google/wiki40b huggingface dataset:
John Klyberg

Elämä

Charles John Klyberg syntyi 29. heinäkuuta vuonna 1931. Hän oli sittemmin kapteeniksi kohonneen Charles Augustine Klybergin ja Ivy Lilian Waddingtonin poika.
Vuonna 1985 Klyberg seurasi Brian Mastersia Fulhamin piispana palattuaan vähän sitä ennen Afrikasta, jossa oli toiminut Lusakan dekaanina. Kun Englannin kirkon yleiskokous päätti vuonna 1992 hyväksyä naisten vihkimisen pappisvirkaan laati Lontoon piispa David Hope Lontoon suunnitelman, joka oli vuoden 1993 Episcopal Ministry Act of Synod:in edeltäjä. Sen mukaisesti niin sanotut ratkaisu C:n valinneet seurakunnat eli seurakunnat, jotka eivät hyväksyneet naisten toimimista seurakuntansa pappisvirassa voitiin siirtää vaihtoehtoiseen piispalliseen kaitsentaan, mikä Lontoon hiippakunnassa tuli Fulhamin piispan tehtäväksi. Lontoon hiippakunta oli yksi naispappeutta voimakkaimmin vastustaneista hiippakunnista, "anglokatolisten linnake". Klyberg jäi eläkkeelle 1996.
Klyberg kääntyi eläköitymisensä jälkeen roomalaiskatolilaiseksi ja sai vuonna 2000 paavi Johannes Paavali II:lta kunniaprelaatin arvon.
Fenyylielohopeaboraatti

Ominaisuudet ja käyttö

Fenyylielohopeaboraatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja lisäksi eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja glyseroliin. Kaupallinen tuote voi olla fenyylielohopeaboraatin ja fenyylielohopeahydroksidin seos. Aine reagoi halogenidien kanssa muodostaen veteen niukkaliukoisen fenyylielohopeahalogenidin, joka saostuu.
Fenyylielohopeaboraatti on antibakteerista ja tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiin bakteereihin. Yhdistettä on käytetty muun muassa ihon ja limakalvojen desinfiointiin. Lisäksi sitä on käytetty säilöntäaineena kosmetiikassa ja silmätipoissa. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi on fenyylielohopeaboraatin käyttö nykyisin vähäistä. Yhdiste voi myös aiheuttaa allergisen ihotulehduksen.
Raw (tiedostomuoto)

Käsittely

Kuvankäsittelyohjelmat eivät käsittele kaikkia raakatiedostomuotoja, minkä vuoksi niille on olemassa erilaisia muunnosohjelmia ja lisäosia kuvankäsittelyohjelmiin. Yksi Linux-ympäristössä toimivista ohjelmista on darktable. Kuvankäsittelyohjelmistoja valmistava Adobe on esitellyt oman RAW-formaattinsa Digital Negative (DNG) toivoen digitaalikameravalmistajien ryhtyvän tukemaan sitä.
Marian sairaala

Marian sairaala perustettiin Helsinkiin 1800-luvulla venäläiseksi sotilassairaalaksi. Suomen itsenäisyyden aikana se on toiminut sekä osana Helsingin kaupungin sairaalaa että Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriä. Sairaalatoiminta Mariassa lopetettiin vuonna 2014. Marian sairaalalla on pitkät ja kiinteästi Suomen itsenäistymisen historiaan liittyvät perinteet. Marian sairaalassa toimi aiemmin ortopedian ja traumatolgian yksiköt, urologinen yksikkö, yleis- ja vatsakirurgian yksikkö, sekä päivystyspoliklinikka. Sairaalassa harjoitettiin kirurgista toimintaa ja vielä 2000-luvun taitteessa siellä suoritettiin keinonivelleikkauksia, selkäkirurgiaa, vammojen leikkauksia sekä vaativia vatsa- ja yleiskirurgisia toimenpiteitä sekä urologisia toimenpiteitä. Marian sairaala siirtyi vuoden 2007 lopussa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriltä pääosin Helsingin kaupungin alaisuuteen, ja HYKS:n ainoana toimintona Mariassa jatkettiin vain dialyysihoitoja. Sairaalassa oli loppuvaiheessa myös useita vuodeosastoja. 
Marian sairaalan päärakennus sijaitsee Kampissa Lapinlahdenkadun länsipään varrella. Sen tontti rajoittuu lännessä Mechelininkatuun ja idässä vuonna 2009 puretun Helsingin satamaradan kuiluun.

