google/wiki40b huggingface dataset:
Kaarlo Johan Blomstedt

Kaarlo (Karl) Johan Blomstedt (3. helmikuuta 1839 Kuru – 21. lokakuuta 1888 Hämeenlinna) oli suomalainen rehtori ja latinankielisen kirjallisuuden kääntäjä.
Blomstedtin vanhemmat olivat lukkari Aron Emanuel Blomstedt ja Karoliina Sofia Adler. Hänen vanhempi veljensä oli lehtori ja toimittaja Oskar Blomstedt. Blomstedt pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1866, opettajakandidaatiksi 1868 ja filosofian maisteriksi 1869.
Blomstedt toimi Hämeenlinnan lyseossa latinan ja kreikan lehtorina sekä rehtorina 1873–1888. Hän osallistui myös vuonna 1887 säätyvaltiopäiville pappissäädyn edustajana. Blomstedt oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1881-1888 ja valtuuston puheenjohtajana 1885-1886. Hänen aloitteestaan perustettiin Hämeen Sanomat-lehti ja Blomstedt oli lehden ensimmäinen päätoimittaja 1879. Blomstedt vuokrasi valtion omistamaa Hämeenlinnan maalaiskunnassa sijainnutta Ojoisten virkataloa ja harjoitti siellä maanviljelyä. 
Kaarlo Johan Blomstedt oli naimisissa 1866–1875 Ida Wilhelmina Lindqvistin (k. 1875) kanssa. Heidän poikansa oli arkkitehti Yrjö Blomstedt. Vuonna 1877 Blomstedt meni uudelleen naimisiin Alma Josefina Wegeliuksen kanssa.
Otalampi

Otalampi on 2600 asukkaan taajama Vihdissä.
Otalammen rannalla sijaitsee uimaranta. Rannalla on pukeutumistilat, jäteastia, kaksi siirrettävää käymälää sekä pelastuslautta. Lisäksi uimarannalla on laituri, jonka päässä on hyppytorni ja pelastusrengas. Rannan läheisyydessä on palloilukenttä. Rannalla oli  jäätelökioski joka oli yrittäjän ylläpitämä.

Palvelut

Vuonna 2008 valmistuneessa Otalampi-talossa on neuvola, päiväkoti, ala- ja yläasteen koulupalvelut. Rakennuksessa on myös avoin päiväkoti ja kerhotoimintaa.
Otalammella on S-market ja Neste-myymälä, jossa on myös Postin palvelut, Veikkauksen veikkauspiste, Kotipizza ja perävaunujen vuokraustoimintaa.
Nea Lindgrén

Nea Lindgrén (s. 1964 Helsinki) on suomalainen kuvataitelija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Hänen töitään on ollut esillä useissa yhteisnäyttelyissä ja muutamissa yksityisnäyttelyissä.
Kuvataideopettajana Lindgrén on työskennellyt Annantalon lasten- ja nuorten taidekeskuksessa. Hän on Taidemaalariliiton varsinainen jäsen.
Lindgrén on työstänyt myös elokuva- ja musiikkiprojekteja sekä tehnyt yhteistyötä unkarilaisen Sándor Vályn kanssa.
Olli Kinkkonen

Olli Kinkkonen (1881–1918) oli suomalainen siirtolainen ja ahtaaja joka murhattiin Yhdysvalloissa  Minnesotan osavaltiossa Duluthissa elokuussa 1918. Hänet kieriteltiin tervassa ja höyhenissä ja löydettiin hirtettynä. Murhan syyksi on arveltu Kinkkosen sodanvastaisuutta.  Kinkkonen ei ollut Duluthin suomalaissiirtokunnan ammattiyhdistys- tai rauhanaktivisti, vaan hiljainen satamatyöntekijä. Onkin epäilty että hänen surmaajansa erehtyivät luulemaan häntä joksikin toiseksi suomalaista perua olevaksi aktivistiksi.
The Jack

Sanoitusten tausta

Kappale sai alkunsa eräällä kiertueella, kun rytmikitaristi Malcolm Young sai viestin eräältä tytöltä. "Tyttö syytti minua siitä, että olin tartuttanut häneen tippurin, jota minulla ei koskaan ollut."
Malcolm antoi viestin solisti Bon Scottille, ja he alkoivat soittaa hidasta bluesia laulaen "She's Got The Jack" (viitaten tautiin). Kappale jäi AC/DC:n harjoituksiin ja myöhemmin ohjelmistoon.

