google/wiki40b huggingface dataset:
Vihreän kullan maa

Juoni

Sarjan tapahtumapaikkana on Evolan sukukartano Mäntyniemi ja Evola-yhtiöiden toimitilat. Evolan suku on kokoontunut hautajaistunnelmissa. Suvun päämies, vuorineuvos Johannes Evola on kuollut. Vanhan patruunan videotestamentti herättää vilkasta mielen kuohua perillisissä ja vaikuttaa monin tavoin puutalousalan jätin, Evola-yhtiöiden, tulevaisuuteen. Yhtiön hallituksen johtosuhteet muuttuvat samoin kuin perhesuhteet. Johanneksen kaksi poikaa, Jouko ja Kai, eivät enää vastaakaan Evola-yhtiöistä. Testamentti paljastaa vainajalla olevan myös kolmannen aikuisen pojan. Hän on kartanon tilanhoitaja Jyri Tertti. Aviopuolisonsa nuoruuden hairahduksen paljastuminen ottaa kovasti Helena Evolan voimille. Rautahermoinen ja suorapuheinen vuorineuvoksetar saa sydänkohtauksen. Jouko ei tule toimeen Jyrin kanssa. Jouko pettää ja laiminlyö vaimoaan Paulaa, ensin sihteerinsä Leena Ruuskasen ja sitten lääkäri Jaana Kosken kanssa, joka myös tulee raskaaksi. Ainoa luottohenkilö on tuomari Lasse Myllymäki, jonka kanssa Jouko liittoutuu ajamaan etujaan yhtiössä, mutta Lasse pelaa kulissien takana omaa likaista peliään saadakseen Evola-yhtiöiden osake-enemmistön itselleen.
Mobile Launcher Platform

Mobile Launcher Platform eli MLP on kaksikerroksinen rakennelma, jonka päältä avaruussukkulat laukaistaan. Koko avaruussukkulajärjestelmä (STS, engl. Space Transport System) kootaan Kennedy Space Centerin Vehicle Assembly Buildingissa MLP:n päälle, mikä vuorostaan on Crawler-Transporter-tela-ajoneuvon päällä. Tämän jälkeen koko sukkula ajetaan laukaisualustalle 39-A tai 39-B. MLP lasketaan laukaisupaikalle ja Crawler-Transporter ajetaan pois ennen laukaisua. Aiemmin samoja laitteita käytettiin Apollo-ohjelman Saturn V -rakettien kokoamiseen ja laukaisuun.
Kukin MLP painaa 4,2 Mkg ja on 49 m pitkä, 41 m leveä sekä 7,6 m korkea.

Apollo-ohjelma

Kaikki kolme MLP:ää tehtiin alun perin Apollo-ohjelman Saturn V -rakettien laukaisuun ja siihen niitä käytettiin 1960 ja 1970-lukujen vaihteessa. Kussakin MPL:ssä oli Saturn V:n laukaisussa tarvittu 120 metriä korkea laukaistorni, jossa oli juuri ennen laukaisua sivuun käännettävät käsivarret ja muita toimintoja.
Miehitettyjä Skylab ja Apollo-Soyuz -lentoja varten MLP #1 muokattiin, siten että Raketin alle lisättiin sitä korottava jalusta. Näin Saturn V:tä lyhyempi Saturn IB yletti laukaistutornin käsivarsiin eikä laukaistornia tarvinnut muuntaa. Lisäksi Saturn V Ground Support Equipment (GSE) poistettiin tai poistettiin käytöstä ja tilalle asennettiin Saturn IB GSE equipment.

