google/wiki40b huggingface dataset:
Josep Llorens i Artigas

Elämä

Llorens syntyi 1892 Barcelonassa. Hän opiskeli kaupungissa piirtämistä Llotjan taidekoulussa ja vuodesta 1912 lisäksi keramiikkaa ja maalaustaidetta Cercle Artístic de Sant Lluc -taideyhteisössä ja käsityökoulussa, jossa tapasi monia taiteilijoita, kuten Joan Mirón. Llorens matkusti 1917 Pariisiin avustuksen turvin laajentamaan taitojaan keraamikkona. Hän kirjoitti siellä myös taidekritiikkejä moniin alan lehtiin. Llorens palasi Pariisiin 1920-luvulla ja teki yhteistyötä Pablo Picasson kanssa. Hän työskenteli 1930-luvulla muun muassa Georges Braquen kanssa ja sai töitään näyttelyihin muun muassa Pariisiin, New Yorkiin, Tukholmaan ja Berniin.
Llorens palasi Barcelonaan 1941 ja aloitti pian sen jälkeen yhteistyön Mirón kanssa. He tekivät ruukkuja, patsaita ja keraamisia seinämaalauksia. Heidän töihinsä kuuluvat esimerkiksi seinämaalaukset Unescon rakennuksessa Pariisissa, Harvardin yliopistolla ja Barcelonan lentoasemalla. Miró teki ensimmäiset keraamiset kokeilunsa juuri Llorensin kanssa, kun hän maalasi Llorensin vaasien tai laattojen päälle. Miró teki lopulta patsasmalleja, joista Llorens teki savisia veistoksia. Miró jatkoi vuodesta 1953 yhteistyötä myös Llorensin pojan Joan Gardy-Artigasin kanssa.
Llorens palkittiin vuonna 1956 Guggenheim-palkinnolla ja vuonna 1971 hän sai espanjalaisen taiteiden kultamitalin. Llorens kuoli Barcelonassa 1980.
Alfred Jotuni

Johan Alfred Jotuni, sukunimi vuoteen 1907 Haggrén (25. marraskuuta 1878 Kuopio – 9. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä ja kansakoulutarkastaja.
Jotunin vanhemmat olivat levyseppä, talonomistaja Petter Juho Haggrén ja Margareta Lovisa Miettinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1897 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1902. Jotuni toimi Sortavalan opettajaseminaarin maantieteen lehtorina 1905–1919 ja Helsingin suomalaisten kansakoulujen apulaistarkastajana vuodesta 1919 alkaen. Jotuni toimi Suomen rauhanvaltuuskunnan asiantuntijana Karjalan asioissa Pariisissa 1919. 
Jotuni oli naimisissa vuodesta 1903 Alfhild Malmgrenin kanssa. Heidän poikansa oli filosofian maisteri ja suomentaja Sakari Jotuni. Kirjailija Maria Jotuni oli Alfred Jotunin sisar.
Isabelle Gulldén

Urheilu-ura

Ruotsin maajoukkueessa Gulldén on pelannut 69 ottelussa ja tehnyt niissä 180 maalia.
Gulldén on saavuttanut Ruotsin maajoukkueessa EM-hopeaa vuonna 2010. Loppuottelussa Ruotsi hävisi Norjalle maalein 25–20. Gulldén oli 36 maalillaan kisojen viidenneksi paras maalintekijä. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa Gulldén oli Ruotsin joukkueessa yhdeksäs ja Pekingin kesäolympialaisissa 2008 kahdeksas. Pekingissä Gulldén pelasi kahdeksassa ottelussa tehden 14 maalia. Vuonna 2009 Ruotsi oli MM-kilpailujen 13:s.
Seuratasolla Gulldén on voittanut IK Sävehofin joukkueessa neljä Ruotsin mestaruutta. Kesäkuussa 2011 hän siirtyi tanskalaiseen Viborg HK:iin.

