google/wiki40b huggingface dataset:
Herman Liikanen

Elämäkerta

Liikasen vanhemmat olivat torppari, haudankaivaja Otto Vilhelm Liikanen ja Leena Hämäläinen. Liikanen kävi 1849–1850 Mikkelin alkeiskoulua ja sai sen jälkeen vielä yksityisopetusta rovasti Olsonilta. Hän yritti suorittaa yksityisesti ylioppilastutkinnon 1854 mutta ei onnistunut siinä.
Krimin sodan sytyttyä samana vuonna Liikanen pääsi aliupseeriksi ruotuväkeen Turun ja Porin läänin I pataljoonan Halikon komppaniaan. Hän siirtyi 1855 Kuopion pataljoonaan ja osallistui Haminan puolustamiseen heinäkuussa 1855. Saman vuoden elokuussa Liikanen kuitenkin erosi armeijasta sairaalloisuuden takia. Hän toimi tämän jälkeen maanjako-oikeuden sihteerinä Mikkelissä, kruununmakasiinin hoitajana Helsingissä sekä kotiopettajana Räisälässä tohtori J. E. Schwindtin ja pastori E. W. Strengin perheissä.  
Liikanen seurasi aktiivisesti maailmantapahtumia sanomalehdistä. Vuonna 1861 hän päätti lähteä Italiaan liittyäkseen vapaaehtoisena Giuseppe Garibaldin joukkoihin jotka taistelivat Italian yhdistämisen puolesta Itävaltaa vastaan. Hän liittyi lokakuun lopulla 1861 kenraali Türrin johtamaan unkarilaislegioonaan jonka tarkoituksena oli hyökätä Itävallan hallitsemaan Unkariin sen vapauttamiseksi. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut ja legioona hajosi 1862.
Palattuaan Suomeen Liikanen oli Viaporin linnoituksen komentajan eversti V. Theslöfin palveluksessa. Kun Preussin ja Tanskan välille syttyi 1864 sota Schleswig-Holsteinin alueen omistuksesta Liikanen oli niiden 11 suomalaisvapaaehtoisen joukossa jotka lähtivät taistelemaan tanskalaisten puolella. Liikanen osallistui Alsin saarella käytyyn Dybbölin taisteluun ja haavoittui oikeaan sääreen. Hän joutui potemaan tätä vammaansa koko kesän ja syksyn 1864. Liikanen ylennettiin 1865 Tanskan armeijan luutnantiksi ja hänet nimitettiin Dannebrogin ritarikunnan jäseneksi. Hän sai myös Tanskan valtion myöntämään eläkkeen jota hän nautti kuolemaansa saakka.
Liikanen palasi Suomeen 1865 ja hän sai paljon julkisuutta suomalaisen lehdistön palstoilla. Samana vuonna hän pääsi Suomen Hypoteekkiyhdistyksen palvelukseen kirjanpitäjäksi ja tässä toimessa hän oli aina 79-vuotiaaksi saakka. Liikanen tunnettiin suomalaisuusaatteen harrastajana ja J. V. Snellmanin kannattajana ja ystävänä. Liikanen osallistui vielä vuonna 1914 Kööpenhaminassa pidettyyn Dybbölin taistelun 50-vuotismuistojuhlaan ja pääsi tällöin muun muassa päivällisille Tanskan kuninkaan luo.
Jäätyään eläkkeelle 1914 Liikanen vietti viimeiset vuotensa sukulaisten luona Helsingissä, Kuhmalahdella ja Hirvensalmen Hietasessa. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Herman Liikaselle on pystytetty rintakuva Roomaan Villa Lanten lähelle Giuseppe Garibaldin puistoon.
Herman Liikasen elämästä on vuonna 1945 julkaistu erityisesti pojille suunnattu, todellisuuteen perustuva seikkailukirja Suomalainen vapaustaistelija.
Manu Paajanen

