google/wiki40b huggingface dataset:
Concordia (Entre Ríos)

San Antonio de Padua de la Concordia on kaupunki Entre Ríosin maakunnassa Argentiinassa Uruguayjoen länsirannalla vastapäätä Uruguayn Saltoa. Joki on kaupunkien kohdalla 500–700 m leveä. Concordiassa on 141 971 asukasta (INDEC 2001).
Uruguayjoen yli johtaa 15 km kaupungeista pohjoiseen Salto Granden silta, joka kulkee voimalaitospadon päällä.
RN Baionetta

Palvelus

Italian antauduttua alus kuljetti 9. syyskuuta 1943 kuningas Victor Emmanuel III ja kenraali Pietro Badoglion yhdessä saattajien ja yleisesikunnan kanssa Ortonaan, mistä jatkettiin matkaa kohti etelää risteilijä Scipione Africanon saattaamana. Osasto saapui seuraavana päivänä Brindisiin.
Alus poistettiin alusluettelosta 1971.
Botkinin tipat

Botkinin tipat olivat suomalaisissa apteekeissa aikoinaan myyty lääkevalmiste jota käytettiin erityisesti flunssan ja vatsakipujen hoitamiseen. Tipat olivat saaneet nimensä Venäjän keisarien Aleksanteri II:n ja Aleksanteri III:n henkilääkärinä toimineen Sergei Botkinin (1832-1889) mukaan.
Seppo Helenius

Seppo Helenius on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt Pekko-elokuvissa kyläkauppias Iisakki Torkkelin roolissa.
Kivihiiliterva

Kivihiiliterva on musta tai tummanruskea raskas­liikkeinen ja pahan­hajuinen neste, jota syntyy sivutuotteena, kun kivihiiltä kuivatislataan koksin valmistamiseksi.  Sitä saadaan noin 3 % kivihiilen määrästä. 
Kivihiiliterva sisältää tuhansia erilaisia kemiallisia yhdisteitä, joista suurin osa on bentseenin johdannaisia. Monet niistä ovat tärkeitä kemian­teollisuuden raaka-aineita, joita käytetään varsinkin väri- ja lääkeaineiden valmistukseen.  Kivi­hiili­tervan ensimmäisessä tislauksessa saadaan alle 200 °C:n lämpö­tilassa kiehuvista aineista kevytöljyä, 200–250 °C:ssa kiehuvista keski­öljyä, 250–300 °C:ssa kiehuvista raskas­öljyä ja tätä korkeammassa lämpö­tilassa kiehuvista antraseeni­öljyä, ja jäljelle jäävä tislaus­jäännös on pikeä. 
Kivihiilitervasta saatava kevyt­öljy sisältää muun muassa bentseeniä, tolueenia ja ksyleeniä, ja siitä valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väri­aineita, hajusteita, räjähdysaineita ja liuottimia. Keskiöljy sisältää karbolihappoa, kresoleja, pyridiiniemäksiä,  kinoliinia ja kumaronihartseja, ja siitä valmistetaan muoveja, lääkkeitä ja ruiskutteita. Raskas­öljy on pääasiassa naftaleenia. Antraseeni­öljy on pääasiassa antraseenia, ja siitä valmistetaan puun kyllästeitä ja väriaineita. Se sisältää myös jonkin verran hiiltä. Piestä valmistetaan tien päällysteitä, brikettejä ja elektrodeja.  
Raakaa kivihiilitervaa käytetään muun muassa kattohuopien ja tervapahvien valmistukseen. Sitä käytetään myös sellaisenaan poltto- ja voiteluöljynä.
Monet kivihiilitervassa esiintyvät aineet kuten fenolit ja kresolit ovat myrkyllisiä. Siinä oleva bentseeni on myös vahvasti syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.
Kauko-Karjala

Kauko-Karjala on  maantieteellis-historiallinen nimi, jota on käytetty vaihtelevasti koko Venäjän Karjalan tai pelkästään Vienan Karjalan rinnakkaisnimenä.
Historiantutkimuksessa nimellä on viitattu myös tai yksinomaan Äänisjärven ja Uikujärven itäpuoliseen alueeseen, joka ulottuu suurin piirtein Vienanjoelle saakka. Tämän viimeksi mainitun alueen varhaisin historiallinen asutus oli suurelta osin karjalaista tai muuten itämerensuomalaista, mutta Suomessa sitä ei yleensä pidetä varsinaisen Karjalan osana. Alueesta käytettiin keskiajalla venäjänkielistä nimeä Zavolotše, "taipaleen takainen", ja sen asukkaita kutsuttiin "taipaleen takaisiksi tšuudeiksi".
LabVIEW

