google/wiki40b huggingface dataset:
Biot

Historia

Kunnan asutuksella on pitkä historia. Liguurit asuttivat kylää vuosisatojen ajan ensimmäisellä vuosituhannella. Vuonna 1209 Provencen kreivi Alfonso II, joka omisti oikeudet alueeseen, lahjoitti Biotin Temppeliherrain ritarikunnalle. Tuolta ajalta kylässä on jäljellä arkadiaukio Place des Arcades sekä joitakin taloja. 1300-luvulla Napolin kuningattaren Johanna I:n valtakaudella kuntaa riivasivat sodat, ryöstelyt ja musta surma. Lopulta vuonna 1387 koko kylä hylättiin ja se jäi rosvojoukkojen hallintaan.
Tilanne normalisoitui vuonna 1470, jolloin Napolin kuningas René I suostutteli viitisenkymmentä perhettä Onegliasta muuttamaan Biotiin. Kaupungin muureja laajennettiin 1500- ja 1600-luvuilla. Samoihin aikoihin maatalous menestyi ja kaupungista kehittyi tärkeä keramiikkateollisuuden keskus. Seuraavaksi Biot joutui taas sotien ja ryöstelyiden kohteeksi vuonna 1707 sekä vuonna 1746 osana Itävallan perimyssotaa. 1800-luvulta lähtien keramiikkateollisuus alkoi hiipua ja 1900-luvun alussa Biotissa keskityttiin maatalouteen ja siinä pääasiassa viiniin- ja puutarhaviljelyyn.
Vuonna 1970 avattiin Euroopan ensimmäinen tiedepuisto Sophia Antipolis, josta suurin osa sijaitsee Biotissa. Kaupunki muuttui täysin ja se alkoi kasvaa ja uusia lähiöitä valmistui. Samoihin aikoihin Biotista kehittyi huomattava käsityö- ja taidekaupunki. Tähän johtivat vuonna 1956 Éloi Monodin perustama Biotin lasitehdas sekä kaupunkiin muuttaneet taiteilijat kuten Fernand Léger ja Raymond Peynet.

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on 1500-luvulla rakennettu Sainte Marie-Madeleinen kirkko, joka kuuluu Rankan kansallisten monumenttien listalle. Vanhoista kaupunginmuurin porteista ovat säilyneet vuonna 1565 valmistunut Porte des Tines sekä seuraavana vuonna valmistunut Porte des Migrainiers.
Biotissa on Fernand Légerin nimeä kantava museo Musée national Fernand-Léger, jossa on nähtävillä hänen maalauksia, keramiikkaa ja piirustuksia.
Smaragdirannikko

Smaragdirannikko (Costa Smeralda) on 55 kilometriä pitkä osuus Sardinian rannikosta. Se sijaitsee saaren koillisosassa Sassarin maakunnassa. Se on karua mutta kaunista seutua, ja siellä on noin 80 hiekkarantaa. Vuonna 1961 Aga Khanin johtama yhtymä osti koko tämän alueen ja alkoi kehittää siitä lomanviettoaluetta rahakkaille rakentaen venesatamia ja luksushotelleja. Alueen keskuspaikka on Porto Cervo.
Pajasta palatsiin

Juoni

Sepänoppilas Martti Lampi sotkeutuu sattumalta vuorineuvos Soreliuksen tyttären Nami Soreliuksen miesseikkailuihin.  Nami Soreliuksen kanssa kihloissa oleva parooni Karl von Mertzen luulee Lammen seurustelevan kihlattunsa kanssa. Parooni ja tarjoaa Lammelle huomattavan summan rahaa, jos hän muuttaa kauas muualle Nami Soreliuksen läheisyydestä. Elokuvan lopussa Martti Lampi on palannut kotikaupunkiinsa entiseen työhönsä kun pankinjohtaja Suuralo soittaa hänelle ja tarjoaa kauppa- ja teollisuusministerin paikkaa uudessa hallituksessa. Nami Sorelius on kuullut myös tästä ja haluaa nyt mennä Martin kanssa naimisiin.
Serie A:n kausi 2007–2008

