google/wiki40b huggingface dataset:
Olavi Lindén

Erkki Olavi Lindén (s. 6. joulukuuta 1946 Tammisaari) on palkittu suomalainen teollinen muotoilija.

Henkilöhistoria

Olavi Lindén syntyi yrittäjä, sorvaaja Erkki Lindénin ja Inkeri Aallon perheeseen. Hänen puolisonsa on tekstiiliopettaja Eivor Öhman. Lindén tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui insinööriksi 1970. Hän toimi pitkään Fiskarsin palveluksessa, tuotantopäällikkönä 1970–1972, tuotekehittäjänä ja laatupäällikkönä 1972–1987 sekä tuotekehityspäällikkönä ja muotoilijana vuodesta 1987. Fiskarsin työurallaan, joka kesti vuoteen 2009, Lindén suunnitteli muun muassa useita kymmeniä työkaluja rikkaruohonpoistajasta retkikirveeseen ja oksasaksiin. Hänet tunnetaan myös Olof Bäckströmin alkujaan suunnittelemien Fiskarsin oranssikahvaisten saksien toisena suunnittelijana. Jäätyään eläkkeelle Lindén on paneutunut jousisoittimien suunnitteluun.
Zheng Ji

Zheng Ji (15. toukokuuta 1900, Naxi, Sichuan – 29. heinäkuuta 2010) oli kiinalainen ravitsemustieteilijä ja biokemisti. Hän aloitti yliopisto-opintonsa synnyinmaassaan, mutta lähti vuonna 1930 Yhdysvaltoihin, jossa hän kouluttautui Ohio State Universityssä, Yalen yliopistossa ja Indianan yliopistossa.
Burgundin kanava

Burgundin kanava (ransk. Canal de Bourgogne) on kanava Burgundissa keskisessä Itä-Ranskassa. Kanavan pohjoispää on Yonne-joen varrella Migennesin kaupungissa, eteläpää Saônen varrella Saint-Jean-de-Losnessa. Kanavan rakentaminen alkoi vuonna 1775 ja valmistui 1832. Yhdessä Seinen ja Yonnen sekä Saônen ja Rhônen kanssa kanava muodostaa vesiväylän, joka yhdistää Atlantin Välimereen. Proomuilla kuljetetaan tavaraa pitkin kanavaa.
Kanava on 242 kilometriä pitkä ja siinä on 209 sulkua. Se kulkee halki Yonnen ja Côte-d’Orin departementtien. Korkeimmillaan se on Pouilly-en-Auxois’n kohdalla 378 metriä meren pinnan yläpuolella. Alimmillaan se on kohdassa, jossa se yhtyy Yonne-jokeen 79 metriä meren pinnasta.
Pikkuvuoripeippo

Levinneisyys

Pikkuvuoripeippoa tavataan laajalla alueella Aasian keskiosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Beth Phoenix

Elizabeth Kocanski (s. 24. marraskuuta 1980) on yhdysvaltalainen showpainija. Hänet tunnetaan paremmin nimellä Beth Phoenix. Hän ei paini enää. Lopetusliikeenä hän käytti Glam Slamia. Kocanski on naimisissa entisen WWE- supertähden Adam Copelandin alias Edgen kanssa, ja heillä on yhteinen tytär.
HMS Temple

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1759 päällikkönään Washington Shirley. Alus osallistui 20. marraskuuta Quiberoninlahden taisteluun, minkä jälkeen se oli Basque Roadin saartoa valvovassa osastossa. Alus lähti 26. maaliskuuta 1760 Leewardsaarille päällikkönään Lucius O'Brien. HMS Griffinin avustamana alus valtasi 10. elokuuta Grenadan rannikolla 12-tykkisen sluuppi Virginin. Alus viipyi Leewardsaarilla 1761-1762.
Vuonna 1762 aluksen päälliköksi tuli Julian Legge. Se oli Jamaikalla huhtikuussa ja alus osallistui 6. kesäkuuta - 13. elokuuta Havannan valtaukseen. Aluksen päälliköksi tuli Thomas Collingwood. Se lähti kotimatkalle lokakuussa ja alus haaksirikkoutui 18. joulukuuta saamiensa vuotojen seurauksena Cape Clearin edustalla.
Moacyr Grechi

