google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Clas Fleming (1912)

Rakentaminen

Alus tilattiin Finnbodab telakalta. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1912 ja alus valmistui reilua vuotta myöhemmin 23. helmikuuta 1914.

Palveluskäyttö

Alus kuului toisen maailmansodan ajan rannikkolaivastoon, mutta sodan päätyttyä se sijoitettiin huonokuntoisena reserviin. Alus luokiteltiin maalilaivaksi ja se myytiin romutettavaksi Ystadiin 1960.
Okotillot

Kuvaus

Okotillot ovat yksikotisia ja puuvartisia. Suvun lajit ovat yleensä harvaoksaisia pensaita tai pieniä puita. Pitkäversot ja sivuversot ovat selvästi eriytyneet. Lehdet ovat yksinkertaisia, sulkasuonisia, ehytlaitaisia ja kierteisesti asettuneita. Pitkäversoissa on myös lehtiruodeista muodostuneita piikkejä. Kukkien verholehdet ovat toisistaan erilliset, mutta terälehdet ovat pitkälti yhteenkasvaneet. Heteitä on kymmenen tai useampia, emi on kolmihaarainen. Hedelmä on tyypiltään kota.
Okotillot ovat puolimehivartisia kuivakkokasveja. Ne ovat kausivihantia, ja monet lajit tuottavat lehtiä vain sateiden jälkeen pudottaen ne pian uudestaan.
Jack Crompton

John "Jack" Crompton (18. joulukuuta 1921 Hulme, Manchester – 4. heinäkuuta 2013) oli englantilainen jalkapallomaalivahti.
Crompton pelasi Manchester Unitedissa 212 ottelua vuosina 1945–1956 voittaen FA Cupin vuonna 1948 ja kansallisen pääsarjan mestaruuden vuonna 1952.
Crompton kuoli 4. heinäkuuta 2013, 91-vuotiaana.
Hakkuriteholähde

Toimintaperiaate (AC → DC hakkuri)

50 Hz vaihtovirralla toimiva verkkovirta tasasuunnataan pistorasiaan kytketyn laitteen virtalähteessä. Tämän jälkeen tasavirta vaihtosuunnataan (pätkitään tasavirtaa "hakkurilla") korkeataajuiseksi vaihtovirraksi, jonka taajuus voi olla kymmeniä tai satoja kilohertsejä, yleensä yli 20 kHz. Tämä korkeataajuinen vaihtosähkö muunnetaan muuntajalla pienemmäksi jännitteeksi, joka lopulta tasasuunnataan laitteen käyttöjännitteeksi. Koska magneettikenttään ladataan ja siitä puretaan energiaa suurella taajuudella, yhden jakson siirtämä energia on pieni ja siten "mahtuu" pienen ja halvan muuntajan magneettikenttään.

Hakkurin aiheuttamat häiriöt

Hakkuriteholähteet aiheuttavat sekä johtuvia että säteileviä radiotaajuushäiriöitä. Johtuvat häiriöt kytkeytyvät piirin fyysisiä kulkureitteja kuten johtimia pitkin. Säteilevät häiriöt välittyvät sähkömagneettisena säteilynä, pääosin ilmateitse. Merkittävin häiriöiden lähde hakkuriteholähteessä on tasavirran vaihtosuuntaus, jossa tasavirta “hakataan” kanttiaalloksi. Virran aikaderivaatta on tällöin suuri, eli virran muutokset ovat nopeita ja syntyy ns. nousu- ja laskureunoja. Piirin sisäinen induktanssi vastustaa virran muutosta, mikä saa aikaan myös nopeita jännitevaihteluita.
Nopeasti muuttuva, eli suuritaajuinen sähkövirta ja jännite, aiheuttavat muuttuvan sähkömagneettisen kentän. Piiri toimii ikään kuin antennina, joka säteilee ympäristöönsä radiotaajuushäiriöitä. Samalla aiheutuu johtuvia sähköisiä häiriöitä, jotka näkyvät nopeina jännitteenvaihteluina eli jännitepiikkeinä.
Häiriöitä voidaan vähentää hidastamalla virran muutosnopeutta, eli loiventamalla nousu- ja laskureunoja. Tämä kuitenkin heikentää hakkuriteholähteen hyötysuhdetta, sillä transistorin on oltava tällöin pidempään aktiivitilassa ja se kuumenee enemmän. Häiriöiden syntyä voidaan vähentää myös käyttämällä mahdollisimman lyhyitä ja suojattuja johtimia. Myös johtimien ja komponenttien sijoittelulla teholähteen sisällä voidaan vaikuttaa sen aiheuttamiin häiriöihin. Säteileviä häiriöitä voidaan minimoida myös sijoittamalla laite metallikoteloon, joka läpäisee huonosti sähkömagneettista säteilyä.
Johtuvia häiriöitä voidaan suodattaa, esimerkiksi passiivisista komponenteista koostuvan EMI-suodattimen tai ferriittirenkaan avulla. Oleellista on sijoittaa hakkuriteholähde siten, ettei se ole liian lähellä häiriöille herkkiä laitteita tai komponentteja.
Merel van Dongen

