google/wiki40b huggingface dataset:
Praksiteles

Praksiteles oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka toimi 300-luvun eaa puolivälissä. Häntä pidetään Skopaan ohella Kreikan myöhäisklassisen kauden merkittävimpänä kuvanveistäjänä. Praksiteleen taiteelle on tunnusmerkillistä kiehtova sulo, vartalon notkeat kaaret ja marmorin mestarillinen käsittely.
Praksiteleen tunnetuimpia töitä ovat Dionysos-lasta kantava Hermes, joka löytyi Heran temppelistä Olympiasta vuonna 1877, sekä Knidoksen Afrodite, joka on kadonnut mutta tunnetaan kopioina. 
Praksiteleen Afrodite-veistokset aloittivat uuden jakson Kreikan kuvanveistossa. Uutta otetta on kuvattu aiempaa vapaammaksi ja sulokkaammaksi. Aiemman heroois-myyttisen hengen tilalle tuli välitöntä luontevuutta, mikä näkyy muun muassa veistoksissa Apollon Sauroktonos (Apollon Liskonsurmaaja) ja joissakin satyyreja kuvanneissa teoksissa.
CMA-pohjalevy

CMA-pohjalevy (Compact Modular Architecture) on modulaarinen pohjalevy, jota käytetään Volvon ja Geelyn automalleissa.
Toivo Karhunen

Toivo Edvard Karhunen (1. elokuuta 1882 Vesanto - 5. marraskuuta 1944) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Torsten Karhunen ja Agata Lyytinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1906 Aino Johanna Korhosen kanssa, joka kuoli vuonna 1907 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1918 Helmi Saarelan kanssa.

Opinnot

Karhunen kävi viisi luokkaa Kuopion suomalaisesta yhteiskoulua ja suoritti tiedonantokurssin Santahaminassa vuonna 1918.

Jääkärikausi

Karhunen työskenteli puutavarakauppiaana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 8. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. kesäkuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan.

Suomen sisällissota

Karhunen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 2. Krenatöörirykmentin 2. Savon pataljoonan 3. komppaniaan ja konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiolla, Lempäälässä, Tampereella ja Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Karhunen palveli komppanianpäällikkönä ja pataljoonan adjutanttina 2. Krenatöörirykmentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonan 3. konekiväärikomppaniassa. Hänet siirrettiin 17. lokakuuta 1918 alkaen Lapin ryhmään ja 11. joulukuuta 1918 alkaen Kenttätykistörykmentti n:o 3:een, missä hän palveli viestiupseerina ja rykmentin rahastonhoitajana. Armeijasta hän erosi 9. syyskuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Ylöjärven suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin edelleen Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin 3. alueen päälliköksi 1. kesäkuuta 1921 ja palveli siellä 31. lokakuuta 1921 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi liikemieheksi Lempäälään. Vuosina 1921–1922 hän osallistui heimosotiin Vienan-Karjalassa, missä hän toimi komppanianpäällikkönä Repolan pataljoonassa ja otti osaa sotatoimiin etenemiseen Repolasta Porajärvelle ja Porajärven taisteluihin.
Suomen Nimismiesyhdistys

Suomen Nimismiesyhdistys on perustettu vuonna 1921 Tampereella. Yhdistykseen kuuluu poliisipäälliköitä, apulaispoliisipäälliköitä, vouteja ja syyttäjiä. Sen jäsenmäärä on noin 150. Nimismiesyhditys on Suomen Lakimiesliiton ja Poliisi-, ulosotto-, syyttäjä- ja maistraattilakimiesten edunvalvontajärjestön jäsenyhdistys.
Yhdistyksen nykyinen puheenjohtaja on apulaispoliisipäällikkö Antero Rytkölä. Varapuheenjohtajina ovat kihlakunnansyyttäjä Heikki Lehto ja kihlakunnanvouti Markku Hiltunen. Yhdistyksen sihteeri on apulaispoliisipäällikkö Jukka Mäkilähde ja rahastonhoitaja henkikirjoittaja Seppo Puheloinen.
Nimismiesyhdistyksen aikaisempia puheenjohtajia ovat olleet mm. poliisiylijohtaja Mikko Paatero, poliisijohtaja Pentti Saira, poliisiylitarkastaja Tapani Tiilikainen ja kihlakunnanvouti Antero Tuomi.
Project Reality

Project Reality (PR) on Project Reality Mod Teamin ja Black Sand Studiosin kehittämä modi Battlefield 2:lle ja ArmA 2:lle, joka pyrkii realistiseen ase- ja fysiikkamallinukseen, tiimityöhön ja mahdollisimman todelliseen sotakokemukseen.
Battlefield 2:PR Modifikaatiosta julkaistiin 29. Kesäkuuta 2013 1.0 beta versio kahden vuoden kehittämisen jälkeen.

