google/wiki40b huggingface dataset:
Nuori Kettu

Nuori Kettu (engl. Slylock Fox) on King Features Syndicaten julkaisema sarjakuva. Sitä julkaistaan jopa 400 sanomalehdessä ympäri maailmaa. Sarjan luoja on Bob Weber Jr. Nuori Kettu ratkoo salapoliisimysteereitä yhdessä avustajansa Herkko Hiiren kanssa. Suomessa Nuorta Kettua on julkaistu Ilta-Sanomissa. Sarja on suunnattu lapsille. Lukija saa etsiä kuvasta ratkaisevan vihjeen, joka paljastaa syyllisen, tai rikoksen tekotavan.
Suomenkielinen nimi "Nuori Kettu" lienee väännös television etsiväsarjasta Vanha Kettu. Englanninkielinen nimi Slylock viittaa puolestaan sanaan "sly" eli ovela ja salapoliisi Sherlock Holmesiin.

Palkintoja

Weberin Nuori Kettu ja Comics For Kids saivat Parent's Choice Approval Commendation -palkinnon Parent's Choice Foundationilta.
The Slylock Fox and Comics for Kids -nettisivu palkittiin USA TODAY:n Educational Best Bet Awardilla vuonna 1999.
Roland TR-808

TR-808 on yksi tunnetuimpia ja käytetyimpiä rumpukoneita. Se tuotiin markkinoille vuonna 1980, ja kuten TB-303, myös TR-808 tarkoitettiin avuksi kitaristeille ja muille ”aitoja” soittimia soittaville musiikintekijöille. Kuitenkin sen tuottama ääni oli hyvin kaukana oikeiden rumpujen äänistä.
Laite tuli suosituksi etenkin hip hop- ja elektromusiikin tuottajien keskuudessa muutamia vuosia sen jälkeen, kun sen valmistus oli jo lopetettu. TR-808:n soitinäänet ”kick drum” ja ”cowbell” ovat varsin tuttuja ja helposti tunnistettavia ääniä vielä tämänkin päivän musiikissa. Kanadalainen artisti Richie Hawtin käytti ”Spastik”-kappaleensa tekemiseen vain TR-808 -rumpukoneita. Englantilainen elektronisen musiikin yhtye 808 State on nimetty rumpukoneen mukaan. Rap-artisti Kanye West puolestaan nimesi neljännen studioalbuminsa 808s & Heartbreakiksi.
Koiviston sopimus

Koiviston sopimus oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja Venäjän keisari Nikolai II:n vuonna 1905 solmima henkilökohtainen ystävyyssopimus. Sopimus oli tähdätty Englantia vastaan, ja siihen oli tarkoitus saada mukaan muutkin Manner-Euroopan maat. Sopimus raukesi, kun Saksan ja Venäjän ulkopoliittiset johdot vastustivat sitä. Sanamuoto julkaistiin 1917. Venäjän puolelta sen hylkäsi ulkoministerinä tuolloin ollut Vladimir Lamzdorf, joka tiesi sen vaarantavan suhteita muihin ulkovaltoihin, etenkin Ranskaan.
Sopimus solmittiin Koivistonsaaristossa Suomenlahden merialueella 25. heinäkuuta – 26. heinäkuuta 1905. Vilhelm saapui paikalle keisarillisella huvipurrellaan Hohenzollernilla ja Nikolai Standartilla. Sopimusta ei ratifioitu, ja se kaatui sekä Venäjän että Saksan ulkopoliittisen johdon vastustukseen.
Hannu Juusola