Merel van Dongen (s. 11. helmikuuta 1993) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 33 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Thaimaata vastaan 7. helmikuuta 2015. Hän kuului maajoukkueeseen jo Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2013 mutta ei tuolloin vielä päässyt pelaamaan. Maailmanmestaruuskilpailujen joukkueeseen hän on kuulunut vuosina 2015 ja 2019. Vuoden 2019 MM-turnauksessa hän saavutti hopeaa ja pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa sekä tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Loppuottelussa hän ei pelannut.
Seuratasolla van Dongen edustaa espanjalaista Real Betisiä, jonne hän siirtyi kotimaansa Ajaxista vuonna 2018.
Madame de La Fayette

Madame de La Fayette (oik. Marie-Madeleine Pioche de La Vergne, kastettu 18. maaliskuuta 1634 Pariisi - 25. toukokuuta 1693 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaanin La Princesse de Clèves (suom. Clèvesin ruhtinatar), joka oli Ranskan ensimmäinen historiallinen romaani ja yksi ensimmäisistä psykologisista romaaneista kirjallisuuden historiassa.
Pertti Rönkkö

Pertti Rönkkö (s. 1949) on suomalainen Berliinissä asuva toimittaja ja tietokirjailija. Hän on tehnyt radio- ja tv-ohjelmia muun muassa natsi-Saksan keskitysleireille joutuneista suomalaisista merenkulkijoista.
Päivän sää

