google/wiki40b huggingface dataset:
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi

Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva periytyvä munuaistauti, joka aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa, valkuaisvirtsaisuutta ja turvotusta. Sairas lapsi tarvitsee selvitäkseen munuaisensiirron. Kyseessä on perimän geenivirhe joka aiheuttaa poikkeaman nefriiniproteiinin rakenteessa 
Ennen kuin munuaisensiirtojen toteuttaminen potilaille aloitettiin, yleensä taudista kärsineet menehtyivät ensimmäisen elinvuotensa aikana.
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi löydettiin vuonna 1956. Se on suomalaisten lasten yleisin munuaisensiirron syy. Suomalaisista vastasyntyneistä sairaus todetaan yhdellä noin 8 000:sta.
Petrus Bång

Petrus Bång (1633-1696) toimi Viipurin hiippakunnan piispana 1681-1696. Tämä ruotsalaissyntyinen mies mainitaan 1600-luvun etevimmäksi virkansa hoitajaksi. Hän oli tehnyt useita ulkomaanmatkoja ja oli suomen kielen taitoinen.

Elämäkerta

Bång syntyi Norrbon pitäjässä, tuli ylioppilaaksi 1651 Upsalassa, jossa myös sai maisterin arvon sekä toimi jumaluusopin professorina. Kreivi Pietari Brahe kutsui hänet professoriksi Turkuun, kun piispa Johannes Terserus oli erotettu virastaan epäilyttävien opetustensa vuoksi. Turussa Bång hoiti toistakymmentä vuotta teologian professorin virkaa.
Viipurin piispana Bång suhtautui ortodokseihin eri tavalla kuin edeltäjänsä. Vaikka hän piti ortodoksista uskoa eksytyksenä, hän koetti osoittaa ortodokseille, ettei heidän uskonsa eronnut paljoa luterilaisuudesta. Hän ei hyväksynyt ortodoksien pakkokäännyttämistä. Bång totesi, että "synnistä he opettavat puhtaasti ja totuudenmukaisesti ja he puhuvat kauniisti Jumalan armosta ja Kristuksen armotyöstä. Yksin Kristusta he pitävät Vapahtajanaan... Monet uskonkappaleet ovat heille tuntemattomia, mutta mitään he eivät tietääkseni kiellä".
Bång perusti omilla varoillaan kaupunkiin kirjapainon, joka oli Suomessa toinen järjestyksessä. Hän edisti tarkastusmatkoillaan lukutaitoa seurakunnissa. Rautalammin seurakunnan vanhin säilynyt piispantarkastuspöytäkirja on vuodelta 1695. Siinä Petrus Bång totesi pitäjän miesten osaavan katekismusta "kauniisti ja puhtaasti" ulkoa. Sen sijaan vain muutamat seurakuntalaiset osasivat lukea.
Bång oli lukenut ja oppinut mies, joka osasi myös suomea. Tosin hänen teoksensa Ruotsin kirkon historiasta (1675) on ajalle tyypillistä götismiä, jossa mahtipontiset kuvitelmat sotkeutuivat tosiasioiden kanssa. Niinpä hän toteaa, että Aatami toimi piispana Kälkestadissa Ruotsissa
Petrus Bång oli avioliitossa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa Katarina Leijel kuoli 1675, minkä jälkeen Bång v. 1681 solmi uuden avioliiton Magdalena Schnackin kanssa. Hänen lapsistaan eli täysi-ikäiseksi vain ensimmäisestä avioliitosta syntynyt tytär Katarina, joka vajaat 18-vuotiaana vihittiin  vuonna 1688 avioliittoon vuonna 1691 aateloidun Carl Banckin kanssa.
Helena Vierikko

