google/wiki40b huggingface dataset:
Terävälä

Terävälä oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Nykyisin kylässä ei ole asutusta. Terävälä sijaitsi Viipurista pohjoiseen vievän valtatie 14 varrella maalaiskunnan pohjoisosassa ja oli kunnan toiseksi pohjoisin kylä. Terävälä rajoittui luoteessa Nuijamaan kunnan Pihkalanjärven kylään. Viipurin maalaiskunnan alueella naapurikyliä olivat Pihkala, Kilpeenjoki ja Sydänmaa.
Vuonna 1937 kylässä oli 121 asukasta. Väestö sai elantonsa pääasiassa maataloudesta. Vuonna 1937 Terävälän kylässä oli 684 ha metsää, 279 ha peltoa ja 13 ha niittyä. Nuijamaan ja Viipurin maalaiskunnan rajalla sijainnut Pihkalanjärvi kuivattiin vuonna 1927, jonka myötä syntyneistä uusista pelloista saivat myös teräväläläiset maanviljelijät osansa. Karjataloutta edisti Terävälän tarkkailuyhdistys. Terävälässä toimi myös maidonmyyntiosuuskunta, jonka maito vietiin Viipuriin Valiolle. Kylässä toimi myös Pihkala–Terävälän marttayhdistys, joka oli perustettu vuonna 1924. Terävälässä ei ollut omaa kansakoulua, vaan kylä kuului Pihkalan koulupiiriin.

Historia

Talvisodassa taistelut eivät ulottuneet Viipurin maalaiskunnan pohjoisosaan asti, mutta Moskovan rauhansopimuksen perusteella myös Terävälä oli luovutettava Neuvostoliitolle. Terävälän väestö oli evakuoitu jo sodan aikana Keski-Suomeen. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Sodankäynnin strategia

Sodankäynnin strategia (klassiseksi kreikaksi strategia 'sodanjohtotaito' < stratēgòs 'korkea sotapäällikkö') tarkoittaa valtion voimavarojen käyttöä turvallisuuspäämäärien saavuttamiseksi. Se on yksi sotataidon alakäsitteistä. Muut ovat operaatiotaito, taktiikka ja taistelutekniikka. 
Strategia-käsite on laajentunut Napoleonin sodista nykypäivään tultaessa siten, että nykyään se käsittää kaiken suoran ja välillisen toiminnan, jossa käytetään valtion kaikkia voimavaroja poliittisen johdon asettamien turvallisuuspäämäärien saavuttamiseksi rauhassa ja sodassa. Myös voimavarojen käytön valmistelu on osa sodankäynnin strategiaa.
Strategian alakäsitteitä ovat muun muassa sotilasstrategia, poliittinen strategia, talousstrategia, meristrategia, ilmastrategia ja ydinasestrategia.
Le Bourg

Le Bourg on kunta Lotin departementissa Midi-Pyrénées’n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2005 oli 281. Le Bourgin pinta-ala on 13 km².
Määräaika

Määräaika on oikeudellisissa yhteyksissä tietty ajanjakso oikeustoimen suorittamiseksi tai aikajakso, johon liittyy oikeusseuraamuksia. Se voi olla lailla tai asetuksella säädetty, tuomioistuimen asettama tai sopimuksessa määritelty. Määräaika on joko määrähetki tai kahden määrähetken välinen ajanjakso.
Jos tietyn määräajan laskemisesta ei ole omaa oikeussäännöstä noudatetaan lakia säädettyjen määräaikain laskemisesta (150/1930). Määräajan laiminlyönnistä seuraa yleensä oikeudenmenetys eikä asianosainen saa enää toteuttaa kyseistä oikeustointa. Myös yksityishenkilöiden keskeisten toimien yhteydessä käytetään määräaikoja, mutta tällöin ei voida soveltaa mainittua lakia sellaisenaan määräaikoja laskettaessa. Euroopan unionin lainsäädännössä on omat säännökset määräajoista.

Määräpäivä

Määräpäivä on tuomioistuimen tai sen puheenjohtajan määräämä ajankohta, jolloin asianosaisten on saavuttava oikeudenkäyntiin voidakseen osallistua oikeusprosessiin.