Hannu Matti Sakari Juusola (s. 10. toukokuuta 1963 Rovaniemi) on seemiläisten kielten ja kulttuurien professori Helsingin yliopistossa. Juusolan tutkimusteemat käsittelevät demokratiaa, sekularisaatiota ja kansalaisuusdiskursseja Lähi-idässä, kuivuuden merkitystä Lähi-idän poliittisissa konflikteissa, juutalaista magiaa sekä orientalismia Suomessa. 
Juusola valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1993 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1999 (seemiläiset kielet ja kulttuuri, Helsingin yliopisto). Hän toimi seemiläisten kielten ja kulttuurien yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2001-2010. Vuonna 2002 Juusola oli Suomen Akatemian tutkijatohtorina Yalen yliopistossa. Vuonna 2011 Juusola sai seemiläisten kielten ja kulttuurien professuurin Helsingin yliopistosta, ja vuonna 2013 hän oli Berkeleyn yliopistossa vierailevana tutkijana.  
Juusola oli Suomen Lähi-idän instituutin johtajana Damaskoksessa vuosina 2009-2010. Hän on myös Suomen Lähi-idän instituutin säätiön varapuheenjohtaja.
Liesjärvi (Tammelan Susikas)

Maantiede

Järven pinta-ala on 89 hehtaaria ja sen pituus on 1,9 kilometriä ja leveys 900 metriä. Siihen laskee luokuisia suo- ja metsäojia. Yksi niistä tuo suolapareesta vettä Letonpään lahteen. Järven pohjoisosat vaikuttavat umpeenkasvun muotoilemilta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 1,1 kilometriä pitkä Liesjärvenoja, joka laskee Ilojärveen.
Järven rantaviiva on 5,8 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Etenkin pohjoisosan rannat ovat soistuneita, mutta suota esiintyy myös lounais- ja länsirannoilla. Järvi muuten saareton, mutta eteläosassa sijaitsee ainakin kolme pientä luontaista saarta. Rannoilla on runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet seututieltä 283.

Geologia

Järven eteläpään alueita on vallattu geologisia tutkimuksia silmällä pitäen. Kalliossa on kultaa ja arseenia kohonneina pitoisuuksina.
Michel Lonsdale

Michel Lonsdale, joissakin yhteyksissä Michael Lonsdale, syntyjään Alfred de Turris (s. 24. toukokuuta 1931, Pariisi) on ranskalais-brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt urallaan yli 190 televisiosarjassa ja elokuvassa.
Lonsdalen äiti oli ranskalainen ja isä englantilainen.
Lonsdalen tunnetuimpia osia ovat sir Hugo Drax vuoden 1979 James Bond -elokuvassa Kuuraketti, sekä nukkavieru murharyhmän komisario Claude Lebel Fred Zinnemannin elokuvassa Shakaali, josta hän oli ehdolla parhaan sivuosan BAFTA-voittajaksi.Viime vuosina hänet on nähty mm. Steven Spielbergin elokuvassa München (2005). Vuonna 2010 valmistuneessa tositapahtumiin pohjaavassa elokuvassa Jumalista ja ihmisistä Lonsdalen roolisuoritus toi hänelle César-palkinnon parhaasta miessivuosasta.
Lonsdale on täysin kaksikielinen ja hän onkin luonut uraa sekä ranskan- että englanninkielisissä elokuvissa.
USS Essex (CV-9)

Palvelus

Keväällä 1960 alus muutettiin sukellusvenetorjuntatukialukseksi ja se siirrettiin Quonset Pointiin Rhodes Islandille. Samalla alus määrättiin 18. lentotukialusviirikön ja 3. sukellusvenelentotukialusryhmän (engl. Antisubmarine Carrier Group 3) lippulaivaksi. Alus osallistui seuraavien vuosien aikana  koulutuspurjehduksiin ja NATOn sekä CENTOn sotaharjoituksiin. Marraskuussa 1960 alus liitettiin Ranskan laivastoon operaatio Jet Streamiin.
Pinnanalla kulkenut sukellusvene USS Nautilus törmäsi 11. marraskuuta 1966 alukseen Moreshead Citystä 350 merimailia itään. Kumpikin alus kykeni palaamaan satamaan ilman ulkopuolista apua. Essex siirrettiin Norfolkiin korjattavaksi.
Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1969 ja se poistettiin alusluettelosta 1. 
kesäkuuta 1973. Hylky myytiin 1. kesäkuuta 1975 romutettavaksi.
Qarši