Manu Paajanen (12. toukokuuta 1941 Hämeenlinna – 27. tammikuuta 2018) oli suomalainen Espoon Tapiolassa ja viimeksi Forssassa asunut toimittaja ja kirjailija.
Paajasen vanhemmat olivat kotoisin Antreasta ja Paajasen syntymän aikana he olivat evakossa Hämeenlinnassa. Jatkosodan jälkeen Paajasen perhe asettui Parikkalaan ja Paajanen pääsi ylioppilaaksi Parikkalan yhteislyseosta. Hän opiskeli matematiikkaa ja luonnontieteitä mutta päätyi sitten lehtialalle. Paajanen työskenteli toimittajana Oulussa jossa hän tutustui Erno Paasilinnaan ja sai tältä kimmokkeen ryhtyä myös kirjailijaksi. Paajanen muutti 1960-luvun lopulla Helsinkiin ja kirjoitti juttuja muun muassa Viikkosanomiin, Uuteen Maailmaan, Iltaset-lehteen ja Hymy-lehteen. Hän oli  toimittajana Iltaset-lehdessä ja vuodesta 1980 lähtien Uudessa Suomessa ja Iltalehdessä. Tapiolaan Paajanen muutti vuonna 1978. Hän oli välillä Elämä-lehden päätoimittajana Oulussa ja toimi myös tiedotuspäällikkönä eri puolilla Suomea, Ruotsia ja Norjaa.
Paajanen kirjoitti pamfletteja, romaaneja ja kuunnelmia. Hän teki myös elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia, muun muassa käsikirjoituksen seitsenosaiseen televisiosarjaan Scandinavian Miracles - Finland Towards the 2lst Century, jonka tuotti ja ohjasi Juhan af Grann 1990-luvun alussa.
Keltaviiksiorneero

Levinneisyys

Keltaviiksiorneeroa tavataan Ecuadorissa, Kolumbiassa, Panamassa ja Costa Ricassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Erysikhthon (Ateena)

Erysikhthon (muinaiskreikaksi Ερυσίχθων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuninkaan Kekrops I:n ja Aglauroksen poika. Hänellä oli kolme sisarta, Aglauros, Pandrosos ja Herse.
Hän toi Eileithyian puisen kuvan Deloksen saarelta, mutta kuoli paluumatkalla vielä hänen isänsä elinaikana. Erysikhthonin kunniaksi attikalaisessa rannikkokaupungissa Prasiaissa oli hänen muistomerkkinsä.
Alankomaalaiset eurokolikot

Alankomaalaiset eurokolikot ovat Alankomaille lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Kaikkien kolikkojen kuva-aiheena on kuningatar Beatrixin profiili ja sanat Beatrix, Koningin der Nederlanden, eli Beatrix, Alankomaiden kuningatar. Alankomaissa käteiseurot otettiin käyttöön vuoden 2002 alusta.
Kaikissa Alankomaiden eurokolikoissa on kääntöpuolelta lisäksi EU:n kaksitoista tähteä ja kolikon lyöntivuosi.
Aloysius Gonzaga

Elämä

Gonzaga syntyi varakkaaseen sukuun Castiglione delle Stivieressa. Hänestä oli alkujaan tarkoitus tulla sotilas, mihin hän saikin koulutusta, tosin samalla hän opiskeli muitakin aineita. Hänet lähetettiin nuorella iällä Firenzeen toimimaan Francesco I de' Medicin palveluksessa. Firenzessä Gonzaga kuitenkin sairastui ja toipilasaikanaan hän käytti aikaansa pyhimyksistä kertovien kirjojen lukemiseen ja rukoiluun.
Palattuaan Castiglioneen Gonzaga tapasi kardinaali Charles Borromeon, josta myöhemmin tuli katolilainen pyhimys. Kardinaali antoi pojalle tämän ensimmäisen ehtoollisen. Myöhemmin Gonzaga innostui lähetyssaarnaajan urasta luettuaan jesuiittojen lähetystöitä käsittelevän teoksen.
Gonzagasta tuli jesuiitta ja hän siirtyi Roomaan voidakseen palvella veljeskuntaa. Hänet lähetettiin sieltä opiskelemaan, mutta huonon terveydentilansa takia hän joutui palaamaan Roomaan. Vuonna 1591 Roomassa puhkesi kulkutauti, minkä seurauksena jesuiitat alkoivat pitää sairaalaa kärsiville. Gonzaga liittyi sairaalan henkilökuntaan, mutta hoitaessaan potilaita hän sai itse tartunnan. 21. kesäkuuta 1591 Gonzaga menehtyi 23-vuotiaana.
Alikartano