Project Reality 1.3

Project Realitysta on tehty myös muista peleistä riippumaton Battlefied 2:een pohjautuva itsenäinen ilmaispeli, joka julkaistiin vuoden 2015 toukokuussa.
Auringonkukka

Historia

Auringonkukka on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Laji on levinnyt jo varhain Peruun, jossa siitä tuli auringonjumalan vertauskuva. Auringonkukan kuvia on löydetty inkatemppelien seinistä ja palvontamenoissa käytetyistä esineistä. Vanhaan maailmaan auringonkukka tuli Perusta ja Meksikosta jo 1500-luvulla ensimmäisten amerikkalaisten kasvien joukossa.

Kuvaus

Auringonkukka on yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Varret ovat karheita ja tavallisesti haarattomia. Lehtilapa on 10–40 cm pitkä, leveänpuikea ja iso- ja terävähampainen. Alimmat lehdet ovat herttamaisia. Auringonkukka on hyönteispölytteinen. Kukinto on 5–40 cm leveä mykerö. Mykeröt ovat tavallisesti yksittäin ja alkavat lopulta nuokkua. Keltaisten laitakukkien kieli on tavallisesti yli 25 mm pitkä. Kehräkukat ovat ruskehtavia. Hedelmä on 5–15 mm:n pituinen myötäkarvainen pähkylä. Luonnonvarainen auringonkukka on viljelymuotoja sirompi, monihaarainen ja runsasmykeröinen. Viljelymuotojen varsi voi kasvaa yli seitsemän metrin pituiseksi.

Viljely

Auringonkukkaa viljellään laajalti sekä koristekasvina että tärkeänä öljykasvina. Kasvaakseen auringonkukka vaatii runsaasti auringonvaloa ja maaperän, jossa vesi ei seiso. Sen kasvatusaika on pitkä: aikaisilla lajikkeillakin 105–115 päivää eli melkein neljä kuukautta.
Suomessa auringonkukkaa viljellään koristekasvina ja siementen tähden; viljely on niin vähäistä, ettei öljyntuotanto kannata.

Käyttö

Auringonkukan siemeniä syötetään linnuille, nautitaan välipalana ja käytetään ruoanlaitossa sekä salaateissa. Siemenistä puristettavaa auringonkukkaöljyä käytetään niin ikään ruoanlaitossa, mutta lisäksi siitä tehdään biodieseliä.
Esimerkiksi Venäjällä paahdettuja auringonkukan siemeniä syödään kuten paahtomaissia länsimaissa. Suomessa auringonkukan siemenet luokitellaan naposteltaviin elintarvikkeisiin. Auringonkukan siemenet sisältävät runsaasti linolihappoa, B-vitamiineja (erityisesti tiamiinia, pantoteenihappoa ja folaattia) ja E-vitamiinia.
Keniantrappi

Koko ja ulkonäkö

Keniantrappi on suuri, pitkäkaulainen ja vahvajalkainen lintu, joka lentää raskaasti. Höyhenpuku on pääosin harmaa, vatsa on musta ja päässä sekä kurkussa on mustavalkoinen kuvio. Lennossa erottuvat lähes kokonaan valkoiset siivet.

Esiintyminen

Keniantrappi elää Itä-Afrikassa Keniassa, Etiopiassa, Ugandassa, Sudanissa, Somaliassa ja Tansaniassa. Sen elinalueen laajuus on noin 610 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Lajin elinympäristöä ovat avoimet ruohosavannit.
Portrait of an Artist, as an Old Man

