google/wiki40b huggingface dataset:
Doris Roberts

Doris May Roberts (4. marraskuuta 1925 St. Louis, Missouri – 17. huhtikuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin parhaiten roolistaan Marie Baronena sarjassa Kaikki rakastavat Raymondia.
Roberts teki televisiodebyyttinsä vuonna 1951. Hän alkoi samalla vuosikymmenellä esiintyä myös Broadwayssä, ja ensimmäisessä elokuvassaan hän esiintyi 1961. Hänen myöhempien elokuviensa joukkoon lukeutuivat Kuherruskuukausimurhaajat (The Honeymoon Killers, 1970) ja Pelham 1–2–3 kaapattu (The Taking of Pelham One Two Three, 1974).
Elokuvarooleistaan huolimatta Roberts tunnettiin etupäässä ansioistaan televisiossa. Hän sai Emmy-palkinnon vuonna 1983 sarjasta Sairaalan syke sekä vuosina 2001, 2002, 2003 ja 2005 sarjasta Kaikki rakastavat Raymondia.
Roberts otti vuonna 1962 avioeron ensimmäisestä miehestään Michael Cannatasta. Pari sai pojan ja sittemmin kolme lapsenlasta. Hän meni vuonna 1963 uusiin naimisiin kirjailija William Goyenin kanssa; avioliitto päättyi miehen kuoltua leukemiaan 30. elokuuta 1983.
Roberts harrasti ruoanlaittoa ja julkaisi vuonna 2005 Danelle Mortonin kanssa kirjan Are You Hungry, Dear? Life, Laughs, and Lasagna. Hän asui Los Angelesissa, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Spasskaja-torni

Spasskaja-torni (ven. Спасская башня, Spasskaja bašnja, "Vapahtajan torni") on Punaisen torin laidalla sijaitseva Moskovan Kremlin torni, jossa on Kremliin johtava portti. Se on Kremlin toiseksi korkein torni Iivana Suuren kellotornin jälkeen.
Torni rakennettiin vuonna 1491 italialaisen arkkitehdin Pietro Antonio Solarin piirustusten mukaan. Aluksi sen nimi oli Frolovskaja-torni Kremlissä aiemmin sijainneen kirkon mukaan. Nykyinen nimi tulee kahdesta Vapahtajan (Spas) ikonista, jotka asennettiin Kremlin porttien yläpuolelle vuonna 1658. Näistä jäljellä oleva Smolenskin Vapahtajan ikoni peitettiin laastilla vuonna 1937, mutta restauroitiin ja paljastettiin uudelleen vuonna 2010.
Tornin alkuperäinen kello tehtiin vuosien 1491 ja 1585 välisenä aikana. Se tunnetaan myös Kremlin kelloina (Kremljovskije kuranty). Kremlin kellot soittavat tasatunnein; kauan ne soittivat Internationalen päätahteja ja sittemmin sävelmää Unohtumaton ilta.
Tornin huipulla 71 metrin korkeudessa sijaitsi aikoinaan Venäjän kaksoiskotkavakuuna aiheinen patsas, joka vuonna 1935 korvattiin nykyisellä punaisella tähdellä.
Katsuni

Katsuni (oikealta nimeltään Céline Tran, s. 9. huhtikuuta 1979, Lyon, Ranska) on  ranskalainen näyttelijä, kamppailulajien harrastaja, bloggaaja ja entinen pornonäyttelijä. Hänellä on ranskalaiset ja vietnamilaiset juuret. Elokuussa 2013 Katsuni ilmoitti lopettavansa pornonäyttelijän uransa ja saman vuoden joulukuussa hänet nimettiin AVN:n (Adult Video Newsin) kunniagalleriaan. Lopettamisensa jälkeen Katsuni on ollut osallisena muissa taidelajeissa oikealla nimellään, kuten kauhusarjakuva DoggyBagsin käsikirjoittajana ja näyttelijänä toimintaelokuvissa (mm. Jailbreak).
Hänellä on yli 30 kansainvälistä erotiikan alan palkintoa, mukaan lukien 12 AVN Awardia. Katsuni muun muassa sai ”Best Europan Starlet” (2002), ja on voittanut kolme AVN Awardia luokassa Female Foreign Performer of the Year vuosina 2005, 2006 ja 2007. Katsuni on poseerannut Penthouse-lehdessä. Vuonna 2018 hän julkaisi omaelämäkertansa Ne dis pas que tu aimes ça.
Irlannin kirkko