Alikartano eli Frugård on kartano Mäntsälässä Nummisen kylässä. Alikartanon tila perustettiin vuonna 1608. Kartano kuului Nordenskiöld-suvulle vuodesta 1709 vuoteen 1912.  Vuonna 1964 Suomen valtio osti Alikartanon. Kartano toimi museona vuodesta 1983 vuoteen 2015, jolloin Museovirasto päätti sulkea sen pysyvästi. Kesällä 2018 museo avattiin uudelleen Mäntsälän kunnan toimesta. Museossa on esitelty muun muassa Nordenskiöldien tieteellisiä saavutuksia, ja osa huoneista on sisustettu 1800-luvun tyyliin. Suomen ja Pohjoismaiden kuuluisin alkemisti August Nordenskiöld (1754–1792) yritti vuosikausia valmistaa viisasten kiveä alkemistisessa uunissaan, joka on vieläkin nähtävissä Alikartanossa.
Tilan nykyinen päärakennus on vuodelta 1805. Rakennustyyliltään se on sekoitusta barokista, klassismista, rokokoosta ja karoliinisuudesta.
Yazid Mansouri

Ura

Mansouri aloitti jalkapalloilun Ranskassa 16-vuotiaana Tinqueuxissa. Sittemmin hän siirtyi Le Havreen, jossa hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1997–1998. Mansouri nousi lopulta joukkueen avausmiehistöön kaudella 1999–2000, jolloin joukkue putosi Ligue 2:een. Mansouri pelasi vielä kolme kautta Le Havressa kunnes hänet lainattiin yhdeksi kaudeksi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Coventryyn kaudella 2003–2004. Conventry kuitenkin purki Mansourin sopimuksen tammikuussa 2004, kun hän ilmoitti osallistuvansa vuoden 2004 Afrikan kisoihin vastoin joukkueen tahtoa.
Kisojen jälkeen Mansouri oli loppukauden ilman seuraa ja siirtyi kesällä 2004 Ligue 2:ssa pelanneeseen Châteauroux'iin. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden ajan ja toimi joukkueen kapteenina jälkimmäisellä kaudella 2005–2006. Kesällä 2006 Mansouri allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Ranskan pääsarjaan nousseen Lorientin kanssa.
17. kesäkuuta 2010 Mansouri allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa. Kauden päätteeksi joukkue putosi Qatarin toiseksi korkeimmalle tasolle. Samalla myös Mansouri jätti seuran kauden päätteeksi.
Loppu syksystä 2011 Mansouri kävi neuvotteluja sveitsiläisen Sionin ja algerialaisen ES Sétifin kanssa, mutta ei saanut solmittua sopimusta kummankaan seuran kanssa. Joulukuussa 2011 Mansouri allekirjoitti loppukauden kattavan sopimuksen algerialaisen CS Constantinen kanssa. Mansouri jatkoi vielä yhden kauden joukkueessa, jonka jälkeen hän päätti uransa kauteen 2012–2013.