Avaruussukkulaohjelma

Apollo-ohjelman jälkeen MLP 2:n ja 3:n tornit muokattiin avaruussukkulan laukaisuun sopivaksi ja niille annettiin nimi "Fixed Service Structure" FSS sekä kiinnitettiin pysyvästi laukaisupaikkoihin 39 A and B. MLP 1:n laukaisutorni purettiin ja säilöttiin Kennedy Space Centeriin. Lisäksi laukaisualustaan lisättiin mm. laukaisua edeltävien vetyhuurujen polttamiseen tarkoitetut soihdut ja uudet aukot booster-rakettien pakokaasuille. Sukkulan moottorien pakokaasut kulkevat alkuperäisten aukkojen kautta. Alustaan asennettiin kuusi 3,7 metriä korkeaa äänenvaimennustornia. Niitä muokattiin STS-1 -lennon jälkeen, kun akustinen kuorma vaurioitti suurinta osaa sukkulan lämpösuojasta (TPS) lähdön aikana. Lähdön aikana tornit vapauttavat laukaisualustalle 1136 m³ vettä 20 sekunnissa. Näin äänen voimakkuus laskeen noin 142 dB:iin.
Sukkula on kiinni laukaisualustassa kahdeksasta kohtaa ennen liikkeelle lähtöä. Pultteja on neljä kunkin booster-raketin peräliepeessä. Juuri ennen boostereiden sytyttämistä mutterit räjäytetään ja sukkula pääsee liikkeelle.

Project Constellation

NASA on päättänyt korvata avaruussukkulat kapselimaisella Orion-avaruusaluksella, sekä miehitetyllä Ares I -kantoraketilla ja miehittämättömällä Ares V -kantoraketilla. Project Constellationissa on kuitenkin tarkoitus käyttää jo Apollo-ohjelman aikaista laitteistoa, Crawler-transporteria ja MLP:ia. Siinä tullaan pohjaamaan Apollo-ohjelmassa koeteltuihin ratkaisuihin.
Vuonna 2009 Ares I:n testilaukaisuihin modifioidaan yksi MLP. 2012 testilaukaisut ja siitä eteenpäin tehdään uusilta MLP:iltä, joihin on asennettu laukaistutorni ja suurin osa muusta laitteistosta. NASA antoi uuden laukaisualustan suunnittelun Merritt Islandissa toimivalle Reynolds, Smith and Hills -yhtiölle.
Vladimir Borovikovski

Vladimir Lukitš Borovikovsky (ven. Владимир Лукич Боровиковский, ukr. Володимир Лукич Боровиковський, Volodymyr Lukytš Borovykovsky;  4. elokuuta (J: 24. heinäkuuta) 1757 Myrhorod – 18. huhtikuuta (J: 6. huhtikuuta) 1825 Pietari) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen taidemaalari, joka hallitsi Venäjän muotokuvamaalausta 1700-luvun ja 1800-luvun vaihteessa.
Joachim Ziesche

Joachim Ziesche (s. 3. heinäkuuta 1939, Dresden, Saksa) on entinen itäsaksalainen jääkiekkoilija. Hän esiintyi DDR:n paidassa 197 maaotelussa. Hyökkääjänä pelannut Ziesche kuului monissa turnauksissa parhaiden pistemiesten joukkoon. Pelaajana hän esiintyi kahdeksan kertaa jääkiekon MM-kisojen A-sarjassa ja kerran B-sarjassa. 1966 hän saavutti DDR:n mukana pronssia silloisessa jääkiekon EM-kilvassa. Hän pelasi 1968 talviolympialaiset Grenoblessa.
Ziesche valittiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1999. Jo 1990 hänet oli otettu Hall of Fame Deutschland -kunniagalleriaan. Vuodesta 2004 hänen pelipaitansa on riippunut "jäädytettynä" Berliinissä Wellblechpalastes-hallin katossa.
Tea Törmänen

