Audrey Hepburn

Lapsuus ja nuoruus

Audrey Kathleen Ruston syntyi Ixellesissa Brysselin esikaupunkialueella itävaltalais-englantilaisen pankkiirin Joseph Victor Anthony Rustonin (1889–1980) ja tämän toisen vaimon, hollantilaisen paronittaren Ella Van Heemstran perheeseen. Van Heemstran isä oli Alankomaiden Guyanan entinen kuvernööri. Hepburnilla oli kaksi vanhempaa velipuolta äitinsä edellisestä avioliitosta. Audrey vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Alankomaissa Huis Doornin kartanossa Doornin kaupungissa. Samassa kartanossa asui myös maanpakolaisena Saksan viimeinen keisari Vilhelm II.
Hepburnin molemmat vanhemmat olivat Brittiläisen fasistiunionin jäseniä. Heidän avioliittonsa alkoi murentua vuonna 1935 ja isä jätti perheen lopullisesti. Hepburn löysi isänsä uudelleen Dublinista 1960-luvulla Punaisen Ristin kautta ja antoi isälleen taloudellista tukea aina tämän kuolemaan saakka.
Hepburn säilytti Britannian kansalaisuutensa koko elämänsä ajan. Hän asui lapsena Belgiassa, Hollannissa ja Englannissa. Toisen maailmansodan aikana Hollannin Arnhemissa Hepburn käytti nimeä Edda van Heemstra, koska hänen äitinsä halusi suojella tytärtään joutumasta englantilaisen taustansa takia vaikeuksiin saksalaisten kanssa. Yksi Hepburnin velipuolista lähetettiinkin pakkotyöhön Saksaan ja setä teloitettiin kostona vastarintaliikkeen tuhotöistä. Monien muiden lasten tavoin myös Hepburn avusti vastarintaliikettä toimimalla satunnaisesti kuriirina ja myös esiintymällä tanssijana rahankeräyksessä vastarinnan hyväksi. Ankarien sotavuosien aikana hän kärsi aliravitsemuksesta ja anemiasta. Kielitaitoinen Audrey puhui englannin ja hollannin lisäksi sujuvasti saksaa, italiaa, espanjaa ja ranskaa.

Ura

Hepburn haaveili nuorena balettitanssijan urasta ja harrasti balettia vuosikausia. Hän ei kuitenkaan ruumiinrakenteensa puolesta sopinut hyvin balettitanssijaksi, joten hän päätyi vähitellen näyttelijäksi. Hepburn aloitti uransa brittiläisissä elokuvissa. Elokuvan Monte Carlon lemmikki (Monte Carlo Baby) kuvauksissa Hepburn tapasi ranskalaisen kirjailijan Coletten, jonka mielestä hän sopisi täydellisesti tämän kirjasta Gigi tekeillä olleen Broadway-näytelmän nimirooliin. Colette suositteli Hepburnia rooliin, ja näin Hepburn muutti vuonna 1951 Yhdysvaltoihin esiintymään Broadway-näytelmässä Gigi, josta tuli menestys.
Seuraavaksi Hepburn valittiin naispääosaan elokuvaan Loma Roomassa (Roman Holiday, 1953), jonka miespääosan esitti Gregory Peck. Elokuvasta tuli Hepburnin läpimurto. Hänet palkittiin roolistaan Oscarilla. Hänen muita 1950-luvun tunnettuja elokuviaan ovat muun muassa Kaunis Sabrina (Sabrina, 1954), Rakastunut Pariisissa (Funny Face, 1957) ja Nunnan tarina (The Nun's Story, 1959). Erityisesti elokuvien Loma Roomassa, Kaunis Sabrina ja Rakastunut Pariisissa ansiosta Hepburn oli 1950-luvun suurimpia muoti-ikoneja. Kaunis Sabrina -elokuvaa kuvattaessa hän ihastui Hubert de Givenchyn vaatteisiin. Tästä tuli hänen suosikkivaatesuunnittelijansa ja hyvä ystävänsä. Givenchy toimi Hepburnin pukijana elokuvassa Kaunis Sabrina, vaikka virallisesti tehtävässä toimikin Edith Head. Myöhemmin Givenchy toimi Hepburnin pukijana elokuvissa Rakastunut Pariisissa, Arianen lemmentarina, Aamiainen Tiffanylla, Charade – vaarallinen peli, Poreilua Pariisissa ja Kuinka miljoona varastetaan ja oli näin luomassa merkittävin osin Hepburnin asemaa muoti-ikonina.
Hepburnin uran menestyksekkäintä aikaa oli 1960-luvun alkupuoli, jolloin tulivat ensi-iltaansa Aamiainen Tiffanylla (Breakfast at Tiffany's, 1961) ja My Fair Lady 1964. Nämä kaksi elokuvaa vain vahvistivat Hepburnin asemaa yhtenä aikansa suurimmista tyyli-ikoneista. Audrey Hepburn ei laulanut itse My Fair Ladyn roolihahmonsa Eliza Doolittlen esittämiä lauluja, vaan laulut esitti Marni Nixon. Vuoden 1967 jälkeen Hepburn esiintyi elokuvissa vain harvakseltaan. Hänen viimeiseksi roolityökseen jäi sivurooli Steven Spielbergin ohjaamassa elokuvassa Always – ikuisesti 1989.

