google/wiki40b huggingface dataset:
Hippias (sofisti)

Hippias (m.kreik. Ἱππίας, 400-luvun puoliväli eaa.) oli kreikkalainen sofisti. Hän oli Protagoraan ja Sokrateen nuorempi aikalainen.

Elämäkerta

Hippias oli kotoisin Ateenasta. Hän oli monipuolinen mies ja voitti aikalaistensa kunnioituksen siinä määrin, että hän sai toimia useaan kertaan lähettiläänä muissa kaupungeissa. Ateenassa hän tutustui Sokrateehen ja muihin merkittäviin ajattelijoihin. Hänen sanottiin olleen kaikkien asioiden auktoriteetti ja luennoineen menestyksellä runoudesta, kieliopista, historiasta, politiikasta, arkeologiasta, matematiikasta ja tähtitieteestä.
Hippias kehuskeli olivansa Protagorasta suositumpi, ja hän oli valmistautunut siihen, että voisi milloin tahansa pitää extempore-puheen mistä tahansa asiasta Olympian kokoukselle. Hän oli varmasti taitava, mutta yhtä varmaa on, että hän oli myös pinnallinen. Hänen tavoitteenaan ei ollut opettaa tietoa, vaan antaa oppilailleen argumentoinnin aseet, jotka tekisivät heistä kekseliäitä mitä tahansa asiaa koskevissa keskusteluissa. Hänen sanotaan kehuskelleen, ettei pukeudu mihinkään, mitä ei ollut tehnyt omin käsin.
Platonin dialogeista kaksi, Suurempi Hippias ja Pienempi Hippias, esittelevät Hippiaan käyttämiä menetelmiä. Platon epäilemättä liioitteli argumentoinnin vuoksi, mutta joka tapauksessa tunsi kohteena olevan henkilön ja sofistien käyttämät menetelmät. On kuitenkin myös kyseenalaistettu, että Platon olisi kirjoittanut kyseist dialogit. Ne on kuitenkin kirjoittanut joku aikalaisista, sillä ne mainitaan 300-luvun eaa. kirjallisuudessa. Epäilemättä ne myös edustavat näkemyksiä, jotka vakavastiotettavilla ajattelijoilla oli sofisteja kohtaan.
On kuitenkin selvää, että Hippias teki myös palveluksen kreikkalaiselle kirjallisuudelle korostamalla sanojen merkityksiä sekä rytmin ja kirjallisen tyylin arvoa. Hänen nimiinsä on laitettu merkittävä Homerosta käsittelevä teos, kokoelmat kreikkalaista ja ulkomaista kirjallisuutta, sekä arkeologisia tutkielmia. Näistä on kuitenkin säilynyt vain osia. Hippias muodostaa yhdistävän linkin ensimmäisistä suurista sofisteista, Protagoraasta ja Prodikoksesta, lukemattomiin eristikkoihin, jotka saattoivat sofistien maineen huonoon valoon.
Heijastin

Jalankulkijaheijastimet

Heijastin parantaa jalankulkijoiden sekä muun kevyen liikenteen turvallisuutta pimeällä. Autoilijoiden on vaikea havaita kevyttä liikennettä, varsinkin kävelijöitä pimeässä ja valaistullakin tiellä kevyt liikenne voi jäädä katveeseen. Hyvin valoa heijastavien heijastimien ansiosta autoilijoiden on helpompi huomata tiellä liikkujat. Kaukovaloilla ajava autoilija näkee pimeällä tiellä ilman heijastinta kulkevan henkilön noin 100 metrin etäisyydeltä. Heijastinta käyttävän hän huomaa jopa 300 metrin päästä. Lähivaloilla ajava autoilija havaitsee ilman heijastinta kulkevan henkilön vasta noin 40 metrin etäisyydeltä. Heijastimella varustettu henkilö näkyy 100–150 metrin etäisyydeltä. Vuonna 2003 Suomessa voimaan tulleen lain mukaan jalankulkijan on pimeän aikana tiellä liikkuessaan yleensä käytettävä asianmukaista heijastinta. Heijastimia on vapaasti riippuvia, irrotettavia ja kiinteitä, uusia pehmeitä heijastimia sekä kovia prismaheijastimia.
Jalankulkijaheijastin tunnetaan hyvin vain Pohjoismaissa. Laitilalainen Coreplast Laitila Oy on maailman suurin jalankulkijaheijastinten valmistaja.

