google/wiki40b huggingface dataset:
Mirja Salkinoja-Salonen

Mirja Sinikka Salkinoja-Salonen (o.s. Salkinoja; s. 18. toukokuuta 1940 Hauho) on suomalainen mikrobiologi ja Helsingin yliopiston emeritaprofessori. Hän on toiminut myös akatemiaprofessorina. Salkinoja-Salonen oli 1960–1970-lukujen ajan tutkijana Hollannissa, 1970-luvulta lähtien hän on toiminut tutkijana pääasiassa Suomessa.
Uransa alkuaikoina Salkinoja-Salonen tutki synteettisten ja kloorattujen yhdisteiden hajoamista ja keskittyi lähinnä puunjalostuksessa käytettäviin sellua valkaiseviin aineisiin. Salkinoja-Salosen tutkimukset edesauttoivat, että puuteollisuus lakkasi käyttämästä myrkyllistä ja vesistöjen pohjiin kertyvää kloorifenolia sellun käsittelyssä. 1990-luvulta lähtien Salkinoja-Salonen on tutkinut mikrobien tuottamia myrkkyjä hometaloista, rehuista ja ruokamyrkytyksiä aiheuttaneista elintarvikkeista.
Salkinoja-Salonen on toiminut tutkijana myös kahdessa suomalaisessa tutkimuksen huippuyksikössä, jotka tekevät poikkitieteellistä tutkimusta yhteistyössä eri yliopistojen kesken.
Salkinoja-Salonen kutsuttiin vuonna 2013 American Academy of Microbiologyn jäseneksi. Akatemia toimii suurimman mikrobiologian alan tiedejärjestön American Society for Microbiologyn yhteydessä.
Hänen puolisonsa on toimittaja Seppo Heikki Salonen.
Viikkosavo

Savo-lehden perinteiden jatkaja

Kaupunkilehti Viikkosavo perustettiin vuonna 1972 jatkamaan 1878 perustetun Savo-lehden kunniakasta uraa. Viikkosavo on ollut ilmaisjakelulehti vuodesta 1977.
Koiranputkilattakoi

Koko ja ulkonäkö

Koiranputkilattakoi on pieni, ruskeankirjava perhonen, jonka värisävy ja kuvioinnin selkeys vaihtelee. Suhteellisen paksut tuntosarvet ovat rihmamaiset ja lähes siiven pituiset. Levätessään perhonen pitää siipiään vaakatasossa takaruumiin päällä. Etusiiven keskellä erottuu helposti kaksi tai kolme valkoista, tummareunuksista pistettä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niitä reunustavissa ripsissä on yksi tumma poikkijuova. Siipiväli on 17–25 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa lajia tavataan ainakin eteläiseen Lappiin asti. Lattakoi lentää syksyllä ja uudelleen keväästä kesään. Joskus talvilevolta heränneitä perhosia voi tavata keskellä talveakin.

Elinympäristö ja elintavat

Lajia tavataan monenlaisissa ympäristöissä, yleisimmin kuitenkin kulttuurivaikutteisissa, kuten puutarhoissa ja pihamailla. Koiranputkilattakoi on aikuistalvehtija ja talvehtii mielellään rakennusten suojissa. Tämän vuoksi laji on helppo tavata myöhään syksyllä tai erityisesti varhain keväällä, jolloin muita perhosia ei vielä juuri ole liikkeellä. Aikuinen perhonen lentää pääasiassa yöllä ja tulee valolle.