Historia

Vaikka tiedot ovatkin vähäiset, on kaupunki ainakin 1000 vuotta vanha. Se on syntynyt vanhan Samarkandista Buharan kautta Afganistaniin ja Intiaan kulkevan kauppareitin varrelle. Kaupungin nimenä oli 1300-luvulle asti Nakhsab, jolloin paikalle rakennettiin turkkilainen linnoitus, joka nimettiin Qaršiksi. Kaupungista on käytetty myös nimeä Bek-Budi. Qarši oli Tšagatain kaanikunnan pääkaupunki. Sittemmin Qarši tuli kuulumaan Buharan kaanikuntaan josta vuonna 1920 muodostettiin Buharan sosialistinen kansantasavalta, joka lakkautettiin 1924. Qarši kuului tämän jälkeen Uzbekistanin neuvostotasavaltaan.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1986

Naiset pelasivat vuonna 1986 pesäpallon Suomenmestaruudesta 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana
Visayas

Hallinnollinen jako

Visayas jaetaan hallinnollisesti kolmeen alueeseen: Keski-Visayas, Itä-Visayas ja Länsi-Visayas. Alueet jaetaan provinsseihin, joita on 16.
Shing Mun -joki

Shing Mun -joki virtaa Sha Tin -alueella Hongkongissa.
Alun perin joki laski Sha Tin -lahteen, mutta kun Sha Tin -alue rakennettiin täyttömaasta, joen reitti siirrettiin kanavaan. Se kulkee nykyisin seitsemän kilometriä pitkässä kaksisataa metriä leveässä kanavassa Sha Tinin halki Tolon satamaan asti. Muut Sha Tin-lahteen laskeneet joet ovat nyt Shing Munin sivujokia, tai nullaheiksi kutsuttuja betonikouruissa kulkevia avoviemäreitä.
Shin Mung -joen varret ovat taajaan asutettuja alueita, ja joen yli kulkee lukuisia siltoja. 1980-luvulla joki oli pahasti saastunut, mutta tilanne on paranemaan päin, ja jokeen on palannut kaloja ja selkärangattomia. Se aiheuttaa edelleen hajuahaittoja.
Shōjoai

Shōjoai (jap. 少女愛), kirjaimellisesti ”tyttörakkaus”, on termi, joka tarkoittaa animessa ja mangassa esiintyvää naispuolisten hahmojen välistä romantiikkaa ja homoseksuaalisuutta. Sitä pidetään yleisesti yhtenä mangan ja animen kategorioista. Sitä ei tule sekoittaa termiin yuri, joka tarkoittaa shōjoain tapaan naispuolisten hahmojen välistä homoseksuaalisuutta, mutta pornografisessa merkityksessä. Niin kutsuttu miesvastine shōjoaille on shōnen’ai. Shōjoai on useimmiten tytöille suunnattua, mutta myös pojille suunnattua shōjoaita on olemassa. Näiden välillä on kuitenkin oleellisia eroja: tytöille suunnatut julkaisut keskittyvät lähinnä draamaan ja hahmojen välisiin suhteisiin, kun taas pojille suunnattu shōjoai on yleensä eroottisempaa ja paljastavampaa, joskus jopa yuria muistuttavaa.
Elokuun teehuone (elokuva)

Juoni

Satiirisessa draamakomediassa toisen maailmansodan voittaneet Yhdysvaltojen miehitysjoukot pyrkivät ”amerikkalaistamaan” Okinawan saaren väestöä heikoin tuloksin. Uusin demokratiaopein valittu paikallishallinto rakennuttaakin koulun sijasta geishojen teehuoneen, ja länsimaista kapitalismia ryhdytään harjoittelemaan myymällä bataattiviinaa amerikkalaisjoukoille. Kun eversti tulee tarkastukselle ja huomaa tämän kaiken, hän määrää teehuoneen ja viinapannut tuhottaviksi. Samaan aikaan Washingtonissa kylän amerikkalaistamisprojekti on kuitenkin palkittu esimerkillisenä hankkeena, ja eversti kääntää nopeasti kelkkansa.
Matti Rautio