Määritelmä ja käyttö

Jalankulkijan heijastimet määritellään Euroopan unionin henkilösuojaindirektiivin perusteella. Myytävien turvallisuustuotteiden tulee täyttää standardien vaatimukset ja olla CE-hyväksyttyjä. Tyyppitarkastetun heijastimen tunnistaa CE-merkinnästä ja koodista EN 13356. Heijastimen näköisiä esineitä on myynnissä esimerkiksi lelujen CE-direktiivillä ja tällöin tuote ei kuitenkaan heijasta riittävästi.
Perinteisten heijastinten, kuten erilaisten nauhojen ja riipukkeiden tulee sijaita siten, että lähestyvän ajoneuvon kuljettaja näkee jalankulkijan. Vapaasti riippuva heijastin kiinnitetään siten, että se pääsee vapaasti heilumaan ja pyörimään. Irrotettavia heijastimia ovat ranteeseen tai nilkkaan pujotettavat heijastimet. Kiinteitä heijastimia ovat puolestaan esimerkiksi vaatteeseen tai jalkineeseen kiinnitetyt heijastinmateriaalit. Kiinteidenkin heijastimien pitäisi näkyä joka suunnasta. Jalkoihin ja käsiin sekä riippumaan kiinnitetyt heijastimet näkyvät hyvin, koska ne heiluvat. Perinteinen riippuva heijastin tulee sijoittaa siten, että heijastin on noin puolen metrin korkeudella maasta.

Historia

Jalankulkijaheijastin on suomalainen keksintö. Sen keksi pertteliläinen maanviljelijä Arvi Lehti 1940- ja 1950-lukujen taitteessa. Hänen poikansa toimitusjohtaja Taisto Lehti mallisuojasi suosituksi tulleen lumihiutaleen muotoisen heijastimen, jonka oli suunnitellut tuotesuunnittelija Kalervo Suomela. Taistosta tuli ajoneuvoheijastimia valmistavan Talmun toimitusjohtaja 1970.  Talmu toimii nyt osana kansainvälistä ajovalokonsernia nimellä Hella Lighting Finland Oy.
Aluksi jalankulkijaheijastimet olivat jäykkiä prismaheijastimia, jotka perustuivat samanlaiseen valmistustekniikkaan kuin ajoneuvojen punaiset takaheijastimet eli ”kissansilmät”. 1970-luvun puolestavälistä alkaen alettiin vaatteisiin kiinnitettävissä heijastimissa siirtyä taipuisiin, PVC-kalvosta valmistettuihin heijastimiin.
Gustaf Adolf Lindblom

Gustaf Adolf Lindblom (13. huhtikuuta 1828 Kemiö – 13. toukokuuta 1889 Turku) oli turkulainen laivanvarustaja ja lahjoittaja.
Lindblomin vanhemmat olivat lautamies Anders Lindblom ja Hedvik Eerikintytär. Hän palveli nuorena enonsa kauppaliikkeessä Turussa, kävi kauppakoulun ja harjoitti Turussa kauppa- ja laivanvarustusliiketoimintaa vuodesta 1849. Lindblom otti osaa muun muassa Auran sokeritehtaan ja Akaan höyrysahan perustamiseen ja oli myös Kymin yhtiön perustajia. Hän osallistui Turun kunnallispolitiikkaan ja oli kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1885–1889. Hän oli myös porvarissäädyn edustaja kaikilla valtiopäivillä 1867–1888, kuuluen liberaaliseen ryhmään. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1871. Lindblom lahjoitti 50 tuhatta markkaa sekä Turun vähävaraisten lasten hyväksi että Auran sokeritehtaan työväen eläkekassalle.
Lindblomin puoliso vuodesta 1856 oli Maria Lovisa Indrén (k. 1871)
Five hundred meter Aperture Spherical Telescope

