google/wiki40b huggingface dataset:
Amerikanbulldoggi

Ulkonäkö

Amerikanbulldoggi on isokokoinen, massiivinen ja isopäinen. Uroksien säkäkorkeus on 58–68 cm ja narttujen korkeus 51–61 cm, mutta koiran koko vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan. Amerikanbulldoggien jalat ovat vahvat, suorat ja paksuluiset. Silmät ovat keskikokoiset, väritykseltään ruskean eri sävyt. Amerikanbulldoggeilla on leveä kallo ja posket ovat selvästi lihaksikkaat. Bully- tai classic-tyyppisillä bulldoggeilla on selvästi nähtävissä päässä ja kuonossa ns. veriurat.

Luonne

Amerikanbulldoggi on rauhallinen, urheilullinen ja toimelias. Rotu sopii kotikoiraksi yhtä hyvin kuin vahtikoiraksi. Omalle perheelleen amerikanbulldoggi on kiltti, mutta vaaran uhatessa perhettään se puolustaa sitä. Amerikanbulldoggi on helposti koulutettava, mutta koirakohtaisia eroja esiintyy erityisesti tarkasteltaessa eri linjoja. Koira-aggressiivisuutta periytyy rotuun sekoitettujen rotujen kautta – nämäkin yleisesti tiedossa olemassa olevien linjojen historian kautta. Nykyään amerikanbulldogit on kuitenkin niin pitkälle jalostettuja, että harvemmalla on ns. periytyvää aggressiivisuutta.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on monien muiden koirarotujen ohella ollut kiellettyä vuodesta 2010.

Terveys

On väitetty etteivät amerikanbulldoggit ole yhtä alttiita tarttuville taudeille, kuin muut koirarodut. Perusteluina tähän on rodun järkijalostus sekä hyvä perinnöllinen vastustuskyky. Bulldog-roduille ominaisia ongelmia ovat erilaiset lonkka-, nivel-, silmä- ja iho-ongelmat.

Alkuperä

Amerikan ensimmäiset uudisasukkaat toivat amerikanbulldoggeja Euroopasta suojelemaan heidän asuintilojaan pedoilta. Rotua on käytetty muun muassa villisikojen sekä puumien metsästykseen ja hyvin pian siitä tuli uudisasukkaille hyödyllinen lemmikki. Amerikanbulldoggia on käytetty paljon työtehtävissä, minkä ansiosta se on välttynyt muotojalostukselta. Se on pysynyt suunnilleen samannäköisenä koko historiansa ajan. Jalostuksella on  pyritty saamaan amerikanbulldoggista hyvä ja terve työkoira. Ennen amerikanbulldoggi tunnettiin nimellä amerikanpitbulldog ja se on nykyisellä nimellään tunnettu vasta 1980-luvulta lähtien. Rodun kantakoirista liikkuu paljon erilaisia versioita, mutta vahvimpana pidetään Alanoa eli espanjandoggia.
Lucy Pinder

Lucy Catherine Pinder (s. 20. joulukuuta 1983 Winchester, Hampshire) on englantilainen glamour-malli. Pinder on kuuluisa suurista luonnollisista rinnoistaan ja hän on esiintynyt useita kertoja valokuvamallina muun muassa englantilaisten Maxim-, Loaded-, FHM-, Redline- ja Nuts-lehtien kansissa ja sivuilla.
Agnelli

Agnellin suku on yksi Italian ja erityisesti Torinon elinkeinoelämän vaikutusvaltaisimmista suvuista.
Agnellit tunnetaan parhaiten autonvalmistaja Fiatin ja sitä kautta muun muassa Ferrarin sekä jalkapalloseura Juventuksen omistajina. Suku käyttää edelleen huomattavaa valtaa niissä ja useissa muissa yrityksissä sijoitusyhtiöidensä kautta. Suvun tärkein holdingyhtiö on Exor.
Merv

Merv (turkmeeniksi Merw, muinaispersiaksi Margu, Margiana, pers. ‏مرو ‎, Marv.) oli Keski-Aasiassa sijainnut historiallinen kaupunki. Se sijaitsi Murgabjoen varrella keskellä strategisesti tärkeää Margianan keidasaluetta. Mervin alue sijaitsee lähellä nykyistä Maryn kaupunkia Turkmenistanissa. Se on yksi UNESCON maailmanperintöluettelon kohteista.