Sairaalan päivystyspoliklinikka lakkautettiin syyskuussa 2009, jolloin sen toiminnot siirtyivät Meilahden sairaalan alueella sijaitsevaan uuteen Haartmanin sairaalaan. Vuonna 2016 sairaalan tilat remontoitiin ja siellä aloitti toimintansa Maria 0-1 -nimellä tunnettu startup-keskittymä. Operaattoriyhtiön toimijat ovat Helsingin kaupunki, Startup-säätiö ja Helsingin Uusyrityskeskus.
Volkswagen Bora

Volkswagen Bora (1998–2005)

Bora tuli markkinoille syksyllä 1998, vuosi Golfin esittelyn jälkeen. Bensiinimoottoriksi oli saatavilla 1,6-litrainen (100 hv) tai 2,0-litrainen (115 hv). Suomen tuontiohjelmassa ei ollut 150-hevosvoimaista 2,3 litran V5-moottoria. Dieselvalikoimaan kuului kaksi 1,9-litraista moottoria: vapaasti hengittävä SDI (68 hv) sekä turboahdettu TDI (90 hv). Hieman myöhemmin tarjolle tuli myös 1,4-litrainen (75 hv) bensiinimoottori.
Nelivetoiset 4Motion-mallit olivat markkinoilla heti alusta alkaen. Lamellikytkimeen perustuva nelivetotekniikka oli sama kuin Audi A3:ssa. Moottoriksi sai ahtamattoman 1,8-litraisen (125 hv), V5:n, 2,8-litraisen V6:n (204 hv) ja TDI:n. V6-mallissa oli vakiona ESP.
Myös Borasta valmistettiin Golfin tavoin Variant-farmarimallia, mutta sitä ei tuotu lainkaan Suomeen. Erot Golf Variantiin olivat ulkonäön lisäksi moottorivalikoimassa. Boraa ei saanut 1,4-litraisena, mutta sen sijaan V5 ja V6 olivat tarjolla toisin kuin Golfissa.
Perusmalli Firstline oli hieman Golfia paremmin varusteltu. Vakiovarusteina oli neljä turvatyynyä, ABS-jarrut, 15 tuuman teräsvanteet pölykapselein, lämmitettävät etuistuimet, automaattiset ajovalot, kuljettajan istuimen korkeussäätö, takaistuimen keskikyynärnoja, kaksiosainen takaselkänoja, ohjauspyörän korkeuden- ja etäisyyden säätö, lukuvalot edessä, keskuslukitus ja lämmitettävät sähköpeilit.
Comfortlinessa oli lisäksi 16 tuuman pyörät, veluuriverhoilu, ulkolämpömittari, kyynärnoja edessä, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, sähköikkunat edessä ja takana, korinväriset ovenkahvat ja tuulilasinpyyhinten sadetunnistin. 
Keväällä 2000 1,6-litrainen vaihtui manuaalivaihteisissa malleissa taloudellisempaan 16-venttiiliseen (105 hv). Suomeen kyseinen moottori saatiin vasta saman vuoden syksyllä.
Vuonna 2000 Volkswagen 50 vuotta Suomessa -juhlan kunniaksi tarjottiin juhlapakettia, jossa oli metalliväri, ajotietokone, ulkolämpömittari, murtohälytin, kauko-ohjattu keskuslukitus, sähköikkunat edessä ja takana sekä radio/CD-soitin. Sama varustelu siirtyi myöhemmin nimelle X-Class. Mallivuodelle 2001 uusittiin väri- ja verhoiluvalikoimaa. Moottorivalikoimaan lisättiin 100- ja 150-hevosvoimaiset pumppusuutindieselit, joista vain pienitehoisempaa tuotiin Suomeen. V5-moottoriin tehtyjen parannusten myötä teho nousi 170 hevosvoimaan.
Huhtikuussa 2002 vakiovarustusta täydennettiin ilmastoinnilla, sähköikkunoilla edessä ja takana, takaistuinten pääntuilla ja keskipaikan kolmipisteturvavyöllä, murtohälyttimellä, kauko-ohjatulla keskuslukituksella ja ajotietokoneella. Metallivärin sai nyt ilman lisähintaa. Samalla luovuttiin varustetasoista.
Vuonna 2003 tarjolle tuli 1,8-litrainen (150 hv) Bora Turbo, jossa oli vakiovarusteina 15 tuuman kevytmetallivanteet, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja urheiluistuimet.
Alkuvuodesta 2005 markkinoille tuli erikoisvarusteltu Bora X-Line. Siinä oli varusteina vakionopeudensäädin, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, Delta-radio/CD-soitin sekä kromatut puskuri- ja kylkilistat.
Kristiina Kokko