Moacyr Grechi (s. 19. tammikuuta 1936 Araranguá) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin serviittien papiksi 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Acre e Purusin prelaatiksi 10. heinäkuuta 1972 sekä lisäksi Vegesela in Numidian titulaaripiispaksi 20. heinäkuuta 1973. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. lokakuuta João de Souza Lima, jota avustivat Antônio Sarto ja Florentino Zabalza Iturri.
Grechi erosi titulaaripiispan arvosta 26. toukokuuta 1978.
Acre e Purusin alueprelatuurista tuli myöhemmin Rio Brancon hiippakunta, ja Grechi jatkoi toimintaansa sen johdossa saatuaan 19. maaliskuuta 1986 nimityksen hiippakunnan piispaksi. 29. heinäkuuta 1998 hänet nimitettiin Porto Velhon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2011.
Norilski nikel

Kaivokset ja sulatot, liikevaihto, työvoima

Yhtiön tehtaat sijaitsevat Siperiassa Norilskin ja Talnahin alueella Krasnojarskin aluepiirin pohjoisosassa. Yhtiön merkittävin kaivos ja sulattamo sijaitsevat Norilskin kaupungin alueella. Kaivostoiminnalle tyypillisesti ne ovat myös alueen suurimmat saastuttajat. Tehdas on alueen suurin työnantaja, sen työvoima on 96 000 ihmistä. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2005 seitsemän miljardia dollaria.

Omistus ja johto

Norilski nikelin pääomistaja on oligarkki Vladimir Potanin. Yhtiön johtoon kuuluvat Andrei Klišas, Mihail Prohorov ja Igor Komarov. Potaninin merkittävä kilpailijansa on Rusalia hallitseva Oleg Deripaska, joka osti neljänneksen yhtiöstä Prohorovilta, joka on edelleen merkittävä yhtiön omistaja.
Marraskuussa 1989 yhdistettiin kolme kombinaattia  Norilski Nikel -yhtiöksi. 30. kesäkuuta 1993 siitä tuli osakeyhtiö RAO Norilski Nikel. Vuonna 2000 yhtiöstä tuli Norilsk Mining Company. Vuonna 2001 se läpikävi vielä yhden järjestelyn ja sai nykyisen nimensä GMK Norilski nikel (Gornometallurgitšeskaja kompanija NN). Yhtiöön kuuluu myös pietarilainen Gipronikel-instituutti.

Historiaa

1600-luvulta alkaen venäläiset tiesivät, että Taimyrin niemimaa sisältää paljon kuparia ja nikkeliä. 1920-luvulla Neuvosto-Venäjä aloitti kaivostoiminnan Norilskin alueella. 23. kesäkuuta 1935 alkoi Stalinin 1. viisivuotissuunnitelman osana Norilskin kombinaatin rakentaminen. 10. maaliskuuta 1939 kombinaatti alkoi tuotantonsa.
Murmanskin alueelle rakennettiin kuparin ja nikkelin jalostuskapasiteettia, vuonna 1935 Severonikel Montšegorskiin, vuonna 1946 Petšenganikel Nikeliin ja 1956 Zapoljarnyihin.