Historia

Arkeologisen tutkimuksen mukaan alueelta on löytynyt jälkiä asutuksesta kolmannelta vuosituhannelta ennen ajanlaskun alkua. Akhaimenidien dynastian (550 eaa. – 330 eaa.) se toimi ympäröivän Margianan satraappikunnan keskuksena. Merv oli yksi lukuisista kaupungeista, jotka Aleksanteri Suuri valloitti ja nimesi itsensä mukaan uudelleen Aleksandriaksi. Aleksanterin aikaa seuranneella Helleenisellä aikakaudella Antiokhos I Soter nimesi sen Antiokiaksi.
Merv kuului silkkitien varren merkittäviin kaupunkeihin. Merv siirtyi Umaijadien kalifaatille 600-luvun lopulla. Kalifaatti jälleenrakensi sen 700-luvulla ja teki siitä Khorasanin provinssin pääkaupungin. Se toimi Abu Muslim Khorasanin tukikohtana Abbasidien vallankumouksen aikana. Se joutui mongolien haltuun 1221, jolloin valloittaja Tolui-kaani järjesti siellä suuren verilöylyn. Uzbekit valtasivat sen 1505 ja taas 1510 Safavidien dynastian perustaja Ismail I valtasi sen Persialle. Tämän jälkeen kaupunki kuului lähinnä Persialle, joskin joutui muutaman kerran uudelleen uzbekkien haltuun. Manghitien Buharan kaanikunta valtasi sen 1785. Buharakaani Shah Murad tuhosi Mervin 1780-luvun lopulla ja sen asukkaat karkotettiin Buharan alueelle ja Samarkandiin. Murad hajotti samalla Murgabjoelle rakennetun suuren padon, minkä vuoksi alue menetti maatalouteen perustuvan vaurautensa ja siitä tuli lähinnä joutomaata.
Venäläiset miehittivät Mervin keidasalueen helmikuussa 1884. Venäläishallinnon aikana aluetta alettiin kehittämään uudelleen maatalouskelpoiseksi rakentamalla Mugrabjoelle kaksi uutta patoa. Neuvostoliiton aikana alue kuului Turkmenistanin sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Alueelle perustettiin Baýramalyn kunta 1935.
Lauri Heino (jääkiekkoilija)

Seuraura

Heino on Pelicansin kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudesta 2017–2018 Heino pelasi osan lainalla Pelicansin A-nuorista Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa, jossa hän pelasi 19 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3, neljä karsintasarjan ottelua tehopistein 1+1=2 sekä yhden Suomen Cupin ottelun.
Huhtikuussa 2018 Heino teki vuoden mittaisen juniorisopimuksen Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän teki kaudeksi 2018–2019 kuitenkin kaikessa hiljaisuudessa Mestis-sopimuksen Peliittojen kanssa. Heino kuitenkin harjoitteli myös Pelicansin kanssa ja teki liigadebyyttinsä 1. joulukuuta 2018 Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Artturi Toivolan ja Waltteri Merelän viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.36 minuuttia ja Heino keräsi teholukeman –2. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Heinon ensimmäinen kokonainen Mestis-kausi toi 41 runkosarjaottelussa tehot 9+10=19, neljässä karsintasarjan ottelussa tehot 2+1=3 ja kuudessa Suomen Cupin ottelussa tehot 2+1=3.
Kaudeksi 2019–2020 Heino nimettiin Peliittojen varakapteeniksi. Hän on esiintynyt kauden aikana myös lainalla Pelicansin SM-liigajoukkueessa.

Maajoukkueura

Heino on pelannut seitsemän poikien maaottelua.
Imago (kirja)

Juoni

Imagon pääosassa on Jodahs, yksi Lilith Iyapon koostelapsista. Hänet kasvatetaan poikana, mutta tästä huolimatta hänestä tuleekin ooloi, oankalien kolmannen sukupuolen edustaja. Sen vuoksi Jodahs on ainoa laatuaan, sillä ooloin ja ihmisen yhdistelmää on pidetty liian vaarallisena ja arvaamattomana.
Jotta Jodahs saisi elää perheensä parissa, he kaikki pakenevat metsään odottamaan tämän aikuistumista. Siellä Jodahs törmää vastarintakylästä kotoisin olevaan pariin, jotka yllättäen ovatkin hedelmällisiä. He voivat olla Jodahsin ainoa toivo saada puolisoita, mutta heidät on kasvatettu vihaamaan oankaleja enemmän kuin mitään muuta.
Macrotus waterhousii

Ravinto

Laji käyttää ravintonaan yksinomaan hyönteisiä, pääasiassa perhosia ja kaskaita.