Radioteleskoopin rakenne

Se on maailman suurin ja herkin yhden lautasen radioteleskooppi, kolme kertaa herkempi kuin Arecibon radioteleskooppi. Päärakenteeltaan FAST on Arecibon kaltainen, se sijaitsee luontaisessa syvennyksessä eikä sitä pysty kokonaisuudessaan suuntaamaan. Nimensä mukaisesti sen halkaisija on 500 metriä. FAST:in heijastuspinta koostuu 4 450:stä kolmionmuotoisesta paneelista, joiden sivun pituus on 11 metriä. Sen kokonaispintala on 196 000 m² mutta siitä pystytään hyödyntämään kerrallaan vain 70 690 m² aluetta
Käyttämällä aktiivista optiikkaa FAST voidaan suunnata 40 astetta zeniitistä sivuun. Tällöin tehollinen halkaisija on 300 metriä. Teleskoopin toimintataajuus on 0,3-3,0 GHz, ja tarkkuus 4 kaarisekuntia. Se pystyy myös aktiivisen optiikkansa ansiosta seuraamaan kohteita.

Kansainvälinen pulsarien ajoitusryhmä (IPTA)

Kansainvälinen pulsarien ajoitusryhmä koostuu pienemmistä pulsarien ajoitusryhmistä (PTA). Siihen kuuluvat muun muassa European Pulsar Timing Array (EPTA), North American Nanohertz Observatory for Gravitational Waves (NANOGrav), Parkes Pulsar Timing Array (PPTA). Sen tavoitteena on havaita gravitaatioaaltoja käyttämällä ajoitukseen 30 millisekunti pulsaria. Ajoituksen periaate on sama kuin LIGO ja VIRGO ilmaisimissa mutta siinä käytään neljän kilometrin pituisten lasersäteiden (LIGO:ssa säteiden pituus) sijaan tuhansia valovuosia.

Historia

Ensimmäinen ehdotelma teleskoopista tehtiin 1994. Hanke hyväksyttiin lokakuussa 2008 ja rakentaminen alkoi maaliskuussa 2011. 
Varhainen kustannusarvio oli noin 700 miljoonaa juania (noin 110 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria). Heinäkuun 2016 tietojen mukaan kustannus on lopulta noin 1,2 miljardia yuania eli noin 162 miljoonaa euroa. Itse teleskoopin kustannusten lisäksi Kiinan valtio joutui maksamaan korvauksia kotinsa menettäneille ihmisille. FAST-teleskooppi vaatii toimiakseen radiohiljaisuuden viiden kilometrin säteellä, minkä vuoksi yli 8 000 ihmistä joutui muuttamaan kauemmas teleskoopista.
Viimeinen lautasantennin 4 450 paneelista asennettiin paikalleen 3. heinäkuuta 2016. Teleskooppi otettiin operatiiviseen käyttöön 25. syyskuuta 2016. Ensimmäisinä vuosina valmistumisen jälkeen radioteleskoopille tehdään tarkistuksia, ja sinä aikana kiinalaiset tutkijat käyttävät sitä alkuvaiheen tutkimuksiin. Tämän jälkeen radioteleskooppi aukeaa maailmanlaajuisesti kaikille tutkijoille käytettäviksi.
Kari Jalonen -palkinto

Kari Jalonen -palkinto on jääkiekon nuorten SM-liigassa vuosittain jaettava palkinto. Palkinto annetaan liigan runkosarjan pistepörssin voittajalle. Palkinto jaettiin nykyisellä nimellään ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin sen sai Hämeenlinnan Pallokerhon Teemu Rautiainen. Jääkiekkoliitto julkisti 62 uutta pelaajapalkintoa marraskuussa 2010. Ennen tätä palkinnolla ei ollut varsinaista nimeä.
Colón (departementti)

Colón on departementti Hondurasin pohjoisosassa. Sen  pääkaupunki on Trujillo, pinta-ala 8 257 km² ja  vuoden 2010 asukasluku 293 500 asukasta.  Departementti on perustettu vuonna 1881. Sen maatalouden tärkeitä tuotteita  ovat banaanit, appelsiinit, maissi, sokeriruoko, riisi, maniokki ja palmuöljy.
Valois’n Isabella