Serie A:n kausi 2007–2008 oli järjestyksessään 76. jalkapallon Serie A -kausi. Se alkoi 25. elokuuta 2007 ja päättyi 18. toukokuuta 2008. Inter voitti kolmannen peräkkäisen mestaruutensa, jonka se ratkaisi kukistettuaan sarjan päätöskieroksella Parman vieraissa 2–0. Toiseksi sijoittunut AS Roma jäi Interistä kolmen pisteen päähän.
Marraskuussa 2007 poliisi ampui kuolettavasti Lazion kannattaja Gabriele Sandria. Hän oli autossa ravintolan vieressä, kun poliisi ampui kaksi laukausta varoittaakseen alueella kahinoineita Lazion ja Juventuksen kannattajia. Toinen luodeista osui kohtalokkain seurauksin Sandrin niskaan.
Skien

Maantiede

Skien sijaitsee Skienselva-joen varrella. Sieltä lähtee Norjan pisin kanava, 105 km pitkä Telemarkin kanava, joka kulkee Daleniin asti.

Historia

Skien on luultavasti perustettu alkujaan kauppapaikaksi ja satamaksi. Varhaisimmat asutuksen merkit ovat peräisin 900-luvulta, joten Skien on yksi vanhimmista kaupunkimaisista asutuspaikoista Norjassa. Tanskan kuningas myönsi Skienille kaupunkioikeudet vuonna 1358.

Kaupungin nimi

Kaupungin varhaisin tunnettu nimi on Skida. Vuonna 1359 kirjoitusasu muuttui muotoon Skyde. Vuonna 1468 kaupungista alettiin käyttää nimeä Skydebye ja vuonna 1662 nimi muuttui muotoon Scheen. Paikalliset asukkaat lausuvat edelleen Skienin nimen "She-en".

Kuntaliitokset

Vuonna 1964 maalaiskunnat Solum ja Gjerpen liitettiin Skieniin.
Kristillisdemokraattinen liitto

Kristillisdemokraattinen liitto (ukr. Християнсько-демократичний союз) on ukrainalainen puolue.  Se perustettiin vuonna 1997 nimellä Kristillis-kansallinen liitto (ukr. Християнсько-народний союз, H’rystyjansko-narodnyi sojuz).
Puolue on kuulunut 1998 vaaliryhmittymään Eteenpäin Ukraina, vuosina 2002, 2006 ja 2007 Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme/Meidän Ukrainamme-Kansan itsepuolustus -koalitioon. Vuonna 2010 se kannatti Julija Tymošenkoa presidentiksi.
Puolueen edustajat erotettiin syyskuussa 2011 Meidän Ukrainamme -parlamenttiryhmästä, koska he tukivat Mykola Azarovin hallitusta.
Puolueen johtaja David Žvania valittiin 2012 radaan yhden edustajan piiristä Illitšivskin kaupungista. Hän liittyi Alueiden puolueen parlamenttiryhmään.
Conrad Greve

Nicolai (Nicolaus) Conrad (Konrad) Peter Otto Greve (8. heinäkuuta 1820 Glückstadt Schleswig – 30. heinäkuuta 1851 Tukholma) oli säveltäjä, viulisti ja kapellimestari, joka työskenteli Suomessa ja muun muassa sävelsi maan ensimmäisen laulunäytelmän.

Henkilöhistoria

Greve syntyi Glückstadtissa, silloisessa Schleswigin herttuakunnassa, nykyisessä Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat suutarimestari Johann Heinrich Greve ja Anna Elisabeth Albers. Hän saapui Turkuun syyskuussa vuonna 1842, kaupungin soittokunnan viulistiksi. Seuraavana vuonna hänet pyydettiin uudelleen perustetun Turun Soitannollisen seuran orkesterin kapellimestariksi. Kun seura lopetti toimintansa vuonna 1846, Greve opiskeli sävellystä ja viulunsoittoa Leipzigin konservatoriossa. Sitä ennen maaliskuussa vuonna 1846 hän oli järjestänyt soittomatkan Helsinkiin ja sen lähialueille. Opintomatkalta takaisin palattuaan hän toimi viime vuotensa Turun krenatööripataljoonan kapellimestarina. Hänen kuntonsa alkoi heiketä keväällä 1851 ja hän menehtyi saman vuoden heinäkuussa sairauteen, joka tuolloin diagnosoitiin "vatsakuumeeksi". Greve oli kuollessaan naimaton, mutta kihloissa.