Levinneisyys

M. waterhousii-lajia tavataan Meksikosta Guatemalaan ja lisäksi Bahamasaarilla, Jamaikassa, Kuubassa sekä eräillä muilla Karibian saarilla.

Elinymäristö

Ne viettävät päivänsä luolissa, tunneleissa ja rakennuksissa.

Yhdyskunnat

Ne voivat muodostaa useiden satojen yksilöiden yhdyskuntia, joissa yksilöt pysyttelevät erillään koskematta toisiinsa.
Horst-Dieter Höttges

Horst-Dieter Höttges (s. 10. syyskuuta 1943, Mönchengladbach) on saksalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Höttges saavutti maailmanmestaruuden Länsi-Saksan riveissä 1974 ja Euroopan mestaruuden kaksi vuotta aikaisemmin. Horst-Dieter Höttges pelasi 66 maaottelua, joissa teki yhden maalin.

Ura

Höttges liittyi Borussia Mönchengladbachin vahvuuteen 17-vuotiaana. Sitä ennen hän edusti Rheydter SV:a, johon oli siirtynyt ensimmäisestä seurastaan Blau-Weiß Bahlista. Ennen Bundesliigan kautta 1964-1965 hän teki sopimuksen  Werder Bremenin kanssa ja voitti heti maansa mestaruuden Willi Multhaupin valmennuksessa.
Menestyskausi avasi Höttgesile myös Helmut Schönin valmentaman Länsi-Saksan maajoukkueen ovet 1965. 1960-luvun puolivälissä vakiintui myös hänen lisänimensä "Eisenfuß" (rautajalka).
Tietoja Suomen tasavallan presidenteistä

Tietoja Suomen tasavallan presidenteistä

Presidenttien äidinkieli

Ainoastaan presidentti Gustaf Mannerheim oli äidinkieleltään ruotsinkielinen. Muiden presidenttien äidinkieli on ollut suomi, myös presidentti P. E. Svinhufvudin.

Presidenttien yksityisarkistot

Itsenäisen Suomen valtionpäämiesten yksityisarkistot
Aram Hatšaturjan

Aram Iljitš Hatšaturjan (arm. Արամ Խաչատրյան, ven. Арам Ильич Хачатурян; 6. kesäkuuta (J: 24. toukokuuta) 1903 Tbilisi, Venäjän keisarikunta – 1. toukokuuta 1978 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli armenialainen säveltäjä. Hatšaturjan syntyi Tbilisissä, Georgiassa, köyhään armenialaiseen perheeseen. Armenialaisen kansanmusiikin vaikutus hänen teoksissaan onkin huomattava. Hatšaturjan oli kiinnostunut musiikista jo varhain. Vuonna 1921 hän matkusti Neuvosto-Venäjän Moskovaan ja aloitti musiikkiopintonsa muun muassa Nikolai Mjaskovskin johdolla. Vuonna 1929 hän siirtyi Moskovan konservatorioon. 1930-luvulla Hatšaturjan avioitui säveltäjä Nina Makarovan kanssa. Hatšaturjan johti sävellyksiään myös Suomeen tekemillään konserttivierailuilla. 
Hatšaturjanin teoksiin kuuluu muun muassa konserttoja, sinfonioita sekä kolme balettia (mm. Gajane ja Spartacus). Gajane-baletin loppuun kuuluva Miekkatanssi on tullut suosituksi myös itsenäisenä teoksena. Hän sävelsi myös jonkin verran orkesterimusiikkia (konserttoja ja sinfonioita sekä näyttämöllisen orkesterisarjan Naamiaiset) ja elokuvamusiikkia. Pianoteoksista tunnetuin lienee hänen toccatansa.
BBC:n 1970-luvun televisiosarjassa Merilinja käytettiin tunnusmusiikkina Adagio-osaa Hatšaturjanin Spartacus-baletista.
Seppo Leino

Seppo Juhani Leino (s. 7. huhtikuuta 1949 Salla) on suomalainen harmonikkataiteilija, -pedagogi, säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja tuottaja.