Yhtiö ja Suomi

1970-luvulla silloiset suomalaisyritykset, Outokumpu Oy, A. Ahlström Osakeyhtiö ja Rauma-Repola Oy osallistuivat osana Suomen idänkauppaa osuuskunta Metexin nimissä uusien nikkeli- ja kuparisulattojen rakentamiseen Norilskiin. Tuotanto käynnistyi vuonna 1981.
Norilski nikel osti vuoden 2006 lopulla yhdysvaltalaisen OM Groupin nikkeli- ja erikoismetalliyksiköt. Kauppaan sisältyi Harjavallan nikkelitehdas, jonka  Outokumpu Oyj myi OMG:lle vuonna 2000. Harjavallan tehdas on suurimpia venäläiseen omistukseen siirtyneitä yrityksiä Suomessa.
Väriavaruus

Yleisimmät väriavaruudet

Yleisimmät digitaaliseen tuotantoon, esimerkiksi tietokoneisiin, näyttöihin ja digitaalikameroihin tarkoitetut värimallit ovat RGB (red, green, blue) ja HSB (hue, saturation, brightness). Käyttötarkoituksiltaan yleisempiä malleja ovat muun muassa painotöissä käytettävä CMYK (cyan, magenta, yellow, black) ja yleismalli CIE L*a*b eli CIELAB. Rakennusalalla käytetään esimerkiksi NCS- ja RAL-malleja.

CIEXYZ

CIE:n kehittämä väriavaruusmalli, jonka pohjalta useimmat nykyiset väriavaruudet, kuten CIELAB ja CIELUV on johdettu. XYZ - kolmivärikomponentteihin perustuvia väriavaruuksia on CIE 1931 XYZ, joka perustuu CIE standardi 2° havaitsijan värinsovitusfunktioihin sekä CIE 1964 XYZ, joka perustuu CIE standardi 10° havaitsijaan.

CIELAB

Laajin vakiintunut värinkuvausmalli on CIE L*a*b. Standardin mukainen CIE-väriavaruus sisältää 36 miljoonaa teknisesti tunnistettavaa värisävyä. Tätä rajoittuneempi väriavaruuden kuvaus on Adobe RGB. Seuraavaksi rajoittunein on sRGB, joka Adobe RGB:n tapaan on digitaalikameroissa yleisessä käytössä. sRGB:ä rajoittuneempi väriavaruuden kuvaus on lähinnä painotöissä käytettävä CMYK. Ihminen voi kuitenkin erottaa toisistaan testiolosuhteista riippuen silmämääräisesti vertailemalla vain muutamasta sadasta muutamaan tuhanteen värisävyä.

Väriavaruus kuvantoistotekniikassa

Painotekniikassa ja erilaisissa kuvantoistoympäristöissä väriavaruudella tarkoitetaan kaikkia niitä värejä, jotka voidaan toistaa, käsitellä ja siirtää tuotantoketjussa eteenpäin. Kuvantoistotekniikan käyttämät väriavaruudet ovat usein laite- ja järjestelmäriippuvaisia, toisin kuin yleiset väriavaruudet.