Käyttötarkoitus

Labviewtä käytetään mittaus- ja testaussovelluksissa, sekä se soveltuu myös yleisohjelmointikieleksi. Haastavien merkkijonojen käsittelyoperaatioihin, hajautustaulujen tai muiden toteuttaminen tekeminen Labviewtä ei ole optimoitu.
Tyypillisiä muita kohteita ovat muun muassa PC-pohjaiset teollisuusautomaatiosovellukset, laajat ja hajautetut tiedonvarastointi- ja analysointisovellukset.

Kritiikki

Labview on National Instruments omistama ja kehittämä, joten toisin kuin esim. C-kieli tai Fortran sitä ei valvota ANSI:n tai IEEE:n toimesta.
Itsenäisesti ajavan ohjelman tekeminen vaatii maksullisen Professional Development System -version ostamisen. Labview 6.0 ja sitä uudemmilla versioilla luotujen suoritettavien ohjelmien taustalla on ajettava LabVIEW run-time moottoria jokaisella kohdelaitteella.
Pilot-kustannus

Pilot-kustannus Oy oli vuosina 2000-2008 toiminut tamperelainen yleiskustantamo. Se julkaisi kirjoja palvelukustanteina, omakustanteina ja täyskustanteina. Palvelukustanteita julkaistiin vuosittain noin 150 nimikettä. Kustantamolla oli oma digipaino ja kirjansitomo.
Pilot-kustannus oli Suomen pienkustantajat ry:n ja Suomen Kustannusyhdistyksen jäsen.
Kustannusyhtiö hakeutui konkurssiin kesäkuussa 2008. Se ehti ilmoituksensa mukaan julkaista kahdeksan vuoden aikana liki tuhat teosta.
Pilotin toimitusjohtaja oli Juhani Vesikko, joka konkurssin jälkeen perusti Mediapinta Oy:n, joka nojautuu samaan toimintaperiaatteeseen.
Kymmenpiikki

Paikallinen sopeutuminen

Sopeutuessaan erilaisiin elinympäristöihin Fennoskandian alueen kymmenpiikit ovat erilaistuneet muutamassa vuosituhannessa niin kooltaan kuin käyttäytymiseltäänkin. Meressä ja järvissä elävät kymmenpiikit ovat jääneet pieniksi ja solakoiksi, kun taas pienissä lammissa elävä muoto on kehittynyt suureksi ja tanakaksi. Meressä elävät pienet kymmenpiikit ovat arkoja parvikaloja, kun taas lampien suuret kymmenpiikit ovat epäsosiaalisia ja pelottomia. Myös aivoissa on muotojen välillä eroa.
Lammissa, joissa ei ole petokaloja, kymmenpiikkiin kohdistuva predaatio on pienempää. Näin ne voivat lisääntyä myöhemmin, jolloin ne ovat suurempikokoisia ja tuottavat enemmän kooltaan suurempaa mätiä kuin meressä tai järvissä elävät lajikumppaninsa. Tällaisissa lammissa kasvaneet kalat voivat myös ruokailla aggressiivisemmin, jolloin lammen rajalliset resurssit ovat paremmin hyödynnettävissä.
Toisistaan eristyksissä olevat lampipopulaatiot ovat kehittyneet konvergentisti eli toisistaan riippumatta samankaltaisiksi sopeutumiksi.
Eino Havas

Eino Soini Havas, vuoteen 1906 Örling (23. heinäkuuta 1885 Lempäälä – 26. heinäkuuta 1962 Pyhtää) oli asessori, joka toimi Kotkan poliisimestarina yli 30 vuotta, mutta myös päätoimittajana ja opettajana.