Matti Olavi Rautio (25. helmikuuta 1922 Helsinki – 22. kesäkuuta 1986 Tampere) oli suomalainen säveltäjä.
Matti Rautio syntyi Helsingissä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Aarre Merikannon johdolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1946 pääaineena musiikkitiede. Hän työskenteli opettajana Sibelius-Akatemiassa vuosina 1947–1964 ja korkeakoulun lehtorina vuosina 1956–1975, Sibelius-Akatemian koulumusiikkiosaston johtajana vuosina 1966–1970 sekä Tampereen yliopiston kansanmusiikin lehtorina vuodesta 1975 sekä vt. professorina vuosina 1977–1982. Hän toimi Suomen Musiikinopettajain Liiton puheenjohtajana vuosina 1961–1972 ja musiikkilehti Rondon päätoimittajana vuosina 1963–1969. Rautio julkaisi vuonna 1959 tutkielman Rytmikasvatus ja koulusoittimet. Hän oli myös tunnettu ja suosittu musiikkipakinoitsija.
Säveltäjänä hän sai teoksiinsa vaikutteita uusklassismista (mm. Sergei Prokofjevilta ja Dmitri Šostakovitšilta). Raution varhaisimpia teoksia oli Suita per piano, jonka avausosa oli omistettu Carl Czernyn muistolle. Rautio sävelsi vuonna 1955 Divertimenton I veljelleen, sellisti Erkki Rautiolle. Vuonna 1957 valmistui hänen balettinsa Sininen haikara. Tanhumusiikin (1960) valmistumisen jälkeen Rautio piti säveltämisestä yli vuosikymmenen mittaisen tauon.
1970-luvulla Matti Rautio sävelsi muun muassa pianokonserton, sarjan Hanoniana (1971) ja Divertimenton II (1972).
Matti Raution veljiä olivat viulisti ja kapellimestari Paavo Rautio ja sellisti Erkki Rautio. Erkki Raution poika on pianisti Martti Rautio (s. 1962).
Aali Pitkonen

Ali ”Aali” Pitkonen (1884 Hanhijärvi, Enonkoski – ?) oli enonkoskelainen työmies, kansanparantaja ja verenseisauttaja.
Pitkonen syntyi Hanhijärven kylässä Enonkosken pitäjässä nykyisen Pitkolan paikalla Antti Juhana Pitkosen ja Katarina Lovisan (o.s. Malkki) kuudentena lapsena. Nuorena Pitkonen oli kova työmies, joka elätti Enonkosken, Kerimäen ja Savonrannan rajaseudulla eläneen perheensä. 
Kerrotaan, että Pitkonen olisi ollut erityisen hyvänluontoinen ja sopuisa henkilö, joka oli kokenut elämässään paljon. Hän usein teki erilaisia palveluksia alkoholista ja usein harrasti juopottelua rikkaiden kanssa. Hänen kerrotaan sanoneen, että vaikka hän itse oli köyhä, ei hän koskaan ollut köyhien ystävä. Pitkonen oli luonteeltaan huumorimies, eikä hän kieltänyt runsasta alkoholinkäyttöään. Pitkosella kerrotaan olleen jopa oma pontikkatehdas, jota ei kuitenkaan nimismies löytänyt, vaikka sitä etsi. 
Erityisesti Pitkonen hämmästytti ihmisiä verenseisauttajan kyvyillään. Pitkonen itse kertoi, että pitää olla "sarvipään" kanssa hyvissä väleissä. Hänen kerrotaan kyenneen tyrehdyttämään suurenkin haavan verenvuodon vain saamalla tietää tapauksesta ja toteamalla ”Ei vuua ennee”. Pitkosen kerrotaan parantaneen lapsia ja itsensä loukanneita eläimiä puhelimen välityksellä. Pitkosen kerrotaan sanoneen, että mikäli hän joskus olisi löytänyt kissan, jossa ei olisi muuta väriä kuin mustaa, hän olisi kyennyt tekemään ”mitä vaan”.
Juomatavoistaan huolimatta Pitkonen eli yli 90-vuotiaaksi. Hän itse oli nuorempana maininnut, että oli tehnyt asiasta litviikin ”kippurasarven” kanssa. Aalin emäntä Selma osasi myös loitsia ja parantaa vaivoja.
Verijärven kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Verijärven eteläosista työntyy etelään kolme syvää lahtea. Idempi lahti on nimeltään Haukilahti, jonka kapeassa pohjukassa maalauskallio sijaitsee. Kallio on Korvatunturin ja Pienen Paloniemen itäpuolella ja sen ohi kulkee metsätie. Kallioseinämä on muutamia metriä leveä ja maalaus sijaitsee veteen putoavan osan pohjoispäässä. Kallio on lohkeilutta ja veteen on pudonnut kiviä, jossa on mukana punaväriä.