Päivän sää on MTV3:n sääohjelma, jota esitetään arkisin kello 19.20 Seitsemän Uutisten jälkeen ja kesästä 2009 lähtien arkisin myös kello 22.20 Kymmenen Uutisten jälkeen ja lauantaisin kello 22.10 Kymmenen Uutisten jälkeen. 
Sunnuntaisin kello 22.15 Kymmenen Uutisten jälkeen lähetetään Viikon sää, jossa meteorologi antaa sääennusteen koko alkavalle viikolle.
Sääksjärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 40 hehtaaria, se on 2,6 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Vaikka järven ulkomitat ovat suuret, on järvi kapea ja muodoltaan mutkainen. Suurin leveys on alle 400 metriä, mutta siinäkin järven yhtenäisyyttä rikkoo Isosaari, joten suurimmaksi leveydeksi voidaan ilmoittaa 250 metriä. Järvi on L-kirjaimen muotoinen ja sillä on seitsemän saarta. Kirjaimen sakaran muodostaa Juurakonlahti, joka työntyy etelään Juurakkosalmen länsipuolella. Lahdella sijaitsevat Pitkäsaari, jolla on pituutta 220 metriä, ja kallioinen pienempi saari. Juurakkosalmen itäpuolella aukeaa leveämpi järven osa, jota täplittävät Untavansaaret. Suurin Untavansaari on 140 metriä pitkä ja sen läheltä löytyy kaksi pienempää saarta. Järvenosan itäpäässä on yli 20 metriä leveä salmi, jonka itäpuolella avautuu levein järvenosa. Siinä sijaitsee Isosaari ja pienempi saari. Saarien ympärillä on kapeat salmet ja Potaskanlahti . Molemmissa saarissa on rakennuksia. Järvenosa loppuu 30 metriä leveään Uitinsalmeen, jonka takana järvi jatkuu varsin kapeana lahtena. Järven rantaviivan pituus on 10,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Untavan kulmakunta, jonka kautta kulkee yhdystie 3381, joka on Teiskon ja Oriveden keskustaajaman välinen tie. Järvellä on kolme kiinteää taloutta ja sen rannoille on rakennettu 30 vapaa-ajan asuntoa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen (35.743) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,3 metriä mpy. Siihen on johdettu kahdeksan suo- tai metsäojaa. Osa niistä ovat pikkujärvien laskuojia. Rajalammi laskee Juurakkolahteen, Meiningit ja Syväjärvi laskevat järven etelärantaan ja Iso-Miekka ja Pikku-Miekka laskevat järven itäpäähän. Järveen tulee 300 metriä pitkä oja Enonjärvestä, jonka vedenpinta on samalla tasolla Sääksjärven kanssa. Enonjärvi kuuluu Enojärven valuma-alueeseen (35.744). Sääksjärven 500 metriä pitkä laskuoja lähtee sen itäpäästä ja se laskee Isoon Naarasjärveen. Vesireitti jatkuu eteenpäin Taipaleenjokena Myllyjärven kautta Nihuanjärveen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa Untavassa sijaitsi kansakoulu ja kahdeksan kiinteää tilaa. Raivatut peltoalat olivat sirpalemaisia eikä suuria peltopalstoja esiintynyt silloin, mutta myöhemmin muodostui muutama palsta. Karttapaikan rinnevarjostustyökalulla näkyy rantoja kiertävä tasanne, joka voisi johtua järvenlaskusta. Itäpään salmen nimi Uitinsalmi saattaa johtua tukinuitosta, joka selittäisi vedenpinnan alenemisen, koska lasku-uomia usein perattiin uittoa varten. Uitosta on kartassa merkintä Myllykylässä, missä on Kiponojan kohdalla merkintä uittoruuhesta. Järvenlaskusta ei ole dokumenttia, joten siihen tulee suhtautua varauksella.
Wotanorden

Historia

Jorgenin ja Tyranath perustivat yhtyeen vuonna 1996 alun perin nimellä Farkaskoldus. Ensimmäinen levy julkaistiin omakustanteena vuonna 1999 vain underground piireille ja se oli rajattu vain 200:n kopioon. Vuonna 2001 yhtye liitty maailmanlaajuiseen, lähinnä NSBM-yhtyeisiin keskittyneeseen, The Pagan Frontiin. Yhtye vaihtoi nimensä nykyiseen, Wotanordeniin, vuonna 2002. Viimein vuonna 2003 Strong Survive records julkaisi yhtyeen ensimmäisen levyn, From the Storm Come the Wolvesin. Vuonna 2004 Tyranath jätti yhtyeen ja hänet korvasi rummuissa Waffenscholtz, jonka jälkeen vuonna 2005 yhtye alkoi levyttää toista kokopitkäänsä, Aryan Culture Preservationia. Albumi saatiin valmiiksi vasta syksyllä 2006 ja julkaistiin lopulta tammikuussa 2007 Stron Survive recordsin kautta.
Yhtye esiintyy myös The Night and the Fog 2 -kokoelmalla samannimisellä kappaleellaan Wotanorden
Dave Bolland