Henkilöhistoria

Eino Havaksen vanhemmat olivat opettaja Oskar Samuel Havas ja Matilda Soini ja puoliso vuodesta 1915 Julia Åkerman. Havas tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1907 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1911. Kotkan poliisimestarina hän toimi 1918–1952, Kotkan suomalaisen yhteiskoulun voimistelun ja terveysopin opettajana 1911–1922, ruotsalaisen yhteiskoulun 1912–1918 ja kauppaopiston ja -koulun 1911–1918. Hän oli Etelä-Suomen päätoimittaja 1912–1914 ja Urheilulehden vakinainen avustaja 1908–1920, samoin kuin avusti Uutta Suomea. Havas toimi Kotkan kaupunginteatterin hallintoneuvoston puheenjohtajana ja teatteri- ja näyttämöjärjestöjen johtoelinten jäsenenä. Asessorin arvonimen hän sai vuonna 1952.
Enter (näppäin)

Enter- eli syöttö- tai vuoronäppäin (usein myös return- eli palautusnäppäin) on tietokoneessa näppäin, jota painamalla käyttäjä voi lopettaa tietokokonaisuuden (kuten komennon tai tekstikappaleen) syöttämisen tai hyväksyä tietokoneen ehdottaman toiminnon. Tyypillisesti tekstipohjaisessa tai komentoliittymässä käyttäjä syöttönäppäintä painamalla siirtää vuoron tietokoneelle, jotta se suorittaisi annetun komennon. Graafisessa käyttöliittymässä tietokoneen ehdottaman toiminnon voi syöttönäppäimen sijasta vaihtoehtoisesti hyväksyä hiiren napsautuksellakin.
Tietokoneen näppäimistössä on usein kaksi erilaista syöttönäppäintä, joista toinen on varsinainen enter-näppäin ja toista voidaan kutsua return-näppäimeksi, mutta yleensä ne toimivat samalla tavalla. Return- eli palautusnäppäin sijaitsee näppäimistön kirjainosan oikealla laidalla, ja se on muita näppäimiä isompi. Tavallisesti siinä on vasemmalle kääntyvän nuolen kuva (↵) tai toisinaan teksti enter, mutta esimerkiksi Applen valmistamissa näppäimistöissä siinä on tyypillisesti teksti return. Varsinainen enter- eli syöttönäppäin sijaitsee numerosormion oikeassa alanurkassa, ja siinä lukee yleensä enter. Kaikissa näppäimistöissä ei numerosormiota eikä siihen kuuluvaa enter-näppäintä kuitenkaan ole.

Historia

Palautusnäppäin juontaa juurensa kirjoituskoneista, joissa paperia kirjasin-iskurien alitse liikuttanut kirjoitustela (tai oikeammin telan kiinnitystelineenä toiminut vaunu, engl. carriage) näppäiltäessä vähitellen siirtyi oikealta vasemmalle ja piti aina riviä vaihdettaessa palauttaa alkuasentoonsa. Mekaanisissa kirjoituskoneissa oli tätä varten palautusvipu (engl. carriage return), jota väännettäessä tela samalla pyörähti ja siirsi paperia hiukan ylöspäin, niin että kirjasimet sen jälkeen osuivat uudelle riville.
Sähkömekaanisissa kirjoituskoneissa palautusvivun korvasi palautusnäppäin, joka sijoittui näppäimistön oikeaan laitaan. Mekanismin kehityttyä kirjoitustelan ei enää tarvinnut kuljettaa paperia oikealta vasemmalle, vaan tela pysyi paikoillaan ja sen sijaan kirjasin-iskurit liikkuivat tekstin syöttökohdan mukana vasemmalta oikealle, kunnes palautusnäppäintä painettaessa siirtyivät takaisin vasempaan reunaan. Tämä toimintamalli on periytynyt tietokoneisiin siten, että näytössä kohdistin etenee tekstiä syötettäessä vasemmalta oikealle ja sitten palautusnäppäintä painettaessa siirtyy uuden rivin alkuun (tosin esimerkiksi nykyaikaiset tekstinkäsittelyohjelmat osaavat huolehtia rivinvaihdosta automaattisesti, joten tavallisesti palautusnäppäimen painaminen tarkoittaa kappaleenvaihtoa).
Bobonaron alue

Bobonaron alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Maliana. Alueen pinta-ala on 1 376 km² ja vuoden 2010 väkiluku oli 92 049.
Loni Anderson

Yksityiselämä

Anderson ollut neljästi avioliitossa. Hänen kolmas aviomiehensä oli näyttelijä Burt Reynolds, jonka hän tapasi elokuvan Paalupaikka Stroker kuvauksissa. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1994. Muut aviomiehet ovat Bruce Hasselberg (1964–1966), Ross Bickell (1973–1981) ja muusikko Bob Flick (2008–).
Silmälihakset

