google/wiki40b huggingface dataset:
Starwing

Pelaaminen

Starwing on "raiteilla" kulkeva peli, eli pelaaja ei pysty itse päättämään minne Fox McCloudin ohjaama Arwing-alus lentää, vaan hänellä on vain mahdollisuus väistellä eteen tulevia esteitä korkeus- ja leveyssuuntaan rajatussa "tunnelissa". Pelaajan tulee pujotella läpi kenttien, tuhota kaikki viholliset, ja tehtävän lopuksi tappaa suunnattoman kokoinen loppuvastustaja päästäkseen eteenpäin pelissä. Pelistä on suunniteltu jatko-osa Star Fox 2, mutta se julkaistiin vasta vuonna 2017 SNES:n uudelleenjulkaisun yhteydessä. Välissä on tullut muita Star Fox-pelejä, jotka jatkavat pelisarjan tarinaa suoraan Starwingista.
Arc de Triomphe du Carrousel

Arc de Triomphe du Carrousel on riemukaari Place du Carrousel -aukiolla Pariisin kaupungissa Ranskassa. Riemukaarta alettiin rakentaa vuonna 1806 ja se valmistui vuonna 1808. Portti rakennettiin Napoleonille hänen saavutettuaan monia voittoja sodassa. Portti on 19 metriä korkea ja 23 metriä leveä. Riemukaaren arkkitehteina toimi Charles Percier ja Pierre François Léonard Fontaine.
Tämä niin sanottu Pariisin ensimmäinen riemukaari sijaitsee samalla kaupunkiakselilla kuin kuuluisa Riemukaari sekä 1989 valmistunut Grande Arche.
Tereftaalihappo

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen tereftaalihapolle ärsyttää silmiä ja ihoa.
S/S Hohenhörn

Valmistus

Laivan rakensi vuonna 1924 Ranskassa Le Havressa Ateliers & Chantiers de la Seine Maritime, ja se sai nimekseen Vaccares.

Palvelus

Alus kuului Société de Navigation à Vapeur Daherille, jonka kotisatamana oli Marseille. Aluksen osti 1929 Société de Gérance et d'Armement (SAGA), jonka kotisatamana oli Dunkerque. Se myytiin edelleen maaliskuussa 1937 Panamaan rekisteröidylle Hanseatica Aschpurwis & Veltjens S.A.:lle, joka antoi alukselle nimen Colon.
Alus sai maaliskuussa 1939 Espanjan liikenteessä ollessaan peitenimen Maravi siihen asti, kunnes Hanseatica Aschpurwis & Veltjens nimesi aluksensa Hohenhörniksi. Samalla aluksen kotipaikaksi vaihtui Hampuri. Alus oli 20.–22. elokuuta Danzigin ja Riian välillä.

Toinen maailmansota

Alus kuljetti 6. syyskuuta 1939 joukkoja Norjaan. Alus oli 16. huhtikuuta 1940 Oslossa, josta se lähti 20. huhtikuuta ja palasi viikkoa myöhemmin. Alus oli 5. toukokuuta 1. M-laivueen ja kahden 2. M-laivueen aluksen suojaamassa Aalborgista Osloon matkanneessa saattueessa, jonka muut alukset olivat Muansa, Westsee ja Wiegand. Saattue saapui Osloon seuraavana päivänä. Paluumatkalle Hohenhörn lähti 7. toukokuuta.
Elokuussa alus liitettiin osaksi operaatio Merileijonan kuljetusosastoa A16. Alus teki useita matkoja Norjan rannikkokaupunkeihin, kunnes se lokakuussa 1943 siirrettiin Itämerelle. Alus lähti Tallinnasta 11. lokakuuta Helsinkiin ja palasi 13. lokakuuta. Se teki vastaavan matkan 19.–20. lokakuuta. 6. marraskuuta Hohenhörn lähti Helsingistä Tallinnaan mukanaan kahdeksan juutalaista luovutettavaksi Saksaan. Joulukuussa alus oli jälleen Norjan rannikolla.
Ollessaan matkalla 21. lokakuuta Narvikista Emdeniin alus osui Britannian ilmavoimien pudottamaan miinaan. Se upposi Göteborgin edustalle (57°47′N, 11°22′E ).
Maisajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,3 metriä mpy.
Hanka-antilooppi

