google/wiki40b huggingface dataset:
Pakkanen

Pakkanen tarkoittaa sitä, että lämpötila laskee celsius-asteikolla alle nollan, jolloin vesi alkaa jäätyä. Talvella, kun ei ole pakkasta, sanotaan olevan suojaa tai suojasäätä.
Ilmatieteen laitos ennustaa kireää pakkasta eri lämpötilarajoilla maan eri osiin: eteläosassa riittää −15 °C, keskiosissa −20 °C ja maan pohjoisosassa vasta alle −25 °C:n lämpötilat ovat kireää pakkasta.

Pakkasennätykset

Suomen pakkasennätys on –51,5 °C, joka mitattiin Kittilän Pokassa 28. tammikuuta 1999. Pohjoisen pallonpuoliskon ennätyspakkanen on mitattu Oimjakonissa, Sahan tasavallassa (Jakutiassa) Siperiassa 6. helmikuuta 1933. Mitattu lukema oli –67,7 °C. Kyseessä on alin lukema missään, missä on ihmisasutusta. Maapallon pakkasennätys on Vostok-tutkimusasemalla Antarktiksella mitattu –89,2 °C.

Pakkasvaroitukset

Talvesta 2011–2012 alkaen Ilmatieteen laitos on alkanut varoittaa kireästä pakkasesta riskiryhmiä, joihin kuuluvat pikkulapset sekä vanhukset että pitkäaikaissairaat erillisellä kolmiportaisella pakkasvaroituksella. Se on maan eteläosissa kireä pakkanen –20...–25, erittäin kireä pakkanen –25...–30, sekä äärimmäisen kireä pakkanen jolloin pakkasta tulee olla vähintään 30 astetta. Maan keskiosissa vastaavat rajat ovat kireä –25...–30, erittäin kireä –30...–35, sekä äärimmäisen kireä jolloin pakkasta tulee olla vähintään 35 astetta. Maan pohjoisosissa vastaavat rajat ovat kireä –30...–35 erittäin kireä –35...–40, sekä äärimmäisen kireä jolloin pakkasta tulee olla vähintään –40 astetta. Pohjoisessa kaamoksen takia päivän kylmin lukema voi osua vaikkapa keskelle päivää. Sen sijaan etelä- ja keskiosissa maata yöksi saapuva matalapaine voi lauhduttaa yön päivää lämpimämmäksi.

Sanan käyttö

On esitetty, että sana pakkanen olisi yhteydessä saamen kielen sanaan bakkas, bak'ka ’kuuma, hyvin lämmin, kuumuus’, mutta tätä yhteyttä ei ole yleisesti hyväksytty.
Kovaa pakkasta voidaan kutsua tulipalopakkaseksi. Nimitys tulee ilmeisesti siitä, että kylmällä säällä lämmitetään tavallista enemmän, mikä kasvattaa tulipalojen todennäköisyyttä. Sana paukkupakkanen juontaa juurensa siitä, kuinka lämpölaajenemisen johdosta talojen rakenteisiin kasaantunut jännite purkautuu kovilla pakkasilla kovana paukahduksena.
Pakkaspaukku on harvinaisempi ilmiö kuin paukkupakkaset. Tällainen pamahdus aiheutuu siitä, kun maaperässä oleva vesi jäätyy ja laajenee, mikä aiheuttaa äänen ja maaperän liikkeen. Sanomalehti Kaleva kertoi 15. tammikuuta 2016 tällaisesta tapauksesta Oulun Talvikankaalta, jossa loppiaisena 2016 koettiin jääjäristys eli pakkaspaukku. Se aiheutti halkeamia ainakin yhteen taloon ja tiehen, lehti kertoi. Paukahtava ääni kuultiin laajalla alueella, kun lämpötila putosi nopeasti.
Halla tarkoittaa tilannetta, jossa lämpötila laskee maan kasvillisuuskerroksessa niin alas, että kasvit, etenkin viljelyskasvit tai sato, vaurioituvat tai tuhoutuvat. Suomen olosuhteissa tämä tarkoittaa pakkasta. Jos tavanomaisella sääaseman lämpötilanmittauskorkeudella eli kahdessa metrissä on myös pakkasta, puhutaan yöpakkasista.
Yöpakkaset poliittisena terminä viittaa aikaan 1950-luvulla, jolloin Suomen ja Neuvostoliiton välit olivat kireät.
Janne Kontkanen

