google/wiki40b huggingface dataset:
Olkipaalirakentaminen

Olkipaalirakentamisella tarkoitetaan suorakaiteen muotoisten olkipaalien käyttöä rakennusten ulkoseinien rakennusaineena. Olkipaalirakentaminen on ollut perinteinen rakennustapa useissa maissa. Moderneja 1980-2000-luvuilla olkipaalitekniikalla toteutettuja asuintaloja on muun muassa Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Irlannissa, Alankomaissa, USA:ssa, Kanadassa, Australiassa, Uruguayssa ja Venäjällä.
Olkipaaleja käytetään yleensä yhdessä puurungon kanssa, jolloin puurunko toimii kantavana rakenteena ja olkipaalit eristeenä. Vaihtoehtoisesti olkipaaliseinä voi olla itsekantava. Itsekantavia olkipaalirakennuksia on toteutettu muun muassa Sveitsin vuoristoalueelle Disentikseen.
Lämmöneristyskyvyltään olkipaalirakenne sopii myös kylmiin olosuhteisiin. Olkipaalin U-kerroin, jolla mitaan lämmöneristävyyttä, on vain 0,13. Esimerkiksi passiivitalon määritelmänä on, että U-kerroin on vähemmän kuin 0,15 ja matalaenergiatalolla >0,18.
Olkipaaliseinä voidaan pinnoittaa savirappauksella tai kalkki-hiekka-rappauksella. Puurunkoinen olkipaalirakennus voidaan myös vuorata puuverhouksella normaaliin tapaan.
Pelkästään oljesta koostuvaa olkipaalia ei pidä sekoittaa olki-savi-rakentamiseen, jossa olkea sisältävästä savimassasta muotoillaan yleensä muotin avulla kevytsaviharkko.
Suur-Oulu

Suur-Oululla tarkoitetaan suurkuntamallin pohjalta kuntaliitoksin mahdollisesti luotavaa suurkuntaa, joka muodostuisi Oulun kaupungista sekä Oulun työssäkäyntialueeseen kuuluvista ympäryskunnista. Suur-Oulun muodostamista ehdotti silloinen Oulun kaupunginjohtaja Kari Nenonen sanomalehti Kalevan haastattelussa 2. lokakuuta 2005. Suur-Oulun muodostaminen jakaa mielipiteitä puolesta ja vastaan. Nykyisin suur-Oulu muodostuu itse Oulun kaupungin lisäksi entisistä Haukiputaan, Oulunsalon, Yli-Iin, Ylikiimingin ja Kiimingin kunnista.

Valtuustokausi 2005–2008

Ylikiiminki jätti aloitteen kuntaliitoksesta syyskuussa 2005, joka sitten johti Ylikiimingin ja Oulun yhdistymispäätökseen. Ylikiiminki liittyi Ouluun vuoden 2009 alussa.
Haukipudas ja Yli-Ii aloittivat vuonna 2007 kuntaliitosselvitykset Oulun kanssa. 
Kiiminki päätti selvitystyön tekemisestä kuntaliitoksesta Oulun kaupungin mutta Oulun kaupunki ei lähtenyt selvitystyöhön valtuustokauden aikana. Myöhemmin Kiimingin kuntaliitosselvitys päätöstä muutettiin siten että kuntaliitosselvitykseen voisi liittyä muita Oulun seudun kuntia.