Ravintokasvi

Toukka elää koiranputkella (Anthriscus sylvestris) ja karhunputkella (Angelica sylvestris), mutta kelpuuttaa tarvittaessa ravinnokseen myös muita sarjakukkaiskasveja.
Blitz BASIC

Blitz BASIC on BASIC-kieleen pohjautuva ohjelmointikieli. Blitz BASIC oli alun perin Amigalle julkaistu suosittu ohjelmointikieli. Vuonna 2000 perustettu Blitz Research Ltd toi markkinoille Blitz BASIC:in Windowsille.
Myöhemmin markkinoille tuli Blitz3D-kieli, jolla pystyi tekemään kolmiulotteista grafiikkaa sisältäviä sovelluksia. Blitz Research Ltd:n tuorein tuote on BlitzMax. Se on seuraavan sukupolven ohjelmointikieli, joka perustuu BlitzPlus- ja Blitz3D-kieliin, mutta sisältää huomattavasti paremmat ominaisuudet.
Ohjelmoijien keskuudessa kieli Amigan ja Atarin suosion aikana, aikana jolloin PC:t olivat olemassa mutta jotka eivät vielä olleet päässeet suosioon epäilemättä kiehtoi siksi että se oli reilusti nopeampi kuin perus basic, mutta silti melko yksinkertainen.
Lumholtzinpuukenguru

Koko ja ulkonäkö

Tämän harmaan kengurun musta häntä on pitempi kuin eläimen ruumis. Sillä on terävät kynnet ja mustat käpälät.
Ruumiinpituus 52-80 cm ja hännänpituus 42-93 cm.

Yleistä tietoa

Tämä puukenguru viettää suurimman osan ajastaan korkealla puissa, joissa se nautiskelee puiden antimia: lehtiä ja hedelmiä. Se jopa nukkuu puiden tukevilla oksilla. Tämä laji on uhanalainen, sillä hakkuut tuhoavat sen elinympäristön sademetsiä.

Levinneisyys

Australian kaakkoisosat.
Pesäkoisa

Koko ja ulkonäkö

Pesäkoisa on olemukseltaan pitkänomainen, sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraan etusiivet ovat pohjaväriltään kellertävänvalkoiset, ja niiden kärkiosa on siiven puolenvälin tienoolta lähtien ruskea. Ruskean värin sävy ja määrä vaihtelevat yksilöittäin, ja joillakin yksilöillä siivessä voi näkyä myös kaksi terävästi mutkittelevaa, ruskeaa poikkiviirua. Siiven etureunassa voi olla mustaa väriä. Naaraan etusiivet ovat kauttaaltaan tuhkanharmaat, mutta niidenkin sävy vaihtelee. Siiven keskiosassa on selvästi erottuva, pyöreä, musta laikku, ja joskus myös naaraan siivissä erottuu kaksi tummempaa poikkijuovaa. Molemmilla sukupuolilla etusiiven ulkoreunassa on rivi pieniä mustia täpliä ja takasiivet ovat vaaleat, kärkeä kohti tummuvat. Siipiväli 23–38 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Pesäkoisa on alkujaan eurooppalainen laji, joka on levinnyt ihmisen mukana vieraslajiksi muillekin mantereille. Suomessa sitä tavataan yleisenä maan etelä- ja keskiosissa. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuusta elokuuhun.

Elinympäristö ja elintavat

Pesäkoisa on yöllä ja hämärässä lentävä perhonen, jota usein tapaa päivällä lepäämässä seinillä ulkovalojen luona. Toukka elää erityisesti eri ampiaislajien, mutta myös mehiläisten ja kimalaisten pesissä. Se on pesäloinen, joka käyttää ravinnokseen pesään kertynyttä orgaanista jätettä, mehiläisvahaa, isäntälajin ravintovarastoja ja jopa isäntäpistiäisen toukkia. Toukat elävät pesässä kehräämänsä lujan silkin suojassa ja voivat runsaina esiintyessään tuhota suuren osan pesän kennostoista.
Primera Travel Group

Lentäminen

Primera Travel Groupin omistamat matkatoimistot lentivät pääasiassa yhtiön omalla Primera Air -lentoyhtiöllä, mutta yhtiön mentyä konkurssiin, lentoja operoivat eri yhtiöt. Esimerkiksi syksyllä 2018 Matka-Vekan lennot operoi Small Planet Airlines.
Agmatinaasi

Agmatinaasi eli agmatiiniureohydrolaasi on entsyymi, joka katalysoi agmatiinin hydrolysoitumista putreskiiniksi ja ureaksi. Entsyymiä tavataan niin arkeoniesta, bakteereista kuin aitotumaisista eliöistäkin ja se osallistuu eräiden polyamiinien biosynteesiin. Agmatinaasin EC-numero on EC 3.5.3.11.