Irlannin kirkko (engl. Church of Ireland, iiriksi Eaglais na hÉireann) on Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa toimiva anglikaaninen kirkko. Sitä johtaa Armaghin arkkipiispa, jonka lisäksi Dublinissa on oma arkkipiispansa.
Irlannin tasavallassa Irlannin kirkko on toiseksi suurin kirkko katolisten jälkeen. Se kuuluu Kirkkojen maailmanneuvostoon ja Porvoon kirkkoyhteisöön.
Tärkeä Irlannin kirkon varhainen johtaja oli Armaghin arkkipiispa James Ussher. Nykyinen Armaghin arkkipiispa on Alan Harper. Dublinin arkkipiispana toimii John Neill.
Jan Otto Andersson

Jan Otto Andersson (s. 24. elokuuta 1943 Turku) on turkulainen tutkija, valtiotieteen tohtori, kansainvälisen talouden dosentti sekä Suomen Attacin entinen puheenjohtaja. Andersson on kirjoittanut yli 200 tieteellistä artikkelia tai teosta. 
Vuonna 1990 Andersson oli perustamassa Vasemmistoliittoa, jonka hallituksessa hän istui muutaman vuoden. Andersson oli Vasemmistoliiton ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1991 ja europarlamenttivaaleissa 1999, mutta hän ei tullut valituksi. Ennen uutta puoluetta Andersson vaikutti 1960-luvulta alkaen sen edeltäjä SKDL:ssä. 1980-luvulla Andersson kuului SKDL:n hallitukseen ja hän oli mukana laatimassa liiton, ja sen jäsenpuolue SKP:n, puolueohjelmia. Anderssonin panos on ollut huomattava myös Vasemmistoliiton ohjelmissa. Hän on toiminut vuoden Varsinais-Suomen Vasemmistoliiton puheenjohtajana. 
Jan Otto Anderssonilla on kaksi tytärtä, Laura Lotta Andersson ja Vihreän liiton entinen kansanedustaja Janina Andersson.
Dancemob

Dancemob oli elektronisen tanssimusiikin erikoisohjelma, jota lähetettiin Radiomafiassa vuosina 1991–1998. Ohjelma alkoi syksyllä 1991, ja sitä juonsi Alex Nieminen. Dancemob tuli aluksi lauantai-iltaisin, mutta vaihtui vuonna 1993 perjantai-iltaan. Vuonna 1997 Dancemob siirtyi lauantai-iltaan ja viimeisenä lähetysvuotenaan se oli osa Tiistain tanssi-ilta -ohjelmakokonaisuutta. Ohjelman pituus näinä vuosina vaihteli kahdesta kolmeen tuntiin. Dancemobin sisällä oli erillisiä ohjelmaosuuksia, kuten Gilles Petersonin juontama A Thing Called Jazz, DJ Joken Technomix, Dave Dorrellin London Report ja Dr. Bob Jonesin Soul Surgery.
Dancemob oli etenkin house-musiikin ohjelma, mutta ohjelmassa kuultiin muitakin tanssimusiikin tyylilajeja kuten acid jazzia, trip hopia, rapia ja junglea. Dancemob sai vuonna 1997 rinnalleen toisen radio-ohjelman nimeltään Dancemob Lite, jota Nieminen myös juonsi. Ohjelma tuli aluksi lauantai-illassa, mutta vaihtui perjantai-iltaan, jossa pysyi Radiomafian viimeisille päiville asti. Dancemob Litessä soitettiin nimensä mukaisesti hieman kevyempää tanssimusiikkia, pääasiassa kuitenkin housea ja trancea.
Alex Niemisen lopettaessa vuoden 1998 lopulla radiotyöt, jatkui Dancemob Lite Kalle Miettisen juontamana. Ohjelman lähetysaika oli kello 21–23. Ohjelman kohteina olivat muun muassa Britannian tanssilista, kotimaan klubit ja muut tanssimusiikkitapahtumat sekä myös koti- ja ulkomaiset DJ:t. Ohjelmassa soitettiin myös demoja. Radiomafian muututtua YleX:ksi vuoden 2003 alussa Dancemob Lite loppui, ja Kalle sai oman ohjelmaosuuden Tiistain tanssi-illasta.