Menetetyn määräajan palauttaminen

Menetetyn määräajan palauttaminen on keino ylimääräisen muutoksenhaun toteuttamiseen. Sen avulla asianosainen voi saada uuden oikeusprosessiin liittyvän määräajan. Määräajan laiminlyönnin syynä voi olla laillinen este tai muu erityinen syy, johon asianosainen ei ole voinut vaikuttaa. Syyksi kelpaa esimerkiksi sairaus tai liikenneyhteyden katkeaminen, mutta ei unohtaminen tai erehtyminen määräajasta.
Riita- ja rikosasiassa määräajan palauttamista on haettava kirjallisesti hovioikeudesta, jos hakemus koskee toimen tekemistä käräjäoikeudessa tai muutoksen hakemista sen ratkaisuun. Muussa tapauksessa palauttamista haetaan korkeimmalta oikeudelta 30 päivän kuluessa esteen lakkaamisesta ja viimeistään vuoden kuluessa määräajan päättymisestä. Jos hakemus hyväksytään osianosainen saa uuden määräajan, jolloin hänen on suoritettava laiminlyömänsä prosessitoimi, jotta oikeudenkäynti jatkuisi kuin laiminlyöntiä ei olisi ollutkaan.
Hallintoasiassa määräajan palauttamista haetaan korkeimmalta hallinto-oikeudelta 30 päivän kuluessa laillisen esteen lakkaamisesta ja muussa tapauksessa viimeistään vuoden kuluessa määräajan päättymisestä. Muu syy voi olla esimerkiksi viranomaisen viivyttely tai asianosaiselle annetut virheelliset neuvot. Hakijalle voidaan myöntää uusi määräaika esimerkiksi valituksen, kantelun tai oikaisupyynnön tekemiseen. Palauttaa voidaan myös muutoksenhakuun liittyviä määräaikoja. Oikeuskäytännössä lakia on tulkittu suppeasti, kun kyseessä on ollut hallintomenettelyyn tai hallintolainkäyttömenettelyyn liittyvät määräajat. Esimerkiksi virkaan tai oppilaitokseen määrättyä hakuaikaa ei ole pidetty mahdollisena palauttaa.
Frederick Cuthbert Poole

Sir Frederick Cuthbert Poole (1869 – 1936) oli brittiläinen kenraalimajuri, joka aloitti sotilasuransa vuonna 1889 Kuninkaallisen tykistön palveluksessa. Myöhemmin hän oli mukana muun muassa Brittiläisen Intian rajasodissa sekä toisessa buurisodassa vuosina 1899–1902. Ennen eroaan vuonna 1909, Poole palveli vielä Somalimaassa sekä Nigeriassa. Hän liittyi armeijan palvelukseen uudelleen vuonna 1914 ensimmäisen maailmansodan sytyttyä.
Vuosina 1918–1919 Poole oli ympärysvaltojen joukkojen ylipäälliikkö ns. Pohjois-Venäjän interventiossa, johon osallistui myös brittien kokoama entisistä suomalaisista punakaartilaista muodostettu Muurmannin legioona. Hän kuului koko operaation innokkaimpiin tukijoihin ja Poolea pidetään myös suurelta osin vastuullisena sen epäonnistumisesta.
Matti Uusitupa

Matti Uusitupa (s. 15. kesäkuuta 1946 Helsinki) oli Kuopion yliopiston rehtori vuosina 2001–2009. Hän on toiminut aiemmin yliopistossa  kliinisen ravitsemuksen ja aineenvaihduntasairauksien professorina. Uusitupa on toiminut lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä asiantuntijatehtävissä diabeteksen, sydän- ja verisuonitautien sekä ravitsemuksen alalla.
Uusitupa toimii Suomen Sydänliiton hallituksen puheenjohtajana 2010–2012. Uusitupa valittiin puheenjohtajan tehtävään toiselle kolmivuotiskaudelle vuonna 2013.
Vuoden 2010 alusta hänet kutsuttiin vasta perustettuun ravitsemusgenomiikan ja -genetiikan professorin kolmivuotiseen virkaan.
Vinegar