Tausta

Jo 5-vuotiaana kerrotaan pienen pojan halunneen itselleen harmonikkaa, mutta perheen taloudellisen tilanteen vuoksi instrumentin hankinta ei ollut mahdollista. Toive täyttyi kuitenkin 13-vuotiaana, jolloin hän sai hankituksi osamaksulla ensimmäisen, Firotti-merkkisen, harmonikan. Soitto-opetuksen saaminen Sallassa oli tuohon aikaan mahdotonta, joten Leino opetteli soittamaan omin päin, aloittaen keikkamuusikkona jo keskikouluaikoina. Asepalveluksen jälkeen Leino jatkoi tanssimuusikkona metsätyönjohtaja-päivätyön ohessa. Näinä aikoina, vuonna 1971, hän avioitui Ulla-vaimonsa kanssa.

Ammattimuusikoksi

Leinon tiedusteltua Lasse Pihlajamaalta mahdollisuutta päästä hänen oppiinsa, Pihlajamaa suositteli jyväskyläläistä Alpo Pohjaa, jonka tunneilla hän kävi vuoden ajan Jyväskylässä Sallasta käsin joka toinen viikko. Matkaa tuli edestakaisin 1 500 kilometriä. Pohjan suosituksesta Leino otti osaa harmonikansoiton suomenmestaruuskilpailuihin maaliskuussa 1975, jotka hän omaksikin yllätyksekseen voitti ensiyrittämältä. Samana keväänä hän lopetti aiemman palkkatyönsä ja jättäytyi musiikin pariin. Muutettuaan samassa yhteydessä Rovaniemelle Leino perusti oman soitinmyymälän ja aloitti harmonikansoiton opettajana Lapin musiikkiopistossa.

Säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, muusikko

Leinon säveltäjäura alkoi 1978. Hänen sävellyksiään ja sanoituksiaan ovat levyttäneet muun muassa Tarja Ylitalo, Kauko Simonen, Lasse Hoikka, Eero Aven, Jamppa Tuominen, Reijo Kallio, Eino Valtanen, Teuvo Oinas, Arja Sipola ja Eero Magga. Tarja Ylitalon levyttämä listaykkönen "Mua kuule äiti" oli mukana kultalevyllä 1980 ja timanttilevyllä 1981.
Leino on tehnyt itse viisi sooloharmonikkalevyä sekä useita levytyksiä kokoelmalevyillä. Hänen sävellystensä nuotteja on julkaistu usean tunnetun musiikkikustantajan välityksellä. Lukuisten kotimaan konserttien lisäksi hän on esiintynyt myös Ruotsissa, Norjassa, Neuvostoliitossa, Italiassa, Yhdysvalloissa ja Sveitsissä.

Pedagogi

Leino toimi harmonikansoiton opettajana Lapin musiikkiopistossa Rovaniemellä 1975–1989 sekä koko maakunnassa. Hänen oppilaansa ovat voittaneet toista kymmentä harmonikansoiton suomenmestaruustitteliä, mukaan luettuna seitsemän Kultainen Harmonikka -titteliä: Jukka Lampela, Seppo Raistakka, Jukka Huhtamella, Tapani Tihinen, Seija Ylikärppä, Mona-Liisa Malvalehto ja Anne-Mari Kanniainen. 1980-luvun lopulla tapahtuneen neljän peräkkäisen Leinon oppilaiden voittaman Kultainen Harmonikka -kilpailun jälkeen harmonikkapiireissä alettiin puhua hänen yhteydessään "Lapin tallista".