Tea Törmänen (s. 28. helmikuuta 1983) on suomalainen poliitikko. Hän toimi helmikuusta kesäkuuhun 2019 Liberaalipuolueen puheenjohtajana ja edusti puoluetta saman vuoden eduskunta- ja europarlamenttivaalien pienpuoluetenteissä. Hän on ollut myös puolueen varavaltuutettu Espoossa kuntavaalien 2017 jälkeen. Törmänen erosi Liberaalipuolueesta elokuussa 2019 ja siirtyi vihreisiin.
Törmänen on koulutukseltaan eläinten käyttäytymistieteiden maisteri. Gradunsa hän teki Exeterin yliopistossa Englannissa, mitä ennen hän opiskeli biologiaa Oulun yliopistossa. Hänellä on myös fysioterapeutin koulutus.
Törmäsellä on takana pitkä pelaajaura amerikkalaisessa jalkapallossa. Hän pelasi Suomen naisten maajoukkueessa ja kuului amerikkalaisen jalkapallon maailmanliiton IFAFin urheilijakomiteaan. Seuratasolla hän edusti Suomessa Varkaus Steelersiä, Lappeenrannan Rajaritareita, GS Demonsia, Oulu Northern Lightsia ja Helsinki Roostersia. SM-kultaa Törmänen oli voittamassa neljästi, kahdesti GS Demonsissa sekä kertaalleen Northern Lightsissa ja Roostersissa. Hän pelasi myös kaksi kautta, vuosina 2010–2011, yhdysvaltalaisessa D.C. Divasissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustuksen tukipelaaja.
Ben Gordon

Benjamin ”Ben” Gordon (s. 4. huhtikuuta 1983) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Chicago Bulls varasi Gordonin NBA:n vuoden 2004 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen kolmantena pelaajana. 191-senttisen Gordonin edellä tilaisuudessa olivat vain Dwight Howard ja Emeka Okafor. Gordon pelasi Chicagossa vuosina 2004–2009, minkä jälkeen hän solmi vapaana pelaajana sopimuksen Detroit Pistonsin kanssa. Kesäkuussa 2012, kolmen Detroitissa pelatun kauden jälkeen, hän siirtyi Charlotte Bobcatsiin pelaajakaupassa, jossa Pistons sai vaihdossa Corey Maggetten. Kauden 2014–2015 hän pelasi Orlando Magicissa.
Gordon syntyi Lontoossa, Englannissa jamaikalaisille vanhemmille. Hän pelasi ennen NBA-uraansa Connecticutin yliopiston joukkueessa. 
Hän oli NBA:n vuoden 2005 paras kuudes pelaaja.
Sud Aviation Caravelle

Käyttö Finnairilla

18. tammikuuta 1958 Aero, nykyinen Finnair, tilasi kolme Caravelle IA -konetta, jotka toimitettiin keväällä 1960. Suomen siviili-ilmailun ensimmäinen suihkukone saapui 23.2.1960. Kutsuvieraina lennolla olivat mm. kulkulaitosministeri Arvo Korsimo, Aeron toimitusjohtaja Leonard Grandell, Helsingin sanomien päätoimittaja Yrjö Niiniluoto ja merenkulkuneuvos Antti Wihuri. Koneen lensi Suomeen Olli Puhakka. Koneissa oli 16 ensimmäisen luokan ja 57 turistiluokan paikkaa. Koneet muutettiin Caravelle III -malleiksi alkuvuonna 1961. Vuonna 1962 Finnair sai vielä yhden Caravelle III:n, jonka myötä tilauslennot tulivat mahdollisiksi, niitä lennettiin Teneriffalle, Palma de Mallorcaan ja Riminiin. Yhtiön sisällä Caravelle III -malleista käytettiin kutsumanimeä Höyry-Caravelle uudempien versioiden tultua käyttöön. Aero myi Caravelle III:t syksyllä 1964.
Kesällä 1964 Aerolla oli vuokralla myös yksi Caravelle VI-R. Heinäkuussa 1964 Aero vastaanotti ensimmäiset Caravelle 10 B3 -koneet, joista yhtiö käytti nimeä Super Caravelle. Ensimmäistä konetta oli Helsinki-Vantaan lentoasemalla vastaanottamassa satapäinen vastaanottajajoukko. Vuosina 1964–1967 Super Caravelleja saatiin yhteensä kahdeksan. Lisäksi vuosina 1974–1976 Finnairilla oli vuokralla kaksi Caravellea.
Finnair lensi viimeisen säännöllisen lentonsa Super Caravellella 30. huhtikuuta 1983. Kuitenkin vielä keväällä 1989 ruotsalainen Transwede lensi Finnairin vuoroja ns. wet-leasena kahdella Caravelle 10 B3 -koneella.
Eräänlaisena tunnustuksena koneen menestyksestä Finnairin palveluksessa on yksi tie Vantaalla on nimetty koneen mukaan Caravellentieksi. Suomen posti on julkaissut 1.11.1963 Caravelle- ja 3.3.2003 Super Caravelle -aiheisen postimerkin.