Janne Kontkanen on suomalainen tekniikan tohtori, joka palkittiin teknisellä Oscarilla vuonna 2014 yhdessä neljän muun henkilön kanssa deep compositing -teknologioiden ja -työnkulkujen kehittämis-, prototypointi- ja edistämistyöstä.
Kontkanen kirjoitti ylioppilaaksi savonlinnalaisesta Talvisalon lukiosta 1993. Tohtoriksi hän väitteli Otaniemen teknillisestä korkeakoulusta. Kontkanen työskenteli yhdysvaltalaisessa DreamWorks-elokuvayhtiössä reilut neljä vuotta vuodesta 2007 lähtien, minkä jälkeen hän on toiminut Googlen 3D-karttayksikössä.
Longtanin luola

Ympäristö

Luola on Wangjian (tai Jiangjia) kukkulan juurella sen pohjoisrinteellä 23 metriä merenpinnan yläpuolella. Kukkulan kallio koostuu kambrisesta kalkkikivestä, johon luola on syntynyt. Kukkula sijaitsee noin 30 kilometriä Jangtsen joen lounaispuolella Taodianin maalaiskunnassa.

Tutkimushistoria

Luola löydettiin vuonna 1973. Kukkulan viereen kaivettiin silloin kanavaa ja kun maata räjäytettiin aukesi tuntematon luola. Uteliaat ihmiset löysivät luolasta fossiileja, jotka lähetettiin paleontologiselle laitokselle tutkittavaksi (Institue of Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology (IVPP)). Vuonna 1979 Huang Wanpo johti tutkimuksia, joiden aikana kerättiin lisää fossiileja. Samalla löydettiin luu, jota ihminen oli työstänyt. Tämän vuoksi kaivauksia jatkettiin seuraavan vuoden alusta alkaen ja kesäkuussa 1980 löydettiin ensimmäinen ihmisen jäännös, joka oli irronnut ylähammas. Syksyllä löytyi pääkallon lakiluu kappaleina sekä muita ihmisen luupalasia. Myöhemmin seuraavana vuonna kaivaukset tuottivat vielä ihmisen hampaita ja lisää pääkallon kappaleita.

Löytöaineisto

Tärkein löytö on Homo erectuksen pääkallon päälaen luut (eli calvaria), joista muodostuu kallon kopan yläosa. Myös leukaluun vasemmalta puolelta löytyi kappale sekä kallon etuosa ja päälaen osa. Vaikka pääkallon päälaki löytyi kappaleina, voitiin niistä koota ehjä rekonstruktio ja sen avulla määritettiin kyseisen yksilön aivojen tilavuudeksi 1025 cm³. Tärkeitä ovat myös löytetyt hampaat, sillä niitä voidaan käyttää ajoittamiseen ja ihmisen vertailevaan kehityshistorialliseen tutkimukseen. On arveltu, että Hexianin ihminen on ollut kehitysopillisesti lähempänä jaavanihmistä kuin Zhoukoudianista löydettyjä ihmisiä.
Löytöaineisto koostuu usean aikakauden jäänteistä, joita on ajoitettu muutaman kerran. Vuonna 1984 tehtiin happi-18/16 isotooppimittaus, joka antoi iäksi 280 000–240 000 vuotta  ja vuonna 1987 tehtiin maanäytteiden uraanin isotooppien hajoamista. Tukimus ajoitti kohteen 150 000–190 000 vuotta vanhaksi, keskimäärin, mutta samalla korostettiin, että maanäyte saattoi olla jopa 270 000 vuotta vanha. Samansuuntaiseen tulokseen päädyttiin vuonna 1989, kun maanäyte ajoitettiin termoluminenssillä. Menetelmä antoi iäksi 195 000 ± 16 000 vuotta. Vuonna 1998 tutkittiin kahta eläimen hammasta ja sen ajoitus antoi (keskiarvona) 412 000 ± 25 000 vuotta. Kaikki tämän ikäiset ajoitukset, jotka ovat liittyvät suoraan tai epäsuoraan Homo erectukseen, pidetään nuorina. Epäilläänkin, että Homo sapiens eli Itä-Kiinassa Homo erectuksen kanssa yhtä aikaa.
Luolasta löytyi myös eläinten jäänteitä, jotka kuuluivat 47 eri nisäkkäälle. Lajeista 17 on jo kuollut sukupuuttoon ja osa niistä voidaan lukea kylmän alueen lajeihin ja osa subtrooppisiin lajeihin.
Luolasta ei tehty esinelötöjä.
Homo Faber