Yksityiselämä

Gulldénin lempinimi on ”Bella”. Hänellä on Rebecca-niminen sisko ja Pontus-niminen veli. Gulldénin setä Christer Gulldén on entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka saavutti EM-pronssia ja kesäolympialaisten neljännen sijan.
.ps

.ps on Palestiinan Internet-maatunnus, jota ylläpitää Palestinian National Internet Naming Authority. Rekisteröintirajoituksia ei ole lukuun ottamatta eräitä toisen asteen tunnuksia. Tunnus otettiin käyttöön 2000.
Timarkhos

Timarkhos oli miletoslainen ylimys, joka julistautui Persian kuninkaaksi.
Timarkhos oli kotoisin Miletoksesta. Hän oli seleukidien Antiokhos IV:n ystävä. Timarkhoksen nimitti Meedian satraapiksi joskus ennen vuotta 162/161 eaa. luultavasti hallitsijana toiminut Lysias. Timarkhos kokosi armeijan ja liittoutui Armenian Artaksiaan kanssa. Tämän jälkeen hän julistautui kuninkaaksi. Roomassa Timarkhos tunnustettiin kuninkaaksi, ehkä koska tämä lahjoi senaatin. Timarkhos hyväksyttiin kuninkaana ainakin Ekbatanassa, Seleukeiassa ja ehkä myös Nisibisissä. Timarkhos valtasi Babylonian, mutta Demetrios I Soter sai hänet vangiksi. Demetrios antoi teloituttaa Timarkhoksen.
Timarkhos muistettiin vielä vuosisatojen päästä Miletoksessa, jossa eräs hänen jälkeläisensä antoi kaivertaa hänen nimensä erääseen alttariin.
Lapin lennosto

Historia ja perinteet

Lennoston perinteet katsotaan alkaneen Lento-osasto 4:n perustamisesta 1. lokakuuta 1918. Osaston tehtävänä oli kaukotiedustelu ja ilmapommitukset. Osasto nimettiin 1. tammikuuta 1938 lentorykmentti 4:ksi ilmavoimien organisaatiouudistuksessa. Rykmentti osallistui talvi-, jatko- ja Lapin sotaan, kunnes sotien jälkeen pommikoneista rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti luovuttiin.
Hävittäjäkalustolla varustettu rykmentti jatkoi koulutustehtävissä, kunnes sen nimi muutettiin 1. joulukuuta 1952 1. lennostoksi ja edelleen 1. tammikuuta 1957 Hämeen lennostoksi. Lennoston Gnatit korvattiin 1972 alkaen Saab 35 Draken-hävittäjillä, kun ensimmäiset kaksi konetta laskeutuivat Luonetjärvelle 2. toukokuuta 1972.
Lennosto siirtyi Tikkakosken Luonetjärveltä Rovaniemelle 1.-20. elokuuta 1973 ja se sai uuden sijoituspaikkansa mukaisesti nimekseen 6. joulukuuta 1974 Lapin lennosto.
Lennoston organisaatioon kuuluva 5. Pääjohtokeskus otti uuden nimensä Viestikeskus 5:n tilalle käyttöön 1990-luvun alkupuolella.
Joukko-osaston perinnepäivää vietetään lokakuun 1. päivänä. Hävittäjälentolaivue 11:n laivuetunnuksessa on musta visentti.
Lapin Lennoston perinteitä vaalii myös Lapin Lennoston Kilta, joka kuuluu Ilmavoimien Kiltaliittoon.

Kalusto ja nykyhetki

Lennoston pääkaluston ovat 2000-luvun alusta muodostaneet F/A-18 Hornet-torjuntahävittäjät. Ensimmäiset neljä Hornet-hävittäjää lennosto otti vastaan tammikuussa 1999. Tyyppikoulutus aloitettiin välittömästi ja operatiivinen valmius vaihtui vuonna 2000 Drakenista Hornetiin. Lennosto käytti Hornetien tuloon asti kuitenkin Draken-kalustoa.
Operatiivisissa lentueissa on Hornetien lisäksi myös Valmetin Vinka-koneita.
Lennoston päätehtävät ovat pohjoisen maanpuolustusalueen ilmatilan vartioiminen ja puolustaminen sekä maajoukkojen tukeminen.
Lennosto kouluttaa johtokeskus- ja taistelunjohtoaliupseereita, apumekaanikkoja, sotilaskuljettajia ja ilmataisteluasemiehiä. Lapin lennoston varusmiehet ovat hallinnollisesti Jääkäriprikaatin alaisuudessa. Koulutuksesta vastaa Lapin lennosto yhteistyössä Jääkäriprikaatin ja Ilmasotakoulun kanssa