Helena Ida Eufrosyne  Vierikko (s. 11. elokuuta 1980) on suomalainen näyttelijä.
Vierikko teki ensimmäiset elokuvaroolinsa lapsena. Vuonna 1995 hänet palkittiin vuoden 1994 parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla roolistaan lastenkotilapsi Siruna Raimo O Niemen ohjaamassa elokuvassa Kissan kuolema. Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa Timo Koivusalon ohjaama, vuonna 2005 ilmestynyt Kaksipäisen kotkan varjossa, Matti Ijäksen ohjaama, Reko Lundánin näytelmään perustuva televisioelokuva Tarpeettomia ihmisiä samalta vuodelta ja Johanna Vuoksenmaan ohjaama Toinen jalka haudasta vuodelta 2009. Ensiksi mainitussa hän näytteli naispääosaa, Ellaa, Tarpeettomissa ihmisissä Sonjaa ja viimeiseksi mainitussa toimittaja Hanna Mannista.  
Vierikko valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta 2005. Teatteriurallaan hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterin ja Q-teatterin yhteistuotannossa Veljeni, Leijonamieli vuosina 2003 ja 2004, Helsingin kaupunginteatterin Studio Pasilassa esitetyssä, Steve Martinin kirjoittamassa näytelmässä Villin kanin kapakka (Picasso at the Lapin Agile) vuonna 2006 ja Ryhmäteatterin esittämässä, Raila Leppäkosken kirjoittamassa ja ohjaamassa näytelmässä Sakset, kivi, paperi vuonna 2007. Näyttelemisen lisäksi hän on toiminut teatterissa myös ohjaajan assistenttina.
Vierikko on näytellyt myös televisiosarjoissa, muun muassa Nelosella keväällä 2008 esitetyssä draamasarjassa Suojelijat, jossa hän näytteli vartija Nooraa, ja MTV3-kanavalla samana keväänä esitetyssä, Johanna Vuoksenmaan ohjaamassa kolmiosaisessa trillerissä Joku kaltaiseni, jossa hänen roolinimensä oli Anne Summanen. Vuonna 2012 hän esitti päähenkilö Elinaa, vainoamisen uhriksi joutuvaa yksinhuoltajaäitiä, TV1:n kaksiosaisessa minisarjassa Stalkkeri.
Näyttelijä Vesa Vierikko on Helena Vierikon isä.
Pohjois-Pohjanmaan liitto

Pohjois-Pohjanmaan liitto on yksi Suomen yhdeksästätoista maakunnan liitosta.

Historia

Pohjois-Pohjanmaan liittoa edeltänyt Pohjois-Pohjanmaan Maakuntaliitto perustettiin tammikuun 6. päivänä 1931 Oulun Seurahuoneella. Kokouskutsussa todettiin seuraavaa: "Luokaamme yhteisen maakuntahenkemme pohjalta elinvoimainen, koko maakuntaa käsittävä, kaikki pohjois-pohjalaiset yhdistävä maakuntaliitto". Tämä maakuntahenki kannatteli Maakuntaliittoa aina 62 vuotta, kunnes se ja Pohjois-Pohjanmaan seutukaavaliitto yhdistettiin huhtikuun 1. päivänä 1993 Pohjois-Pohjanmaan liitoksi.

Toiminta

Pohjois-Pohjanmaan liitto on yhteensä kolmenkymmenen Pohjois-Pohjanmaan kunnan muodostama kuntayhtymä, Vaalan kunta Kainuusta liittyi vuoden 2016 alusta sen varsinaiseksi jäsenkunnaksi. Liiton tehtävinä ovat alueellinen kehittäminen, muun muassa aluekehittämisohjelmien sekä EU-ohjelmien valmistelu ja laadinta yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa, maakuntakaavoitus, edunvalvonta ja maakunnan tunnetuksi tekeminen. Toimimme yhdessä eri yhteistyötahojen kanssa maakunnan parhaaksi. Pohjois-Pohjanmaan liitolta voi hakea rahoitusta maakuntaohjelman ja EU-ohjelmien tavoitteiden mukaisten hankkeiden toteuttamiseen.