Rakenne ja toiminta

Agmatinaasi on rakenteeltaan neljästä alayksiköstä koostuva tetrameeri tai kuudesta alayksiköstä koostuva heksameeri. Ihmisen agmatinaasi koostuu 352 aminohaposta ja sen molekyylimassa on 120 kDa. Aitotumaisten eliöiden agmatinaasi muistuttaa huomattavasti rakenteeltaan ja toiminnaltaan bakteerien agmatinaasia. Entsyymi muistuttaa myös eräitä muita samantapaisia reaktioita katalysoivia entsyymejä kuten arginaasia. Entsyymi vaatii toimiakseen mangaani-ioneja. Mangaani-ionit muodostavat sidoksia vesimolekyylien kanssa tehden niistä happamampia, jolloin ne helpommin muodostavat nukleofiilisen hydroksidi-ionin. Hydroksidi-ioni reagoi elektrofiilisen guanidinoryhmän hiiliatomin kanssa hydrolysoiden agmatiinin putreskiiniksi ja ureaksi.
Agmatinaasi on mitokondrioissa esiintyvä entsyymi. Ihmisellä sitä erittyy erityisesti aivoissa, maksassa, munuaisissa ja suolistossa. Maksassa agmatiinia metaboloi myös diamiinioksidaasi. Agmatiinilla voi olla rooli huumeaddiktioista parantumisessa ja entsyymin inhibiittoreita on tutkittu huumevieroitukseen. Agmatiinia inhiboivat muun muassa putreskiini, spermiini ja EDTA. Kasvit tuottavat putreskiinia ainoastaan agmatinaasin avulla, muissa eliöissä putreskiinia muodostaa myös ornitiinidekarboksylaasi.
Konson kulttuurimaisema

Konson kulttuurimaisema on 55 neliökilometrin laajuinen alue Konson lähistöllä Etiopian eteläosassa. Siihen sisältyy kivimuurien suojaamia kyliä ja pikkukaupunkeja, sekä jopa viiden metrin korkuisten kivipengerten avulla kukkulan rinteille rakennettuja peltoja ja kastelualtaita. Perinteisiin metsähautausmaihin on haudattu hengellisiä johtajia, joiden haudoille on veistetty puusta vainajaa muistuttavia patsaita. Alue on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2011.
Fräntilä

Fräntilä kylä Kauhavan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla, entisen Kortesjärven kunnan alueella. Kortesjärven kirkonkylästä on Fräntilään noin 5 kilometriä. Kylän perinteiset elinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Fräntilässä sijaitsee myös kuuluisa Fräntilän silta.
Rypysuo