Liikemies ja tuottaja

Musiikkiliikkeen toiminta laajeni 1970-luvun lopulla ja Leino aloitti muun muassa Bugari-harmonikkojen maahantuonnin. Hän myi soitinliikkeensä kuitenkin 1981 ja lopetti musiikkiopiston opettajan virkansa 1989, perustaen musiikkistudion vuonna 1993. Samalla hän alkoi päätoimiseksi musiikin äänittäjäksi ja tuottajaksi. Leinon tuottama ja sovittama Lappi-aiheinen instrumentaalilevy "Tunturisatu" sai kultalevyn 1997.
Ylä-Tuomiojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 76 hehtaaria, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se on muodostunut Rimminmäen, Mäyrämäen ja  Orisillanmäen väliseen laaksoon. Ympäristön jyrkkyyserot jatkuvat vedenpinnan alle, missä on syvää. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, jonka nimeä ei ole kirjoitettu karttoihin. Saaressa on mökki. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 8,83 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00883 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 11,6 metriä ja suurin syvyys on 33 metriä. Noin puolet järvestä on yli 15 metriä syvää, jossa on kolme pienialaista syvännettä (26 metriä, 32 ja 33 metriä). Järven rantaviivan pituus on 5,9 kilometriä ja järven rannat ovat metsämaata. Järven koillispää on kannas Kaitajärveen päin ja se oli aikoinaan kokonaan viljeltyä Reijunperän aluetta. Järven ympäristössä on haja-asutusta ja rannoille on rakennettu lähes 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 16687, 16685 ja länsipuolelta kulkevalta kylätieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Syväojan valuma-alueeseen (14.293) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,7 metriä mpy.
Siihen laskee neljä puroa, jotka ovat myös Kaitajärven (32 ha) ja Pirttilammen (13 ha) yhteinen laskuoja, Vähän Tuomiojärven (5 ha) laskuoja ja Karvalammen laskuoja. Ylä-Tuomiojärven laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja se virtaa aluksi Koskelanojanan Majajärven (6 ha) läpi Myllyjärveen (16 ha), josta se jatkaa Syväojan nimisenä Tuomiojärveen.
Ryssä

Ryssä on venäläistä tarkoittava vanha sana, jota nykyisin pidetään halventavana. Sanaa käytetään myös Venäjästä maana tai valtiona sekä venäjän kielestä. Alun perin sanaa on käytetty yleensä ortodokseista sekä varsinkin yhdyssanoissa erityisesti itä­karjalaisista kulku­kauppiaista, joista on käytetty nimityksiä ”reppu-” tai ”laukkuryssä”. ”Pikkuryssä” (pljasat prisjatku) on tarkoittanut ripaska-tanssia.

Sanan alkuperä

Suomen kielen ryssä-sana on peräisin ruotsin kielen sanasta ryss, tarkoittaen venäläistä henkilöä. Sama nimi esiintyy monessa muussakin kielessä hieman eri muodossa: englannissa Russian, venäjässä русский (russkij), ranskassa russe jne. Samaa alkuperää ovat myös Venäjän nimet useimmissa kielissä, esimerkiksi venäjän Россия, ruotsin Ryssland ja englannin Russia. Muissa kielissä kuin suomessa sanalla ei ole samanlaista halventavaa merkitystä.
Nämä nimet palautuvat viikinkiaikaiseen rus-kansaan, jonka nimi on ilmeisesti tullut itämerensuomalaisten kielten välityksellä muinaisruotsin rodhmenn-sanasta (”soutumiehet”, ”idäntiellä liikkuvat viikingit”). Itämerensuomalaisten kielten väännös ”soutumiesten” nimestä elää muun muassa suomen sanassa ”Ruotsi” ja viron samaa tarkoittavassa sanassa ”Rootsi”.
Kourajärvi (Suodenniemi)

Maantiede

Järven pinta-ala on 262 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 2,5 kilometriä pitkä Kourajoki. Kirkkojärven ja Kourajärven vedenpintojen korkeusero on noin 10 senttimetriä, joten järvien välisessä salmessa virtaa vesi. Koivuniemenjärven ja Kirkkojärven välinen salmi on leveämpi eikä korkeuserot ole suuria.
Kourajokeen laskee Kalaportaanojaa myöten Kankaanjärvi ja Vehkojaa myöten laskee Kourajärveen Alinen Vehkajärvi, Ylinen Vehkajärvi ja Kiivana. Itärannan ainoa laskuoja Kourajärveen tulee Paisjärvestä. Kirkko-oja on Suodenjärven laskuoja, joka laskee Kirkkojärveen. Suodenjärvi on bifurkaatiojärvi ja se laskee myös länteen. Samaan lahteen laskee myös Valkijärvi. Taajaman läpi Kirkkojärveen laskevat Ylinen Laisjärvi ja Alinen Laisjärvi. Koivuniemenjärveen laskee kaksi suurta ojaa ja joki. Toinen oja on Jyrmysjärven laskuoja toinen tuo vedet Hyynilänkankaalta. Valuma-alueeltaan suurin tulojoki on pohjoisesta laskeva Leppijoki.
Järven rantaviiva on 21,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa ja pellon ympäröimää jouto- tai asutusmaata. Asutus, joka liittyy Suodenniemen taajamaan, on melko tiheää.