Organisaatio

Liiton päätöksenteko perustuu kunnalliseen demokratiaan, päätösvaltaa liitossa käyttävät maakuntavaltuusto ja -hallitus. Maakuntajohtajana toimii Pauli Harju. Aluekehityksen tulosalueen johtaja on kehitysjohtaja Tiina Rajala ja aluesuunnittelun tulosaluetta johtaa suunnittelujohtaja Jussi Rämet. Hallintojohtaja Riitta Pitkänen johtaa hallinnon ja talouden tulosaluetta.
Mpule Kwelagobe

Mpule Keneilwe Kwelagobe (s. 14. marraskuuta 1979 Gaborone) on botswanalainen nainen, joka valittiin vuonna 1999 Miss Universumiksi. Hän oli myös Miss Botswana 1997.
Kwelagobe syntyi Gaboronessa ja muutti vuonna 1997 Lobatseen. Samana vuonna hän osallistui Miss World -kilpailuun, mutta ei voittanut. Vuonna 1999 hänestä tuli ensimmäinen Botswanan edustaja Miss Universumissa koko kilpailun historian aikana. Kwelagobe harrastaa urheilua ja musiikkia.
Atlas Saarikoski

Atlas Saarikoski  (s. 1982, vuoteen 2011 Akuliina) on suomalainen toimittaja ja kansalaisaktivisti.
Saarikoski on toiminut useissa kansalaisliikkeissä 2000-luvulla ja ollut julkisuudessa keskustelemassa erityisesti eläinten oikeuksiin, siirtolaiskysymyksiin, seksuaalipolitiikkaan, feminismiin ja anarkismiin liittyvistä kysymyksistä.
Saarikoski on työskennellyt feministilehti Tulvan päätoimittajana sekä Sakki ry:n, Seta ry:n ja FSS rf:n Suvaitsevaisuudesta yhdenvertaisuuteen -hankkeen projektisihteerinä ja nettilehti Lilyn sekä Uuden Suomen bloggaajana. Hän on toiminut myös TV2:n Pressiklubi-ohjelman kommentaattorina. Vuonna 2009 hän toimitti ja juonsi YLE Radio 1:llä yhteiskunnallista vastarintaa käsittelevää Bensaa liekkeihin! -keskusteluohjelmaa. Saarikoski on kirjoittanut Voimaan, Normihomolehteen ja Vasemmistofoorumin Peruste-lehteen. Saarikoski on ollut myös Helsingin Sanomien HS-raadin jäsen.
Hän on toimittaja Jyrki Saarikosken tytär.
Nikolai Sutjagin

Nikolai Vasilijevitš Sutjagin (s. 5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinski, Neuvostoliitto – k. 12. marraskuuta 1986) oli neuvostoliittolainen hävittäjälentäjä, joka oli 21 ilmavoitollaan Korean sodan johtava ässä.
Nikolai Sutjagin syntyi 5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinskin kylässä. Hänen vanhempansa olivat maatyöläisiä. Hän astui asepalvelukseen vuonna 1941. Vuonna 1942 hän valmistui Tšernikovin lentosotakoulusta. Elokuussa 1945 hän osallistui lentotoimintaan Japanin ilma-asetta vastaan Kaukoidässä Neuvostoliiton vapauttaessa Korean ja Mantšurian Japanin miehityksestä.
Sutjagin palveli 303. lentodivisioonan 17. laivueessa, kun se siirtyi toukokuussa 1951 Mantšuriaan tukemaan 324. lentodivisioonaa Korean sotatoimissa. Sutjagin lensi ensimmäisen sotalentonsa tässä sodassa kesäkuun alussa 1951. Hän lensi koko sodan ajan MiG-15-hävittäjällä pudottaen etupäässä F-86-hävittäjiä. 10. lokakuuta 1951 Sutjagin sai kultaisen ansiomerkin ja hänestä tuli Neuvostoliiton sankari. Korean sodan jälkeen Sutjagin suoritti Lentoakatemian vuonna 1956 ja Sotilasakatemian vuonna 1964. Hän yleni kenraalimajuriksi ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1978. Hän kuoli 12. marraskuuta 1986.
Jordi Alba