Valois’n Isabella (9. marraskuuta 1389 – 13. syyskuuta 1409) oli Ranskan prinsessa, kuningas Kaarle VI:n ja Baijerin Isabellan tytär. Hän oli Rikhard II:n puolisona  Englannin kuningatar 1396–1400.
Isabella syntyi Pariisissa. Hänen nuoremmat sisaruksensa olivat John (Dauphin), Katariina ja Kaarle. Katariina meni myöhemmin naimisiin kuningas Henrik V:n kanssa.
31. lokakuuta 1396 kuusivuotias Isabella naitettiin Englannin Rikhard II:lle rauhan säilyttämiseksi. Liiton poliittisuudesta huolimatta Rikhardin ja lapsi-Isabellan suhde oli molemminpuolisesti kunnioittava. Isabella muutti Wallingfordin linnaan protestiksi, kun Rikhard lähti sotaretkelle Irlantiin. Paluumatkalla Englantiin Rikhard vangittiin ja murhattiin, ja Isabella määrättiin uuden kuninkaan Henrik IV:n tahdosta muuttamaan pois Windsorista ja asettumaan Salisburyn piispan palatsiin. 
Henrik IV päätti, että Isabellan pitäisi naida hänen poikansa Henrik, mutta Isabella kieltäytyi kaikesta kanssakäymisestä prinssin kanssa. Tietäen aviomiehensä kuolleen hän aloitti suruajan välittämättä Henrik V:n käskystä ja aikanaan Henrik päästi Isabellan palaamaan Ranskaan.
29. kesäkuuta 1406 Isabella nai serkkunsa Charlesin, Orléansin herttuan. Hän kuoli vuonna 1409 synnytykseen yhdeksäntoista vuoden ikäisenä jättäen maailmaan tyttärensä, Valois’n Jeannen. Jeanne nai Alençonin herttua Jean II:n vuonna 1424, mutta avioliitto päättyi lapsettomana Jeannen kuolemaan.
Franz Josef Kuhnle

Franz Josef Kuhnle (s. 27. huhtikuuta 1926 Ravensburg) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rottenburgin hiippakuntaan 20. heinäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sorresin titulaaripiispaksi 13. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Carl Joseph Leiprecht ja Anton Herre.
18. tammikuuta 1978 Rottenburgin hiippakunta vaihtoi nimensä Rottenburg-Stuttgartiksi. Kuhnle erosi vihkipiispan tehtävistä 7. marraskuuta 1990.
Tornionlaakson Neuvosto

Vuonna 1987 perustettu Tornionlaakson Neuvosto on Suomen Tornionlaakson kuntain toimikunnan ja vastaavan ruotsalaisen Tornedalskommunernas förbund- yhdistyksen yhteenliittymä. Aiemmin toimikunnat työskentelivät kumpikin omalla puolellaan rajaa.
Tornionlaakson kuntain toimikunta oli aloittanut toimintansa vuonna 1923 ja Tornedalskommunernas förbund vuonna 1941. Silloinen yhteistyö koski rajakauppaa, lohenkalastusta, uittoa, losseja ja siltoja. Nyt tavoitteena on kaikkien Tornionlaaksossa asuvien ja vaikuttavien välisen yhteisityön ja vuorovaikutuksen edistäminen niin itse Tornionlaaksossa kuin kansainvälisestikin, sekä Tornionlaakson kehittäminen ja torninlaaksolaisten intressien valvominen.
Veronica Rehn-Kivi

Poliittinen toiminta

Rehn-Kivi on toiminut Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen kunnallispoliitikkona Kauniaisissa vuodesta 1996 lähtien. Hän on sekä kaupunginvaltuuston että kaupunginhallituksen jäsen. 
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän jäi Uudenmaan vaalipiirissä ensimmäiselle varasijalle, mutta nousi eduskuntaan Carl Haglundin paikalle tämän siirryttyä muihin tehtäviin. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa eduskuntavaaleissa Rehn-Kivi sai 5 660 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle eduskuntaan.

