google/wiki40b huggingface dataset:
Trevor Mingoia

Ura

Mingoia kävi high schoolin Berkshire Schoolissa, jonka joukkueen kapteenina hän toimi kaudella 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Mingoia siirtyi Union Collegen yliopistojoukkueeseen. Hän voitti siellä ECAC Hockeyn runkosarjan ja koko sarjan mestaruuden. Mingoian opiskelut siellä kuitenkin keskeytyivät ja hän siirtyi lokakuussa 2012 varaamattomana pelaajana ns. "tender -sopimuksella" USHL-junioriliigan Tri-City Stormiin. Vuodet 2013–2016 Mingoia opiskeli Providence Collegessa. Hän oli kaudella 2014–2015 tehoilla 15+16=31 joukkueensa paras maalintekijä Noel Acciarin kanssa sekä neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2015–2016 Mingoia oli tehoilla 14+23=37 Providencen toiseksi paras pistemies Mark Jankowskin kanssa ja he jakoivat joukkueen sisäisen tehotilaston voiton lukemalla +24. Mingoia voitti koko NCAA:n mestaruuden.
Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2016 Mingoia siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Albany Devilsiin. Hän pelasi siellä neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Syksyllä NHL-varaamaton Mingoia osallistui sekä Chicago Blackhawksin että AHL-joukkue Providence Bruinsin harjoitusleirille. Lopulta lokakuussa hän teki vapaana agenttina sopimuksen ECHL-joukkue Atlanta Gladiatorsin kanssa. Mingoian tulokaskausi 2016–2017 toi siellä 60 runkosarjaottelussa tehot 21+19=40. ECHL:n runkosarjan päätteeksi, huhtikuussa 2017 Gladiators lainasi hänet ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue San Antonio Rampageen, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua.
Kesäkuussa 2017 Mingoia teki vapaana agenttina ECHL-sopimuksen Norfolk Admiralsin kanssa. Jo heinäkuussa hän teki kuitenkin vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Milwaukee Admiralsin kanssa. Mingoia osallistui samana syksynä myös NHL-joukkue Nashville Predatorsin harjoitusleirille. Hän pelasi kaudella 2017–2018 22 ottelua Milwaukee Admiralsin AHL-joukkueessa ja 16 ottelua Norfolk Admiralsin ECHL-joukkueessa.
Kaudeksi 2018–2019 Mingoia siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Västerviks IK:hon. Joulukuussa 2018 seura lainasi hänet 5. tammikuuta 2019 asti kestävällä sopimuksella sarjatasoa ylemmäs SHL-joukkue Rögle BK:n riveihin. Lainasopimuksensa päätyttyä Rögle kiinnitti Mingoian loppukaudeksi 2018–2019. Hän teki SHL:ssä kauden aikana kaikkiaan 26 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 5+7=12.
Mingoia siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon.
John Patrick Shanley

John Patrick Shanley (s. 3. lokakuuta 1950 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän voitti Oscar-palkinnon parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta elokuvasta Kuuhullut vuonna 1987. Shanley oli myös ehdolla parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta vuonna 2009 elokuvasta Doubt – Epäilys (2008), jota hän myös ohjasi. Elokuva perustui hänen palkittuun Broadway-näytelmäänsä.
Shanleyn näytelmän Danny and the Deep Blue Sea (1983) suomennos Danny ja syvänsininen meri kantaesitettiin Suomen Kansallisteatterin Willensaunassa 3. lokakuuta 1989.
Ida Meller