Pelaajaura

Chicago Blackhawks varasi Bollandin NHL:n varaustilaisuuden 2004 toisella kierroksella. Hän pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta juniorisarja OHL:ssä London Knights -joukkueessa ja oli vuonna 2005 voittamassa liigan mestaruutta. Joukkue voitti tuona vuonna myös Canadian Hockey Leaguen mestaruuden Memorial Cupin. Bollandin paras kausi Knightsissa oli kausi 2005–2006, hänen viimeinen juniorikautensa, jolla hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies tehtyään runkosarjassa 130 tehopistettä, 57 maalia ja 73 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 24 tehopistettä, 15 maalia ja yhdeksän syöttöpistettä. 
Bolland teki NHL-debyyttinsä ottelussa Vancouver Canucksia vastaan 25. lokakuuta 2006. Ottelu jäi hänen ainoakseen NHL:ssä kaudella 2006–2007. Hän aloitti myös kauden 2007–2008 AHL:ssä, mutta ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan edustamansa Norfolk Admiralsin sijaan Rockford IceHogsissa. Hän pelasi kauden aikana 39 runkosarjaottelua NHL:ssä ja 16 runkosarja- sekä seitsemän pudotuspeliottelua AHL:ssä. Ensimmäisen pisteensä NHL:ssä hän teki 27. lokakuuta 2007 Dallas Starsia vastaan ja ensimmäisen maalinsa 16. joulukuuta 2007 Florida Panthersia vastaan. 
Kausi 2008–2009 oli ensimmäinen, jonka Bolland pelasi kokonaan NHL:ssä. Kaudella 2009–2010 hän oli voittamassa ensimmäistä Stanley Cupiaan. Hän oli pudotuspeleissä 2010 joukkueensa kuudenneksi paras pistemies tehtyään 16 tehopistettä, kahdeksan maalia ja yhtä monta syöttöpistettä, 22:ssa ottelussa. Kauden alussa hän joutui olemaan sivussa puolet runkosarjasta selkävamman vuoksi. Toisen Stanley Cupinsa Bolland voitti kaudella 2012–2013, joka oli työsulun lyhentämä. Hän teki pudotuspeleissä 2013 kuusi tehopistettä, kolme maalia ja yhtä monta syöttöpistettä, 18:ssa ottelussa, mukaan lukien voittomaalin mestaruuden ratkaisseessa kuudennessa loppuottelussa Boston Bruinsia vastaan.
Kesäkuussa 2013, vajaa viikko toisen Stanley Cup -voittonsa jälkeen, Bolland siirtyi Toronto Maple Leafsiin, joka antoi Blackhawksille vaihdossa kolme varausvuoroa, toisen ja neljännen kierroksen varausvuorot NHL:n varaustilaisuudessa 2013 sekä neljännen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2014.
Bolland edusti Kanadan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2006. Hän pelasi  turnauksessa kuusi ottelua ja teki viisi tehopistettä, kolme maalia ja kaksi syöttöpistettä. Kanada voitti tuona vuonna nuorten MM-kultaa.
Saksanpihlaja

Kuvaus

Saksanpihlaja on pienehkö puu ja kasvaa yleensä noin 4–12 metriä korkeaksi, joskus tosin yli 20-metriseksikin. Puun runko on yleensä pysty ja latvus leveän kartiomainen tai munanmuotoinen.
Lehdet ovat yksinkertaisia ja 8–12 senttimetriä pitkiä. Ne ovat vuorottaisia ja muodoltaan puikeita tai soikeita ja toissahaisesti sahalaitaisia. Ne ovat päältä kiiltävän tummanvihreitä ja alapinnalta valkonukkaisia. Lehdet ovat sulkasuonisia ja niissä on 10–14 suoniparia. Saksanpihlaja on kesävihanta ja lehtien syysväritys on ruskea.
Kukinta ajoittuu touko-kesäkuuhun ja hedelmät kypsyvät syys-lokakuussa. Kukinto on 8–15 senttimetriä leveä kertotasohuiskilo. 10–15 millimetriä leveät kukat ovat kaksineuvoisia ja hyönteispölytteisiä. Kukan teriö on valkoinen ja siinä on viisi terälehteä. Pienet pitkulaiset punaiset hedelmät ovat 8–15 millimetriä pitkiä.

Levinneisyys

Saksanpihlaja esiintyy laajalla alueella Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Luoteis-Afrikassa merenpinnantasolta 1700 metriin. Levinneisyysalueensa eteläosissa se kasvaa vuoristoissa. Laji viihtyy kalkkipitoisilla maaperillä.