Maajoukkueura

Mansouri oli jo vuonna 1999 Algerian maajoukkueen mukana, mutta pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. marraskuuta 2001 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Sittemmin hän edusti Algeriaa myös vuosien 2002, 2004 ja 2010 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Mansouri toimi myös Algerian maajoukkueen kapteenina pelaamissaan arvokisoissa. Viimeisen kerran hän toimi kapteenina vuoden 2010 Afrikan kisoissa. Mansouri valittiin myös vuoden 2010 MM-kisoihin, jossa hän ei kuitenkaan enää toiminut kapteenin roolissa,  eikä myöskään pelannut kisoissa otteluakaan. Kolme päivää myöhemmin viimeisestä Algerian alkulohkon ottelusta, Mansouri ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa. Mansouri pelasi urallaan yhteensä 67 maaottelua.
Joulukuussa 2010 Mansouri huomioitiin merkkipalkinnolla Algerian Kultaisen pallon tilaisuudessa pelattuaan maajoukkueessa kymmenen vuotta.
Suez Environnement

Historia

Yhtiön historian katsotaan alkaneen 1858, kun ranskalainen diplomaatti ja insinööri Ferdinand de Lesseps perusti yhtiön Compagnie universelle du canal de Suez Suezin kanavan rahoittamiseksi. Lukuisten käänteiden jälkeen viimeisimpänä 2008 Suez -yhtiö ja energiayhtiö Gas de France yhdistyivät GDF Suez -nimen alle, ja siitä eriytettiin vesi- ja jätehuoltoon keskittyvä, 2002 perustettu Suez Environnement.

SITA

SITA (ransk. Société Industrielle des Transports Automobiles) on joukko Suez Environnement -konserniin kuuluvia, SITA-nimen alla pääasiassa Euroopassa toimivia jätehuoltoyrityksiä. Alkuperäinen SITA perustettiin 1919 pariisilaiseksi jätehuoltoyritykseksi.

SITA Finland Oy

Remeon edeltäjä SUEZ Suomi syntyi vuonna 1998 nimellä SITA Finland, kun yhdysvaltalainen BFI myi jätehuoltoyritys SOHU:n ranskalaiselle SITA:lle. Vuonna 2003 SITA Suomesta tuli SITA Sverigen tytäryhtiö. Vuonna 2007 yritys osti SOL Ympäristöpalvelut Oy:n. Yrityksen liikevaihto oli 2011 noin 79 miljoonaa euroa; työntekijöitä yritys työllisti Suomessa noin 350. Yrityksen pääkonttori on Vantaalla ja sen toimitusjohtajana vuodesta 2006 lähtien on ollut Jorma Kangas. Vuodesta 2017 Remeo (entinen Suez Suomi) on ollut suomalaisen sijoitusyhtiö Hartwall Capitalin omistuksessa.
Trina

Uran alku

Ensimmäinen kappale, jolla Trina esiintyi, oli Trick Daddyn ”Nann Nigga” vuonna 1998. Trinan ensimmäinen albumi Da Baddest Bitch julkaistiin 21. maaliskuuta 2000.

2000–2003: Diamond Princess

Trina äänitti Missy Elliottin kanssa toista albumiaan vuodesta 2000 vuoteen 2002. Diamond Princess julkaistiin kesällä 2002. Levyltä julkaistiin kolme singleä.
Artur Boruc

Ura

Boruc on edustanut uransa aikana Pogoń Siedlceä (1998–1999), Legia Varsovaa (1999–2005) ja Dolcan Ząbkia (2000, laina). Celticiä hän edusti vuodet 2005–2010, Fiorentinaa vuodet 2010–2012 ja Southamptonia 2012–2015. Kaudella 2014–2015 hän pelasi lainalla Bournemouthissa, jonne siirtyi pysyvällä siirrolla kesällä 2015.
Puolan maajoukkuessa Boruc debytoi vuonna 2004. Hän on pelannut 65 A-maaottelua ja oli mukana muun muassa MM-kisoissa 2006 sekä EM-kisoissa 2008.
Geschützwagen Tiger für 17cm Kanonen (SF)

Geschützwagen Tiger oli saksalaisten toisen maailmansodan aikana Tiger II -vaunun alustalle suunnittelema 170 mm K72 L/50 -tykillä varustettu telatykki. Laite painoi peräti 58 tonnia. Sen miehistöön kuului kahdeksan miestä: johtaja, ampuja, radisti, ajaja sekä neljä lataajaa. Vaunuja rakennettiin sodan loppuun mennessä vain yksi kokeisiin käytetty kappale, jonka liittoutuneet löysivät saksalaiselta panssarivarikolta. Vaunuun suunniteltiin myös 210 mm kranaatinheitintä. Huippunopeus tiellä oli vain 45 km/h, moottorina oli Maybach HL230P3.
Palamisilman esilämmitin