Museokoneita Suomessa

Suomen ilmailumuseossa Vantaalla on yksi Caravelle-simulaattori. Lisäksi ilmailuharrastajien keskuudessa on keskusteltu yhden koneen saamisesta Suomen ilmailumuseon kokoelmiin.
Talviolympialaiset 1964

Kuolemantapaukset

Vuonna 1964 australialainen alppihiihtäjä Ross Milne kuoli syöksyharjoituksissa Innsbruckin olympialaisten avajaispäivänä. Milne törmäsi puuhun. Innsbruckissa ja harjoituksissa kuoli myös brittikelkkailija Kazimierz Kay-Skrzypecki.
2A65 Msta B

2A65 Msta-B on venäläinen 152 mm kanuunahaupitsi. Tykin venäläinen nimike on 152-ММ ГАУБИЦА 2А65 "МСТА-Б".
2A65 otettiin palveluskäyttöön 1980-luvun puolivälin tienoilla neuvostoarmeijassa. NATO:n tiedustelu havaitsi uuden tykkimallin käyttöönoton vuonna 1987, minkä johdosta tykistä käytetään joskus nimeä M1987. Tällä hetkellä tykkejä arvioidaan olevan Venäjän asevoimien käytössä noin 370 kappaletta.
Tykin putki on 53 kaliiperia pitkä ja sen on asennettu kaksipyöräiselle haaralavetille. Tykin lukkolaite on puoliautomaattinen putoava kiilalukko. Putken peräkappaleeseen on kiinnitetty lataussilta ja tykin rekyylivoimasta käyttövoimansa saava jousitoiminen latauslaite.
2A65:ssa käytetään kartussilaukauksia. Ammusvalikoima sisältää mm. sirpalekranaatteja, kuorma-ammuksia ja erikoisammuksia. Tykin suurin kantama tavanomaisilla ammuksilla on 24 700 metriä ja rakettiavusteisilla ammuksilla 28 500 m. Putken suurin korotus on 70°. Tykin tuliasemapaino on 6  800 kg ja ammuksen suurin lähtönopeus 810 m/s.
2A65 Msta-B:stä on olemassa myös 2S19-panssarihaupitsin tykkinä käytetty versio 2A64 Msta-S.
European BEST Engineering Competition

Kilpailun rakenne

EBEC on yksi suurimmista opiskelijoiden järjestämistä insinöörikilpailuista ja se koostuu kolmesta kierroksesta. 84 Paikallisen kierroksen voittajatiimiä jatkavat 15 aluekilpailuun. Aluekilpailujen voittajat jatkavat finaaliin.  

Paikalliset kierrokset

Esikarsintakierrokseen kuuluu 84 paikallista kierrosta 32 maassa. Kierrokset järjestää paikallinen BEST-järjestö (Local BEST Group, LBG). 

EBEC Finaali

EBEC:n alueellisten kilpailujen voittajat kokoontuvat 10-päiväiseen finaaliin. Viimeinen kierros on yhden paikallisen LBG:n järjestämä. Finaalin aikana osallistujilla on mahdollisuus tutustua uusiin ihmisiin eri kulttuureista, tutustua paikalliseen kaupunkiin ja saada yrityskontakteja viimeisenä päivänä järjestettävillä rekrytointimessuilla.
Danny Koevermans

Ura

Danny Koevermans aloitti ammattilaisuransa Sparta Rotterdamista, jossa hän pelasi yhteensä viisi kautta. Vuonna 2005 hän siirtyi AZ Alkmaariin. Läpimurtonsa hän teki toisena AZ Alkmaar kautenaan, jolloin hän oli yksi Eredivisienin parhaita maalintekijöitä, 22 maalillaan. Elokuussa 2007 hän siirtyi PSV:hen 6 miljoonan euron siirtosummalla. Hänet hankittiin Sevillaan siirtyneen Arouna Konén korvaajaksi.
Maajoukkue debyyttinsä hän teki EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan 28. maaliskuuta 2007. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 17. marraskuuta 2007 Luxemburgia vastaan.
Jääkärimarssi

