google/wiki40b huggingface dataset:
Perttu Vartiainen

Perttu Tapio Vartiainen (17. toukokuuta 1953 Liperi – 30. heinäkuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen maantieteilijä ja Itä-Suomen yliopiston professori. Hän työskenteli Karjalan tutkimuslaitoksella maaseutu- ja korkeakoulupolitiikkaan liittyvien tehtävien parissa. Vartiainen toimi Joensuun yliopiston viimeisenä ja Itä-Suomen yliopiston ensimmäisenä rehtorina vuosina 1998–2014.

Ura

Vartiainen suoritti Joensuun korkeakoulussa filosofian maisterin tutkinnon 1976 ja lisensiaatin tutkinnon 1978. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1984.
Hän toimi Joensuun yliopistossa assistenttina ja lehtorina maantieteen laitoksella, ja vuosina 1986–1993 apulaisprofessorina. Vuosina 1993–1994 hän oli Helsingin yliopiston suunnittelumaantieteen professorin virassa. Vuodesta 1994 hän oli yhteiskuntamaantieteen professori Joensuun yliopistossa. Joensuun yliopiston rehtoriksi hänet valittiin 1998. Lokakuussa 2009 hänet valittiin vuoden 2010 alusta aloittavan Itä-Suomen yliopiston julkisoikeudelliseksi rehtoriksi, joka vastaa uuden yliopiston hallintoasioista. Vartiainen ei hakenut jatkoa vuoden 2014 lopussa päättyneelle rehtorikaudelleen.
Vartiainen oli valtioneuvoston asettaman kaupunkipoliittisen yhteistyöryhmän asiantuntijajäsen ja Nordic Center for Spatial Developmentin hallituksen jäsen. Hän oli Pohjois-Karjalan rahaston hoitokunnan puheenjohtaja.
Vartiainen oli vuoden 2006 presidentinvaaleissa Tarja Halosen uudelleenvalintaa kannattavan maakunnallisen kansalaisvaltuuskunnan puheenjohtaja.
Vuonna 2011 Suomen ulkoasiainministeriö tunnusti Perttu Vartiaisen Chilen kunniakonsuliksi Joensuuhun toimipiirinään Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnat.
Dave Pelzer

Dave Pelzer (s. 29. joulukuuta 1960) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on syntynyt ja kasvanut San Franciscossa, missä hän asui tyrannimaisen äitinsä sekä muun perheen kanssa. Dave Pelzer on kirjoittanut omaelämäkerrallisen kirjan kokemuksistaan ja äidiltään saamastaan hirvittävästä kohtelusta. Suomessa kirja on ilmestynyt vuonna 2003 nimellä Pimeän poika (A Child Called "It").
Lääne-Nigulan kunta

Sijainti

Kunta sijaitsee Haapsalun itäpuolella ulottuen pohjoisesta Suomenlahdelta Matsalunlahdelle etelässä. Idässä kunta rajoittuu harjumaalaisiin Lääne-Harjun ja Märjamaan kuntiin, etelässä pärnumaalaiseen Läänerannan kuntaan sekä lännessä Läänemaan Haapsaluun ja Vormsiin.

Hallinto

Lääne-Nigulan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Kullamaan, Martnan, Noarootsin, Nõvan ja vanha Lääne-Nigulan kunta sekä Nissin Rehemäen kylä. Lääne-Nigulan kunnassa on 7 239 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Paliveren, Ristin ja Taeblan pienkauppaloista (alevik) sekä 114 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Taebla.

Liikenne

Valtatie 9 Sauen Ääsmäestä Haapsaluun sekä valtatie 10 Lääne-Nigulan Rististä Saarenmaalle kulkevat Lääne-Nigulan kautta. Myös kantatiet 17, 29 ja 31 ovat alueen merkittäviä teitä.
Ivan Argunov

Ivan Petrovitš Argunov (ven. Иван Петрович Аргунов; 1727 – 1802 Moskova) oli venäläinen taidemaalari, joka oli yksi venäläisen muotokuvamaalauksen perustajista.