Luonto

Koivuniemenjärvi on keskimääräistä järveä monipuolisempi lintujärvi.
Arielle Kebbel

Arielle Caroline Kebbel (s. 19. helmikuuta 1985 Winter Park, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Kauna 2 (2004), American Pie Presents: Band Camp (2005), Kosto on suloinen (2006), Aquamarine (2006), The Uninvited (2009) ja Vampyyrien imussa (2010). Hänen läpimurtonsa tapahtui televisiosarjan Gilmoren tytöt kautta. Myöhemmin Kebbel näytteli mm. Vampyyripäiväkirjat-sarjassa Stefanin parasta ystävää Lexiä. Kebbel on nähty myös sarjoissa Outo, uusi elämä, 90210 ja CSI Miami.
Kebbel syntyi Floridassa ja valmistui high schoolista vuoden etuajassa. Hän aloitti uransa mallina, poseeraten mm. miestenlehdissä ja osallistui Miss Florida Teen USA -kauneuskilpailuun. Hän pääsi vuonna 2005 Maxim-lehden Hot 100 -listan 95. sijalle. Televisiotöiden lisäksi Kebbel on tehnyt lukuisia rooleja elokuvissa, joita vampyyrielokuvien ohessa ovat mm. Be Cool (2005) ja Think Like a Man (2012).
Kebbelillä on saksalaisia sukujuuria.
Baškortostanin lippu

Baškirian lippu on yksi Venäjälle kuuluvan Baškortostanin tasavallan virallisista valtiollisista tunnuksista. Se otettiin tunnuksista ensimmäisenä käyttöön. Baškortostanin parlamentti hyväksyi lain tasavallan lipusta 25. helmikuuta 1992. Tämän historiallisen tapahtuman kunniaksi juhlitaan 25. helmikuuta Baškortostanissa Baškortostanin tasavallan valtiolipun päivänä.
Pikkuapila

Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen pikkupila kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Ohut varsi on rento tai pysty ja karvainen. Lehdet ovat kolmisormisia. Lehdykät ovat 0,6–1 cm pitkiä ja vastapuikeita, ainoastaan keskilehdykkä on ruodillinen. Korvakkeet ovat lehtiruodin pituisia ja pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Pienikokoinen kukinto on harsuhko ja 3–15-kukkainen. Kukinnon perä on sen tukilehteä pitempi. Vaaleankeltaisesta kellanruskeaksi muuttuva teriö on tyveltä yhdislehtinen. Kukan purje on poimuton. Pikkuapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Pikkuapila muistuttaa jonkin verran toista pienikokoista apilalajia, rentoapilaa (T. campestre).

Levinneisyys

Pikkuapilan päälevinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaalta Länsi-Romaniaan ja -Ukrainaan, etelässä Keski-Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan sekä pohjoisessa Britteinsaarille sekä Etelä-Norjaan ja -Ruotsiin. Satunnaisemmin lajia tavataan Turkissa, Keski-Ruotsissa, Etelä- ja Keski-Suomessa, Etelä-Baltiassa, Länsi-Venäjällä ja Marokossa. Laji on levinnyt ihmisen mukana laajalle alueelle Pohjois-Amerikkaan, varsinkin mantereen itärannikolle. Suomessa pikkuapila on uustulokas joka on Suomessa vakiintunut ainoastaan Ahvenanmaalle. Muualta maasta lajia tavattiin aikaisemmin lähinnä satamakaupungeissa laivojen mukana tulleena tulokkaana. Nykyään sitä saattaa tavata nurmikoilta varsinkin eteläisimmästä Suomesta.

Elinympäristö

Pikkuapilaa tavataan Suomessa satamien lastaus- ja painolastipaikoilla sekä kylvönurmikoilla. Päälevinneisyysalueellaan laji kasvaa avoimilla paikoilla kuten niityillä, laidunmailla, rinteillä ja pientareilla.
Troika (huvipuistolaite)