Laite-eroavaisuuksien hallinta ICC-profiileilla

Jokaisella kuvatuotantoympäristön laitteella on rajallinen väriavaruutensa. Digitaalikameroihin, tietokoneisiin, kuvankäsittelyohjelmiin ja tulostimiin liittyviä väriasetuksia voidaan tarvittaessa muuttaa. Esimerkiksi digitaalikamera tallentaa vain osan silmin nähtävistä väreistä. Värien kirkkaudet, sävyt ja kylläisyydet muuttuvat, kun kamera prosessoi kuvaa, ja lopputulokseksi saaduista väreistä vain määrätty osa saadaan tulostettua, koska näiden värinmuodostusmenetelmät ovat hyvin erilaiset.
Digitaalisessa kuvantoistotekniikassa tuotantoketjun laitekohtaiset väriavaruudet eroavat toisistaan siinä määrin, että värit saattavat muuttua kuvatiedostoja laitteista tai sovellusohjelmasta toiseen siirrettäessä. Eroavaisuuksia tasoittava värinhallinta toteutetaan käytetyn laitteen ICC-profiilin (engl. International Color Profile Format) avulla. ICC-profiili on standardoitu laitteen väriavaruuden kuvaus, joka sisällytetään kuvatiedostoihin. ICC-profiileja käyttäen voidaan ICC-yhteensopivissa järjestelmissä siirtää, esittää ja tulostaa värejä tarkasti laite-eroavaisuuksista riippumatta. Määrityksen loi vuonna 1993 International Color Consortium, johon kuuluivat muun muassa Adobe, Agfa, Apple, Fogra, Kodak, Microsoft, SGI, Sun Microsystems ja Taligent.
Iso Lääläjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee ylänköalueen reunalla kahden mäen välisessä painaumassa. Järven länsipuolella kohoaa 50 metriä järven vedenpintaa korkeammalle Lääläjärvenpaltta, jonka jyrkät rinteet ovat kallioiset. Kaakkoispuolella sijaitsee Lääläjärvenmäki, jonka huippu sijaitsee kauempana rannasta. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta, joista kaksi on pieniä luotoja. Suurin saari Lääläsaari on 80 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Sen pinta-ala on noin 30 aaria. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Järvelle tulee metsäautotiet valtatieltä 9. Jämsän ja oriveden välinen raja halkaisee järven koillispään.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Sen koillispäähän laskevat Vähä Lääläjärven laskuoja ja toisena Kolmisilmän laskuoja. Näiden lisäksi järveen laskee kolme muuta metsäojaa. Sen laskuoja Lääläoja lähtee järven eteläpäästä. Se on aluksi suo-ojien verkosto, mutta jatkaa aluksi johto-ojana ja sitten luontaisena metsäojana, joka yhtyy Korvenkylässä Haapaojaan peltoaukealla. Vesireitti jatkaa siitä Koljonselkään.

Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa Lääläoja esiintyy nimettömänä luontaisena metsäojana. Järvi oli tuolloin autio metsäjärvi. Vuoden 1981 kartassa näkyy lähimetriin rakennettuja metsäteitä ja järven etelärantaan rakennettu mökki.
Lastenvaunut

Lastenvaunut (myös lastenrattaat) ovat pyörillä liikuteltava, usein kuomun suojaamat rattaat, jotka on tarkoitettu alle 6-vuotiaiden lasten liikuttamiseen paikasta toiseen. Lastenvaunuja on erilaisia, eri muotoisia, näköisiä ja kokoisia.
Pienimmät vauvat nukkuvat makuuvaunuissa, joiden koppa voi olla irrotettava ja toimia vauvan kantokoppana. Isommat lapset istuvat ratasistuimella. Yhdistelmärattaissa voidaan vaihtaa käyttöön joko koppa tai istuin. Tuplarattaissa voi kuljettaa kahta lasta – joko kaksosia tai eri-ikäisiä sisaruksia. Matkarattaat voi taittaa kokoon kuljetusta varten, ja juoksurattaat sopivat vauhdikkaaseen työntämiseen.
Lapsia on työnnetty erilaisissa kärryissä satojen vuosien ajan. Varhaiset lastenvaunut muistuttivat kottikärryjä. Modernien lastenvaunujen historia alkaa 1700-luvulta, jolloin ne muistuttivat senaikaisia hevosvaunuja. 1840-luvulla kuningatar Viktoria tilasi kolmet lastenvaunut lapsilleen, ja niistä tuli yläluokan suosima tuote. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen lastenvaunut yleistyivät myös keskiluokan parissa.
Lastenvaunujen tekniikka on kehittynyt ja hintataso noussut 2000-luvulla. Yhdistelmävaunut voivat maksaa yli tuhat euroa.
Maastohiihdon maailmancup 2013–2014

Maailmancupin loppupisteet

Lähde: FIS
Bråbon kihlakunta

Bråbon kihlakunta (ruots. Bråbon härad) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 263,18 neliökilometriä ja asukasluku 5 037 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Simonstorp ja Kvillinge.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrköpingin kuntaan.
Lakkautuspalkka

