google/wiki40b huggingface dataset:
Heterodontosaurus

Löytäminen ja luokittelu

Eteläafrikkalaisten ja Lontoon yliopiston asiantuntijoiden johtama retkikunta löysi Etelä-Afrikasta ensimmäisen Heterodontosauruksen fossiilin, jonka Alan Charig ja Alfred Crompton nimesivät vuonna 1962. Löytö koostui pelkästä jäniksenkokoisesta kallosta. Vuonna 1976 löydettiin kuitenkin yksi täydellisimmistä ja parhaiten säilyneistä tunnetuista dinosauruksen luurangoista. Heterodontosaurus oli varhainen lintulantioinen dinosaurus. Se luokiteltiin ennen alalahkoon Ornithopoda (”linnunjalkaiset”), mutta nykyään Heterodontosauridae-heimoa pidetään Ornithopoda- ja Marginocephalia-alalahkojen kantamuotona.

Elintavat

Heterodontosaurus juoksi kahdella raajalla, mutta pystyi liikkumaan myös kaikilla neljällä raajalla. Vahvoissa eturaajoissaan Heterodontosauruksella oli pitkät, viisisormiset tarttumakädet. Erikoispiirteet olka-, ranne- ja käsinivelissä saattavat viitata siihen, että se kaivoi juuria maasta tai repi termiittikekoja auki. Nelivarpaiset takaraajat olivat yli kolmasosan pidemmät kuin eturaajat. Tällä pienikokoisella kasvinsyöjällä ei ollut muita puolustuskeinoja saalistajia vastaan kuin karkuun juokseminen. Heterodontosauruksen vihollisiin kuuluivat muun muassa varhaiset teropodit, lihaasyövät synapsidit ja nopeajalkaiset maalla liikkuneet krokotiilit.
Heterodontosaurus eli samoihin aikoihin Lesothosauruksen kanssa, mutta se oli kehittyneempi eläin kuin Lesothosaurus. Samalta seudulta on löydetty muitakin samaan heimoon kuuluneita dinosauruksia, esimerkiksi Abrictosaurus ja Lycorhinus. Varhaisjurakauden eteläisestä Afrikasta tunnetaan myös Massospondyluksen kaltaisia prosauropodeja sekä teropodeja, kuten Coelophysis.
Heterodontosaurus nimettiin hampaidensa mukaan. Sillä oli kolmenlaisia hampaita, toisin kuin useimmilla dinosauruksilla tai matelijoilla ylipäätänsä. Heterodontosauruksella oli hampaaton nokka, terävät etuhampaat, pitkät kulmahampaat ja korkeakruunuiset poskihampaat, jotka sopivat kasvien hienontamiseen. Kulmahampaitaan se todennäköisesti käytti juurien ylöskaivamiseen, kilpailijoiden uhkaamiseen tai tehdäkseen vaikutuksen mahdolliseen parittelukumppaniin. On mahdollista, että vain uroksilla oli syöksyhampaat, mutta asiasta ei ole varmuutta.
Vähäjärvi (Hämeenlinna, Lautsia)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Ilmoilanselän alueeseen (35.771) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Digital8

Digital8 on Hi8-nauhaformaatista kehitetty digitaalinen videotallenne. Sony esitteli järjestelmän vuonna 1999. Digital8 käyttää kuvan ja äänen tallentamiseen periaatteessa samaa digitaalitekniikkaa kuin DV-järjestelmä.
France Nuyen

France Nuyen (s. 31. heinäkuuta 1939 Marseille) on ranskalainen näyttelijä. Hänen syntymänimensä on France Nguyen Van-Nga – hänen isänsä oli vietnamilainen.
Nuyen on esiintynyt muiden muassa elokuvissa South Pacific (1958), Satan Never Sleeps (1962), Häikäilemättömät (1963) ja Ilon ja onnen tarinat (1993). Vieraillessaan 1960-luvulla joitakin kertoja Minä vakooja -televisiosarjassa Nuyen tutustui Robert Culpiin, joka oli hänen toinen aviomiehensä vuosina 1967–1970.
Nuyen oli vuonna 1959 ehdolla lupaavimman naistulokkaan Golden Globe -palkinnon saajaksi. Teatterin puolelta hänet muistetaan näytelmästä The World of Suzie Wong, jossa hän tulkitsi nimiroolin vuonna 1958. Hän esiintyi Elaanin roolissa Star Trek -jaksossa ”Elaan of Troyius” (1968).
Paitsi näyttelijänä, Nuyen on työskennellyt myös psykologina.
Ironia

Ironia eli epäsuora iva on huumorin laji. Sana juontuu kreikan sanasta εἰρωνεία, teeskentely. Ironia voi olla sanallista tai tilanteeseen liittyvää.
Sanallinen ironia on ilmaisumuoto, jossa todellinen merkitys ja käytetyt sanat ovat ristiriidassa. Ironiaan sisältyy ajatus siitä, että asiat eivät ole sitä, miltä ne näyttävät tai mitä niiden väitetään olevan. Ironia on tyypillisesti kulttuurisidonnaista, eikä ironia sen vuoksi paljastu ellei ymmärrä asiayhteyttä.
Vaikka ironia on huumorin alalaji, se ei ole yksinomaan hauskaa eikä ironian tarkoitus ole aina huvittaa tai viihdyttää. Ironia on joskus katkeraa ja ironinen huomautus voi olla tarkoitettu peitellyksi hyökkäykseksi tai loukkaukseksi.

