Java-luokka (risteilijä)

Suunnittelu

Suunniteltaessa alukset olivat täysin vertailukelpoisia saksalaisten ja brittiläisten vastaavien alusten kanssa elleivät jopa parempia. Mutta ensimmäisen maailmansodan puolueettomana valtiona Alankomailla oli materiaalien hankintavaikeuksia ja siellä valvottiin kahdeksan tunnin työaikaa, mikä viivästytti merkittävästi alusten valmistumista. Lopulta alukset olivat valmistuessaan jo vanhentuneita. Kuten kaikki Alankomaiden alukset luokan alusten suunnittelussa oli huomioitu palvelu Alankomaiden tärkeimmässä siirtomaassa Hollannin Itä-Intiassa.
Suunnitteluun oli vaikuttanut merkittävästi Krupp konserni ja alukset olivatkin merkittävästi suurempia uppoumaltaan kuin saman aikaiset saksalaiset ja brittiläiset kevyet risteilijät. Alusten uppouma oli 6 776 tonnia, mihin vaikutti merkittävästi niiden raskas aseistus eli kymmenen 150 millimetrin tykkiä.

Suoja

Alusten suojana oli vesirajaan asennettu 75 millimetrin panssarivyö, jonka pituus oli 119,63 metriä suojaten konehuoneet ja ammustilat. Vyö oheni 50 millimetriin 16 metrin matkalla perässä, missä se suojasi ohjauslaitteita. Aluksessa oli 25 millimetrin panssarikansi, joka kasvoi reunoilla kaartumalla 50 millimetriin. Panssarikansi oli kytketty vyön ylälaitaan. 60 millimetrin laipiot loivat kokonaan panssaroidun ytimen. Savuhormit olivat 50 millimetriä paksut, tulenjohtotornin suojana oli 125 millimetrin panssarointi ja pääaseiden kilvet olivat 100 millimetriä.

Propulsiojärjestelmä

Propulsiojärjestelmässä oli havaittavissa saksalaisen suunnittelutyön vaikutus. Aluksille asennettiin kahdeksan Schultz-Thornycroft-kattilaa, Javalle Germania-turbiinit ja Sumatralle Zoelly-turbiinit, kun telakalla olleessa tulipalossa aluksen Germania-turbiinit tuhoutuivat. Zoelly-turbiinit aiheuttivat runsaasti ongelmia aluksen uran alkuaikoina.
Suunniteltu teho oli 72 000 hevosvoimaa, jolla oli tarkoitus saavuttaa suunniteltu 31 solmun maksiminopeus. Järjestelmä oli kolmiakselinen ja täysin öljykäyttöinen, mihin vaikutti siirtomaa-alueiden öljyvarat. Alusten tankeissa oli mahdollista varastoida 1 200 tonnia öljyä.

Aseistus

Alusten pääaseina oli kymmenen Boforsin valmistamaa 150 millimetrin 50 pituuskaliiperin No.6 -tykkiä, jotka oli asennettu kukin omaan tykkitorniin. Tykeistä oli asennettu kaksi keulaan ja kaksi perään, mitkä olivat aluksen keskilinjalla. Loput kuusi oli aluksen laidoilla kolme kummallakin kyljellä. Asennus mahdollisti kuuden tykin täyslaitaisen. Tykkien ampumaetäisyys oli 23 200 jaardia 29 asteen korotuskulmalla. Lisäksi aluksille asennettiin neljä 74 millimetrin tykkiä. Alkuperäisen suunnitelman mukaan aluksilla ei ollut torpedoita eikä lentokoneita.
Valmistumisen jälkeen aluksille asennettiin nostolaitteet ja lentokoneen tarvitsemat tilat, mutta ei katapulttia. Aluksi kummallekin alukselle oli sijoitettu kaksi vuonna 1924 hankittua Fairey IIID -kellukekonetta. Lentokone osoittautui kuitenkin käytössä liian heikkorakenteiseksi ja ne korvattiin vuonna 1926 Fokker C.VIIW -kellukekoneilla.
Vuosien 1934-1935 modernisoinneissa alusten etumastot korvattiin uusilla ja niiden 74 millimetrin tykit poistettiin. Poistettujen tykkien tilalle asennettiin Sumatralla kaksitoista ja Javalla kahdeksan Boforsin 40 millimetrin Mk III -tykkiä kaksiputkisina asennuksina takakannelle. Päämasto katkaistiin ja sen paikkaa siirrettiin. Lisäksi etsintävalonheittimien sijoitusta muutettiin. Aluksille asennettiin myös neljä puolen tuuman konekivääriä.