Kappaleen kuvaus

Pintapuolisesti kappaleen sensuroidut sanat vaikuttavat kertovan tarinan kertojan ja erään naisen välisestä korttipelistä, jossa nainen voittaa kertojan jätkällä (The Jack). Kuitenkin sanoituksessa on viitteitä sukupuoliseen kanssakäymiseen, kuten ”my ace was high” ja ”how was I to know she'd been dealt with before”. Myöhemmin sanoitukset paljastuvat sukupuolitaudista kertoviksi.
Kappale koostuu yksinkertaisista blues-soinnuista, mutta Angus Youngin vahva riffi ja yhteyslaulutyylinen kertosäe tekevät kappaleesta yksinkertaista bluesia raskaamman. Bon Scottin laulu alkaa unisena murinana, mutta myöhemmin se muuttuu miehiseksi, mutta ahdistuneeksi ulvonnaksi, kun kertoja tajuaa, että naisella oli sukupuolitauti ”she's got the jack”.
Konserteissa yhtyeen kitaristilla Angus Youngilla on ollut tapana stripata kappaleen tahtiin.
Linux Kernel -postituslista

Linux Kernel -postituslista (engl. Linux Kernel Mailing List) eli LKML on avoimen lähdekoodin Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittäjien keskusteluun tarkoitettu postituslista. Se on yksi tärkeimmistä Linuxin kehittäjäyhteisön kommunikaatiokanavista. 
Muutokset ytimeen on toimitettava katselmoitavaksi postituslistan kautta asiaan liittyville henkilöille, joiden hyväksyntä tarvitaan muutoksen etenemiseksi ytimeen liittämiseen.
Arkisto listan sähköposteista vuodesta 1998 eteenpäin on koottu lore.kernel.org -palveluun.
Utkina datša

Utkina datša (ven. «У́ткина да́ча») on Pietarissa Ohtajoen ja siihen laskevan Okkervilin yhtymäkohdassa sijaitseva klassistinen rakennusmuistomerkki. 1790-luvulla pystytetyn esikaupunkihuvilan suunnittelijaksi on arveltu Nikolai Lvovia.
Afokleja Poltoratskajaa varten rakennettu huvila kuului vuodesta 1829 lähtien ruhtinatar Zinaida Šahovskajalle (toisessa avioliitossa Utkina). Rakennuksen keskuksen muodostaa kupolin ja doorilaisen pylväikön koristama pyöreä sali, johon liittyy kulmittain kaksi siipeä. Kaarenmuotoinen piharakennus päättyy kahteen symmetriseen paviljonkiin.
Vuoden 1873 jälkeen huvilassa toimi hyväntekeväisyyslaitoksia ja sairaaloita. 1930-luvun lopussa osa huoneista muutettiin asunnoiksi, ja muissa tiloissa toimi virastoja. Vuonna 2011 Pietarin kaupunki päätti myydä huonokuntoisen suojelurakennuksen sijoittajalle.
Ordoksen kulttuuri

Ordoksen kulttuuri oli pronssikauden ja rautakauden kulttuuri Keltaisenjoen seudulla Kiinassa noin 800-200 eaa. Tällä ajalla Kiinassa vallitsi Itäinen Zhou-dynastia ja Han-dynastia ja Keski-Kiinassa elivät Xiongnut. Ordoksen kulttuurin alueelta on löydetty merkkejä asutuksesta Myöhäispaleoliittiselta kaudelta noin 30000-60000 vuotta sitten. Ordoksen kulttuurin ihmiset elivät osittain samalla tavalla kuin nomadit. He valmistivat aikakaudelle tyypillisiä metalliesineitä, kuten käyriä veitsiä. He tekivät metalliesineisiin ornamenttimaisia koristeita.
Kuvavarmennus

