Robert Mitchum

Lapsuus ja nuoruus

Robert Mitchumin isä James Mitchum oli sotilas ja vapaa-aikanaan kapakkatappelija ja oli isänsä puolelta skottilais-irlantilainen ja äitinsä puolelta mustajalkaintiaani. Poika-Mitchumin äiti Ann oli norjalainen siirtolainen. Mitchum muistetaan etenkin tähtirooleista useissa tunnetuimmissa film noir -elokuvissa. Mitchumia voidaan pitää 1950- ja 1960-lukujen elokuvalle leimallisten antisankarien edelläkävijänä.
Lapsuudessaan Mitchum hankkiutui jatkuvasti vaikeuksiin. Läpi elämänsä hän oli kuuluisa menneisyydestään kertovista keksimistään uskomattomista tarinoista. Hän väitti esimerkiksi työskennelleensä Georgiassa rangaistusvankina, mutta oli paennut kuitenkin kuuden päivän jälkeen.
Mitchum sai potkut New Yorkin Haaren High Schoolista, ja hän kierteli maata suuren laman alkuvuosina, jolloin hän ansaitsi elantonsa muun muassa työmiehenä ja ammattinyrkkeilijänä. Vuonna 1936 hän päätyi Long Beachille Kaliforniaan sisarensa Julien kanssa, joka sai hänet liittymään kanssaan paikalliseen teatteriliittoon.

Ura

Mitchumin ensimmäinen elokuvarooli oli pikkuosa Hopalong Cassidy-westernissä Hoppy Serves a Writ (1943). Lukuisten muitten pikkuroolien jälkeen hän teki sopimuksen RKO Radio Picturesin kanssa.
Mitchum teki läpimurtonsa sivuosassa elokuvassa Sotakirjeenvaihtaja (The Story of G.I. Joe, 1945), josta hän oli Oscar-ehdokkaana parhaan miessivuosan esittäjänä, mutta suurimman menestyksen hän saavutti karheissa pienen budjetin rikosdraamoissa, jotka myöhemmin tultiin tuntemaan film noirina. Hänet tunnettiin parhaiten rooleista, joissa huonot valinnat saivat roolihahmon ryhtymään tekoihin, jotka vievät tämän väärän ja oikean rajamaille; kuten kyynisenä, kovaksikeitettynä yksityisetsivänä elokuvassa Varjot menneisyydestä (Out of the Past, 1947), häiriintyneenä taiteilijana elokuvassa Kaulakorun kahleissa (The Locket, 1946), hämäräperäisenä uhkapelurina elokuvassa Rikosten rajoilla (His Kind of Woman, 1951). Hänen vahva läsnäolonsa ja rosoinen äänensä tekivät hänestä erityisen sopivan näyttelemään uhkaavia roolihahmoja, mutta hän yhdisti uhkaavuuden menestyksekkäästi pinnan alla väijyvään raakaan älyyn.
Hänet ja Lila Leeds -niminen tähtönen pidätettiin 1948 Leedsin asunnosta syytettynä huumeiden hallussapidosta. Lyhyt vankeustuomio marijuanan hallussapidosta vei hänen uransa 1950-luvun alkuvuosina muutamaksi vuodeksi sivuraiteille, mutta hän selvisi skandaalista, osittain ihailijoidensa vuoksi, jotka olivat aina nähneet hänet kapinallisena ja ulkopuolisena. 
Hän jatkoi uraansa ja sai myöhemmin kiitosta rooleistaan murhanhimoisena saarnamiehenä Charles Laughtonin toisessa ja viimeisessä ohjaustyössä Räsynukke (The Night of the Hunter, 1955), sympaattisena merisotamiehenä nunnaa esittäneen Deborah Kerrin kanssa elokuvassa Taivas tietää, Mr. Allison? (Heaven Knows, Mr. Allison, 1957), australialaisena lammasfarmarina, jälleen yhdessä Deborah Kerrin kanssa, tällä kertaa avioparina, elokuvassa Maankiertäjät (The Sundowners, 1960), kostonhimoisena rangaistusvankina elokuvassa Tuomitun kosto (Cape Fear, 1962), ikääntyvänä pikkuroistona elokuvassa Hiljaisuuden laki (The Friends of Eddie Coyle, 1973) ja yksityisetsivä Philip Marlowena elokuvissa Verenpunainen yö (Farewell, My Lovely, 1975) ja Syvä uni (The Big Sleep, 1978). 
Hänen viimeiseksi roolikseen jäi elokuvaohjaaja George Stevensin osa elokuvassa James Dean: Race with Destiny (1997).

Yksityiselämä

Vuonna 1940 Mitchum meni naimisiin Delawaressa poikavuosien rakastettunsa Dorothy Spencen kanssa. Mitchumit saivat kaksi poikaa, Jim Mitchum ja Christopher Mitchum, kumpikin näyttelijöitä, ja Petrine-tyttären. Avioliitto kesti Robert Mitchumin kuolemaan asti. Robert Mitchum kuoli keuhkosyöpään ja ilmapöhöön 79-vuotiaana 1. heinäkuuta 1997 nukkuessaan.