Valtuustokausi 2009–2012

Ylikiiminki liittyi Ouluun vuodenvaihteessa 2009. Valtuustokauden alussa kuntaliitosselvitykset Yli-Iin ja Haukiputaan osalta valmistuivat. Yli-Ii päätti liittyä Ouluun mutta pari päivää myöhemmin kokoontunut Haukiputaan kunnanvaltuusto hylkäsi täpärästi kuntaliitoksen Oulun kanssa. Samassa kokouksessa Haukiputaan valtuustoon jätettiin aloite monikuntaliitosselvitykseen liittymisestä joka sitten hyväksyttiin myös täpärästi enemmistöpäätöksellä pari kuukautta myöhemmin. Monikuntaliitokseen liittyivät myöhemmin Oulunsalo ja Muhos. Myös Kempeleen, Iin ja Limingan valtuustoihin jätettiin aloitteet monikuntaliitosselvitykseen liittymisestä mutta nämä eivät saaneet tarpeeksi kannatusta. Monikuntaliitosselvitykseen on sitoutunut Oulun lisäksi seuraavat kunnat: Haukipudas, Kiiminki, Oulunsalo, Muhos sekä Yli-Ii. Valtiovarainministeriö nimesi toukokuussa 2009 monikuntaliitosselvittäjäksi filosofian tohtori Arto Kosken. Selvittelijän toimikausi alkaa 1.8.2009 ja loppuu 18.2.2010. Monikuntaliitosselvitykseen osallistuneiden kuntien valtuustot kokoontuivat 26. huhtikuuta 2010 tekemään päätökset monikuntaliitokseen osallistumisesta. Haukipudas, Kiiminki, Oulu, Oulunsalo ja Yli-Ii päättivät osallistua liitokseen mutta Muhoksen kunnanvaltuusto päätti jäädä pois monikuntaliitoksesta. Oulun kaupunki sekä Haukiputaan, Kiimingin, Oulunsalon ja Yli-Iin kunnat yhdistyivät vuoden 2013 alussa uudeksi Oulun kaupungiksi. Kuntien valtuustot päättivät asiasta kokouksissaan 28. kesäkuuta 2010.
Piia Komsi

Piia Pauliina Komsi (s. 9. tammikuuta 1967 Kokkola) on suomalainen sopraano ja sellisti.
Komsi aloitti musiikkiopintonsa Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa 6-vuotiaana. Hän pääsi teini-ikäisenä Arto Noraksen oppilaaksi ja suoritti vuonna 1988 sellonsoiton diplomin Sibelius-Akatemiassa. Laulua hän opiskeli Liisa Linko-Malmion ja Marjut Hannulan johdolla. Lauludiplomin Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksessa hän suoritti 2002. Hän on täydentänyt sekä sellonsoiton- että laulunopintojaan Yalen yliopistossa.
Komsi piti ensikonserttinsa sellistinä vuonna 1990. Hän toimi Suomen Kansallisoopperan sellistinä vuosina 1989–2001. Avanti!-orkesterissa hän on toiminut sekä laulusolistina että sellonsoittajana.
Ensikonserttinsa laulajana hän piti 2003 ja on sittemmin esiintynyt laulusolistina Suomessa ja ulkomailla. Hän on kantaesittänyt useiden säveltäjien teoksia.
Komsin oopperarepertuaari kattaa rooleja barokista nykymusiikkiin. Hänen läpimurtoroolinsa oli Thomas Adèsin Powder Her Face -oopperan Maid, jonka hän esitti ensimmäisen kerran vuonna 1999 Musica Nova Festivaalilla. Sen jälkeen hän on esittänyt paljon modernia musiikkia. Korealaissäveltäjä Unsuk Chinin ensimmäisen oopperan Alice in Wonderland kantaesityksessä Münchenin oopperafestivaalilla Baijerin valtionoopperassa vuonna 2007 Komsi lauloi nimiroolin.
Hänen äänelleen ovat säveltäneet monet nykysäveltäjät hänen vokaaliakrobaattisia kykyjään hyödyntäen, muun muassa Liza Lim, Rolph Riem, Esa-Pekka Salonen, Unsuk Chin, Kimmo Hakola, Einojuhani Rautavaara, Lotta Wennäkoski ja Heinz-Juhani Hofmann.
Komsi on esiintynyt monien ulkomaisten huippuorkesterien solistina kuten Los Angelesin Filharmonikot, Lontoon ja Walesin BBC:n sinfoniaorkesterit, Oslon filharmoninen orkesteri, Tukholman filharmoninen orkesteri, Ensemble InterContemporain ja London Sinfonietta.
Hän on laulanut muun muassa Baijerin valtionoopperassa, Napolin San Carlossa, Rooman Teatro Olympicossa, Pariisin Theâtré et Musiquessa, Buenos Airesin Teatro San Martinissa ja Tel Avivin oopperassa sekä suomalaisissa oopperaproduktioissa. Hän on myös tunnettu passioiden ja oratorioiden solisti.
Piia Komsi on maailman ainoa koloratuurisopraano, joka laulaa ja soittaa selloa samaan aikaan. Hänelle ovat säveltäneet Heinz-Juhani Hofmann ja Jovanka Trbojevic tällaiset kappaleet.
Piia Komsin puoliso on sellisti Martti Rousi. Hän on sopraano Anu Komsin kaksoissisar.
Gustaf Lucander