Palamisilman esilämmitin (luvo) on voimalaitoskomponentti, jossa kattilan palamisilmaa esilämmitetään savukaasuilla. Usein käytetty nimi luvo tulee saksan sanasta luftvorwärmer. Palamisilman esilämmityksellä parannetaan voimalaitoksen hyötysuhdetta.

Toimintaperiaate

Luvo sijaitsee voimalaitoksen savukaasukanavassa syöttöveden esilämmittimen jälkeen savukaasujen virtaussuuntaan nähden. Noin 300–400 °C:n lämpöiset savukaasut lämmittävät palamisilman noin 20 °C:sta 250–350 °C:seen. Savukaasut jäähtyvät yleensä noin 150 °C:seen. Tätä kylmemmässä savukaasuissa olevat syövyttävät ainekset saattavat tiivistyä ja syövyttää lämmönvaihdinta. Kriittinen lämpötila riippuu voimakkaasti polttoaineesta ja erityisesti sen rikkipitoisuudesta. Runsasrikkistä hiiltä poltettaessa mainittu 150 °C on usein riittävän korkea ehkäisemään korroosion savukaasukanavissa ja piipussa, kun taas maakaasua käytettäessä rikkiä ei ole juuri lainkaan ja kriittisen alarajan muodostaakin ns. kastepiste. Kastepisteen alapuolella savukaasuissa oleva kosteus tiivistyy pinnoille, mikä aiheuttaa nopean korroosion ja muita ongelmia.
Voimalaitoskattilan suurin häviö muodostuu kuumien savukaasujen mukana menevästä lämmöstä. Ilman esilämmitin laskee savukaasujen lämpötilaa ja nostaa siis hyötysuhdetta.

Tekniset ratkaisut

Ilman esilämmittimiä valmistetaan kahdella erilaisella periaatteella, niin sanottuina putkiluvoina tai niin sanottuina pyörivinä luvoina. Putkiratkaisussa palamisilma kulkee savukaasukanavassa olevien putkien sisällä, ja savukaasut kulkevat putkien ulkopuolella. Ratkaisu sopii, kun savukaasut ovat helposti likaavia tai syövyttäviä, kuten sellutehtaiden lämmöntalteenottokattiloissa.
Pyörivä ilman esilämmitin koostuu tuhansista ohuista metallilevyistä, jotka pyörivät hitaasti savukaasu- ja ilmakanavien välillä. Levyt lämpenevät savukaasupuolella ja luovuttavat lämpönsä ilmapuolella. Pyörivät luvot ovat suhteellisen kalliita yksiköitä: perinteisessä voimalaitoksessa ne voivat olla kolmanneksi kallein kokonaisuus turbiinin ja kattilan jälkeen.
Joheksoli

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa joheksoli on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen. Joheksolia käytetään varjoaineena muun maussa verisuonten varjoainekuvauksessa angiografiassa, selkäytimen myelografiassa sekä suoliston, nivelten, kohdun ja munanjohdinten varjoainekuvauksissa. Yhdiste annostellaan ruiskeena suoneen tai selkäytimeen. Joheksolia käytetään myös niin sanotussa joheksolikokeessa, jolla määritetään munuaisten suodatusnopeutta ja siten munuaisten toimintaa.