Rypysuontien hevosenkenkä

Alue levittäytyy hevosenkengän muotoisen Rypysuontien ympärille. Sen eteläkärki sijaitsee Puijonlaaksoon vievän tienristeyksen ja Puijon mäkimontun laidassa. Alueen keskellä sijaitsee Länsi-Puijon koulu (alakoulu), jonka vuonna 1978 rakennetun tilapäisrakennuksen tilalle valmistui uusi koulu syksyllä 2007. Uusi koulurakennus maksoi noin 4,8 miljoonaa. Koulua käy noin 200 oppilasta (2016–2017).
Alueelle on muuttanut paljon lapsiperheitä uuden koulun myötä. Uusi koulurakennus ei ollut läpihuutojuttu, sillä koko koulun lakkauttamistakin esitettiin.
Noin puoleen väliin asti Rypysuontietä rakennukset ovat pääosin rivi- sekä omakotitaloja. Hevosenkengän länsiosassa sijaitsee tien molemmin puolin noin puolen kilometrin pituudelta kerrostaloja. Rypysuontien länsiosan keskivaiheilla sijaitsevat lähikauppa Sale, Rypysuon asukastupa (Petosen ohella ainoa kaupungin pyörittämä asukastupa, valittiin Pohjois-Savon vuoden 2002 kaupunginosayhdistykseksi), parturi-kampaamo sekä Kellonsoittaja Pub. Tie päättyy lounaissuunnassa joko keskustaan päin tai Julkulaan vievään risteykseen. Risteyksen laidassa on Niuvan koulu (p. 1923, yhdistettiin Länsi-Puijon kouluun 1993), jossa toimii nykyisin esikoulu ja Länsi-Puijon päiväkoti. Siellä järjesti kansalaisopisto erityisesti lasten liikuntakursseja. 
Rypysuon ulkoliikuntamahdollisuudet ovat hyvät. Jäälle joko Julkulaan tai Niuvaan on matkaa 500 metriä sekä Puijon mäkimonttuun ja latuverkostoon alle kilometri. Kuopion yliopistolliseen sairaalaan tai yliopistolle matkaa on hieman vähemmän kuin torille, noin 3 kilometriä. Osa alueella asuvien lähipalveluista kuten pankki, kirkko ja kirjasto ovat noin kaksi kilometriä länteen Rypysuosta sijaitsevassa Puijonlaakson kaupunginosassa. Keskustasta nähden katsottuna Rypysuon takana sijaitsee Julkulan kaupunginosa, joka on suosittu pien- ja rivitaloalue.

Triviaa

Kuopiolainen rap-artisti OG Ikonen vietti lapsuutensa Rypysuolla ja on tehnyt Rypysuota käsittelevän kappaleen "Takas Rypysuolle". Kappaleella Ikonen käsittelee lapsuuttaan Rypysuolla. Kappale piirtää tylyn kuvan siitä millaista elämä voi pahimmillaan olla syrjäytyneiden ihmisten hallitsemalla kaupungin vuokratalo-alueella.
Noljasjärvi

Maantietoa

Järven on 1,4 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Se sijaitsee Vahojärven eteläpuolella ja järviä erottaa 100 metriä leveä kannas. Siihen laskee kuusi metsä-, suo- tai pelto-ojaa. Laskuoja sijaitsee järven pohjoispäässä, missä noin 100 metriä pitkä kanavamainen oja virtaa Vahojärven Ojalahteen. Järvessä on neljä saarta tai luotoa, joista suurin Kaiturinsaari on 60 metriä pitkä. Varsinkin etelärantojen rinteet viettävät jyrkästi rantaan ja etelässä sijaitsee myös ainoa soinen ranta. Rantaviiva on noin viisi kilometriä pitkä. Ranta on enimmäkseen metsämaata, mutta pohjoispäässä pellot ulottuvat rantaan saakka. Järven ympäristössä on neljä maatilaa ja rannoille on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13284 haarautuvalta kylätieltä.

Virkistys

Vuonna 2016 kyläläisten aloitteesta kaupunki päätti rakentaa järven pohjoisrannalle yleisen uimarannan. Uimaranta valmistui vuonna 2017.
Uimarannan varustukseen kuuluvat uimakopin lisäksi pöytäryhmä, nuotiopaikka, sekä kaksi puistonpenkkiä. Ranta avautuu lämpimään etelään, minkä vuoksi se soveltuu mainiosti myös auringonottajille.
Cormoran Strike