Lakkautuspalkka (ruots. lön på indragningsstat) on järjestelmä, jossa valtion virkamies viran lakkauttamisen yhteydessä siirretään nauttimaan erityistä palkkaa eläkeikään saakka ilman, että siihen liittyy mitään virka- tai työtehtäviä. Lakkautuspalkkaa saava virkamies on edelleen virkasuhteessa valtioon ja se ajanjakso, jolta on maksettu lakkautuspalkkaa, luetaan hyväksi eläkettä määritettäessä. Jos virkamies menee valtion, kunnan, valtion liikeyrityksen tai valtioenemmistöisen yhtiön palvelukseen, lakkautuspalkka voidaan pidättää osin tai kokonaan. Lakkautuspalkka määritettiin viimeksi lakkautuspalkkalaissa (182/1931), joka kumottiin vuonna 1988. Lakkautuspalkkalakia sovellettiin kuitenkin aina vuoden 1992 loppuun saakka. Takautuvasti vanhan lain perusteella lakkautuspalkkaa saavia virkamiehiä on vielä muutama kymmenen. Lakkautuspalkkojen maksu loppuu kokonaan muutaman vuoden kuluessa, kun viimeiset lakkautuspalkkaiset virkamiehet siirtyvät eläkkeelle.
Myös kirkolle säädettiin lakkautuspalkkalaki vuonna 1949.
Rampart

Pelaaminen

Pelaamista on kuvattu yhdistelmäksi Tetristä ja tornipuolustuspeliä. Peli on yhdistelmä pulmapeliä ja räiskintäpeliä.
Pelissä on tavoitteena puolustaa linnaa hyökkääviltä joukoilta, jotka etenevät aluksi laivoilla kohti rannikkoa ja etenevät maajoukkoina jos pääsevät perille. Hyökkäyksen torjumisen jälkeen pelaajalla on käytettävissä Tetris-tyylisiä palikoita, joilla linnaa voi korjata, mutta palat eivät aina ole sopivia. Laivoja voi torjua tykeillä, jotka joiden lataaminen kestää oman aikansa ja pelaajan on ennakoitava vastustajan liikkeitä. Rakennusvaiheessa pelaaja voi yrittää vallata lisää aluetta itselleen.
Kolikkopelin joissakin versioissa oli trackball-ohjain mutta toisissa käytettiin joystick-ohjausta.

Vastaanotto

Amiga Format -lehti on antanut pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 75% arvostelussaan.CU Amiga -lehti on antanut pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 61% arvostelussaan.
Pentti Lahti-Nuuttila

Pentti Juhani Lahti-Nuuttila (s. 17. elokuuta 1939 Ruovesi) on suomalainen markkinointijohtaja ja toimittaja joka toimi 16 vuoden ajan sosialidemokraattien kansanedustajana.
Lahti-Nuuttilan vanhemmat olivat myymälänhoitaja Unto Lahti-Nuuttila ja myymäläapulainen Hanna Tienari. Hän pääsi ylioppilaaksi 1960 Kangasalan yhteiskoulusta ja opiskeli sitten Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Tampereen yliopistossa. Lahti-Nuuttila oli Hämeen Työväen Säästöpankin tiedotuspäällikkönä Tampereella 1965–1970 ja Suomen työväen säästöpankin Tampereen piirin markkinointijohtajana 1971–1979. Hän toimi myös freelance-toimittajana vuodesta 1957 alkaen.
Lahti-Nuuttila oli SDP:n kansanedustajana 1979–1995 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978, 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa ja kuului Yleisradion hallintoneuvostoon 1988–1994. Lahti-Nuuttila kuului Kangasalan kunnanvaltuustoon 1965–1996 ja oli valtuuston puheenjohtajana 1973–1976 sekä varapuheenjohtajana 1981–1984. Hän toimi Voionmaan opiston johtokunnan puheenjohtajana 1972–1991, Suomen Työväen Musiikkiliiton puheenjohtajana 1977–1984, Suomen kirjastoseuran puheenjohtajana 1982–1989 ja Väinö Voionmaan säätiön valtuuskunnan puheenjohtajana 1991–1994.
Pentti Lahti-Nuuttila on ollut naimisissa vuodesta 1965 liikkeenharjoittaja Airi Anneli Puteron kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Lisa Hovinheimo