Homo Faber on sveitsiläisen kirjailijan Max Frischin kirjoittama ja vuonna 1957 julkaistu romaani. Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1961 Sinikka Kallion suomentamana. Vuonna 1991 Volker Schlöndorff ohjasi kirjan pohjalta elokuvan, jossa pääosaa näytteli Sam Shepard. Päähahmo on kehitystyössä oleva insinööri Walter Faber, joka rakastaa tahattomasti omaa tytärtään. Romaanissa hän oppi lyhyessä ajassa, että hänen teknillinen maailmankuvaansa ei riitä maailman ymmärtämiseen. Ilmausta "homo faber" käytetään myös filosofisessa antropologiassa kuvaamaan nykyaikaista ihmistä, joka muuttaa ympäristöään aktiivisesti.

Sisältö

Romaani on erotettu kahteen osaan, Ensimmäinen etappi ja Toinen etappi. Romaanin alussa hahmo Faber on järjenmukainen mies, joka selittää kaikki tekniikan ja tilastotieteen avulla. Hän ei ole naimisissa, vaikka hänellä on ollut monta tyttöystävää. Tärkein näistä oli 20 vuotta sitten Hanna, juutalainen Saksasta, joka odotti Faberin vauvaa, mutta erosi hänestä, kun Faber puhui ”Hannan”, eikä ”heidän” vauvasta. Sen jälkeen he eivät ole tavanneet ja Faber ei tiedä, missä Hanna asuu tai onko hän vielä elossa.
Faberin elämä alkaa muuttua, kun monia selittämättömiä asioita ja sattumia tapahtuu, esimerkiksi hän tutustuu lentokoneessa saksalaiseen Herbertiin, jonka veljen Joachimin kanssa hän opiskeli Sveitsissä. Mennessänsä Pariisiin laivalla, Faber tapaa nuoren Elisabeth-tytön, johon hän ihastuu. Samaan aikaan hän huomaa, että Elisabeth on Hannan näköinen, mutta ajatus jää huomoitta. Faber ehdottaa tytölle avioliittoa. Elisabeth ei hyväksy kosintaa, mutta he matkustavat yhdessä Kreikkaan, missä Hanna asuu. Siellä tulee selväksi, että Hanna on tytön äiti ja Elisabeth kuolee onnettomuuden jälkeen.
Toisessa osassa Faber seisoo sairaalassa kärsimässä vatsasyövästä. Hän ajattele elämäänsä ja Hannaa ja kertoo elämästänsä Elisabethin kuoleman jälkeen: Hän kävi Kuubassa, Düsseldorfissa, mistä Joachim tuli, kotikaupungissansa Zürichissä ja erosi työpaikastansa. Päähenkilön muutos näkyy myös kirjan tyylin muutoksessa. Ensin Faber kertoo tarinansa asiallisesti ja suoraviivaisesti, mutta myöhemmin kertomus sisältää tuntoja ja kuvia. Kirjan nimike ”Homo Faber” on latinalainen ilmauksen ”Homo sapiens” modifikaatio; sana ”Faber” tarkoittaa käsityöläistä ja kirjassa Hanna käyttää ilmausta kuvitellakseen päähahmon mieheksi, joka uskoo vain tekniikkaan. Ensin Faber hyväksy Hannan mielipiteen, mutta kirjan kuluessa hän muuttuu ja tulee tunteelliseksi ja alkaa uskoa kohtaloon. ”Homo Faber” on myös romaanin pääaihe: Frisch kritisoi maailman teknologiakeskeisyyttä ja eriarvoisuutta miehen ja naisen välillä.