Käyttö

Saksanpihlajaa käytetään lähinnä Euroopassa koristepuuna pihoissa ja puistoissa sekä katupuuna. Suomessa se menestyy vain maan eteläosassa. Siitä on olemassa useita viljelylajikkeita. Hedelmät ovat syötäviä ja niistä on myös valmistettu hilloja. Myös puuainesta on käytetty, mutta puun pieni koko rajoittaa sen hyödyllisyyttä.
Jarmo Eerikäinen

Jarmo Eerikäinen (syntynyt 1948) on suomalainen pianisti ja pianopedagogi.
Eerikäinen opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Rolf Bergrothin ja Liisa Pohjolan johdolla. Hän suoritti pianodiplomin Sibelius-Akatemiassa 1975. Hän jatkoi opintojaan György Sebökin johdolla Suomessa ja Sveitsissä 1974-75 sekä Pierre Sancanin oppilaana Pariisissa 1978-82.
Eerikäinen on toiminut Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton opettajana vuodesta 1975 ja pianomusiikin lehtorina vuodesta 1980. Lisäksi hän on toiminut oopperakorrepetiittorina ja soittanut myös kamarimusiikkia. Eerikäinen on toiminut Sibelius-Akatemian pääluottamusmiehenä ja solistisen osaston johtajana.
Eerikäinen sai kolmannen palkinnon Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 1973.
Venjov

Venjov (ven. Венёв) on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Osjotrin sivujoen Venjovkan rannalla 52 kilometriä Tulasta itään. Kaupunki on Venjovin piirin keskus. Asukkaita on 15 700 henkeä (vuonna 2007).
Paikkakunta mainitaan nimellä Venjova ensimmäisen kerran 1300-luvun lopussa. Aluksi se sijaitsi Osjotr-joen rannalla ja kuului Rjazanin ruhtinaskuntaan. 1500-luvulla kaupunki ilmeisesti tuhoutui ja se siirrettiin nykyiselle paikalle, jonne rakennettiin Gorodenskin linnoitus. 1500-luvun lopulla siitä käytettiin jo nimeä Venjov. 1500–1600-luvun vaihteessa rakennettiin uusi linnoitus, jolla oli huomattava merkitys Ivan Bolotnikovin talonpoikaissodassa. Vuonna 1633 Krimin tataarit polttivat Venjovin. Uudelleen rakennettu linnoitus vaurioitui pahasti tulipalossa vuonna 1730. Vuodesta 1777 lähtien Venjov oli samannimisen Tulan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sen taloudellinen merkitys jäi erittäin vähäiseksi. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Nähtävyyksiä ovat kaupungin keskustassa Krasnaja-aukiolla sijaitseva Pokrovan kirkko (1737), 1700-luvun alussa pystytetty kotiseutumuseon rakennus, Jumalan ilmestyksen kirkko 1600–1700-luvun vaihteesta, Kazanin kirkko ja Ylösnousemuksen katedraali. Kaupungin hautausmaalla on vuonna 1771 rakennettu barokkityylinen Johannes Kastajan kirkko.
Olli Käenniemi

Olli Antero Käenniemi (s. 15. joulukuuta 1952 Luopioinen) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kymmenottelija. Hän edusti vuodesta Luopioisten Lujaa.
Kalevan kisoista Käenniemi saavutti kymmenottelun hopeaa vuosina 1977 ja 1978. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista seitsenottelun kultaa vuosinä 1979, 1982 ja 1983 sekä hopeaa vuosina 1978 ja 1981. Ennätyksikseen Käenniemi otteli seitsenottelussa pisteet 5212 pistettä (1978) ja kymmenottelussa pisteet 7532 (1978). Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1986 jälkeen.
Burmankuhankeittäjä

Levinneisyys

Burmankuhankeittäjää tavataan Aasian kaakkoisosissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Itä-Götanmaa

Väestö lääneittäin

Itä-Gotanmaalla oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 428 379 asukasta, jotka kaikki asuivat Itä-Götanmaan läänissä. Läänistä kuuluu osia myös muihin maakuntiin.
Liitto (lehti)