Muuta

Dancemob on palannut hetkeksi ääneen vielä kesällä 2005 parituntisten "levylaukkulähetysten" muodossa. Tuolloin Nieminen soitti suosikkikappaleita omilta Dancemob-vuosiltaan, ja Miettinen puolestaan veti pari lähetystä, joissa soivat pääasiassa Dancemob Liten ja Tiistain tanssi-illan klassikot.
Thomas Kinsella

Thomas Kinsella (s. 4. toukokuuta 1928) on irlantilainen runoilija ja kielenkääntäjä. Hän opiskeli Dublinin yliopistolla ja pääsi vuonna 1970 Templen yliopiston professoriksi. 
Kinsella aloitti julkaisu-uransa 1950-luvulla Dolmen Pressin suojissa ja perusti vuonna 1972 oman Peppercanister-kustantamonsa. Hänen runouttaan on julkaissut myös suomennettuna Like Kustannus.
Bargash bin Said

Elämäkerta

Noin vuonna 1833 syntynyt Bargash oli Omanin sulttaani Said bin Sultanin poika, joka siirsi vuonna 1840 maansa pääkaupungin Sansibarille. Hänen isänsä kuollessa Oman jaettiin kahteen erilliseen osaan, jonka afrikkalaisista alueista muodostettiin Sansibarin sulttaanikunta sulttaaninaan Saidin toinen poika Majid bin Said. Bargash yritti estää Majidin valtaannousun, mutta tällä oli brittien konsulin tuki, ja Bargash karkotettiin Intian Mumbaihin. Bargash vietti Intiassa kaksi vuotta, jona aikana hän solmi myöhemmin tärkeitä yhteyksiä intialaisiin kauppiaihin ja sijoittajiin.
Majid kuoli vuonna 1870, ja Bargashista tuli hänen seuraajansa. Valtakautensa alussa Bargash laajensi edeltäjiensä perustamaa kauppaverkostoa Itä-Afrikassa. Sansibarin kautta kulki norsunluuta, rahakasveja ja etenkin mausteneilikkaa. Sansibar harjoitti myös brittien vastustamaa orjakauppaa. Bargashia alkoivat kuitenkin uhata monet sisäiset ja ulkoiset uhat. Sansibaria tukikohtanaan pitäneet arabikauppiaat kuten Tippu Tip eivät halunneet olla sulttaanin poliittisen vallan alla, ja häntä vastustivat myös jotkin voimakkaat afrikkalaiset hallitsijat, kuten Mirambo. Suurin uhka tuli kuitenkin Euroopasta, jonka suurvallat alkoivat tavoitella itselleen alueita Afrikasta. Saksan keisarikunta oli tehnyt sopimuksia Itä-Afrikan heimopäälliköiden kanssa ja tavoitteli itselleen aluetta, josta tulisi myöhemmin Saksan Itä-Afrikka. Vuoteen 1885 mennessä Bargashin oli hylättävä vaatimuksensa Itä-Afrikan mannermaan suhteen, ja hän keskittyi sittemmin hallitsemaan Sansibarin saaria. Hän kuoli vuonna 1888. Vuonna 1890, kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen, Sansibarista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan protektoraatti.
Huovilanlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) se kuuluu.
Lorenz Backman

Yksityiselämä

Backman on naimisissa juontaja, näyttelijä Niina Backmanin (o.s. Herala) kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä lasta, huhtikuussa 2008 syntynyt tytär sekä kesäkuussa 2010 syntynyt poika. Perheeseen kuuluu myös vuonna 2004 syntynyt tytär Niinan edellisestä liitosta Wallu Valpion kanssa.
Lorenz Backmanin veli on Oliver Backman (s. 1975), joka on tuttu mm. MTV3-kanavan Uniikki-ohjelmasta.
Christoph Blocher