Yksityiselämä

Koulutukseltaan Rehn-Kivi on arkkitehti ja toiminut Espoon rakennusvalvontapäällikkönä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Veronica Rehn-Kiven vanhemmat ovat ministeri Elisabeth Rehn ja yrittäjä Ove Rehn.
Murasame (1935)

Palvelus

Alus upotettiin 6. maaliskuuta 1943.
Amfreville-la-Mi-Voie

Paikka

Amfreville-la-Mi-Voiessa on kevyttä teollisuutta. Kaupunki sijaitsee Seinejoen lähellä, Rouenin eteläisellä esikaupunkialueella teiden D6015 ja D94 risteyksessä.
Ercole l’invincibile

Juoni

Herkules pelastaa prinsessa Teikan leijonan kynsistä ja vapauttaa hänen isänsä kuningaskunnan lohikäärmeen ikeestä. Sillä aikaa tulivuoren sisällä sijaitsevan Demioksen kuningatar ja tämän apuri Kabaol ovat orjuuttaneet Teikan ja hänen kansansa, joita Herkules lähtee pelastamaan. Kabaolin tytär Melissa tappaa kuningattaren ja aikoo uhrata Teikan, mutta Herkules vapauttaa orjat, pelastaa rakastettunsa, ja tulivuorenpurkaus tuhoaa kaupungin.

Tuotanto

Techniscope-tekniikalla Technicolor-väreissä kuvattu Ercole l’invincibile on tavanomainen peplumseikkailu, joka on täynnä reipasta toimintaa. Elokuvan kliseisiin kuuluvat sankarin kamppailut leijonaa, lohikäärmettä, karhua ja norsuja vastaan, pelastajaansa odottava kahlittu neito, paha kuningatar, orjuutettu kansa ja kaiken tuhoava tulivuorenpurkaus. Dan Vadis on energinen toimintasankari, mutta hänen vaalea partansa on yksi peplumhistorian surkeimmista esityksistä. Alkuteksteissä koko näyttelijäkunnalle on keksitty englanninkieliset taiteilijanimet.
Yhdysvalloissa elokuva muokattiin uudelleen osaksi television Sons of Hercules (”Herkuleen pojat”) -sarjaa nimellä Son of Hercules in the Land of Darkness (”Herkuleen poika pimeyden maassa”). Samalla siihen vaihdettiin toinen lohikäärme Steve Reevesin Voittamattomasta Herkuleesta, josta myös musiikki on lainattu.

Julkaisut

Harvoin nähdystä elokuvasta ei ole laadultaan tyydyttävää DVD-julkaisua. Sen amerikkalainen TV-versio on saatavilla useilta public domain -sivustoilta.
Santa Bárbara Airlinesin lento 518

Ennen lentoa

Ennen lentoa miehistön jäsenet olivat kahvilla ja 30 minuuttia ennen lähtöä matkustajat päästettiin koneeseen, joka ei ollut sääntöjen mukaista. Lopulta he huomasivat kellon olevan paljon ja riensivät koneelle ja valmistautuivat lähtöön. Ilman mitään kysymistä lennonjohdolta kapteeni käynnisti moottorit. Navigaatiojärjestelmä vaati kolme minuuttia käynnistymiseen, mutta kapteeni nousi ilmaan liian aikaisin käyttäen varakompassia.
Koneen oli tarkoitus aloittaa ￼￼lennon lähtemällä poispäin Caracasista, ja sitten kääntyä 180 astetta kohti määränpäätä.

Lennon kulku ja törmääminen vuoreen

Kapteeni käski perämiehen kääntää oikeaan suuntimaan 074. Myöhemmin perämies huomasi kompassista suuntiman olevan 318. Kone oli eksynyt. Pilvisellä säällä he eivät nähneet juuri mitään. He aloittivat 180 asteen käännöksen kohti Caracasia, koska kone oli lähtenyt lentosuunnitelman mukaan vastakkaiseen suuntaan. Epäluottetava varakompassi kuitenkin sai heidät tekemään 270 asteen käännöksen, joka vei koneen suoraan kohti vuoria. He jatkoivat matkaa, kunnes näkivät vuoren suoraan edessään. Kapteeni yritti nostaa nokkaa, mutta kone törmäsi yläviistossa vuoreen 4 100 metrin korkeudessa.

Tutkinta

Kun pelastajat pääsivät vuorelle, he eivät löytäneet eloonjääneitä.
Koneen mustat laatikot löydettiin ja niiden äänitallenteiden mukaan miehistö ei käynyt läpi tarkistuslistaa. Varsinaisen navigaatiojärjestelmän käynnistyminen kesti 3 minuuttia. Kokeiden mukaan miehistö valmisteli lähtöä lennolle kiireellä 2 minuutissa 40 sekunnissa, joka tarkoittaa, että miehistön olisi pitänyt odottaa 20 sekuntia, mutta kiireessä he nousivat ilmaan ilman navigaatiojärjestelmän apua.