Ida Charlotta Meller (22. joulukuuta 1856 Helsinki – 7. lokakuuta 1896 Helsinki) oli yksi Suomen varhaisista naispuolisista kuvanveistäjistä.
Mellerin vanhemmat olivat kaupunginviskaali Fredrik Meller ja Charlotta Albertina Löfgren. Virkamieskodin lapsi Meller kävi Sahlbergin tyttökoulun ja aloitti vuonna 1871 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun kurssin, jonka hän päätti 1875, ja meni sitten Berniin Sveitsiin opiskelemaan maalaustaidetta ja kuvanveistoa. Palattuaan Suomeen 1877 hän kirjoittautui uudelleen piirustuskouluun, mutta opiskeli kuitenkin käytännössä maalausta Adolf von Beckerin yksityisessä akatemiassa 1877–1881 ja muovailua Polyteknillisessä opistossa useita vuosia Carl Eneas Sjöstrandin ohjauksessa. Hän sai myös yksityisopetusta maalauksessa Hjalmar Munsterhjelmilta 1885–1886 ja muovailussa Carl Jahnilta 1886–1891. Meller debytoi Suomen Taideyhdistyksen näyttelyssä 1883 ja esiintyi sitten useissa näyttelyissä, mutta sai huomiota vasta vähitellen, ja osin myös kritiikkiä. Meller käytti veistostensa materiaalina lähinnä kipsiä ja savea eikä niitä ole tiettävästi valettu pronssiin. Hänen tuotannostaan tiedetään kirjallisia lähteitä lukuun ottamatta varsin vähän eikä sitä ole varsinaisesti tutkittu. Mellerin veistosten ja korkokuvien aiheina oli usein henkilöhahmoja, joskin varsinaisia muotokuvia hän teki hyvin vähän. Jotkin teostensa aiheet Meller lienee ottanut mytologiasta.
Gabor Carelli

Gabor Carelli (1915 Budapest – 1999) oli unkarilaissyntyinen tenori. Hän lauloi Metropolitan-oopperassa vuosina 1951–1974 ja työskenteli 35 vuoden ajan Manhattan School of Musicissa.
Carelli opiskeli laulamista Franz Liszt -akatemiassa ja Beniamino Giglin johdolla Roomassa. Hän ennätti kuitenkin lukea lakia ja valmistua ennen kuin päätti ottaa laulamisen ammatikseen. Hän debytoi Rodolfon roolissa Puccinin La bohèmessa Firenzessä. Hän muutti vuonna 1939 New Yorkiin ja teki Metropolitan-debyyttinsä vuonna 1951 Don Curzion roolissa Mozartin Figaron häissä. Manhattan School of Musicin henkilökuntaan hän liittyi vuonna 1964.
Carellin ohjelmistoon kuului mainittujen roolien ohella sellaisia teoksia kuin Verdin Requiem, Rossinin Stabat Mater, Kodalyn Psalmus Hungaricus ja Beethovenin 9. sinfonia. Hänellä oli rooleja myös esimerkiksi oopperoissa Taikahuilu (Tamino) ja Falstaff (Dr. Caius).
Mercedes-Benz W25

Mercedes-Benz W25 oli saksalainen kilpa-auto vuosina 1934-1936. Auto oli erittäin menestyksekäs alkuvuosinaan, jolloin Mercedes-Benz ja Auto Union dominoivat Grand Prix-sarjaa. W25 oli myös ensimmäinen "Hopeanuoli", kun saksalaiset lopettivat vuonna 1934 autojensa maalaamisen. W25 tuotiin ensimmäiseen kilpailuunsa valkoiseksi maalattuna. Valkoinen oli saksalaisten autojen tunnusväri. Punnituksissa havaittiin, että auto painoi yhden kilon sallittua enemmän. Saksalaiset päättivät raaputtaa autosta maalin pois, ja auto päästettiin kilpailuun.  Ensimmäisen vuoden W25A-mallissa oli kokometallinen 3,6 litrainen kahdeksansylinterinen M25A rivimoottori, joka tuotti yli 350 hevosvoimaa ja huippunopeus oli 300 kilometriä tunnissa. Autosta muunnokset W25B, W25C ja W25E.
Anhui

Maantiede

Huangshanvuori Anhuissa on Unescon maailmanperintökohde.

Historia

Anhui sai maakunnan aseman Qing-dynastian aikana 1667. Nimi ”Anhui” on samalta vuodelta ja johdettu yhdistämällä Anqingin ja Huizhoun prefektuurien nimien ensimmäiset ideogrammit. Ideogrammi ān merkitsee rauhaa ja huī kunniaa, joten maakuntanimen merkitykseksi voi ajatella rauhallinen kunnia. Maakuntalyhenne ”Wan” johtuu siitä, että nykyisen maakunnan alueella sijaitsi aikanaan Wan-niminen valtio, Wanvuori ja Wanjoki. Kiinan kansantasavallan perustamisen aikaan 1949 maakunta jaettiin kahdeksi maakuntatason alueeksi: Eteläinen Wan ja Pohjoinen Wan. Ne yhdistettiin 1952 taas Anhuin maakunnaksi.

