google/wiki40b huggingface dataset:
Peter Vaughan

Nuoruus

Vaughan syntyi Wemissä, Shropshiressa vuonna 1923. Hänen itävaltalaistaustainen isänsä Max oli pankinjohtaja ja äitinsä Eva hoitaja. Lapsena hän muutti ensin Wellingtoniin ja myöhemmin Uttoxeteriin, jossa hän kävi oppikoulua. 16-vuotiaana Vaughan sai roolin Wolverhamptonin repertoaariteatterin näytelmästä Sweeney Todd. Hän jatkoi työskentelyä teatterissa ja vaihtoi sukunimensä Vaughaniksi. Toisen maailmansodan aikaan Vaughan palveli viestintäjoukoissa, yleten lopulta upseeriksi.

Ura

Sodan päätyttyä Vaughan palasi repertoaariteatteriin. Wolverhamptonin lisäksi hän esiintyi teattereissa Macclesfieldissä ja Birminghamissa. Esiintyessään Lontoon teatterissa vuonna 1952 Vaughan tapasi tulevan vaimonsa, näyttelijä Billie Whitelawin.
Vaughan teki läpimurtonsa Joe Ortonin näytelmässä Entertaining Mr Sloane vuonna 1964. Hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa The 39 Steps vuonna 1959. Vaughan esiintyi myös elokuvissa Ranskalaisen luutnantin nainen (1981), Rosvoja, rosvoja (1981) ja Brazil – tämän hetken tuolla puolen (1985).
1970-luvulla Vaughan esiintyi Harry "Grouty" Groutin roolissa komediasarjassa Hilut kintuissa. Rooli on Vaughanin tunnetuin, vaikka hän esiintyi vain muutamassa jaksossa. Vaughan näytteli Groutya myös sarjaan perustuvassa elokuvassa vuonna 1979.
Groutyn roolin jälkeen Vaughan esiintyi myös komediasarjoissa Citizen Smith ja Fox. Vuonna 1996 hän esitti Christopher Ecclestonin esittämän päähenkilön dementoitunutta isää draamasarjassa Our Friends in the North. Vaughan oli roolista ehdolla Baftan televisiopalkinnon saajaksi. 2010-luvulla Vaughan näytteli Mestari Aemonia fantasiadraamasarjassa Game of Thrones. Rooli jäi hänen viimeisekseen.

Yksityiselämä

Vaughan avioitui häntä yhdeksän vuotta nuoremman näyttelijän Billie Whitelawin kanssa vuonna 1952. Pariskunta erosi vuonna 1966, ja myöhemmin samana vuonna Vaughan avioutui näyttelijä Lillias Walkerin kanssa. Pariskunnan liitto kesti Vaughanin kuolemaan saakka, ja heillä oli yksi poika, David.
Vaughan asui vaimonsa kanssa Aurinkorannikolla Espanjassa muutaman vuoden ajan, mutta palasi myöhemmin Britanniaan West Sussexiin. Maaliskuussa 2016 hän julkaisi muistelmakirjan Once a Villain. Vaughan kuoli 93-vuotiaana 6. joulukuuta 2016.
Evan Longoria

Evan Michael Longoria (s. 7. lokakuuta 1985 Downey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa tällä hetkellä MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Vuodet 2008–2017 hän edusti Tampa Bay Raysiä. Hänen ulkopelipaikkansa on kolmosvahti.
Aiemmin Long Beachin osavaltionyliopistossa pelannut Longoria on vuoden 2006 MLB:n varaustilaisuuden kolmas varaus.

MLB-ura

Longoria on edennyt urallaan kerran MLB:n loppuotteluihin World Seriesiin. Tämä tapahtui Longorian tulokaskaudella 2008, jolloin hänet valittiin myös American Leaguen vuoden tulokkaaksi. World Seriesissä vastustaja Philadelphia Phillies kuitenkin osoittautui Tampa Baytä vahvemmaksi joukkueeksi ja vei mestaruuden.
Hr. Ms. Pieter Florisz (1937)

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 14. toukokuuta 1940 Enkhuizenissa Alankomaiden antauduttua. Saksalaiset nostivat hylyn ja se liitettiin Saksan laivastoon. Alus muutettiin joulukuussa 1940 torpedoiden keräysalukseksi, jolloin se nimettiin M-551:ksi.
Alus päällikkönään Oberleutnant zur See der Reserve Helmut Langer liitettiin elokuussa 1944 27. sukellusvenelaivueeseen, joka vastasi sukellusvenetaktiikan koulutuksesta. Alus palautettiin Alankomaiden laivastolle 1945 ja se kunnostettiin Rijkswerf Willemsoordilla Den Helderissä.
Alus otettiin palvelukseen alkuperäisellä nimellään vuoden 1946 puolivälissä ja se oli kalastuksenvalvonta-aluksena. Alus lähti 16. syyskuuta 1947 partioalukseksi Hollannin Itä-Intiaan, jossa se myöhemmin palveli Surabayaan sijoitetussa 1. laivueessa miinanraivaajana. Paluunsa jälkeen alus muutettiin puominvalvonta-alukseksi ja se poistettiin alusluettelosta vuonna 1961.
Alus siirrettiin Zeekadetkorps Nederlandille IJmuideniin vuonna 1962. Alus poistettiin palveluksesta syyskuussa 1976 ja se myytiin romutettavaksi Stolk's Handelsonderneming B.V.:lle Hendrik-Ido-Ambachtiin. Alus kuitenkin makasi ankkurissa useita vuosia.
Aluksen höyrykone poistettiin kesäkuussa 2005 ja se siirrettiin vanhaan rahtialukseen C. Bosmaniin. Heinäkuussa 2006 höyryvinssi myytiin samaan alukseen asennettavaksi. Aluksen muitakin osia on säästynyt. S-luokan fregatin Pieter Floriszin ensimmäinen miehistö ostivat osia aluksesta. Lopulta aluksen hylky romutettiin vuonna 2006.
Patrick Collot

Ura pelaajana

Collot aloitti ammattilaisuransa Sporting Toulon Varissa, jonka pelaavaan kokoonpanoon hän pääsi toden teolla kaudella 1988/89. Collot edusti Toulonia Ranskan pääsarjassa kolme kautta tehden kahdeksan maalia. Kaudeksi 1990/91 Collot siirtyi kasvattajaseuraansa Avignon Footballiin, jossa pelasi hienon kauden Division 2:ssa. Hän palasi kaudeksi 1991/92 takaisin Touloniin, muttei päässyt Guy Davidin kokoonpanossa kentälle kuin kerran. 
Collot jätti Toulonin kesällä 1993 ja jatkoi uraansa liigassa pelanneessa FC Martigues'ssa. Pohjoisranskalaisen Lille OSC:n paitaan Collot siirtyi vuonna 1995 ja hän edusti seuraa uraansa loppuun saakka. Lillessä Collot pelasi niin liigassa kuin Division 2:ssa yhteensä seitsemän kautta. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2002.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Collot jäi Lillen palvelukseen valmentamaan seuran juniorijoukkueita. Hän valmensi U15- ja U16-joukkueita, kunnes nousi kesällä 2006 Claude Puelin apuvalmentajaksi seuran edustusmiehistöön. Kahden kauden jälkeen Puel siirtyi Olympique Lyonnais'n päävalmentajaksi ja Collot jatkoi hänen apuvalmentajanaan uudessa seurassa. Lyon erotti Puelin valmennustiimeineen kesällä 2011. Myöhemmin seura joutui maksamaan valmentajille korvauksia sopimusrikkomuksesta.
Lyon-potkujen jälkeen Collot toimi apuvalmentajana belgialaisessa Royal Mouscron-Péruwelzissa kaudella 2014/15.  Kesällä 2015 hän teki paluun Lilleen Hervé Renardin apuvalmentajana. Renardin saatua potkut marraskuussa 2015 Collot nousi yhden ottelun ajan Lillen päävalmentajaksi. Hän palasi apuvalmentajan tehtäviin, kun Frédéric Antonettista tuli seuran päävalmentaja. Kaksikko luotsasi Lillen kauden 2015/16 päätteeksi hienosti viidenneksi. Kausi 2016/17 lähti liikkeelle heikommin ja sarjan häntäpäähän vajonnut Lille erotti Antonettin marraskuussa 2016 ja Collot nousi seuran päävalmentajaksi. Collot onnistui nostamaan LOSC:n pois putoamisviivan alapuolelta, mutta vain vaivoin. Heikot tulokset ja pisteen ero karsijan paikkaan eivät seurajohdolle riittäneet, vaan Collot sai potkut tehtävästään helmikuun puolivälissä 2017.
Syyskuussa 2018 Collot palasi valmennustehtäviin Vahid Halilhodžićin apuvalmentajana FC Nantesissa. Bosnialaisen erottua tehtävästään elokuussa 2019 vain muutama päivä ennen kauden 2019/20 alkua, nousi Collot seuran väliaikaiseksi päävalmentajaksi.
Murray Perahia

Murray Perahia (s. 19. huhtikuuta 1947 Bronx New York City) on yhdysvaltalainen pianisti. Hän on saavuttanut menestystä myös kapellimestarina. Hänen levytyksistään mainetta ovat saavuttaneet muun muassa Chopinin balladien ja Mozartin pianokonserttojen tulkinnat.
Perahia syntyi sefardijuutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli pianonsoiton lisäksi orkesterinjohtoa ja säveltämistä. Häntä ovat opettaneet muun muassa Mieczyslaw Horszowski ja Vladimir Horowitz. Vuonna 1972 Parahia voitti neljännen Leedsin kansainvälisen pianokilpailun. Seuraavana vuonna hän esiintyi ensi kertaa Aldeburghin festivaalilla ja toimi 1981–1989 festivaalin taiteellisena johtajana.
Perahia on pianistiurallaan tehnyt lukuisia levytyksiä Sony-levymerkille. Hän on muun muassa tehnyt kokonaislevytyksen Mozartin pianokonsertoista Englantilaisen kamariorkesterin kanssa ja Beethovenin pianokonsertoista Concertgebouw-orkesterin kanssa. Sormiensa kipeydyttyä 1990-luvulla Perahia perehtyi barokkimusiikkiin ja levytti tämän jälkeen vuonna 2000 julkaistun, hyvän vastaanoton saaneen tulkinnan Bachin Goldberg-muunnelmista.
Perahia on saanut Order of the British Empire -arvon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Leedsin yliopiston kunniatohtorin arvo ja vuonna 2004 kuningatar Elisabet II myönsi hänelle korkea-arvoisen kunnianosoituksen (KBE honorary). Lisäksi Perahia on Royal College of Musicin ja Royal Academy of Musicin kunniajäsen.
Perahia on vieraillut Suomessa joitakin kertoja, viimeksi syyskuussa 2015 Radion sinfoniaorkesterin solistina.
De mortuis nil nisi bene

De mortuis nil nisi bene (suom. Kuolleista puhutaan vain hyvää) on latinakielinen aforismi. Se esiintyy usein myös muodossa De mortuis nihil nisi bonum. Sanonnasta käytettyjä vapaampia suomennoksia ovat muun muassa ”Kuolleista ei pidä puhua muuta kuin hyvää” ja ”Kuolleista ei pidä puhua pahaa”.

Historia

Lauseen on ensimmäisenä kirjannut ylös kreikankielisessä muodossa historioitsija Diogenes Laertios 200-luvulla julkaistussa teoksessaan Merkittävien filosofien elämät ja opit. Latinankielisenä se yleistyi 1500-luvulla italialaisen munkin Ambrogio Traversarin Diogeneen kirjasta tekemän käännöksen myötä.

Käyttö

Aforismista tuli Euroopassa suosittu 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Lause on yleinen etenkin Keski-Euroopassa kirkkojen yhteydessä olevien ruumishuoneiden seinäkirjoituksena. Suomessa se löytyy ainakin vuonna 1898 valmistuneen Euran kirkon ruumishuoneen ovikirjoituksena.
Kirjallisuudessa aforismi esiintyy muun muassa Dorothy L. Sayersin, Kurt Vonnegutin, Arthur C. Clarken, Sigmund Freudin ja Anton Tšehovin tuotannoissa. Suomalaisen heavy metal -yhtye Tarotin vuonna 1986 ilmestyneellä albumilla Spell of Iron on myös kappale nimeltään De Mortui Nil Nisi Bene.
Karl Johan Gauffin

Karl Johan Gauffin [go'fäŋ] (4. heinäkuuta 1846 Teijon ruukki, Perniö – 11. lokakuuta 1906 Tampere) oli suomalainen puutarhuri, joka toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina.
Gauffinin isä, puutarhuri Johan Isak Gauffin (1816–1889), oli muuttanut Suomeen Ruotsista 1842 ja meni täällä naimisiin Johanna Charlotta Lindgrenin (1816–1867) kanssa. Gauffinin suku oli alkuaan Ranskasta uskonvainoja pakoon lähteneitä protestanttisia hugenotteja.
Gauffin oli puutarhurioppilaana Aurora Karamzinin omistamassa Träskändan kartanossa vuosina 1862–1865. Hän oli sitten ensin aliopettajana Söderkullan maanviljelys- ja puutarhakoulussa ja sen jälkeen vuosina 1867–1868 Pietarin yliopiston kasvitieteellisen puutarhan eteläafrikkalaisten kasvien osastotarhurina. Gauffin meni sitten vuodeksi saksalaisen Heddewigin kauppapuutarhan palvelukseen ja palasi sielta takaisin Träskändan kartanoon, jossa hän toimi alipuutarhurina 1869–1870 ja ylipuutarhurina 1870–1874.
Gauffin toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina vuosina 1874–1897. Samalla hän oli myös Aleksanterin kansakoulun vahtimestarina. Hän suunnitteli Tampereelle Hämeenpuiston keskiosan ja Pyynikin kirkkopuiston puuistutukset sekä uudisti Vanhan kirkon puiston istutuksia. Vuonna 1897 Gauffin siirtyi hoitamaan perustamaansa kauppapuutarhaa. Gauffin suunnitteli puistoja ja puutarhoja myös yksityisille; näistä toimeksiannoista merkittävin oli Hatanpään kartanon puiston uudistaminen 1800-luvun lopulla.
Gauffin oli myös Suomen puutarhaviljelijäin liiton Tampereen paikallisosaston puheenjohtajana ja liiton julkaiseman Puutarha-lehden päätoimittajana 1898–1906.
Karl Johan Gauffinin nuorempi veli Ossian (Oscar Rudolf) Gauffin (1848–1923) toimi Turun ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina ja Kupittaan puutarhakoulun esimiehenä vuosina 1878–1898. Hän suunnitteli pääosin Turun Vartiovuorenmäen puistoistutukset.
Unimog

Unimog (saks. Universal-motor-gerät) on saksalainen vuodesta 1947 valmistettu nelivetoisten kevytkuorma-autojen, maastohenkilöautojen ja kuorma-autojen mallisarja.
Autotraktoreiksi luokiteltavia Unimogeja on valmistettu sekä siviili- että sotilaskäyttöön. Siviilikäytössä sitä on käytetty myös maataloustraktorin korvikkeena peltotöissä, ja siihen saattoi liittää vasemmalle puolelle jopa niittokoneen. Autoa testattiin myös Suomessa maatalouskäyttöön 1950-luvun alussa, mutta sen korkea hinta esti Unimogin yleistymisen maatalouskäytössä Suomessa.
Unimogeja käyttivät energia- ja maanrakennusyhtiöt. Vuoteen 1967 mennessä oli Suomessa sähkölaitosten käytössä yhteensä 68 Unimogia. 
Suomen puolustusvoimien käytössä Unimogeja oli 1950-luvulta lähtien. Mallia Unimog D hankittiin vuosina 1955-1957 yhteensä 99 kappaletta ja mallia Unimog G samaan aikaan 69 kappaletta.
HMS Eagle (R05)

Palvelus

HMS Eaglen ollessa modernisoitavana 1954-1955 sille rakennettiin 5,5 asteen viistolentokansi minimaalisella peilijärjestelmällä. Alus otti 1956 osaa Suezin kriisiin, joka oli samalla aluksen ensimmäinen sota. Aluksen kannella palveli hävittäjäpommittajina 17 kpl de Havilland Sea Venomia, 24 kpl Armstrong Whitworth Sea Hawkia ja 9 kpl Westland Wyvern S.4 sekä 4 kpl 849-laivueen Douglas Skyraider AEW.1 -ilmavalvontakonetta ja 4 kappaletta Westland Whirlwind HAR.3 -sukellusveneentorjuntahelikopteria.
Amiraliteetti suunnitteli rakentavansa aluksen uudelleen käyttäen pohjana HMS Victoriousta, mutta se osoittautui liian kalliiksi. Alus siirrettiin 1959 Devonportin telakalle, jossa sille tehtiin suppeampi vaikkakin erittäin laaja modernisointi. Muutoskohteina olivat muun muassa majoitustilat, joihin asennettiin ilmastointi. Komentosilta rakennettiin uudelleen ja uudet 3D tutkat tyyppiä 984 ja 965 asennettiin. Lentokanneksi rakennettiin 2,5 tuuman teräskansi, jossa oli toteutettu 8,5 asteen viistorakenne. Kannelle asennettiin kaksi BH5-höyrykatapulttia, uudet laskuvaijerit sekä peililaskeutumisjärjestelmä. Aluksen sähköjärjestelmä rakennettiin uudelleen.
HMS Eaglen etuosan 4,5 tuuman ja kaikki 40 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin kuudella Sea Cat -ohjusjärjestelmällä. Koneet huollettiin kokonaan. Modernisointiin oli varattu noin 11 miljoonaa puntaa, joka oli kuitenkin vain kolmannes uuden aluksen kustannuksista. Kustannukset kuitenkin nousivat modernisoinnin aikana ja siten alkuperäisen suunnitelman mukainen panssaroitu kansi jäi pois. Alus palasi palvelukseen 1964.
HMS Eaglen uppouma oli kasvanut modernisoinnin aikana 43750 tonniin. Aluksen konekanta oli pienentynyt 42:een 899-laivueen De Havilland Sea Vixen FAW.2 -koneeseen, 800B-laivueen neljään Supermarine Scimitariin ja Fairey Gannet -koneisiin.
HMS Eagle vapautti tammikuussa 1966 sisaraluksensa HMS Ark Royalin Beiran sataman valvomisesta. Valvonnan tehtävänä oli estää aseiden ja varusteiden kuljettaminen Rhodesiaan. Alus palasi 10. toukokuuta Singaporeen.
HMS Eagle siirrettiin 1966 huollettavaksi Devonportiin, jolloin alukselle asennettiin voimakkaammat katapultit, jotta se kykenisi operoimaan Blackburn Buccaneer kalustolla paremmin. Alus palasi palvelukseen 1967 osallistuen brittijoukkojen evakuointiin Adenista marraskuussa.
Aluksen palvelustehtävien Kauko-Idässä päättyessä, sen lentokonekalustoksi vaihdettiin maaliskuussa 1969 McDonnel Douglas F-4 Phantomit.
Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1972 Portsmouthissa, jossa alukselta riisuttiin käyttökelpoinen materiaali, kuten tutkat ja aseet. Alus hinattiin Devonportin reserviin. Se myytiin lokakuussa 1978 romutettavaksi Cairnryanille Skotlantiin.
Lungron eparkia

Historia

Eparkia perustettiin vuonna 1919 suoraan Pyhän istuimen alaisuuteen, Italialais-albanialaisen katolisen kirkon jäsenille. Nämä ovat katolisia, jotka käyttävät bysanttilaista liturgiaa ja joiden esi-isät olivat siirtyneet pääosin Epeiroksesta ja Albaniasta Sisiliaan ja Calabriaan.
Hiippakuntaan liitettiin alueita Rossanon arkkihiippakunnasta, Cassano all'Jonion hiippakunnasta ja San Marco e Bisignanon hiippakunnasta.
Koira (kiinalainen horoskooppi)

Koira on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Koiran vuonna syntyneitä pidetään uskomusjärjestelmän mukaan uskollisina, rehellisinä, epäitsekkäinä, touhukkaina, riippumattomina ja velvollisuudentuntoisina. Saman järjestelmän mukaan heidän itsetuntonsa ei ole paras mahdollinen.
Koiran vuosi: 12 vuoden välein. mm 1886, 1898, 1910, 1922, 1934, 1946, 1958, 1970, 1982, 1994, 2006, 2018, 2030, 2042... On otettava kuitenkin huomioon että kiinalainen vuosi vaihtuu eri aikaan kuin kansainvälinen.
Koiran kuukausi: n. 8.10.- 7.11.
Koiran tunti: 19 - 21
Koiran onnennumerot ovat 3, 4 ja 9.
Desmostachya bipinnata

Ulkonäkö

D. bipinnata on varren tyvestä haarautuva, jäykkävartinen ja korkea heinä. Lehtilavat ovat tasasoukkia. Kukinto on keltainen terttu, jonka kahdessa rivissä kasvavat tähkylät ovat muodoltaan joko soikeita tai soikeanpitkulaisia. Tähkylöiden suojuslehdet ovat puikeansuikeita.

Levinneisyys ja kasvuympäristö

Luontaisesti D. bipinnata kasvaa Koillis-Afrikan trooppisilla alueilla, Etiopiassa, Sudanissa, Somaliassa, Intiassa ja Kiinassa. Se kasvaa hyvin vaihtelevissa ympäristöissä. D. bipinnata on yleinen muun muassa kuivilla ja kosteilla alueilla, tasangoilla, savanneilla, hiekka-aavikoilla ja suolaisessa maaperässä.

Uskonnollinen käyttö

Hindulaisuudessa D. bipinnata on pyhä kasvi, jota käytetään siirtymäriitti upanayanassa, uhraamisrituaaleissa ja osana rukousnauhoja. Hindujen eräässä pyhässä kirjoituksessa jumala Krishna kertoo, että D. bipinnata on kelvollinen jooga- ja meditaatioalusta.

Perinteinen lääkintä

D. bipinnata tunnetaan lääkekasvina perinteisessä intialaisessa lääkinnässä eli ayurvedassa, perinteisessä persialais-arabialaisessa lääkinnässä eli unanissa ja perinteisessä tamililaisessa lääkinnässä eli siddhassa. Etenkin kasvin juuren väitetään olevan apu moniin vaivoihin, kuten astmaan, keltatautiin, ihotulehduksiin, oksenteluun ja hammassärkyyn. Vartta ja maavartta käytetään muun muassa punataudin ja menorragian hoidossa. Rönsyjä käytetään matolääkkeenä. Kasvin lehtien ja varren väitetään auttavan synnytyksessä.

Tutkitut terveysvaikutukset

Kasvista D. bipinnata valmistetun juuriuutteen LD50-arvo on 2000 mg/kg.
Chileläisen tutkimusryhmän vuonna 2010 toteuttamassa eläinkokeessa juuriuutteen havaittiin ehkäisevän ripulia. Tutkimusryhmän mukaan tulos saattaa tukea kasvin perinteistä käyttöä ripulilääkkeenä.

Muu käyttö

D. bipinnata soveltuu eläinten rehuksi. Lisäksi se on käyttökelpoinen hiekan sidosaineena, eroosion hallinnassa ja kuituna köyden valmistuksessa.
Tuomas Savukoski

Tuomas Savukoski on suomalainen salibandypelaaja. Hän on pelipaikaltaan puolustaja, mutta voi pelata myös hyökkääjänä. Savukoski joutui vuonna 2012 pelikieltoon tönittyään erotuomaria.
Savukoski pelaa Salibandyliigaa Loviisan Torin joukkueessa.  Hän tuli Loviisaan divarin SC Kaneetista (nykyinen Blackbirds). Savukoski on pelannut myös SB Vantaassa, Åif:ssä, PSS:ssä, Tapanilan Erässä sekä KooVeessa.
Savukosken hyvä puoli on pelirohkeus.
Neukölln (hallintoalue)

Neukölln on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (saks. Bezirk), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se on pinta-alaltaan 44,93 km² suuruinen ja 31.12.2017 siellä asui 328 045 asukasta. Siellä oli myös suhteellisesti eniten maahanmuuttajia Berliinissä.
Berliiniläisten keskuudessa Neuköllnillä viitataan yleensä Neuköllnin kaupunginosaan, ei samannimiseen hallintoalueeseen.
Kardiomyopatia

Hypertrofinen kardiomyopatia

Sydänlihasta paksuntavassa kardiomyopatiassa sydänlihas paksuuntuu tyypillisesti vasemman ja oikean kammion välisestä seinämästä. Hypertrofisesta kardiomyopatiasta puhutaan, kun kammioseinämän paksuuntumiselle ei löydy muuta selittävää syytä, joita voivat olla muun muassa korkea verenpaine tai aorttaläpän ahtauma.
Taudin esiintyvyydeksi on arvioitu 2/1 000, ja suomalaislapsissa esiintyvyydeksi on todettu 3/100 000. Hypertrofinen kardiomyopatia on yleisin perinnöllinen sydänsairaus ja harvinaisuudestaan huolimatta yleinen nuorten ja urheilijoiden sydänperäisten äkkikuolemien syy.
Hypertrofisen kardiomyopatian aiheuttaa sarkomeerejä koodaavassa geenissä sijaitseva, autosomaalisti periytyvän mutaation aiheuttama sairaus. Noin puolessa tapauksista sairaus esiintyy perheittäin. Hypertrofista kardiomyopatiaa voivat aiheuttaa myös muut sairaudet, kuten amyloidoosi tai Fabryn tauti.
Sydämen kammioseinämän paksuuntuminen johtaa vasemman kammion diastolisen toiminnan häiriintymiseen. Seurauksena on sydämen diastolinen vajaatoiminta, jossa vasemman kammion täyttyminen jää vajaaksi kammion pienentymisen ja sydänlihaksen puutteellisen rentoutumisen vuoksi ja sydämen iskutilavuus pienenee. Kammioseinämän paksuuntuminen voi johtaa myös vasemman kammion ulosvirtauskanavan ahtautumiseen. Sydänlihaksen verenkierto on usein puutteellista paksuuntuneessa seinämässä, minkä seurauksena esiintyy sydänlihaksen iskemiaa ja jopa sydäninfarkti.
Potilaat voivat olla täysin oireettomia, tai pahimmassa tapauksessa ensimmäinen oire voi olla äkkikuolema. Oireet eivät suoraan riipu taudin vaikeusasteesta. Yleisiä oireita ovat rasitushengenahdistus, rintakipu (angina pectoris) ja pyörtyminen. Taudin diagnostiikka perustuu kammiohypertrofian osoittamiseen sydämen ultraäänitutkimuksessa. Muita tärkeitä tutkimuksia ovat EKG ja sydämen magneettikuvaus. Muut kammiohypertrofiaa aiheuttavat syyt tulee sulkea pois ennen kuin kardiomyopatia-diagnoosin voi asettaa.
Taudin hoitoon ei ole ennustetta parantavia lääkkeitä, vaan hoito on oireita helpottavaa. Hoidossa käytetään muun muassa beetasalpaajia ja kalsiumkanavan salpaajia, jotka pidentävät sydämen lepovaihetta ja lisäävät kammiotäyttöä hidastamalla sykettä. Tautia sairastavien tulee välttää raskaita fyysisiä suorituksia äkkikuoleman riskin vuoksi. Lisäksi niin oireisten kuin oireettomienkin hypertrofista kardiomyopatiaa sairastavien seuranta on tärkeää.
101 dalmatialaista (vuoden 1961 elokuva)

