Osinko

Osinko ja muut voitonjakotavat

Suomen osakeyhtiölain mukaan osakeyhtiön tarkoituksena on tuottaa voittoa osakkeenomistajille, jollei yhtiöjärjestyksessä määrätä toisin. Tavanomainen tapa, jolla yhtiö tämän voiton omistajilleen maksaa, on osinko.
Yhtiö voi jakaa voittoa osingon lisäksi myös muulla tavoin. Osakeyhtiölain 13 luvun mukaan varoja voidaan jakaa ns. vapaan oman pääoman rahastosta, alentamalla osakepääomaa, hankkimalla yhtiölle sen omia osakkeita (osakkeiden takaisinosto) tai purkamalla yhtiö.
Lähtökohtaisesti osakeyhtiön kaikki osakkeet tuottavat yhtäläisen oikeuden osinkoon. Yhtiöjärjestyksessä voidaan kuitenkin määrätä, että yhtiössä on erilajisia osakkeita, kuten A- ja B-osakkeita, joilla on erilainen oikeus osinkoon.

Osingon määrä

Suomessa osakeyhtiö voi jakaa osinkoa korkeintaan vapaan oman pääoman määrän, josta on vähennetty taseeseen aktivoidut kehitysmenot. Jos yhtiöjärjestyksessä on määräys jakamatta jätettävistä varoista, tällaisia varoja ei saa jakaa osinkoina. Osinkoa ei saa jakaa, jos yhtiö on maksukyvytön tai jako aiheuttaisi yhtiön maksukyvyttömyyden.  
Osingonjakovara riippuu siis erityisesti kertyneestä vapaan oman pääoman määrästä. Määrä käy ilmi yhtiön taseesta. Lähtökohtaisesti vapaa oma pääoma sisältää yhtiöön kertyneet, vielä jakamattomat voittovarat (vaikkakin se toisinaan sisältää myös yhtiöön sijoitettuja varoja). Jos yhtiö tekee voittoa, sen vapaa oma pääoma (ja osingonmaksuvara) kasvaa; tappion tullen se pienenee.
Osingon määrä ei suoraan riipu viime tilikauden voitosta. Osinkoa voidaan jakaa enemmän kuin voittoa tuli. Osinkoa voidaan jakaa, vaikka yhtiö olisi juuri tehnyt tappiota. Tavallista kuitenkin on, että osinkona jaetaan vain osa voitosta ja loput jätetään yhtiön käyttöön. 
Erityisesti pörssiyhtiöissä on yleistä, että osinko pyritään pitämään vuodesta toiseen tasaisena tai tasaisesti kasvavana, vaikka vuotuinen voitto vaihtelee. Useimmat pörssiyhtiöt määrittelevät osinkopolitiikkansa jako-osuutena (osinkosuhde), joka on tietty prosenttiosuus osakekohtaisesta tuloksesta. Osinkosuhde jäi Suomessa 1980-luvulla usein 10–25 prosenttiin ja 1990-luvulla tyypillisesti 25–30 prosenttiin, mutta 2010-luvulle tultaessa tavoiteltu jako-osuus oli useimmiten ainakin puolet tuloksesta.

Vähemmistöosinko

Vähemmistöosinkona on jaettava vähintään puolet voitosta, jos osakkeenomistajat, jotka omistavat vähintään 10 % osakkeista, näin vaativat ja tietyt ehdot täyttyvät. Vähemmistöosinko ei voi ylittää 8 prosenttia omasta pääomasta. Lisäksi on noudatettava yhtiöjärjestyksen määräyksiä.