Taiteellinen tuotanto

Suomessa oleskellessaan Greve tutustui J. L. Runebergiin, jonka runon Blommans lott hän oli säveltänyt. Greve kirjoitti uransa aikana paitsi musiikkia näytelmiin, myös kolme orkesterialkusoittoa. Hänen säveltämänsä on ensimmäinen suomalainen laulunäytelmä, joka oli N. H. Pinellon Sommarnatten (1847). Pinellon mukailemaan tekstiin sävelletty satunäytelmä Den Bergtagna (1850) sai vielä suuremman suosion. Edelleen, hän sävelsi saman kirjailijan tekstiin näytelmän En Nylands Dragon, samoin kuin lauluja Fredrik Berndtsonin näytelmään Ur lifvets strid. Topeliuksen tekstiin perustuvan oopperan Sancta Maria säveltäminen jäi sen sijaan Greveltä kesken.
Lippuäänestys

Lippuäänestys on vaalitapa, jossa valitsijat kirjoittavat ehdokkaan nimen tai numeron äänestyslipulle ja pudottavat lipun vaaliuurnaan. Äänestyksen loputtua ehdokkaiden saamat äänet lasketaan lipuista.
Suljettu lippuäänestys on salainen: valitsijat eivät näytä kenellekään lipun sisältöä eikä lipusta voida jälkikäteen tunnistaa valitsijaa. Avoimessa äänestyksessä tiedetään, mitä ehdokasta kukin valitsija äänestää tai on äänestänyt.
Victor Mature

Nuoruus

Maturen vanhemmat olivat veitsentekijä Marcellus George Mature joka tuli Trentino-Etelä-Tirolista, Pohjois-Italiasta ja oli saksankielinen ja sveitsiläis-amerikkalainen Clara Mature.
Mature löydettiin Pasadenan kunnallisesta teatterista, ja hänen ensimmäinen merkittävä osansa oli turkkiin pukeutunut luolamies elokuvassa Tumak – luolaihminen (1940). Sen jälkeen hän liittyi 20th Century Foxin näyttelijäkaartiin, ja hänen vastanäyttelijöitään olivat muun muassa Betty Grable ja Rita Hayworth. Kun Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan Mature astui armeijaan. Laivasto ei kelpuuttanut häntä värisokeuden vuoksi, joten hän liittyi rannikkovartioston palvelukseen ja nousi sodan lopulla alipursimieheksi.

Ura

Sodan jälkeen Mature näytteli John Fordin elokuvassa Aavikon laki Doc Hollidayn osassa. Seuraavat kymmenen vuotta Mature näytteli kovaksikeitettyjä hahmoja lännenelokuvissa ja Raamattu-elokuvissa, esimerkiksi elokuvassa Näin hänen kuolevan Richard Burtonin ja Jean Simmonsin kanssa ja sen suositussa jatko-osassa Gladiaattorit Susan Haywardin kanssa. Molemmissa elokuvissa on aiheena köysi, johon Jeesus oli sidottu ennen ristiinnaulitsemista. Mature näytteli myös Hedy Lamarrin kanssa Cecil B. DeMillen Raamattu-elokuvassa Simson ja Delila (1949) ja Horemhebia elokuvassa Sinuhe, egyptiläinen (1954) Jean Simmonsin ja Gene Tierneyn kanssa.
Maturen tiedettiin suhtautuvan vaatimattomasti näyttelijäntaitoihinsa. Kun häntä ei erään kerran hyväksytty erään golfklubin jäseneksi, koska hän oli näyttelijä, hän napsautti: ”En ole näyttelijä – onhan minulla siitä todisteena 67 elokuvaa!”