Maalaus

Maalausalue on kaksiosainen. Ensimmäinen osa on 0,8×2,0 metriä suuri ja se sijaitsee 1,4−2,2 metrin korkeudella järven vedenpinnan yläpuolella. Ylinnä on hirvieläin, jolla on pitkä kaula ja oikealle katsova pitkä pää. Hirven korvat kuuntelevat eteenpäin. Hirven alla on kolme ihmishahmoa. Suurin hahmoista on hirven turvan alla. Se on piirretty sukeltavaan asentoon eli pää alaspäin. Ylöspäin osoittavat jalat ovat koukussa ja kädet ovat sivuille levitettyinä. Pään kohdalla oikealla on punavärisuttua. Toinen ihmishahmo sijaitsee takajalan takana, mutta se on pahoin kulunut. Ihmisten välissä on kolmas hahmo, jonka raajat osittavat erisuuntiin ja pää on muotoiltu täyteiseksi ympyräksi. Muutakin punaväri on, mutta niistä ei hahmotu enää kuvioita.
Maalausalueen toinen osa on noin 8 metriä etelään noin 2,5 metriä vedenpinnan yläpuolella. Siellä on vain vähäinen määrä punaväriä. Vaikuttaa siltä, että kalliosta olisi tästä kohtaa lohjennut iso pala pois. Maalauksia on voitu tehdä muuallekin kallioon, jolla vedestä vuonna 1996 nostetuissa kivissä on myös punaväriä.
Pirttijärvi (Ylöjärvi)

Maantieto

Järven pituus on 400 metriä, leveys on 250 metriä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Järveä ympäröi karu metsämaasto, jossa on soita aivan rannataan asti. Järveen laskee kolme suo-ojaa, joista yksi tuo Majajärven vedet junaradan alta. Järven laskuoja lähtee järven koilliskulmasta ja kulkee noin 1,5 kilometriä metsän ja peltomaan läpi Karhejärven Korpilahteen. Laskuojaan yhtyy myös Korpijärven laskuoja. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 64 vuorokautta.
Järven rannoilla sijaitsee melko runsaasti vapaa-ajan asuntoja, joille pääsee metsäautoteitä pitkin Majanmaankulman kautta yhdystieltä 2773. Tampere-Seinäjoki-junarata ohittaa järven kaakkoiskulmassa sen rantaa viistäen.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuonna 1990. Sen vesi on ruskeaa ja se sisältää runsaasti humusta. Tämä selittyy valuma-alueella olevilla suo- ja metsäalueilla, joiden valumavedet ovat myös happamia. Veden happamuustaso on lähellä arvoa 6,0 ja alusvedessä on mitattu alle 6,0 olevia arvoja. Rapujen kannalta happamuuden pH-arvo tulisi pysyä yli kuuden. Järven puskurikyky happamuutta vastaan on vain välttävä, joten valuma-alueen happamuustaso säätelee vahvasti järven happamuutta. Vedessä on paljon ravinteita ja järven ranninnetaso on noussut voimmakkaasti järven luontaisen tason yläpuolelle. Fosforipitoisuus oli pintavedessä 43 µg/l ja typpipitoisuus 870 µg/l. Fosforipitoisuudet ovat rehevien järvien tasolla, mutta pitoisuus on jo erittäin rehevien järvien tason (50 µg/l) tuntumassa. Typpipitoisuus oli 1,5-kertainen luontaiseen tasoon nähden. Yläjuoksulla olevassa Majajärvessä ravinnetasot ovat pienemmät, vaikka sen ympäristö on samanalinen kuin Pirttijärvessä. Syypäänä ravinnetason kohoamiseen voidaan pitää järven vapaa-ajan asutusta. Vaikka talvella 1990 happitilanne oli hyvä, voitiin todeta alusvesissä happikatoa. Hapen määrän väheneminen voimistui talven kuluessa ja oli enää tyydyttävä. Pirttijärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.