Sisältö

Kirjassa Joseph Hellerin alter ego Eugene Pota suunnittelee vielä yhtä isoa romaania, ja siinä käydään keskustelua kustantajan kanssa siitä, millainen kirja voisi olla. Kirjailija suunnittelee muun muassa Raamattuun perustuvaa romaania, mutta kustantaja sanoo, että sellaisen hän on jo tehnyt (Herra tietää, suom. 1984). Yksi aihe on Antiikin Kreikka ja erityisesti kreikkalaiset jumalat, joiden omituisia sukulaisuussuhteita kirjailija irvailee tuttuun tyyliinsä. Kirja sisältää useita erilaisia aloituksia suunnitteilla olevalle uudelle romaanille. Teos on samalla omaelämäkerrallinen ja kirjailijalle tyypillisesti rakenteeltaan hyvin pirstaleinen. Siinä käsitellään myös vanhenemisen tuomia vaivoja Hellerin tyyliin hirtehishuumorilla ja tavallista arkielämää perheen kanssa sekä muun muassa kirjailijan pitämiä luentoja omasta työstään. Romaani ilmestyi vasta kirjailijan kuoleman (1999) jälkeen. Kirjan nimi on mukaelma romaanista ´Portrait of an Artist as a Young Man´, jonka James Joyce julkaisi vuonna 1916 (suom. 1946, Alex Matson). Tätä Hellerin viimeistä romaania ei ole suomennettu.
Energia Irakissa

Tämä artikkeli käsittelee energiantuotantoa ja kulutusta Irakissa.

Öljy

Vuonna 2008 Irak oli määrällisesti maailman 9. merkittävin öljyn viejämaa. Irakin öljyn vienti vastasi määrällisesti Italian tai Ranskan vuosittaista öljyntuonti määrää tai oli 40 % Kiinan öljyntuonnista vuonna 2008. 
OECD:n ja maailmanpankin mukaan Irakin energiantuotanto ja vienti kasvoivat neljän vuoden (2004-2008) aikana 13 %.
Nessma

Historia

Kanava perustettiin 16. maaliskuuta 2007 ja viralliset avajaiset se piti 23. maaliskuuta 2007, jonka esitteli viestintäministeri Rafaâ Dekhil. Kanavan ensimmäisiä ohjelmia olivat muun muassa Star Academyyn laulukilpailu formaattiin perustuva Star Academy Maghreb. Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen kanava kärsi taloudellisista vaikeuksista, jonka myötä kanavan toimitusjohtaja Nabil Karoui ilmoitti myyneensä 25 prosenttia sekä Quinta Communicationsille että Mediasetille. Uuden rahoituksen myötä kanava alkoi esittämään yhdysvaltalaisia elokuvia ja televisiosarjoja, sekä humoristista keskusteluohjelmaa Ness Nessmaa. Joulukuussa 2009 oli myös tarkoitus esittää Star Academy Maghrebin toista tuotantokautta, joka kuitenkin peruttiin taloudellisista syistä. Ness Nessma suosion myötä kanava päätti tuottaa uusia uutisohjelmia, kuten CAN El Ness, Ness El Hand ja Ness Sport.
9. lokakuuta 2011 Tunisiassa esitetty animaatioelokuva Persepolis sai islamilaiset salafistit raivostuneeksi elokuvan sisällöstä, jonka johdosta he yrittivät polttaa televisiokanavan aseman. Viikkoa myöhemmin salafistit hyökkäsivät televisiokanavan toimitusjohtajan Nabil Karouin kotiin.

Jalkapallo

Nessma esittää myös eurooppalaisten suurseurojen otteluita, kuten Barcelonan, Manchester Unitedin, Chelsean, Bayern Münchenin ja Olympique de Marseillen. Lisäksi keväästä 2010 lähtien kanava esittää viikoittain erikoisohjelmia Club Africainin ja MC Algerin joukkueista.
Oskar Sundman