Väestö

Anhuin maakunnassa asui vuoden 2013 arvion mukaan yhteensä 60 298 000 asukasta. Viimeisimmässä väestönlaskennassa vuonna 2010 asukasluku oli 59 500 468. Maakunnassa asuu useita vähemmistökansalaisuuksia, kuten hui-kiinalaisia, sheitä, mantšuja, zhuangeja ja miaoja. Näistä vähemmistöistä suurimmat ovat hui-kiinalaiset ja shet. Väestön suuri valtaosa kuuluu kuitenkin Kiinan suurimpaan etniseen ryhmään eli han-kiinalaisiin.

Talous

Anhuin alueellinen bruttokansantuote vuonna 2013 oli 1 903,9 miljardia renminbia (Kiinan juan, CNY). Tämä vastasi 3,0 prosentin osuutta Kiinan BKT:stä. Henkeä kohti laskettuna se teki 31 771 juania eli noin 3 806 euroa. Tämä oli 76 % Kiinan keskiarvosta, joksi Kiinan tilastokeskus ilmoitti 41908 CNY (noin 5 021 euroa).
Anhui on yksi Kiinan tärkeimmistä maatalousalueista. Maakunnan alueella kasvatetaan esimerkiksi riisiä, vehnää, teetä ja silkkiä. Anhuissa on myös merkittäviä luonnonvaroja ja alueelta löytyy suuret esiintymät hiiltä, rautaa ja kuparia. Vuoden 2015 listalla neljä Kiinan kymmenestä huipputeestä oli peräisin Anhuista: Huangshan maofeng (Huangshan), Qimen hongcha (eli Qihong; Qimen, Huangshan), Lu’an guapian (Lu’an), ja Taiping houkui (Huangshan).

Kulttuuri

Anhui on historiallisesti ollut tärkeä kiinalaisen kulttuurin keskus. Maakuntaa halkovan Huaijoen varrella ovat syntyneet tunnetut filosofit kuten taolaisuuden perustajana pidetty Laozi, sekä Zhuangzi ja Guan Zhong. Maakunta on tunnettu myös kalligrafiasta. Xuanchengin kaupungissa on tuotettu xuan- eli riisipaperia, joka valmistetaan nimestään huolimatta kaarnasta. Huizhoussa on tuotettu puolestaan hui-mustetta. Etelä-Anhuin muinaiset kylät Xidi ja Hongcun kuuluvat maailmanperintöluetteloon.
Hydraus

Dehydraus

Dehydraus (vedyn poisto) on hydraukselle vastakkainen prosessi. Se suoritetaan alemmassa paineessa tai alipaineessa. Katalyyttina käytetään platinaa, kuparia tai raudan oksideja. Dehydrauksella valmistetaan mm. styreeniä sekä ketoneja, kuten asetonia ja metyylietyyliketonia,
Esimerkki
Isopropyylialkoholin (CH₃CHOHCH₃) dehydraus asetoniksi (C₃H₆O)  
CH₃CHOHCH₃  → C₃H₆O +  H₂
Daniel De Leon

Daniel De Leon (1852–1914) oli yhdysvaltalainen sosialisti, toimittaja, poliitikko, marxilainen teoreetikko ja ammattiliitto-organisaattori. Häntä pidetään vallankumouksellisen teollisuusunionismin isänä ja hän oli Amerikan sosialistisen työväenpuolueen johtohahmo vuodesta 1890 kuolemaansa saakka.
De Leon loi vallankumouksellisen teollisuusunionismin yhdistämällä syndikalismin marxismiin.
Sininenäahven

Koko ja ulkonäkö

Sininenäahvenista koiras voi kasvaa huomattavasti naarasta kookkaammaksi. Koiras voi kasvaa jopa 30 cm pitkäksi, kun naaras puolestaan saavuttaa hieman vajaan 9 cm pituuden. Sininenäahvenkoiraat ovat yleensä vaaleansinisiä tummansinisin pystyraidoin. Evät ovat väriltään oranssit. Naaraat ovat yleensä keltaisia. Toisinaan tavataan marmorikuvioisia yksilöitä, joissa voi olla sinisen eri sävyjen lisäksi myös punaisia pisteitä

Käyttäytyminen

Sininenäahvenilla on reviiri, mutta muuten ne eivät ole erityisen aggressiivisia.