Geologia

Viime jääkauden loppuvaiheessa, jolloin mannerjäätikkö oli sulanut ja sen reuna perääntynyt näille seuduille, paljastui alueella paksu pohjamoreenin kerrostuma. Järvi on syntynyt moreenikerrostumassa olleeseen painanteeseen. Alue oli aluksi veden alla, mutta joutui aallokon huuhomaksi, kun maankohoaminen nosti sen pinnalle. Lähialueiden savikot syntyivät tämän huuhtoutumisen seurauksena.

Historiaa

Järvellä oli vuoden 1955 peruskartassa vain yksi asunto. Vuoden 1982 peruskartassa niitä oli kaksi.
Praia da Luz

Praia da Luz (suom. valon ranta) on kylä ja matkailukeskus noin kuuden kilometrin etäisyydellä Lagosista Portugalin Algarvessa. Matkailukeskus on kehittynyt vanhan kalastajakylän ympärille. Nykyään kalastuselinkeinon harjoittaminen rajoittuu pienelle alueelle kylän länsiosassa palveluelinkeinojen vallattua alaa.
Praia da Luzin historia juontuu roomalaisajoille asti. Paikalta on löydetty viitteitä muinaisista kylpylöistä ja kalojen suolausaltaista. Matkailu astui voimakkaasti mukaan kyän kehitykseen 1980-luvulta lähtien.
Praia da Luzinin rannat jakaantuvat hienohiekkaisiin ja toisaalta kivisiin rantoihin. Merivesi on puhdasta ja kirkasta, sen lämpötila vaihtelee voimakkaasti vuodenaikojen mukaan. Kylä on erityisen suosittu brittiläisten, irlantilaisten, portugalilaisten ja saksalaisten matkailijoiden keskuudessa.
Praia da Luz tuli erityisesti tunnetuksi siitä että maailmanlaajuisesti uutisoitu brittiläisen Madeleine McCannin katoaminen tapahtui siellä.
Orangen roomalainen teatteri

Orangen roomalainen teatteri (ransk. Théâtre antique d'Orange) on eteläisen Ranskan Orangessa sijaitseva, ensimmäisen vuosisadan alussa rakennettu antiikkinen teatteri. Se kuuluu nykyään Orangen kunnalle, ja siellä järjestetään kesäisin oopperafestivaalit, Chorégies d'Orange. Orangen teatteri on yksi parhaiten säilyneitä roomalaisia teattereita.

Historia

Teatteri oli merkittävässä asemassa antiikin Arausion väestön elämässä. Koko päivän kestäneissä esityksissä nähtiin mimiikkaa, pantomiimejä, runonlausuntaa ja "attelanaa", joka muistutti Commedia dell'artea. Viihde-esitykset olivat kaikille avoimia ja maksuttomia.
Kristinuskon vakiinnutettua asemansa Rooman valtionuskontona teatteri suljettiin virallisella ediktillä vuonna 391, koska kirkko piti teatteria pakanallisena taiteenlajina. Tämän jälkeen rakennus hylättiin täysin. Keskiajalla raunioita käytettiin puolustuskasarmina. Uskonsotien aikana 1500-luvulla teatterirakennus toimi kaupunkilaisten turvapaikkana.

Nykyaika

Teatteri alkoi hitaasti saada mennyttä loistoaan takaisin 1800-luvulla Prosper Mériméen ansiosta. Tämän johdolla restaurointityöt aloitettiin vuonna 1825. Vuonna 1869 teatterissa järjestettiin roomalainen festivaali Chorégies d'Orange, jossa juhlittiin Rooman mahtia. Festivaaleista tuli jokakesäinen tapahtuma. Ohjelmistoon kuului muun muassa Étienne Méhulin ooppera Joseph. Vuosisadan loppupuolella ja 1900-luvun alussa kaikki Ranskan merkittävät näyttelijät ottivat osaa Orangen festivaaleihin. Sarah Bernhardt esiintyi juhlallisuuksissa 1903.
Orangen roomalainen teatteri ja kaupungissa sijaitseva roomalaisajan Orangen riemukaari hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.
New Hope Jazz Mass

Kappaleet

Kaikki kappaleet Heikki Sarmanto.
Christina Porkkala

Eva Christina Porkkala, ent. von Gerich (23. elokuuta 1919 Helsinki – 22. helmikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen diplomiekonomi ja Suomi-Neuvostoliitto-Seuran pitkäaikainen pääsihteeri vuosina 1971–1983.
Christina Porkkala oli naimisissa pääsihteeri Veikko Porkkalan kanssa.
Sukujyrkkämä

Sukujyrkkämä eli surmanjyrkänne tai surmankallio (ruots. ättestupa) tarkoittaa sellaista korkeaa kalliota, josta vanhukset kansanuskomuksen mukaan muinaisina aikoina syöksyivät tai syöstiin alas, jotteivat he olisi vaivoiksi perheelleen. Uskomuksen muunnelma on tarina sukunuijista (ruots. ätteklubban). Ne olisivat olleet erityisiä nuijia, joilla vanhuksia olisi sukupolvi toisensa jälkeen isketty kuoliaaksi. Keillers Parkissa Göteborgissa ja  muuallakin Ruotsissa on Ättestupa-nimisiä kallioita, joita tarinan mukaan on käytetty tähän tarkoitukseen. Nykyisin ei kuitenkaan pidetä todennäköisenä, että järjestelmällistä vanhusten surmaamista tai itsemurhia olisi todellisuudessa esiintynyt, vaan sukujyrkkämiä pidetään myyttinä.
Vanhusten tai sairaiden surmaaminen mainitaan esimerkiksi Prokopioksen kuvauksessa heruleista 500-luvulla. Ruotsissa tästä ilmiöstä alettiin puhua 1600-luvulla, kun islantilainen Götrekin saaga käännettiin ruotsiksi ja julkaistiin. Tässä saagassa kuvattiin sukujyrkkämältä heittäytyviä ihmisiä Ruotsin Länsi-Götanmaalla. Seuraavina vuosisatoina erilaisiin kalliojyrkänteisiin liittyviä sukujyrkkämäaiheisia tarinoita tuli esiin varsinkin Etelä-Ruotsissa.
Uppsalan yliopiston professori Adolf Noreen (1854–1925) kuitenkin asetti sukujyrkkämätarinan kyseenalaiseksi. 1990-luvulla tutkijoiden keskuudessa onkin yleisesti hyväksytty käsitys, ettei sukujyrkkämiä todellisuudessa ole ollut olemassa. Ruotsissa kerrottuihin tarinoihin sukujyrkkämät luultavasti tulivat juuri Götrekin saagasta. Saagan tiedot levisivät pappien ja kartanonherrojen välityksellä osaksi suullista kansanperinnettä. Götrekin saagan kuvausta sukujyrkkämistä on arveltu humoristiseksi fiktioksi, koska siinä kerrotaan ihmisten hyppäävän jyrkkämältä mitä ihmeellisimmistä syistä. On otaksuttu, että islantilainen saagakirjailija halusi pilkata ruotsalaisia kuvaamalla nämä jyrkänteiltä hyppiviksi idiooteiksi.
Käsitettä ättestupa on usein käytetty Ruotsissa poliittisessa yhteydessä korostamaan, kuinka huonoksi varsinkin eläkeläisten tilanne voi muodostua sosiaalisen turvaverkon puuttuessa.
Suomessa ättestupa-käsitettä on käyttänyt Ior Bock teoksessaan Bockin perheen saaga.
Kalevi Rassa

Kalevi Toimi Juhani Rassa (3. helmikuuta 1936 Loimaa – 24. lokakuuta 1963) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1953–1962 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta. Hän edusti Suomen maajoukkuetta yksissä olympialaisissa.
Rassa edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 108 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 67 + 56 = 123 ja jäähymääränsä 63 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1957, 1958, 1960 ja 1962.
Rassa edusti Suomen maajoukkuetta kahdeksassa maaottelussa, joissa hän teki yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön. Hän oli mukana Squaw Valleyn olympialaisissa 1960.