Historia

Taistellessaan Saksan armeijaan kuuluneessa, suomalaisista koostuneessa Preussin kuninkaallisessa jääkäripataljoonassa nro 27 ensimmäisessä maailmansodassa jääkärit järjestivät mielialansa kohottamiseksi keskuudessaan kilpailun parhaasta marssilaulun tekstistä Liepājassa, Saksan Venäjältä miehittämässä Kuurinmaan kuvernementissa (nykyään osa Latviaa) lokakuussa 1917. Kilpailun voitti Heikki Nurmio, jonka sanat paperilla salakuljetettiin Suomeen Henrik Zilliacukselle ja edelleen Jean Sibeliukselle. Hän laati sävellyksen kolmessa päivässä Ainolassa, omien sanojensa mukaan korkean isänmaallisen tunteen valtaamana.
Marssi esitettiin ensimmäisen kerran Liepājassa 28. marraskuuta 1917 pataljoonan miehistölle tarkoitetussa illanvietossa. Se julkaistiin joulukuun alussa kirjoitettuna mieskuorolle ja pianolle ilman mainintaa säveltäjästä ja sanoittajasta. Marssi esitettiin Suomessa nähtävästi ensimmäisen kerran suuremmalle kuulijakunnalle itsenäisyysmiesten Uuden Päivän Klubin juhlassa helsinkiläisen ravintola Oopperakellarin yläsalissa Ylä-Opriksessa 8. joulukuuta. Sen esitti Laulu-Miesten kvartetti. Marssin varsinainen kantaesitys oli Helsingissä esittäjänään Olof Wallinin johtama Akademiska Sångföreningen 19. tammikuuta 1918. Samana päivänä puhkesivat Viipurissa ensimmäiset taistelut suomalaisten punakaartilaisten ja suojeluskuntalaisten välillä.
Alun perin Jääkärimarssissa laulettiin: ”Viro, Aunus, Karjalan kaunis maa, yks’ suuri on Suomen valta”. Myöhemmin sanat muutettiin muotoon ”Häme, Karjala, Vienan rannat ja maa, yks’ suuri on Suomen valta”. Historiantutkija Mikko Uolan mukaan muutos tehtiin siksi, että katsottiin Viron kuuluvan Saksan eikä Suomen reviiriin ja sanoituksen loukkaavan saksalaisia.

Sanat

Syvä iskumme on, viha voittamaton,

meil' armoa ei kotimaata.

Koko onnemme kalpamme kärjessä on,

ei rintamme heltyä saata.

Sotahuutomme hurmaten maalle soi,

mi katkovi kahleitansa.

Ei ennen uhmamme uupua voi,

kuin vapaa on Suomen kansa.

Kun painuvi päät muun kansan, maan,

me jääkärit uskoimme yhä.

Oli rinnassa yö, tuhat tuskaa,

vaan yks' aatos ylpeä, pyhä:

Me nousemme kostona Kullervon,

soma on sodan kohtalot koittaa.

Satu uusi nyt Suomesta syntyvä on,

se kasvaa, se ryntää, se voittaa.

Häme, Karjala, Vienan rannat ja maa,

yks' suuri on Suomen valta.

Sen aatetta ei väkivoimat saa

pois Pohjolan taivaan alta.

Sen leijonalippua jääkärien

käsivarret jäntevät kantaa,

yli pauhun kenttien hurmeisten

päin nousevan Suomen rantaa.