Uhanalaisuus

Nykyään hanka-antilooppia pidetään elävänä fossiilina. Ennen eurooppalaisten saapumista Amerikkaan nämä eläimet elivät laajalla alueella Pohjois-Amerikan länsiosista ja Etelä-Kanadasta Keski-Meksikoon. Pohjois-Amerikan länsiosan asuttamisen yhteydessä lajin kanta on pudonnut huomattavasti ja sen elinalue on kaventunut. Suojelutoimien ansiosta hanka-antiloopin tilanne on hieman parantunut. Nykyään hanka-antiloopin elinalue käsittää Saskatchewanin eteläosan ja Albertan Kanadassa sekä Yhdysvaltain länsiosissa Preeriatasankojen alueen (Great Plains) ja etelään Meksikon Hidalgoon, Kalifornian niemimaalle ja Länsi-Sonoraan.
Hanka-antiloopin uhanalaisia alalajeja ovat kalifornianhanka-antilooppi (A. americana peninsularis) Kalifornian eteläosissa ja Kalifornian niemimaalla sekä sonoranhanka-antilooppi (A. americana sonoriensis) Arizonan eteläosissa ja Sonoran keski- ja länsiosissa. Molemmat alalajit ovat IUCN:n Punaisessa kirjassa.
Vuonna 1959 hanka-antilooppeja siirtoistutettiin Lanain saarelle Havaijille. 1960-luvun puoliväliin mennessä tämän saaren hanka-antilooppikanta oli kasvanut noin 250 yksilöön. 1980-luvun alussa yksilöitä oli kuitenkin jäljellä enää kymmenkunta, ja nykyisin lajin otaksutaan hävinneen saarelta kokonaan.

Anatomia

Hanka-antilooppi muistuttaa jossakin määrin antilooppia, joskin sillä on aivan erilaiset aivot. Hanka-antilooppi painaa noin 40–70 kilogrammaa. Pää ja ruumis ovat yhteensä 100–150 senttimetrin pituiset. Häntä on 8–15 senttimetriä pitkä ja säkäkorkeus on 80–100 senttimetriä. Pukit ovat hieman kookkaampia kuin naaraat.
Sekä naaraalla että uroksella on sarvet. Uroksilla ne kasvavat korvien yli ja ovat noin 40 cm:n pituiset. Sarvissa on litteä ydinosa ja vuosittain kiima-ajan jälkeen vaihtuva sarveistuppi.  Sarveistupen kasvu kestää suunnilleen neljä kuukautta.
Eläimet viestivät nostamalla peräpään valkoiset karvat pystyyn, jolloin syntyy kauaksi näkyvä merkki.
Fonzie

Tausta

Yksinhuoltajaäitinsä kasvattama Fonzie oli koulunsa kesken jättänyt automekaanikko ja moottoripyöräjengiläinen, jonka katu-uskottavuudessa oli paatoksessaan humoristisia piirteitä. Sarjassa hyödynnettiin työläistaustaisen Fonzien ja keskiluokkaisen Cunninghamien perheen välisiä eroja, ja 1950-luvun ajankuvassa Fonzie nähtiin nahkatakkiin puettuna yhteiskunnan tukipylväiden vastaisena kapinallisena.

Roolihahmon kehitys

Italialaisamerikkalaisen Fonzien henkilöhahmo oli alun perin vähäpätöinen sivurooli, mutta ennen pitkää Fonziesta tuli pääroolihahmo, jonka näkyvyys kasvoi entisestään Richie Cunninghamia esittäneen Ron Howardin jätettyä sarjan 1980. Samalla Fonziesta tuli säyseämpi ja kapinahenki vaihtui sovinnaisempaan elämäntyyliin Milwaukeen omintakeisena valopilkkuna.