Kuvavarmennus on menetelmä jolla voidaan varmistaa että palvelun käyttäjä on ihminen. Kuvavarmennus on yksi tapa toteuttaa CAPTCHA (akronyymi lauseesta ”Completely Automated Public Turing test to tell Computers and Humans Apart”).
Kuvavarmennusta käytetään monilla keskustelualueilla, tai muutoin käyttäjien vuorovaikutusta hyödyntävillä sivustoilla.
Ideana on yleensä että käyttäjälle näytetään kuva jossa on tekstiä tai numeroita, ja pyydetään käyttäjää kirjoittamaan kuvassa oleva teksti läheiseen tekstikenttään. Normaalin näkökyvyn omaava ihminen suoriutuu tehtävästä, mutta automaattinen tietokoneohjelma (botti) ei pysty vastaamaan kysymykseen oikealla tavalla.
Mikäli palvelua käyttävä ihminen ei kykene erottamaan juuri sillä käytetyn kuvavarmenteen tekstiä, monet järjestelmät tarjoavat mahdollisuuden vaihtaa toiseen satunnaiseen kuvaan.

Heikkoudet

Roskapostittaja tai muu ei-toivottua automaattista sisältöä lähettävä taho voi liittää bottiin tekstintunnistustoiminnon jolla se kykenee tunnistamaan kuvavarmennuksessa olevasta kuvasta tekstin ja pystyy tunnistautumaan kohdejärjestelmässä ihmiseksi. Tämän välttämiseksi kuvavarmenteen kuvasta pyritään tekemään mahdollisimman epäselvä jotta tekstintunnistusohjelma ei kykenisi lukemaan sitä, mutta toisaalta kuvan pitäisi olla riittävän selkeä ihmisen ymmärrettäväksi.
Mikäli palvelun käyttäjä on näkövammainen, ei tätä menetelmää luonnollisesti voida käyttää. Joissakin järjestelmissä on tämän tilanteen varalta mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia menetelmiä, kuten esimerkiksi laskutoimituksen ratkaisemista.
Rami Sarmasto

Rami Sarmasto (oikea nimi Raimo Sulo Virtanen; 24. elokuuta 1938 Sauvo–13. helmikuuta 1965 Humppila) oli suomalainen näyttelijä ja muusikko. Liikenneonnettomuudessa kuollutta Sarmastoa luonnehdittiin aikoinaan "Suomen James Deaniksi".

Ura ja elämä

Sarmasto valmistui Suomen Teatterikoulusta vuonna 1958. Hän näytteli Turun kaupunginteatterissa, jossa hänen töihinsä lukeutui muun muassa pääosa William Shakespearen komediassa Kesäyön unelma. Lisäksi hänellä oli kolme varsinaista elokuvatehtävää, huomattavimpana Ramin osa Valentin Vaalan musiikkipitoisessa nuorisokuvauksessa Nuoruus vauhdissa vuonna 1961. Sarmasto nähtiin myös pienessä avustajantehtävässä häävieraana vuoden 1957 Nummisuutarit-elokuvasovituksessa. Turun taiteilijaseuran Teatterikerho myönsi Sarmastolle Esko-patsaan vuosina 1962 sekä 1963.
Sarmasto seurusteli laulaja Tamara Lundin kanssa, ja heidän oli määrä avioitua. Kohtalo kuitenkin puuttui peliin ja Sarmasto kuoli auto-onnettomuudessa Humppilassa pari viikkoa ennen kaavailtuja häitä 26-vuotiaana. Lund ja Sarmasto olivat valtatie 2:lla matkalla esiintymään Harjavallan Hiittenharjulle, kun heidän autonsa törmäsi vastaantulleeseen ylileveään kuljetukseen. Sarmasto on haudattu Turun hautausmaalle.
Sarmasto sävelsi kaksi iskelmää, Sinun omasi ja Tyttö kaivolla. Molemmat sanoitti Tamara Lund. Sinun omasi julkaistiin 16. maaliskuuta 1965 Lundin levyttämänä. Myöhemmin sävelmä on julkaistu lukuisilla kokoelmilla (muun muassa Valittujen Palojen Niin paljon kuuluu rakkauteen -kokoelma). Tamara Lundin ohella iskelmän ovat tulkinneet muun muassa Tapani Kansa, Taneli Mäkelä ja Eino Grön sekä Lundin tytär Maria Lund. Vähemmän tunnettu Tyttö kaivolla on Tamara Lundin ja Sarmaston duetto. Se jäi Sarmaston ainoaksi levytykseksi ja se julkaistiin Tyttö kaivolla / Sinun omasi -singlen a-puolena, mutta jäi pian b-puolen menestyksen varjoon.
Sarmaston esittämistä lauluista on tallella myös Portofino, jonka hän esitti Yleisradion toimittajan haastatellessa häntä, kun Sarmasto suoritti varusmiespalveluaan Porin prikaatin aliupseerikoulussa vuonna 1963.
Tanumin kalliopiirrosalue