Puolustusvoimauudistus 2012-2015

Puolustusvoimauudistuksessa Pääjohtokeskus siirtyi uuden Ilmaoperaatiokeskuksen alaisuuteen ja hävittäjäkalustoa keskitettiin Pirkkalasta Rovaniemelle. Lennoston varusmieskoulutus siirtyi maavoimille.
Starsky ja Hutch

Hahmoista

Sarjan nimihenkilöistä Paul Michael Glaserin esittämä David Starsky on katuviisas ja toimintaan helpommin mukaan lähtevä kuin parinsa. David Soulin esittämä Ken Hutchinson kuvataan sarjassa Starskya älykkäämpänä ja vakavampana. Kontrastia hahmojen välille luovat myös ulkoiset seikat: Starsky on pariaan lyhyempi ja tummatukkainen, Hutch pitkä ja vaalea.
Sarjan vakituisista sivuhenkilöistä Antonio Fargasin esittämä Huggy Bear edustaa poliisikaksikon kaveria alamaailmassa. Bernie Hamilton toimii poliisipäällikkö Dobeyna, lupsakkana johtajahahmona.
Banqiaon pato

Banqiaon pato on pato Henanin maakunnassa, Kiinassa.

Murtuminen

Banqiaon pato rakennettiin alun perin vuonna 1952. Pato murtui Taifuuni Ninan vaikutuksesta vuonna 1975. Se oli historian tuhoisin voimalaitosonnettomuus, joka aiheutti arviolta 230 000 ihmisen kuoleman. Arviolta 11 miljoonaa henkeä evakuoitiin. Pato rakennettiin uudestaan ja se valmistui vuonna 1993.
Neuvosto-Venäjä

Historia

Perustamisensa aikana Neuvosto-Venäjän tunnustivat ympärysvaltojen kanssa sotaa käyvät Osmanien valtakunta, Saksan valtakunta ja Itävalta-Unkari, jotka tekivät sen kanssa Brest-Litovskin rauhan sekä myös Suomi itsenäisyytensä tunnustamisen vuoksi. Muut valtiot eivät tunnustaneet Neuvosto-Venäjää, koska ne pitivät Venäjän väliaikaisen hallituksen seuraajina venäläisiä sotilashallituksia, jotka taistelivat neuvostovaltaa vastaan. Sotilashallituksia tukivat Venäjän interventiossa muun muassa Ranska, Yhdysvallat ja Britannia sekä Japani.
Suurimman osan olemassaoloajastaan Neuvosto-Venäjä kävi sotaa valkoisia venäläisiä armeijoita ja muita entisen keisarikunnan alueella toimineita joukkoja sekä valtiomuodostelmia vastaan. Vuoteen 1922 mennessä neuvostovallan olivat tunnustaneet vasta Suomi, Viro, Liettua ja Latvia, jotka olivat solmineet sen kanssa Tarton rauhansopimukset.
Kun bolševikit voittivat Venäjän sisällissodan, he yhdistivät hallitsemansa Ukrainan, Valko-Venäjän ja Taka-Kaukasian neuvostotasavallat Neuvostoliitoksi.
Malta Memorial

Malta Memorial (suom. ' Maltan muistomerkki') on sotamuistomerkki Vallettan kaupungissa Maltassa. Muistomerkki on rakennettu lentäjille jotka kuolivat toisessa maailmansodassa. Monumentti on tehty marmorista, kullasta ja pronssista. Monumentti on 15 metriä korkea ja patsaan kultainen kotka on 2,4 metriä korkea.
Petrus Kaikewalde

Petrus Kaikewalde de Vinlandia (myös muodoissa Kakewalde ja Kakuwalde; oikeaksi nimeksi oletettu Pietari Kaukovalta tai Kaikkivalta) on Baltian verisestä kristillistämisestä ja valloituksesta kertovassa Henrik Lättiläisen kronikassa mainittu suomalainen ristiretkisaarnaaja, joka osallistui pakanoiden käännytykseen. Kronikan mukaan Kaikewalde käännytti 1210-luvun puolivälissä sakkalaisia Etelä-Virossa. Todelliseksi historialliseksi henkilöksi oletettu Petrus Kaikewalde on varhaisin nimeltä tunnettu suomalainen pappi. Häntä koskevat maininnat kronikassa ajoittuvat vuosiin 1215–1226. Hänen muista elämänvaiheistaan ei tiedetä mitään.
Kaikewalde kulki saksalaisten sotajoukkojen mukana. Käännyttävät saarnamiehet toimivat nimellisesti vain kirkon ja paavin palveluksessa, mutta käytännössä maallisten hallitsijoiden joukoissa ja usein näiden etuja ajaen.