Ulkomaan julkaisu

”Vinegar” julkaistiin singlenä Isossa-Britanniassa marraskuussa 2009. Brittijulkaisussa radioversiona käytettiin kappaleen Buzz Junkies Radio Mixiä.
Brittijulkaisun aikaan kappale sijoittui Music Week -lehden julkaiseman Commercial Pop Club -listan 21. sijalle. Seuraavalla viikolla sijoitus oli noussut kahdeksan sijaan ylöspäin, sijalle 13. Viikolla 50 kappale nousi jo top-10:iin sijalle 7. Se oli korkein suomalaisen naisartistin listalla saavuttama sijoitus.

Musiikkivideo

Videolla Abreu tanssii pienessä ”huoneessa” ilmapallojen sekä muiden tanssijoiden kanssa. Kappaleen A-osat ovat varsin tummanpuhuvia, mutta kertosäkeen värit painottuvat valkoiseen ja harmaaseen. Videon ohjasi Jaakko Manninen, joka ohjasi myös Abreun kappaleiden ”End of Love” ja ”Ivory Tower” musiikkivideot.
Videolla yhtenä tanssijoita esiintyy myöhemmin Big Brother -ohjelmasta tunnettu Ragnar Orav.
Kustaa Vaasan tie

Kustaa Vaasan tie (ruots. Gustav Vasas väg) kulkee Helsingissä Hämeentien ja Hermannin rantatien risteyksestä Koskelan eritasoliittymään Lahdenväylän alkuun, ja se on osa valtatietä 4, valtatietä 7 ja eurooppatietä 75. Tietä pitkin kulkee raitiotie Koskelan raitiovaunuvarikolle.
Tie sai nykyisen nimensä vuonna 1950, Helsingin 400-vuotisjuhlien yhteydessä, Helsingin perustajan Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan (1496–1560) mukaan. Aikaisemmin sen nimenä oli ollut Toukolantie lukuun ottamatta nykyisen tien pohjoisinta osaa, joka oli ollut osa Pasilan aseman tienoilta Vanhaankaupunkiin saakka ulottuvaksi suunniteltua, mutta suurimmalta osaltaan rakentamatta jäänyttä Kumpulantietä.
Kustaa Vaasan tie erottaa toisistaan Kumpulan ja Toukolan kaupunginosat.
Paskalammi (Mouhijärvi)

Maantiede

Lammen pituus on vain 50 metriä. Sen ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi suota, josta laskee lampeen yksi oja.
STS-127

Hyötykuorma

Kibō-moduulin kahden viimeisen osan lisäksi hyötykuormaan kuuluu myös avaruusaseman runkoelementin P6 truss kuusi uutta akkua vanhojen palatessa sukkulalla takaisin maahan. Lisäksi avaruusasemalle kuljetetaan LDU (Linear Drive Unit), PM-2 (Pump Module-2) ja SGANT (Space to Ground Antenna Group), mitkä kaikki tullaan siirtämään aseman ulkoiseen varastoon (ESP-3) avaruuskävelyn aikana. Lisäksi mukana on erilaisia mikro- ja pikosatelliitteja.
Lesnaja

Maantiede ja asutus

Lesnajan kunnan pinta-ala on 89,5 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin piirin Borkin kuntaan, idässä Ilmajärveen sekä etelässä ja lännessä Novgorodin alueen Šimskin piiriin. Pinta-alasta 47,1 % on maatalousmaata ja 45,9 % metsää.
Seutu kuuluu Ilmajärven–Olhavanjoen tasankoon. Lesnajan kylä on kunnan ainut asutuskeskus.