Seurajoukkueura

Alba pelasi uransa alkuvaiheilla Barcelonan juniorijoukkueissa, kunnes vuonna 2005 hän putosi pois akatemiasta pienen kokonsa takia. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi vuotta Cornellàn junioriakatemiassa, josta hän siirtyi 6 000 euron kasvattajakorvausta vastaan Valenciaan. Kaudeksi 2007–2008 hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen, joka pelasi Tercera Divisiónissa. Ensimmäisen kautensa ammattilaisena Alba pelasi kaudella 2008–2009 lainasopimuksella Gimnàsticissa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Seuraavaksi kaudeksi hän palasi takaisin Valenciaan ja teki ensiesiintymisensä pääsarjassa 13. syyskuuta 2009 ottelussa Real Valladolidia vastaan. Tämän jälkeen hän oli muun muassa kahdessa seuraavassa Eurooppa-liigan ottelussa avauskokoonpanossa Lilleä ja Slavia Prahaa vastaan. Joukkueen puolustuksen poissaolojen takia hän pelasi suurimman osan kaudesta 2009–2010 vasempana laitapuolustajana. 11. huhtikuuta 2010 Alba teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Mallorcaa vastaan.
Kaudella 2010–2011 hän jatkoi puolustuslinjassa vasemman laitapuolustajan paikalla taistellen peliajasta ranskalaisen Jérémy Mathieun kanssa. Alba pelasi kauden aikana yhteensä 27 ottelussa ja teki niissä kaksi maalia.
Seuraavalla kaudella 2011–2012 Alba pelasi vasemmalla laidalla sekä puolustavassa että hyökkäävässä roolissa, enemmän puolustavassa. Päävalmentaja Unai Emeryllä oli tapana peluuttaa usein Albaa ja Mathieuta samaan aikaan kentällä, toista puolustavassa ja toista hyökkäävässä roolissa.
28. kesäkuuta 2012 Alban ilmoitettiin tehneen viiden vuoden sopimuksen Barcelonan kanssa ja hänestä maksetaan 15 miljoonan euron siirtokorvaus. Siirto sai vahvistuksensa, kun Alba kävi Barcelonan lääkärintarkastuksessa.

Maajoukkueura

Alba pelasi Espanjan alle 19-, 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän kuului vuonna 2008 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuihin ja vuonna 2009 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin osallistuneisiin ryhmiin. Ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen hän sai syyskuussa 2011. 11. lokakuuta 2011 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Skotlantia vastaan.
Alba teki uransa ensimmäisen maajoukkuemaalin vuoden 2012 EM-kilpailujen loppuottelussa, kun hän pääsi Xavin syötöstä läpiajoon pitkän juoksun jälkeen ja viimeisteli Espanjan 2–0-maalin Italiaa vastaan.
Wuchangin kansannousu