Christoph Wolfram Blocher (s. 11. lokakuuta 1940, Schaffhausen, Sveitsi) on saksankielinen sveitsiläinen poliitikko, teollisuusmies ja entinen liittoneuvoston jäsen. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen tohtori. Vuoteen 2003 saakka hän toimi vuonna 1983 ostamansa kemianteollisuusyritys EMS-Chemien toimitusjohtajana ja kohosi omistuksellaan miljardööriksi. Hän siirtyi siirtyi Sveitsin liittoneuvostoon ja toimi Sveitsin oikeus- ja poliisiministerinä. Hän on ollut myös oikeistolaisen Sveitsin kansanpuolueen puheenjohtaja, jonka aikana puolue nousi Sveitsin suurimmaksi. Häntä luonnehditaan populistiksi ja taitavaksi sanankäyttäjäksi sekä puolueensa pääideologiksi.
Hän on vastustanut voimakkaasti muun muassa Sveitsin liittymistä YK:hon ja käyttänyt kansanäänestyksiä poliitisen agendan ajamisen välineenä muutenkin. Vuonna 1986 maa päätti olla liittymättä järjestöön. Ennen vuoden 2002 kansanäänestystä hän maalasi voimakkaasti uhkakuvia maan neutraliteetin menettämisestä, mikäli Sveitsi päättäisi liittyä YK:n jäseneksi. Varakas ja oikeistopopulistinen Blocher tunnetaan puolueensa maahanmuuttajavastaisen linjan voimakkaana kannattajana; hän on tukenut kampanjointia rahallisestikin useilla miljoonilla Sveitsin frangeilla.  Sittemmin Blocheria ja hänen sijoitusyhtiön palveluksessaan olevaa tytärtään Rahelia on arvosteltu oligarkiamaisesta asioiden hoitamisesta ja perheen saksankielisen lehdistöomistuksen salaamisen johdosta.
Vuonna 2004 hän luopui lahjotuksina ja kaupoilla määräävästä osakekannasta EMS-Chemie -kemianyhtiössä lastensa hyväksi. Tämän seurauksena kustakin neljästä lapsesta on tullut miljardöörejä. Magdalena Martullo-Blocher (s. 1969) on EMS-Chemien toimitusjohtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja sekä vuodesta 2015 Sveitsin kansanpuolueen kansanedustaja. Rahel Blocher (s. 1976) EMS-Chamien siskonsa ohella toinen pääomistaja vaikka onkin vuodesta 2009 toiminut Christoph Blocherin sijoitusyhtiö Robinvestin palveluksessa. Miriam Baumann-Blocher on myynyt pääosan kemianyhtiön osakkeistaan siskoilleen ja investoinut toisaalle. Markus Blocher myi osuutensa yhtiöstä, mutta omistaa siitä irronneen spin off -yrityksen (Dottikon).
Roman Bürki

Seurajoukkueura

Bürki aloitti uransa Raiffeisen Super Leaguen BSC Young Boysissa, jossa hän pelasi vain kaksi ottelua liigassa ja yhden Eurooppa-liigassa, ollen suurimman osan ajasta lainalla muissa seuroissa. Vuodet 2011-2013 Bürki oli lainalla saman sarjan Grasshoppersissa, jossa hän pelasi 76 ottelua ja oli mukana voittamassa Sveitsin cupia kaudella 2012-2013. Heinäkuussa 2013 Grasshoppers osti Bürkin omakseen ja hän pelasi seuran paidassa kaudella 2013-2014 34 ottelua.
Heinäkuussa 2014 Bürki siirtyi Saksan Bundesliigan SC Freiburgiin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa Eintracht Frankfurtia vastaan. Bürki pelasi hyvän kauden pitäen yhdeksän nollapeliä, mutta Freiburg putosi kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Kesäkuussa 2015 Bürki solmi sopimuksen Bundesliigan Borussia Dortmundin kanssa.

Maajoukkueura

Sveitsiä alle 20-vuotiaissa ja alle 21-vuotiaissa edustanut Bürki valittiin Sveitsin ryhmään vuoden 2014 MM-kilpailuihin, joissa hän ei pelannut yhdessäkään ottelussa. Debyyttinsä Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa Bürki teki saman vuoden marraskuussa ystävyysottelussa Puolaa vastaan.

