google/wiki40b huggingface dataset:
Rosebud (elokuva)

Juoni

Rosebud on ylellinen huvijahti, jolla viisi kaunista teini-ikäistä tyttöä valmistautuu viettämään kesälomaansa. Lomasuunnitelmat saavat kuitenkin karmean käänteen, kun arabiterroristit kaappaavat aluksen. Koska tytöt ovat rikkaista ja vaikutusvaltaisista perheistä, terroristit kuvittelevat saavansa suuret lunnasrahat. Miehistö murhataan ja alus ohjataan ulapalle. Lunnasvaatimusten tueksi terroristit filmaavat kannella alastomiksi riisuttuja tyttöjä. Uhkaavan tilanteen ainoa toivo on CIA:n agentti Lawrence ”Larry” Martin (Peter O’Toole), joka lähtee Newsweekin toimittajaksi naamioituneena yrittämään tyttöjen vapauttamista.

Tuotanto

Robert Mitchum oli alun perin miespääosassa, mutta kun kuvausten alussa hänelle ja ohjaaja Premingerille tuli suuri riita, Mitchum jätti elokuvaprojektin. Mitchumin mukaan hän itse lähti elokuvaprojektista, kun taas Premingerin mukaan hän antoi Mitchumille potkut tämän juomisen takia. Peter O’Toole palkattiin korvaamaan Mitchum kahden päivän kuluttua tämän lähdön jälkeen.
Rosebudin kuvaukset alkoivat Juan-les-Pinsin lomakohteessa Alpes-Maritimesin departementin Antibesin kunnassa, Ranskan Rivieralla 28. toukokuuta 1974 ja päättyivät syyskuun alussa 1974. Elokuva kuvattiin Ranskan lisäksi myös Länsi-Saksassa ja Israelissa. Juan-les-Pinsin ohella elokuvaa kuvattiin Ranskassa sekä Bastian kaupungissa ja L’Île-Roussen kunnassa Haute-Corsen departementissa Korsikan saarella sekä Pariisissa. Länsi-Saksassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Hampuri ja Länsi-Berliini. Israelissa elokuvaa kuvattiin Jerusalemissa ja Haifassa. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Sigma Productions.

Julkaisu ja vastaanotto

Rosebud sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 24. maaliskuuta 1975. Suomessa elokuvan teatteriensi-ilta oli 18. huhtikuuta 1975. United Artists oli elokuvan teatterilevittäjänä niin Yhdysvalloissa kuin Suomessakin. Elokuva oli Suomessa 30. katsotuin elokuva 52 235 hengen katsojamäärällään vuonna 1975.
Rosebud on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 40% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu viiteen arviointiin. 64 käyttäjästä 33% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,7/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 556 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,1/10.
Rosebud julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 12. tammikuuta 2009.
Etelä-Suomen Media

Historia

Etelä-Suomen Median juuret ulottuvat maaliskuuhun 2013, jolloin Suomen Lehtiyhtymä siirtyi Keskisuomalaisen omistukseen. Varsinaisesti konserni syntyi vuoden 2015 alussa, kun Keskisuomalainen Oyj tiivisti yhtiörakennettaan ja siirtyi alueittaiseen malliin. Keskisuomalaisen silloiset sanoma- ja kaupunkilehtiä kustantavat yhtiöt yhdistettiin kolmeen yhtiöön: kaksi muuta yhtiötä ovat Keski-Suomen Media Oy ja Savon Media Oy. Samassa yhteydessä Suomen Lehtiyhtymä yhdistettiin lähes kokonaan Etelä-Suomen Mediaan.
Lapsensurma

Lapsensurma on Suomen laissa henkirikos, jossa nainen synnytyksestä johtuvassa uupumuksessa tai ahdistuksessa surmaa lapsensa. Rikoslain mukaan syyllinen "on tuomittava lapsensurmasta vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi."
Lapsensurmasta rangaistaan lievemmin kuin "tavallisesta" lapseen kohdistuvasta surmasta tai taposta. Taustalla on ajatus, että lapsensurmaan syyllistyvä äiti on osaksi syyntakeettomassa tilassa.
Kauppakatu (Kuopio)