Wuchangin kansannousu (perint.: 武昌起義, yksink.: 武昌起义, pinyin: Wǔchang Qǐyì) aloitti 10. lokakuuta 1911 Kiinan Qing-dynastian kaataneen Xinhai-vallankumouksen ja johti Kiinan tasavallan perustamiseen.
Qing-dynastia modernisoi armeijaansa 1900-luvun alussa käyttäen modernisoidusta armeijakunnasta nimeä "Uusi armeija". Wuchangin kaupunki (osa nykyistä Wuhania) Hubein provinssissa oli uuden armeijan aseiden suurin valmistuspaikka. Monet uuden armeijan upseerit ja sotilaat olivat kiinnostuneet Tongmenghui-puolueen vallankumouksellisesta ideologiasta, moni kuului myös vallankumouksellisiin järjestöihin. Nämä opintopiirit olivat kirjoittaneet vallankumousideoistaan myös Tongmenghui-puolueelle, mutta se ei ottanut niitä vakavissaan.
Kansannousu alkoi vahingossa. Tasavaltalaiset opintopiirit olivat tehneet pommeja, joista yksi vahingossa räjähti. Poliisi alkoi tutkia asiaa ja löysi uuteen armeijaan kuuluvien tasavaltalaisten luetteloita. Tällöin tasavaltalaisille ei jäänyt muuta vaihtoehtoa kuin aloittaa kapina heti tai saada kuolemantuomio. Koska suurin osa armeijakunnasta oli lähtenyt tukahduttamaan Sichuanin lakkoja, provinssinhallinto ja armeijan komentaja joutuivat paniikkiin ja pakenivat paikalta. Kapinalliset ottivat haltuunsa ammusvarastot ja rahavarat.
Kapinalliset valitsivat johtajakseen Li Yuanhongin, sillä tämä oli useimpia muita vanhempi ja arvovaltaisempi henkilö. Hän onnistuikin neuvottelemaan maakunnan perustuslailliset kannattajikseen. Muuallakin maakuntaneuvostoja julistautui itsenäisiksi.
Tongmenghui ja sen Yhdysvalloissa ulkokiinalaisia rekrytoimassa ollut johtaja Sun Zhongshan (Sun Yat-sen) halusi osalliseksi kapinaan luettuaan siitä sanomalehdistä. He lähtivät organisoimaan kapinaliikkeitä muualla maassa.
Qing-dynastian katsottiin yleisesti menettäneen taivaan mandaattinsa. Kiinassa perinteisesti ajatellaan taivaan mandaatin menetyksen ja vallan vaihtumisen merkkeinä toimivan luonnononnettomuudet, kuten maanjäristykset ja tulvat, sekä korruptio ja kapinat. Vuonna 1911 Jangtse-joki tulvi, ja kapina lähti liikkeelle Jangtsen läheltä. Tulvassa kuoli noin 100 000 ihmistä.
Qing-dynastia joutui neuvottelemaan pitkään ja lupaamaan merkittäviä myönnytyksiä Yuan Shikaille, jotta tämä lähtisi johtamaan kapinan kukistamista. Viivyttelyn ansiosta kapinalliset ehtivät julistaa väliaikaishallituksen syntyneeksi. Kuukauden kuluessa Kiinan tasavalta oli julistettu syntyneeksi. Yuan Shikai ei kapinaa kukistaessaan edennyt Wuchangiin saakka vaan pysähtyi neuvottelemaan, mikä tiesi Qing-dynastian loppua.
Kiinan tasavallassa eli Taiwanilla lokakuun kymmenettä päivää juhlistetaan kaksoiskymmenennen päivänä ja se on kansallinen juhlapäivä.
Matkari

Maantietoa

Järvi on osa Tevännin länsipuolen suoaluetta. Järven pinta-ala on 12,3 ha ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Rannat ovat kokonaan suota ja se on autio. Järvelle ei johda tietä.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Haarajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129 metriä mpy. Järveen laskee suolta lukematon määrä suo-ojia sekä Muistianjoki, joka on Matkarin, Lahijärven ja Tevännin yhteinen laskujoki. Sen laskujoki on Haarajoki, joka laskee kuuden kilometrin jälkeen Pääjärveen. Pääjärvi laskee Teronjokea myöten Puujokeen ja sitten Hiidenjokeen, joka laskee Vanajaveteen.
Chinchorron kulttuuri

Chinchorron kulttuuri (noin 6000/5000 eaa.–1600 eaa.) oli Chilen Tyynenmeren rannikon Atacaman autiomaan kalastusta harjoittavien varhaisten intiaanien elämäntyyli. Chinchorron kulttuurin jäljiltä on löydetty runsaasti muumioita.
Kulttuuri saavutti huippunsa noin 3000 eaa. 90 % ravinnosta oli saatu merestä. Verkkoja osattiin tehdä Pohjois-Chilessä ainakin 7700 eaa. mm. totora-kaislasta, joten ne ovat vanha keksintö. Ongenkoukku on saatettu keksiä 5000 eaa., jolloin kalastus yleistyi voimakkaasti Perun rannikolla ja syntyi kiinteitä kalastuskyliä. Samoihin aikoihin rakennettiin kaislaveneitä Andeilla, Meksikossa sekä Kaliforniassa, ja balsalauttoja Ecuadorissa ja Perussa. Eräällä Chilen rannikon alueella käytettiin jossain vaiheessa merileijonan nahasta tehtyjä kellukeveneitä.
Tšekinpaimenkoira