Nimi

Kaikewalden nimi esiintyy Henrik Lättiläisen kronikassa lukuisissa erilaisissa muodoissa. Kyseessä on oletettavasti väännös jostain suomalaisesta nimestä. Suomessa alkuperäiseksi nimeksi on yleensä oletettu Pietari Kaukovalta tai Kaikkivalta, jotka ovat kuitenkin vain valistuneita arvauksia. Kronikoitsija Henrik Lättiläinen on parissa kohdassa liittänyt nimen perään määreen de Vinlandia, mitä on pidetty todisteena Petruksen suomalaisesta alkuperästä. Myös Suomessa asukkaiden käännyttäminen kristinuskoon oli tuolloin vielä kesken, joten Kaikewalden päätyminen papiksi ja saksalaisten palvelukseen on ollut erikoista.

Vaiheet Henrik Lättiläisen kronikan mukaan

Kaikewalde mainitaan Henrik Lättiläisen kronikassa ensimmäisen kerran vuoteen 1215 ajoittuvassa kohdassa, jossa hänen kerrotaan menneen käännyttämään kristinuskoon Viron eteläisimpien maakuntien Sakalan ja Ugaunian asukkaita yhdessä saksalaista kalparitaristoa edustaneen Otto-nimisen papin kanssa. Saksalaiset olivat juuri valloittaneet nämä alueet ja olot siellä olivat niin epävarmat, että Petrus ja Otto joutuivat pian pakenemaan virolaisia Riikaan. He kuitenkin ilmeisesti palasivat myöhemmin jatkamaan työtään samalle seudulle.
Tanskalaisten ryhdyttyä valloittamaan pohjoista Viroa Valdemar Sejrin johdolla muutamaa vuotta myöhemmin saksalaiset lähettivät Kaikewalden yhdessä Henrik Lättiläisen kanssa uudelle käännytysretkelle. He kulkivat etelästä pohjoiseen Viron halki muutamassa kuukaudessa ja etenivät myös Emajoen pohjoispuolisille pakanallisille seuduille, aina Järvamaalle ja Virumaalle saakka. Petrus ja Henrik kastoivat pikaisesti kokonaisten kylien asukkaat ja jatkoivat eteenpäin ehtiäkseen mahdollisimman pitkälle ennen tanskalaisia. Lopulta tanskalaiset kuitenkin karkottivat heidät Pohjois-Virosta ja heidän oli palattava takaisin.
Petrus Kaikewalde esiintyy kronikassa vielä kolmannenkin kerran. Vuonna 1226 Viroon saapunut paavin legaatti Wilhelm Modenalainen lähetti hänet johtamaan käännytystyötä Viron länsiosaan Läänemaalle. Tämä osoittaa hänen olleen tuolloin arvostettu henkilö.
Pekka Visuri

Pekka Juhani Visuri (s. 25. joulukuuta 1942 Hämeenlinna) on suomalainen upseeri, professori ja politiikan tutkija.
Pavlovskoje