Valmistus

Joheksolin synteesin lähtöaineena on 3-nitro-1,5-bentseenidikarboksyylihapon dimetyyliesteri. Tämä reagoi ensin 1-amino-2,3-dihydroksipropaanin kanssa, jolloin estereistä muodostuu amideja. Seuraavaksi nitroryhmä pelkistetään aminoryhmäksi vedyttämällä ja yhdiste jodataan. Seuraava vaihe joheksolin synteesissä on aminoryhmän asetylointi etikkahappoanhydridillä. Viimeinen vaihe on reaktio 3-kloori-1,2-propaanidiolin kanssa voimakkaasti emäksisissä olosuhteissa.
Hanhijärvi (Hämeenkyrö)

Maantietoa

Järven pituus on 400 metriä, leveys 170 metriä ja pinta-ala on 5,4 hehtaaria. Rantaviivan kokonaispituus on kilometri ja rannalla sijaitsee kolme loma-asuntoa ja maatila. Järveen laskee kaksi tulo-ojaa, jotka tuovat vettä lähimetsistä. Järven eteläpäässä sijaitsevsta luusuasta lähtee yli neljä kilometriä pitkä laskuoja, joka laskee Kallioistenselkään. Siihen yhtyy idästä Pikku Samelusjärven ja Samelusjärven yhteinen oja.
Järvelle pääsee Tampereen suunnalta poikkeamalla ennen Hämeenkyröä valtatieltä 3 yhdystielle 2623 ja seuraamalla sitä etelään. Yhdystien 2621 jälkeen kääntyy oikealle 1,7 kilometriä pitkä tie, jonka päässä järvi sijaitsee. Valtatie 3 kulkee aivan järven pohjoispään ohi. Järven ympäri kiertää tie tai kärrypolku.

Muuta

Järven lasku-uoma on monin paikoin luonnonmukainen ja puron rinteet ovat tiheää metrsää. Osa näistä kohteista muodostavat luonnonsuojelualueita.
Singaporensalmi

Singaporensalmi on salmi ja merkittävä laivareitti Singaporen saaren etelärannikon ja Indonesialle kuuluvien Riausaarten välissä. Salmi yhdistää Malakansalmen Etelä-Kiinan mereen.
Kari Lehtonen (laulaja)

Kari Antero Lehtonen on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hän on säveltänyt ja sanoittanut useimmat laulunsa.
Ydinvoimala

Ydinvoimala tai ydinvoimalaitos on lauhdevoimalaitos, jossa tuotetaan sähköä ydinvoimaa hyödyntäen. Ydinvoimalla voidaan tuottaa myös lämpöä, mutta se ei sovellu vastapainevoimaksi matalan lämpötilaeron vuoksi. Ydinvoimalan toimintaperiaate perustuu atomiydinten halkeamissessa syntyvään lämpöön. Tämän lämmön avulla tuotetaan korkeapaineista vesihöyryä joka pyörittää höyryturbiinia. Höyryturbiini taas pyörittää sähkögeneraattoria.

Historia

Ensimmäinen sähköverkkoon sähköä tuottava ydinvoimalaitos, Obninskin ydinvoimalaitos, aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 1954 Neuvostoliitossa. Ydinvoimalaitos yhdistettiin sähköverkkoon noin kolme viikkoa myöhemmin tuottaen sähköä tarpeeksi noin 2 000 kotitaloudelle. Sen sijaan maailman ensimmäinen täyden mittakaavan ydinvoimalaitos, Sellafield, avattiin 17. lokakuuta 1956 Isossa-Britanniassa.
Trebbiano

Trebbiano on yksi maailman viljellyimmistä viinirypälelajikkeista. Rypäleestä on runsaasti muunnoksia, ja nimellä on yhteensä satoja synonyymeja eri maissa. Esimerkiksi Trebbiano Toscano -rypälelajikkeella on 135 eri nimeä eri puolilla maailmaa. Ranskassa rypäleen nimi voi olla Ugni blanc, St. Émilion, Clairette Ronde, Clairette de Vence tai vaikka Queue de Renard ja Korsikassa Rossola.

Historiaa

Trebbiano lienee alun perin lähtöisin Välimeren itäosasta, josta sen viljely levisi Italiaan Rooman keisarikunnan aikana. Sitä pidetään italialaisena alkuperäisrypäleenä, joka on levinnyt lähes kaikkiin viinintuotantomaihin. Nykyisen Ranskan alueelle se levisi mahdollisesti paavien Avignonin vankeuden aikana.

Viljelyalue

Rypäle on Italian viljellyin vaalea rypälelajike ja toiseksi viljellyin rypäle: sitä viljellään kaikkiaan 550 neliökilometrin alueella, varsinkin Keski- ja Etelä-Italiassa. Trebbianoa viljellään runsaasti myös Australiassa ja Argentiinassa.

Jalostus

Lähes kaikki Trebbiano-rypäleet ovat vaaleita, ja ne sopivat siten hyvin valkoviiniin. Useimmiten niitä käytetään yhtenä osana viinisekoituksissa, esimerkiksi Italiassa Orvieton alueen Trebbiano-valkoviineissä, procanicoissa. Trebbiano sopii happamuutensa ansiosta konjakin valmistukseen, ja se on myös balsamietikan raaka-aine. Trebbianosta on olemassa tumma lajike, Trebbiano Nero, ja sitä käytetään myös pöytärypäleenä.
Quinta do Bill

Quinta do Bill on portugalilainen folk rock -yhtye. Se perustettiin lähellä Tomaria 1987.
Quinta do Billin alkuperäiset jäsenet olivat Carlos Moisés, Rui Dias ja Paulo Bizarro.
Antalkidas

Antalkidas oli spartalainen sotilas ja valtiomies antiikin Kreikassa. Vuonna 393 eaa. hänet lähetettiin Sardikseen lähettilääksi persialaisen satraapin Tiribazusin luokse. Spartalaiset tunnustivat Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien ja Kyproksen kuuluvan persialaisille. Ateenalaiset lähettivät oman lähettiläänsä, mutta spartalaismielinen Tiribazus vangitsi tämän. Persian kuningas Artakserkses II ei kuitenkaan pitänyt tästä ja erotti Tiribazusin.
Vuonna 388 eaa. Antalkidas johti laivastoa ateenalaisia vastaan. Lopulta ateenalaiset suostuivat rauhaan, jota kutsutaan Antalkidaan rauhaksi. Rauhansopimuksen mukaan Vähän-Aasian kreikkalaiskaupungit kuuluivat Persialle. Persialle kuulumattomat kreikkalaiskaupungit puolestaan olivat itsenäisiä lukuun ottamatta Lemnosta, Imbrosta ja Scyrosta, joiden tuli kuulua Ateenalle.
Atalkidas oli Artakserkses II:n suosiossa aina siihen asti, kun Sparta kukistui Leuktran taistelussa. Antalkidaan viimeinen matka Persiaan vuonna 367 eaa. ei ollut menestys.
KNM Narvik

Palvelus

Alus modernisoitiin 1987–1990, jolloin alukselle asennettiin suojasoihdunheittimet, Spherion TSM-2633-kaikuluotain, NFT MSI-3100 -tiedonsiirtojärjestelmä sekä 76 millimetrin ilmatorjuntatykki korvattiin 40 mm/L70 Boforsin ilmatorjuntatykillä. Vuosina 1996-1997 alukselle asennettiin Link 11- ja 14-tietoliikennejärjestelmät, GPS ja Plesseyn AWS-9-tutka.
Alus osallistui 2001-2002 ja 2004 Naton terrorismin vastaiseen operaatioon Active Endeavouriin, jossa seurattiin Välimeren merenkulkua. Alus siirrettiin kesällä 2007 telakalle ennen kuin se sijoitettiin merimuseoon museoalukseksi kesällä 2008.
Pehmopaperi