Vesiolot ja ravinto

Sininenäahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 22–25 °C . Mieluiten ne viihtyvät kivikkopohjaisissa ympäristöissä ja veden tulisi olla hapekasta, joten akvaarioissa tulisi olla hyvä hapetinlaitteisto. Yleensä sininenäahvenet ruokailevat yksin tai pienissä ryhmissä muiden lajien kanssa käyttäen ravintonaan levää, matoja ja kasviaineksia. Akvaariossa kaloille voi antaa spirulina-hiutaleita ja kasviksia kuten salaattia.
RN Antonio Pigafetta

Palvelus

Saksa valtasi aluksen liittäen sen lokakuussa 1944 laivastoonsa nimellä TA44.
Åländska Mästerskapen

Åländska Mästerskapen (suomeksi Ahvenanmaanmestaruuskilpailut) on Ahvenanmaalainen jalkapallon vuosittain järjestettävä mestaruussarja. Niitä on järjestetty aina vuodesta 1943 asti. Kilpailuja järjestää Ålands Fotbollförbund. Kilpailuissa ratkotaan mestaruudet viidessä sarjassa. Sarjat ovat: Miehet, Naiset, Pojat 13-14 ja 15-16, ja Tytöt 14-16. Naisten ja nuorten sarjoja ei tosin ole saatu joka vuosi järjestettyä. Sarjaan osallistuvien joukkueiden tulee olla lajiliiton alaisia. Miesten kilpailuja on hallinnut IFK Mariehamn 44 voitollaan. Se on myös hallitseva mestari vuoden 2014 kilpailuista.

Säännöt

Ahvenanmaanmestaruuskilpailujen säännöt noudattelevat pääosin normaalin jalkapalloturnauksen sääntöjä sellaisin poikkeuksin, että peliaikaa on vain 2 × 40 minuuttia ja joukkueiden vaihtopelaajien määrä on seitsemän. Pelaajavaihdot suoritetaan niin sanottuina lentävinä vaihtoina.
Mussy-sur-Seine

Mussy-sur-Seine on kunta Auben departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 277 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Mussy-sur-Seinen pinta-ala on 28 neliökilometriä.
Kiiminkijoki

Kosket

Joessa on noin 70 koskipaikkaa. Näistä tunnetuimmat ovat Koitelinkoski Kiimingissä ja Kalliuskoski sekä Kurimonkoski Puolangalla. Suosittuja kalastuskohteita ovat myös Alavuoton Myllykoski sekä Ylikiimingin Inninkoski ja Juopulinkoski.
Suomen korkeimpiin luonnontilaisiin vesiputouksiin kuuluva Hepoköngäs Puolangalla kuuluu Kiiminkijoen latvavesistöön.
Isosimppu

Koko ja ulkonäkö

Isosimppu on suuripäinen, kirjavan ja piikkisen oloinen kala. Päässä, kiduskansissa ja kyljissä on useita taaksepäin osoittavia piikkejä ja kyhmyjä. Erityisesti kiduskansien takareunan piikit ovat näyttäviä. Suu on leveä ja paksuhuulinen. Kala on selästä oliivinruskea,  kyljissä on pari leveää tummaa poikkikuviota  Rintaevät ovat suuret, piikkisiä selkäeviä on kaksi. Etumaista selkäevää lukuun ottamatta evissä on tummat raidat ja rintaevien yläpuolella on valkeat laikut. Koiraan alapuoli on punertava, etenkin kutuaikaan, naaraan oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia läikkiä.
Itämeressä isosimppu kasvaa noin 30 senttimetrin pituiseksi. Kala on nopeakasvuinen, jo parivuotiaana 20-senttinen, viisivuotisena 30-senttinen. Atlantista on tavattu jopa 60-senttisiä simppuja. Ulkonäöltään isosimppu muistuttaa suuresti pienempää, myös Itämeressä esiintyvää piikkisimppua.

Levinneisyys

Isosimppu elää Pohjois-Atlantin molemmilla rannikoilla ja myös siihen rajoittuvilla Jäämeren rannoilla sekä Itämeressä. Euroopassa levinneisyys ulottuu Biskajanlahdelta Huippuvuorille ja Vienanmereen ja Novaja Zemljalle, Amerikassa New Yorkista Grönlantiin ja Hudsoninlahdelle.

Ravinto ja elintavat

Isosimppu elää yleensä kovilla kivi- ja hiekkapohjilla ja leväkasvillisuudens seassa. Se syö pikkukaloja ja äyriäisiä sekä muita pohjaeläimiä, esimerkiksi kilkkejä ja simpukoita.

Lisääntyminen

Isosimppu lisääntyy talvella. Naaras laskee joulu-helmikuussa mätinsä yhtenä möykkynä johonkin pohjan koloon, jossa koiras hedelmöittää sen. Mätimunia suurella naaraalla voi olla 30 000 kappaletta. Koiras jää vartioimaan mätiä, kunnes poikaset kuoriutuvat parin kuukauden kuluttua.

Kalastus ja käyttö

Isosimppua voi saada sivusaaliina verkoilla ja pilkillä, mutta sillä ei ole taloudellista merkitystä, eikä sen lihaa pidetä hyvänä.
Briscous

Briscous on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 988 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Briscousin pinta-ala on 31 neliökilometriä.
Esko-Pekka Tiitinen

Ura

Vuonna 1976 Tiitinen valmistui ylioppilaaksi, 1978 lastentarhanopettajaksi Joensuun korkeakoulusta ja 1982 musiikkileikkikoulunopettajaksi Sibelius-Akatemiasta. Vuodesta 1986 lähtien hän on ollut vapaa kirjailija ja kuvataiteilija.
Kuvataiteilijana Tiitinen on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä ja osallistunut moniin ryhmänäyttelyihin. Hänen teoksiaan on muun muassa Joensuun ja Kuopion taidemuseoissa.
Vuonna 2008 Tiitinen voitti Finlandia Junior -palkinnon teoksellaan Villapäät. Se oli myös Topelius-palkintoehdokas. Tiitisen teoksia on käännetty useille kielille, muun muassa englanniksi, espanjaksi, japaniksi, koreaksi, norjaksi, ruotsiksi ja tanskaksi.
Tiitinen oli Topelius-palkintoraadin jäsen 1996 sekä valtion lastenkulttuurijaoston ja kirjallisuustoimikunnan jäsen 2004–2006. Tiitinen on Lukukeskuksen puheenjohtaja kaudella 2014–2016.
Tiitinen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu Outokummussa.
Walther von Brauchitsch

Uran alkuaika

Brauchitsch syntyi Berliinissä vuonna 1881. Hänen isänsä oli ratsuväenkenraali Bernhard von Brauchitsch. Walther värväytyi Saksan keisarillisen armeijan 3. kaartinkrenatöörirykmenttiin maaliskuussa 1900. Loppuvuonna hän sai siirron kaartin tykistörykmenttiin ja hänestä tuli tykistönupseeri. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli lähinnä esikuntaupseerina länsirintamalla olleissa yksiköissä. Weimarin tasavallan aikana Brauchitsch toimi esikuntatehtävien lisäksi muun muassa pataljoonan komentajana ja sotaministeriön palveluksessa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1930.

Toisessa maailmansodassa

Brauchitsch sai Saksan armeijan (saks. Wehrmacht) komentajan tehtävän vuonna 1938 ja hänet ylennettiin sotamarsalkaksi 1940. Hitler katsoi hänet sopivan lojaaliksi tehtävään. Länsi-Euroopan sotaretkeä suunniteltaessa Brauchitsch ja kenraali Franz Halder varoittivat Hitleriä, että huoltoyhteydet venyisivät liian pitkiksi, mutta tätä ei otettu huomioon, vaan Brauchitsch sai Hitleriltä vakavan varoituksen. Hitler ei kuitenkaan hyväksynyt hänen eronpyyntöään. Brauchitsch pyysi toisen kerran eroa 19. joulukuuta 1941 hänen saatuaan vakavan sydänkohtauksen kesken Moskovan valtausyrityksen. Ero myönnettiin ja Hitler otti maavoimat henkilökohtaisesti komentoonsa. Brauchitsch siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin, eikä hän saanut enää tehtäviä sodan aikana. Sodan jälkeen Brauchitsch pidätettiin ja häntä syytettiin sotarikoksista, mutta hän kuoli ennen kuin hänet ehdittiin asettaa syytteeseen.
Compagnie du Chemin de fer Montreux Oberland bernois

Toiminta

MOB omistaa radan lisäksi radalla käytettävän junakaluston sekä asema- ym. tiloja. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2015 74 milj. Sfr, josta lipputulojen osuus oli noin viidennes. Henkilöstön määrä oli 348.

Rataverkko

MOBin radan pituus on 74 kilometriä. Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm). Radan korkeusero on 880 metriä: matalin kohta Montreux’ssä (395 m mpy.) ja korkein kohta Saanenmöserissä (1 275 m mpy.). Rautatien jyrkin osuus on välillä Montreux–Montbovon (73 promillea). Rata on sähköistetty (900 V, tasajännite).
Yhtiön rata liittyy teknisesti Montbovonissa TPF:n rataverkkoon. Vaihtoyhteys on lisäksi Montreux’ssä SBB:n juniin ja Zweisimmenissä BLS:n juniin.

Junaliikenne

MOBin junilla kulki vuonna 2015 noin 3,0 miljoonaa matkustajaa, suurelta osin matkailijoita.
Lauri Saarnio

Lauri Saarnio, sukunimi vuoteen 1914 Bredström (13. huhtikuuta 1898 Turku – 4. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen Turun yliopiston psykiatrian professori.

Henkilöhistoria

Saarnion vanhemmat olivat kirjeenkantaja Gustaf Erhard Bredström ja Hilda Maria Martin ja puoliso vuodesta 1925 Augusta Katharina Wedekind. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1918 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1922 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1927 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1938.
Saarnio oli Pitkäniemen sairaalan 4. alilääkärinä 1927–1928, Harjavallan ja Kiukaisten kunnanlääkärinä 1928–1930 sekä Harjavallan piirisairaalassa lääkärinä 1928–1931 ja ylilääkärinä 1933–1939. Hän oli Porin kaupungin psykiatrisen huoltotoimiston lääkärinä 1937–1939 ja Lapinlahden sairaalassa apulaislääkärinä 1931–1933 ja apulaisylilääkärinä 1941–1943. Saarnio toimi lääkintöhallituksen mielisairaanhoito-osaston lääkintöneuvoksena 1943–1947 ja Halikon piirisairaalan ylilääkärinä 1947–1951. Hän oli Turun yliopiston mielitautiopin ja neurologian vt. professori 1950–1951 ja professori 1952–1963.
Kevin Poulin

Seurajoukkueura

Ennen ammattilaisuraansa Poulin pelasi juniorikiekkoa QMJHL-junioriliigan Victoriaville Tigresissä. Hän on Islandersin viidennen kierroksen varaus vuodelta 2008.
Poulin aloitti NHL-uransa 2008 New York Islandersin riveissä päästen pelaamaan 10 NHL-ottelussa. 26. syyskuuta 2015 Tampa Bay Lightning poimi Poulinin waiver-listalta mutta myi hänet eteenpäin 12. marraskuuta Calgary Flamesille myöhemmin määriteltävää korvausta vastaan. Kummassakaan organisaatiossa Poulin ei päässyt pelaamaan NHL-otteluita. Ylipäätään koko kauden 2015–2016 saldoksi jäi 29 pelattua AHL-ottelua Stockton Heatin paidassa. Seuraavaksi kaudeksi 2016–17 Poulin suuntasi Kazakstaniin, KHL-joukkue Barys Astanan maalivahdiksi. Hän edusti kaudella 2017–18 EBEL- liigan Medvescak Zagrebia ennen siirtoaan Kloteniin tammikuussa 2018 .

Maajoukkueueura

Poulin kuului pronssia saavuttaneeseen Kanadan olympiajoukkueeseen Pyeongchangissa 2018.
Porlampi (Viipuri)

Porlampi (ven. Sveklovicnoje) on kylä Viipurin maalaiskunnassa kaupungin eteläpuolella, Neuvostoliitolle luovutetulla alueella.
Kylässä oli vuonna 1930 kolme maatilaa joiden peltopinta-ala ylitti 25 ha; Kotipelto, Porlampi ja Sassi.
Jatkosodassa 8. ja 14. divisioona saarsivat kiivaiden taisteluiden jälkeen 30. elokuuta 1941 mennessä Viipurista vetäytyneen venäläisen 43., 115. ja 123. divisioonan pääosat kylän maastoon, jossa niiden vastarinta murrettiin parin päivän kuluessa.
Oppositioblokki