Maantiede ja asutus

Pavlovskojen kunnan pinta-ala on 3616,0 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Kargopolin piirin Uhotskojen ja Petšnikovskojen sekä pohjoisessa Oševenskojen ja Priozjornojen kuntiin, koillisessa Arkangelin alueen Plesetskin ja Njandoman piireihin ja kaakossa Konošan piiriin. Pavlovskojen kunnan keskellä sijaitsee Kargopolin kaupunkikunta. Pinta-alasta 68,2 % on metsää ja 22,0 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaa Onegajoki ja joukko pienempiä jokia. Länsirajalla sijaitsee Latšejärvi. Hyötykaivannaisia ovat karbonaattimineraalit, savi ja hiekka. Luonnonsuojelualueita ovat Latšejärven ja Filatovskin rauhoitusalueet sekä viisi luonnonmuistomerkkiä.
Prigorodnyin maaseututaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 48 kylää: Abakumovo, Andronovskaja, Belaja, Bolšaja Kondratovskaja, Bolšaja Seredka, Bykovo, Demidovskaja, Ignaševskaja, Jeremejevskaja, Jeršiha, Kalitinka, Kazakovo, Kiprovo, Kirillovo, Krivošeiha, Kuzino, Kuzmina, Lapinskaja, Lašutino, Lavrovskaja, Lazarjevskaja, Lodygino, Lukino, Malaja Kondratjevskaja, Martakovo, Menšakovskaja, Morštšihinskaja, Myza, Petrovskaja, Pogost, Polupopovka, Ponomarevo, Poršnevskaja, Potaniha, Rjabovo, Savino, Sidorovskaja, Stegnevskaja, Tarasovskaja, Timošinskaja, Tšortovitsy Nižnije, Turovo, Vaskovskaja, Vološka, Zalesje, Zaljažje, Zeljonyi Bor ja Žukovskaja. Keskustaajamassa on lähes 600 asukasta. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 400 asukkaan Kazakovo. Monissa kylissä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia

Historiallinen Pavlovskajan volosti käsitti Pavlovskin ja Sauninon kyläryhmät. Neuvostoaikana perustettiin Pavlovskin kyläneuvosto, jonka keskuksena toimi 1950-luvulta lähtien Selhozin (vuodesta 1963 Prigorodnyin) taajama. Nykyiseen vuonna 2005 perustettuun kuntaan kuuluvat myös entisen Lodyginon ja Kalitinkan kyläneuvostot sekä osa Petšnikovskin kyläneuvostosta.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkevat Arkangelin, Kargopolin ja Vytegran sekä Dolmatovon, Njandoman, Kargopolin ja Puudožin väliset maantiet. Useimmista kylistä on linja-autoyhteydet Kargopoliin.
Seudun pääelinkeinot ovat maatalous, metsäteollisuus ja julkiset palvelut. Maataloutta edustaa maatalousyritys Kargopolje sekä 615 yksityistä palstaviljelmää. Puunhankintaa ja -jalostusta harjoittaa 21 pienyritystä.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja muutama kauppa. Palveluja on myös Kazakovossa, Kiprovossa ja eräissä muissa kylissä.

Nähtävyydet

Paikallisia nätävyyksiä ovat Zaljažjen (Sauninon) ja Kazakovon lähellä sijaitsevan entisen Jevsejevskajan kylän (Bolšaja Šalga) kirkot. Kunnassa on myös useita muita kirkkoja ja tsasounia, arkeologisia löytöpaikkoja ja vanhoja asuinrakennuksia.
Viitajärvi (Soini)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,1 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 180,8 metriä mpy.
Ruby Lin

Ruby Lin (perinteiset merkit: 林心如); s. 27. tammikuuta 1976) on taiwanilainen laulaja.
Lin on menestynyt myös poplaulajana. Hän julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 1999.
Soimalammi (Sysmä, Kappelinkylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,8 metriä mpy.
Pähkinänakkeli

Tuntomerkit ja elintavat

Pähkinänakkelin pituus on 14 cm, siipiväli 22,5–27 cm ja paino 21–26 g. Laji on helppo tunnistaa. Pyrstö on lyhyt, pää suuri ja pitkä, nokka on suora. Selkä on vaaleanharmaa, Suomessa tavattavien lintujen vatsa on useimmiten valkea. Silmien päällä on musta naamari ja alaperässä punaista.
Pähkinänakkeli kiipeilee puissa ja on ainoa suomalainen lintu, joka voi liikkua runkoa pitkin pää alaspäin, joskin tiaiset ja puukiipijä voivat toisinaan suorittaa samanlaisia kevätjuhlaliikkeitä. Laji on äänekäs ja kutsuäänet ovat tiaismaisia korkeita vihellyksiä.
Pähkinänakkeli tulee sukukypsäksi 1-vuotiaana. Naaras munii 6–11 munaa, joita se hautoo 13–18 vuorokautta. Ravintona ovat hyönteiset, siemenet, pähkinät ja tali.
Suomen vanhin rengastettu pähkinänakkeli on ollut 2 vuotta 10 kuukautta 20 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 12 vuotta 11 kuukautta vanha brittiläinen nakkeli.