Muuta

Myös Bürkin pikkuveli Marco Bürki on ammattilaisjalkapalloilija. Hän edustaa Raiffeisen Super Leaguen BSC Young Boysia, eli Roman Bürkin kasvattajaseuraa.
Lauri Ahlgrén

Lauri Kalevi Ahlgrén (s. 4. syyskuuta 1929 Karkku) on suomalainen taidegraafikko, taidemaalari ja taidealan järjestövaikuttaja. Hän on tunnetuimpia informalismin edustajia Suomessa. Ahlgrénin värikkäät abstraktit litografiat muodostuvat selvärajaisista alueista ja liittyvät muotokieleltään sarjakuvamaailmaan.
Ahlgrén toimi Taide-lehden päätoimittajana 1960-luvun lopulla ja osan 1970-luvusta. Hän oli taiteilijaprofessori vuosina 1980–1985. Ahlgrénille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1969 ja professorin arvonimi vuonna 1997.
Adolf Leander

Adolf Fredrik Leander (7. joulukuuta 1833 Heinola – 13. heinäkuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen sotilaskapellimestari, soittaja ja säveltäjä, jota kutsuttiin ”suomalaisen torvimusiikin isäksi”. Hän teki noin 600 sävellystä ja sovitusta torvimusiikista ja nautti eläessään kansainvälistä arvostusta.
Leanderin vanhemmat olivat laulunopettaja ja kaartinsoittokunnan soittaja Adolf Wilhelm Leander ja Anna Lovisa von Bock. Hän opiskeli musiikkia Carl Waseniuksen ja konserttimestari Arnoldin johdolla ja tuli Kaartin soittokunnan soittajaksi vain 14-vuotiaana. Hän oli mukana Fredrik Paciuksen oopperan Kaarle-kuninkaan metsästys ensisesityksestä vuonna 1852 vastanneessa orkesterissa. Vuonna 1856 hänet ylennettiin Kaartin soittokunnan vääpeliksi. Vuonna 1874 Leander tuli soittokunnan kapellimestariksi saksalaisen Ernst Wilhelm Floesselin tilalle, missä tehtävässä hän toimi loppuelämänsä. Leander oli Kaartin soittokunnan ensimmäinen suomalaissyntyinen kapellimestari. Hän piti yllä hyviä suhteita Venäjän keisarillisen kaartin ylikapellimestariin Wilhelm Wurmiin ja keisari Aleksanteri III:een. Leander ja hänen soittokuntansa osallistuivat Suomen kaartin mukana myös vuosien 1877–1878 Turkin sotaan. Leander toimi vuodet 1881–1888 myös Uudenmaan Pataljoonan kapellimestarina. Vuodesta 1882 lähtien hän oli myös Helsingin musiikkiopiston soitinnuksen ja käyrätorven opettaja. Leander koulutti kokonaisen sukupolven suomalaisia sotilaskapellimestareita. Hän soitti itse käyrätorven ohella viulua ja baritonitorvea.
Leander kehitti erityisesti torviseitsikon kokoonpanoa ja ohjelmistoa. Sen sijaan, että olisi käytetty vain trumpettia ja pasuunaa, kokoonpanoissa suosittiin muita vaskipuhaltimia es-viritteisestä kornetista aina tuubaan saakka. Leander jätti jälkensä torvimusiikin historiaan myös julkaisemalla torvisoiton oppikirjan Skola för hornmusik sekä sovittamalla satoja teoksia vaskipuhallinkokoonpanoille. Hänen laatimaansa oppikirjaa käytettiin myös Ruotsin ja Ranskan sotilasmusiikkikouluissa. Leander sävelsi itse muun muassa lukuisia marsseja, poloneeseja ja polkkia sekä teki noin kuusisataa sovitusta puhallin- ja jousiorkesterille. Hänen vaskiseitsikko-ohjelmistonsa vaikutti merkittävästi amatöörien musiikinharrastukseen. Hänen musiikkinsa innoitti useita työpaikkoja ja tehtaita perustamaan omat septettinsä. Torvimusiikin arvostus kasvoi ja ihmisiä rohkaistiin harrastamaan sitä yleisen valistuksen nimissä.
Leanderin puoliso vuodesta 1875 oli Mathilda Emilie Fagerlund (k. 1901). Heidän tyttärensä Adée Flodin ja pojantyttärensä laulaja Saga Leander-Korhonen olivat aikoinaan tunnettuja musiikkihenkilöitä. Adée Flodinin puoliso oli säveltäjä ja musiikkikirjailija Karl Flodin.
Kalliojärvi (Hämeenlinna, Vähä-Evo)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,6 metriä mpy.
Kultainen pallo