Televisiosarja

Joulukuussa 2014 uutisoitiin, että kirjasarjasta tehtäisiin televisiosarja BBC Onelle. Syyskuussa 2016 Cormoran Striken rooliin valittiin Tom Burke. Robin Ellacottin esittäjäksi valittiin Holliday Grainger marraskuussa 2016. Sarja koostuu seitsemästä tunnin mittaisesta jaksosta (kolme Käen kutsusta sekä kaksi Silkkiäistoukasta ja Pahan polusta), joiden kuvaukset alkavat marraskuussa 2016. Rowling, Neil Blair, Ruth Kenley-Letts ja Elizabeth Kilgarriff toimivat sarjan vastaavina tuottajina; käsikirjoittajina ovat Ben Richards (Käen kutsu ja Silkkiäistoukka) ja Tom Edge (Pahan polku). Michael Keillor ohjaa Käen kutsun, jonka Jackie Larkin tuottaa.
Norojärvi (Kangasala, pohjoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä. Järvi sijaitsee pitkittäisessä painaumassa, joka on soistunut. Samalla suolla on toinenkin Norojärvi ja niiden yhteinen karttanimi onkin Norojärvet. Tämä järvi sijaitsee toisesta lounaaseen päin. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Järven itäpuolisella rinteellä sijaitsee laavu, jonka yläpuolella kulkee kävelypolku. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.

Luontoarvoja

Järvi ja sen ympäristö osa Joutsenenpesän–Norojärvien suojelualuetta, johon kuuluvat molempien Norojärvien lisäksi niiden laskuojat, eräs nimetön lampi ja Joutsenenpesän rannat lähes Haukijärveen asti. Alueen pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on suojeltu Metso-ohjelman mukaisesti vuonna 2015 alkaen. Alueella kasvaa iäkästä puustoa, jossa esiintyy lahopuita. Alueella voi marjastaa ja sienestää.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alue (Pirkanmaa)eseen (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen (35.733) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy. Siihen on johdettu Norojärven laskuoja ja toinen metsäoja, ja sen oma laskuoja laskee nimettömään lampeen. Vedet laskevat lopuksi Haukijärveen, joka vuorostaan laskee lopulta Säynäjärveen.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 Norojärviä ei ole mahdollisesti mahdollista osittaa täysin varmasti. Vuoden 1964 peruskartassa oli järvien ympäristö vieläkin ojittamatta, mutta vuonna 1975 oli metsiä alettu ojittamaan myös järvien yläjuoksulla. Järveen tehty sivuoja on kaivettu vasta vuoden 1986 jälkeen. Laavua ei ole merkitty viimeisessäkään peruskartassa.
Avaruuden arvoitukset

Avaruuden arvoitukset (ruots. Universums öde) on viisiosainen nuortenkirjasarja, jonka on kirjoittanut ruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija George Johansson. Kirjoista on suomennettu kolme ensimmäistä. Kirjojen nimet ovat Hyvästi maapallo (Uppbrott från jorden, 1979), suomeksi 1981, Uusi kotiplaneetta (Planetjakten, 1980), suomeksi 1982, Tuntematon planeetta (På okänd planet 1982), suomeksi 1983, Datorernas död (1983) ja Barn av Andromeda (1986). Kirjat sijoittuvat sata vuotta ilmestymisaikojaan myöhemmäksi. Ensimmäisessä kirjassa on kertojana päähenkilö Len Renberg, toisissa ulkopuolinen.

Hyvästi Maapallo

Hyvästi Maapallo -kirjassa Maapallo on aivan erilainen kuin nykyään. Maapallo on saastunut lähes asuinkelvottomaksi, joten lähes kaikki ihmiset asuvat muilla planeetoilla. Vain kourallinen asuu Thulessa Grönlannissa. Morning star -avaruusaluksen kapteeni Len Renberg kohtaa tuntemattoman voiman Omin, joka pyytää häntä muuttamaan jonkun naisen kanssa Andromeda-galaksiin. Renberg ihmettelee, kuinka hän ja joku nainen voisivat sinne päästä. Om kertoo voivansa ajatella heidät sinne, sillä "Avaruudessa ajatus on sekä aikaa että välimatkaa voimakkaampi". Om ajatteleekin Renbergin ja tämän rotellissa (rakettihotellissa) Titanilla tapaaman Amalthean Andromeda-galaksiin.