Arvostelu

Vaikka Homo Faber -kirjaa kutsutaan usein yhdeksi 1900-luvun tärkeimmistä kirjaksi, voi löytää myös kielteistä kritiikkiä, esimerkiksi siitä, että romaanin juoni on liian epäuskottava, sisältää liian paljon vertauskuvallisuutta Freudin teoriasta ja on tylsä lukea.
Valtioton henkilö

Valtioton henkilö on ihminen, jolla ei ole minkään maan kansalaisuutta. Toisin sanoen mikään maailman valtioista ei pidä tätä henkilöä lainsäädäntönsä perusteella kansalaisenaan (de jure). Valtiottomaksi henkilöksi voidaan katsoa myös ihminen, jolta puuttuvat valtion kansalaisille tarkoitetut perusoikeudet (de facto). 
Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestön (UNHCR) arvion mukaan maailmassa oli noin 12 miljoonaa valtiotonta henkilöä. Islantilainen ihmisoikeusjärjestö arvioi valtiottomien määräksi 15 miljoonaa ihmistä. Tarkkaa lukumäärää ei kutenkaan tiedetä. Valtiottomia on niin Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa kuin Amerikassakin. Usein valtiot ovat lainsäädännössään poissulkeneet tai rajanneet kansalaisuuden pois joltain osalta maassa olevilta ihmisiltä. Esimerkiksi Neuvostoliiton ja Jugoslavian hajotessa itäiseen Eurooppaan syntyi 1990-luvulla monia uusia valtioita, joiden lainsäädännön kansalaisuusrajoitukset johtivat osaltaan valtiottomuuteen. 
Usein valtiottomien henkilöiden perusoikeuksia on jouduttu hakemaan oikeusteitse. Eurooppalainen oikeuskäytäntö on todennut esimerkiksi Latvian velvolliseksi maksamaan valtioneläkkeen Neuvostoliiton hajotessa valtiottomaksi jääneelle maassa asuneelle hakijalle (tapaus Andrejeva vastaan Latvia).
Sonic X

Juoni

Sonic, Tails, Knuckles, Amy, Cream ja Cheese joutuvat omasta maailmastaan kaikkien Kaaos Smaragdien synnyttämän Chaos Controlin kautta ihmisten maailmaan. Kun Sonic nähdään Maassa, hänen peräänsä lähetetään poliiseja, joista vain yksi kykenee seuraamaan häntä, Sam Speed. Lopulta Sonic kiihdyttää itsensä yli äänennopeuden ja pakenee. Kun tie loppuu yllättäen kesken, hän lentää hetken kaupungin yllä ja putoaa lopulta Thorndykejen perheen talon uima-altaaseen. Christopher herää uima-altaasta tuleviin ääniin ja pelastaa Sonicin hukkumiselta ja heistä tulee ystävät. Tails, Knuckles, Amy, Cream ja Cheese tulevat myöhemmin mukaan kuvioihin, ja he yrittävät yhdessä löytää kaikki kaaos smaragdit, jotta pääsisivät takaisin omaan maailmaansa. Myös tri. Eggman joutui robotteineen mukaan ihmisten maailmaan ja itsekäs tohtori yrittää saada myös käsiinsä kaaos smaragdit ennen sankareita. Jos he eivät onnistu he jäävät ihmisten maailmaan.
Record World

Record World oli yhdysvaltalainen musiikkilehti, joka oli yksi tärkeimpiä alallaan Billboardin ja Cash Boxin ohella. Se perustettiin vuonna 1946 nimellä Music Vendor, mutta vuonna 1964 nimeksi vaihdettiin Record World. Lehti lopetettiin vuonna 1982. Syynä olivat omistajien väliset ristiriidat sekä myynnillinen romahdus.
Abderos

Abderos (muinaiskreikaksi Ἄβδηρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen poika, joka oli Herakleen käskyläinen. Abderos osallistui Herakleen kahdeksanteen urotekoon, jossa Herakles oli saanut tehtäväkseen noutaa Diomedeen tammat. Tehtävä sujuikin helposti siihen saakka, että tammat oli kerätty kasaan, mutta kun kuningas Diomedeen miehet saapuivat pelastamaan hevosia, Herakles jätti ne Abderoksen huomaan taistelun ajaksi. Tammat repivät Abderoksen kappaleiksi, ja Herakles perusti suosikkinsa muistoksi Abderan kaupungin.
Hyginuksen versiossa Abderos oli Diomedeen palvelija, jonka Herakles löi yhdessä isäntänsä kanssa.
Timo Harjunpää

Timo Juhani Harjunpää on Matti Yrjänä Joensuun kirjoittamien Harjunpää-poliisiromaanien päähenkilö. Hän työskentelee Helsingin rikospoliisin väkivaltaosastossa vanhempana rikoskonstaapelina, sittemmin rikosylikonstaapelina.