Laajempi kokonaisuus

Tanumin maailmanperintökohde on pieni osa Norjan Oslonvuonon ympäristön, Ruotsin länsirannikon ja rannikon takana Vänernin eteläpuoleisen alueen muodostamaa laajempaa kalliopiirroksien kokonaisuutta. Kuviot voidaan luokitella 13 eri kategoriaan: kuppimerkit; kiekot, ympyrät ja pyörät; veneet, laivat ja reet; eläimet; ihmiset tai ihmishahmot; kädet; jalanpaikat tai jalat; kärryt ja rattaat; aatrat; verkot, ansat ja rysät; puut; aseet ja muut välineet; muut kuviot. Esimerkiksi Bohuslänissa tiedetään olevan (vuonna 2006) 27 338 kuppimerkkiä, 7 721 laiva- tai venekuviota, 3 556 ihmiskuviota, 1 522 eläinkuviota, 533 jalkakuviota, 610 ympyräkuviota ja 1 795 muita kuvioita. Bohuslänin kalliokuvat ovat kuitenkin keskittyneet sen pohjoisosiin, mistä löytyy edustavia piirroskohteita noin 1 500. Erityisesti Tanumissa on 360 piirroskohdetta, Kvillessä 280 kohdetta ja Tossenessa 180 kohdetta. Tanumin alueella sijaitsee kuitenkin riittävän laaja ja edustava kokoelma kalliopiirroskohteita maailmanperintökohteen tarpeisiin.

Muinainen ympäristö

Alueella tapahtuu vieläkin viime jääkauden loppuaikana alkanutta maankohoamista. Maankohoamisen seurauksen Atlantin merenranta siirtyy jatkuvasti kauemmaksi merelle. Pronssikauden alkuvaiheessa 1800–1600 eaa. meren vedenpinta sijaitsi 15–18 metriä nykyistä korkeammalla ja pronssikauden loppuvaiheessa 500 eaa. se sijaitsi 10–12 metriä korkeammalla kuin se on nykyään. Kalliopiirroskentistä 70 % sijaitsivat muinaisen meren rannalla tai 100 metrin päässä siitä. Loput 30 % piirroskentistä sijaitsivat kauempana rannasta viljelysmaiden äärellä.
Muinainen merenlahti tunkeutui pronssikaudella syvälle etelään laajentuen alueen eteläpuolella saaristoiseksi lahdeksi. Siitä erkani idässä kohti pohjoista pitkä ja kapea lahti, jonka pohjalle syntyi myöhemmin nykyinen Tanumsälven. Tämä suojaisa, mutta kuitenkin merellinen, ympäristö, yhdessä viljavien peltomaiden kanssa, loi suotuisat puitteet yhteisöjen rikkaalle elämälle. Seudun suotuisa asema pohjoiseen johtavan kauppareitin varrella auttoi sitä myös vaurastumaan.
Kalliopiirrokset on tehty alueen luontaisesti paljaisiin kalliopintoihin. Kallioperä on alueella graniittia, joka on viime jääkauden aikana hioitunut mannerjään liikkeestä silokallioiksi. Tämä tasainen kalliopinta on ollut eroosion hyvin kestävä pinta, johon ollut helppo iskeä 3 700 vuotta sitten näkyviä kuvioita, ja josta ne erottuvat edelleen hyvin. Kuvioiden hahmottamista on Ruotsissa korostettu maalaamalla ne valkoisella tai punaisella värillä.

Kuvagalleria

Seuraavat kalliopiirrokset eivät kaikki ole Tanumin alueelta, mutta niissä olevat kuviot edustavat yleisimpiä kuviotyyppejä, joita siellä esiintyy:
Arvo Schrey

Arvo Vilhelm Schrey (25. tammikuuta 1892 Tampere – 28. maaliskuuta 1918 Messukylä, Tampere) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Edvin Vilhelm Schrey ja Elin Engström.