Sukutausta ja perhe

Gustaf Lucanderin isä oli vaatturi Eric Hendrichsson, myöhemmin Lucander, joka syntyi Rymättylän Ylikylässä huhtikuussa 1699. Äiti oli Anna Christina Cronbach. Perhe muutti myöhemmin Rymättylästä Nauvoon. Gustaf oli seitsemästä sisaruksesta kuudes. Hänen syntymäpaikkaansa ei dokumenteista löydy, nuoremman veljen Abrahamin syntymäpaikka 1747 on Nauvo.
Gustaf Lucander mainitaan Nauvon kirkonkirjoissa 1749–1758 ja niiden mukaan hänen perheensä on asunut Nauvon Druckiksessa ja Nickåkerissa. Lucander avioitui 1771 apupapin tyttären Maria Flodbergin kanssa. Heille syntyi neljä lasta. 
Vuonna 1773 on Nauvon kirkonkirjassa maininta maalari Gustaf Lucander, vaimo ja  tytär, jotka asuvat Kyrkbackenissa. Lucander asui Nauvon Druckisissa maalatessaan Nötön kappelia. Perhe muutti Turkuun 1774, mutta oleskeli useaan otteeseen myös Nauvossa.

Lucander taiteilijana

Lucander on maalannut 1771 Nauvon Nötön kappelikirkon alttaritaulun. Maalaus esittää ristiinnaulitsemista, ikkunaa lähinnä on maalaus Jeesuksen syntymästä. Lehterimaalaukseen Lucander sijoitti oman nimensä, lahjoittajan, rovasti Mjödhin nimen sekä vuosiluvun. Kirkossa on muotokuvamaalaus, joka myöhemmin (1929) on todettu Gustaf Lucanderin omakuvaksi.
Samana vuonna Lucander maalasi Paraisten kirkon saarnatuolin. Kolmen lehterin reunamaalaukset hän toteutti veljensä avustuksella. Seuraavana vuonna hän koristi Nauvon kirkon saarnatuolin katoksen reunat kuudella kerubin kuvalla. Lehterin reunoihin hän maalasi vanhatestamentillisia henkilökuvia sekä aatelisvaakunoita. Saarnatuoli ja lehterin reunakuvat siirrettiin Turun historialliseen museoon, jossa ne paloivat pommituksessa 1941. 
Lucander maalasi Piikkiön kirkon alttaritaulut vuonna 1776. Suuren alttaritaulun aiheena on ristiinnaulittu, sen alla olevan pienemmän taulun aiheena on viimeinen ehtoollinen. Lisäksi hän maalasi ison esirippuja kuvaavan maalauksen päätyseinälle ja tämän yläpuolelle  Kristuksen ylösnousemusta kuvaavan puulevyn.   
Kemiön kirkon alttaritaulu on vuodelta 1787.
Kuusiston kirkon maalaukset ovat Lucanderin ja Gabriel Gotthard Sweidellin vuonna 1796 tekemät. Sweidell teki alttaritaulun, Lucander lehterikaiteen apostolien kuvat.
Huittisten kirkon sivualttarin alemman taulun Lucander kunnosti 1798 sen vahingoituttua mahdollisesti tulipalossa. Kunnostus oli niin perusteellinen, että taulua voi jopa pitää hänen maalaamanaan.
Vuonna 1802 Lucander maalasi Iniön kirkon alttaritaulun ja muut kirkon maalaukset. Valitettavasti kirkon sisusta tuhoutui tulipalossa 1880.
Vuonna 1803 Lucander maalasi Nakkilan kirkon lehterien kaiteet raamatullisin hahmoin. Kirkko purettiin 1887.
Paul Rugg