Juoni

Anitan ja Rogerin dalmatialaiskoirat, Pongo ja Perdita, saavat viisitoista ihastutavaa pientä pentua. Perheen ilon pilaa turkiksia rakastava Cruella de Vil, joka tahtoisi ostaa Pongon ja Perditan jälkeläiset. Eräänä iltana murtomiehet Jasper ja Jesper sieppaavat koko pentueen. Scotland Yard on voimaton, ihmiset eivät tiedä mitä tehdä. Jäljelle jää vain yksi keino eli koirien viesti, hämyhaukku, joka kantautuu koiralta koiralle Lontoon esikaupungeista aina Suffolkin perukoille asti.
Jouko Harjanne

Jouko Antero Harjanne (s. 21. kesäkuuta 1962, Rauma) on toiminut Radion sinfoniaorkesterin soolotrumpetistina vuodesta 1984 alkaen. Hän opiskeli Raimo Sarmaksen oppilaana Tampereen konservatoriossa ja sai trumpetinsoiton päästötodistuksen 1982. Lisäoppia hän hankki Henri Adelbrechtin ja Timofei Dokshitserin johdolla. Harjanne toimi Tampere Filharmonian trumpetin varaäänenjohtajana 1978–1984, ja Sibelius-Akatemian sivutoimisena tuntiopettajana hän toimi vuosina 1988-2014. Vuodesta 1996 hän on toiminut Lieksan vaskiviikon taiteellisena johtajana. Vuonna 2012 Harjanne nimitettiin Lieksan kaupungin Vaskilähettilääksi. Vuodesta 2012 Harjanne on toiminut Japanilaisen Senzoku Gakuen College of Musicin vierailevana trumpettiprofessorina.
Harjanne sai Prahan kevään trumpettikilpailun jaetun toisen palkinnon 1987, ja hän menestyi myös Ellsworth Smith -trumpettikilpailussa saaden ensimmäisen palkinnon 1990. Lieksan vaskiviikko valitsi Harjanteen 1989 Vuoden vaskisoittajaksi.
Jouko Harjanne on esiintynyt orkesterien solistina Euroopassa, Venäjällä, Yhdysvalloissa, Etelä-Koreassa ja Japanissa. Britanniassa hän on soittanut ja levyttänyt yhdessä Kiri Te Kanawan kanssa. Harjanne on kantaesittänyt lukuisia kotimaisia ja ulkomaisia trumpettiteoksia sekä julkaissut yli 30 soololevytystä ja useita kamarimusiikkilevytyksiä toisten kanssa.
Jouko Harjanteen poika on musikaalitähti Samuel Harjanne.
Senja (saari)

Maantiede

Senjalla on useita teräviä tunturinhuippuja, 600 - 1000 metriä merenpinnasta, joista korkein on Breitinden (985 m). Huippujen välissä on ahtaita solia ja myös avoimempia, soisia laaksoja. Saarella on useita järviä. Kunnan länsiosaa halkovat syvät vuonot. Asutus on siten keskittynyt kalastajakyliin ja paikkoihin, joissa asuminen on yleensä mahdollista. Neljä taajamaa, Gryllefjord, Senjahopen, Fjordgard ja Husøy, sekä Skalandin ja Torskenin kylät. Itäpuolella sijaitsevat Silsandin ja Gibostadin taajamat.

Liikenne

Silta Silsandista Finnsnesiin yhdistää saaren mantereeseen, maantiellä 86. Jokaiseen taajamaan pääsee ilman lauttayhteyttä.

Ånderdalenin kansallispuisto

Saaren lounaisosassa sijaitsee Ånderdalenin kansallispuisto.

Nimi

Senja-nimen alkuperä on epävarma. Erääksi lähteeksi arvellaan muinaisnorjan kielen sanaa sundr, "toisistaan erotettu", joka tarkoittaisi jakautunutta rannikkoa.