Taustaa

Kirjasarjan alussa Timo Harjunpää asui perheineen Helsingin Katajanokalla, kunnes muutti Kirkkonummelle. Hänellä on vaimo Elisa ja kolme tytärtä, Pauliina, Valpuri ja Pipsa. Muita näkyviä hahmoja kirjoissa on mm. Harjunpään työtoveri Onerva Nykänen. Ensimmäisen kerran Harjunpää esiintyi vuonna 1976 julkaistussa romaanissa Väkivallan virkamies.
Nimensä Harjunpää on saanut virkatehtävässä vuonna 1966 menehtyneen konstaapeli Reino Harjunpään mukaan. Lahdesta Hennalan varuskunnan päävartiosta karannut sotamies Kalevi Rissanen ampui Harjunpään Helsinkiin suuntautuneen pakomatkansa aikana helmikuussa 1966.

Dramatisoinnit

Useita Harjunpää-kirjoja on dramatisoitu elokuviksi, TV-sarjoiksi, kuunnelmiksi ja näytelmiksi. Samannimisiksi kuunnelmasovituksiksi on tehty Harjunpää ja rakkauden lait (1987), Harjunpää ja kiusantekijät (1989), Harjunpää ja poliisin poika (1990) sekä Harjunpää ja heimolaiset (1991). Ne on ohjannut Rauni Ranta ja dramatisoinut Timo Kanerva. Harjunpäätä esittää Petteri Sallinen ja Onervaa Elli Castrén.
Kuudesta filmatisoinnista neljä on ohjannut Åke Lindman. 1980-luvulla hän ohjasi ruotsinkielisiksi, neliosaisiksi TV-sarjoiksi teokset Harjunpää ja kapteeni Karhu (nimellä Harjunpää ja kylmä kuolema / Harjunpää och kalla döden, 1983) sekä Harjunpää ja ahdistelija (Harjunpää och antastaren, 1985). Kummassakin Harjunpäätä esitti Johan Simberg. Lindmanin suomenkielisessä TV-sarjassa Harjunpää ja heimolaiset (1995) Harjunpäänä nähdään Kari Heiskanen. Lindman ohjasi myös yhden elokuvan, vuonna 1993 valmistuneen Harjunpää ja kiusantekijät, jossa Heiskanen esitti Harjunpäätä. 
Vuonna 2007 Juha Lehtola ohjasi TV-sarjan Rakkauden nälkä romaanin Harjunpää ja rakkauden nälkä pohjalta. Sarja voitti vuoden parhaan draamasarjan Venlan, Kultainen TV -palkinnon ja Koura-kunniamaininnan 2007. 
Romaanista Harjunpää ja pahan pappi tehtiin elokuva Harjunpää & pahan pappi suomalais-saksalaisena yhteistuotantona. Elokuvassa Harjunpäätä esittää Peter Franzén, ja se saapui elokuvateattereihin lokakuussa 2010. Elokuvan juoni poikkeaa melko paljon kirjasta.
Viuhkapyrstökerttuli

Levinneisyys

Viuhkapyrstökerttulia tavataan El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa. Lajin kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Sen kannankehitys on laskeva, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.
Haloo!-lehti

Haloo!-lehti on suomalainen  pornolehti, useasti vuodessa ilmestyvä DVD-liitteineen aikakauslehti. Se on erikoistunut nuorempiin naishenkilöihin. Lehden pääpaino on kotimaisissa malleissa.
Mullerin räikkä