Ura

Rugg aloitti uransa 1980-luvulla komediasarjassa Mad Movies with the L.A. Connection, johon hän teki sivuääniä. Tämän jälkeen Rugg ääninäytteli Steven Spielbergin luomassa Animaanisissa pieniä rooleja vuosina 1993 ja 1994. Vuotta myöhemmin Spielberg loi uuden sarjan Bruce Timmin kanssa nimeltä Bittipää, jonka myötä Rugg tuli tunnetuksi esitettyään sarjan päähahmoa Bittipäätä. Sarjan päätyttyä vuonna 1997 Rugg ääninäytteli muutamissa videopeleissä sekä Disneyn animaatioissa, joista toinen merkittävä rooli osui hänelle vuonna 2005, kun hän ääninäytteli Professori Rotwoodia Jake Long – amerikkalainen lohikäärme animaatiossa vuoteen 2007 asti.
Ääninäyttelyn ohella Rugg on toiminut muun muassa käsikirjoittajana ja saikin palkintonsa juuri käsikirjoittamisesta.
Hän valmistui Loyola Marymount yliopistosta.
Parsman II Urhea

Parsman II Urhea (georg. ფარსმან II ქველი) eli Pharasmanes II oli Iberian eli Kartlin (nykyisen Georgian itäosan) kuningas. Hän hallitsi samaan aikaan kuin Rooman keisari Hadrianus (vallassa 117–138). Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 116–132 hänen hallintonsa ajankohdaksi. Hänestä kerrotaan useissa antiikin teoksissa ja hänet voidaan liittää keskiaikaisen georgialaisen perinteen nimeen Parsman Kueli, "urhea" tai "hyvä".
Keskiaikaisten georgialaisten vuosikirjojen mukaan Parsman Kueli hallitsi yhdessä Parsman Avazin kanssa diarkkina (yhdessä lähteessä on ylimääräinen pari Rok ja Mirdat), mutta useat nykytutkijat pitävät Iberian diarkiaa epätodennäköisenä, sillä aikalaiskertomukset eivät sitä tunne. Parsmanin sanotaan olleen edeltäjänsä Amazasp I:n poika. Hänen sanotaan menneen naimisiin Armenian kuninkaan tyttären Ghadanan kanssa (kuninkaan on täytynyt olla Vologases I). Keskiaikaisen teoksen Kuninkaiden elämä mukaan yhteishallitsijoiden perinteinen ystävyys rikkoutui Mirdatin iranilaisen vaimon yllytysten vuoksi. Toumanoff pitää kertomusta heijasteena Iberian kuningas Parsman I:n ja hänen veljensä Armenian kuningas Mithridateen välisestä vihollisuudesta, josta on historiallisia todisteita. Kronikka jatkuu kertomuksella armenialais–roomalaisesta liittoumasta ja sen hyökkäyksestä Persian tukemaan Iberiaan, jossa Parsman sai surmansa.
Ajan klassiset kirjailijat, joilla oli vahvempi historiallinen tausta, keskittyvät Parsmanin vaivautuneisiin Rooman-suhteisiin. Hän kieltäytyi vuonna 129 kunnianosoituksista idässä kiertelevää keisari Hadrianusta kohtaan ja sai alaanit hyökkäämään viereisiin Rooman provinsseihin päästämällä heidät kulkemaan valtakuntansa läpi, vaikka keisari oli lähettänyt hänelle hienompia lahjoja – mukaan lukien elefantin – kuin kenellekään muulle idän kuninkaalle. Närkästyksissään Hadrianus puki 300 rikollista kullalla kirjailtuihin kaapuihin, jotka kuuluivat Parsmanin antamaan vastalahjaan, ja lähetti heidät hänen luokseen. Antiikin lähteiden mukaan Parsman teki lopulta arvokkaan vierailun Hadrianuksen seuraajan Antoninus Piuksen luokse. Tämä Pharasmanes saattoi kuitenkin olla Pharasmanes III, Pharasmanes II:n mahdollinen pojanpoika.
Ennius