Kauppakatu on katu Kuopion keskustassa. Kadun pituus on noin 1 500 metriä. Katu alkaa Makasiinikadulta Kuopion satamasta ja loppuu Sairaalakadulle. Katu kulkee torin etelälaitaa. Kauppakatu risteää 19 kadun kanssa, ja sen varrella on kymmenen liikennevalo-ohjattua risteystä.
Alatorihankkeen valmistuttua Kauppakatu muuttuu kävelykaduksi torin kohdalta, välillä Vuorikatu–Ajurinkatu. 
Kauppakadun itäpäässä sijaitsevat Satamatori, Matkustajasatama sekä Snelmanninpuisto, ja kadun keskivaiheilla sijaitsee Kuopion tori. Merkittäviä rakennuksia Kauppakadulla ovat kauppahalli, lyseo ja tuomiokirkko. Museoista kadun varrella sijaitsevat Kuopion kulttuurihistoriallinen museo‎ ja Kuopion taidemuseo, ostoskeskuksista Anttila, Kauppakeskus Aapeli, Tavaratalo Carlson ja H-talo.
Kauppakadun varrella tai aivan sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee myös suurin osa Kuopion keskustan ravintoloista.
Varre Vartiainen

Varhaiset vaiheet

Vartiainen vietti nuoruutensa Keravalla. Hän aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana, mutta kiinnostui kitaransoitosta kymmenvuotiaana. Vartiainen opiskeli Keravan musiikkiopistossa ja soitti siellä myös ensimmäisissä yhtyeissään. Myöhemmin hän siirtyi Sibelius-lukioon Helsinkiin ja sieltä vuonna 1993 Oulunkylän Pop & Jazz konservatorioon. Armeijan hän kävi Haminan soittokunnassa.

Jatko-opinnot ja työ

Vuonna 1997 Vartiainen siirtyi opiskelemaan Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolle. Uuden Musiikin Orkesterin nuorena solistina hän on toiminut vuodesta 1998. Vartiainen on tehnyt freelance-keikkoja, studiotyötä, opetusta, teatteria ja TV-työtä (mm. Joonas Hytönen House Band ja Idols).
Vuosina 1998–2000 Vartiainen soitti yhtyeessä nimeltä Bingo, johon kuuluivat myös Toni Porthén ja Lasse Lindgren. Toisessa kolmijäsenisessä yhtyeessä, Husbandissa hän on soittanut vuodesta 2000, jolloin hän liittyi myös Leningrad Cowboysiin. Sleepy Sleepersiin hänet kutsuttiin vuonna 2004.
Varre Vartiainen on myös Open Eye Band -progerockyhtyeen kitaristi. Open Eye Band julkaisi elokuussa 2008 debyyttialbuminsa Screaming Baby.
Julien Benneteau

Tennisura

Vuoden 2006 Ranskan avoimissa Benneteau pääsi puolivälieriin voittamalla Marcos Baghdatisin, Radek Štěpánekin ja Alberto Martínin. Puolivälierän hän hävisi Ivan Ljubicicille. Vuonna 2008 hän pääsi kahdessa ATP-turnauksessa finaaliin. Casablancassa hän hävisi Gilles Simonille ja Lyonissa Robin Söderlingille. Toukokuussa 2009 hän pääsi finaaliin asti Austrian Openissa, mutta hävisi sen Guillermo García-Lópezille 6–3, 6–7(1), 3–6. Marraskuussa 2009 Benneteau otti uransa komeimman voiton, kun hän voitti Paris Mastersin toisella kierroksella maailmanlistan ykköspelaajan, Roger Federerin luvuin 3–6, 7–6(4), 6–4.
Nolla nolla nolla (albumi)

Taustaa

Yhtye oli hajonnut vuonna 1982, mutta kokoontui vielä tekemään keikan vuonna 1984. Keikan jälkeen yhtye sai mahdollisuuden tämän albumin tekoon.

Kappaleet

Sävellys, sanoitus ja sovitus Nolla nolla nolla, paitsi A6:ssa sävellys Charles Chaplin.
Jermu Pisto

Ura

Pisto pelasi ensimmäiset SM-liigapelinsä kaudella 1993–1994 kasvattajaseurassaan KalPassa.  Tulokakaudellaan 1993–1994 hän pelasi myös lainalla 1. divisioonaa Forssan Palloseurassa ja Kalajoen Junkkareissa. Pisto pelasi KalPassa kauden 1998–1999 loppuun, jolloin KalPa putosi SM-liigasta. Hän oli kaudella 1997–1998 KalPan kapteeni. Kaudet 1999–2002 Pisto pelasi Espoo Bluesissa ja kaudet 2002–2004 Lahden Pelicansissa. 
Pisto palasi KalPaan kaudeksi 2004–2005. KalPa voitti Mestiksen mestaruuden kauden päätteeksi ja nousi takaisin SM-liigaan. Pisto päätti 13 kauden pituisen SM-liigauransa keväällä 2007.
Kaisu Weckman