Pehmopaperi on ohutta, usein kaksi- tai useampikerroksista paperia, jota käytetään pyyhkimiseen. Käyttötarkoituksen mukaan erilaisia pehmopapereita ovat talouspaperi, WC-paperi ja paperinenäliinat, terveyssiteet jne.
Suomessa pehmopaperia valmistavat Nokian paperi (Oy Essity Finland Ab) ja Mäntän paperitehdas (Metsä Tissue Oyj). Näissä tehtaissa on yhteensä 6 pehmopaperin valmistukseen tarkoitettua paperikonetta, joista 1 kone on tällä hetkellä poistettu käytöstä.
Filippiinienkotka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 86–102 senttiä, siipien kärkiväli noin kaksi metriä ja paino noin seitsemän kiloa. Naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi. Valtavan kokoinen kotka, jolla on pitkä pyrstö ja suhteellisen lyhyet mutta leveät siivet. Se on samaa suuruusluokkaa kuin harpyija ja kuningasmerikotka. Sen höyhenpuku on yläpuolelta ruskea ja alapuolelta valkoinen. Niskassa on joukko pidentyneitä höyheniä. Nokka on hyvin vahva, korkea ja sivuilta hieman litistynyt. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajin elinajan odotus on 30–60 vuotta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Filippiinienkotka esiintyy vain Filippiineillä, sen neljällä pääsaarella Luzonilla, Samarilla, Leytellä ja Mindanaolla. Laji on äärimmäisen uhanalainen, sillä populaatio oli vuonna 1992 kooltaan 350–670 yksilöä, joista noin 226 oli lisääntymisikäisiä yksilöitä. Valtaosa kannasta elää Mindanaolla, jossa on noin 82–223 pesivää paria. Lajin suurin uhka ovat sademetsien hakkuut. Myös laiton metsästys sekä kaivostoiminnan takia elinkelvottomiksi jäävät alueet pienentävät kantaa. Filippiinienkotka elää sademetsissä.

Lisääntyminen

Reviirin koko on 25–50 neliökilometriä. Pari muodostaa elinikäisen liiton. Pesä on usein dipterokarpuspuun (Dipterocarpaceae) latvassa jopa 30 metriä maan pinnan yläpuolella. Pesän halkaisija voi olla kolme metriä. Naaras munii yhden munan. Pari huolehtii yhdessä poikasestaan noin 20 kuukauden ajan, joten laji pesii vain joka toinen vuosi.

Ravinto

Filippiinienkotka saalistaa lentäen matalalla latvuston yläpuolella tai istuen oksalla saalista väijyen. Se syö etupäässä apinoita ja puoliapinoita. Sille maistuvat myös pienet sorkkaeläimet ja suuret sademetsän linnut, esimerkiksi sarvinokat.
ARA San Juan (S-42)

Palvelus

Alus oli pitkään huollossa CINAR Argentine Industrial Naval Complexilla, missä se laskettiin vesille helmikuussa 2014 ja luovutettiin takaisin laivastolle 23. toukokuuta. Huollon aikana alus katkaistiin, mikä mahdollisti dieselmoottoreiden ja akuston vaihtamisen. Näin aluksen käyttöikää jatkettiin 30 vuodella.

Aluksen tuhoutuminen

Alus katosi 15. marraskuuta 2017 matkalla Argentiinan eteläkärjestä Tulimaan edustalta Buenos Airesin eteläpuolelle Mar del Platan tukikohtaan. Alukseen oli päässyt vettä snorkkelin kautta, joka oli aiheuttanut akustoon vian. Viranomaisten mukaan aluksen runko on mahdollisesti tuhoutunut vedenalaisessa onnettomuudessa.

Hylyn löytyminen

Aluksen hylky onnistuttiin paikantamaan vasta marraskuussa 2018, yli vuosi aluksen katoamisen jälkeen. Argentiinan laivasto ilmoitti, että hylky oli havaittu Valdésin niemimaan vesistä. Hylyn löysi etsintöihin osallistunut yhdysvaltalainen  Ocean Infinity kauko-ohjattavan etsintäaluksensa avulla. Hylyn ilmoitettiin olevan 800 metrin syvyydessä.
Dana Ashbrook

Yksityiselämä

Ashbrook syntyi San Diegossa, Kaliforniassa. Hänen äitinsä on opettaja ja isänsä johtaja teatterillisessa yliopistossa. Hänellä on veli Taylor Ashbrook, kirjailija, ja Daphne Ashbrook.