Talous ja palvelut

Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat maa- ja metsätalous (58,0 % vuonna 2009) sekä erilaiset julkiset palvelut. Kunnan alueella toimii noin 70 yksityistilaa. Suunnitteilla on kasvihuoneviljelmän rakentaminen. Yli puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella, lähinnä Novgorodissa ja Pietarissa.
Lesnaja koostuu etupäässä mukavuuksilla varustetuista matalista asuintaloista. Julkisiin palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkärin vastaanotto, posti ja pankki. Kylässä on joukko kauppoja ja kolme kahvilaa. Sieltä on linja-autoyhteydet Novgorodiin, Šimskiin ja Soltsyyn.
Diego Natale Bona

Diego Natale Bona (11. joulukuuta 1926 Castiglione Tinella – 29. huhtikuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. lokakuuta 1950 ja nimitettiin Porto e Santa Rufinan suburbikaarisen hiippakunnan piispaksi 9. marraskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ugo Poletti, jota avustivat Ennio Appignanesi ja Clemente Riva.
Saatuaan uuden nimityksen 17. tammikuuta 1994 Bona siirtyi Saluzzon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 16. huhtikuuta 2003.
Raikuun kanava

Raikuun kanava on avokanava, joka sijaitsee Saimaalla, Puruveden ja Oriveden Paasselän välillä, Savonlinnan kaupungissa, entisen Kerimäen kunnan alueella. Kanavan ovat kaivaneet seudun asukkaat 1750-luvulla. Kanavaa on perattu lisää vuonna 1858, ja sitä on käytetty pääasiassa uittoihin. Kanavan aluetta on linnoitettu sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana. Kanavasta pääsee läpi ainoastaan hyvin pienillä veneillä.
Kanava koostuu kolmesta peräkäin sijaitsevasta kaivetusta osasta, jotka ovat pääkanavan lisäksi nimeltään Nurmitaipaleen ja Pistalan kanavat.
Kanavan kautta kulkemalla voidaan kiertää useiden Saimaan selkien, kuten Enonveden, Pyyveden, Haukiveden, Pihlajaveden ja Puruveden rajaama yli tuhannen neliökilometrin maa-alue, jolla sijaitsevat muun muassa Kerimäen ja Savonrannan taajamat, sekä Enonkosken kuntakeskus. Aluetta kutsutaan Sääminginsaloksi tai Kerimäen saareksi. Jos kaivetun kanavan muodostama vesiyhteys hyväksytään saaren kriteeriksi, Sääminginsalo on Saimaan suurin ja määrittelytavasta riippuen Suomen suurin tai toiseksi suurin saari.
Raikuun kanava on yksi Museoviraston vuonna 1993 ja uudelleen 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Quantic Dream

Kritiikkiä

Tammikuussa 2018 kolme ranskalaista tahoa mukaan lukien Le Monde esittivät syytöksiä studiossa olevasta epäterveellisestä studiokulttuurista: epäsopivasta käytöksestä, henkilöstön ylityöllistämisestä ja seksistisien tai rasistisien vitsien sallimisesta. Yhtiön johtohenkilöt David Cage ja Guillaume de Fondaumière kiistävät syytökset.
Yhtiö haastoi Le Monden ja Mediapart-sivuston oikeuteen syytöksistä johtuen. Yhtiö on hävinnyt yhden tapauksen yhtä työntekijää koskien.
Ainoat oikeat

Juoni

Kolmekymppisen fysioterapeutti Hannan (Anna-Maija Tuokko) ja hänen kahden parhaan ystävänsä elämä pyörii miessuhteiden ympärillä. Hanna on nirsompaa sorttia, Elli (Inka Kallén) vaihtaa miestä kuin sukkia ja Paula (Jenni Kokander) on vakiintuneemmassa suhteessa.
Eräänä yönä Hanna törmää Markukseen (Ilkka Villi), joka vie häneltä jalat alta. Mies kuitenkin katoaa hänen elämästään onnettoman sattuman kautta. Hanna yrittää löytää Markusta, mutta mies tuntuu kadonneen kuin tuhka tuuleen. Lopulta Hanna saa muuta ajateltavaa, kun hänet lähetetään työkomennukselle Lahteen. Hannan asiakas on auto-onnettomuudessa pahasti loukkaantunut Suomen pääministeri Ismo Majuri (Antti Reini). Kuntoutusjakson aikana Hanna päättää lakata etsimästä Markusta.
Kun kuntoutuskausi on ohi, Hanna ja Ismo palaavat Helsinkiin ja alkavat seurustella. He yrittävät pitää suhteensa salassa, mutta päätyvät lopulta juorulehden kanteen. Jonkin ajan kuluttua Hanna tapaa Markuksen uudelleen ja hänen on valittava kahden miehen välillä.
Hanna saa tietää olevansa raskaana ja uskoo lapsen isän olevan Markus, sillä Ismo on kertonut hänelle hedelmällisyysongelmistaan. Hanna synnyttää terveen tyttövauvan ja lapsen isäksi selviää Markus.
Huulio