Elämäkerta

Ivan Argunov oli kreivi Pjotr Borisovitš Šeremeteville kuulunut maaorja, ja hän kasvoi setänsä Semjon Mihailovitš Argunovin perheessä, joka oli ruhtinatar Tšerkasskin tilanhoitaja ja myöhemmin kreivi Šeremetevin taloudenhoitaja. Usean vuoden ajan Semjon huolehti Šeremetevin Pietarin Millionnaja-kadulla sijaitsevasta talosta, jossa Ivan varttui.
Vuosina 1746–1749 Ivan Argunov opiskeli maalausta saksalaisen taiteilijan Georg Groothin johdolla, jonka keisarinna Elisabet oli palkannut. Ivan sai oppia myös serkuiltaan Fjodor Leontjevitš Argunovilta ja Fjodor Semenovitš Argunovilta, jotka olivat keisarillisia asumuksia koristelevia maalareita.
Argunovin ensimmäisiä teoksia olivat ikonit Tsarskoje Selon Katariinan palatsin kirkkoon (1753) ja Uuden Jerusalemin luostariin (1749). Tänä aikana hän teki myös ainoan tunnetun historiamaalauksensa, Kuoleva Kleopatra. Hänen ensimmäiset tunnetut muotokuvansa ovat Ruhtinas Ivan Ivanovitš Lobanov-Rostovski ja Ruhtinatar Jekaterina Aleksandrovna Lobanova-Rostovskaja (1754). Niissä voidaan nähdä perinteisten venäläistä parsunataidetta yhdistettynä uusiin barokkivaikutteisiin.
1760-luvulla Argunov oli suosionsa huipulla. Hän teki useita kauniita paraatikuvia ja psykologisia muotokuvia sekä ikoneita. Hänen malleinaan olivat Venäjän aatelisto ja tietenkin Argunovin herra Šeremetev perheineen kuten heidän sukulaisensa Lazarevit ja kreivi Tolstoi. Hän oli yksi postyymien muotokuvien lajin perustajista maalaamalla monia kuolleita Šeremetevejä.
Vuonna 1770 Argunovista tuli Šeremetevin Millionnaja-kadun talon taloudenhoitaja, ja sen jälkeen Šeremetevien Moskovan talon taloudenhoitaja ja lopulta yksi heidän kartanon tilanhoitajista. Tänä aikana hän maalasi vähemmän, mutta tällöin hän teki mestariteoksensa, Tuntematon nainen maalaispuvussa. Teoksen mallin henkilöllisyys on tuntematon, vaikka tutkimukset ovat ehdottaneet hänen olevan kreivi Šeremetevin maaorjanäyttelijä ja laulaja Anna Kovaljova-Žemtšugova, kun taas yhtä
lailla on oletettu ettei kyseessä ole hänen virallinen muotokuvansa, vaan ennemmin Šeremetevin maaorjista sattumalta valitun tuntemattoman imettäjän kuva. 1780-luvun jälkipuoliskolta aina kuolemaansa asti vuonna 1802 Argunov ei maalannut vaan käytti kaiken aikansa Šeremetevin kartanon ja muiden asioiden hoitoon.
Argunov oli merkittävä taideopettaja. Hän piti maalaustunteja vuodesta 1753 alkaen, ennen Keisarillisen taideakatemian avaamista vuonna 1757. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Anton Losenko, Fjodor Rokotov, Kirill Golovatševski ja Ivan Sablukov — joista kaikista tuli myöhemmin akatemian opettajia. Argunovin pojat olivat myös hänen oppilaitaan, joista kahdesta, Nikolai Argunovista ja Jakov Argunovista tuli taidemaalareita ja kolmannesta Pavel Argunovista tuli arkkitehti.
Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä 2011

Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä oli Etelä-Sudanissa tammikuussa 2011 pidetty kansanäänestys siitä, pitäisikö alueen jäädä osaksi Sudania vai itsenäistyä.