Mullerin räikkä (engl. Muller’s ratchet) on nobelisti Hermann Joseph Mullerin vuonna 1964 kehittämä ajatus, jonka mukaan aseksuaalisesti eli suvuttomasti lisääntyvät populaatiot kuolevat sukupuuttoon ajan mittaan, koska haitallisten muutosten määrä populaatiossa väistämättä kasvaa. Muller kehitti ”räikkämallin” selittämään sitä, miksi suvullisesta lisääntymisestä on evolutiivisesti hyötyä.
Tilanne kuvataan siten, että alussa on populaatio, joka on juuri muuttunut aseksuaaliseksi ja jolla ei ole yhtään haitallista mutaatiota. Ajan myötä syntyy mutaatioita, joista useampi on haitallinen kuin hyödyllinen. Vähitellen populaatiossa on yksilöitä, joilla on lukuisia haitallisia mutaatioita. Jossakin vaiheessa koittaa tilanne, jossa viimeinen mutaatioton yksilö kuolee ilman jälkeläisiä. Tämä etenee askel askeleelta, kunnes populaatiossa on niin paljon kasautuneita haitallisia ominaisuuksia, että sen jäsenet kuolevat niihin, jolloin populaatio kuolee sukupuuttoon. Koska seksuaalisesti lisääntyvät läpikäyvät rekombinaatiota, ei periaate päde niiden tapauksessa. Syynä tähän on se, että rekombinaatio järjestelee geenejä uudestaan. Järjestelyn kautta vanhempien mutaatiottomat osat perimää voivat yhdistyä, jolloin syntyy yksilöitä, joilla haitallisia muutoksia on vähän. Luonnonvalinta kykenee säilyttämään nämä. Periaate ei myöskään koske aseksuaalisesti lisääntyviä populaatioita, jotka ovat kooltaan suuria (kuten bakteereilla) tai joissa on rekombinaatiota vastaavia systeemejä. Toisaalta periaate koskee myös mitokondrioita sekä Y-kromosomia, joiden perimä ei osallistu rekombinaatioon vaan periytyy suoraan. Tämän seurauksena niiden perimät ovatkin melko pieniä.
Mullerin räikän seurauksena perimien koot pienenevät. Toisaalta perimien pieneneminen voi johtua myös hyödyttömien geenien poistumisella, joten pieni genomi ei ole varma indikaattori aseksuaalisesta lisääntymisestä.
Mike Liut

Michael Dennis Liut (s. 7. tammikuuta 1956 Weston, Ontario, Kanada) on ammattilaisuransa lopettanut kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Mike Liut pelasi National Hockey Leaguessa 1979 - 1992 seuroinaan Hartford Whalers, Washington Capitals ja St. Louis Blues. Hän pelasi kaksi vuotta World Hockey Associationin Cincinnati Stingersissä.
Liutin ura kohti ammattiliasuutta sai vauhtia hänen mentyään Bowling Green University -yliopistoon 1973. Päästyään kahdesti CCHA-sarjan tähtikentälliseen värvääjät kiinnittivät häneen huomionsa.  St. Louis Blues varasi hänet sijalla 56 vuonna 1976, mutta NHL:n sijaan Mike Liut menikin kilpailevan WHA-liigan Cincinnati Stingersiin, jota edusti kaksi kautta. WHA:n alasajon jälkeen 1979 Blues lopulta hyödynsi varauksensa.
Pelaajauran jälkeen Liut toimi Michiganin yliopiston joukkueen apulaisvalmentajana 1995–1998.
Klooribentseeni

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen ulkopuolinen altistus aineelle voi ärsyttää silmiä ja ihoa sekä nieleminen voi aiheuttaa aineen joutuessa keuhkoihin kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Klooribentseenille altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, johtaen tajunnantason laskuun. Pidempiaikainen tai toistuva altistuminen nestemäiselle klooribentseenille voi kuivattaa ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia maksassa ja munuaisissa. Se on myös haitallista vesieliöille.
Rautarouva (elokuva)

Vastaanotto

Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton elokuvakriitikoilta, mutta Meryl Streepin roolisuoritus sai paljon kehuja. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 51 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 5.7/10. Keräys perustuu 209 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 54 pistettä 100:sta.
Helsingin Sanomien arvostelussa kirjoitetaan "Keskinkertaisuudelta elokuvan pelastaa – ja kuinka pelastaakaan – Meryl Streep. Hän ilmentää häikäisevästi, pienin elein, hahmonsa taistelunhalua, vallantäyteisyyttä ja charmia. Juuri Streepille kuuluvat elokuvan tähdet. Niin tarkkaa työtä kuin hän Rautarouvassa tekeekin, katsoja ei koskaan tunne seuraavansa näyttelijäntyön oppituntia. Streep on Thatcher, alkaen tuntua aidommalta kuin rouva itse." Ilta-Sanomien Tarmo Poussu kirjoittaa arvostelussaan "Ilman Streepin monumentaalista roolityötä Rautarouva olisi keskinkertaisen tv-elokuvan tasoa. Hänen ansiostaan sen katsoo kevyesti ja jopa ihastuksesta huokaillen."
Porraskäytävä