Kultainen pallo (ransk. Ballon d'Or) on ranskalaisen France Football -lehden vuodesta 1956 jakama palkinto, joka myönnetään vuosittain maailman parhaaksi valitulle jalkapalloilijalle. Siitä käytetään yleisesti myös nimitystä Euroopan vuoden jalkapalloilija (engl. European Footballer of the Year).
Palkinnon saajan valitsevat jalkapallotoimittajat ympäri maailman. Palkinto muutettiin koskemaan koko maailmaa vuonna 2007. Aiemmin voittajan piti pelata Euroopan jalkapalloliiton UEFAn alaisessa seurassa. Ennen vuotta 1995 pelaajan piti myös olla jonkin Euroopan maan kansalainen.
Vuosina 2010–2015 Kultainen pallo ja Fifan vuoden pelaaja -palkinto olivat yhdistettyinä uudeksi Fifan kultainen pallo -palkinnoksi.
Vuodesta 2018 lähtien palkinto jaettiin myös naisjalkapalloilijalle.
Python (elokuva)

Tarina

Elokuvan alussa armeijan lentokone lentää taivaalla. Yhtäkkiä lentokone putoaa maahan. Kaksi nuorta ovat lähellä onnettomuuspaikkaa teltassa, jossa nuoret yhtäkkiä syödään. Onnettomuudessa karkuun päässyt pyton hyökkää läheisen pikkukaupungin asukkaiden kimppuun.
Vuohilammi (Keuruu, eteläinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 170,2 metriä mpy.
Laipikat

Tuntomerkit

Laipikoihin kuuluu puita, pensaita ja ruohoja. Ne ovat yleensä yksikotisia, joskus kaksikotisia. Lehtiasento on vuorottainen. Lehdet ovat yksinkertaisia, usein kaksirivisiä, lyhytruotisia ja korvakkeellisia. Päävarren lehdet ovat usein surkastuneita. Lehtilavat ovat ehytlaitaisia ja sulkasuonisia. Kukintojen muoto vaihtelee suuresti. Yksineuvoiset kukat ovat teriöttömiä. Verholehtiä on tavallisesti 3–6, emikukissa joskus enemmänkin. Hedekukissa on 2–6 hedettä ja 3–6 mesiäistä. Emikukissa on useimmiten kolmilokeroinen, joskus jopa 12-lokeroinen sikiäin, jonka jokaisessa lokerossa on kaksi siemenaihetta. Emin vartaloita kukassa on yhtä monta kuin sikiäimen lokeroita. Emien luotit ovat usein kaksiliuskaisia. Hedelmät ovat usein kuivana avautuvia kotia, mutta joillakin lajeilla meheviä marjoja tai luumarjoja.

Levinneisyys

Laipikat kasvavat kaikilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.

Käyttö

Joidenkin laipikoiden mehevät hedelmät ovat syötäviä. Karvaslaipikkaa ja amblapuuta kasvatetaan hedelmäpuina.
Kypärävanga

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 27–31 cm. Sen puku on pääosin musta, selän, siipien yläpeitinhöyhenten ja keskimmäisten pyrstösulkien ollessa punaruskeat. Silmä on keltainen ja valtava, korkea nokka on sinertävä, mustakärkinen. Sen ääni on pitkä, värisevä vihellys, jota kuulee etenkin iltahämärissä. Kypärävangat liikkuvat pienissä parvissa, usein muiden lajien sekaparvissa. Nuoret linnut ovat ruskeita puvultaan ja myös niiden nokka on ruskea. Kypärävanga on sukunsa ainoa edustaja.
Lajin nimesi ja kuvaili René-Primevère Lesson 1831, ranskalaisen taiteilijan Florent Prévostin kunniaksi.

Esiintyminen

Kypärävanga on endeeminen laji Madagaskarin koillisosissa. Lajin voi löytää ainakin Marojejyn luonnonpuistosta sekä Masoalan ja Mantadian kansallispuistoista. Metsien raivaaminen pelloiksi ja hakkuut ovat vähentäneet lajille sopivia metsiä ja se on nykyään erittäin uhanalainen.
Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Alavien seutujen ainavihannat vanhat metsät.

Lisääntyminen

Rakentaa pesän kasveista puun oksanhaaraan.