Kristiina Susanna Kokko (s. 16. tammikuuta 1978) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Kokoomuksen puoluesihteerinä elokuusta 2019 lähtien. Ennen valintaansa puoluesihteeriksi, Kokko työskenteli päätoimisesti Akavan kehityspäällikkönä. Puoluesihteerin toimen ohessa Kokko työskentelee vapaa-aikanaan pappina Lauttasaaren seurakunnassa.

Ura ja elämä

Kokko toimi kokoomuksen ministeriryhmän erityisavustajana vuonna 2019. Tätä aiemmin hän toiminut muun muassa Sanni Grahn-Laasosen erityisavustajana opetus- ja kulttuuriministeriössä 2015 sekä ympäristöministeriössä 2014, sisäasiainministeri Anne Holmlundin erityisavustajana (2009–2010) sekä eduskunnan varapuhemies Pekka Ravin erityisavustajana (2011–2012).
Hän on toiminut myös kansanedustajien Heikki A. Ollilan ja Paula Risikon eduskunta-avustaja vuosina 2004–2007 ja 2003.
Akavan asiantuntijana hän on työskennellyt vuodesta 2012. Vuonna 2008 hän työskenteli kokoomuksen puoluetoimistossa poliittisena suunnittelijana.
Aiempaa työhistoriaa hänellä on Suomen ammattikorkeakouluopiskelijayhdistysten liiton SAMOK:n pääsihteerinä, Kokoomuksen opiskelijaliitto Tuhatkunnan puheenjohtajana, Tradenomiliiton pääsihteerinä ja Kansallisen Sivistysliiton väliaikaisena pääsihteerinä vuosina 2004–2007. 
Koulutukseltaan Kokko on tradenomi/BBA ja teologian maisteri.
Kokko on ollut ehdolla kunnallisvaaleissa 2008 ja 2012 Helsingissä ja eduskuntavaaleissa 2003 Helsingin vaalipiirissä.

Luottamustehtävät

Kokko on toiminut vuodesta 2018 Uudenmaan lottaperinneyhdistyksen ja Toimihenkilöjärjestöjen sivistysliiton puheenjohtajana. Hän toimi myös YTHS:n puheenjohtajana 2011–2017 ja on ollut vuosien 2001–2017 aikana Helsingin kaupungin luottamustoimissa muun muassa opetuslautakunnan ja kirjasto- ja kulttuurilautakunnan jäsen sekä ammattikorkeakoulu Stadian johtokunnan jäsen. Kaupunginvaltuuston varajäsenenä hän toimi kaksi kautta.
Viljo Holopainen

Viljo Emil Holopainen (13. maaliskuuta 1916 Riistavesi – 9. huhtikuuta 2011 Kuopio) oli Helsingin yliopiston puumarkkinatieteen professori ja Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja.
Holopaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Kusti Holopainen ja emäntä Kerttu Maria Miettinen ja puoliso vuodesta 1944 Helvi Rakel Niinimaa. Hän valmistui Kuopion yhteiskoulusta 1936 ja suoritti Helsingin yliopiston metsätutkinnon ja Metsähallituksen metsätaloudellisen virkatutkinnon. Maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti hänestä tuli 1947 ja lisensiaatti ja tohtori 1950, samoin kuin valtiotieteen kandidaatti. London School of Economics -korkeakoulussa hän oli British Councilin rahoittamana  stipendiaattina 1950-1951 ja 1964 Yhdysvalloissa ASLA-Fulbright-tutkijastipendiaattina. Helsingin yliopiston metsätalouden apulaisprofessorina Holopainen toimi 1954-1959 ja puumarkkinatieteen professorina 1959-1964. Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja hän oli 1964-1979, Erkki Kalelan jälkeen. Holopainen oli aktiivinen alansa kotimaisissa ja kansainvälisissä järjestöissä. Hänen yhteensä 85 julkaisuaan sisältävät myös metsäpolitiikkaa käsitteleviä teoksia, kuten 60-luvun metsäpolitiikka (1967), Vastuun metsäpolitiikka (1970) ja Erkki Timosen kanssa laadittu Metsä vastaa (1995). Hän oli Suomen Metsätieteellisen Seuran kunniapuheenjohtaja vuodesta 1985 ja lahjoitti seuralle puolisonsa kanssa peruspääoman nimeään kantavaan rahastoon 1989.
Pertti Rajala

Pertti Johannes Rajala (s. 15. toukokuuta 1954 Tampere) on Satakunnan maakuntajohtaja, tietokirjailija ja kehitysvammaisten erityisopettaja.

Henkilöhistoria

Pertti Rajala syntyi varastomies Toivo Rajalan ja myymäläapulainen Kyllikki Haapalan perheeseen. Rajala on vuodesta 1978 naimisissa aluesihteeri Terhi Nokalan kanssa, heillä on kaksi lasta. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteen maisteri Jyväskylän yliopistosta vuonna 1998, erityisopettajaksi hän valmistui 1979.  Rajala on kirjoittanut erityisryhmille 70 selkokielistä teosta, jotka käsittelevät erityisesti historiaa. Osa teoksista on mukailuja, kuten Kalevala ja Arto Paasilinnan Kylmät hermot, kuuma veri, osa taas alkuperäisteoksia.
Carley-pelastuslautta

Carley-pelastuslautta on pelastusväline, joka kuului pitkään laivojen varusteisiin. Carley-lautta on useimmiten kulmistaan pyöristetyn suorakulmion muotoinen yleensä kyllästetystä purjekankaasta tehty poikkileikkaukseltaan pyöreä kehys, joka on täytetty kelluvalla materiaalilla, aiemmin balsalla, kapokilla tai korkilla. Kehikon alaosaan on tehty yleisimmin köydestä verkkomainen pohja. Lauttoja on hyvin monen kokoisia, pari miestä kannattavista aina suuriin parinkymmenen miehen. Myös pohjarakenne vaihtelee valmistajan mukaan.
Lautan reunoja kiertää köydestä tehty kahvarivistö. Joissakin lautoissa, eritoten sotalaivoissa, on ollut kyllästetystä purjekankaasta tehtyihin pusseihin pakattuja elintarvikkeita ja vesiastioita. Varustukseen on kuulunut myös meloja.
Pelastuslautta kehitettiin höyrylaivojen tulon myötä. Varsinaista keksijää ei tiedetä. Niiden erot vaihtelevat suunnittelijan mukaan. Suomeen lauttamalli tuli sotien aikana saksalaisten kautta. 
Ensi kerran Carley-lauttoja nähtiin laajemmin ensimmäisessä maailmansodassa, sillä lautta osoittautui nopeasti hyvin käytännölliseksi: lautan pystyi säilyttämään laivalla lähes mitä tahansa sopivan kokoista pintaa vasten, sen saattoi pudottaa veteen kohtalaisen huoletta verrattuna veneeseen, lautalle mahtui paljon väkeä, eikä ollut merkitystä, kummin päin lautta asettui veteen. Lisäksi irrallinen lautta oli parin kolmen miehen helposti siirreltävissä, eikä sen veteen saaminen vaatinut ponnistuksia, toisin kuin venekurkien avulla siirrettävä pelastusvene, jonka vesillelaskukäsittely vaatii useita asiansa osaavia kansimiehiä. Lisäksi merihätätilanteessa veneiden laskeminen oli usein mahdotonta tai ainakin erittäin vaarallista, kun taas lautat sai vesille nopeasti. Erityisen vaikeasti käsiteltäviä lauttaan verrattuna olivat koottavat pelastusveneet, joissa oli purjekankaiset koottavat laidat. Sellaisia oli muun muassa RMS Lusitanialla, ja aluksen tuhossa havaittiin näiden veneiden vaikea käsiteltävyys.
Suomessa Carley-lauttaan liittyvä tapaus on miinalaiva Königin Luisen tuho: palavasta ja räjähtelevästä aluksesta ei pystytty laskemaan ensinkään veneitä, lautat ja  niiden varassa pelastuneet kylläkin löydettiin.
Vasta kun kaasutäytteiset katokselliset pelastuslautat ilmaantuivat 1960-luvun taitteessa, alkoivat Carleyt hiljalleen väistyä.
Joissakin vesibusseissa käytetään Carley-lautasta periytyviä noin 2x4 metrin kokoisia pelastuslauttoja. Ne ovat uretaanitäytteisestä lasikuidusta valmistettuja, Niiden laitaa kiertää rivi köydestä tehtyjä kahvoja. Lautoissa on myös sisäänrakennettu tutkaheijastin eli ne näkyvät pelastusalusten tutkissa. Näitä avolauttoja käytetään vain suppealla alueella liikkuvissa matkustaja-aluksissa, koska ne on tarkoitettu vain osoittamaan haaksirikkopaikan ja ennen muuta tarjoamaan kelluntaturvaa ja kokoontumispisteen aluksessa olleille. Alusten liikkuma-alueilla on nopeasti saatavilla apua, joten pelastettavat eivät joudu olemaan pitkää aikaa veden varassa.
Tapani Talo

Tapani Talo (vuoteen 1988 Tapanainen, s. 1950 Lahti) on amerikansuomalainen arkkitehti, joka on työskennellyt myös ääniteknikkona. Hänet tunnetaan erityisesti The Rolling Stones -yhtyeen omistaman Rolling Stones Mobile -studion äänittäjänä 1970-luvun alusta.

Ura

Vuonna 1950 Lahdessa syntynyt Talo muutti vanhempiensa mukana Australiaan vain vuoden ikäisenä, mutta perhe palasi Suomeen jo 1950-luvun lopussa. Myöhemmin Talo työskenteli Otaniemessä Dipolin kongressikeskuksen ääniteknikkona 1967–1972. Lisäksi hän toimi freelance-valokuvaajana sanoma- ja musiikkilehdille sekä soitti levyjä nimellä Dj Tapsa. Joulukuussa 1972 Talo matkusti Lontooseen Abbey Road -studiolle ja päätyi työskentelemään George Martinin perustaman Associated Independent Recording -yhtiön studiolle. Helmikuussa 1973 hän äänitti Black Sabbathin euroopankiertueen konsertteja, joista koostettiin livealbumi Live at Last. Saman vuoden maaliskuussa Talo oli Ranskassa nauhoittamassa Tucky Buzzard -yhtyeen albumia tutustuen sen tuottajana toimineeseen Rolling Stonesin basistiin Bill Wymaniin. Hänet palkattiin äänittäjäksi yhtyeen omistamalle siirrettävälle Rolling Stones Mobile -studiolle, jolla Talo työskenteli vuodet 1973–1977. Hän oli äänittämässä muun muassa Rolling Stonesin albumeita It’s Only Rock ’n’ Roll ja Black and Blue. Lisäksi Talo nauhoitti vuonna 1977 julkaistun Love You Live -konserttialbumin materiaalin.
Vuonna 1974 Talo aloitti arkitehdin opinnot Lontoossa ja jatkoi niitä Indianassa muutettuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1977. Vuodesta 2002 lähtien Talolla on ollut New Yorkissa oma arkkitehtitoimisto NY Super Studio Architects.
The Union

The Union (alias U.P. Y.O.U.R.S.: Union of People You OUghtta Respect, Son) oli stable World Wrestling Federationissa. Se muodostui entisistä Corporationin jäsenistä: Ken Shamrock, Test, Big Show ja johtaja, Mick Foley.

Historia

Ryhmän jäsenet yhdistivät voimansa, koska he kokivat, että Corporation oli kohdellut heitä epäoikeudenmukaisesti siitä lähtien, kun Shane McMahon oli syrjäyttänyt sen johdosta isänsä, WWF:n omistajan Vince McMahonin. Ryhmä perustettiin 3. toukokuuta 1999: neljä päivää sen jälkeen, kun The Undertakerin Ministry of Darkness ja Shane McMahonin Corporation olivat yhdistäneet voimansa muodostaen Corporate Ministryn.
Taisteluissa Corporate Ministryä vastaan Unionia johti syrjäytetty johtaja Vince McMahon, ja eräät WWF:n painijat sekä WWF:n komissaari Shawn Michaels auttoivat silloin tällöin. Kaikki he olivat entisiä Corporationin jäseniä.
Over the Edge -tapahtumassa Union voitti Corporate Ministryn edustaman joukkueen kahdeksan miehen tag team -ottelussa.
Mick Foley otti monia lekan iskuja polveensa Triple H:lta 31. toukokuuta 1999 ja joutui sairauslomalle. Oikeasti häntä odotti polvileikkaus. Hän paini seuraavan kerran elokuussa 1999. Seuraavalla viikolla Vince McMahon paljastui Ministry of Darknessin ja myöhemmin Corporate Ministryn komentajaksi. Foleyn oltua sairauslomalla ja vihollisryhmän kehityttyä eri ryhmäksi Union alkoi hiljalleen hajota.
Gregory Obinna Ochiagha

Gregory Obinna Ochiagha (s. 31. elokuuta 1931) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Umuahian hiippakuntaan 31. heinäkuuta 1960 ja nimitettiin Orlun hiippakunnan johtoon 29. marraskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Canestri ja Belchior Joaquim da Silva Neto.
Ochiagha jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 2008.
Irmeli Jung

Leena Irmeli Jung (s. 29. toukokuuta 1947 Tampere) on suomalainen valokuvaaja.

Henkilöhistoria

Jung suoritti valokuvaajan kisällintutkinnon Hannoverissa Saksassa 1960-luvun lopulla, mutta siirtyi 1970-luvun alussa Pariisiin, jossa hän toimi valokuvaajana. Hänen erikoisalaansa ovat muotokuvat, ja erityisesti hänet tunnetaan ranskalaisen chansonlaulaja Juliette Grécon kuvaajana. Grécosta hän on tehnyt myös valokuvakirjan (1991), samoin kuin filosofi Emil Cioranista (1989). Jung on työskennellyt Suomessa vuodesta 2003. Hän on ottanut presidentti Tarja Halosen toisen kauden alussa otetun virallisen muotokuvan.
Jungille myönnettiin valtion taiteilijaeläke keväällä 2008.
Loksa

Väestö

Loksan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 2 663. Vuonna 2010 asukasluku oli 3 403. Vuoden 2014 alussa asukkaita oli 2 703.
Vuonna 2011 Loksan kaupungissa oli 2 759 asukasta, joista 846 (30,7 %) oli virolaisia, 1 617 (58,6 %) venäläisiä ja 288 (10,4 %) muita kansallisuuksia.

Talous

Kaupungin suurin työnantaja on telakka (Loksa Laevatehase AS).

Muuta

Loksa rajoittuu usealta suunnalta Lahemaan kansallispuistoon.
Loksassa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. Radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.
Holstein-karja

Suomessa

Holstein on Suomessa toiseksi yleisin lypsyrotu 47,6 prosentin osuudella lehmistä. Nykyinen suomalainen holsteinkarja pohjautuu friisiläisrotuun, jota tuotiin ensi kertaa maahan Ruotsista 1960-luvulla. Pian kannan jalostukseen alettiin käyttää Pohjois-Amerikan holsteinia, ja suomalaisen kannan jalostuksen edettyä pidemmälle holsteinlinjat nousivat vallitsevaan asemaan. Nykyisin kyse on käytännössä melkein puhtaasti holsteinin kantaan pohjautuvasta rodusta ja myös rodun nimitys Suomessa on muuttunut ajan myötä pelkäksi holsteiniksi. Myös rodun suomalainen Fr-lyhenne on vaihdettu Hol-lyhenteeksi.

Ominaisuudet

Holstein-karja on kookas, erittäin runsastuotoksinen ja selkeän lypsytyyppinen nautarotu. Väritys on useimmiten mustavalkean, joskus punavalkean laikukas. Sarvet ovat verrattain lyhyet ja voivat kasvaa kieroiksi. Vasikat syntyvät noin 40 kg:n painoisina. Täysikasvuinen holsteinlehmä painaa keskimäärin yli 659 kg, kookkaimmat yksilöt jopa 800 kg. Holstein-sonnit voivat saavuttaa 1 200 kg:n painon.
Holstein-lehmä tuottaa Suomessa lypsykautta kohden keskimäärin noin 10 243 kiloa maitoa, josta keskimääräinen rasvapitoisuus on 4,14 prosenttia ja valkuaispitoisuus 3,45 prosenttia. Suomalainen vuosituotosennätys on yli 21 000 kiloa. Keskimäärin holsteinin elinikäis tuotos on 28 540 kg maitoa.
Samefolket

Samefolket on Ruotsissa ilmestyvä pääosin ruotsinkielinen aikakauslehti saamelaisväestölle. Lehteä on julkaistu säännöllisesti vuodesta 1918, mikä tekee siitä yhden maailman vanhimmista alkuperäiskansalle suunnatuista lehdistä. Lehti ilmestyy nykyisin kymmenkunta kertaa vuodessa.
Samefolketin edeltäjä Lapparnes egen tidning alkoi ilmestyä vuonna 1904, päätoimittajanaan Torkel Tomasson. Se toimi ensimmäisen saamelaisjärjestön Lapparnes centralförbund äänenkannattajana. Viiden numeron jälkeen lehti lopetettiin 1905 ilmeisesti vähäisen kiinnostuksen vuoksi. Vuonna 1918 Torkel Tomassonin onnistui luomaan taloudelliset edellytykset uudelle lehtihankkeelle, Samefolkets egen tidning, joka 1960 muutettiin muotoon Samefolket.
Samefolket raportoi lähinnä yhteiskunnallisista ja kulttuurisista asioista saamelaisten ydinalueilla. Sitä julkaistaan etupäässä ruotsiksi, mutta lehti sisältää yksittäisiä artikkeleita myös norjaksi ja eri saamelaiskielillä.
Samefolket-lehden omistaa säätiö, jota hallinnoivat järjestöt Same Ätnam ja Svenska Samernas Riksförbund. Lehden päätoimittajana toimii Katarina Hällgren (s. 1974).
HMS Mosquito (1910)