Tapahtumat

Äänestys alkoi 9. tammikuuta ja päättyi 15. tammikuuta 2011. Äänestyksen päivämäärästä päätettiin vuonna 2005 Afrikan pisimmän sisällissodan päättyessä. Äänestys sai aikaan kahakoita, joissa kuoli useita ihmisiä. Kansanäänestyksessä 98,83 prosenttia tuki alueen itsenäistymistä, joka todennäköisesti tapahtuu heinäkuussa 2011.
Abyein alue on öljyrikas alue, joka tulee äänestämään myöhemmin samana vuonna siitä, jääkö alue osaksi Sudania vai liittyykö Etelä-Sudaniin. On myös muita kiistanalaisia alueita, joilla äänestyksen pitäminen on toistaiseksi epäselvää ja liittyminen ratkaistaan luultavasti keskusteluina vielä samana vuonna.
Koska suurin osa Sudanin öljyvaroista sijaitsee Etelä-Sudanissa, pelätään, että alueen itsenäistyminen johtaa kiistoihin alueiden omistuksesta tai jopa sotaan.
Kathrin Schmidt

Kathrin Schmidt (s. 12. maaliskuuta 1958 Gotha Thüringen, Saksa) on saksalainen kirjailija ja runoilija. Häneltä on suomennettu teos Et sinä kuole, joka voitti Saksan suurimman Deutscher Buchpreis -kirjapalkinnon.
Norio Ōga

Norio Ōga (jap. 大賀 典雄), (29. tammikuuta 1930 Numazu, Shizuokan prefektuuri, Japani – 23. huhtikuuta 2011 Tokio, Japani) oli Sonyn entinen toimitusjohtaja, joka tunnetaan 1982 myyntiin tulleen CD-levyn kehittämisestä kaupallisesti menestyväksi tuotteeksi. Ōga aloitti Sonyn palveluksessa vuonna 1953.
Ōga oli Sonyn toimitusjohtaja vuosina 1982–1995. Hän kehitti Sonysta viihteen monialayrityksen. Vuonna 1989 hän liitti siihen Columbia Pictures -elokuvatuotantoyhtiön. CD-levyn lisäksi Ōgan ansiolistaan kuuluvat myös PlayStation-pelikonsolit. Sonyn logo on Ōgan suunnittelema.
Mitta

Mitta on mittateorian peruskäsite, jolla tarkoitetaan funktiota, jonka halutaan liittävän erilaisiin tutkittaviin joukkoihin esimerkiksi lukumäärä, pituus, pinta-ala, tilavuus tai todennäköisyys. Mitan käsitteeseen pohjautuu todennäköisyysteoria ja integraalilaskennan yleinen teoria.

Ulkomitan määräämä mitta

Usein mittateoriassa mitta pyritään määrittelemään ns. ulkomitan avulla. Ulkomitta ei itsessään ole (yleensä) mitta, mutta siitä saadaan Carathéodoryn lauseen avulla mitta. Näin saatuja mittoja ovat mm. Hausdorffin mitat ja Lebesguen mitta.
Hiihtosauva