Kaisa (Kaisu) Maria Weckman, o. s. Niittynen (27. heinäkuuta 1921 Tampere – 17. heinäkuuta 1998 Tampere) oli suomalainen Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja ja Kansaneläkelaitoksen johtaja. 
Weckmanin vanhemmat olivat metallityömies Herman Niittynen ja Maria Vilhelmiina Mäensivu. Hän kävi kansakoulun ja Tampereen tyttöjen ammattikoulun. Weckman työskenteli vaatetustyöläisenä Tampereella 1939–1949 ja hän oli Tampereen Pukutehtaan pääluottamusmiehenä 1949–1966. Kansanedustajakautensa jälkeen Weckman oli Kansaneläkelaitoksen hallituksen jäsenenä ja johtajana vuoden 1976 alusta lähtien. 
Weckman oli kansanedustajana 1966–1976 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän siirtyi Kansaneläkelaitosen johtajaksi tammikuun lopussa 1976 kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Ulla-Leena Alppi. Weckman oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1968. Hän oli myös Suomen kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen vuodesta 1963 ja Tekstiili- ja vaatetustyöväen liiton liittovaltuuston varapuheenjohtaja. 
Kaisu Weckman oli naimisissa vuodesta 1944 varastonhoitaja Gunnar Leo Weckmanin kanssa.
Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 1976 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 37 eri maasta, jotka kilpailivat 37 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Year of the Black Rainbow

Historia

Yhtye aloitti albumin äänitykset kesällä 2009 ja viimeisteli sitä marraskuussa 2009. Claudio Sanchez kertoi, että albumi tulee olemaan todella melodinen.
2. helmikuuta 2010 yhtye ilmoitti, että albumin julkaisupäivä on 13. huhtikuuta 2010. Albumin julkaisee Columbia Records sekä normaalina että deluxe-versiona, joka sisältää 352-sivuisen Year of the Black Rainbow -novellin, jonka on kirjoittanut yhtyeen laulaja Claudio Sanchez ja New York Timesin Peter David. Euroopassa albumin julkaisee Roadrunner Records.
Albumin ovat tuottaneet Atticus Ross (Nine Inch Nails, Jane's Addiction) ja Joe Barresi (Queens of the Stone Age, Tool). Uusi albumi on rumpali Chris Pennien studiodebyytti yhtyeessä, joka on soittanut yhdessä Sanchezin, kitaristi Travis Steverin ja basisti Michael Toddin kanssa vuodesta 2007.
Ensimmäinen kappale joka albumilta julkaistiin on "The Broken", joka esitettiin 9. helmikuuta 2010. 10. maaliskuuta 2010 musiikkivideo kappaleesta "The Broken" julkaistiin MySpacessa.
Ensimmäinen virallinen single albumilta on "Here We Are Juggernaut", joka lisättiin yhtyeen MySpace-sivustolle 4. maaliskuuta 2010 ja myyntiin single tuli 9. maaliskuuta 2010.
Herodes Antipas

Herodes Antipas (lyhennys nimestä Antipatros, 20 eaa. – 39 jaa.) oli Herodes Suuren poika, joka hallitsi kolmasosaa isänsä valtakunnasta. Herodes Suuren kuollessa vuonna 4 eaa. Antipas sai hallittavakseen Galilean ja Peraian. Hänen kaksi veljeään Arkhelaos ja Filippos jakoivat loput valtakunnasta. 
Antipas kukisti heti aluksi kapinan, joka oli puhjennut Herodes Suuren kuoleman jälkeen. Hän jatkoi myös isänsä rakennusohjelmaa ja rakennutti muun muassa Tiberiaan kaupungin, joka oli nimetty keisari Tiberiuksen mukaan. Hän nai Fasaeliin, joka oli Arabia Petrean kuninkaan Aretas IV Filopatriin tytär.   Antipas erosi kuitenkin hänestä ja meni uusiin naimisiin Herodiaan kanssa, joka oli hänen velipuolensa Filippoksen vaimo ja hänen velipuolensa Aristobuloksen tytär. Tästä Antipasta kritisoivat muun muassa Johannes Kastaja ja Josefus. Uuden testamentin mukaan Herodes teloitutti Johannes Kastajan. Vuonna 36 syttyi sota Aretasta vastaan, minkä johdosta Antipas lopulta syrjäytettiin. Lopulta Caligula antoi karkottaa Antipaan Gallian Lugdunum Convenarumiin (nykyisin Saint-Bertrand-de-Comminges) ja antoi hänen hallitsemansa alueet Herodes Agrippalle.