Jääkärimarssi kunniamarssina

Jääkärimarssi on ollut ja on useiden Suomen joukko-osastojen kunniamarssina.
Publius Aelius Hadrianus Afer

Publius Aelius Hadrianus Afer oli roomalainen virkamies, joka eli ensimmäisellä vuosisadalla. Hän oli keisari Trajanuksen serkku ja tulevan keisarin Hadrianuksen isä. Publius Aelius Hadrianus Afer syntyi Espanjassa, lähellä nykyistä Sevillaa. Hän sai lisänimen Afer, afrikkalainen, palveltuaan hyvin Mauritaniassa. Hän sai preettorinviran, mutta kuoli pian sen jälkeen noin vuonna 85. Orvoksi jäänyt poika jäi Trajanuksen ja Publius Acilius Attianuksen kasvatettavaksi.
Täpläpalmutasku

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan täpläpalmutasku on noin 16 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väritykseltään vaalean ruosteen ruskeat. Yläperä ja pyrstö ovat väriltään punaruskeat. Mustassa päässä on silmien yläpuolella kapeat valkoiset raidat. Rinta ja vatsa ovat ruskehtavan valkoiset ja mustapilkulliset. Koiras- ja naarastäpläpalmutaskut muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Nuoret linnut ovat hieman vaaleampia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Täpläpalmutaskua tavataan Itä-Afrikassa Tansaniassa, Keniassa, Ugandassa, Sudanissa, Etiopiassa ja Somaliassa. Täpläpalmutaskun elinympäristöä ovat tiheiköt kuivilla pensaikkomailla. Lajia tavataan usein joenuomien läheisyydestä. Hieman harvinaisempana täpläpalmutaskua tavataan myös rannikon pensaikoista.

Elintavat

Täpläpalmutasku on melko arka lintu ja viettää piileskelevää elämää. Lintu laulaa aamunkoitteessa ja illalla, joskus myös yöllä. Laulu on sointuvaa ja täpläpalmutasku matkii myös muiden lintujen laulua.
Coca-Cola Light

Coca-Cola Light (joissain maissa nimellä Diet Coke) on The Coca-Cola Companyn virvoitusjuomamerkki. Se on maailman kolmanneksi myydyin virvoitusjuoma. Coca-Cola Lightia alettiin myydä Suomessa vuonna 1984.
Juoma oli vuodesta 2006 makeutettu sukraloosilla‚ mutta sitä ennen se makeutettiin aspartaamilla. Vaihdokseen syynä oli maku, sillä sukraloosi sokerista valmistettuna kevytmakeuttajana toi juomaan täyteläisemmän maun. Vuoden 2009 alussa Coca-Cola Lightin makeutusaine sukraloosi muutettiin takaisin aspartaamiksi tuntemattomista syistä.
Coca-Cola Lightia pidettiin yleisesti liian naisellisena ja sen takia lanseerattiin tuote Coca-Cola Zero. Nykyään myynnissä olevat Coca-Cola Light ja Coca-Cola Zero ovat lähes täysin sama tuote eri etiketillä. Ainoana erona juomien välillä ovat käytetyt happamuudensäätöaineet: Coca-Cola Lightissa käytetään mononatriumfosfaatti E339:ää, Coca-Cola Zerossa mononatriumsitraatti E331:tä.
Olive Garden

Historia

General Mills perusti Olive Gardenin alun perin vuonna 1982. Nykyisin ketjun omistaa Darden Restaurants, joka on maailman suurin casual dining -ravintolayhtiö.

Inspiraatio

Olive Gardenin innoittajana toimii Italia. Yhtiön itsensä mukaan sitä inspiroi "italialaisten lämpö ja aito vieraanvaraisuus sekä perheen tärkeys heidän kulttuurissaan".
Diapsidit

Tuntomerkit

Diapsideihin on perinteisesti luokiteltu vain ne matelijat, joilla on molemmat ohimoaukot kallon kummallakin puolella silmien takana. Tämä mahdollisti monille diapsideille suuremmat ja vahvemmat leukalihakset sekä laajemmin avautuvat leuat. Toinen diapsidien epämääräinen ominaisuus on melko pitkä värttinäluu, verrattuna olkaluuhun.