Ulkonäkö

Tšekinpaimenkoira on keskikokoinen rotu. Karvapeite on pitkää ja tuuheaa ja siinä on tiheä alusvilla. Väritys on musta ruskein merkein. Korvat ovat pystyt, pienet, ylöskiinnittyneet ja terävät. Pääväri on tumman siniharmaa tai musta, ja siinä on kellanruskeat merkit. Urosten säkäkorkeus on 52-55 cm ja narttujen 49-52 cm, ja keskimääräinen paino sukupuolia määrittämättä vaihtelee 18-25 kg välillä.

Luonne ja käyttäytyminen

Tällä erittäin aktiivisella koiralla on upea luonne. Se on helppo kouluttaa ja on yleensä erittäin nopea oppimaan. Se ei ole aggressiivinen, se on hyvä lasten, muiden koirien ja lemmikkien kanssa. Tšekinpaimenkoira on suurenmoinen agilityssä, pelastustyössä ja palveluskoulutuksessa. Sillä on erinomainen hajuaisti ja se kykenee työskentelemään kehitysvammaisten kanssa. Luonnollisesti se on myös hyvä vahtikoira. Tämä rotu sopii kiistatta moniin eri tehtäviin, mukaan lukien agilityn, pelastustoiminnan, kuurojen ja sokeiden opastamisen, paimentamisen ja jopa harrastusmielessä harjoitetun reenvedon.

Alkuperä

Tšekinpaimenkoira on vanha lammaskoira. Se on myös vartioinut Tšekin etelärajaa ja alueen taloja. Paikallisilla ihmisillä joita kutsuttiin nimellä chodove oli poikkeuksellinen lupa pitää suuria koiria tähän käyttötarkoitukseen. Alois Jirasek joka kirjoitti paikallisten rohkeasta kansannoususta valitsi tämän rodun heidän lippunsa symboliksi. Vaikka se on oikeastaan virheellistä, symboli nousi kansalliseen tietoisuuteen tunnetun tšekkiläismaalarin Mikolas Alesin teosten kautta. Tšekinpaimenkoiran symboli on yhä nuorten tšekkiläisten partiolaisten tunnuksena.
Koska tšekinpaimenkoira on vanha rotu, se on mahdollisesti yksi saksanpaimenkoiran edeltäjistä. Tšekinpaimenkoiran tiedetään asuttaneen Tšekin maita jo 1300-luvulla ja olleen ammattimaisesti jalostettu 1500-luvulla. Nykyinen jalostusohjelma aloitettiin vuonna 1984 ja nykyisin on monia kasvattajia. 3500 rekisteröityä pentua on syntynyt ohjelman aloittamisen jälkeen (vuosien 1984–2009 aikana).

Rotu Suomessa

Suomen Kennelliitto tunnusti tšekinpaimenkoiran virallisesti alkuvuodesta 2013, josta lähtien se on voinut myös osallistua täällä pidettäviin näyttelyihin. Rodun suosio on siitä lähtien ollut nopeassa kasvussa: jo ensimmäisenä rekisteröintivuotena eli vuonna 2013 rekisteröitiin 36 yksilöä ja vuoden 2014 puolella pelkästään tammi-huhtikuun välisenä aikana jo 16 uutta yksilöä. Siitä on selvästi tullut monelle palveluskoiraharrastajalle potentiaalinen vaihtoehto perinteisemmälle saksanpaimenkoiralle.
Suomen ensimmäinen virallisesti rekisteröity pentue syntyi Harjusalaman kenneliin jo 7. tammikuuta 2013 eli käytännössä heti sen jälkeen, kun virallinen rekisteröinti mahdollistettiin kyseiselle rodulle. Molemmat vanhemmat olivat Tšekin tuonteja: isä oli Suomen muotovalio Francis Ford Vita Canina ja emä Aggy Spirneo. Vuonna 2013 syntyi yhteensä kolme pentuetta, kolmelle eri kasvattajalle eli myös kasvatustoimintaan on Suomessa tämän rodun harrastajien parissa riittänyt kiinnostusta jo alusta alkaen.
Kyhmypilkkasiipi