Opinnot ja nuoruusvuodet

Schrey kävi Tampereella kauppakoulun ja kauppaopiston sekä vuonna 1915 Härnösandin sahateollisuuskoulun. Hän toimi vuosina 1906–1910 Tampereen pellava- ja rautateollisuus oy:n konepajan ja vuosina 1913–1915 Oy Alfred Selinin puutavaraliikkeen konttoristina.

Jääkärikausi

Schrey liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. syyskuuta 1915 ja oli vuosina 1917–1918 1. komppanian varusvarastonhoitajana. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Kävi sotakoulun B-kurssin Libaussa vuonna 1917.

Suomen sisällissota

Schrey saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa Suomen sisällissodan taisteluihin muun muassa Kalevankankaalla, jossa hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Tampereella. Hänet haudattiin Tampereelle valkoisten sankarihautaan.
Tamires Cássia Dias Gomes

Tamires Cássia Dias Gomes, taiteilijanimeltään Tamires (s. 10. lokakuuta 1987) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 94 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi vuonna 2013.
Tamires edustaa seuratasolla tanskalaista Fortuna Hjørringiä.
Chameleon Casanova

Chameleon Casanova on Jari Sillanpään kappale, ja se on ilmestynyt vuonna 2005. Chameleon Casanova on tehty yhdessä Beats and Stylesin kanssa. Musiikkivideossa Sillanpää esiintyy charmikkaasti valkoisessa puvussa, ja tanssahtelee sulavasti.
Joose Keskitalo

Ura

Keskitalon muusikonura alkoi 2000-luvun alussa hänen osallistuessa Herättäjä-Yhdistyksen Uusien kantaa ottavien laulujen kilpailuun, jonka hän voitti. Ensimmäisen levyn julkaisun aikaan huomiota herättivät Keskitalon soittimet, kuten Lari Lätin valmistama Ginge-myrkkyruiskukitara ja harmonikanpuolikkaasta ja Helios-imurista rakennettu Elektrohelios-harmoni. Joose Keskitalo levyttää Helmi Levyt -yhtiölle. Vuoden 2004 aikana Keskitalo kokosi ympärilleen yhtyeen, jonka kanssa hän alkoi soittaa ehkä hieman popahtavampia kappaleita omaperäisillä mutta aiempaa pehmeämmillä sovituksilla. Hän on toiminut myös Paavoharju-yhtyeen jäsenenä. Keskitalon kappaleissa kuuluu savolainen melankolia ja kristillinen vakaumus. Sanoitusten aiheina on muun muassa maailmanloppu, kuolema, vapaus, (lähimmäisen-)rakkaus, pontikka ja riivaajat. Joose Keskitalo luettelee esikuvikseen artisteja kuten Ragnar Rock, Jyri Pitkänen, Vladimir Vysotski sekä Tapio Rautavaara. Keskitalo tunnustaa myös Leonard Cohenin yhdeksi esikuvistaan.

Yksityiselämä

Lukioikäisenä asuessaan Savonlinnassa Keskitalo vaikuttui Jyri Pitkänen -nimisen henkilön omista kappaleista, minkä myötä hän kiinnostui kitaransoitosta ja lauluntekemisestä. Keskitalo muutti Helsinkiin 2000-luvun puolessa välissä, mutta muutti takaisin Savonlinnaan vuonna 2016. Keskitalolla on tausta luterilaisten herätysliikkeiden piirissä, mutta on sittemmin kääntynyt ortodoksiksi.
Keskitalo on koulutukseltaan teologian kandidaatti.
Not Again

Musiikkivideo

Kappaleeseen kuvattu musiikkivideo julkaistiin elokuussa 2009. Video on kuvattu Islannissa. Koska samalla reissulla kuvattiin video myös "Welcome to My Life" -kappaleeseen, ei "Not Again" -videoon panostettu aivan sataprosenttisesti. Sunrise Avenuen laulajan, Samu Haberin, mukaan yhtye onkin saanut negatiivista palautetta; videota on mm. sanottu tylsäksi.
Llywelyn ab Iorwerth