Maneerit

Fonziella oli sarjassa useita jaksosta toiseen toistuvia maneereja, kuten näkyvät eleet ja huudahdukset, joilla hän varasti Arnold'sin hampurilaisbaariin tai high schoolin pihalle kokoontuneen nuorisojoukon huomion. Yksi Fonzien klišeistä oli käynnistää baarin jukebox maagisella kädeniskulla käyttämättä tavanomaisempaa kolikkoa. Valot hän sai syttymään pelkällä kahden sormen napsautuksella. Kun hän oli kadulla Richie Cunninghamin (Ron Howard) kanssa, hän löi rakennuksen seinää ja koko rakennus sammui.
What You Waiting For?

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Francis Lawerence. Videolla Stefani on kuvattu etsimässä inspiraatiota kappaleiden sanoituksien kirjoittamiseen. Video alkaa pitkällä musiikittomalla kuvauksella jossa Stefani palaa Los Angelesista No Doubtin Rock Steady kiertueelta. Gwenin sooloprojekti ei ota edetäkseen. Osa videosta kuvaa, kuinka Gwen yrittää tuloksetta kirjoittaa musiikkia, kunnes japanilainenlelu juoksee pianon kannella aiheuttaen sen, että Gwenin kädessä oleva tikittävä kello putoaa maahan. Sen jälkeen hän joutuu erikoiseen fantasiamaailmaan, joka pohjautuu Liisa ihmemaassa -elokuvaan. Videon lopussa Gwen palaa takaisin äänitysstudioon.
Blackbuckin kansallispuisto

Blackbuckin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intian Gujaratin osavaltiossa. Puisto  perustettiin vuonna 1976. Sen pinta-ala on 34 km². Puistossa tavataan 140 lintulajia, 14 nisäkäslajia, 95 kukkivaa kasvilajia ja monia matelijoita. Se on besoaariantiloopin tärkein suojelualue.
Puisto on suljettu monsuunikaudella kesäkuusta lokakuuhun.
Candi Milo

Elämäkerta

Milo syntyi Palm Springs, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten Comedy Express ja Evening at the Improv.
Milolla on yksi lapsi, jonka kanssa hän asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Hänen isänsä Tony Milo oli lapsinäyttelijä.

Ääninäyttelijänä

Milo teki myös näytelmärooleja vuosien 1984–1990 aikana elokuvissa ja muutamia vierailevia esiintymisiä televisiossa, kuten The Tonight Show Starring Johnny Carson -ohjelmassa, jonka myötä hän sattumalta ryhtyi ääninäyttelijäksi elokuvan Cool Worldin myötä, jossa Milo loi 12:lle eri hahmoille ääniä. Samalla hänestä on tullut yksi tunnetuimmista ääninäyttelijöistä ja on luonut yli 200:lle animaatiohahmolle ääniä.
Milo on ääninäytellyt animaatioissa, kuten ChalkZone, Tiny Toons, Mucha Lucha, Astro Boy, The Life and Times of Juniper Lee, Pet Alien, W.i.t.c.h., Cow & Chicken ja Dexterin laboratorio, jossa hän korvasi uransa lopettaneen Christine Cavanaughin äänittämän Dexterin.
Joonas Peuhkuri

Seurajoukkueura

Helsinkiläislähtöinen Peuhkuri pelasi Botnia-69:n ja HIFK:n väreissä juniorivuotensa. Bandyliigaa hän pelasi helsinkiläisseuroissa neljä kautta Botniassa ja sen jälkeen kaksi kautta HIFK:ssa. HIFK-kausina hän saavutti Suomen mestaruuden 2011 ja pronssia 2012. Sen jälkeen hän siirtyi Veiterän riveihin, jossa hän pelasi kolme kauden ajan ja oli ottamassa SM-pronssia 2015.
Syksyllä 2015 Peuhkurin tie vei Ruotsiin. Seura oli Elitserienin Uppsalan  IK Sirius. Kahden Eliserienin Sirius-kauden jälkeen Peuhkuri siirtyi Allsvenskanin Örebro SK:hon.