Oskar Sundman (1883-1936) oli kouvolalainen puuseppä ja kansanedustajaehdokas 1917. Hän toimi Suomen sisällissodassa 1918 punakaartin Kymintehtaitten rykmentin komentajana. Hän osallistui vastavallankumouksellisuudesta epäiltyjen teollisuusmiesten ja suojeluskuntalaisten kuuluisteluihin ja tuomitsemisiin . 
Sundman oli nuoruudessaan työssä Ruotsissa ja hän omaksui siellä anarkistisia vaikutteita sikäläisiltä nuorsosialisteilta. Hän työskenteli sitten puuseppänä Voikkaan tehtaan verstaassa ja tuli mukaan politiikkaan ammattiosaston ja sosialidemokraattisen nuorisoliikkeen kautta. Vuoden 1905 suurlakon aikana Suondman oli mukana Voikkaan punakaartissa ja sen jälkeen hän otti osaa työläisaktivistien maanalaiseen toimintaan. Hänen epäiltiin avustaneen Helsingistä tullutta iskuryhmää ryöstämään Kymi-yhtiön palkkarahat huhtikuussa 1907 Hinkismäessä Kouvolan ja Kymintehtaan välillä. 
1910-luvulla Sundman toimi aktiivisesti Voikkaan järjestötoiminnassa ja oli kansanedustajaehdokkaana vuoden 1917 eduskuntavaaleissa. Ruotsin kieltä taitava Sundman esiintyi yhteistyöhaluisena neuvottelijana myös työnantajan Kymi-yhtiön suuntaan. Työnantaja pitikin häntä maltillisena työväenjohtajana.
Suomen sisällissodan aikana Sundman toimi punakaartin Kymintehtaitten rykmentin komentajana. Häntä pidetään Kouvolassa toimineen punaisten salaisen tutkijakomitean todellisena taustavaikuttajana. Tämä paperikoneenhoitaja Vihtori Saarisen johtama komitea tuomitsi kuolemaan ja teloitti useita kymmeniä Kymenlaakson alueelta pidätettyjä valkoisia. Sundmanin toimiin vaikutti hänen työläisanarkistitaustansa jonka mukaan väkivallan käyttö oli hyväksyttävää tavoitteiden saavuttamiseksi.
Sodan loppuvaiheissa Sundman pakeni perheineen Venäjälle. Käytyään upseerikoulun hän toimi miliisipäällikkönä Uhtualla sekä kommunistisen puolueen piirikomitean sihteerinä Kiestingissä. Kiestingissä Sundman kohensi metsätyömaiden työoloja, käynnisti soiden kuivatusta, rakennutti siltoja ja teitä sekä perusti uusia kolhooseja. Sundman osallistui 1920-luvulla Suomen kommunistisen puolueen maanalaiseen toimintaa ja kävi useita kertoja salaa Suomessa. Sundman kuoli Neuvostoliitossa vuonna 1936 keuhkosairauteen. Hänen kaksi poikaansa joutuivat Stalinin puhdistusten uhreiksi ja heidät ammuttiin Petroskoissa kaksi vuotta myöhemmin 1938.
Danny Strong

Danny Strong (s. 6. kesäkuuta 1974, Manhattan Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Jonathan Levinsonina televisiosarjassa Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003). Hän vieraili sarjassa sen toisen tuotantokauden jaksosta Inkamuumio lähtien. Suurin rooli hänellä oli sarjan kuudennella tuotantokaudella. Hän esiintyi myös Buffyn esittämättömässä pilottijaksossa. Strong on lisäksi esiintynyt useissa elokuvissa ja vieraillut erilaisissa televisiosarjoissa kuten Seinfeld ja Gilmoren tytöt. Lisäksi hän tekee säännöllisesti radiomainoksia. Hän on juutalainen.
Tatjana Gsell