Liitto oli Oulussa vuosina 1906–1993 ilmestynyt Maalaisliiton ja myöhemmin Keskustapuolueen 6-7-päiväinen pohjoispohjalainen sanomalehti. Lehteä kustansi oululainen Oy Liiton Kirjapaino. Toinen merkittävä painotuote yhtiöllä oli kaupunkilehti Oulu-lehti, joka ilmestyy edelleen ja on maan toiseksi vanhin kaupunkilehti.
Vuonna 1973 Oy Liitto perusti Iltaset-nimisen kolmipäiväisen pohjoissuomalaisen iltapäivälehden. Tappiota tuottanut Iltaset-lehti myytiin syksyllä 1973 WSOY:n ja Otavan omistamalle Yhtyneet Kuvalehdet Oy:lle, joka perusti lehteä julkaisemaan Yhtyneet Päivälehdet -yhtiön.
Liiton seuraajaksi tuli valtakunnallinen Suomenmaa-lehti, kun velkaantunut, Helsingissä ilmestynyt Suomenmaa fuusioitiin oululaiseen Liitto-lehteen ja lehden nimeksi otettiin Suomenmaa. Suomenmaa on Suomen Keskustan pää-äänenkannattaja.
Kolkanlahti

Kolkanlahti on kylä Saarijärvellä, kuusi kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen Kokkolan suuntaan valtatietä 13 pitkin. Saarijärvi-nimisen järven pohjoisrannalla Kolkanlahden pohjukassa sijaitsevassa kylässä on noin 400 asukasta. Kylä tunnetaan kansallisrunoilija Johan Ludvig Runebergin asuinpaikkana 1820-luvulla; hän toimi opiskelurahoja ansaitakseen Kolkanlahden talossa kotiopettajana. Kylän matkailukohteita ovat J.L. Runebergin lähde ja polku, Kolkanlahden tilan säätyläiskotimuseo, Julmat lammet, Puuhapuisto Veijari ja Ahvenlammen leirintäalue. Kolkanlahdessa 1900-luvun alkuun asti toiminut Kolkanniemen pappila on yksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kylässä on 1980-luvulta alkaen toiminut kyläyhdistys Kolkanlahti ry. Pienviljelijäyhdistys toimi Kolkanlahdessa aktiivisesti vuosina 1925–1945.
Kolkanlahden alakoulussa on 2010-luvun lopulla kolmisenkymmentä oppilasta. Kyläkoulun historia juontaa sadan vuoden taakse: Kolkanlahden kansakoulu perustettiin 1914.

Historiaa

Kolkanlahden kylä on syntynyt kahden säätyläistilan, Kolkanniemen ja Kolkanlahden maille. Ensimmäinen alueen maatila, sukujuuriltaan hämäläisen Erkki Kantalaisen Kantala näkyy maakirjoissa vuonna 1564. Tila jaettiin 1600-luvun alussa Riekon ja Kolkanniemen tiloiksi. Kruunun lampuotitalo Kolkanniemi myytiin 1639 kirkkoherran virkataloksi, ja se toimi pappilana 1900-luvun alkupuolelle asti. Vuonna 1680 Kantalan tila jaettiin Kantalaksi ja Mannilaksi.
Kolkanniemen pappilaan perustettiin 1700-luvun puolivälissä yksi ensimmäisistä pappilapuutarhoista Suomessa. Vanhimmat pappilan torpat ovat peräisin 1700-luvun alusta: Parkatti, Honkala, Kolkanlahti, Lintulahti, Saunaniemi, Kuortunniemi, Lukkarilehto ja Pajuharju. 1900-luvun alussa torppia oli jo 33 ja mäkitupia kuusi. Torppariasutus loi pohjan myöhemmille pientiloille. Alueen nykyinen rakennuskanta koostuukin lähinnä pientilojen pihapiireistä, uudemmista omakotitaloista ja loma-asunnoista. Pappila siirtyi Tarvaalaan vuonna 1945, ja Kolkanniemi myytiin puoliksi yksityiselle ja puoliksi Saarijärven kunnalle, joka piti siellä lastenkotia vuosina 1954–1984. Nykyisin Kolkanniemi on yksityisomistuksessa.
Kolkanlahden kylä on rakentunut 1940-luvulta lähtien pääasiassa Kolkanlahden pohjukan ja Kokkolaan johtavan valtatie 13:n väliselle alueelle. Kokkolantien länsipuolinen osa on enimmäkseen teollisuusaluetta.