Kuolema

Victor Mature kuoli leukemiaan kotonaan Kaliforniassa 1999. Hänet haudattiin synnyinkaupunkiinsa Louisvilleen sukuhautaan St. Michael's Cemetery -hautausmaalle.
Klotilde

Klotilde tai Klotilda (n.478–544) oli frankkien kuningatar ja frankkien valtakunnan perustajan Klodvigin puoliso. Hän vaikutti miehensä kääntymiseen kristityksi.
Klotilde oli burgundien kuninkaan Kilperik II:n tytär, ja vaikka useat burgundit olivat areiolaisia, kasvatettiin Klotilde katoliseksi. Kilperikin isän Gunderikin kuoltua burgundien kuningaskunta oli jaettu hänen neljän poikansa kesken. Gundobad aikoi kuitenkin olla ainoa kuningas ja raivasi yksi kerrallaan veljensä tieltään. Vuonna 486 Gundobad surmautti Klotilden vanhemmat. Klotilde ja hänen sisarensa pakenivat setänsä Godegiselin luo. Klodvig oli saanut kuulla runsaasti kehuja Klotildesta ja pyysi Gundobadilta lupaa mennä naimisiin burgundiprinsessan kanssa. Vuonna 493 Klotilde meni naimisiin Klodvigin kanssa, joka oli juuri valloittanut Gallian pohjoisosan. Naimisiin mennessään Klodvigilla oli jo Teoderik-niminen poika, ja Klotilden kanssa hän sai viisi lasta lisää. Ensimmäinen poika, Ingomer, kuoli pian syntymänsä jälkeen. Pojat Klodomir, Kildebert ja Klotar sekä tytär Klodekild saivat kuitenkin elää pidempään. Klotilde pyrki sitkeästi käännyttämään miehensä katoliseen uskoon, ja Tolbiacin taistelun jälkeen vuonna 496 Klodvig antoi vihdoin kastaa itsensä. Kun Klodvig kuoli vuonna 511, Klotildesta tuli frankkien kuningatar.
Vuonna 523 hän yllytti poikansa serkkuaan, burgundien hallitsijaa Sigismundia vastaan. Klodomir kuoli seuranneessa burgundilaissodassa, ja Klotilde otti tältä jääneet pojat suojelukseensa. Kildebert ja Klotar pitivät tätä kuitenkin osoituksena Klotilden aikeista esitellä pikkupojat myöhemmin kansalle kuningas Klodomirin perillisinä. He halusivat jakaa Klodomirin omaisuuden keskenään ja surmasivat pienet veljenpoikansa vuonna 531. Murhien jälkeen Klotilde siirtyi syrjään valtapolitiikasta ja muutti perustamaansa Pyhän Pietarin nunnaluostariin, jossa hän kuoli vuonna 544. Hänet haudattiin miehensä viereen Pariisiin.
Pyhimykseksi korotetun Klotilden ympärille alkoi pian syntyä legendoja, joissa kerrotiin hänen armeliaisuudestaan. Erään tarinan mukaan hän muutti janoisia työläisiä auttaakseen samean lähteen veden raikkaaksi viiniksi. Myöhemmin lähteessä kylpeneiden rampojen väitettiin saaneen liikkumiskykynsä takaisin. Klotilde nimettiin naisten, rampojen ja notaarien suojeluspyhimykseksi.
Afriqiyah Airwaysin lento 771

Lentoreitti

Afriqiyah Airways liikennöi kahdesti viikossa Johannesburgin ja Tripolin välillä. Kaupunkien välimatka on noin 6 709 km, ja lennon kesto kahdeksan tuntia ja 50 minuuttia.

Lentokone

Lentokone oli brittiläis-ranskalaisen Airbusin valmistama Airbus A330-202 -tyyppinen 230-paikkainen nykyaikainen matkustajakone. Kone toimitettiin yhtiölle syyskuussa 2009, ja sillä ehdittiin lentää vain 1 600 lentotuntia ennen onnettomuutta. Onnettomuuskoneen ensilento tapahtui 12. elokuuta 2009, ja sen rekisteri oli 5A-ONG. Koneessa oli kaksi General Electricin valmistamaa CF6-80E1-tyyppistä moottoria.