Lisa Hovinheimo (s. 1938) on suomalainen toimittaja ja televisio-ohjaaja, joka työskenteli pitkään Yleisradiossa etenkin kulttuuriaiheiden parissa. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin elämäntyöstään tiedonjulkistamisen valtionpalkinto.
Hovinheimo on tehnyt televisio-ohjelmia eri taiteenlajeista sekä muun muassa Suomen sukukansoista, neuvostoliittolaisista taiteilijoista ja musita Venäjän ja Viron aiheista. Hän jäi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2001 mutta on senkin jälkeen jatkanut työtään freelancerinä.
Lisa Hovinheimo tuli perheensä mukana evakkona Suomeen luovutetusta Karjalasta ja kävi koulunsa Savonlinnassa. Hänen isänsä oli kotoisin Venäjältä ja äiti Laatokan Karjalasta. Hovinheimo pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan tyttölyseosta vuonna 1958 ja opiskeli sitten kieliä Helsingin yliopistossa. Journalistin uransa hän aloitti kulttuuritoimittajana Suomen Tietotoimistossa ja siirtyi sitten Yleisradion televisiotoimittajaksi.
Raili Kiviranta

Raili Helena Kiviranta (ent. Moilanen) on suomalainen tietokirjailija sekä työyhteisöjen ja työurien pidentämisen tutkija ja kouluttaja. Hän on väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi 2001 Jyväskylän yliopistossa, jossa hänellä on dosentuuri.
Vuonna 2008 Raili Moilanen sai Työsuojelurahaston 16 000 euron stipendin työssä jaksamiseen liittyvään tutkimustyöhön.
Alvesta

Historiaa

Rautateiden rakentamisen jälkeen Aringsåsin ja Alfvestan kylistä tuli tärkeä solmukohta. Sittemmin Aringsåsin maalaiskuntaan perustettiin taajaväkinen yhdyskunta (ruots. municipalsamhälle). Aringsåsin maalaiskunta muutettiin kauppalaksi 1.1.1945 ja sille annettiin asemapaikan perusteella nimeksi Alvesta. Vuoden 1971 kuntauudistuksen yhteydessä otettiin käyttöön yhtenäinen kuntamuoto ja muodostettiin nykyinen Alvestan kunta. Alvestan kunnan nykyinen vaakuna on vanha Alvestan kauppalan vaakuna.
Satu Huttunen

Satu Orvokki Huttunen, o.s. Pulkkinen (s. 27. syyskuuta 1945 Sotkamo) on Oulun yliopiston kasvien ekofysiologian ja ympäristöekologian professori emerita. 
Huttunen syntyi kirvesmies Sulo Pulkkisen ja toimistosihteeri Sirkka Achrénin perheeseen.  Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on Jouko Huttunen (s. 1944). Huttunen  tuli ylioppilaaksi Kajaanin tyttölyseosta 1965 ja opiskeli Oulun yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1972 ja lisensiaatiksi 1974 ja väitteli tohtoriksi 1975. Suomen Akatemian tutkimusassistentti sekä nuorempi ja vanhempi tutkija hän oli useaan otteeseen 1975–1983, sitten Oulun yliopiston kasvitieteen dosentti 1980–1989, va. apulaisprofessori 1983–1983 sekä professori 1989–2012. Yliopiston hallituksen jäsen Huttunen oli 1988–1990 ja Metsäntutkimuslaitoksen johtokunnan jäsen 1991–1997. Suomen luonnonsuojeluliiton puheenjohtajana Huttunen toimi 1991–1994. Hänet valittiin Vuoden naiseksi 1986.  
Anja Kurikan maalaama Satu Huttusen muotokuva paljastettiin Oulun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa 28. tammikuuta 2014.
Igor Astarloa