Levinneisyys ja elinympäristö

Kyhmypilkkasiipi pesii Kanadassa, Meksikossa, Yhdysvalloissa ja Saint-Pierre ja Miquelonin saarilla. Kyhmypilkkasiipikannan koosta ei ole luotettavia arvioita.
Kyhmypilkkasiipi pesii järvillä, joilla ja lammilla arktisella tundralla ja alppiniityillä.
Sulkasato- ja talvehtimisalueilla kyhmypilkkasiipi voi kerääntyä suuriksi, jopa tuhansien yksilöiden parviksi.

Lisääntyminen

Kyhmypilkkasiiven pesintä alkaa toukokuun puolivälissä. Ne pesivät pareittain tai pienissä ryhmissä. joskus lokki- tai tiirayhdyskunnissa. Pesinnän jälkeen aikuiset yksilöt siirtyvät sulkasatopaikoille ja ovat lentokyvyttömiä kolmesta neljään viikkoa.

Ravinto

Kyhmypilkkasiipi käyttää ravinnokseen nilviäisiä.
Lasikuitukipsi

Lasikuitukipsi on kipsaamiseen käytettävä aine, joka on kevyempi ja vahvempi kuin normaali kipsiseos. Lasikuitukipsiä käytetään yleisesti raajojen murtumien ja erityisesti urheiluvammojen hoitoon. Lasikuitukipsi ei saa kastua. Sen voi suojata hyvin muovipussilla. Lasikuitukipsillä voi kävellä, mutta vain lääkärin erikoisluvalla.
Vahinko (kappale)

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin maanantaina 15. elokuuta 2016 Sannin YouTube-kanavalla. Videolla artistin fanit esittivät laulavansa kappaletta. Idean videoon Sanni sai saatuaan kappaleen julkaisun jälkeen useita videoita faneiltaan Snapchatiin, jossa hänen seuraajansa lauloivat ”Vahinko”-kappaletta.
Musiikkivideo poistettiin kuitenkin YouTubesta jo seuraavan päivänä. Poiston syynä oli videolla esiintyvät lapset, jotka lauloivat kappaleen seksin harrastamiseen viittaavaa sanoitusta. Poistotiedotteen yhteydessä kuitenkin kerrottiin kaikilla videoon osallistuneilla olleen kuvauslupa ja alaikäisillä osallistuneilla vanhempien kirjallinen suostumus.
Helsingin Sanomien toimittaja Jussi Lehmusvesi kirjoitti artikkelissaan, että videota katsellessa ”aikuiselle tulee epämiellyttävä olo”. Hän kirjoitti myös, että ”testattavaksi tarjoutuminen ei pitäisi kuulua pikkutyttöjen ajatusmaailmaan ja tulkintani mukaan video flirttailee pedofilian kanssa”. Soundi-lehden toimittaja Saku Schildtin mukaan videolla ”aletaan koluta sellaisten mielikuvien syövereitä” joiden kanssa hän ei halua olla missään tekemisissä. Lastenpsykiatri Jari Sinkkonen kuvaili Ylen haastattelussa videota muun muassa ”pedofiilin päiväuneksi”. 
Videon poistosta päätti Warner Music Finlandin kotimaisen musiikin päällikkö Asko Kallonen, joka on kertonut, ettei video ollut levy-yhtiön toimeksiantama, vaan Sanni itse suunnitteli ja oli myös toteuttamassa videota. Video oli päätynyt levitykseen ennen kuin yhtiön johto oli nähnyt videota. Sanni itse kommentoi kohua sanoen: ”Emme osanneet tiimini kanssa odottaa, että videoon saatettaisiin rinnastaa vastenmielisiä assosiaatioita, kun lähtökohtaisesti tarkoitus oli vaan antaa faneille mahdollisuus laulaa lempikappalettaan biisin musavideolla.”