Onnettomuus

Lento 771 lähti aikataulun mukaisesti O. R. Tambon kansainväliseltä lentoasemalta kello 21:30 (19:30 UTC) kohti Tripolia mukanaan 93 matkustajaa ja 11 miehistön jäsentä. Kone aloitti lähestymisen kiitotielle 09, ja noin 900 metriä ennen kiitotietä kone syöksyi maahan. Kiitotie 09/27 on varustettu vain suuntaan 27 ILS-lähestymisjärjestelmällä. Näin ollen turmakoneen lentäjillä ei ollut käytössä automaattista lähestymisjärjestelmää. Sää oli onnettomuushetkellä hyvä, ja näkyvyyttä oli noin kuusi kilometriä. Ilmassa oli hiekkaa ja sumua. Libyan turvallisuusviranomaisen mukaan kone tuhoutui maahansyöksyssä ja hajosi täysin palasiksi. Liikenneministeri Mohammed Ali Zidanin mukaan ei ole syytä epäillä terrori-iskua.
Alustavan onnettomuustutkinnan mukaan onnettomuuden syy on lentäjän virhe. Lähestymisen loppuvaiheessa koneen kapteeni kytki autopilotin pois päältä laskeutuakseen manuaalisesti kiitotielle. Ilman näkökontaktia kiitotielle koneen lentäjät ilmeisesti laskivat korkeutta liiaksi. Hetkeä ennen maahansyöksyä kapteeni päätteli, että kone ei yllä kiitotielle, joten hän yritti vetää koneen ylemmäksi ja kytki autopilotin takaisin päälle. Kone oli ylösvetohetkellä liian alhalla, ja koneen perä osui rajusti maahan repeytyen irti.

Onnettomuustutkinta

Libyan siviili-ilmailuviranomaiset käynnistivät onnettomuustutkinnan ja siihen osallistui Etelä-Afrikan siviili-ilmailuviranomaisia, Alankomaiden onnettomuustutkintakeskuksen tarkkailija sekä asiantuntijoita Airbus-yhtiöstä ja tutkijoita Ranskan siviili-ilmailuonnettomuustutkintakeskuksesta, BEA:sta, Bureau d'Enquêtes et d'Analyses pour la Sécurité de l'Aviation Civilestä. BEA:sta tutkintaan osallistui kaksi tutkijaa ja Airbus-yhtiöstä viisi teknistä asiantuntijaa. Tutkinnanjohtajaksi on nimetty libyalainen Neji Dhaou.
Koneen mustat laatikot löydettiin pian ja niitä analysoidaan parhaillaan. Tutkimuksissa on tähän mennessä selvinnyt, että lentäjät eivät raportoineet mistään poikkeavasta ennen laskeutumisvalmisteluiden aikana. Sen sijaan koneen lentäjä teki virheen laskeutumisen loppuvaiheessa.

Reaktiot

Alankomaiden tuolloinen hallitsija, kuningatar Beatrix, ilmaisi olevansa järkyttynyt tapahtuneesta. Myös Etelä-Afrikan presidentti Jacob Zuma esitti syvimmän osanottonsa onnettomuudessa menehtyneiden omaisille.
Carl Nielsen