Populaarikulttuurissa

Santa Barbaran 518 -lennosta on jakso mm. kadanalaisessa FOX:in Lentoturmatutkinta -TV-sarjassa. Jakson nimi on "28 sekuntia aikaa selvitä hengissä". (eng. 28 Seconds to Survive) Jakso on kauden 12 12. jakso ja koko ohjelmasta 97. jakso.
Scharbeutz

Maantiede

Scharbeutz sijaitsee merellisen Ostholsteinin piirikunnan eteläosassa ja sen alue rajoittuu idässä Itämereen. Kiel sijaitsee maanteitse noin 65 kilometriä Scharbeutzista luoteeseen. Etäisyys Hampuriin on noin 80 kilometriä.
Scharbeutzin kymmenen osa-aluetta ovat Scharbeutz, Pönitz, Gleschendorf, Haffkrug, Gronenberg, Klingberg, Sarkwitz, Schulendorf, Schürsdorf ja Wulfsdorf. Pönitzistä on varhaisin asiakirjamaininta vuodelta 1221 muodossa Penze, Scharbeutzista 1271 muodossa Scarbuce ja Gleschendorfista 1259 muodossa Golesko.
Scharbeutzin järviä ovat Großer Pönitzer See, Kleiner Pönitzer See, Wennsee ja Taschensee tanskalaisine kanavineen.

Historia

Paikannimi Scharbeutz palautuu paikalla muinoin sijainneeseen slaavilaiskylään, jonka nimi oli Scorbuze tai Schoreboce. Paikkakunnan alueella on lukuisia tumuluksia eli kumpuhautoja.
1400-luvulla aluetta hallitsi Kartause Ahrensbök (Kloster Ahrensbök), 1600-luvulla alueella vaikuttivat tanskalaiset; tuolloin perustettiin muun muassa Gronenberger Hof. Rannikkoalue alkoi kehittyä 1800-luvulla rantaturismin myötä. Toisen maailmansodan jälkeen idästä tulleet pakolaiset kasvattivat Scharbeutzin asukaslukua. Matkailuelinkeino alkoi elpyä 1950-luvulla. Vuonna 1974 Gleschendorf ja Haffkrug-Scharbeutz yhdistettiin Scharbeutzin kuntaan.

Nähtävyydet

Scharbeutzin nähtävyyksiä ovat muun muassa Schulendorfin vanha vesimylly (Alte Wassermühle in Schulendorf) ja orgaanista arkkitehtuuria edustava Gut Garkau Großer Pönitzer See -nimisen järven lounaisrannalla Klingbergin kylässä.

Liikenne

Scharbeutzin rautatieasema sijaitsee 88,6-kilometrisellä rataosuudella Lyypekki–Puttgarden noin 19 kilometriä Lyypekin asemalta pohjoiseen. BAB 1:n reitti kulkee Scharbeutzin keskustan länsipuolitse. Muita huomattavia maantieliikenteen väyliä ovat Bundesstraße 432 ja B 76 (Lyypekki–Kiel).
Alan Berg

Alan Harrison Berg (1. tammikuuta 1934 Chicago, Illinois – 18. kesäkuuta 1984 Denver, Colorado) oli amerikanjuutalainen lakimies ja radio­juontaja, jonka uus­natsit murhasivat hänen kotinsa lähistöllä. Hänet tunnettiin ärsyttävästä ja suorasanaisesta tyylistään radio-ohjelmassaan.
Kansallis­mielinen valkoisten valtaa kannattava 'The Order' ("Järjestö"), joka tunnetaan myös saksankielisellä nimillä 'Brüder Schweigen' ('Veljet pysykää hiljaa') englanninkielisellä nimellä 'Silent Brotherhood' (Hiljainen veljeskunta), ampui Bergin Denverissä 18. kesäkuuta 1984. Ketään ei tuomittu Bergin murhasta, mutta kaksi The Orderin jäsentä tuomittiin muiden syytteiden perusteella.