Silmälihakset eli tarkemmin ihmisen silmänulkoiset lihakset kiinnittyvät silmäkuoppaan ja liikuttavat silmää sekä yläluomea. Silmälihaksiin kuuluvat ulkosuora-, yläsuora-, ylävino-, sisäsuora-, alavino- ja alasuoralihas. Yläluomen kohottajalihas luetaan myös silmälihaksiin.
Ylävinoa silmälihasta hermottaa neljäs aivohermo eli telahermo. Ulkosuora silmälihas saa puolestaan hermotuksensa kuudennelta aivohermolta, loitontajahermolta. Silmän liikehermo (kolmas aivohermo) huolehtii muista silmän lihaksista.
Sisäsuora kääntää katseen sisäänpäin ja ulkosuora ulospäin. Yläsuora kääntää katseen ylös- ja ulospäin, alasuora alas- ja ulospäin. Ylävino silmälihas puolestaan kääntää katseen alas- ja sisäänpäin, kun taas alavino suuntaa sen ylös- ja sisäänpäin.
Gabord Competition

Gabord Competition on ranskalainen pikkuformulatalli. Talli on kilpaillut World Series by Nissan sarjassa vuosina 2002-2004 voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2003 Franck Montagnyn ja Heikki Kovalaisen voimin.
Köchelin luettelo

Köchelin luettelo (saks. Köchelverzeichnis) on Ludwig von Köchelin laatima kronologinen luettelo Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista. Köchelin luettelomerkintä koostuu kirjaimista KV ja juoksevasta numerosta. Köchel luetteloi Mozartilta kaikkiaan 626 teosta, joten Mozartin viimeisen teoksen Requiem d-molli tunnus Köchelin luettelossa on KV 626.

Historia

Mozartin kuolemaa seuranneina vuosikymmeninä oli useita yrityksiä luetteloida hänen teoksensa, mutta vasta 1862 Ludwig von Köchel onnistui tehtävässä. Hänen 551-sivuisen kirjansa oli otsikoitu Chronologisch-thematisches Verzeichnis sämtlicher Tonwerke Wolfgang Amadé Mozarts nebst Angabe der verlorengegangenen, von fremder Hand bearbeiteten, zweifelhaften und unterschobenen Kompositionen ("Kronologis-temaattinen luettelo kaikista Wolfgang Amadé Mozartin sävelteoksista ynnä erittely kadonneista, muiden työstämistä, aitoudeltaan epävarmoista ja Mozartin nimiin ujutetuista sävellyksistä"). Luettelo sisältää myös alkutahdit jokaisesta teoksesta (ns. incipit).
Köchel yritti järjestää teokset kronologiseen järjestykseen, mutta useiden ennen vuotta 1784 sävellettyjen kappaleiden ajoitus oli arvailujen varassa. Köchelin jälkeen on löydetty monia aiemmin tuntemattomia teoksia ja uudelleenajoitettu vanhastaan tunnettuja teoksia, ja käsitykset eräiden teosten tekijöistä ovat muuttuneet. Eräät luettelon uudemmat laitokset, kuten Alfred Einsteinin kolmas laitos (1937) ja Franz Gieglingin, Gerd Sieversin ja Alexander Weinmannin kuudes laitos (1964), sisältävät useita korjauksia.
Luetteloa uudistettaessa on säilytetty mahdollisimman paljon Köchelin alkuperäistä numerointia lisäämällä uusiin numeroihin kirjaimia tarkenteiksi. Seuraavassa luettelossa on Köchelin alkuperäinen numerointi (KV¹) ja kuudes laitos (KV⁶).
Heinijärvi (Hämeenkyrö)

Maantieto

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on 48 hehtaaria. Järvi on lähes kokonaan peltomaiden ympäröimää. Rantoja, joita on 3,4 kilometriä, kiertää vyöhykkeenä yhtenäinen suoja-alue. Siihen laskee muutama pelto-oja sekä Kirvesjärven laskuoja. Luusua sijaitsee etelärannassa ja siitä lähtee kuivatetun Vähäjärven poikki kaivettu oja. Myllyojan alku syntyy Vähäjärvellä yhteen kerätyistä ojista. Järven ympäristössä on runsaasti asutusta. Yhdystiet 13123 ja 2621 risteävät järven itäpuolella.