Carl August Nielsen (9. kesäkuuta 1865 Sortelung – 3. lokakuuta 1931 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä. Nielsen syntyi Fynin saarella. Hänen vanhempansa olivat Niels Jørgensen (1835–1916) ja Maren Kristine Johansen (1837–1896), joille syntyi 12 lasta. Isä oli maalari ja musikantti, ja perhe eli monia vuosia suuressa puutteessa. Lapsista kaksi kuoli nuorena, neljä muutti Yhdysvaltoihin ja yksi Australiaan. Kotimaahan jäi Carlin lisäksi kolme veljeä ja yksi sisar.
Carl, lapsista järjestyksessä seitsemäs, oli musikaalinen. Hän harjoitteli viulunsoittoa kahdeksan vuoden ikäisestä isänsä ja kansakoulunopettajansa johdolla. Ensimmäisen sävellyksensä, polskan viululle, Carl sävelsi yhdeksänvuotiaana. Hän pääsi 14-vuotiaana (1879) soitto-oppilaaksi Odensen rykmentin soittokuntaan, jossa hän oppi soittamaan trumpettia ja muita puhallinsoittimia. 
Carl Nielsen halusi kuitenkin jatkaa viulunsoiton opintojaan, ja vuoden 1884 alusta hänet hyväksyttiin Kööpenhaminan konservatorion oppilaaksi. Siellä ollessaan hän aloitti myös sävellystyönsä. Hän sai opintonsa päätökseen vuonna 1886 ja toimi aluksi sijaisena eri orkestereissa, kunnes sai vuonna 1889 Kuninkaallisesta orkesterista toisen viulun soittajan paikan. Nielsen avioitui vuonna 1891 kuvanveistäjä Anne Marie Brodersenin (1863–1945) kanssa, ja heille syntyi kolme lasta, Irmelin Rose (s. 1891),  Anne-Marie (s. 1893) ja Hans Børge (s. 1895). Lisäksi Nielsenillä oli kaksi avioliiton ulkopuolella syntynyttä lasta,  Carl August Hansen (s. 1888) ja Rachel Siegman (s. 1912).
Nielsen erosi vuonna 1905 Kuninkaallisen orkesterin viulistin toimesta. Sen jälkeen hän toimi sävellystyön ohella lisääntyvästi kapellimestarina. Vuosina 1908–1914 Nielsen oli Kuninkaallisen orkesterin kapellimestari, ja sen jälkeen hän toimi taas vapaana säveltäjänä ja orkesterinjohtajana. Säveltäjänä hän oli pääosin itseoppinut. Näinä vuosina hän oli jo Tanskan merkittävin klassisen musiikin säveltäjä ja sinfonikko. Vuoden 1931 alussa Nielsen nimitettiin Kööpenhaminan konservatorion johtajaksi, mutta hän ehti hoitaa tehtävää vain yhdeksän kuukautta ennen kuolemaansa. Hän oli potenut sydänvian oireita jo kymmenkunta vuotta, mutta työskennellyt kaiken aikaa intensiivisesti. Nielsen kuoli Kööpenhaminan Rigshospitalet-sairaalassa vähän puolen yön jälkeen 3. lokakuuta 1932.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Nielsenin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Janne Reinikainen

Janne Olavi Reinikainen (s. 10. maaliskuuta 1969 Kangasniemi) on suomalainen freelancer-näyttelijä ja ohjaaja.
Reinikainen aloitti opinnot Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön linjalla 1991 ja valmistui 1995. Hän on vaikuttanut muun muassa Ryhmäteatterissa. Hän on ollut myös ääninäyttelijänä monissa animaatioissa.
Otto Tiuppa

Otto Tiuppa (23. maaliskuuta 1872, Uusikirkko – 8. toukokuuta 1914, Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija, työväenliikkeen aktivisti ja Työmies-lehden avustaja. Tiuppa oli alkuaan sorvari mutta siirtyi sitten kokonaan kirjalliselle alalle kirjoittaen runoja, kertomuksia ja näytelmiä. Kertomuksissaan hän käsitteli pääasiassa lakkoaiheita.
Tiuppa julkaisi vuonna 1899 puolen vuoden ajan Oulussa Kompia-nimistä pilalehteä, joka oli Suomen ensimmäinen työväenliikettä tukenut pilalehti. Lehteen kirjoitti muun muassa A. B. Mäkelä. Tiuppa joutui lopettamaan lehden julkaisun, koska sensuurin kanssa syntyneiden kiistojen vuoksi painoviranomaiset eivät uusineet sen julkaisulupaa.
Kuningasliputtaja

Levinneisyys

Kuningasliputtajaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella Huonin niemimaalla ja Adelbertin vuoristossa. Lajin populaatio on pieni, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Jussi Puhakka

Jussi Puhakka (s. 29. lokakuuta 1976) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1999. Puhakka on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa,   Lahden kaupunginteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa sekä Joensuun kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Salatut elämät, Luojan kiitos!, Ex-onnelliset, Klikkaa mua ja Piru ja peijooni, sekä elokuvissa 21 tapaa pilata avioliitto, Poika ja ilves ja Ganes.
Udo Dirkschneider