Elokuvat aiheesta

Oliver Stonen ohjaama elokuva Talk Radio (1988) perustuu osittain Alan Bergin tapaukseen, samoin elokuva Petetty (1988), jossa pääosissa ovat Debra Winger ja Tom Berenger. Myös Brotherhood of Murder (1999) perustuu tosi­tapauksiin ja The Orderin tarinaan sisältäen myös Bergin murhan.
Vihko

Vihko on pieni paperinen muistiinpanoja merkitsemiseen tarkoitettu kirja. Vihkoa käytetään myös piirtämiseen. Vihot eroavat toisistaan muun muassa käytetyn materiaalin, koon, viiva- ja ruutupainantojen tai sivumäärän mukaan. Vihkojen yleisimmät sivumäärät ovat joko 40 tai 80 sivua. Euroopassa vihkojen koot ovat yleensä A-sarjaa, esimerkiksi A5 tai A6.
Tavanomaisten ruudullisten kouluvihkojen ruudut ovat yleensä neliön muotoisia 7 mm × 7 mm suuruisia ruutuja.
Venezuelan yhdistynyt sosialistinen puolue

Yhdistynyt sosialistinen puolue (esp. Partido Socialista Unido de Venezuela eli PSUV) on venezuelalainen demokraattista sosialismia ajava vasemmistopuolue. Puolue muodostui vuonna 2007 useimpien Chávezia tukeneiden puolueiden parlamentaarikkojen yhdistyessä.
Puolueella oli noin 7,6 miljoonaa jäsentä vuonna 2014. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa puolue kärsi ensimmäisen tappionsa ja sai 55 edustajaa 167 paikkaiseen parlamenttiin.
Puuseppä Joosefin evankeliumi

Puuseppä Joosefin evankeliumi on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi, joka kertoo Jeesuksen elämästä ennen tämän kahdettatoista ikävuotta.

Historia

Kirjoitus on todennäköisesti kirjoitettu tyydyttämään lukijakunnan uteliaisuutta koskien erityisesti Jeesuksen isäpuolen Joosefin elämää, koska Raamattu ei puhu siitä paljoakaan. Näin se on osa ensimmäisten vuosisatojen hurskasta kristillistä viihdekirjallisuutta. Kirjoitus on saattanut olla myös pyrkimys Joosefin ja hänen kulttinsa, joka vaikutti erityisesti Egyptissä, merkityksen nostamiseen. Kirjoituksen uskotaan olevan peräisin Egyptistä 300- tai 400-luvulta.
Kirjoituksesta on säilynyt kaksi versiota, toinen koptiksi ja toinen arabiaksi, koptinkielisen ollessa todennäköisesti alkuperäinen. Materiaaliltaan se perustuu laajalti Jaakobin protoevankeliumiin.

Sisältö

Kirjoitus on muodoltaan Jeesuksen isäpuolensa Joosefin elämästä Öljymäellä antama selvitys. Teksti on yhtenevä Marian ikuisen neitsyyden opin kanssa siinä, että sen mukaan Joosefilla oli neljä poikaa (Juudas, Justus, Jaakob ja Simon) ja kaksi tytärtä (Assia ja Lyydia) aiemmasta avioliitosta. Joosef meni 90-vuotiaana naimisiin 12-vuotiaan Marian kanssa ensimmäisen vaimonsa kuoltua.
Tämän alun jälkeen teksti on yhteneväinen Jaakobin protoevankeliumin kanssa, päättyen Jeesuksen syntymään. Tämän jälkeen kirjoitus kuvaa Joosefin viimeisiä vuosia ja kuolemaa. Sen mukaan Joosefia siunattiin ihmeellisesti henkisellä ja ruumiillisella nuoruudella. Kirjoituksen mukaan Joosefin vanhimmat pojat Justus ja Simon menivät naimisiin ja saivat lapsia.
Joosef kuoli 111-vuotiaana. Hän esittää ensin suuren rukouksen. Hänen viimeiset sanansa ovat joukko valituksia hänen ruumiillisista synneistään ja perisynnistään. Loppuosa, noin puolet kirjoituksesta, on kuolinosan jatkoa ja kuvaa enkelien, muun muassa arkkienkeli Mikaelin ja Gabrielin, vierailua kuolleen luona tämän sielun pelastamiseksi.