Vedenlaatu

Heinijärven vesi sisältää lievästi kohonneita ravintoainepitoisuuksia ja vesi on hieman humuspitoista. Järvi on lievästi rehevöitynyt. Veden happamuusaste on pH-lukuna 7−8 eli se on hieman emäksinen.
Heinijärveen laskeviin ojiin ollaan suunnittelemassa laskeutusaltaita. Niiden tarkoituksena on vähentä kiintoaineksen kulkeutumista ja veden mukana kulkeutuvan ravinnekuormituksen vaikutuksia alajuoksun vesistöihin.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin Isojärvi erotukseksi se eteläpuolella sijainneelle Wähäjärvelle, joka on nykyään kuivatettu Vähäjärven suoksi. Itäpuolinen kylä oli kuitenkin nimeltään Heinijärvi by. Samat nimitykset toistuivat Hämeenkyrön pitäjänkartassa, johon Kalmbergin kartastokin perustuu.
Järvi ja sen ympäristö on toiminut hyvänä elinympäristönä keskiaikaiselle väestölle, koska siellä kehitys johti suuriin Herttualan ja Heinäjärven kyliin, joilla oli paljon peltomaata ja runsaasti niittyjä järven ympäristössä. 1800-luvun kartoissa seutu oli metsätöntä useiden kilometrien laajuisena. Myllyojaan on sen vuolaimpaan kohtaa merkitty Kalmbergin kartassa kolme myllyä.
Matti Lehtinen

Ura

Matti Lehtinen opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa vuosina 1945–1948 ja sen oopperaluokalla 1946–1949. Tukholman Kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun oopperaluokalla hän opiskeli 1949.
Ensikonserttinsa Lehtinen piti Helsingissä 1948, ja samana vuonna oli hänen oopperadebyyttinsä Suomalaisessa Oopperassa. 
Lehtinen oli kiinnitettynä Suomalaiseen Oopperaan vuosina 1949–1951 ja sitten Kölnin oopperaan 1952–1955. Hän toimi vapaana konsertti- ja oratoriolaulajana 1955–1963 ja tulkitsi myös paljon liediä. 
Lehtinen kiinnitettiin 1963 Suomen Kansallisoopperaan, jossa hän oli solistina vuoteen 1967.
Sibelius-Akatemian laulutaiteen professorina Lehtinen toimi 1963–1987 ja laulun ainejohtajana 1980–1987. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Jaakko Hietikko, Jaakko Kortekangas ja Esa Ruuttunen. Hän on toiminut myös laulukilpailujen tuomariston jäsenenä.
Lehtinen on pitänyt konsertteja kotimaansa lisäksi monissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Hän on myös levyttänyt runsaasti suomalaista musiikkia.
Lehtinen on tulkinnut esimerkiksi suomalaisten oopperoiden baritoniosuuksia sekä Erik Bergmanin kuoro-orkesteriteoksia. Hän esitti ensimmäisenä Aarre Merikannon oopperan Juha nimiroolin radioesityksessä 1958. Hän oli Juha myös 1967 Suomen Kansallisoopperan ensimmäisessä Juhan näyttämötoteutuksessa sekä ensimmäisessä Juhan kokonaislevytyksessä. 
Monet Lehtisen esityksistä on äänitetty Yleisradion kantanauhoille. Usein Yle Radio 1:ssä kuultavia ovat muun muassa pianisti Pentti Koskimiehen kanssa tallennetut Hurtti ukko (1956) ja Väinämöisen laulu auringolle, kanteleensoittaja Ulla Katajavuoren kanssa tallennettu Kallavesj (1959) sekä Jorma Panulan johtaman soitinyhtyeen kanssa tallennettu Lapin joulu (1962).
Poppers

Poppers on yhteisnimi joukolle alkyylinitriittejä (usein amyylinitriitti tai butyylinitritti), jotka ovat yleisiä seksistimulantteina ja muussa viihdekäytössä. Alkyylinitriittien suosio tanssilattioilla on säilynyt 1970-luvun diskoista 1990-luvun raveklubeille.

Lääketieteellinen käyttö

Nopealiukoiset inhaloitavat nitriitit tulivat lääkemarkkinoille alun perin angina pectorisin hoitoon  ääreisverenkierron vastusta ja siten verenpainetta voimakkaasti alentavan vaikutuksen vuoksi. Amyylinitriitti on menettänyt tyystin merkityksensä sepelvaltimotaudin oireiden lievittäjänä parempien lääkevalmisteiden tultua markkinoille. Seksi- ja viihdekäytön ohella amyylinitriitin ainoa jäljellä oleva lääketieteellinen käyttötarkoitus on syanidimyrkytyksen hoito.