Listahistoria

”Vahinko” nousi heti ensimmäisellä listaviikollaan 24/2016 Suomen virallisen latauslistan ensimmäiselle sijalle. Singlelistalla ensimmäisen viikon sijoitus oli toinen. Kummallakin listalla ensimmäisen viikon sijoitus oli sen paras sijoitus.
Radiosoitossa ”Vahinko” nousi Suomen soitetuimmaksi radiokappaleeksi viikolla 31/2016. Kappale oli soitetuin kaksi peräkkäistä viikkoa.
Holstein-Gottorp (suku)

Holstein-Gottorp on eurooppalainen hallitsijasuku, alkujaan tanskalaisen Oldenburgin hallitsijasuvun haara. Se hallitsi Holstein-Gottorpin herttuakuntaa vuosina 1544–1773, Ruotsia vuosina 1751–1818, Oldenburgin suurherttuakuntaa (alkuaan herttuakuntaa) vuosina 1773–1918 ja Venäjän keisarikuntaa vuosina 1762 sekä 1796–1917.

Suvun historia

Suku polveutuu Tanskan kuningas Fredrik I:n nuorimmasta pojasta Adolfista, jolle annettiin vuonna 1544 Holstein-Gottorpin herttuan arvo. Suku jakautui myöhemmin neljään sukuhaaraan. Vanhimman sukuhaaran päämies, Holstein-Gottorpin herttua Karl Peter Ulrich, jonka äiti oli venäläinen suuriruhtinatar Anna Petrovna, valittiin vuonna 1762 Venäjän keisariksi nimellä Pietari III kun alkuperäinen Romanovin hallitsijasuku oli sammunut. Vaikka Pietari III:n hallitsijakausi jäi lyhyeksi, kaikki Venäjän keisarit vuonna 1796 valtaan tulleesta Paavali I:stä lähtien olivat hänen jälkeläisiään ja Holstein-Gottorpin suku oli siten tosiasiassa Venäjän keisarisukuna vuoteen 1917, vaikka käyttikin siellä nimeä Romanov.
Vuonna 1751 Ruotsin kuninkaaksi valittu Aadolf Fredrik edusti suvun erästä nuorempaa haaraa. Hänen sukunsa hallitsi Ruotsia vuoteen 1818, jolloin kruunu siirrettiin Bernadotten suvulle. Ruotsalaisen sukuhaaran viimeinen miespuolinen edustaja oli vuonna 1877 kuollut Kustaa IV Aadolfin poika, Vaasan prinssi Kustaa. Vuosina 1814–1818 suku hallitsi myös Ruotsin kanssa personaaliunionissa ollutta Norjaa.
Holstein-Gottorpin herttuan arvo oli siirtynyt Pietari III:n keisariksi tulon yhteydessä hänen pojalleen Paavalille, joka vuonna 1773 luovutti sopimuksella herttuakuntansa Tanskalle ja sai vastineena Oldenburgin herttuakunnan ja Delmenhorstin. Hän lahjoitti ne samana vuonna isoisänsä serkulle, Ruotsin kuningas Aadolf Fredrikin veljelle Fredrik Augustille, joka sai seuraavana vuonna Oldenburgin herttuan arvon. Holstein-Gottorpit hallitsivat sen jälkeen Oldenburgia, vuodesta 1815 suurherttuakuntana ja vuodesta 1871 osana Saksan keisarikuntaa. Suvun viimeinen hallitsija oli vuonna 1918 vallankumouksella syrjäytetty Oldenburgin suurherttua Fredrik August II.
Veera Oksanen

Veera Elina Oksanen (s.23. toukokuuta 1978) on suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui pronssille alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa vuonna 1999 tuloksella 55,90. Oksasen valmentaja on Tapio Korjus. Oksanen edustaa Someron Esaa. Hänen ennätyksensä on vuodelta 1999 58,36.