Quintus Ennius (239 – n. 168 eaa.) oli roomalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja satiirikko. Hänen sanotaan olleen aikansa vaikutusvaltaisin latinankielinen runoilija ja roomalaisen kirjallisuuden aloittaja. Hänen pääteoksensa oli eeppinen runoelma Annales, joista on jälkimaailmalle säilynyt vain 600 säettä.
Ennius oli syntyjään calabrialainen ja perehtyi kotiseudullaan hellenistiseen kulttuuriin. Hän liittyi Rooman sotaväkeen toisen puunilaissodan aikana ja palveli Sardiniassa centuriona. Siellä hänen lahjakkuutensa havaitsi Marcus Porcius Cato. Ennius muutti Roomaan ja ystävystyi Scipion Africanuksen kreikkalaisystävällisen ryhmän kanssa.
Enniuksen tuotanto on heksametrimittaista. Hänen kirjoittamastaan Annaalit-teoksesta tuli Rooman kansalliseepoksen mittoihin noussut työ. Siitä on säilynyt noin 600 säettä, joista monet ovat hyvin paatoksellisia. Hänen säkeistään on muodostunut monia lentäviä lauseita, kuten “Hädässä ystävä tunnetaan”. Hänen tiedetään kirjoittaneen ainakin 20 tragediaa ja tehneen lisäksi latinankielisiä muunnelmia Euripideen näytelmistä, mutta ne eivät ole säilyneet. Satiireillaan Ennius aloitti Gaius Luciliuksen kanssa uuden, aidosti roomalaisen kirjallisuudenlajin, jolle ei ollut kreikkalaista esikuvaa. Antiikin satiireissa oli yleensä moraalisen opetuksen sävy, jota myöhemmät satiirit eivät sisällä.
Estimointi

Estimoinnilla (engl. estimation) tarkoitetaan, että etsitään parasta arviota perusjoukon parametrin oikealle arvolle otokseen perustuen. Estimaattorilla (estimator) tarkoitetaan estimoinnissa käytettävää otossuuretta. Estimaatti (estimate) taas on havaintoaineistosta laskettava estimaattorin arvo. Hyvänä muistisääntönä voidaan sanoa, että estimaattori on estimointikaava, jolla laskettu luku on estimaatti. Estimaatti on siis kiinteä luku, jolla ei ole satunnaisjakaumaa.

Momenttimenetelmä

Momenttimenetelmä (method of moments) on vanhin estimointimenetelmä, jossa otosmomentit asetetaan vastaamaan jakauman momentteja. Näistä saadaan yhtälöitä, joiden avulla ratkaistaan ja estimoidaan parametrit. Menetelmä ei kuitenkaan ole kovin tehokas.

Suurimman uskottavuuden estimointi

Suurimman uskottovuuden estimointi on tilastotieteessä hyvin tärkeä estimointimenetelmä. Menetelmässä luodaan uskottavuusfunktio, joka maksimoidaan mallin parametrien suhteen.

Bayesin menetelmät

Katso: Bayesilainen tilastotiede
Bayesilaisessa tilastotieteessä ajatellaan, että tarkasteltavalla parametrilla on myös satunnaisjakauma, eli se on satunnaismuuttuja. Tämä jakauma on a priori-jakauma.
A priori-jakauman tietoon yhdistetään havaintoaineiston tuoma uusi tieto, josta saadaan parametrille uusi jakauma, eli posteriori-jakauma. Posteriori-jakauman odotusarvo on Bayesin estimaatti.
Yllä kuvatut menetelmät ovat piste-estimointia. Voidaan myös estimoida optimaalinen väli, jolle estimoita parametri kuuluu tietyllä todennäköisyydellä, jos estimaattorin jakauma ja keskivirhe on tiedossa. Luottamusväli on tavallisesti käytetty tilastollisessa päättelyssä. Luottamusvälit ovat satunnaisvälejä, jotka kertovat, millä tietyllä valitulla todennäköisyydellä estimoitava parametri kuuluu välille. Tavallisesti käytetään 95 %:n luottamusväliä, jossa lasketuista luottamusväleistä keskimäärin 95 % sisältää todellisen parametrin arvon.
Luottamusväli kuvaa siis estimoinnin tarkkuutta, eli mitä lyhyempi luottamusväli on, sitä tarkempi parametrin estimointi on ollut.
La Siesta