Lapsuus ja nuoruus

Udo Dirkschneider syntyi vuonna 1952 Länsi-Saksan Wuppertalissa yrittäjäperheeseen. Dirkschneider työskenteli nuoruudessaan vanhempiensa työkalutehtaassa, kunnes joutui 1980-luvun luvun alkupuolella valitsemaan, ryhtyykö täysipäiväiseksi muusikoksi, vai jatkaako vanhempiensa yrityksessä. Vanhempien työkalutehdasta jatkoi hänen veljensä Peter Dirkschneider, ja Udosta tuli ammattimainen rockmuusikko. Päätöstä helpotti se, että hän saattoi rahapulassaan aina palata yritykseen töihin.
Dirkschneider sai innostuksen musiikkiin vanhemmiltaan. Hänen ensimmäinen musiikillinen innoittaja oli Beatles ja instrumentti kosketinsoittimet, jotka hän sai joululahjaksi ollessaan 14-vuotias. Beatlesin ohella häntä inspiroineita yhtyeitä olivat Ten Years After, Deep Purple, Sweet ja The Rolling Stones. Dirkschneiderin ensimmäinen yhtye syntyi, kun hänen ystävänsä Michael Wagener päätti ryhtyä kitaristiksi. Yhtyeen nimeksi tuli yksinkertaisesti Band X, sillä Wagenerin mukaan kaksikko ei keksinyt yhtyeelle nimeä.
Dirkschneiderin ura kosketinsoittajana jäi lyhyeksi, ja tilalle valikoitui nopeasti ja sattumalta laulu. Hän kertoi haastattelussa, että ”Michael oli sitä mieltä, että lauluni oli kaikkien korkeiden nuottien kanssa jotenkin hullua. En ole yrittänyt koskaan kopioida ketään. Tällaista se oli alusta saakka.” Band X hajosi kaksikon siirryttyä asepalvelukseen. Michael Wagener ei enää palannut kitaristiksi, vaan keskittyi äänittämiseen ja miksaamiseen. Hänestä tuli myöhemmin menestynyt tuottaja. Dirkschneider sen sijaan jatkoi laulamista ja perusti yhtyeen nimeltä Accept.

Yhteistyö muiden artistien kanssa

Dirkschneider on tehnyt yhteistyötä useiden eri artistien kanssa, joista esimerkkeinä Doron, Empires of Eden, HammerFall, Majesty ja  Warcry. Hän lauloi 1980-luvun alussa brittiläisen Ravenin EP:llä Break the Chain sekä yhtyeen kolmannella albumilla All for One cover-kappaleen ”Born to Be Wild”. Dirkschneider lauloi ystävänsä Alex Parchen albumilla The Alex Parche Project (1992) kappaleet ”The Longer You Can Wait” ja ”Devil in a Picture” sekä levyllä Son of a Healer (1993) kappaleen ”Gate Patrol”. Dirkschneiderin laulua kuullaan myös Parchen Prohibido El Paso -albumilla (1994) kappaleessa ”Pain in the Neck”.
Dirkschneider esiintyi vierailijana suomalaisen Lordi-yhtyeen The Arockalypse -levyllä 2006. Hän lauloi kappaleessa ”They Only Come Out at Night”. Vuonna 2013 Dirkschneider lauloi suomalaisen Lazy Bonez -yhtyeen debyyttialbumilla Vol.1 dueton Marco Hietalan kanssa kappaleessa ”First to Go – Last to Know”.

Yksityiselämä

Dirkschneiderilla on kolme lasta, joista poika Sven Dirkschneider soittaa isänsä U.D.O.-yhtyeessä rumpuja. Dirkschneiderin vaimo jätti Udon 25 avioliittovuoden jälkeen. Dirkschneider on tehnyt erosta kappaleen ”Never Cross My Way” U.D.O.n vuonna 2013 ilmestyneelle albumille Steelhammer.
Dirkschneider asuu Ibizalla Espanjassa, mutta hän viettää paljon aikaa myös Pietarissa naisystävänsä luona.
Tammikuussa 2019 Dirkschneider tiedotti terveysongelmistaan. Hänen polvensa kipeytyi pahoin, eikä hän pystynyt liikkumaan normaalisti.