Levinneisyys

Pähkinänakkeli pesii suuressa osassa Eurooppaa, silloin tällöin Suomessakin. Se kuuluu myös Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja laajalti Aasian pesimälinnustoon aina Tyynellemerelle ja Intian valtamerelle asti. Vierailee Suomessa, muttei varsinaisesti pesi, tosin muutama pesälöytö on tehty. Mutta esimerkiksi Ruotsissa pesii ainakin 100 000 paria ja Virossakin 20 000–50 000 paria. Koko läntisen Euroopan parimääräksi arvioidaan 6–8 miljoonaa paria. Elinympäristöinä ovat havumetsät, puistot, puutarhat ja trooppiset metsät.
Mike DiMeo

Mike DiMeo (s. 29. marraskuuta 1968, New York) on yhdysvaltalainen heavy metal -laulaja. Tällä hetkellä hän toimii saksalaisen power metal -yhtye Masterplanin laulajana. DiMeo liittyi Masterplaniin vuonna 2006 Jørn Landen lähdettyä yhtyeestä. Ennen sitä DiMeo lauloi muun muassa yhtyeissä Riot ja The Lizards.
Mooses Putro

Mooses Putro, joskus myös Putronen (s. 30. lokakuuta  (J: 18. lokakuuta) 1848 Tuutari, Inkeri, Pietarin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – kadonnut 24. marraskuuta 1919 Pietari, Neuvosto-Venäjä) oli inkeriläinen kirkkomuusikko ja säveltäjä. Hän oli muun muassa Inkerin kansallishymnin Nouse, Inkeri säveltäjä ja sanoittaja.

Elämä ja ura

Mooses Putro kuului varakkaaseen inkeriläiseen talonpoikaisperheeseen, mikä mahdollisti hänen opintonsa. Hän valmistui Hatsinan lähellä sijainneesta Kolppanan seminaarista opettajaksi vuonna 1866 ja toimi vuodet 1867–1871 samassa seminaarissa opettajana. Hän pääsi myös Valgan maineikkaaseen Liiviläisen ritarikunnan seminaariin vuonna 1967 ja opiskeli sittemmin myös Jyväskylän seminaarissa. Hän muutti Pietariin vuonna 1872, jossa hän toimi muun muassa suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kanttori-urkurina, suomalaisen lauluseuran johtajana sekä opettajana Pietarin kirkkokoulussa. Hän opiskeli edelleen urkujensoittoa Pietarin konservatoriossa L. Homiliuksen johdolla ja suoritti päästötutkinnon 1878. Putrot hankkivat 1800-luvun lopulla kesäpaikan Saimaan rannalta Suomesta.
Putro teki aloitteen vuosina 1899–1918 seitsemän kertaa järjestettyjen Inkerin laulujuhlien järjestämiseksi. Hän sävelsi erityisesti hengellisiä kuorolauluja ja motetteja, joita on kuvailtu taidokkaan polyfonisiksi. Inkerin kansallishymnin lisäksi hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluu muun muassa lukuisten kuorojenkin levyttämä virsi nimeltä Rukous Hilja Haahden runoon. Putro työskenteli myös sanomalehti Inkerin toimittajana, ja tämän tultua lakkautetuksi venäläistämisaikana vain 1/64-osaltaan venäläisen tsaari Nikolai II:n kaudella vuonna 1905 hän yhdessä työtoverinsa Kaarle Tynnin kanssa perusti suomenkielisen sanomalehden nimeltä Neva vuonna 1906. 
Putron johtaman suomalaisen lauluseuran Pietarissa tekemiä levytyksiä Gramophone Companylle vuodelta 1901 pidettiin pitkään ensimmäisinä suomalaisina äänitteinä, kunnes Lontoosta EMI:n arkistoista löytyi aiemmin samana vuonna tehty kvartettilevytys.
Putro katosi jäljettömiin Pietarissa 24. marraskuuta 1919. Hän lähti kotoaan toimittamaan ruumiinsiunausta Pietarin luterilaiselle hautausmaalle eikä koskaan palannut tältä matkalta, ja arvellaan hänen tulleen murhatuksi – joskin hän oli jo 71-vuotias. Entisen hautausmaan paikalle Malaja Mitrofanskaja -kadulle on ilmestynyt vuonna 2011 muistotaulu, jossa on Putron nimi. On huomattava, että vuoden 1919 aikana Inkerinmaalla olivat vallassa Virosta hyökänneen valkoisen kenraali Nikolai Judenitšin joukot, ja Inkerissä oltiin toiveikkaita itsenäisyyden suhteen, mutta Putron katoaminen tapahtui vasta Lev Trotskin lyötyä Judenitšin lokakuussa.