La Siesta on saksalainen riippumattojen valmistaja ja yksi harvoista riippumattotuotemerkeistä. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Jugenheimissa Saksassa, mistä tuotteet toimitetaan eurooppalaisille jälleenmyyjilleen. La Siestan toimitusjohtaja on saksalainen Alexander Grisar. La Siestalla on jälleenmyyjät lähes kaikkialla Euroopassa. Suomessa La Siestan edustajana toimii La Siesta Finland.
La Siesta -riippumatot valmistetaan Etelä-Amerikassa. Valmistusmaita ovat Kolumbia, Brasilia, Meksiko, Nicaragua ja Argentina. La Siesta tarjoaa perinteisten riippumattojen lisäksi mattoja puulevittimillä, jotka ovat tutumpia Euroopassa. Lisäksi yritys valmistaa riipputuoleja ja ainoana maailmassa Loungereita, joka on riippumaton ja riipputuolin yhdistelmä.
Yritys noudattaa valmistusmaissa reilun kaupankäynnin sääntöjä ja vastustaa lapsityövoiman käyttöä.
Antti Esko

Antti Esko (s. 30. heinäkuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija. Hän on urallaan voittanut kerran Suomen mestaruuden, ja esiintynyt A-maajoukkueessa 12-maaottelun verran.

Ura

Antti Esko aloitti uransa lentopallosta tunnetusta kotikaupungissaan Vammalassa. Seura oli Vammalan Kisa jossa nuori Esko sai ensimmäiset kosketukset lentopalloon. Lopulta Esko nousi juniorimaajoukkueiden kautta Vammalan Lentopallon edustusjoukkueeseen, SM-liigaan. Ensimmäisen kautensa hän pelasi VaLePassa vuonna 1999, josta hän jatkoi VaLePassa aina kolme vuotta vuoteen 2001 asti, kunnes teki Keski-Savon Paterin kanssa. Pateri hankki Esko hänen veljensä Mikko Eskon tilalle joka oli juuri lähtenyt pelaamaan ulkomaille.
Keski-Savon Paterissa Esko viihtyi vuoden verran kunnes vaihtoi huippuseura Pielaveden Sampoon vuonna 2003. Heti ensimmäisellä kaudellaan Sampossa Esko pääsi nauttimaan SM-pronssista. Seuraavalla kaudella mitali kirkastui kun Esko passasi savolaiset historian ensimmäiseen suomenmestaruuteen. Kaksi vuotta Sampossa pelattuaan Esko teki kovanluokan sopimuksen Haleniin, Belgian ammattilaisliigaan. Vuoden Esko viihtyi Halenissa kunnes palasi takaisin kotikaupungiinsa Vammalaan, pelaamaan kaupungin lentopalloylpeydessä VaLePassa.
VaLePassa Esko pelasi kaksi kautta nostaen tasoaan edelleen kohti huippupassaria. Kahden vuoden jälkeen hän lähti VaLePasta ja teki sopimuksen Salon Piivolleyn kanssa kaudesi 2007-2008. Kaudella 2008 hän voitti Piivolleyn kanssa Suomen Cupin hopeaa, ja pelasi Euroopan Cupia. Esko teki paluun kotiseudulleen Vammalaan (nyk. Sastamala) kaudeksi 2009-10. Entisen huippupassarin ja nykyisin valmentaja Ugis Krastinsin johdolla Esko kehittyi urallaan eteenpäin huomattavasti kauden aikana. Seuraavalla kaudella Esko valittiin joulukuun pelaajaksi Mestaruusliigassa sekä joulukuun että myös tammikuun tähdistökentälliseen.