Hiihtosauvat eli suksisauvat (tunnetaan myös joillakin murrealueilla keppinä tai porkkina) ovat pari kädessä pidettäviä hiihtämisen apuvälineitä, joita käytetään tasapainon hallintaan ja vauhdin antamiseen. Sauvan toisessa päässä on terävä kovametallikärki eli suovero, joka pureutuu jäähän, ja sen yläpuolella sompa eli kerkkä, joka estää sauvaa painumasta syvälle lumeen. 
Entisaikaan sompa tehtiin rottinkirenkaasta (Calameae-palmujen sukua), joka oli kiinnitetty säteettäisesti nahkahihoilla sauvaan. Nyt sommat ovat polyeteenimuovivalua, joihin piikkiosa on integroitu. Porkka oli kauan sitten hiihtosauvan päässä somman tilalla oleva, pahkasta tehty kuppimainen kappale, jota käytettiin metsästyksessä. Nykyisin porkkana pidetään nuottakalastuvälinettä, jossa sauvaan kiinniteltyllä kuppimaisella osalla tarvotaan ilmakuplia veteen, jotta kalat pysyisivät pyydystä nostettaessa sen perukoilla. Kainuussa porkka oli maidonsekoitukseen käytettävä sauva. 
Suksisauvan varren toisessa päässä on kahva, joka oli entisaikoina nahkaa, nykyisin muovia. Kahvaa on yleensä hieman muotoiltu eteenpäin taipuvaksi, ja siinä on usein korkkipinta. Kahvaan kuuluu säädettävä rannehihnalenkki tai ns. hansikas-hihna, joka kiinnittyy ranteen ympäri kätevästi tarranauhalla. 
Kahva ja sompa on kiinnitetty sauvaputkeen kuumaliimalla, ja ne ovat vaihdettavia osia. Nykyisin sauvaputki valmistetaan hiilikuidusta, lasikuidusta tai niiden yhdistelmästä tai joskus myös alumiinista. Aiemmin materiaalina oli puu, vaneri ja sotien jälkeen aina noin 1970-luvulle asti yleensä bambu (Pseudosasa amabilis, Tonkin Cane, Tea Stick Bamboo). Samaa bambumateriaalia käytettiin ennen myös hyppyseipäissä ja onkivavoissa. Sauvojen valmistuksessa ja suunnittelussa pyritään alhaiseen painoon, riittävään jäykkyyteen ja kestävyteen, vähäiseen ilmanvastukseen ja hyvään ergonomiaan.
Uinti kesäparalympialaisissa 2020

Karsinnat

Yhdestä maasta saa osallistua yhteen lajiin korkeintaan kolme urheilijaa. Viesteissä raja on yksi joukkue. 148 mies- ja 130 naisuimaria valitaan vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella siten, että jokaisen lajin kaksi parasta pääsevät paralympialaisiin. Jos sama urheilija on kahden parhaan joukossa monissa lajeissa, saa urheilijan edustama maa vain yhden paikan. 187 mies- ja 145 miesurheilijaa valitaan karsintarajojen rikkomisten perusteella. 5 mies- ja 5 naisurheilijaa kutsutaan erillisellä kutsulla paralympialaisiin.
Yaşar Kemal

Elämä ja ura

Kemal syntyi turkinkurdilaiseen perheeseen, mutta syntymävuosi on epävarma, sillä seudulla ei ollut väestökirjanpitoa. Syntymäpäivä sen sijaan on tiedossa.
Kemal ajoi kurdien oikeuksia ja arvosteli kärkkäästi maansa vallanpitäjiä, mikä ajoi hänet usein vaikeuksiin. Hän oli nuorena vankilassa kommunistisen propagandan levittämisestä. Hän liittyi Turkin työväenpuolueeseen 1962, mutta erosi 1968, kun Neuvostoliitto hyökkäsi Tšekkoslovakiaan. Vuonna 1996 hän arvosteli saksalaisissa ja englantilaisissa lehdissä kurdeihin Turkissa kohdistuneesta vainosta, ja hän sai vuoden ja kahdeksan kuukauden ehdollisen vankeustuomion ”vihan lietsomisesta” ja separatistisen propagandan levittämisestä.
Koagulaatio

