan otteeseen, joista ensimmäinen avioliitto kesti peräti yli kolmekymmentä vuotta. Tästä avioliitosta hänellä Ericin kanssa neljä lasta Angela, Thorne, Kristen ja Felicia, joista Angela on kuollut. Myös Stephanien esikoinen Ridge, luultiin alun perin Ericin lapseksi, kunnes myöhemmin isäksi paljastui Massimo Marone. Hän on myös seitsemän lapsen isoäiti. Tämän lisäksi Stephaniella on sisko Pamela Douglas (Alley Mills), edesmennyt äiti Ann Douglas (Betty White) ja isä John Douglas, joka kuoli jo ennen sarjan alkamista eikä ole sen takia koskaan esiintynyt sarjassa.
Stephanien ja Brooke Loganin (Katherine Kelly Lang) välit ovat perinteisesti olleet vihamieliset ja hahmojen välinen vihamielisyys onkin ollut yksi sarjan kantavista teemoista. Hänen toinen miniä ja Brooken vihollinen, Taylor Hayes (Hunter Tylo), on sen sijaan hänen hyvä ystävänsä. Stephanie on tunnettu lastensa asioihin innokkaana puuttujana. Lisäksi hän on etevä yrittäjä, joka on toiminut sekä Forrester Creationsin että Jackie M:n johtajana. Vuonna 2010 Stephanie Forrester sairastui neljännen asteen keuhkosyöpään, joka oli levinnyt aivoihin. Tämä herätti keskustelua, aikooko hahmo jättää sarjan. Stephanie hävisi taistelun syöpää vastaan marraskuussa 2012 ja hahmo poistui sarjasta.
Matti Kurki

Matti Kurki on kansantaruissa esiintyvä pirkkalaispäällikkö. Matti Kurki -aiheisia kansantarinoita on talletettu paljon Vesilahden ja Pirkkalan ympäristössä, mutta myös kauempaa aina Lappia myöten. Ensimmäinen kirjallinen lähde Matti Kurki -aiheisista tarinoista on 1600-luvulta. Matti Kurkea on joskus pidetty todellisena historiallisena hahmona, mutta tämän tueksi ei ole mitään todisteita.
Matti Kurjen isoisä oli tarinoiden mukaan koko Satakunnan kuningas. 
Tunnetuin Matti Kurki -tarina koskee Maamme kirjassakin kuvattua kaksintaistelua novgorodinkarjalaisen jättikokoisen miehen Pohdon kanssa. Taistelu olisi tarinoiden mukaan käyty sopimuksen mukaan Laukon kartanon mailla noin 500 metriä päärakennuksesta sijaitsevalla Pohdonsaarella, muistuttaen skandinaavien holmgång-kaksintaistelua. Saarelle sai mennä kaksi soturia, joista vain toinen sai palata takaisin. Pohto ei noudattanut kaksintaistelun sääntöjä, vaan löi ennenaikaisesti Matti Kurjen oikean käden irti (toisissa tarinoissa vain muutamia sormia). Matti Kurki kuitenkin käytti miekkaansa vasemmalla kädellään, ja tappoi Pohdon. Pohdon kanssa Suomeen tunkeutuneet viholliset lähtivät tästä kuultuaan pakoon, ja heitä tapettiin suurin joukoin. Ruotsin kuningas kuuli voitosta, ja teki palkkioksi Kurjesta aatelisen.
Erääseen tarinaan liittyy kansanomainen selitys Kurki-nimen alkuperästä. Pohto olisi lyötyään sanonut tuskaisen Matin hyppivän kuin kurki. Matti sanoi kuitenkin osaavansa myös lentää ja löi Pohdon pään poikki.
Kansantarinoiden mukaan Matti Kurki olisi ollut Kurki-suvun kantaisä ja saanut Laukon kartanon maat palkkioksi urotöistään Ruotsin kuninkaan hyväksi. Henkilön epäillään eläneen 1200-luvun lopulla ja kyseinen kuningas oli luultavasti Maunu Ladonlukko. Legendan tarinat sijoittuvat ainakin ajalle ennen Pähkinäsaaren rauhaa
Yasuhiro Konishi

Yasuhiro Konishi (1893–1983) (jap. 小西康裕, Konishi Yasuhiro) oli ensimmäisiä karatea Japanin pääsaarilla opettaneita karatenopettajia. Yasuhiro oli osaltaan tärkeitä modernin karaten kehittäjistä. ja varsinkin lajin tunnetuksitekijä Japanissa. Hän kehitti myös oman karaten tyylisuunnan (jap. 神道自然流, Shindō jinen-ryū)n.

Nuoruus

Yasuhiro Konishi syntyi vuonna 1893 Takamatsussa, Kagawan prefektuurin pääkaupunkissa, Japanissa. Konishi aloitti Muso Ryu jujitsun harjoittelun vuonna 1899, 13-vuotiaana kendo ja myöhemmin Takenouchi-ryū jujitsun. Konishi aloitti opiskelun Keio yliopistossa (jap. 慶應義塾大学, Keiō Gijuku Daigaku) Tokiossa vuonna In 1915.

Kamppailulajien opetuskeskus

Konishin ensimmäinen tutustuminen okinawalaiseen te'hen tuli Okinawalaisen Tsuneshige Arakakin kautta. Konishi erosi työstään 1923 avatakseen kamppailulajien opetuskeskuksen. Konishi opetti Ryobu-Kaniksi nimeällään (engl. The House of Martial Arts Excellence) dojolla kendoa (Dai Nippon Butokukai oli myöntänyt Konishille kyōshi-opetetuslisenssin kendossa)  ja jujitsua.
Seiko Fujita järjesti Konishi-sensein nuoren Motokatsu Inouen karaten opettajaksi 1930-luvulla

Tutustuminen karateen

Vuonna 1924, Hironori Ohtsuka ja Gichin Funakoshi saapuivat Keio yliopiston kendodojolle. Konishin avulla, Funakoshi perusti to-te klubin Keio yliopistolle. Konishi, Funakoshi ja Ohtsuka toimivat karaten opettajina ja Konishin osaaminen jujutsun, kendon ja nyrkkeilyn parissa vaikutti ratkaisevasti modernin karate syntyyn.
»Karate on,
Ei jonkun lyömistä,
Tai tulemista lyömättömäksi,
Se on vaikeuksien välttämistä»
(Yasuhiro Konishi)

Seiryu Kata synty

Shindō jinen-ryū karate-do:n Konishi esitteli vuonna 1934. 1930-luvun puolivälissä Japanin Keisarillisesta armeijasta olitiin yhteydessä Konishiin. Hänen haluttiin kehittävän itsepuolustustekniikoita japanin valtion rautateiden palveluksessa oleville naisille. Konishi kehitti Shindō jinen-ryūn pohjalta Seiryu Katat.

Sotien jälkeen

SCAPin julistaman "budoharjoittelu pannan" poistuttua konishi työskenteli väsymättä saadakseen kendon ja karaten harjoittelun taas käyntiin japanissa.
Nimeni on Trinity – paholaisen oikea käsi

Kuvauspaikat

Kohtaukset, joissa Terence Hill matkustaa autiomaahan ja osaksi "Posada", johon hän saapuu syömään (alussa ja lopussa elokuvaa) kuvattiin Castel Porzianon rannalla Rooman laitamilla Camerata Nuovassa, joka on Rooman maakunnassa sijaitseva 480 asukkaan kaupunki, kuvauspaikkoja oli Abruzzon ja Lazion rajalla. Kamerat oli sijoitettu niin, että meri oli kameroiden takana. Kuvauksia tehtiin pääasiassa Camposecco-laakson Park Montin Simbruinin alueella, Abruzzon rajan läheisyydessä. Vesiputouskohtaus kuvattiin Monte Gelaton vesiputouksilla Trejajoen laaksossa. Kylä rakennettiin De Laurentis Pontinan varrelle, ja se on sittemmin purettu.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Nimeni on Trinity saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Dodge Charger (2006)

Erikoismallit

Vuonna 2005 esiteltiin SRT-8 malli New Yorkin kansainvälisessä autonäyttelyssä. Tämän mallin moottorina on 6,1 -litrainen Hemi ja siinä on tehokkaammat Brembon jarrut sekä erilainen sisusta ja keula kuin perusmalleissa. 
Vuonna 2006 esiteltiin Daytona R/T malli Chicagon autonäyttelyssä. Autossa on tehokas 5,7 -litran Hemi -moottori sekä päivitetty jousitus ja renkaat. Edessä on pieni spoileri ja konepellissä sekä takalokasuojissa on Hemi -tarrat retrohenkisesti. Daytona R/T -malli oli alun perin saatavana vain kahdella vanhalla värillä, jotka ovat "Go ManGo!"-metallihohto-oranssi vuoden 1970 Chargerista ja "Top Banana"- keltainen myös vuodelta 1970. Uutena värinä tuli myöhemmin myös "TorRed".
Vuonna 2006 esiteltiin myös New Yorkin kansainvälisessä autonäyttelyssä Super Bee-malli mallivuodeksi 2007. Tässä mallissa on sama 6,1 -litrainen Hemi -moottori kuin SRT-8:ssa, mutta värit olivat erikoiset "Detonator Yellow", "Blue Pearl", ja "Hemi Orange". Lisäksi siinä on mustat "Suber Bee" -teippaukset. Tätä mallia valmistetaan vain rajoitettu 1000 kappaleen erä.
Jääpallon SM-kilpailu 1925

Mestarijoukkue

Susien mestarijoukkue: Heikki Anttonen, Arvo Närvänen, Mauritz Lagerström, Tuovi Koskinen, Edvard Kostamo, Heikki Lund, Kaarlo Ahlgren, Armas Ahnger, Lauri Mäkinen, Vilho Kettunen, Niilo Jantunen.

TUL:n mestaruus

Työväen urheiluliiton jääpallomestaruudesta ei leudon talven vuoksi pelattu ollenkaan.
Arnos Groven metroasema

Historia

Asema avattiin 19. syyskuuta 1932 Piccadilly Linen laajennuksen ensimmäisen osan pohjoisimpana asemana. Se oli pääteasema ennen linjan jatkamista Oakwoodiin 13. maaliskuuta 1933. Aseman nimi päätettiin julkisessa keskustelussa: vaihtoehtoina olivat Arnos Grove, Bowes Road ja Southgate.

Asemarakennus

Kuten muut Charles Holdenin suunnittelemat Piccadilly Linen jatkeen asemat, Arnos Grove on tyyliltään modernin eurooppalainen. Rakennus suunniteltiin käyttäen yksinkertaisia geometrisiä kuvioita, ja rakennusmateriaaleina olivat tiili, lasi ja teräsbetoni. Matalan, yksikerroksisen rakennuksen keskeltä nousee pyöreä lipunmyyntiaula, jossa on betoninen tasakatto. Rakennuksessa on vaikutteita Gunnar Asplundin suunnittelemasta Tukholman kaupunginkirjastosta. Asemahallin keskellä on käytöstä poistettu lipunmyyntitoimisto, jossa on näyttely asemasta ja Piccadilly-linjasta.

Asema nykyään

Aseman läpi kulkee kolmet rinnakkaiset raiteet. Raiteiden välissä on kaksipuoliset laiturit. Uloimpia laitureita (laiturit 1 ja 4) käyttävät yleensä Cockforstersiin menevät junat, ja sisimpiä (laiturit 2 ja 3) Lontoon keskustaan menevät junat sekä junat, joiden pääteasema Arnos Grove on.

Fiktiossa

Asemarakennus esiintyy Hercule Poirot -televisiosarjan jaksossa "Ampiaispesä" nimellä Marble Hill.
Hilkka Olkinuora

Hilkka Olkinuora (ent. Kunnas, s. 1948) on suomalainen pappi, tietokirjailija ja toimittaja. Hän teki pitkän uran taloustoimittajana 1970- ja 1980-luvuilla kunnes ryhtyi opiskelemaan teologiaa ja vihittiin papiksi 1990-luvun puolivälissä.
Hilkka Olkinuora kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1965 ja suoritti HuK-tutkinnon Tampereen yliopistossa 1971. Hän toimi taloustoimittajana  Talouselämässä, Suomen Kuvalehdessä ja Kauppalehdessä, jossa hän yleni toiseksi päätoimittajaksi. Hän oli myös ensimmäinen nainen Taloustoimittajien kerhon puheenjohtajana. Toimittajauran huipulla hän päätti vaihtaa alaa ja ryhtyi opiskelemaan teologiaa ja sitä sivuavia aineita Helsingin ja Uppsalan yliopistoissa.
Hilkka Olkinuora on toiminut muun muassa vt kirkkoherrana Tampereella sekä kolumnistina muun muassa Aamulehdessä, Gloriassa, Kotimaa-lehdessä ja Hufvudstadsbladetissa.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa 66-vuotias Hilkka Olkinuora oli RKP:n listan sitoutumattomana ehdokkaana Helsingissä, mutta jäi valitsematta.
Vuonna 2012 Olkinuora sai Fredrika Runebergin stipendin.

Yksityiselämä

Hilkka Olkinuora oli naimisissa päätoimittaja Hannu Olkinuoran kanssa, joka menehtyi nopeasti edenneeseen syöpään elokuussa 2012.