Muuta

Mooses Putro oli Zen Cafésta tunnetun laulajan Samuli Putron isoisoisän veli.
DJK Würzburg

DJK Würzburg e.V. on würzburgilainen urheiluseura, joka tunnetaan parhaiten koripallojaostostaan. Seuran tunnetuin urheilija on Dirk Nowitzki.

Historia

Seura perustettiin vuonna 1920 Würzburgissa. Natsi-aikana seuran toiminta kiellettiin, mutta vuoden 1948 jälkeen seuran toiminta jatkui taas. Seuran suurinta kasvuaikaa oli 1960–luku, jolloin siitä kehittyi Saksan suurin DJK-urheiluliittoon kuulunut seura. DJK Würzburgin yleisurheilujaosto saavutti myös paljon kansallista menestystä. 1990–luvulla seuran nais- ja miesjoukkueet nousivat koripallon pääsarjaan. Miesten joukkue pelasi Basketball-Bundesligassa kauteen 2004–2005 saakka, jolloin se putosi talousvaikeuksien rasittamana pääsarjasta.
Antjie Krog

Antjie Krog (myös Antijie Samuel 23. lokakuuta 1952 Kroonstad, Free State) on eteläafrikkalainen runoilija, kirjailija, kääntäjä, toimittaja ja tieteilijä. Krog on voittanut lukuisia palkintoja niin runoudestaan, journalismistaan, fiktiostaan kuin käännöstyöstään ja hänen teoksiaan on käännetty monille kielille. Krogille on myönnetty kolme kunniatohtoriutta ja hän on University of the Western Capen kunniaprofessori.
Krog opiskeli Free Statein (Bachelor of Arts 1976), Pretorian (Master of Arts 1983) yliopistoissa sekä UNISA:ssa, jossa hän suoritti opettajan pätevyyden. 1980-luvulla Antjie Krog työsketeli opettajana lukiossa ja opettajankoulutuslaitoksessa Kroonstadissa. Krog aloitti uransa journalistina Die Burger-sanomalehdessä  toimi myöhemmin päätoimittajna Die Suid-Afrikaanissa. Vuosina 1995 - 2000 hän työskenteli SABC:ssa radiotoimittajana raportoiden Totuuskomission toiminnasta 1996-98. Tänä aikana hän myös kirjoitti artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin.
Krogin pääsääntöisesti vapaamuotoinen runous on sisältää paljon metaforia ja on hyvin lyyristä ja tunteikasta. Se käsittelee sekä yksityisiä että poliittisia aiheita. Hän julkaisi ensimmäisen runokokelmansa Dogter van Jefta seitsemäntoistavuotiaana ja häneltä on yhteensä julkaistu kymmenen kokoelmaa sekä kolme lastenrunokirjaa. 1990-luvulla Krog ryhtyi kirjoittamaan myös proosaa omintakaisella omaelämäkerrallisella tyylillä, joka yhdistää faktaa, fiktiota ja lyyrisiä elementtejä. Hänen tunnetuin, kansainväliseen maineeseen noussut kirjansa Country of my Skull (1998) kertoo kokemuksista Etelä-Afrikan Totuuskomission toiminnan seuraamisesta journalistina. Krogin ensimmäinen näytelmä Waarom is die wat voor toyi-toyi altyd so vet? sai ensiesityksensä vuonna 1999.
Krog on kääntänyt afrikaansiksi Nelson Mandelan omaelämäkerran Pitkä tie vapauteen ja muun muassa  Henk van Woerden ja Tom Lanoye teoksia.
Antjie Krog on naimisissa arkkitehti John Samuelin kanssa ja hänellä on neljä lasta.