Uusi kotiplaneetta

Uusi kotiplaneetta -kirjassa Len ja Amalthea laskeutuvat ihmisiä muistuttavien olentojen asuttamalle ja muutenkin Maata muistuttavalle Terra-planeetalle, joka on kuin Maa 1900-luvulla, Yhdistyneet kansakunnat -nimiseen valtioon, joka muistuttaa Yhdysvaltoja ja jonka kansalaiset ovat ylimielisiä planeetan muita asukkaita kohtaan. He vihaavat erityisesti konwoijeja, ryhmää, jonka ajatukset muistuttavat kommunismia. He tapaavat siellä Polaro Onyxin, joka on joutunut vaikeaan elämäntilanteeseen muun muassa vaikean avioliittonsa takia ja haluaa lähteä Lenin ja Amalthean mukaan. Len ja Amalthea suostuvat tähän, ja Len kutsuu Onyxia "liftariksi". He laskeutuvat toiselle Maata muistuttavalle planeetalle, joka on kuin Maa ennen merkittävien sivilisaatioiden syntymistä.

Tuntematon planeetta

Tuntematon planeetta -kirjassa Polaro Onyx kuolee Uudessa Maassa, kun Morning Star räjähtää. Len ja Amalthea yrittävät elää alkeellisella kulttuuritasolla. He keksivät uudelleen asioita, jotka maapallolla keksittiin muinaisuudessa. He kohtaavat planeetalla asuvia ihmistä muistuttavia älyllisiä olentoja. Amalthea tulee raskaaksi, ja kun hänen synnyttämisensä aika tulee, yksi näistä olennoista, vanha naaraspuolinen, tulee toimimaan kätilönä. Lapsi on tyttö, jolla on kuusi varvasta kummassakin jalassa.
Inkeri Mertanen

Sirkka-Inkeri Mertanen (s. 29. kesäkuuta 1949 Tervo) on suomalainen näyttelijä, joka teki 40-vuotisen uran Tampereen Teatterissa 1970-luvun puoli­välistä eläkkeelle jäämiseensä 2015 saakka.
Inkeri Mertanen valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1974 ja opiskeli samalla näyttelijän­työtä Suomen Teatteri­koulussa 1971–1975. Lisäksi Mertanen on valmistunut teatteri­kuraattoriksi Teatteri­korkea­koulusta 1996.
Mertanen vieraili 1990-luvulla monissa Raivoisat Ruusut -ryhmän tuotannoissa Helsingissä. Hän on vieraillut myös muun muassa Turun Samppalinnan kesäteatterissa, Tampereen Pyynikin kesäteatterissa sekä Tampereen tuomio­kirkon 100-vuotis­juhla­näytelmässä Vihan päivät 1918.
Mertanen tunnetaan useista monologi­esityksistään, kuten Edith Södergranista kertova Vaarallisia unia (1995), Pentti Saarikoski -⁠aiheinen P.S. – Post Scriptum (2003), vuoden 2004 Minun tieni – Elli Tompuri ja vuoden 2008 Helene Schjerfbeck -⁠aiheinen Helene.
Salatut elämät -saippua­sarjassa Mertanen esittää syksystä 2016 lähtien Dahlia Mustavaaraa.
Kiovan taistelu

Taustaa

Heinäkuun 1941 lopulla Saksan keskustan armeijaryhmän nopea eteneminen itärintaman keskiosassa ja suuret tasangot etelän armeijaryhmän välirajalla mahdollistivat lähes koko Neuvostoliiton Kiovan kaupungin ympäristöön ryhmittyneen Luoteisrintaman kohtaamisen. Puna-armeijan Umanin taistelussa kärsimät panssarivaunu- ja kuljetusvälinetappiot estivät joukkojen tehokkaan siirtämisen, mutta siitä huolimatta alueella olleet joukot aiheuttivat vakavan uhan saksalaisten etenemiselle. Keskittymä oli suurin itärintaman puna-armeijan ryhmityksistä.
Hitler keskeytti 3. elokuuta etenemisen kohti Moskovaa keskittäen joukkoja Kiovan kukistamiseen. Direktiivin No. 34 täydennys julkaistiin 12. elokuuta, ja siinä esitettiin kompromissi Kiovan ja Moskovan suuntien välillä. 2. ja 3. panssariryhmä pidettiin keskustan armeijaryhmässä eikä niitä siirretty alkuperäisen suunnitelman mukaisesti pohjoiseen ja etelään. Lisäksi pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmä siirrettiin keskustan armeijaryhmään, kunhan armeijaryhmä olisi saavuttanut suunnitellut tavoitteensa. Kolme panssariryhmää johtaisia lopullista marssia Moskovaan.

Taistelujen kulku

Heinz Guderianin 2. panssariryhmä hyökkäsi 7. syyskuuta pohjoisesta Kiovan itäpuolen Romnyä kohti. Ewald von Kleistin 1. panssariryhmä hyökkäsi 10. syyskuuta etelästä Kiovan itäpuolelle.
Neuvostoliittolaisten komentaja Semjon Budjonnyi huomasi jo varhain uhkaavan mottivaaran ja suunnitteli vetäytymistä. Josif Stalin kielsi vetäytymisen.
Taistelussa Gerd von Rundstedtin johtamat 2. armeija ja 2. panssaridivisioona yhdessä 6. ja 17. armeijan kanssa onnistuivat lyömään Mihail Kirponosin komentamat Neuvostoliiton joukot, joihin kuuluivat muun muassa Neuvostoliiton 5., 37., 26., 21., ja 40. armeija. Kirponos kaatui taistelussa yrittäessään vetäytyä joukkoineen. Panssariryhmät kohtasivat toisensa 14. syyskuuta ja sulkivat Kiovan mottiin viisi armeijaa.

Lopputulos

Saksalaiset ottivat taistelussa 665 000 vankia ja saivat tuhansittain tykkejä ja liki 900 panssarivaunua.
Kaisa Matomäki

Kaisa Sofia Matomäki (s. 30. huhtikuuta 1985 Nakkila) on analyyttiseen lukuteoriaan erikoistunut suomalainen matemaatikko. Syyskuusta 2015 alkaen hän on työskennellyt matematiikan ja tilastotieteen akatemiatutkijana Turun yliopistossa. Hänen tutkimuksensa käsittelee multiplikatiivisten funktioiden jakautumista lyhyillä väleillä. Hän on osoittanut, että Möbius-funktion arvot jakautuvat tasaisesti +1 ja − 1 välillä lyhyillä väleillä. Nämä tulokset puolestaan olivat Terence Taon käyttämiä työkaluja Erdősin ristiriitatilanteen todistamiseksi.

Ura

Kaisa Matomäki on kotoisin Nakkilan Matomäen kylästä. Hänen isänsä on maanviljelijä ja äiti alakoulun luokanopettaja. Matomäen setä on vuorineuvos Tauno Matomäki. Hänen matematiikan opettajanaan kyläkoulussa oli myöhemmin tekoäly-yritys HeadAI:n perustanut Harri Ketamo. Yläasteen jälkeen Matomäki siirtyi lukioon Valkeakoskella toimivan Päivölän opiston matematiikkalinjalle. Opiiskeluaikanaan hän voitti ensimmäisen palkinnon suomalaisille lukiolaisille tarkoitetussa matematiikkakilpailussa. Hän suoritti maisterintutkinnon Turun yliopistossa ja sai Ernst Lindelöfin palkinnon parhaasta lopputyöstä matematiikassa Suomessa vuonna 2005. Suoritettuaan tohtorintutkinnon Lontoon yliopiston Royal Holloway -kollegiossa professori Glyn Harmanin johdolla hän palasi Turkuun, jossa hän on akatemiatutkijana.
Matomäki tuli alan maailmanlaajuiseen tietoisuuteen vuosina 2007‒2009, jolloin hän julkaisi merkittäviä tuloksia noin kymmenessä tutkimusartikkelissa. Sittemmin Matomäki on julkaissut noin kolmekymmentä huippuluokan julkaisua, jotka käsittelevät lukuteorian keskeisiä kysymyksiä.