Palvelus

Alus liitettiin valmistuttuaan 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen 1911. Laivueen mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin romutettavaksi 31. elokuuta 1920.
Edward Patrick Allen

Edward Patrick Allen (17. maaliskuuta 1853 Lowell – 21. lokakuuta 1926) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bostonin arkkihiippakuntaan 17. joulukuuta 1881 ja nimitettiin Mobilen hiippakunnan johtoon 26. tammikuuta 1897. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Gibbons, jota avustivat Edward Fitzgerald ja Matthew A. Harkins. 
Allen kuoli 73-vuotiaana virassa.
Virmailan linnasaari

Linnasaari

Muinaislinna sijaitsee Padasjoen kirkosta 13,1 kilometriä koilliseen Päijänteessä olevan Virmailan saaren koillispuolella olevassa Linnasaaressa. Linnasaari on 1,7 kilometriä pitkä ja suhteellisen moninieminen ja kapea saari. Muinaislinna sijaitsee kallioisella niemellä, jota kutsutaan Västingiksi. Mäen rinteet ovat jyrkät ja sen huippu kohoaa yli 30 metriä Päijänteen vedenpinnan yläpuolelle. Mäki on niemen suuntainen ja huipun molemmilla puolilla sijaitsevat itä-länsi-suuntaiset jyrkänteet, joiden välissä muinaislinnan jäännökset sijaitsevat. Rakennetuista puolustusvarustuksista on jäljellä kivivalleja. Niitä on mäen itärinteen loivalla osuudella ja korkeimman kohdan länsipuolella.

Tutkimuksia ja opastus

Koska muinaislinnalla ei ole tehty kaivaustutkimuksia, sen tarkkaa ikää ei tiedetä. Se liittynee Hämeen myöhäisrautakautiseen ja varhaiskeskiaikaiseen asutushistoriaan muiden muinaislinnojen tapaan. Sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1907 (Hjalmar Appelgren), 1936 (Jouko Voionmaa), 1961 (Helmer Salmo), 1971 (Matti Huurre), 1985 (Jussi-Pekka Taavitsainen) ja 1995 (Mirja Miettinen). Virkistysalueen ja muinaislinnan jyrkänteen rajalla on ollut kuparinen muinaisjäännöskyltti. Se on hävinnyt. Kivivallien luonna on ollut toinen rauhoituskyltti.
Shakkiolympialaiset 1994

31. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta  ja naisten turnauksesta, käytiin 30. marraskuuta – 17. joulukuuta 1994 Moskovassa, Venäjällä.

Yleistä

Molemmat turnaussarjat virallisti kansainvälinen tuomari Juri Averbah. Joukkueet pelasivat 14 kierrosta sveitsiläisen systeemin mukaisesti; avointa sarjaa pelattiin neljällä pöydällä samaan aikaan, kun taas naisten sarjaa pelattiin kolmella pöydällä.
Arvo Kuikka

Arvo Kuikka (11. helmikuuta 1924 Impilahti – 22. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen musiikkieverstiluutnantti evp ja sotilaskapellimestari. Hän toimi Puolustusvoimien ylikapellimestarina 1967–1984.
Kuikka aloitti uransa Viipurin rykmentin soittokunnan soitto-oppilaana vuonna 1937. Hän toimi Helsingin Varuskuntasoittokunnan kapellimestarina 1953–1967 ja sen päällikkönä vuoteen 1977 saakka. Puolustusvoimien ylikapellimestarina Kuikka toimi 1967–1984 ja Sibelius-Akatemian sotilasmusiikkiosaston johtajana 1967–1977. Hän on toiminut myös kuoronjohtajana ja kanttori-urkurina sekä tehnyt sovituksia puhallinorkesterille. Hänet ylennettiin musiikkieverstiluutnantiksi 6. joulukuuta 1975. Arvo Kuikka sai musiikkineuvoksen arvon vuonna 1999.