Aerosolifysiikassa koagulaatiolla tarkoitetaan aerosolihiukkasten törmäämistä ja takertumista toisiinsa kaasumaisessa väliaineessa. Toisiinsa törmäävät hiukkaset voivat kimmota toisistaan, sulautua yhdeksi suuremmaksi pallomaiseksi hiukkaseksi tai takertua toisiinsa muodostaen useasta erillisestä hiukkasesta koostuvan agglomeraatin. Koagulaatio kasvattaa siten suurempien aerosolihiukkasten kokoa ja poistaa pienempiä hiukkasia. Näin ollen hiukkaskokojakauma painottuu suurempiin hiukkasiin ja hiukkasten lukumääräpitoisuus pienenee.
Hiukkaskokoluokkien a ja b välisten törmäysten lukumäärä  aika- ja tilavuusyksikköä kohden eli koagulaationopeus määritellään:
missä alaindeksit a ja b viittaavat koaguloituviin hiukkaskokoluokkiin a ja b,  on hiukkasten a ja b ominaisuuksista riippuva koagulaatiokerroin ja  ja  ovat hiukkaskokoluokkien a ja b lukumääräpitoisuudet. Mikäli kaikki törmäykset eivät johda koaguloitumiseen, voidaan yhtälön oikealle puolelle lisätä vielä törmäystehokkuutta kuvaava termi.
Brownin liikkeestä johtuva terminen koagulaatio on tärkein koagulaatiomekanismeista. Brownin liike on kaasumolekyylien ja hiukkasten satunnaista lämpöliikettä, jonka määrä riippuu lämpötilan lisäksi hiukkasten massasta. Satunnaisen liikkeen johdosta hiukkaset joutuvat kosketusetäisyydelle ja voivat koaguloitua. Suuret hiukkaset liikkuvat vähemmän Brownin liikkeen vaikutuksesta. Pienet hiukkaset liikkuvat nopeammin kun taas suuremmilla on enemmän törmäyspinta-alaa. Sen vuoksi koagulaatio on tehokkainta keskenään huomattavan erikokoisten hiukkasten välillä.
Kinemaattisella koagulaatiolla tarkoitetaan ulkoisen voiman ansiosta samaan suuntaan kulkevien hiukkasten törmäämistä toisiinsa johtuen niiden nopeuserosta. Tärkein kinemaattisen koagulaation aiheuttaja luonnollisissa prosesseissa on painovoima. Suuremmat hiukkaset putoavat suhteessa pienemmän ilmanvastuksensa vuoksi nopeammin kuin pienet hiukkaset ja siten pudotessaan törmäävät alapuolellaan oleviin hitaammin putoaviin hiukkasiin. Painovoiman lisäksi hiukkasten nopeusero voi aiheutua väliaineen paikallisista nopeuseroista, turbulenssista tai hiukkasten välisistä sähköisistä vuorovaikutuksista.
Jacob Lundh

Jacob Lundh (huhtikuu 1737 Viipuri – 11. joulukuuta 1808 Johannes) oli Vanhan Suomen huomattavimpia lasitehtailijoita ja Viipurin suurimpia liikemiehiä 1700-luvun lopussa.
Lundhin isä oli kielenkääntäjä Jacob Lund ja puoliso Anna Catharina Löfberg. Lundhin vanhemmat lienevät olleet Nevanlinnan pakolaisia. Hänen Johanneksen Kukkolaan vuonna 1773 perustamansa tehdas oli ensimmäisiä Vanhan Suomen alueelle rakennettuja varsinkin Pietarin markkinoille tähdänneitä lasialan yrityksiä. Tehdas valmisti aluksi lähinnä ikkunalasia. Lundh perusti myös toisen lasitehtaan Rokkalankosken rannalle 1788 ja rakennutti siihen lasihiomon. Jo sitä ennen vuosina 1781 ja 1782 hän perusti Hiitolan Siisiönmäkeen kaksi sahalaitosta.  Koska kalliimman erikoisikkunalasin kysyntä ei kasvanut odotetusti, Lundh laajensi lasialan toimintaansa peililasien valmistukseen 1794-1795. Uuteen tehtaaseen kuului peililasin valmistuksen ohella lasihiomo, jossa oli neljä vesivoimakäyttöistä hiomokonetta, kuusitoista hiomapöytää ja lasikiillottamo. Siitä muodostui Rokkalan peilitehtaana tunnettu tuotantolaitos. Lundh oli myös suurkauppias Viipurissa, joka omisti kaupungissa kaksi isoa kivitaloa, kahdeksan krouvia ja olutpanimon sekä muun muassa urakoi 1786-1788 kaupunkiin ortodoksisen Kristuksen Kirkastuksen kirkon ja 1795-1797 rakennetun Viipurin uuden kaupungintalon. Hän oli myös osakkaana neljässä eri sahassa. Vuonna 1789 keisari Paavali I lahjoitti Ludhille 39 tilaa, yhteensä 15 manttaalia, hänen tehtaidensa ympäristöstä. Lundhin menestyksekkäät liiketoimet ajautuivat kuitenkin lopulta ongelmiin ja hänen sairastuttuaan 1808 koko omaisuus määrättiin takavarikkoon. Lundhin kuoltua saman vuoden lopulla lasitehtaalle ei saatu uutta omistajaa, vaan se toimi keisarillisen kabinetin ohjauksessa seuraavat 45 vuotta.
Fiat G.59