Herodes Antipas kirjallisuudessa ja elokuvissa

Herodes Antipas esiintyy sivuhenkilönä joissakin Jeesuksen kärsimyshistoriaa käsittelevissä elokuvissa. Tuorein on Mel Gibsonin The Passion of The Christ vuodelta 2004. Lisäksi hän esiintyy  vuonna 1973 Jesus Christ Superstar musikaalin elokuvaversiossa ja vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa The Greatest Story Ever Told. Hänet nähdään myös vuonna 1977 valmistuneessa italialais-brittiläisessä televisiosarjassa Jesus of Nazareth. Elokuvien Herodes Antipas on naismainen, hovinsa naisten ja erityisesti puolisonsa Herodiaan ohjailema ruhtinas. 
Asko Sahlberg julkaisi vuonna 2013 historiallisen romaanin Herodes. Siinä karkoituspaikassaan elelevä vanha tetrarkki muistelee elämänsä kulkua. Häntä vaivaa suurena profeettana pitämänsä Johannes Kastajan kohtalo. Lisäksi hän pohtii hallitsijan asemaa melko pessimistisesti: onko hallitsija vapaa vai onko hänet asemansa vuoksi pakotettu tiettyihin rikoksiin? Kumpi on pelottavampaa: lähestyvä kuolema vai hänen elämänsä elämä? Onko hän sittenkin tehnyt suurimman rikoksen itseään kohtaan?
Pietari Matinpoika Kissa

Pietari Matinpoika Kissa (k. noin vuonna 1600) oli Porin ensimmäinen pormestari. Hän astui virkaansa ilmeisesti neljä vuotta kaupungin perustamisen jälkeen vuonna 1562 ja toimi tehtävässä vuoteen 1571 saakka. Eräissä lähteissä, muun muassa J. W. Ruuthin vuonna 1906 julkaistussa Porin kaupungin historiassa, hän esiintyy nimellä Pietari Mikonpoika.
Pietari Matinpojan syntymävuosi on tuntematon, eikä hänen kuolinvuottaankaan tiedetä varmaksi. Pietari on kuitenkin ilmeisesti kuollut viimeistään vuonna 1600, joilloin hänen puolisonsa Agneta esiintyy veroluetteloissa. Pariskunnalla oli neljä lasta, kolme tyttöä ja yksi poika. Pietari Matinpojan talo sijaitsi samassa korttelissa kuin Porin ensimmäinen kirkko. Sitä alettiin myöhemmin kutsua Kissalaksi.
Pormestarinvirkansa jälkeen hän toimi ainakin kauppiaana. Pietari Matinpojalla oli 1570-luvulla Porin kauppalaivaston suurin purjealus, jossa oli 12 hengen miehistö.
Pitkälampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Erämaalammen pituus on 400 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Se sijaitsee Vahojärvestä etelään Ikaalisten puolella Pitkänevalla, joka on ojitettu suo. Suo-ojat laskevat Pitkäjärveen kahden ojan kautta ja lammen laskuoja lähteen sen pohjoispäästä. Laskuoja laskee puoli kilometriä Ruuppanevalle, jossa sijaitsee Teerilampi. Se laskee vuorostaan Vahojärveen. Rantaviivan pituus on 850 metriä. Se on kokonaan suota ja lampi onkin autio. Lähin tie ohittaa sen 100 metriä pohjoisessa, jossa se haarautuu 150 metrin päässä kulkeviin Tampere-Seinäjoki-junaradan vierusteihin. Pohjoisessa Parkanon rajalle on matkaa 200 metriä.
Curling talviolympialaisissa 2010 – miesten turnaus

Sarjataulukko

Tie-breaker Ruotsi - Iso-Britannia 7-6
Keskisormi (käsimerkki)