Maajoukkueura

Peuhkuri pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa Suomen maajoukkueessa tammikuussa 2015. Hän kuului maajoukkueeseen MM-kilpailuissa Sandvikenissa vuonna 2017, joista Suomi saavutti pronssia.

Siviilielämä

Peuhkuri on jääpallosuvusta. Hänen isoisänsä Matti Peuhkuri nousi Veiterän edustusjoukkueeseen vuonna 1959. Matin pojista Anssi, Harri ja Kari Peuhkurista pisimmälle lajissa pääsi Joonaksen isä Kari, joka pelasi 78 A-maaottelua. Kari on myöhemmin toiminut Jääpalloliiton puheenjohtajana, ja Anssi puolestaan Veiterän valmentajana. Kolmannesta polvesta SM-tasolla ovat Joonaksen lisäksi pelanneet Eetu ja Topi Peuhkuri.
Veiterä-aikanaan Lappeenrannassa Peuhkuri opiskeli paikallisessa Saimaan ammattikorkeakoulussa liiketalouden linjalla ja suoritti tutkinnon keväällä 2015.
Antero Nikkanen

Antero Nikkanen (s. 1. kesäkuuta 1946) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Keskikentällä jalkapalloa pelannut Nikkanen edusti lähes koko uransa ajan vuosina 1962–1977 Mikkelin Palloilijoita mestaruussarjassa ja 1. divisioonassa. Lisäksi Nikkanen pelasi Myllykosken Pallossa 1978. Hän voitti MP:ssa Suomen Cupin 1970 ja 1971. Kaikkiaan Nikkanen pelasi 12 kauden aikana 261 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 19 maalia. Hän pelasi jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1968–1974 yhteensä 10 maaottelua.
Nikkanen pelasi myös jääpalloa MP:ssa ja Mikkelin Kamppareissa. Hän edusti jääpallomaajoukkuetta yhdessä A- ja kahdessa B-maaottelussa.
Brussels Airlines

Historia

Päätökset Brussels Airlinesin perustamisesta tehtiin vuonna 2006, kun SN Airholding päätti yhdistää omistamiensa, Belgian kansallisen lentoyhtiön seuraajan SN Brussels Airlinesin (per. 15.2.2002) ja Virgin Expressin (ostettiin keväällä 2005) toiminnot. Lentoyhtiö lanseerattiin 7. marraskuuta 2006, toimintansa tämä yhtiö aloitti 25. maaliskuuta 2007.
Kärppäsaaret (Padasjoki)

Maantietoa

Saariryhmä sijaitsee Virmailanselän eteläosassa Kelventeen itäpuolella ja Hirvisaaren luoteispuolella. Välimatkaa Kelvenneeseen on yli 700 metriä ja 550 metriä. Sen lähiympäristö on kivinen ja ryhmää kuuluu joitakin luotoja. Saaria on kartasta laskien kahdeksan. Suurin saari on pääsaari, joka on 890 metriä pitkä, 570 metriä leveä ja sen pinta-ala on 21,3 hehtaaria . Tämä saari on suojeltu. Toinen saari sijaitsee 50 metriä luoteeseen. Se on 350 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna 5,4 hehtaaria . Saaressa on vapaa-ajan asunto ja sen länsirannassa on kummeli. Kolmas saari sijaitsee pääsaaren pohjoispäästä 150 metriä itään. Se on 200 metriä pitkä, 140 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria . Myös tässä saaressa on vapaa-ajan asunto. Pienet luodot sijaitsevat tämän saaren ja pääsaaren välissä, lukuun ottamatta yhtä, joka sijaitsee toisen saaren länsipuolella. Saarten yhteispinta-ala on noin 28,8 hehtaaria . Saariryhmän korkein saari on sen pääsaari. Se kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Kelvennen edestä kulkee pohjois-eteläsuuntainen veneväylä ja kaksi muut kulkevat samaan suuntaan Hirvisaaren itäpuolelta.

Luontoarvoja

Pääsaari muodostaa luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Muita saaria ei ole suojeltu. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Ed Roberts

Henry Edward ”Ed” Roberts (13. syyskuuta 1941 − 1. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hänet tunnetaan Altair 8800 kotitietokoneen kehittäjänä.
Friedländer-synteesi

Friedländer-synteesi eli Friedländerin kinoliinisynteesi on kemiallinen reaktio, jossa o-aminobentsaldehydi tai o-aminobentsofenoni reagoi ketonin kanssa muodostaen tuotteena kinoliinijohdannaisen. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Paul Friedländer vuonna 1882.
Boa Vista (Kap Verde)

Kasvillisuus

Saaren tyypilliseen puustoon kuuluvat taatelipalmut (Phoenix), jotka muodostavat melko laajojakin keidasmaisia alueita. Saarella kasvaa myös muun muassa kookospalmuja ja pieniä baobabeja.

Saaren nimi

Aiemmin saaren nimi oli Ilha de S. Cristóvão. Joskus siitä puhuttiin myös nimillä Ilha das Dunas, viitaten saaren hiekkadyyneihin, tai Ilha da Morna. Saaren nykyisen nimen kerrotaan olevan lähtöisin muinoin Afrikan rannikon tuntumasta eksyneen laivan miehistöltä. Laivan ollessa keskellä myrskyä oli märssykorissa ollut merimies nähnyt saaren, jolloin tämä oli huutanut muulle miehistölle: ”Boa vista!” (suomeksi jotakuinkin ”Hyvä näkymä!”). Huudahdus erosi perinteisestä, sillä tavallisesti tilanteessa oli tapana huutaa: ”Maata näkyvissä!” Tapauksesta lähtien saaren nimeksi on vakiintunut Boa Vista.
Josef Kramer

Josef Kramer (10. marraskuuta 1906 – 13. joulukuuta 1945) oli Bergen-Belsenin keskitysleirin komendantti. Hänet tunnettiin leirin asukkaiden mukaan Belsenin petona. Hän oli pahamaineinen sotarikollinen ja vastuussa tuhansien ihmisten kuolemasta kaasukammioissa. Sodan jälkeen hänet todettiin syylliseksi sotarikoksiin ja hirtettiin Hamelnin vankilassa.

Elämäkerta

Kramer oli syntynyt Münchenissä ja liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1931 ja SS:ään 1932. Hänen SS:n koulutuksensa vei hänet ensin vanginvartijaksi ja toisen maailmansodan sytyttyä keskitysleirivartijaksi. Vuonna 1934 hänestä tuli Dachaun vankilan johtaja. Hänet ylennettiin nopeasti, ja hän sai korkeampia virkoja edelleen Sachsenhausenin ja Mauthausenin keskitysleireillä. 
Kramerista tuli Auschwitzin komendantti Rudolf Hössin apulainen vuonna 1940 ja Natzweilerin keskitysleirin johtaja kesällä 1941. Kramer ylennettiin Hauptsturmführeriksi 1942 ja toukokuussa 1944 hänestä tuli Auschwitz-Birkenaun keskitysleirin kaasukammioista vastaava päällikkö. Joulukuussa 1944 Kramerista tuli Belsenin keskitysleirin komendantti. Sodan jälkeen Josef Kramer ja 44 muuta Belsenin keskitysleirin vartijaa, mukaan lukien 15 naista, joutuivat brittiläisen sotilastuomioistuimen eteen Lüneburgin lähellä. Kyseinen Belsen-oikeudenkäynti kesti syyskuusta marraskuuhun 1945. Kramer tuomittiin kuolemaan 17. marraskuuta 1945 ja hirtettiin 13. joulukuuta samana vuonna.
Joukkotuhoase

Joukkotuhoaseet ovat suurten ihmisjoukkojen tappamiseen suunniteltuja aseita. Niihin lasketaan tavallisesti kuuluviksi  kemialliset aseet, biologiset aseet ja ydinaseet.
Joukkotuhoaseiden  käyttö on ollut vähäistä, koska suuren tuhovoiman vuoksi niiden käyttö aiheuttaa todennäköisesti vielä tuhoisamman vastaiskun. Usein joukkotuhoaseet suunnataan siviiliväestöä kohtaan. Joukkotuhoaseita käytettäessä uhreja ei voi rajoittaa pelkästään siviileihin tai sotilaisiin.
Ensimmäisiä joukkotuhoaseita olivat kemialliset ja biologiset aseet. Niiden käyttö kiellettiin Geneven sopimuksella vuonna 1925, jota täydennettiin Bioasekonventiolla vuonna 1972. Kemiallisten aseiden kieltosopimus solmittiin 1995. 
Ydinaseita on käytetty kaksi kertaa: Hiroshiman ja Nagasakin pommituksissa elokuussa 1945. Ydinaseiden käyttö nosti joukkotuhoaseiden tuhoisuuden yleiseen keskusteluun.
Kylmän sodan aikana joukkotuhoaseiden uhka miellettiin lähinnä suurvaltojen mahdolliseksi iskuksi toisiaan vastaan ja siihen liittyvään vastaiskuun. Syyskuun 11. päivän iskut Yhdysvalloissa vuonna 2001 ja pernaruttokirjeet toivat puheisiin myös sellaiset joukkotuhoaseiskut, joihin ei voi tehdä vastaiskua. Huhu mahdollisista joukkotuhoaseista oli tärkein perustelu, jolla Yhdysvaltain johtama liittouma hyökkäsi Irakiin vuonna 2003.
Iole

Iole (muinaiskreikaksi Ἰόλη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Eurytoksen, Oikhaliaan kuninkaan, tytär.
Herakles oli rakastunut Ioleen urotöidensä jälkeen, ja pyysi tämän isältä hänen kättään. Apollodoros kertoo, että Eurytos järjesti jousiammuntakilpailun, jossa palkintona olisi hänen ja hänen poikiensa voittamisesta Iole. Herakles osoittautuikin parhaaksi jousiampujaksi, mutta Eurytos kieltäytyi antamasta tytärtään tälle vaimoksi peläten Herakleen jälleen tappavan lapsensa kuten hän oli tehnyt ollessaan naimisissa Megaran kanssa.
Myöhemmin Herakles hyökkäsi Eurytoksen kimppuun armeijan kanssa haluten rangaista tätä. Hän tappoi koko Iolen suvun ja sieppasi Iolen vangikseen. Deianeiran kuultua tästä hän huolestui miehensä uskollisuudesta ja antoi tälle Nessoksen viitan.
Myssypingviini

Koko ja ulkonäkö

Myssypingviinin nimi tulee ohuesta mustasta raidasta pään alaosassa, jonka takia tulee vaikutelma kuin niillä olisi musta myssy tai kypärä päässä. Tämä tuntomerkki tekee lajista yhden helpommin tunnistettavista pingviinilajeista. Yksilöiden koko on noin 75 cm.

Levinneisyys

Lajin esiintymisaluetta ovat Etelämanner sekä Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret, Eteläiset Shetlandsaaret, Eteläiset Orkneysaaret, Bouvet’nsaari, Ballenysaaret ja Pietari I:n saari.

Lisääntyminen

Myssypingviinien pesät ovat yleensä kivirenkaita, mutta ne voivat pesiä myös jäävuorilla. Naaras munii kaksi munaa. Sekä koiras että naaras osallistuvat haudontaan vaihtaen vuoroa 5–10 päivän välein. Poikaset kuoriutuvat noin 35 päivän haudonnan jälkeen. Pesässä poikaset ovat 20–30 päivää, jonka jälkeen muodostavat poikasryhmiä. Saatuaan aikuismaisen höyhenpeitteen 50–60 päivän ikäisenä poikaset ovat valmiit lähtemään merelle.

Ravinto

Laji syö pääasiassa krillejä sekä jonkun verran kaloja.
Topi Ikäläinen

Topi Ikäläinen (s. 27. kesäkuuta 1948 Keitele) on suomalainen valokuvaaja, joka on toiminut sekä lehtikuvaajana että julkaissut kuvateoksia.
Patricia Seppälän säätiö on myöntänyt Ikäläiselle kuvajournalismipalkinnon 40-vuotisesta valokuvaajanurasta. Ikäläinen on ollut Kuopion läänintaiteilija 1974–1979 ja valokuvauksen taiteilijaprofessori 1989–1994. Hän on ollut freelance-valokuvaaja vuodesta 1980.
Ikäläinen teki paljon yhteistyötä kirjailija, toimittaja Elina Karjalaisen kanssa sekä lehtikuvaajana että kirjojen kuvatoimittajana. Hän oli vuonna 1982 perustamassa kahden muun valokuvaajan kanssa Kuopioon Victor Barsokevitsch -seuraa, joka edistää valokuvakulttuuria ja ylläpitää VB-valokuvakeskusta. Hän on kuvannut paljon ortodiksisia kirkkoja ja yleensä ortodoksiaan liittyviä aiheita.
Käsipallon cup-voittajien cup

Käsipallon cup-voittajien cup on vuosittain järjestettävä kilpailu Euroopan seurajoukkueille. Cupiin osallistuu maiden cup-mestarit.
Kaudella 2012/13 kilpailu lopetettiin ja yhdistettiin EHF Cupiin.
Länsi-Suomi (Pori)

Länsi-Suomi oli Porissa vuosina 1877–1879 ilmestynyt sanomalehti.
Björneborgs Tidningin julkaisija Theodor Tigerstedt perusti lehden suomenmielisen Satakunnan vaihtoehdoksi. Aluksi kerran ja vuodesta 1878 lähtien kahdesti viikossa ilmestynyt Länsi-Suomi oli linjaltaan kilpailijaansa paikallisempi ja epäpoliittisempi. Päätoimittajina työskentelivät F. V. Finnberg (1877–1878) ja Edv. Selin (1878–1879). Vaatimattomasti menestynyt lehti lopetettiin Tigerstedtin muutettua Hämeenlinnaan.
Keskuslukitus

Keskuslukitus on autojen varuste ja osa lähes kaikkien uusien autojen sähköjärjestelmiä. Sen tehtävänä on avata ja lukita ajoneuvon ovien ja luukkujen lukot.

Historia

Pitkään 1980-luvulle keskuslukitus oli vain kalliimmissa malleissa, joko vakiona tai lisävarusteena. Joihinkin malleihin oli mahdollista asentaa jälkikäteen tarvikesarja, tämä koostui useista johtonipuista, kytkimistä ja muista osista. Usein monen automallin erikoisvarustellut versiot sisälsivät poikkeuksetta keskuslukituksen. 1990-luvun lopulla keskuslukitus alkoi yleistyä nopeasti. Yksi yleistymisen syy oli etenkin CAN-väylän käyttöönotto autojen sähköjärjestelmissä. Koska keskuslukituksen komponentit saavat ohjauskomennot väylältä, jonka johdotus on joka tapauksessa olemassa, tarvitsee tehtaalla sen lisäksi asentaa vain kyseinen huokea alihankkijan toimittama yleismallinen vakiokomponentti.
Aiemmin järjestelmää käytettiin kiertämällä avainta yhdessä lukossa, jolloin lukitus aukesi muistakin lukoista. Nykyään käyttö tapahtuu lähes aina avaimenperässä tai itse avaimessa olevalla radiotoimisella kaukosäätimellä. Uudemmissa automalleissa ollaan jo siirtymässä niin sanottuun avaimettomaan järjestelmään, jossa auto tunnistaa kuljettajan pienen radiolähettimen avulla. Tällöin kuljettajan ei tarvitse kuin tarttua oven kahvasta, jolloin lukitus avautuu. Myös auton moottorin käynnistys tapahtuu painonapilla, lähettimen ollessa esimerkiksi kuljettajan taskussa.
Ford 10 -sarja