Elämäkerta

Llywelyn ab Iorwerthin isä oli Iorwerth Drwyndwn ja äiti tämän vaimo Margaret. Hänen isoisänsä oli Owain Gwynedd, jonka kuolema vuonna 1170 johti Gwyneddin kuningaskunnan sisäisiin valtakamppailuihin. Llywelyn ab Gwyneddin noususta kuninkaaksi tiedetään vain suhteellisen vähän. Hän oli joka tapauksessa kukistanut kilpailijansa Gwyneddissä vuoteen 1099 mennessä tai hieman myöhemmin nousten maansa kuninkaaksi.
Vakiinnutettuaan asemansa Gwyneddissä Llywelyn pyrki myös levittämään vaikutusvaltaansa kuningaskuntansa ulkopuolelle Powys Wenwynwynin alueella. Samalla hän piti myös yllä suhteita Englannin kuningas Juhana Maattoman kanssa avioituen tämän tytär Joanin vuonna 1205. Juhana kääntyi kuitenkin lopulta Llywelyniä vastaan liittoutuen tämän levittäytymissuunnitelmien uhkaamien walesilaisten hallitsijoiden kanssa. Vuonna 1211 Juhana teki sotaretken Llywelyniä vastaan. Llywelyn pakotettiin luopumaan Perfeddwladin alueesta sekä luovuttamaan äpäräpoikansa Gruffyddin panttivankina kuninkaalle. Kuninkaan puuttuminen Walesin asioihin sai kuitenkin paikalliset hallitsijat liittoutumaan tällä kertaa Llywelynin kanssa. Kuningas ajautui myös sotaan Englannin paroneja vastaan, ja Llywelyn soti näiden puolella. Vuonna 2015 solmitussa rauhansopimuksessa eli Magna Cartassa tunnustettiin Llywelynin asema Walesissa, ja Gruffudd vapautettiin.
Llywelyn ryhtyi luomaan kuningasta riippumatonta Walesia vaatimalla muilta alueen hallitsijoilta uskollisuudenvaloja itselleen eikä Englannin kuninkaalle, kuten aiemmin oli ollut tapana. Esillä oli näin ensimmäistä kertaa ajatus Walesin ruhtianaskunnasta. Juhanan seuraaja Henrik III tunnusti Llywelynin aseman vuonna 1218, muttei ajatusta hänen hallitsemastaan ruhtinaskunnasta. Llywelyn toivoi vielä kuitenkin poikansa Dafyddin voivan saavuttaa isänsä havitteleman aseman. Dafydd oli Llywelynin poika avioliitosta Joanin kanssa ja näin myös sukua Englannin hallitsijoille. Dafyddin tultua täysi-ikäiseksi hän matkusti tekemään valan kuninkaalle vuonna 1227. Hänkään ei kuitenkaan saanut tunnustusta Walesin ruhtinaan arvolle. Kuninkaan mukaan Dafydd perisi isänsä, mutta hän käytti sananmuotoja, jotka voitaisiin tulkita myöhemmin kuninkaan haluamalla tavalla. Llywelynin ja hänen poikansa asema Walesissa oli näin epävarma. Vuosien 1228 ja 1234 välillä Llywelyn teki sotaretkiä kuninkaan maille Walesin rajamailla. Rauhansopimus kuninkaan ja Llywelynin välillä näytti ajoittain mahdolliselta, mutta lopulta sellaista ei kuitenkaan syntynyt.
Llywelyn kuoli 11. huhtikuuta 1240 Aberconwyssä, jossa hänet haudattiin paikalliseen luostariin. Häntä seurasi hänen poikansa Dafydd, joka joutui omalla kaudellaan tyytymään asemaansa Gwyneddissä koko Walesin sijaan. Llywelyn ei ollut koskaan saavuttanut virallista Walesin ruhtinaan asemaa, mutta ajatus koko Walesin kattavasta valtiomuodostelmasta oli kuitenkin saanut alkunsa. Llywelyniä käsiteltiin Walesilaisessa runoilijoiden, kuten Llywarch ap Llywelynin, Einion Wanin ja Dafydd Benfrasin teoksissa, jotka esittävät kuninkaan tarinan usein ihannoivaan sävyyn.
Olavi Reimas