Troika on huvipuistolaite. Siinä on kolme vartta, joissa vaunut eli gondolit ovat kiinni. Varret nousevat ylös hydrauliikan avulla ja samalla vaunut pyörivät. Nimi tulee venäjän kielen sanasta troika (тройка), joka tarkoittaa kolmikkoa. Troika on saksalaisen Huss Maschinenfabrikin valmistama. Sellainen hankittiin Tampereen Särkänniemen ensimmäiseksi laitteeksi. 
Troikan kapasiteetti on suuri (käyttäjämäärä jopa 870 käyttäjää tunnissa). Laite voidaan asentaa betoniperustalle, tai sitä voidaan myös kuljettaa käyttökohteesta toiseen.
Keskusrakenteen muodostavan kehyksen varassa on kuulalaakeroitu pyörijäyksikkö, josta haarautuu kolme kannatinvartta. Niiden päissä ovat kuulalaakeripesät, joihin kiinnittyvät planeettapyörät. Gondolien kiinnitysvarret puolestaan ovat kiinni planeettapyörissä. Kuhunkin gondoliin mahtuu seitsemän matkustajaa.
Laite toimii kolmivaihevirtaa käyttävillä sähkömoottoreilla, ja sen tehontarve on 87 kilowattia käyttöä ja 45 kilowattia valaistusta varten. Sitä voidaan ajaa joko automaattisesti tai käsiohjauksella.
Markku from Finland

Markku from Finland (oikealta nimeltään Antti Toivonen) on MySpacen kautta julkisuuteen noussut suomalaista ”junttia” esittävä internethahmo. Mikahäkkispaitaan pukeutuva Markku on karikatyyri suomalaisesta formulaturistista, joka Suomen vuoden 2007 Euroviisu-isännyydestä hullaantuneena tekee ulkomaalaisille suunnattuja esittelyvideoita Suomesta. Markku on 46-vuotias mies, koulutukseltaan teknikko, naimaton ja kertoo harrastavansa avantouintia, sauvakävelyä, sudokua ja karaoken laulamista. Hänet tunnetaan ulkonäöllisesti silmälaseista ja tekoviiksistä. Markun Suomi-aiheisia videoita on katsottu YouTubessa yli puoli miljoonaa kertaa.
Subtv palkkasi internetissä huomattavaa suosiota keränneen Markun euroviisutoimittajakseen isännöimään puolen tunnin mittaista keskusteluohjelmaa, jota alettiin esittää kanavalla 2. toukokuuta 2007. Markku’s Morning Comb to Eurovision 2007 -nimisessä aamushow’ssa tavattiin Markku sekä viisuvieraita ja seurattiin Helsingin euroviisuhuumaa.
Markku-hahmon on luonut sketsikomediakokoonpano nimeltä Ruttoryhmä. Ruttoryhmä on kerännyt YouTubessa Markun vedolla sketseilleen yli miljoona katsomiskertaa.
Haileyville

Haileyville on kaupunki Pittsburgin piirikunnassa, Oklahomassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku on 891 (2000).
United States Census Bureaun mukaan Haileyvillen pinta-ala on 2,6 km², josta kaikki on maata. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 891 asukasta, 375 taloutta ja 253 perhettä. Väestötiheys on 337,3 ihmistä neliökilometriä kohden.
Vilho Numminen

Juuso Vilho Numminen (20. tammikuuta 1896 Kuru – 27. maaliskuuta 1960 Helsinki) oli korkeimman oikeuden jäsen ja monien eri luottamustehtävien aktiivi.
Nummisen vanhemmat olivat rovasti August Mauri Numminen ja Aina Alina Durchman. Numminen tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1915 ja suoritti oikeustutkinnon 1921. Hän auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1924. Seuraavana vuonna hän toimi asianajajana Tampereella ja 1927–1936 Vaasassa. Siellä hän työskenteli myös hovioikeudessa, ensin kanslistina ja sitten vuodesta 1938 asessorina. Syyskuussa 1946 Nummisesta tuli Korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos. Hänellä oli päätyönsä ohessa useita luottamustoimia, kuten Helsingin vuokrantarkastuslautakunnan 2. osaston puheenjohtajuus 1950–1952, kirkkoneuvoston jäsenyys Vaasassa kahteen otteeseen 1930- ja 1940-luvuilla sekä kirkolliskokousedustajuus 1940-luvun ja 1950-luvun alussa. Suomen hovioikeuksien tuomarien yhdistyksen hallituksen jäsen Numminen oli 1943–1946, Suomen tuomarien liiton hallitukseen hänet valittiin 1945. Numminen menehtyi 1960 keuhkovaivaan, josta hän oli pitkään kärsinyt.
Nummisen puoliso vuodesta 1927 oli Aino Sofia Turja (s. 1905). Heidän lapsiaan ovat toimittaja, kirjailija Juha Numminen (s. 1938) ja kansliapäällikkö, ministeri Jaakko Numminen (s. 1928).