Seksuaalinen stimulantti

Poppersin käyttö seksistimulanttina alkoi pääasiassa homoseksuaalisten miesten parissa, mutta levisi nopeasti muihin väestöryhmiin. Vaikkakin poppersin käyttäjätutkimuksissa on rajoituksensa, tutkimus vuodelta 1988 osoitti että 69 % homoista Baltimoren/Washington DC:n alueella oli joskus käyttänyt poppersia, kun taas koko väestössä luku oli 3 %.
Poppersin nuuhkaisu rentouttaa mm. peräaukon sulkijalihasta, ja mm. sen vuoksi aine on ollut suosittu homoseksuaalimiesten parissa. Poppersia käytetään erityisesti fistauksessa.
Nimi poppers ("poksahtajat") on laina englannin kielestä; yksi aikaisista amyylinitriittituotteista oli sideharsoon tai vaahtomuovivaippaan kääritty lasiampulli, joka taitettiin rikki ja nopeasti haihtuvaa nitriittia voitiin siten nuuhkia vaipan läpi. Ampullia taitettaessa kuului tyypillinen poksahtava ääni - pop.

Käytön haitat

Brittiläisen tutkimuksen mukaan joiltain käyttäjiltä on löydetty näköä heikentävää vauriota silmästä.
Dušan Vukotić

Nuoruus

Vukotić syntyi vuonna 1927 Bilećassa, nykyisessä Bosnia ja Hertsegovinassa. Hän muutti nuorena usein ja sai peruskoulutuksensa kroatilaisissa Šibenikin ja Gospićin sekä bosnialaisessa Bihaćin kaupungissa.

Ura

Vukotić muutti 1948 Zagrebiin opiskelemaan arkkitehtuuria. Hän elätti itseänsä tekemällä karikatyyreja zagrebilaisiin lehtiin ja sai lopulta paikan satiirisesta viikkolehdestä Kerempuhista. Lehti rupesi tuottamaan myös animaatioelokuvia ja perusti ensimmäisen elokuvansa jälkeen Duga-nimisen animaatioyhtiön. Sille Vukotić teki ensimmäisen animaatioelokuvansa Kićo (1951). Vaikka yritys pärjäsi suhteellisen hyvin, se likvidoitiin kansallisen talouskriisin takia. Vukotić kiinnostui animaatioelokuvan mahdollisuuksista ja teki 30 sekuntia pitkiä mainoselokuvia asunnossaan Nikola Kostelacin kanssa. Niiden ansiosta Vukotić sai paikan Studio crtanog filma -studiosta.
Vukotićin ensimmäinen elokuva uuden studion kanssa oli Nestašan robot (1956). Studion elokuvia esiteltiin 1958 Cannesin elokuvajuhlilla, ja ne menestyivät siellä todella hyvin. Seitsemästä elokuvasta kolme oli Vukotićin ohjaamia. Hänen seuraavia elokuviaan olivat yhdysvaltalaisia gangsterielokuvia parodioinut Koncert na mašinsku pušku (1958) ja Surogat (1961), josta Vukotić sai ensimmäisenä ei-yhdysvaltalaisena parhaan lyhytanimaation Oscarin. Palkinto toi Vukotićille maailmanlaajuista kuuluisuutta, ja häntä alettiin kohdella Jugoslaviassa eräänlaisena sankarina. Hänet kutsuttiin pitämään luentoja ja osallistumaan erilaisiin palkintoraateihin ja komiteoihin. Vukotić oli uudestaan ehdolla vuonna 1964 elokuvasta Igra, joka yhdisti ihmisnäyttelijöitä ja animaatiota.
Vukotić siirtyi 1960-luvun lopun jälkeen täyspitkiin näytelmäelokuviin ja ohjasi enää harvoin lyhytelokuvia. Hänen ohjaustöihinsä lukeutuivat lastenelokuva Sedmi kontinent (1966), toimintaelokuva Akcija Stadion (1977) ja tieteisparodia Gosti iz galaksije (1981). Hän opetti myös viimeisinä vuosina Zagrebin elokuvakoulussa, missä jatkoi 1980-luvun lopussa tapahtuneeseen eläköitymiseen.
Vukotić kuoli vuonna 1998, jolloin hän oli suunnittelemassa täyspitkää Tšekkosloviakassa tehtävää animaatioelokuvaa.
Mustahuppuhemppo