Tanja ”Tatjana” Gsell (o.s. Gick, s. 21. toukokuuta 1971 Ebern, Baijeri) on saksalainen julkisuuden henkilö.
Gick opiskeli kauneushoitajaksi ja sairaanhoitajaksi ja työskenteli harjoittelijana ja vastaanotossa kauneusleikkauksiin erikoistuneella Tri. Franz Gsellillä Nürnbergissä. He menivät naimisiin vuonna 1996. Tri. Gsell oli häntä 45 vuotta vanhempi. Tatjana kävi väitteiden mukaan läpi yli 20 kauneusleikkausta muuttuakseen seurapiirikaunottareksi. Miljoonikkoaviomiehensä luottokortilla luksusvaimoksi ryhtynyt Tatjana harrasteli shoppailua Pariisissa ja Milanossa. Paria käsiteltiin usein julkisuudessa lehdistössä. Hänellä oli 500 paria kenkiä, Mercedes Benz, Porsche ja Ferrari. 
Vuoden 2002 lopussa Tatjana Gsell kuitenkin muutti Marbellaan kuusikymppisen düsseldorfilaisen autokauppiaan Helmut Beckerin luo. He antoivat suhteestaan avoimesti haastatteluja. Aviomies jätti viimeisen varoituksen palata kotiin vuoden loppuun mennessä tai rahantulo loppuisi.
5. tammikuuta 2003 kaksi naamioitua miestä murtautui Tri. Franz Gsellin asuntoon Nürnbergin Erlenstegenin lähiössä ja hakkasi hänet kirveellä. He saivat saaliikseen 5 000 euroa. Johtolangaksi jäi muovikassi, jossa oli romaniankielistä kirjoitusta. Tri. Gsell kuoli 26. maaliskuuta oltuaan kaksi kuukautta koomassa. Hänen testamenttinsa jätti koko miljoonien omaisuuden vaimon nimiin. Baijerin valtionsyyttäjä antoi Tatjana Gsellista 11. huhtikuuta pidätysmääräyksen murhan järjestämisestä epäiltynä. Syytettä ei kuitenkaan voitu näyttää toteen. Tatjana Gsell tuomittiin kuitenkin vakuutuspetoksesta 16 kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Hän oli järjestänyt jugoslavialaisen rikollisjengin kanssa autonsa ryöstön ja siirron ulkomaille vakuutusrahojen nostamiseksi.
Tatjana Gsell kävi oikeutta Bild-lehteä vastaan heidän käytettyään otsikossaan termiä ”Busenwitwe” (”tissileski”). Berliiniläisen oikeusistuimen päätöksen 26. lokakuuta 2004 mukaan termin käyttö oli sallittua.
Gsell on sittemmin esiintynyt reality-tv-sarjoissa Big Brother (RTL 2) ja Die Alm (ProSieben). Nyttemmin hänet on yhdistetty prinssi Ferfried von Hohenzollerniin (s. 1943) ja he ovat menossa naimisiin. Häät oli tarkoitus järjestää 29. toukokuuta 2006 televisiossa RTL 2:n sarjassa ”Tatjana & Foffi - Aschenputtel wird Prinzessin” (”tuhkimosta prinsessaksi”), mutta ne peruutettiin viimeisessä jaksossa ja suhde kariutui myöhemmin. Prinssi Ferfried on ollut naimisissa aiemmin kolme kertaa.
Falling Away from Me

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon ohjasi Fred Durst, joka ohjasi myös Kornin edellisen musiikkivideon ”Freak on a Leash”. Video alkaakin edellisen loppuanimaatiosta, josta siirrytään melko synkänpuoleiseen videoon.
Tlatelolcon verilöyly

Tlatelolcon verilöyly oli Meksikon asevoimien toimeenpanema sotilasoperaatio aseistautumattomia yliopisto-opiskelijoita ja muita siviilejä vastaan, joka tapahtui 2. lokakuuta 1968 Plaza de las Tres Culturas -aukiolla Tlatelolcon alueella Méxicossa vain kymmenen päivää ennen Méxicon kesäolympialaisten avajaisia. Virallisten tahojen mukaan verilöylyssä kuoli 20 ihmistä, mutta epävirallisten arvioiden mukaan Meksikon armeija tappoi 150–325 protestoijaa.

Tausta

Meksikossa 1960-luvulla kansa oli tyytymätön PRI-puolueen hallintoon. Asiat kärjistyivät vuonna 1968. Yliopisto-opiskelijat olivat aktiivisesti protestoimassa hallintoa vastaan. Universidad Nacional Autónoma de Méxicon rehtori Javier Barros Sierra järjesti 1. elokuuta 50 000 opiskelijan rauhanomaisen marssin. Viikkoa myöhemmin sekä UNAMin että IPN:n yliopisto-opiskelijat uhkasivat lakolla ja laajemmilla julkisilla protesteilla, jos hallitus ei suostuisi heidän vaatimuksiin. Presidentti Gustavo Díaz Ordaz uhkasi voimatoimilla pitääkseen opiskelijat kurissa, eikä suostunut suurimpaan osaan vaatimuksista.
Meksikon johto halusi kontrolloida rauhattomuutta, sillä kesäolympialaiset olivat alkamassa Méxicossa lokakuussa. Syyskuun 18. päivänä Meksikon asevoimat valtasivat UNAMin pääkampuksen. Sisäministeri Luis Echeverría Álvarezin mukaan yliopisto oli ajautunut kauaksi sen tarkoituksestaan ja sen oli vallannut poliittiset tahot, jotka aikoivat mahdollisesti suorittaa rikollista toimintaa. Tämän seurauksena rehtori Sierra ilmoitti eroavansa. Syyskuun 23. päivänä IPN:n opiskelijoiden ja poliisin kohtaaminen kärjistyi veriseksi yhteenotoksi, jossa kuoli neljä ihmistä ja useita haavoittui. Seuraavana aamuna asevoimat löysi yliopistokampuksesta suuren määrän aseita. Seuraavien päivien aikana rauhattomuus lisääntyi ja olosuhteet rauhoittuvat hieman, kun Sierra peruutti eroilmoituksensa. Syyskuu 30. päivänä armeija vetäytyi UNAMin kampukselta.