Keskisormen näyttäminen on laajalti tunnettu käsimerkki, joka varsinkin länsimaisissa kulttuureissa merkitsee jonkin solvaamista.
Keskisormen näyttäminen on lähes 3000 vuotta vanha tapa, ja lähtöisin Kreikasta, jossa mies saattoi näyttää keskisormea vihamiehelleen. Käsimerkistä käytettiin nimeä katapugon, joka tarkoitti homoa tai miesten välistä seksiä. Ilmaus oli halventava ja keskisormen näyttäminen johti usein käsirysyyn. Käsimerkkiä käytettiin myös näyttämöllä karkeissa näytelmissä. Roomalaiset sotilaat omaksuivat kyseisen tavan ja vähättelivät ilmauksella vihollisiaan. Roomassa siitä käytettiin nimitystä Digitus impudicus, joka tarkoittaa"hävytöntä sormea. Myöhemmin keskisormen näyttö on ollut yleistä armeijoissa. Sotilaat näyttivät keskisormea viholliselle ennen hyökkäystä.
Paul Motian

Stephen Paul Motian (25. maaliskuuta 1931 Philadelphia, Yhdysvallat – 22. marraskuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzrumpali ja -säveltäjä. Hän vietti lapsuutensa Providencessa ja soitti alun perin kitaraa, mutta siirtyi rumpuihin jo lapsena. Uransa varrella hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Thelonious Monkin, Bill Evansin, Paul Bleyn ja Keith Jarrettin kanssa. Näiden  ja erityisesti Evansin kanssa työskennellessään hän kehitti omaa tyyliään ja nosti omalta osaltaan rumpalin pianistin säestäjän roolista tasavertaiseksi muusikoksi. Evansin jälkeen hän työskenteli Jarretin kanssa, ja tänä aikana hänen tyylinsä vapautui entisestään.
Motian on myös orkesterinjohtaja. Hänen kanssaan ovat tunnetussa triossa soittaneet Bill Frisell ja Joe Lovano. Hän teki nelisenkymmentä omaa levyä, joista ensimmäisen vuonna 1972. Hän kävi Suomessa esiintymässä kymmenkunta kertaa.
Motian kuoli myelodysplastiseen oireyhtymään, joka on harvinainen verisairaus.
Martta Eskelinen

Martta Eskelinen on suomalainen kääntäjä.
Karl Wilhelm von Willisen

Karl Wilhelm von Willisen (30. huhtikuuta 1790 Staßfurt – 25. helmikuuta 1879 Dessau) oli saksalainen upseeri ja vapaaherra.
Willisenistä tuli upseeri 1806, eversti 1836, kenraalimajuri 1842 ja kenraaliluutnantti 1849. Hän osallistui esikuntaupseerina vuosien 1813–1815 sotaan Napoleonia vastaan. Vuosina 1848–1849 Willisen oli hallintokomissaario Posenissa ja osallistui sotatoimiin Pohjois-Italiassa Josef Radetzkyn alaisena 1850. Hän myös osallistui Istedin taisteluun.
Monena vuotena Willisen oli opettajana Berliinin sota-akatemiassa.
Sandvik

Liiketoiminta-alueet

Sandvik jakaa toimintonsa kolmeen liiketoiminta-alueeseen: Sandvik Machining Solutions, Sandvik Mining and Rock Technology ja Sandvik Materials Technology. Liiketoiminta-alueet ovat vastuussa omien tuotteidensa ja palveluidensa tuotannosta, myynnistä sekä tutkimus- ja tuotekehityksestä.

Sandvik Mining and Construction

Sandvik-konsernin aiempi Sandvik Mining and Construction -liiketoiminta-alue tuotti materiaalinkäsittely- ja louhintalaitteita, kovametallityökaluja ja niihin liittyviä palveluita. Liiketoiminta-alue työllisti 12 200 ihmistä vuonna 2006 ja sen liikevaihto oli 25 miljardia Ruotsin kruunua.
Suomessa yhtiö on nimellä Sandvik Mining and Construction Oy (entinen Tamrock). Se omistaa kokonaan Sandvik Mining and Construction Finland Oy:n, joka vastaa louhinta-, lastaus-, purkaus- ja kaivonporauslaitteiden, tienhoitotuotteiden, porakaluston ja kuljettimien huollosta ja myynnistä Suomessa. Yrityksen liikevaihto vuonna 2012 oli 996 miljoonaa euroa, ja se työllisti 1 864 ihmistä. Sandvikilla on Turun Runosmäessä tehdas, jossa työskentelee 470 työntekijää. Sen tuotanto aiottiin lopettaa vuoden 2016 loppuun mennessä, mutta päätös peruttiin. Sandvikilla on Suomessa tehtaat myös Lahdessa ja Tampereen Myllypurossa.
Cocteau Twins