Palkinnot ja kunnianosoitukset

Kaisa Matomäki sai yhdessä Kanadan McGillin yliopiston Maksym Radziwillin kanssa  multiplikatiivisia funktioita käsittelevästä yhteistyötutkimuksestaan SASTRA Ramanujan -palkinnon vuonna 2016. Palkinto on perustettu vuonna 2005, ja se myönnetään vuosittain nuorille matemaatikoille, joiden aihepiiriin Srinivasa Ramanujanin on vaikuttanut. Palkinnon saatesanoissa kiitetään tutkijaparin uraauurtavaa yhteistyötä ja heidän käyttämiään uusia tekniikoita. 
Vuonna 2019 Kaisa Matomäki sai yhdessä Radziwillin kanssa yhden vuoden viidestä New Horizons Prize for Early-Career Achievement in Mathematics -palkinnosta, joka liittyy Breakthrough Prize in Mathematics -palkintoon. New Horizons -palkintoja jaetaan sekä matematiikan että fysiikan alalla korkeintaan kolmelle taholle vuodessa kummallakin alalla. Matematiikan alan New Horizons -palkinnon rahoittavat Mark Zuckerbergin säätiö ja Milner Foundation.  
Matomäki ja Radziwill ovat tehneet yhteistyötä vuodesta 2013 lähtien. He julkaisivat vuonna 2015 yhdessä artikkelin Geometric and Functional Analysis -julkaisussa, joka puolestaan johti heidän vuonna 2016 Annals of Mathematics -julkaisussa julkaisemaansa artikkeliin. Tärkein esimerkki heidän tutkimuskohteistaan on Liouvillen funktio, jonka keskiarvot liittyvät muun muassa alkulukujen jakautumiseen ja Riemannin hypoteesiin, joka on yksi matematiikan merkittävimmistä avoimista ongelmista.
Berengar I

Berengar I (k. 7. huhtikuuta 924), joka tunnettiin myös nimellä Berengario, oli Friulin herttua ja rajakreivi sekä Italian kuningas 888-924. Hän oli Friulin frankkilaisen rajakreivin Eberhardin poika. Äitinsä Giselan puolelta hän oli frankkien keisarin Ludvig Hurskaan pojanpoika.
Kaarle Paksun kuoltua Berengar valittiin Italian kuninkaaksi Paviassa 888. Hän sai kuitenkin koko Italian hallintaansa vasta seuraavana vuonna Spoleton Lambertin kuoltua. Kapinalliset ylimykset kutsuivat vuonna 900 Ludvig III:n Italiaan, jossa hänet kruunattiin langobardien kuninkaaksi ja seuraavana vuonna keisariksi. Berengar onnistui karkottamaan Ludvigin Italiasta, mutta tämä palasi pian takaisin. Vuonna 905 Ludvig vangittiin Veronassa ja sokaistiin. Paavi Johannes X kruunasi Berengarin keisariksi 915. Italian ylimystö kutsui vuonna 922 Burgundin Rudolf II:n Italiaan, ja myöhemmin Rudolf löi Berengarin lähellä Piacenzaa. Berengarin oma mies murhasi hänet seuraavana keväänä.