Kotimaisten osinkojen verotus

Jos osingon saajana on yksityishenkilö, on vuoden 2014 alusta alkaen pörssiyhtiön (eli julkisesti noteeratun yhtiön) jakamasta osingosta 85 % veronalaista pääomatuloa ja 15 % verovapaata tuloa.
Listaamattoman (eli muun kuin julkisesti noteeratun) yhtiön jakamasta osingosta 25 % on veronalaista pääomatuloa ja 75 % verovapaata tuloa. Tätä sovelletaan silloin, kun osingon määrä vastaa enintään osakkeiden matemaattiselle arvolle laskettua 8 %:n vuotuista tuottoa. Jos osingonsaajan verovuonna saamien tällaisten osinkojen yhteismäärä ylittää 150 000 euroa, ylimenevästä osasta on veronalaista pääomatuloa 85 % ja verovapaata tuloa 15 %.
Jos osakkeiden tuotto yli 8 % osakkeen matemaattisesta arvosta, on ylimenevästä osasta 75 % veronalaista ansiotuloa ja 25 % verovapaata tuloa.
Osakeyhtiöiden väliset osingot ovat pääsääntöisesti verovapaita. Listaamattoman yhtiön julkisesti noteeratulta yhtiöltä saama osinko verotetaan kuitenkin 100-prosenttisesti veronalaisena tulona, jos omistusosuus yhtiöstä on alle kymmenen prosenttia. Saajalleen veroton osinko-osuus on lain mukaan ei-julkista (toisin kuin esim. ansiotulo ja pääomatulo, joiden tulotieto on julkista).

Kaksinkertaisesti verotettu

Ennen kuin yritys maksaa osinkoja, sen on maksettava tuloksestaan 20,0 % yhteisöveroa. Näin ollen yllämainituista saajalleen verovapaista osinkotuloista on joka tapauksessa maksettu verottajalle jo 20,0 % veroa, eli se on jo kertaalleen verotettu. Tätä saajalleen verovapaata osuutta kutsutaan poliittisessa retoriikassa ja lehdistössä usein virheellisesti "verottomaksi osingoksi", vaikka siitä on jo yhteisövero maksettu. Se osuus, mikä osinkotuloista on veronalaista pääomatuloa tai ansiotuloa, on verotettu kahteen kertaan (ensin yhteisövero, sen jälkeen pääomatulovero tai ansiotulovero). Yritys- ja osinkoverotuksessa sovellettiin Avoir fiscal -järjestelmää 1990-2004.

Osinko muuna kuin rahana

Osinko maksetaan yleensä rahana. Se voi olla myös muuta omaisuutta, esimerkiksi osakkeita. Osakkeina maksettavaa osinkoa voidaan käyttää yhtiöiden ristiinomistusten purkamiseen. Toisaalta sitä voidaan käyttää vaihtoehtoisena tapana jakaa yhtiö kahtia (diffuusio).

Osinko ja pääomanpalautus

Vuoden 2010 paikkeilla yleistyi Suomen pörssiyhtiöiden keskuudessa pääomanpalautus. Se on osakkeenomistajan kannalta osingon kaltainen suoritus. Yhtiön kannalta sen kirjanpidollinen käsittely kuitenkin eroaa osingoista. 
Pääomanpalautuksen verotus oli aiemmin sijoittajille osinkoa edullisempi. Vuodesta 2014 alkaen pääomanpalautus on kuitenkin verotettu pääsiassa kuten osingot ja veroetu on poistunut.

Jakamatta jätetyt voittovarat

Yhtiö voi jättää jakamatta voittovaransa tai ainakin osan niistä. Jakamaton määrä jää yhtiön omaan pääomaan yhtiön käytettäväksi.
Yhtiöön jätetyn rahan toivotaan kasvattavan yhtiön arvoa ja voittoa tulevina tilikausina. Varoja voidaan käyttää investointeihin, yhtiön omiin sijoituksiin tai omien osakkeiden takaisinostoihin. Onnistuneiden investointien ja sijoitusten toivotaan heijastuvan tuleviin voittoihin. Takaisinostot taas vähentävät ulkona olevien osakkeiden lukumäärää, jolloin jäljelle jääneiden osakkeiden tunnusluvut kohenevat, minkä toivotaan nostavan osakekurssia. Varoilla voidaan myös maksaa pois yhtiön velkoja, mikä laskee yhtiön rahoituskuluja ja parantaa omavaraisuusastetta. Takaisinostoja lukuun ottamatta toimet voivat mahdollistaa entistä suuremmat osingot tulevaisuudessa.

Osinkojen kritiikkiä

Osingon jakaminen tai korottaminen silloin, kun yhtiö on irtisanonut henkilöstöä tai heikentänyt sen etuja, on herättänyt ammattiliittojen taholta ankaraa kritiikkiä. Toisaalta kuitenkin ay-liitot itse saavat osinkoja huomattavia määriä, vieläpä verottomasti.