Levinneisyys

Mustahuppuhemppoa tavataan Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Namibiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vasyl Ivantšuk

Merkittävimmät hetket shakkiuralla

Merkittävimmät turnausvoitot ovat New Yorkin avoimet 1988, Corus-turnaus 1996, Linares 1989, 1991 ja 1995, Foros (Aerosvit) 2006 ja 2007, Montreal International 2007. Ivantšuk hävisi Ruslan Ponomaroville FIDE:n MM-turnauksen finaalissa 2002. 2004 hän voitti Euroopan mestaruuden ja 2006 tuli siinä toiseksi. Hän voitti 2005 Kanadan avoimen mestaruusturnauksen Edmontonissa (jaettu voitto). Marraskuussa 2007 Ivantšuk voitti blitz-shakin maailmanmestaruuden Moskovassa voittaen maailmanmestari Anandin viimeisessä, ratkaisevassa pelissä. Vuonna 2009 Ivantšuk saavutti jaetun ensimmäisen sijan Linaresissa, mutta turnauksen virallinen voittaja oli Aleksandr Grištšuk useampien voittojensa vuoksi. Samana vuonna Ivantšuk voitti FIDE:n GP-turnauksen Jermukissa.
Graham Drinkwater

Charles Graham Drinkwater (22. helmikuuta 1875 – 27. syyskuuta 1946) oli kanadalainen  jääkiekkoilija, liikemies ja lahjoittaja. Drinkwater pelasi Montreal Victorias -seurassa Amateur Hockey Association of Canada -sarjassa (AHAC) lajin varhaisina vuosina ennen ammattilaisuuden aikaa. Drinkwater oli siitä harvinainen pelaaja, että hän kykeni pelaamaan niin hyökkääjänä kujin puolustajanakin.
Graham Drinkwater valittiin Hockey Hall of Fameen 1950. Stanley Cupin hän saavutti urallaan neljästi. Kiekkouransa jälkeen Drinkwater siirtyi osakekauppaan ja hänestä tuli useiden orkestereiden mesenaatti Montrealissa.
Platonia

Platonia on fyysikko Julian Barbourin luoma käsite, jonka hän esitteli vuoden 1999 teoksessaan The End of Time: The Next Revolution in Our Understanding of the Universe. Platonia on nimi hypoteettiselle entiteetille ajattomassa todellisuudessa, joka sisältää kaikki mahdolliset ”nyt”-hetket tai hetkelliset universumin asennot, sillä olemme perineet idean ajattomista totuuksista Platonilta. 
Termiä voi myös soveltaa yleisemmin ”muotojen maailmaan” tai ”Platonin taivaaseen” platonilaisessa metafysiikassa sekä Max Tegmarkin variaatioon multiversumi-teoriasta.
H-luokka (hävittäjä)

Aseistus

Alusten pääaseistuksena olivat 4,7 tuuman 45 kaliiperin QF Mk IX tykit, joiden korotuskulman kasvattamiseen oli löydetty parempi ratkaisu. Tykeille saatiin sama korotuskulma kuin aiemmin, mutta kanteen ei tarvinnut tehdä muutoksia ylimpiä korotuskulmia varten.
Suunnittelussa tapahtuneet parannukset sekä lisääntynyt hitsaus alusta rakennettaessa pienensi uppoumaa noin 50 tonnia edeltäneeseen G-luokkaan verrattuna. HMS Herossa ja HMS Herewardissa testattiin uutta siltarakennetta, joka tuli olemaan käytössä I-luokasta vuoden 1944 Battle-luokkaan. Uusi siltarakenne oli tarpeen, koska HMS Herewardissa kokeiltiin uutta 4,7 tuuman tykkiä kaksiputkisena CP Mk XIX asennuksena, jota tultiin käyttämään Tribal-luokassa sekä J-, K- ja N-luokissa. Tornin ollessa 13 tuumaa korkeampi kuin aiempi ratkaisu tuli tarve korottaa ruorihuonetta näkyvyyden säilyttämiseksi.

Argentiinan laivaston alukset

Argentiinan laivasto tilasi Britanniasta seitsemän Buenos Aires -luokan alusta, jotka luovutettiin tilaajalle 1938. Alukset valmistuivat Vickers Armstrongin, Cammell Lairdin ja John Brownin telakoilta.