A-maajoukkue

Vuoden 2007 kesällä Esko pelasi uransa ensimmäiset A-maaottelunsa Suomen A-maajoukkueessa. A-maajoukkue pelasi kesällä Lentopallon maailmanliigaa A-lohkossa, jossa pelasi Suomen lisäksi Brasilia (MM 1) Kanada (MM 5) ja Etelä-Korea (MM 17).

Muuta

Antti Esko on huippupassari Mikko Eskon pikkuveli. Veljekset pelasivat A-maajoukkueessa vuonna 2007 yhdessä. Veljekset taistelivat peliajasta passarin roolissa.

Seurat

1998-99 Vammalan Kisa (1-sarja)
1999-00 VaLePa,
2000-01 VaLePa
2001-02 Pateri
2002-03 Sampo
2003-04 Sampo
2004-05 Halen, Belgia
2005-06 VaLePa
2006-07 VaLePa
2007-08 PiiVolley
2008-09 PiiVolley
2009-15 VaLePa
Linnankatu (Turku)

Linnankatu (ruots. Slottsgatan) on yksi Turun ruutukaavakeskustan pääkaduista. Katu alkaa Aninkaistenkadulta ja päättyy Turun satamaan. Linnankadun alkupää on nykyisin kevyen liikenteen aluetta Aninkaistenkadulta Vähätorille eli Brahenkadun kulmaan asti. Yksi kaupungin tunnetuimmista nähtävyyksistä, Turun linna, sijaitsee Linnankadun varrella. Katu on 3 717 metriä pitkä, ja se on Turun pisin katu.

Historia

Linnankatu suunniteltiin 1600-luvulla linnalle kulkevaksi pääkaduksi. Tuolloin kadun alkupää nimettiin Kuningattarenkaduksi. 
Vuoden 1827 tuhoisan Turun palon jälkeen Carl Ludvig Engel laati Turulle uuden asemakaavan, joka suurimmalta osaltaan oli tyypillinen ruutukaava.  Siinä Linnankatu valittiin perussuunnaksi, jonka mukaan muut kadut rakennettiin joko sen kanssa yhdensuuntaisiksi tai sitä vastaan kohtisuoriksi.
Nosturi (Helsinki)

Nosturi on Helsingin Hietalahdessa osoitteessa Telakkakatu 8 sijaitseva kulttuuri- ja monitoimitalo, jossa järjestetään vuoden 2019 loppuun saakka muun muassa konsertteja, messuja, muotinäytöksiä ja nuorten diskoja. Talon toimintaa ylläpitää Elmu ry johtajanaan Tapio Hopponen.
Rakennus sijaitsee Hietalahden telakan alueen reunassa ja rakennettiin vuonna 1958 telakkaan liittyväksi varastorakennukseksi. Rakennus on Kaj Saleniuksen suunnittelema. Kun rakennus jäi tyhjilleen, Elmu sai sen haltuunsa vuonna 1999 samaan aikaan puretun Lepakon tilalle.
Nosturin kapasiteetti on tapahtumasta riippuen noin 900 henkilöä. Samoissa tiloissa toimii myös pienempiin tapahtumiin soveltuva Elmun baari. Nosturissa ovat esiintyneet muun muassa HIM, Apulanta, Lordi, Laibach, Bloodhound Gang, CKY, Iconcrash, Anthrax, Motörhead, Papa Roach, DragonForce, Ensiferum, Stam1na, Jenni Vartiainen, Elastinen, Iso H, Hanoi Rocks (Hanoi Revisited-kokoonpanolla) ja Turisas. 
Vuonna 2020 Nosturi tullaan purkamaan, kun entisen telakka-alueen itäisin osa, Telakkaranta, rakennetaan uudeksi asunto­alueeksi. Suunnitelman mukaan Elmun tuli saada korvaavat tilat lähellä sijaitsevasta, kaava­luonnoksessa suojelluksi merkitystä konepajahallista. Suunnittelma kuitenkin kariutui korkeisiin kustannuksiin, kuten myös mahdollinen muutto Suvilahden kaasukelloihin Helsingin nuorisoasiainkeskuksen kanssa. Kaupungin kulttuuripalvelupäällikkö Stuba Nikulan mukaan on melko selvää, ettei pysyviä uusia tiloja löydetä Nosturin purkamiseen mennessä.
Boulevard Saint-Germain