Historia

Simple Mindsin julkaisemattomaksi jääneestä kappaleesta nimensä ottanut Cocteau Twins perustettiin Grangemouthissa Skotlannissa vuonna 1980. Yhtyeen perustajajäseniä olivat kitaristi Robin Guthrie ja basisti Will Heggie. Pian perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyi Guthrien tyttöystävä Elizabeth Fraser, jonka persoonallisesta äänen käytöstä tuli myöhemmin Cocteau Twinsin tavaramerkki. Heggie irtaantui yhtyeestä vuonna 1983, minkä jälkeen uudeksi basistiksi löydettiin Simon Raymonde. Yhtyeen suurimpina vaikuttajina voidaan pitää Joy Divisionia, The Birthday Partya, Sex Pistolsia ja Siouxsie & The Bansheesia.
Vesa Haapala

Vesa Haapala (s. 1971 Keuruu) on suomalainen kirjailija ja kotimaisen kirjallisuuden yliopistonlehtori Helsingin yliopistossa.
Haapala väitteli tohtoriksi vuonna 2005 Edith Södergranin lyriikkaa käsittelevällä väitöskirjalla. Haapalan runoja, kritiikkejä ja esseitä on julkaistu kirjallisuuslehdissä (Avain, Lumooja, Nuori Voima, Tuli & Savu) ja Helsingin Sanomissa. Hän on julkaissut tutkimusta suomalaisesta runoudesta (Aleksis Kivi, Katri Vala, Pentti Saarikoski, nykyrunous), proosasta (Antti Hyry) ja lyhytproosasta (Juhani Ahon lastut). Teoreettinen lähtökohta on ollut runousopillisissa kysymyksissä mutta uusimmissa julkaisuissa myös ekokritiikissä. Haapala on toimittanut yhdessä Juhani Sipilän kanssa suomalaista romaania käsittelevän teoksen Kiviaholinna (2013). Haapala on myös oppikirjantekijä, joka on ollut mukana laatimassa Otavan äidinkielen ja kirjallisuuden oppikirjaa Särmää (LOPS 2010 ja 2016) ja sen opetusmateriaaleja.
Haapalan modernia paikallisrunoutta edustava esikoisrunokokoelma Vantaa ilmestyi vuonna 2007. Se oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana, Runeberg-palkintoehdokkaana sekä Einari Vuorela -runopalkintoehdokkaana. Haapala sai teoksesta Kalevi Jäntin palkinnon.
Haapalan toinen runokokoelma Termini ilmestyi keväällä 2009. Teos keskittyy muutamaan Roomassa vietettyyn kesäviikkoon, joista avautuu laaja sukellus eurooppalaisen runouden ja politiikan historiaan. Teoksessa on kerronnallinen, elokuvamainen leikkaus.
Keväällä 2012 julkaistiin Haapalan kolmas teos Kuka ampui Ötzin?. Kokeellinen teos on tehty yhteistyössä graafikko Markus Pyörälän kanssa, ja se sai Kirjataiteen kaunis kirja 2012 -palkinnon graafisesta suunnittelusta ja oli Einari Vuorela -runopalkintoehdokkaana 2014. Haapalan ja Pyörälän yhteistyö jatkui teoksessa "Kela", joka ilmestyi 2013 Tulen & Savun Kollaboraatio-numerossa.
Haapalan esikoisromaani Karhunkivi ilmestyi Otavan julkaisemana helmikuussa 2016. Se on isän ja pojan tarina.
Haapalan neljäs runokokoelma Valekuolleet lähtee liikkeelle viimeisen jääkauden loppuvaiheissa veden alle jäävästä Doggerlandista ja yltää nykypäivän vedenpaisumuksiin ja pakolaisaaltoihin.
Haapalan kuudes teos, runoelma Hämärä ei tanssi enää, ilmestyi Otavan kustantamana elokuussa 2019. Teos käsittelee antroposeenin perustekijöitä, ekokatastrofia ja ylikansoitusta. Samalla se keskustelee Pentti Saarikosken Hämärän tanssien kanssa. 
Haapalan runoja on käännetty englanniksi, italiaksi, ruotsiksi, slovakiaksi ja unkariksi.
Joséphine-Charlotte (Belgia ja Luxembourg)