Menestys vaaleissa

Oppositioblokki-puolueen juridisena pohjana on huhtikuussa 2010 rekisteröity nimellä "Vetävä voima" (ukr. Ведуча сила) puolueryhmä. Tämä puolue ei osallistunut edellisiin, Alueiden puolueelle menestyksekkäisiin vuoden 2012 parlamenttivaaleihin. Koska Alueiden puolue päätti osin sisäisen kiistelyn takia vetäytyä osallistumisesta vuoden 2014 vaaleihin ja kampanjan johtajaksi ajateltu oligarkkiliikemies Serhi Tihipko lähti kisaan omalla Vahva Ukraina-listallaan, syyskuussa 2014 Vetävä voima -puolue organisoitiin ja nimettiin uudelleen. Tarkotuksena oli koota kuusi pienempää oppositioryhmää yhden ryhmän alle. Oppositioblokki on sosiaali-liberaalinen ja venäjämyönteinen. 
Lokakuun 26. päivän 2014 parlamenttivaaleissa tämä venäläismyönteistä politiikkaa edustanut puolue keskitti kampanjaansa paljolti itäiseen ja eteläiseen Ukrainaan, jossa puolueen edeltäjä, Alueiden puolue oli aiemmin menestynyt. Puolue haluaisi etsiä rauhanomaista ratkaisua Donbassin kriisiin ja lopettaa "antiterroristisen operaation" (ATO) eli sotilaallisen Itä-Ukrainan kriisin ratkaisutavan. 
Kun äänistä oli laskettu 99,92 prosenttia, Ukrainan keskusvaalilautakunnan mukaan puolueen kannatus oli 9,42 prosenttia (1 483 323 ääntä) ja se oli yksi valtakunnallisen 5 prosentin äänikynnykseen ylittäneistä kuudesta puolueesta.  Tulosennusteen mukaan puolue oli saamassa parlamenttiin 27 paikkaa valtakunnallisen vaalilistansa saamien äänien pohjalta ja 2 kansanedustajaa vaalipiirikohtaisen menestyksen perustella. Paikkoja olisi siis yhteensä 29. On huomattava, että tässä vaiheessa 27 kansanedustajapaikkaa 450:stä jätettiin toistaiseksi täyttämättä Venäjän miehityksen (Krimin autonominen tasavalta, Sevastopol, 12 paikkaa) ja Itä-Ukrainan separatistitoiminnan (Donbassin sota; 15 paikkaa näistä vaalipiireistä).
Colton Gillies

Ura

Gillies varattiin WHL-junioriliigaan koko tilaisuuden toisena pelaajana, varaajanaan Saskatoon Blades. Gillies edusti Kanadaa vuoden 2007 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, jotka pidettiin Suomessa. Kanadan joukkue sijoittui neljänneksi. Samana kesänä Gillies varattiin NHL:ään numerolla 16 Minnesota Wildin toimesta. Wild oli kaupannut oman varausvuoronsa aikaisemmaksi, jotta saisi Gilliesin. Varaustilaisuuden jälkeen Gillies nimettiin Bladesin kapteeniksi ja hän edusti taas Kanadaa vuoden 2008 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa, jotka pidettiin Tšekissä. Kanadan joukkue voitti mestaruuden.
Myöhemmin kaudella 2007–2008 Gillies pelasi 11 ottelua Minnesotan AHL-seura Houston Aerosissa, jossa hänelle kertyi kahdeksan tehopistettä. Kaudella 2008–2009 Gillies pelasi 45 ottelua Minnesota Wildin joukkueessa. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa New York Islandersia vastaan pelatussa pelissä 19. joulukuuta 2008.
6. heinäkuuta 2011 Gillies teki kahden vuoden jatkosopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Gillies pelasi 36 ottelua Wildissa kaudella 2011–2012, kunnes Columbus Blue Jackets otti hänet tammikuussa 2012 siirtolistalta.
Gillies jäi kaudella 2013–2014 ilman NHL-sopimusta. Hän osallistui Buffalo Sabresin harjoitusleirille, joka kuitenkin toi hänelle vuoden sopimuksen Sabresin farmijoukkue Rochester Americansissa.

Muuta

Gilliesin setä on Hockey Hall of Fameen valittu Clark Gillies.