Luokittelu

Diapsidit olivat ennen yksi neljästä matelijoiden alaluokasta, jonka kaikilla lajeilla on diapsidinen kallo. Kolme muuta matelijoiden alaluokkaa olivat Synapsida (jonka lajeilla oli yksi alempi ohimoaukko kallon molemmilla puolilla; "nisäkäsliskot"), Anapsida (jonka lajeilta puuttuu kaikki ohimoaukot; kilpikonnat ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset) ja Euryapsida (jonka lajeilla on yksi ylempi ohimoaukko kallon molemmilla puolilla; sisälsi monia merimatelijoita).
Nykyisessä fylogeneettisessä systematiikassa tätä luokittelua ei kuitenkaan enää käytetä. Nykyään synapsidit ovat sauropsidien sisarryhmä (nisäkkäät ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset), kun taas euryapsidit ja anapsideista kilpikonnat luetaan nykyisin diapsideihin, mikä tarkoittaisi, että euryapsidit on polyfyleettinen ryhmä ja anapsidit on parafyleettinen ryhmä. Kladistisesti myös linnut (jotka ovat diapsidisten matelijoiden jälkeläisiä) luetaan nykyisin diapsideihin.
Jumalan laki

Jumalan laki on uskonnollisissa kirjoituksissa esiintyvä laki, jonka katsotaan saavan alkunsa suoraan Jumalan tahdosta. Jumalan lain katsotaan olevan ihmisen tahdosta riippumaton samoin kuin luonnollinen laki eikä ihminen voi muuttaa sitä omilla toimillaan.

Kristinuskossa

Jumalan laki on niin sanottu rakkauden laki, joka kehottaa ihmisiä rakastamaan Jumalaa, lähimmäisiään ja myös itseään. Lain suurimmat käskyt ovat: ”rakasta Herraa sinun Jumalaasi kaikesta sydämestäsi, kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi” ja ”rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi”. Näin opetti Jeesus.
Jumalan laki pitää sisällään myös kymmenen käskyä, jotka Jumala julisti Hoorebin vuorelta Israelin kansalle pian heidän Egyptin orjuudesta vapautumisen jälkeen  Kymmenen käskyä selvittää tarkemmin miten ihmisten tulisi rakastaa Jumalaa ja lähimmäisiään. Edelleen Mooseksen kirjoissa, myös osittain Uudessa Testamentissa, olevat useat kymmenet moraalisäännöt selventävät kutakin käskyä tarkemmin. Esimerkiksi vuorisaarnassa Jeesus opetti käskyn ”älä tapa” kieltävän myös toisen ihmisen ”tappamisen ja nujertamisen” vihaamalla ja halveksivilla sanoilla.
Jeesus opetti, että Jumalan laki ja jokainen sen käskyistä on voimassa ikuisesti ja että mikään käskyistä ei muutu. Jumalan laki ilmaisee miten Jumala haluaisi ihmisten elävän ja kohtelevan toisiaan. Sen tutkiminen paljastaa myös synnin, jota ei saisi tehdä. Apostoli Johannes kirjoittaa synnin olevan Jumalan lain rikkomista.
Georgi Poltavtšenko

Georgi Poltavtšenko (ven. Георгий Сергеевич Полтавченко) (s. 24. helmikuuta 1953 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto (nyk. Azerbaidžan)) on Pietarin kaupungin kuvernööri 1. syyskuuta 2011 alkaen. Poltavtšenko on entinen KGB-upseeri. Hän on presidentti Vladimir Putinin läheinen liittolainen.
Pako tulevaisuudesta