Porraskäytävä (myös rappukäytävä tai rappu) on kerrostalossa oleva yleensä talon kaikkien kerrosten korkuinen käytävä, josta on ovet kaikkiin asuntoihin ja portaat kerrosten välillä. Taloa, jossa niitä on vain yksi, kutsutaan pistetaloksi.
Port-Lesney

Port-Lesney on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 414 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Port-Lesneyin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Kaiserwaldin keskitysleiri

Kaiserwaldin keskitysleiri (saks. Das Konzentrationslager Kaiserwald, latv. Mežaparka koncentrācijas nometne) oli Latvian Riiassa vuosina 1943 - 1944 toiminut natsien keskitysleiri. Se syntyi, kun valtaosa Riian, Liepajan, Daugavpilsiin ja Vilnan ghettoihin suljetuista juutalaisista kuljetettiin tuhoamisleireihin ja jäljelle jääneet tuotiin pakkotyöhön Kaiserwaldiin. Vankien määräksi on arvioitu 20 000. He tekivät muun muassa AEG-yhtiön määräämää pakkotyötä. Leiri vapautui puna-armeijan valloitettua sen 13. lokakuuta 1944.
Pariser Zeitung

Pariser Zeitung oli lyhytaikainen sanomalehti, jota julkaisivat toisen maailmansodan aikana Ranskan valloittaneet saksalaisjoukot. Lehden päälevikkialue oli Pariisi. Pariser Zeitung muistetaan parhaiten siitä, että siinä julkaistiin useita juutalaisvastaisia kirjoituksia shakin maailmanmestari Aleksandr Alehinin nimellä.
HMS Barfleur (1768)

Palvelus

Alus oli kesäkuussa 1773 kuningas Yrjö III:n laivastokatselmukseen määrätyn osaston komentajan vara-amiraali Thomas Pyen lippulaivana päällikkönään Edward Vernon.
Yhdysvaltain vapaussodassa alus oli kontra-amiraali Samuel Hoodin lippulaivana Leewardsaarilla. Se osallistui 28. huhtikuuta 1781 lippulaivana päällikkönään John Knight ratkaisemattomaan Martiniquen edustalla tapahtuneeseen kohtaamiseen kontra-amiraali Comte de Grassen johtaman Ranskan laivaston osaston kanssa. Taistelussa aluksella sai surmansa viisi miestä.
Alus osallistui sodan aikana vielä Chesapeaken, St. Kittsin ja Saintesin taisteluihin. Alus osallistui 5. syyskuuta 1781 Chesapeaken taisteluun päällikkönsä Alexander Hoodin johdolla ja Samuel Hoodin lippulaivana. Hood kärsi taistelussa tappion, millä oli vaikutusta vapaussodan lopputulokseen.
Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa alus osallistui vuonna 1794 Ushantin taisteluun kontra-amiraali George Bowyerin lippulaivana päällikkönään Cuthbert Collingwood. Alus kohtasi taistelussa 29. toukokuuta 1794 Ranskan laivaston Indomptablen, ja se osallistui päätaisteluun 1. kesäkuuta menettäen yhdeksän miestä kaatuneina ja 25 haavoittuneina. Vuonna 1795 alus osallistui Groix'n taisteluun ja pari vuotta myöhemmin Cabo de São Vicenten taisteluun.
Napoleonin sotien päätyttyä alus siirrettiin Chathamissa reserviin, ja se romutettiin tammikuussa 1819.
J. A. Mäki

Jyrki Anselmi Mäki tunnetaan yleensä nimellä J.A. Mäki (s. 1962 Pyhäntä) on suomalainen laulaja ja kuvataiteilija. Hän esiintyy Radiopuhelimet-yhtyeen laulajana ja on julkaissut kaksi sarjakuvaromaania Like Kustannuksen kautta. Mäen esikoisalbumi Hermolomamatka (2011) oli vuonna 2012 Sarjakuva-Finlandiaehdokkaana. Mäki on sivuhenkilönä Juha Hurmeen romaanissa Hullu. Mäki julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Aavaa maaliskuussa 2019.