Huulio on huulten ja huuliaukon muodostama kokonaisuus. Huuliolla on tärkeä tehtävä puhuttujen kielten äänteiden muodostuksessa ja siten huuliltaluvun mahdollistamisessa.

Viittomakielinen huulio

Huulio on myös viittomakielten kieliopillinen osa. Suurimmassa osassa suomalaisen viittomakielen substantiivisia viittomia huulio on sama kuin puhutun kielen vastaava sana. Verbeissä käytetään usein viittomakielisiä huulioita, kuten viittomassa LÄHTEÄ, jossa huulio on ⱽᴵᵁᴴ. Idiomaattisissa viittomissa huulio on lähes aina viittomakielinen, esimerkiksi viittomassa SIITÄS-SAIT huulio on Pᴼᴼ.
Afrikanlinsanki

Ulkonäkö ja koko

Afrikanlinsanki kasvaa 35–40 cm pitkäksi, ja häntä on yhtä pitkä. Sen säkäkorkeus on noin 15 cm ja tyypillinen paino puolen kilon paikkeilla.

Ravinto

Oravat, linnut, hyönteiset ja erilaiset jyrsijät.

Levinneisyys

Afrikanlinsankien kotipaikkoja ovat Gabon, Kongon tasavalta, Kamerun ja Päiväntasaajan Guinea, Sierra Leone ja Liberia.
Liikelentokone

Taustaa

Ilmailu sai osin alkunsa tällaiseen tehtävään tarkoitetuista lentokoneista, toisin ensimmäiset 20–25 vuotta lentämisen vaarallisuus rajoitti kysyntää rajusti. Reittilentojen hinnat olivat Yhdysvalloissa 1950-luvulle asti ja Länsi-Euroopassa 1960-luvun alkuun asti niin korkeat, että matkustajisto koostui lähinnä siitä ihmisryhmästä, jolla on varaa tai valtaa käyttää liikelentokoneita 2000-luvun alussa. 
Liikelentokoneiden konetyypit loivat 1960-luvun lopulla termin ”jet set”, ihmiset, jotka lensivät Välimeren rannoille ja saarille omilla pienellä suihkumoottorein varustetulla lentokoneella. Tämä yhteisö loi myös termin ”mile high club”, eli seksin harrastamisen lentokoneissa. Tätä julkkisilmailuperinnettä ovat sittemmin jatkaneet esimerkiksi Harrison Ford ja John Travolta, jotka lentävät omilla liikelentokoneilla. Niki Lauda perusti lentoyhtiönsä Lauda Airin alun perin liikelentokoneiden varaan.

2000-luvulla kysyntä huipussaan

Liikelentokoneiden kysyntä on vuosina 2006 ja 2007 ollut kaikkien aikojen huipussa. Tähän on perusteena yritysten kasvaneet katteet, niiden johtajien korkeat palkat ja reittilennoille siirtymisen hitaus, jota turvatarkastukset ovat edelleen hidastaneet. Liikelentokoneet operoivat suurkaupunkien sivukentiltä ja niissä matkustajat voivat siirtyä koneeseen likimain suoraan autosta. Liikelentokoneiden lentonopeus on alempi kuin reittilentokoneiden, mutta lentokorkeus on alempi – alle 1 000–2 000 kilometrin matkan kaupungista toiseen lentäminen voi toteutua nopeammin kuin reittilentokoneella. Sään vaikutukset voivat olla rajumpia kuin reittilentokoneissa. Matkustusmukavuus on tietysti liikelentokoneessa tyypillisesti parempi kuin reittilentokoneiden ensimmäisessä luokassa.
Miha Verlič