Ravinto

Aikuiset syövät enimmäkseen suurikokoisia hyönteisiä puiden oksistosta. Poikasia ruokitaan myös mm. liskoilla, sammakoilla, käärmeillä, ravuilla ja selkärangattomilla.
Ice Age 3: Dinosaurusten aika

Juoni

Manfred (Manu) (Ray Romano) ja Ellie (Queen Latifah) ovat saamassa lapsen. He puhuvat paljon perhe-elämästä, joka saa Sid-laiskiaisen (John Leguizamo) kateelliseksi. Myös sapelihammastiikeri Diego (Denis Leary) on päättänyt että olisi vain tiellä jos jäisi nykyiseen laumaansa.
Sattuu kuitenkin yllättävä käänne, kun Sid löytää kolme suurta munaa, joiden se luulee olevan hylättyjä. Sid hoitaa munia, ja lopulta niistä kuoriutuu kolme dinosaurusvauvaa. Dinosaurusten oikea emo on lähtenyt jäätikölle etsimään poikasiaan ja löytäessään ne hän vie poikaset, mutta myös Sidin mukanaan maanalaiseen dinosaurusten kadonneeseen maailmaan.
Manu, Ellie, Diego, sekä opossumikaksoset Crash (Seann William Scott) ja Eddie (Josh Peck) lähtevät pelastamaan ystäväänsä, ja joutuvat matkan aikana moniin onnettomuuksiin. Heidän joukkoon liittyy kuitenkin näätä Buck, jonka tavoite on nirhata hirviödino lempinimeltään Rudi. Buck (Simon Pegg) johtaa seurueen halki dinosaurusten maailman, ja lopulta Sid löytyy keskeltä laavavirtausta. Buck sekä Crash ja Eddie liitävät lentoliskolla pelastamaan Sidin, joka on dinosaurusemon hylkäämänä laavavirrassa kivenlohkareella.
Sid pelastuu, ja Ellien ja Manun lapsi syntyy. Tyttömammutti saa nimekseen Kirsikka. Yhdessä ystävykset lähtevät kohti kotia, mutta Rudi vihdoin hyökkää. (Se on seurannut heidän matkaansa jonkin aikaa.) Ystävykset koittavat pärjätä valtavan sauruksen kanssa, mutta eihän siitä mitään tule. Lopulta dinosaurusemo lapsineen säntää paikalle, ja työntää Rudin rotkoon. Sid hyvästelee "poikasensa" ja lähtee toisten kanssa takaisin napajäätikölle. Buck lähtee mukaan, mutta kuullessaan vielä kerran Rudin vaimean karjaisun, hän päättääkin palata viidakkoon, suorittamaan tavoitteensa loppuun.
Claude Wilmot Wyatt

Claude Wilmot Wyatt (1842 – 1900) oli englantilainen lintutieteilijä.
Wyatt nimesi, yhdessä Richard Bowdler Sharpen kanssa, muun muassa aasiantörmäpääskyn (Riparia diluta) vuonna 1893.
Wyatt julkaisi teoksen British Birds: being coloured illustrations of all the species of Passerine birds resident in the British Isles. Taylor & Francis for William Wesley & son, Lontoo. 1894-1899.
Airfix

Airfix on englantilainen pienoismallien valmistaja. Yhtiön perusti vuonna 1939 unkarilainen liikemies Nicholas Kove. Yhtiö valmisti aluksi kumileluja. Airfixin varsinainen menestystarina alkoi vasta vuonna 1948, kun yhtiötä pyydettiin valmistamaan pienoismalli Ferguson-traktorista. Mallista tuli erittäin suosittu, ja yhtiö ryhtyi suunnittelemaan yhä uusia pienoismalleja.
Airfix on kenties tunnetuin valmistamistaan lentokoneiden pienoismalleista. Airfixin ensimmäinen lentokonemalli julkaistiin 1953. Kyseessä oli Supermarine Spitfire Mk. 1 mittakaavassa 1/72.
Airfix kasvoi voimakkaasti 1960- ja 1970-luvuilla, kun pienoismallien harrastuksesta tuli suosittua. Yhtiö laajensi valikoimaansa, ja valmisti jonkin aikaa jopa pienoisrautateitä ja ura-autoja. Ala alkoi kuitenkin kärsiä ongelmista 1980-luvulla, kun muun muassa videopelit tulivat markkinoille. Pienoismallien kokoamisessa käytettäviä liimoja ja maaleja valmistava Humbrol Ltd osti Airfixin vuonna 1986. Humbrol ajautui konkurssiin 31. elokuuta 2006, ja 10. marraskuuta 2006 englantilainen pienoisrautateitä valmistava Hornby Railways ilmoitti ostavansa Humbrolin ja Airfixin.