Olavi Reimas oik. Unto Kalervo Eskola (14. maaliskuuta 1914 Viipuri − 9. kesäkuuta 1995 Kauniainen) oli suomalainen näyttelijä.
Valentin Vaala löysi Varkauden Työväenteatterissa näytelleen Reimaksen pääosaan elokuvaansa Vihreä kulta (1938). Tämän jälkeen Reimas näytteli kymmenessä muussa Vaalan elokuvassa Vaalan luottonäyttelijänä. Muiden ohjaajien elokuvissa Reimas ei juuri esiintynyt. Reimas lopetti näyttelemisen 1940-luvun lopulla. Viimeiseksi elokuvaksi jäi Sinut minä tahdon (1949), joka oli Vaalan ohjaama romanttinen komedia.
FS Marseillaise (1935)

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseenotettaessa Ranskan Välimerelle sijoitettuun laivueeseen ja siitä tuli kontra-amiraali Decouxin lippulaiva vuonna 1938. Alus liitettiin tammikuussa 1939 Casablancaan sijoitettuun 3. risteilijäviirikköön. Se oli Ranskan julistaessa sodan Saksalle Toulonissa Force Z:n liitetyn 4. risteilijälaivueen lippulaivana.
Alus osallistui huhtikuussa 1940 Ranskan kultavarantojen siirtämiseen Kanadaan. Italian sotaan liittymisuhan vuoksi Ranskan merivoimia järjesteltiin uudelleen, jolloin 3. risteilijäviirikkö siirrettiin Bizerteen osaksi Force de Raidia suojaamaan Ranskan etuja Pohjois-Afrikassa. Ranskan antauduttua 4. heinäkuuta 1940 alus palasi viirikkönsä mukana Touloniin. Britannian kuninkaallisen laivaston hyökättyä Mers-el-Kebiriin Saksa antoi luvan uudelleen varustaa tietyn osan Ranskan laivastosta, jolloin Marseillaise liitettiin uudelleen muodostettiin Vichyn Ranskan Avomerilaivastoon.
Saksan miehittäessä Vichyn Ranskan alueen aluksen miehistö tuhosi aluksensa Toulonissa. Saksalaisjoukot saapuivat maihinnousuportaille, mutta heitä kiellettiin saapumasta alukselle. He eivät pyrkineet alukselle väkivalloin, vaan seurasivat aluksen hidasta kaatumista laiturilta. Aluksen viimeiset upseerit poistuivat alukselta räjähdysten repiessä aluksen pirstaleiksi ja sytyttäessä viikon kestäneitä tulipaloja. Upseerit siirrettiin sotavankeuteen.
Aluksen hylku romutettiin 1946-1947.
Anne Parillaud

Yksityiselämä

Anne Parillaud on ollut kaksi kertaa naimisissa, ensin vuosina 1986–1991 ohjaaja Luc Bessonin ja myöhemmin vuosina 2005–2010 muusikko Jean-Michel Jarren kanssa. Parillaud on myös edellisten välissä seurustellut elokuvatuottaja Mark Allanin kanssa. Hänellä on kolme lasta, tytär Juliette Luc Bessonin sekä kaksi poikaa Lou ja Theo Mark Allanin kanssa. Hänellä on myös ollut suhde 80-luvulla näyttelijä Alain Delonin kanssa.
Joensuun ilves

Joensuun ilves on Noora Nevalaisen suunnittelema patsas Joensuun keskustassa Keskuspuistossa eli Laulupuistossa. Se paljastettiin yleisölle 27. helmikuuta 2012.
Norra Posten

Norra Posten oli Uudessakaarlepyyssä ja Kokkolassa vuosina 1883–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ruotsinmielinen Norra Posten perustettiin fennomaanisen Mellersta Österbottenin korvaajaksi. Vuoden 1884 alussa se siirtyi Uudestakaarlepyystä Kokkolaan. 1880-luvulla Norra Posten oli yksi kiivaimmista svekomaanilehdistä, mutta myöhemmin sen linja laimeni ja muuttui enemmän paikalliseksi. Kokkolan ulkopuolella lehti kärsi Svenska Österbottenin kilpailusta. Vuonna 1898 sen seuraajaksi perustettiin Österbottningen.
Aluksi kerran ja vuodesta 1887 lähtien kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 550 kappaletta vuonna 1885.