Seuraura

Verlič on HDK Mariborin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä vain 15-vuotiaana Slovenian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kaudeksi 2009–2010 Verlič siirtyi Tšekkiin HC Slezan Opavan A-nuoriin. Hän pelasi kauden aikana myös kahden ottelua seuran miesten joukkueessa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa. Kauden 2010–2011 Verlič pelasi kokonaan Slezanin A-nuorissa.
Kaudeksi 2011–2012 Verlič palasi kotimaahansa ja siirtyi pelaamaan Itävallan Erste Bank Eishockey Ligaa slovenialaiseen Olimpija Ljubljanaan. Hänen tulokaskautensa siellä toi 35 runkosarja- ja 11 playoff-ottelussa tehot 3+3=6. Verlič pelasi Olimpijan kanssa kevätkaudella myös Slovenian pääsarjaa, jossa hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden, kuten myös kahtena seuraavana keväänä. Kaudella 2013–2014 Verlič oli EBEL:ssä joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 20+20=40. Hän jakoi myös joukkueen vakiopelaajista Olimpijan sisäisen tehotilaston voiton Ken Ograjenšekin ja Nick Rossin kanssa lukemalla +2.
Verlič siirtyi kaudeksi 2014–2015 jatkamaan EBEL-uraansa Graz 99ersiin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Villacher SV:n riveihin. Huhtikuussa 2016 Verlič teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän oli 21 osumallaan Villachin toiseksi paras maalintekijä maanmiehensä Jan Urbasin jälkeen. Kaudella 2017–2018 Verlič oli tehoilla 15+18=33 joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmantena, kunnes maaliskuussa 2018 hän siirtyi loppukauden sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin liigan siirtotakarajalla.
Kaudeksi 2018–2019 Verlič siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Fischtown Pinguinsiin.

Maajoukkueura

Verlič edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 ja Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä jälkimmäisen turnauksen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2017 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2016 ja 2018, joista ensimmäistä turnausta päättyi kultaan. Vuoden 2018 turnauksessa Verlič oli Slovenian paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+4=7 ja hän jakoi koko turnauksen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +4.
Verlič pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäinen turnaus päättyi B-lohkon hopeaan ja ensimmäinen A-lohkon pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin Verlič voitti A-lohkon hopeaa.

Muuta

Verličin isoveli Jure pelaa maalivahtina Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n Remparts de Toursissa. Veljesten isä Andrej Verlič on toiminut Slovenian ikäkausimaajoukkueiden johtotehtävissä.
Oikeushistoria

Länsimaisen oikeuden historiallinen tausta

Oikeushistorian keskipisteessä on perinteisesti ollut roomalainen oikeus, sillä sen jälkivaikutus myöhäisemmässä eurooppalaisessa ja epäsuorasti ulkoeurooppalaisessa oikeudessa vaikuttaa vielä nykyäänkin. Toinen merkittävä oikeushistorian tutkimuskohde on varsinkin keskiajan osalta kirkollinen eli niin sanottu kanoninen oikeus. Lisäksi kussakin maassa pidetään yleensä omaa oikeushistoriaa itsenäisenä tutkimuskohteenaan.

Oikeushistoria Suomessa

Oikeushistorian alaan kuuluvaa tutkimusta harjoitetaan Suomen yliopistoissa sekä oikeustieteellisissä että humanistisissa tiedekunnissa. Suomen merkittävimpinä oikeushistorioitsijoina voidaan mainita ainakin edesmenneet professorit Yrjö Blomstedt ja Hannu Tapani Klami sekä professorit Heikki Ylikangas, Lars Björne, Jukka Kekkonen, Heikki Pihlajamäki ja Pia Letto-Vanamo. Heistä muut paitsi Blomstedt ja Ylikangas ovat saaneet lakimieskoulutuksen.
Koska Suomeen roomalaisen oikeuden vaikutus ulottui laajasti vasta 1800-luvun lopussa erityisesti Saksan kautta, varhaisempi oikeushistorian tutkimus kattaa Ruotsi-Suomen kauden "kruunun" eli valtion ja kirkon oikeuden sekä sitä edeltäneen suku- eli yhteisöllisen oikeuden, siinä määrin kuin se on tutkittavissa. Toisaalta oikeus kehittyi erityisesti Suomen suuriruhtinaskunnan aikana sääty-yhteiskunnasta kohti yksilökeskeistä modernia oikeuskäsitystä, mikä on toinen selkeä kotimaista oikeushistoriaa kiinnostava alue.