Kehitys

Fiat Aviazionen pääsuunnittelija Giuseppe Gabrielli kehitti G.59:n jatkokoulutuskoneeksi, jota voitaisiin tarpeen vaatiessa käyttää myös operatiivisissa tehtävissä. Suunnittelun pohjana oli toisen maailmansodan aikainen hävittäjäkone Fiat G.55. Fiat G.59 erosi edeltäjästään voimalaitteen osalta, Fiat RA 1050-moottori vaihtui englantilaisvalmisteiseen Rolls-Royce Merlin 500/20-moottoriin. Ensimmäinen prototyyppi tunnettiin projektinimellä Fiat G.55M ja se oli koottu tehtaan varastoon jääneistä Fiat G.55:n komponenteista. Prototyyppi rakennettiin kaksipaikkaiseksi, ja sen moottorina oli Packard Merlin (mm. P-51D Mustang-hävittäjän moottori), teholtaan 1 590 hv. Koneen ensilento lennettiin 4. maaliskuuta 1949. Ensilento osoitti voimalaitteen vaihdon onnistuneeksi, koneen suoritusarvot olivat odotetun kaltaiset ja sarjatuotanto voitiin aloittaa.

Käyttöhistoria

Ensimmäiset sarjakoneet saapuivat Italian ilmavoimien lentokoulun käyttöön Lecceen vuonna 1950. Koneita käytettiin 1950-luvulla taitolentokoulutukseen sekä välityyppinä ennen suihkukonekalustoon siirtymistä. Italian ilmavoimien siirtyessä uudempiin konetyyppeihin osa jäljellä olevista koneista myytiin Syyriaan ja Argentiinaan, jotka olivat jo aiemmin ostaneet vientiversioita G.59 2A ja 2B.

Museokoneita

Fiat G.59-koneita on museoituna tai lentokuntoisena useita.
Hagood Hardy

Hugh Hagood Hardy CM (26. helmikuuta 1937 Angola, Indiana – 1. tammikuuta 1997 Hamilton, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä, sovittaja, vibrafonisti, pianisti ja lyömäsoittaja. Hän loi menestyksekkään uran jazzin parissa ja sävelsi runsaasti elokuvia sekä televisiota varten. Hän myös teki kulta- ja platinalevytyksiä easy listening -artistina. Hän tuli ehkä parhaiten tunnetuksi hittisinglellään "The Homecoming", jonka hän alun perin kirjoitti televisiomainosta varten. Hän voitti kolmesti Juno-palkinnon ja sai useita muita Juno-ehdokkuuksia. Lisäksi hän voitti Gemini-palkinnon.

Elämä

Hardy syntyi kanadalaiselle isälle ja yhdysvaltalaiselle äidille. Hänen isosetänsä Arthur Sturgis Hardy oli poliitikko. Kun Hardy oli pieni lapsi, hän muutti vanhempineen Brantfordiin, jossa hänen isoisänsä toimi tuomarina. Lopulta Hardy asettui perheineen Oakvilleen, jossa hän opiskeli pianonsoittoa Edna Lawrencen ja Ellen Scottin johdolla. Hän aloitti teini-ikäisenä myös vibrafonin soittamisen.
Early Years
Suorittaessaan Toronton yliopistossa Bachelor of Arts -oppiarvoa pääaineinaan yhteiskuntaoppi ja taloustiede Hardy opiskeli yksityisesti Gordon Delamontin johdolla. Hän johti omaa yhtyettään vuosina 1957–1961 ja lähti sitten Yhdysvaltoihin, jossa hänen yhteistyökumppaneitaan olivat Gigi Gryce, Herbie Mann, Martin Denny sekä George Shearing. Myöhemmin Hardy piti Shearingia keskeisenä häneen vaikuttaneena muusikkona. 
Hardy palasi Torontoon vuonna 1968. Hän perusti Hagood Hardy Productions -yhtiön, joka erikoistui jinglejen tekoon muun muassa Kelloggsille, General Motorsille, London Lifelle ja Canadian Pacificille. Samana vuonna Hardy perusti basisti Ian Henstridgen ja rumpali Ricky Marcusin kanssa jazztrion. Kun kokoonpanoon olivat liittyneet Stephanie Taylor ja Carrie Romano vuonna 1969, otti yhtye käyttöön nimen The Montage. Yhtye esiintyi Atlantin valtameren molemmilla puolilla ja toimi vuoteen 1974 saakka. Hitti "The Homecoming" oli alun perin Salada Tealle vuonna 1972 sävelletty jingle, josta Hardy sitten teki uuden, vuonna 1975 levyttämänsä version. 
1970-luvun puolestavälistä lähtien Hardy oli myös elokuvamusiikin säveltäjä. Hän lopetti jinglejen kirjoittamisen vuonna 1983. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1992. Hän toimi muun muassa Canadian Cystic Fibrosis Foundationin kunniapuheenjohtajana. Hän oli Kanadan liberaalipuolueen ehdokkaana Ontarion maakuntavaaleissa vuonna 1995, mutta hävisi Bob Raelle. Hän kuoli vatsasyöpään vuonna 1997. Samana vuonna hänen mukaansa nimettiin SOCANin jazzin ja instrumentaalisen musiikin palkinto.
Tiktaalik roseae

Löytö

Ensimmäinen fossiili löydettiin vuonna 2004 ja kaksi muuta tunnettua yksilöä pian sen jälkeen. Ne ovat suurikokoisia, noin kolmen metrin pituisia yksilöitä ja ne ovat säilyneet erittäin hyvin. Eläimen saama sukunimi Tiktaalik on inuiittien kieltä ja tarkoittaa suurta makean veden kalaa, jolla ei ole kalan tapaan ruotoja vaan kylkiluita muistuttavat luut.

Tuntomerkit ja elintavat

Kalamaisia piirteitä fossiileissa ovat suomupeite sekä evät. Eläimellä oli kuitenkin selvä niska, joka mahdollisti pään liikkumisen selvästi paremmin kuin kaloilla. Sen evissä oli myös ranteet ja sormien luiden kaltaisia luita. Takaraajojen rakenne on fossiililöytöjen puutteellisuuden vuoksi tuntematon.
Rakenteesta voidaan päätellä eläimen eläneen matalassa vedessä ja tarvittaessa pystyneen liikkumaan lyhyitä matkoja kuivalla maalla. Laji eli 375 miljoonaa vuotta sitten suurin piirtein nykyistä Amazonin suistoa muistuttavassa subtrooppisessa ympäristössä. Kanadan arktiset alueet sijaitsivat tällöin lähellä päiväntasaajaa.

Asema evoluutiossa

Tiktaalik on evoluutioteorian mukaan keskidevonikautisten lihaseväisten kalojen ja myöhäisdevonin Acanthostega-tyyppisten sammakkoeläinten välimuoto tai lähellä sitä.
Angles-sur-l’Anglin

Angles-sur-l’Anglin on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Viennen departementin itärajalla. Asukasluku vuonna 2014 oli 384. Kunta kuuluu departementissaan Montmorillonin kantoniin Montmorillonin arrondissementissa.
Nimensä mukaisesti Anglin-joen varrella sijaitseva Angles-sur-l’Anglin kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Kunnan nähtävyyksiin kuuluvat Roc-aux-Sorciersin kalliomaalaukset.
Mustakurkkukerttu

Koko ja ulkonäkö

Pituus: 13,5 cm
Ääni: Laulu kiireinen ja lyhyt, rätisevä säe, esimerkiksi ”trr trr tsit titsitr”. Kutsuääni kova, karhea ”tserr”, varoitus yhtämittaista rätinää kirjokertun tapaan, mutta ei yhtä voimakkaana. Myös hakkaava äänisarja ”plyt”- tai ”plit”-aiheesta.
Koiras on helppo tuntea, vanha naaras joskus lähes koiraan kaltainen, kurkku ja otsa ovat usein tummatäpläiset. Yleensä erottuu heikko valkea viiksijuova, mikä ohuen nokan ja matalan otsan vuoksi saa linnun näyttämään suippopäseltä. Ensimmäisenä talvena ja seuraavana keväänä naaraan kurkku on vaalea. Eroaa samettipääkertusta harmaan selän sekä kyynärsulkien ja isojen peitinhöyhenten vaaleampien reunusten perusteella.

Levinneisyys

Ei elä Suomessa, mutta tavattu täällä kahdesti.

Elinympäristö

Melko yleinen macchiakasvustossa, erityisesti katajikkoisessa ja kermestammea kasvavassa maastossa, myös tiheän aluskasvillisuuden tammimetsissä.

Ravinto

Hyönteiset, hämähäkit ja marjat.
Gesäusen kansallispuisto

Gesäusen kansallispuisto on luonnonsuojelualue Steiermarkin osavaltiossa Itävallan kaakkoisosassa. Puiston pinta-ala on 11 054 ha. Puiston korkein kohta on Hochtor 2 370 metrissä.
Jürgen Blackmore

Jürgen Richard Blackmore (s. 1964, Lontoo) on saksalais-englantilainen kitaristi. Hänen isänsä on kuuluisa brittikitaristi Ritchie Blackmore, joka soitti muun muassa yhtyeissä Deep Purple, Rainbow ja Blackmore's Night. J.R. Blackmore kasvoi Hampurissa, ja aloitti ammattimuusikon uransa yhtyeessä Iron Angel.
J.R.Blackmore on julkaissut neljä omaa albumia, jotka viimeisintä lukuun ottamatta edustavat tyyliltään instrumentaali-rockia.
Yang Lei

Yang ”Leilei” Lei (kiin. 阳蕾, Yáng Lěi, s. 12. lokakuu 1984 Sichuan, on kiinalainen pop laulaja ja näyttelijä, joka saavutti välittömästi mainetta, kun hän voitti valtakunnallisen laulukilpailun Super Tyttö vuonna 2006.
Samuxin piirikunta

Samuxin piirikunta (azeriksi Samux rayonu, ven. Самухский район, Samuhski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1992 perustetun piirin pinta-ala on 1455 neliökilometriä. Asukkaita on 53 900 henkeä (vuonna 2010).
Samuxin piiri sijaitsee Azerbaidžan luoteisosassa Kumajoen laaksossa. Se rajoittuu pohjoisessa Georgiaan ja Qaxin piiriin, idässä Yevlaxin ja Goranboyn piireihin, etelässä Göygölin piiriin ja Gəncən kaupunkiin sekä lännessä Şəmkirin ja Tovuzin piireihin.
Piirin keskus on Samuxin kaupunki (vuoteen 2008 saakka Nəbiağalın taajama), josta on 362 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 35, taajamia 6 ja kyliä 30. Kaupunkiväestön osuus on 38,2 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 96,7 % on azereja, 1,7 % kurdeja ja 1,2 % turkkilaisia.
Tärkein elinkeino on maanviljely, joka on erikoistunut puuvillan, viljan, vihannesten ja viinirypäleiden viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on elintarvike- ja tarkennustarviketeollisuutta.
Seudulla on harvinaisen pinus eldarica -mäntylajin suojelemiseksi perustettu luonnonpuisto.
Paikallislehtenä ilmestyy Yeni Samux (”Uusi Samux”).