Igor Astarloa Askasibar (s. 29. maaliskuuta 1976, Ermua, Baskimaa) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä, lajin maailmanmestari vuodelta 2003.
Ammattilaisuransa vuonna 1999 aloittanut Astarloa voitti vuonna 2001 Grand Prix Primavera -kilpailun. Vuonna 2002 hän oli paras Brixia Tour -kilpailussa niin etapilla 2A kuin kokonaistuloksissakin sekä sijoittui toiseksi Clásica de San Sebastián- ja HEW Cyclassics -kilpailuissa. Maailmancupin loppupisteissä hän oli neljäs.
Vuonna 2003 Astarloa voitti La Flèche Wallonne -klassikon, maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden sekä kolmannen etapin Vuelta Valenciana -kilpailussa. Lisäksi hän oli kolmas Rund um den Henninger Turm -klassikossa sekä neljäs HEW Cyclassicsissa. Vuonna 2004 hän voitti ensimmäisen etapin ja pistekilpailun Brixia Tourissa, oli kolmas HEW Cyclassicsissa, neljäs Tirreno-Adriaticossa, kuudes Milano–San Remossa sekä kahdeksas maailmancupin loppupisteissä.
Vuonna 2005 Astarloa voitti toisen etapin ja pistekilpailun Burgosin ympäriajossa, seuraavana vuonna hän oli paras Milano-Torino-kilpailussa.
Astarloa erotettiin saksalaisesta Milram-tallissa toukokuussa 2008 . Hän lopetti uransa kauden 2009 jälkeen.
Glykolipidi

Glykolipidit ovat muodostuneet rasvahaposta ja siihen liittyneestä hiilihydraatista. Glykolipidejä esiintyy erityisesti solukalvon soluvälitilan puolella, jossa ne toimivat muun muassa ABO-veriryhmän muodostajina. Mikrobeissa glykolipidit toimivat reseptoreina.
UV-indeksi

UV-indeksi (UVI) on kansainvälinen standardimitta auringon ultraviolettisäteilyn voimakkuudelle. Sen tarkoituksena on auttaa ihmisiä suojautumaan UV-valon aiheuttamilta ongelmilta, kuten esimerkiksi auringonpolttamalta, silmävahingoilta (esimerkiksi harmaakaihilta), ihon ikääntymiseltä ja ihosyövältä (katso lisätietoja ultraviolettisäteilyn terveysvaikutuksista).
Terveysjärjestöt suosittelevat ihmisiä suojaamaan itsensä esimerkiksi aurinkolaseilla ja päähineellä, kun UV-indeksin arvo on 3 tai korkeampi.

Määritelmä

Indeksin asteikko alkaa arvosta 0, joka tarkoittaa, ettei säteilyä ole lainkaan. Yli 11:n UV-indeksi tarkoittaa erittäin voimakasta säteilytehoa, jota on mahdollista saada vuoristossa tai päiväntasaajalla. Korkein tunnettu mutta tieteellisesti kiistanalainen UV-indeksin arvo 43,3 on mitattu Andeilla Pohjois-Argentiinassa. Arvot ovat suoraan verrannollisia maanpinnan saavuttaman UV-säteilyn vuontiheyteen (mittayksikkönä W/m²).
Sääennusteissa ilmoitettu UV-indeksi on ennuste UV-säteilyn suurimmasta voimakkuudesta vuorokauden aikana. Säteily on yleensä voimakkainta neljän tunnin ajanjaksona tähtitieteellisen keskipäivän molemmin puolin. Ennuste tehdään tietokonemallin avulla, joka huomioi säteilyn voimakkuuteen vaikuttavat tekijät, mm. paikan korkeuden, pilvisyyden ja otsonikerroksen paksuuden. Ennusteessa painotetaan niitä UV-säteilyn
aallonpituuksia, joille ihmisen iho on kaikkein herkin.