Oikeuden lähihistoria

Lähihistoriaan kuuluva oikeuden kehittyminen on paljolti osa oikeustieteen osa-alueiden tavanomaista tutkimustraditiota, olipa kyse perinteisemmästä eli juuri roomalais- ja saksalaisperäisestä oikeudesta kuten vaikkapa varallisuusoikeus tai uudemmasta alasta kuten vasta kolmisenkymmentä vuotta Suomessa harjoitetusta oikeusinformatiikasta.
Uzbekistan olympialaisissa

Kesäolympialaiset

Lähteet:

Talviolympialaiset

Lähteet:

Kesäolympialaiset

Lähteet:

Talviolympialaiset

Lähteet:
Carl Gustaf Estlander

Carl Gustaf Estlander (31. tammikuuta 1834 Lapväärtti – 28. elokuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden tutkija ja Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden professori.
Estlanderin vanhemmat olivat teologian tohtori, kirkkoherra Jakob Jonas Estlander (1785–1854) ja Maria Elisabet Rislachius. Hän kävi Vaasan lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1850. Estlander valmistui filosofian kandidaatiksi 1856, maisteriksi 1857, lisensiaatiksi 1859 ja tohtoriksi 1860.
Estlander toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1860–1868, vt. professorina 1861–1862 ja 1867–1868 sekä professorina 1868–1898. Hän oli historiallis-kielitieteellisen tiedekunnan kuraattori 1859–1863, vt. kuraattori 1865–1867 sekä historiallis-kielitieteellisen osaston dekaani 1884. Estlander oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1870–1884. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1891, valtioneuvoksen arvon 1898, ja hänet aateloitiin 1898.
Estlander osallistui säätyvaltiopäiville 1882 papiston edustajana ja 1899 aatelin edustajana. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuutettuna 1875–1879 ja 1883–1885. Estlander toimi Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtajana 1890–1894, Suomen Taideyhdistyksen sihteerinä 1869–1876 ja puheenjohtajana 1878–1896, Suomen taideteollisuusyhdistyksen varapuheenjohtajana 1876–1882, Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana 1876–1877 ja Akateemisen lukuyhdistyksen puheenjohtajana 1876–1877. Estlander oli jäsenenä ja puheenjohtajana useissa koulu- ja ylimmän opetuksen kysymyksiä käsitelleissä komiteoissa.
Estlander teki 1870-luvulla aloitteen kuvataiteen ja taideteollisuuden korkeinta koulutusta antavan Ateneumin perustamisesta. Tämä hanke toteutui 1880-luvulla ja Ateneumin rakennus vihittiin käyttöön 1887. Uudessa rakennuksessa toimi Ateneumin taidemuseon lisäksi myös Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulu (1848–1939), jonka nimi muuttui 1939 Suomen Taideakatemian kouluksi (vuodesta 1985 lähtien Kuvataideakatemia), sekä Taideteollinen korkeakoulu vuoteen 1982 asti. 
Estlander oli Helsingfors Dagblad -lehden toimituksen jäsenenä 1862–1863 ja hän oli Finsk Tidskriftin toimittaja 1876–1886.
Estlander oli naimisissa vuodesta 1860 Helena Aurora Federleyn kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta. Estlanderin veli oli Helsingin yliopiston kirurgian professori Jakob August Estlander (1831–1881) ja veljenpoika oikeushistorian professori ja RKP:n kansanedustaja Ernst Henrik Estlander.