Verilöylyn tapahtumat

Opiskelijat päättivät järjestää 2. lokakuuta suurmielenosoituksen Plaza de las Tres Culturas -aukiolla. Meksikon hallinto suunnitteli vastatoimia tapahtumalle. Varhain tuona päivänä presidentin valiojoukkojen miehiä sijoitettiin aukiota ympäröivien rakennusten ylimpiin kerroksiin. Mielenosoituksen alkaessa 5 000–10 000 sotilasta ja yli 300 panssarivaunua ja muuta ajoneuvoa piirittäisi aukion ja olympiapataljoonan joukot estäisivät ihmisten pakenemisen Chichuahua-asuinrakennuksesta, jossa mielenosoituksen järjestävät kokoontuisivat.
Arvioiden mukaan 6 000–15 000 ihmistä oli kokoontuneena aukiolle, kun poliittisen opiskelijajärjestön jäsenet alkoivat puhua Chihuahua-rakennuksen kolmannen kerroksen parvekkeelta ihmisjoukolle kello 18. Reilun kymmenen minuutin kuluttua kaksi helikopteria lensi alueen yli ja armeijan joukot aloittivat toimenpiteensä. Tarkka-ampujat rakennusten huipuilta alkoivat ampua yleisöjoukkoon ja rakennuksiin. Olympiapataljoonan miehet hyökkäsivät lisäksi Chihuahua-rakennukseen. Tulitus kesti noin tunnin ja keskiyöhön mennessä aukio oli täysin armeijan hallinnassa.
Mäkrälä

Maantiede ja asutus

Mäkrälän kunnan pinta-ala on 292,6 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Käkisalmen piirin Raudun (ven. Sosnovo), pohjoisessa Petäjärven (Petrovskoje) ja lännessä Punnuksen (Krasnoozjornoje) ja Valkjärven (Mitšurinskoje) kuntiin sekä etelässä Leningradin alueen Viipurin ja Seuloskoin piireihin. Pinta-alasta 84,5 % on metsää ja 13,7 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaavat Saijanjoki, Suontaanjoki (ven. Strannitsa) ja Valkiajoki (Belaja). Järviä ovat Ala- ja Ylä-Mustjärvi (Bolšoje ja Maloje Lugovoje), Heräjärvi (Žemtšužina), Koivulanjärvi (Medvedevskoje), Mäkräjärvi (Volynskoje), Nurmijärvi (Borisovskoje), Saarijärvi (Nižneje Posadskoje) ja Valkjärvi (Mitšurinskoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, sapropeeli ja mineraalivärit. Alueella sijaitsee osa Väärämäenselän rauhoitusalueesta.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu neljä kylää: Berežok (entiset Valkjärven Siparila ja Lemmettylä), Borisovo (ent. Valkjärven Nurmijärvi), Krutaja Gora (ent. Raudun Miitronmäki ja Orjansaari) ja Kutšerovo (ent. Valkjärven Veikkola). Alueella on 20 puutarhapalsta- ja huvila-aluetta. Lomanviettäjien määräksi arvioidaan 17 000 henkeä.

Historia

Ennen talvi- ja jatkosota nykyisen Mäkrälän kunnan alue kuului pääosin Suomen Valkjärven kuntaan. Mäkrän eli Mäkrälän kylä sijaitsi silloisen Raudun kunnan puolella neljä kilometriä kirkonkylästä luoteeseen ja noin 12 kilometrin päässä valtakunnanrajasta. Sotien seurauksena alue luovutettiin Neuvostoliitolle, jossa se kuului aluksi Raudun (Sosnovon) ja vuodesta 1961 lähtien Käkisalmen piiriin. Nykyinen maalaiskunta muodostettiin vuoden 2006 alussa.
Vuonna 1944 alueelle perustettiin Mäkrälän, Nurmijärven ja Hiekkamäen sovhoosit, jotka vuonna 1952 yhdistettiin Razdoljen karjataloussovhoosiksi. Vuonna 1960 siihen liitettiin vielä Kutšerovon sovhoosi. Valtiontila muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1994.