Joséphine-Carlotte (Joséphine-Charlotte Stéphanie Ingeborg Elisabeth Marie José Marguerite Astrid, 11. lokakuuta 1927 Brysselin kuninkaanlinna – 10. tammikuuta 2005 Fischbachin linna Luxemburgin suurherttuakunnassa) oli belgialainen prinsessa ja myöhemmin avioliitossa Luxembourgin suurherttuan kanssa.

Nuoruus

Joséphine-Charlotte syntyi Belgian kruununperillisen Léopoldin, myöhemmin belgialaisten kuningas Léopold III:n ja Ruotsin prinsessa Astridin, tulevan belgialaisten kuningattaren vanhimpana lapsena. Hänellä oli kaksi veljeä, jotka olivat belgialaisten kuninkaita; Baudouin I (1930–1993) ja Albert II.
Vuonna 1935, Joséphine-Charlotte ja hänen veljensä menettivät äitinsä kuningatar Astridin auto-onnettomuudessa, joka tapahtui Küssnachtissä Sveitsissä.
Belgian valloittaneet saksalaiset kuljettivat kuningas Léopold III:n, prinsessa Lilianin (Léopoldin toinen vaimo) sekä perheen neljä lasta (Joséphine-Charlotte, Baoudouin, Albert ja Alexandre) ensiksi Saksaan ja myöhemmin Itävaltaan, josta vapauttivat toukokuussa 1945. Lasten eno prinssi Charles, joka oli Léopold III:n nuorempi veli ja myös Flanderin kreivi tuli vuonna 1944 sijaishallitsijaksi ja oli tehtävässä vuoteen 1950 saakka. Tätä aikaa kutsutaan termillä Question royale eli kuninkaallinen ongelma. Perhe sijoittui täksi ajaksi Sveitsiin, jossa prinsessa Joséphine-Charlotte jatkoi opintojaan.

Opinnot

Sveitsissä Joséphine-Charlotte seurasi muun muassa tunnetun pedagogin Jean Piagetn luentoja kehityspsykologiasta Geneven yliopistossa. Palattuaan takaisin Belgiaan, Joséphine-Charlotte hoiti kuninkaallisia velvollisuuksiaan. Samaan aikaan hän omistautui sosiaalisille kysymyksille ja kehitti taiteen tuntemustaan.
Rhode Island (saari)

Rhode Island (tunnetaan myös nimellä Aquidneck Island) on 24 kilometriä pitkä ja 8 kilometriä leveä saari Narragansettinlahdessa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Saaren pinta-ala on 97,9 neliökilometriä, ja vuoden 2000 väestölaskennassa sen asukasluku oli 60 870. Saarella sijaitsevat Newportin, Middletownin ja Portsmouthin kaupungit.
Alkonost

Alkonost (ven. Алконост) on venäläisessä kansanperinteessä esiintyvä paratiisin lintu, jolla on naisen pää. Se on yksi kolmesta venäläisen kansanperinteen hahmosta, jotka ovat puoliksi naisia, puoliksi lintuja.
Alkonost munii munansa meren rannalle ja panee ne sitten veteen tyynnyttäen meren kuudeksi tai seitsemäksi päiväksi. Kuudentena tai seitsemäntenä päivänä alkonostin poikaset kuoriutuvat ja myrsky alkaa. Alkonostilla on hyvin kova ja lempeä ääni; ne jotka sen kuulevat unohtavat kaiken mitä tietävät ja toivovat.
Nimi alkonost tulee kreikkalaisen mytologian puolijumalattaresta Alkyonesta, jonka jumalat muuttivat kuningaskalastajaksi. Ortodoksiselle kirkolle alkonost kuvasi Jumalan tahtoa. Se asuu paratiisissa, mutta lähtee maailmaan viestinviejänä. Toisin kuin siriniin, alkonostiin ei liity mitään pahaa.
Marja Kyllönen

Marja Kyllönen (s. 30. kesäkuuta 1975 Kajaani) on tamperelainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Kyllösen esikoisromaani Lyijyuuma (1997) voitti Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon.