Lemurosaurus

Ominaisuudet

Lemurosaurus tunnetaan kahdesta kallon fossiilista (BP/1/816 ja NMQR 1702), joiden välillä on pieniä eroavaisuuksia. Toinen kalloista (NMQR 1702) on esimerkiksi kooltaan 150 % suurempi. Ensimmäisessä kallossa yläleuassa sijaitsevan premaxilla-luun alaosa, johon hampaat kiinnittyvät on melko vaakasuora, mutta toisessa se on yläleukaluuhun (maxilla) nähden hiukan ylöspäin kääntyvä.
Tämä saattaa olla lajinsisäistä muuntelua tai liittyä eläimen kasvuun, kun sen kulmahammas kasvoi kokoa. Lisäksi hampaiden jakauma pterygoid-luussa on erilainen ja yläleuassa kulmahampaan takaisten hampaiden määrä on toisessa kahdeksan ja toisessa viisi. Lemurosaurusin silmien yläpuolella on luuharjanteet, ja sen etuhampaat ovat pienet. Eläimen kallon (suurempi NMQR 1702) pituus on 10 cm ja sen kokonaispituus on arviolta noin puoli metriä.

Löytyminen ja luokittelu

Ensimmäisen Lemurosaurusin fossiilin (BP/1/816) löysi eteläafrikkalainen paleontologi Robert Broom. Hän kuvasi sen tieteelle vuonna 1949. Kyseinen fossiili oli huonosti säilynyt kallo, joka löytyi Graaff Reinetin seudulta. Broom piti fossiilia erityisen merkittävänä sen tiettyjen ominaisuuksien vuoksi. Toisen Lemurosaurus-sukuun kuuluvan fossiilin (NMQR 1702) löysi J. Van Heerdenin johtama ryhmä vuonna 1974 samalta alueelta kuin ensimmäinenkin oli löytynyt. Toisena löytynyt fossiili on ensimmäisen tavoin kallo, mutta se on säilynyt paljon paremmin. Siinä on näkyvillä monia ominaisuuksia, mitkä eivät ole kunnolla säilyneet ensimmäisessä fossiilissa. Kyseinen fossiili preparoitiin vasta vuonna 2000, jolloin sen ymmärrettiin olevan Lemurosaurus.
Aluksi Lemurosaurusin uskottiin olevan Ictidorhinusin lähisukulainen heimossa Ictidorhinidae, kuten Broom oli olettanut. Vuonna 1970 Sigogneau luokitteli "Ictidorhinidaeen" viisi sukua: Hipposaurus, Ictidorhinus, Lycaenodon, Lemurosaurus ja Rubidgina. Hän uskoi heimon kuuluvan alalahkoon Gorgonopsia. Tämän lisäksi Sigogneau oli arvellut kallon (BP/1/353) olevan Lemurosaurus, mutta uudemman tutkimuksen mukaan se eroaa muista Lemurosaurus fossiileista liikaa ollakseen tähän sukuun kuuluva.
Sigogneau-Russell korjasi "ictidorhinideina" tunnettujen terapsidien taksonomiaa vuonna 1989, jolloin hän jakoi ne neljään eri heimoon. Nämä heimot olivat nimeltään: Biarmosuchidae (muun muassa Biarmosuchus), Hipposauridae (mm. Hipposaurus ja Lycaenodon), Ictidorhinidae (mm. Ictidorhinus, Lemurosaurus ja Rubidgina), ja Burnetiidae (mm. Burnetia, Proburnetia ja Styracocephalus).
Vuonna 1989 Sigogneau-Russell luokitteli nämä heimot yhteisen Biarmosuchia-nimen alle, tätä alkukantaisten terapsidien kladia olivat jo aikaisemmin ehdottaneet Hopson ja Barghusen. Biarmosuchian heimojen sukulaisuussuhteet jäivät tuolloin vielä auki ja Styracocephalusin on sittemmin havaittu kuuluvan alalahkoon Dinocephalia.
Uudemmat tutkimustulokset osoittivat Ictidorhinidae-heimon alkuperäisen määritelmän olleen ei luonnollinen, ja Lemurosaurus luokitellaankin nykyään kladiin Burnetiamorpha, sillä se on läheisempää sukua Burnetiidae-heimon terapsideille Burnetia ja Proburnetia kuin muulle Biarmosuchialle. Burnetiamorpha saikin vuonna 2000 fylogeneettisen määritelmän: Kattavin kladi, johon kuuluu Burnetia mirabilis, mutta ei Biarmosuchus tener, Hipposaurus boonstrai eikä myöskään Ictidorhinus martinsi.