Boulevard Saint-Germain on hieman yli kolmen kilometrin pituinen puistokatu Pariisissa. Se kulkee 5., 6. ja 7. arrondissementin alueella pääosin Seinen suuntaisena noin puoli kilometriä joesta etelään, mutta kaartuu molemmissa päissään siten, että sen molemmat päät ovat joen varressa.
Kadun itäpäästä johtaa silta Seinessä olevan saaren, Île Saint-Louis'n itäpäähän, josta sen jatkeena johtaa Boulevard Henri IV Bastiljin aukiolle. Kadun länsipää sijaitsee Ranskan kansalliskokouksen käytössä olevan Palais Bourbon'in luona vastapäätä Seinen pohjoispuolella sijaitsevaa Place de la Concordea.
Boulevard Saint-Germainin itäosa kulkee Quartier latinin kautta. Siellä se leikkaa Boulevard Saint-Michelin jokseenkin kohtisuorasti. Näiden katujen risteyksessä sijaitsee Musée de Cluny, jonka alueella on myös roomalaisaikaisen kylpylän rauniot.
Kadun länsiosa kulkee Saint-Germain-des-Prés'n, länsiosa Faubourg Saint-Germainin halki. Katu ja nämä molemmat kaupunginosat ovat saaneet nimensä Saint-Germain-des-Prés'n kirkosta, joka on nimetty piispa Germanus Pariisilaisen mukaan.

Historia

Boulevard Saint-Germain rakennettiin 1860-luvulla Napoleon III:n hallituskaudella Georges Eugène Haussmannin suunnitelmien mukaisesti, jolloin se puhkaistiin vanhojen rakennuskorttelien läpi purkamalla rakennuksia. Toisin kuin Pariisin vanhoja keskiosia Seinen pohjoispuolella kiertävät, jo 1670-luvulla rakennetut ns. suuret bulevardit, se ei siis Boulevard-nimityksestä huolimatta sijaitse vanhojen kaupunginmuurien paikalla. Seinen eteläpuolella keskiaikaisten muurien paikalla on nykyisin vain kapeita katuja. Boulevard Saint-Germain rakennettiin kuitenkin siten, että sen voidaan katsoa täydentävän tämän Place Bastillelta Place de la Concordelle johtavan bulevardiketjun täydeksi ympyräksi.
Kadun varrella sijaitseva Café de Flore tuli 1940-luvun lopulla tunnetuksi aikakauden älymystön kokoontumispaikkana, jonka kanta-asiakkaita olivat muun muassa Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoir.
Saksi (anatomia)

Saksi on joidenkin kymmenjalkaisten ja hämähäkkieläinten tarttumiseen erikoistunut eturaaja. Eläin käyttää saksia muun muassa ruokaan tarttumiseen, puolustautumiseen ja joskus kolojen kaivamiseen. Jotkin lajit "miekkailevat" saksillaan paritteluoikeudesta. Muun muassa ravuilla, hummereilla ja skorpioneilla on sakset. Valeskorpionien saksissa on myrkkyrauhaset.
Power Rangers Jungle Furyn zordit

Power Rangers Jungle Furyssä zordit olivat eläinhenkiä, joita rangerit olivat oppineet hallitsemaan. Rangerit pystyivät tarvittaessa päästämään ne vapaaksi, menemään niiden sisään ja ohjaamaan niitä tekemiensä liikkeiden perusteella.

Megazordit

Rangerit käyttivät Megazordeja suuriksi kasvaneita vihollisia vastaan. Erilaisia kombinaatioita saatiin aikaan yhdistämällä eri eläinhenkiä. Rangerit ohjasivat Megazordeja yhdessä ja heidän liikkeensä siirtyivät suoraan Megazordien liikkeiksi.