Ford 10 -sarja (usein kymppisarja) on traktorimallisto, jota on valmistettu vuodesta 1981. Nykyään traktoreita valmistaa New Holland, joka on Fordin traktoritoimintojen jatkaja. 10-sarja koostuu 3-, 4-, ja 6-sylinterisistä malleista, joita on yhteensä 19. Nykyisin tuotannossa ovat enää nelisylinteriset 5610, 6610 ja 7610.

Kehitystyö

10-sarjan kehitys alkoi vuonna 1975 projektin 284 käynnistämisen myötä. Uusissa traktoreissa oli 8+4-vaihteinen synkronoitu vaihteisto, suljetun keskiasennon kuormantunteva hydraulijärjestelmä, parannettu moottori, hiljaisempi ohjaamo ja uusi muotoilu. Lisävarusteina sai muun muassa pikavaihteen, ilmastoinnin, radion ja nelivedon. Kehitystyö tehtiin yhteistyönä Yhdysvaltojen Birminghamin ja Englannin Basildonin välillä, ja prototyypit saatiin valmiiksi elokuussa 1980. Ensiesittely tapahtui pitkällisten testien jälkeen 14. syyskuuta 1981 Hilton-hotellissa Sveitsin Genevessä.

Force II

Projektin P357, joka aloitettiin vuonna 1983, tarkoituksena oli kehittää ohjaamoa. Vanha, vuodesta 1976 lähtien käytetty GKN Sankeyn valmistama ohjaamo oli käynyt vanhanaikaiseksi ja meluisaksi, joten se päivitettiin ajanmukaiseksi. Uudessa ohjaamossa käytettiin vanhaa runkoa, mutta ohjaamo oli nyt tasalattiainen ja aiempaa hiljaisempi. Hiljaisuus saavutettiin täyttämällä rungon pilarit ääntä eristävällä vaahdolla ja lisäämällä lasien ja sisustusmateriaalien paksuutta.
Projekti P357 sisälsi myös muita uudistuksia, kuten hydrostaattisen ohjauksen ja sivulla olevat vaihdekepit. Uudet Mark II -traktorit esiteltiin 4. lokakuuta 1985. Uuden malliston myötä mallien 4110 ja 6710 valmistus lopetettiin, ja esiteltiin uusi malli 5110.

Mark III

10-sarjan viimeinen kehitysetappi oli vuonna 1989 esitelty Mark III -sarja. Uudet mallit 6410 ja 6810 esiteltiin, ja parannuksia oli tehty moottoriin ja jäähdytykseen.

Vuoden 1993 jälkeen

Vuonna 1991 esitellyn 40-sarjan jälkeen 10-sarjaa tehtiin Basildonissa enää vain joillekin kehittyvien alueiden markkinoille. Viimeinen Basildonissa koottu 10-sarjan traktori oli 5610 Venezuelaan, joka valmistui 22. joulukuuta 1993. Sen jälkeen 10-sarjaa alettiin valmistaa Meksikossa New Holland 10 -sarjana. Nykyään, yli 30 vuotta ensiesittelynsä jälkeen, 10-sarja, uudella moottorilla ja muotoilulla varustettuna, on New Hollandin perustraktorina Meksikon ja joidenkin muiden Etelä-Amerikan maiden markkinoilla.