Yksityiselämä

Hepburn oli avioliitossa kahdesti: yhdysvaltalaisen näyttelijän Mel Ferrerin (1954–1968) ja italialaisen psykiatrin Andrea Dottin (1969–1982) kanssa. Hänellä oli kaksi poikaa, Sean (s. 1960) Mel Ferrerin kanssa ja Luca (s. 1970) Andrea Dottin kanssa. Lisäksi Hepburnilla oli elämänsä aikana useita keskenmenoon päättyneitä raskauksia. Hän kärsi ajoittain myös masennuksesta.
Myöhempinä vuosinaan Hepburn osallistui humanitaariseen työhön lasten auttamiseksi muistaen omat sotavuosien kokemuksensa miehitetyssä Hollannissa. Hän sanoi: "Voin kertoa, mitä Unicef tarkoittaa lapsille, koska olin yksi niistä, jotka saivat ruokaa ja lääketieteellistä apua heti toisen maailmansodan jälkeen" Vuodesta 1988 kuolemaansa saakka hän toimi Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä ja kiersi ympäri maailmaa tehtävässään lasten oikeuksien puolesta. Hän vieraili muun muassa Etiopiassa, Vietnamissa, Bangladeshissa ja Somaliassa. Hepburnin matkantekoa helpotti hänen erinomainen kielitaitonsa, sillä hän puhui hollantia, englantia, saksaa, espanjaa, italiaa ja ranskaa. George H. W. Bush myönsi vuonna 1992 Hepburnille tämän tekemästä humanitaarisesta työstä Presidential Medal of Freedomin. Yhdysvaltain elokuva-akatemia palkitsi hänet postuumisti Jean Hersholtin humanitaarisella palkinnolla. 1980-luvun alkupuolelta lähtien Hepburn seurusteli hollantilaisen näyttelijän Robert Woldersin kanssa. Suhde kesti aina hänen kuolemaansa saakka. Hepburn kuoli 63-vuotiaana kotonaan Tolochenaz’ssa Sveitsissä umpilisäkkeestä alkunsa saaneeseen syöpään. Hänet on haudattu Tolochenaz’han.

Merkitys

American Film Institute nimesi Audrey Hepburnin vuonna 1999 vuosisadan kolmanneksi merkittävimmäksi naisnäyttelijäksi Katharine Hepburnin (jolle hän ei ollut sukua) ja Bette Davisin jälkeen. Häntä pidetään myös yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä tyyli-ikoneista. Audrey Hepburnin elämästä on tehty minitelevisiosarja The Audrey Hepburn Story, jonka pääosassa esiintyi Jennifer Love Hewitt. Hepburn on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Audrey Hepburn oli myös monien suomalaisten teinityttöjen idoli 1950-luvulla, ja hänen Suomessa osakseen saamaa ihailua kuvasti se, että elokuvalehti Uutisaitta järjesti alkuvuodesta 1955 kilpailun sellaisen tytön löytämiseksi, joka läheisimmin muistutti Hepburnia. Kilpailun raatiin kuuluivat muiden muassa pääkonsuli Arvo Himberg ja elokuva-alan vaikuttaja, kauppaneuvos Risto Orko. Kilpailuun ilmoitettiin 321 tyttöä, joista viisi valittiin loppukilpailuun. ”Suomen Audrey Hepburniksi” valittiin 17-vuotias helsinkiläinen opiskelija Riitta Ylätalo, joka sai palkinnokseen urheiluturkin, edestakaisen lentomatkan Tukholmaan ja rahaa. Samoina vuosina etsittiin innokkaasti myös muiden muassa Bob Hopen, Doris Dayn ja Rita Hayworthin suomalaisia vastineita.