Ahvenlammen leirintäalue

Ahvenlammen leirintäalue perustettiin vuonna 1958 kasvavan automatkailun tarpeisiin. 1960-luvun keskivaiheilta alkaen sinne on rakennettu yli 40 hirsistä ”moottorimajaa” eli lomamökkiä.
Ahvenlammen ympäristössä järjestettiin 1970-luvun keskivaiheilta 1990-luvulle suosittuja juhannusfestivaaleja Suvirock ja Ahvenlampi-rock.
Roy Chapman Andrews

Alkuvaiheet

Andrews syntyi Wisconsinissa ja kiinnostui jo nuorena luonnontieteistä. Valmistuttuaan collegesta vuonna 1906 hän matkusti välittömästi New Yorkiin ja pyrki töihin Yhdysvaltain luonnonhistorialliseen museoon. Andrews sai paikan museon siivojana, kun muita töitä ei ollut tarjolla. Hän avusti samalla taksidermian osastolla ja sai pian ensimmäisen kenttätehtävänsä, kun hänen piti tuoda Long Islandin rantaan ajautuneen valaan luuranko museoon. Valaista tulikin Andrewsin ensimmäinen kiinnostuksen kohde museossa. Hän matkustikin Tyynellämerellä ja Kaukoidässä tutkimassa valaita.
Andrewsin siirtyi nopeasti valaista muihin tutkimuskohteisiin. Hän halusi testata Henry Fairfield Osbornin teoriaa, jonka mukaan Keski-Aasia oli ihmisen alkukoti. Andrews teki vuonna 1916 eläintieteellisen tutkimusmatkan Kiinan lounaisosiin ja Burmaan. Tutkimukset keskeytyivät kuitenkin ensimmäisen maailmansodan takia. Andrews palveli sodassa laivastotiedustelussa Pekingissä.

Tutkimusmatkat Gobiin

Vuonna 1920 Andrews ehdotti Osbornelle luonnontieteellisen museon laajinta tutkimusmatkaa, joka suuntaisi Gobin autiomaahan. Hän teki ensimmäisen matkansa Gobiin vuonna 1922 ja uudet matkat vuosina 1923, 1925, 1928 ja 1930. Andrews käytti alueella ensimmäisenä autoja ja vei retkikuntansa autiomaan ennestään tutkimattomiin osiin. Kamelikaravaaneja hän käytti vain kuljettamaan lisävarusteita.
Andrews löysi ihmisen evoluution puuttuvan lenkin sijaan suuren määrän varhaisten nisäkkäiden ja dinosaurusten fossiileja. Retkikunnan löydöksiin kuuluvat muun muassa ensimmäiset dinosaurusten munien fossiilit, pienikokoisen dinosauruksen Protoceratops andrewsin ja suurikokoisen nisäkkään Indricotheriumin luita.
Olosuhteet tutkimuksille olivat vaikeat, sillä Kiinan poliittinen ilmapiiri oli todella hankala. Alueella liikkui myös aseistettuja ryöväreitä ja Andrewsin henki oli useasti uhattuna. Gobin ilmasto vaikutti myös tutkimuksia, sillä päivisin oli todella kuuma ja yöllä lämpötila laski pakkasen puolelle. Ajoittain autiomaan myrkylliset käärmeet tulivat retkikunnan telttoihin lämmittelemään.
Aasian-tutkimusmatkat tulivat päätökseen vuonna 1930 poliittisten olosuhteiden takia. Kaksi vuotta myöhemmin Andrews julkaisi kirjan tutkimusmatkoista nimellä The New Conquest of Central Asia. Hänet valittiin myös luonnontieteellisen museon johtoon.

Eläkevuodet kirjailijana ja luennoitsijana

Andrews toimi luonnontieteellisen museon johtajana vuodet 1935–1942. Tuona aikana museo ajautui taloudellisiin vaikeuksiin laman takia. Lopulta Andrews joutui kovan paineen alaisena eroamaan virastaan ja jäämään eläkkeelle.
Andrews omisti lopun elämästään kirjoittamiselle ja luennoinnille. Hän julkaisi mm. paleoantropologian kirjan Meet Your Ancestors (1945) ja lapsille suunnatun All About Dinosaurs (1953).
Andrews kuoli Kaliforniassa 76-vuotiaana maaliskuussa 1960.
Ricieliai

Ricieliai on kylä eteläisessä Liettuassa, Druskininkain kunnassa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kylässä asui 230 asukasta.