Juoni

Pako tulevaisuudesta on tulevaisuuteen sijoittuva tarina hedonistisesta ja utopistisesta yhteiskunnasta, jossa kukaan ei elä vanhaksi. He uskovat "uusiutuvansa" karuselliksi kutsutun seremonian kautta, johon kaikki tietyn iän ylittäneet osallistuvat. Toisinaan kupoliin rakennetusta kaupungista yritetään paeta eli "juosta" tarkoituksena löytää Pyhätöksi kutsuttu turvapaikka kaupungin ulkopuolelta. "Juoksijoita" ottavat kiinni Nukkumatit, aseistetut poliisit, jotka "lopettavat" juoksijan. Kaupungin asukkaat uskovat että kuolema kohtaa vain niitä, jotka kaupungista poistuvat. Ikääntyvät ihmiset "uudistuvat" ja juoksijat "lopetetaan".
Michael Yorkin esittämä Nukkumatti nimeltään Logan 5 saa kaupungin toimintaa ohjaavalta tietokoneelta tehtäväkseen tekeytyä juoksijaksi ja etsiä Pyhättö kaupungin ulkopuolelta. Hänen onnistuu saada liittolaisekseen nuori Jennifer 6 ja hänen avullaan soluttautua juoksijoiden joukkoon. Jennifer 6:n kanssa hän pakeneekin lopulta kaupungista ja löytää ulkomaailman, villin luonnon. He tapaavat Peter Ustinovin esittämän vanhan herran, joka on elänyt koko ikänsä vapaassa maailmassa.
Maailman ja elämän todellinen luonne valkenee Loganille, joka on koko ikänsä elänyt valheellisessa, epätodellisessa maailmassa. Hän päättää välittää tiedon muillekin, ja vapauttaa kaupungin asukkaat heidän keinotekoisesta, valheellisesta pikkumaailmastaan, jossa yli 30-vuotiaita ei ole.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo viihdyttävyyden jäävän elokuvassa välillä toiseksi mutta kehuu erikoistehosteita. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Operaatio Hide

Operaatio Hide oli peitenimi toisen maailmansodan Maltan saattueelle Aleksandriasta ja Maltalta Gibraltarille 20.-24. joulukuuta 1940.

Operaatio

Vara-amiraali Somervillen Force H purjehti 20. joulukuuta Gibraltarilta länteen hämätäkseen Espanjan puolella olevia vakoojia matkan todellisesta suunnasta. Puolitoista tuntia myöhemmin osaston viisi hävittäjää HMS Duncanin johdolla aloittivat purjehduksen suoraan itään taloudellisinta nopeutta. Pääosasto, johon kuuluivat Somervillen lippulaiva taisteluristeilijä HMS Renown, lentotukialus HMS Ark Royal, risteilijä HMS Sheffield sekä hävittäjät HMS Faulknor, HMS Forester, HMS Fury, HMS Firedrake, HMS Fortune ja HMS Foxhound, jatkoivat matkaansa tehden lenkin länteen.
Pääosasto tavoitti 21. joulukuuta edeltä lähetetyt viisi hävittäjää, jotka samalla tankattiin raskaammista aluksista. Samana iltana hävittäjät HMS Duncan, HMS Encounter, HMS Ilex, HMS Jaguar ja HMS Hyperion nostivat nopeutensa 26 solmuun suorittaakseen operaatio Seekin, jonka tarkoituksena oli pakottaa italialaiset sukellusveneet sukeltamaan. Tehtävän tarkoituksena oli poistaa uhka Skerkin kapeikosta, josta taistelulaiva HMS Malaya, kaksi suojana ollutta hävittäjää sekä kaksi Clan Linen tyhjää rahtilaivaa Clan Forbes ja Clan Fraser purjehtivat kohti länttä.
Italialainen sukellusveneen Serpenten laukaisema torpedo osui 22. joulukuuta hävittäjä HMS Hyperioniin, joka jouduttiin ottamaan hinaukseen. Hinaava HMS Ilex ja hinattava joutuivat liian lähelle Pantelleriaa vaarantaen alukset, jolloin Välimeren laivaston komentaja antoi käskyn HMS Janukselle upottaa HMS Hyperion ja vapauttaa siten HMS Ilex hinaustehtävästä.
HMS Malayan mukana saapunut osasto tapasi 23. joulukuuta Force H:n, jolloin HMS Sheffield yhdessä viiden hävittäjän kanssa jätettiin suojaamaan hitaampia (13 solmua)rahtialuksia ja loppuosa osastosta nosti vauhtinsa 18 solmuun suunnaten Gibraltarille. Pääosasto saapui 24. joulukuuta aamupäivällä ja loppuosasto iltapäivällä.