Liikenne, talous ja palvelut

Mäkrälän itäpuolitse kulkee Pietarin, Käkisalmen ja Sortavalan välinen rautatie sekä maantie A129. Lähimmät rautatieasemat ovat Raudussa ja Petäjärvellä.
Kunnan pääelinkeino on maatalous. Tärkein tuotantolaitos on maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut Razdoljen karjatila. Lisäksi on neljä yksityisviljelijää, 359 palstaviljelmää ja kalanviljelylaitos. Lähes puolet työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella, etupäässä Raudussa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, lääkintäasema, yleinen sauna, posti ja muutama kauppa.

Nähtävyydet ja matkailu

Valkjärven ja Nurmijärven rannoilla on arkeologisia löytöpaikkoja. Kulttuuriperintökohteisiin kuuluu kaksi neuvostosotilaiden hautapaikkaa. Kunnan alueella sijaitsee neljä lomakylää sekä kalastus- ja metsästysmaja.
Maan troijalainen

Maan troijalaiset asteroidit ovat pikkuplaneettoja, jotka kiertävät Aurinkoa Maan radan Lagrangen pisteissä L4 ja L5. Ne ovat 1:1 rataresonanssissa planeetan kanssa. Troijalaisiksi niitä sanotaan siksi, että niiden radat ovat Maan suhteen samanlaisia kuin Jupiterin troijalaisten asteroidien radat ovat Jupiterin suhteen. Ensimmäinen Maan troijalainen 2010 TK₇ löytyi vuonna 2010. Sen läpimitta on noin 300 metriä.
Tinasotilas (albumi)

Tinasotilas on Rexin albumi, joka on julkaistu vuonna 1994.
Pak sarzamin shad bad

Pāk sarzamīn šād bād (پاک سرزمین شاد باد, suomeksi ”Siunattu olkoon pyhä maa”), tunnettu myös nimellä Quami Tarana/Qaumi Taranah, on Pakistanin kansallislaulu. Se otettiin käyttöön 1954, jolloin Pakistanista tuli tasavalta. Sen sanat on kirjoittanut pakistanilainen runoilija Abul Asar Hafeez Jalandhari ja sävelen Ahmed G. Chagla. Laulun sävel on kirjoitettu ennen sen sanoja. Kansallislaulu on urdunkielinen.
Quisqueyanos valientes

Quisqueyanos valientes (”Urheat quisquejalaiset”) on Dominikaanisen tasavallan  kansallislaulu. Laulussa mainittu ”Quisqueya” on  Haitin saaren, jolla Dominikaaninen tasavalta sijaitsee, intiaanikielinen nimi. Laulun sävelsi Jose Rufino Reyes Siancas (1835-1905) ja sen sanoitti Emilio Prud'homme (1856-1932). Laulu kantaesitettiin 27. elokuuta 1883 vapaamuurarilooshissa nimeltä ”Esperanza (Toivo) No.9”.
Laulun sävelestä tuli välitön menestys, mutta sen sanat osoittautuvat ongelmallisiksi. Useat Dominikaanisen tasavallan oppineista pystyivät osoittamaan, että laulu sisälsi useita historiallisia virheitä ja epätarkkuuksia. Vuonna 1897 Prud'homme laati laulusta korjatun version, joka on tänäänkin virallinen kansallislaulu. 
Dominikaanisen tasavallan kongressi hyväksyi Quisqueyanos valientesin viralliseksi kansallislauluksi kiihkeän keskustelun jälkeen kesäkuun 7. 1897. Maan presidentti Ulises Heureaux (1846-1899) kieltäytyi kuitenkin allekirjoittamasta asiaa koskevaa lakia, Prud'homme kuului hänen poliittisiin vastustajiinsa. Presidentti Heureaux salamurhattiin 1899, ja attentaattia seuranneet levottomuudet tekivät kansallislaulusta päättämisen tulevina vuosina mahdottomaksi. Quisqueyanos valientes julistettiin lopullisesti kansallislauluksi vasta 30. toukokuuta 1934.