Historia

Vuonna 1992 kolme Kanadan ympäristöministeriön tutkijaa kehitti ensimmäisen UV-indeksin. Useat maat kehittivät omia indeksejään, kunnes Maailman terveysjärjestö WHO standardoi indeksin vuonna 1995. Yhtenäistetyn laskutavan lisäksi standardi määrittelee säteilyn voimakkuuden sanallisen kuvauksen sekä tiedotusvälineissä käytettävät kuvauksia vastaavat värit.
Pyhä Deusdedit

Pyhä Deusdetit eli Adeodatus I (k. 618) oli paavina 19. lokakuuta 615 – 8. marraskuuta 618. Hän oli syntyjään roomalainen. Hänen kruunajaispäivänsä oli 13. marraskuuta 615. Hänen paaviutensa päättyi hänen kuolemaansa 8. marraskuuta 618 Roomassa.
Japanin maantiede

Kasvillisuus ja eläimistö

Japanin saariston pituus on saanut, ilmaston tavoin, aikaan monipuolisen kasvillisuuden ja eläimistön. Japanissa elää noin 4 500 syntyperäistä kasvilajia. Lajien suureen määrään ovat vaikuttaneet erityisesti lämpötilojen suuri vaihtelu ja suuret sademäärät. Japanin kasvillisuus voidaan jakaa viiteen vyöhykkeeseen: subtrooppinen alue eteläisimmillä saarilla, lämmin ikivihreiden lehtipuumetsien alue pääsaarten eteläosissa, viileä lehtipuumetsien alue Honshūn pohjois- ja Hokkaidōn eteläosassa, subalpiininen vyöhyke Keski- ja Pohjois-Hokkaidōlla sekä alpiininen vyöhyke Honshūn ja Hokkaidōn vuoristoalueilla. Subtrooppisen alueen kasvillisuudella on yhteyksiä Malakan niemimaan lajistoon, kun taas maan keskiosien kasvillisuudella pikemminkin Koreaan ja Kiinaan. Japanin kasvilajisto on runsaan sadan vuoden aikana muuttunut suuresti paitsi kaupungistumisen, myös ihmisen Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta tuomien tulokaslajien vuoksi: Meiji-kaudelta lähtien maahan on tuotu arviolta 200–500 kasvilajia.
Japanin eläimistö koostuu suurelta osin Kiinasta ja Koreasta saapuneista lauhkean vyöhykkeen lajeista, mutta myös Kaakkois-Aasian subtrooppisista ja Siperian subarktisista lajeista. Koska esihistoriansa aikana Japanin saaristo on ollut vuoroin erossa manner-Aasiasta ja vuoroin yhdessä sen kanssa, eläinlajien muuttohistoria alueelle on monimutkainen. Japanissa elää joitakin endeemisiä lajeja, kuten japaninmakaki ja japaninjättisalamanteri; Ryūkyū-saarten lajistoon kuuluu vuorostaan joitakin "eläviä fossiileja", kuten iriomotenkissa. Tiheästä asutuksesta huolimatta suuria maanisäkkäitä elää Japanin vuoristoalueilla suhteellisen paljon. Niihin kuuluvat muun muassa karhut, villisiat, supikoirat, ketut ja peurat. Lintulajeja Japanin alueella elää noin 600; maa sijaitsee merkittävällä lintujen muuttoreitillä. Maan rikas merilajisto, johon kuuluu lukuisten kala- ja äyriäislajien lisäksi pyöriäisiä, valaita ja delfiinejä, on suureksi osaksi kylmän ja lämpimän merivirran kohtaamisen ansiota Japanin lähialueilla.