Ironian tyyppejä

Ironian alalajeja ovat sokraattinen, dramaattinen, historiallinen ja tilanteeseen liittyvä ironia. Itseensä kohdistuvaa ivaa kutsutaan itseironiaksi.
Draamallinen ironia on ilmaisua, jossa jännite syntyy siitä, että yleisö tietää enemmän kuin draaman henkilöhahmot: esimerkiksi kuningas Oidipuksen tarinaa seuraava yleisö tietää oraakkelin ennustaneen Oidipuksen vääjäämättömän kohtalon.
Sokraattinen ironia on ironiaa, joka ilmenee jonkun henkilön (yleensä opettajan) teeskennellessä tietämätöntä paljastaakseen toisen (oppilaan) tietämättömyyden. Yleensä ironian havaitsee yleisö, mutta ei itse ironian kohde.
Sarkasmi on purevaksi ja teräväksi tarkoitettua sanallista ironiaa, ja se koetaan siksi loukkaavaksi ja joskus raivostuttavaksi. Toisin kuin ironia, sarkasmi on aina harkittua ja sillä on selkeä kohde, joka on yleensä ihminen mutta joskus myös esimerkiksi esine tai uskomus. Ihmiset voivat olla sarkastisia tai ironisia, mutta tilanne voi olla vain ironinen.
Kakeibo

Kakeibo (jap. 家計簿, kakeibo) on japanilainen säästömenetelmä. Sana kakeibo voidaan kääntää "kotitalouden tilikirjaksi", ja se on sananmukaisesti tarkoitettu kotitalousten taloudenhallintaan. Kakeibot vaihtelevat rakenteiltaan, mutta perusidea on sama. Kuukauden alussa kakeiboon kirjoitetaan alkavan kuukauden tulot ja välttämättömät menot ja päätetään jonkinlainen säästötavoite. Tämän jälkeen käyttäjä kirjaa päivittäin ylös omat menonsa, jotka lasketaan ensin viikon ja myöhemmin kuukauden päätteeksi yhteen. Kuukauden lopuksi kakeiboon kirjoitetaan yhteenveto kuukauden rahankäytöstä. Menojen ja tulojen lisäksi kakeiboon kirjoitetaan ajatuksia ja huomioita, minkä tarkoituksena on kasvattaa tietoisuutta omasta kulutuksesta. Kakeibo voi olla valmis kirja tai itse tehty.

Historia

Kakeibon kehitti japanilainen naistoimittaja Motoko Hani, joka julkaisi ensimmäisen kakeibon naistenlehdessä vuonna 1904.
Sääkshovi

Sääkshovi oli tanssilava Nurmijärvellä Kiljavan kylässä lähellä Sääksjärven rantaa. Varsinainen katettu tanssilava valmistui vuonna 1955. Sitä ennen järven rannalla tai läheisyydessä on ollut ainakin 1930-luvulta avolava.
Sääksjärven tanssilava oli tyypillinen 8-kulmainen mutterilava.
Lavan rakensivat yhdessä urheiluseurat Rajamäen Kehitys ja Rajamäen Rykmentti. Viimeiset tanssit järjestettin lavalla elokuussa 1974. Lava purettiin lopullisesti vuonna 1978.
Sääkshovin tanssilavasta valmistui vuonna 2018 nettisivut, jossa on mm. lavan keikkakalenteri, kuvia ja tarinoita lavalta sekä tietoja joistain esiintyjistä.
(Toinen Sääkshovi-niminen paikka on ollut ravintola Lempäälässä.)
Barry Sanders

Barry Sanders (s. 16. heinäkuuta 1968 Wichita, Kansas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi koko kymmenvuotisen ammattilaisuransa Detroit Lionsin joukkueessa.
Sanders valittiin vuonna 2004 amerikkalaisen jalkapallon Hall of Fameen. Häntä pidetään yhtenä lajin kaikkien aikojen parhaista keskushyökkääjistä.

Ura

Sanders voitti yliopistourallaan Oklahoman osavaltionyliopiston joukkueessa parhaalle yliopistopelaajalle annettavan Heisman Trophyn vuonna 1988. Detroit Lions varasi hänet seuraavan vuoden NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen kolmantena pelaajana.
Sanders pelasi Detroitissa kymmenen kauden ajan, kunnes yllättäen ilmoitti heinäkuussa 1999 lopettavansa uransa, vain 31-vuotiaana. Hänet valittiin urallaan NFC-konferenssin joukkueeseen NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin jokaisella pelikaudellaan.
RACON

RACON (engl. Radar beacon) on kiinteälle merenkulun turvalaitteelle asennettava elektroninen lisälaite, joka otettuaan vastaan tutkan lähetyssignaaleja lähettää takaisin tutkan kuvapinnalla näkyvän MORSE-vastauskoodin.  Siitä käytetään myös nimitystä tutkamajakka.
Tutkamajakka auttaa merenkulkijaa tunnistamaan vesiväylän varrella olevia kiinteitä kohteita aluksen omaa tutkaa käyttäen. Se on toisiotutkaperiaatteella toimiva tutkavastaaja, joka käynnistyy merenkulkututkan lähettimen pulssista ja vastaa samalla taajuudella omalla koodillaan, jolloin se näkyy tutkan näytöllä selvästi tunnistettavana, lyhyistä viivoista ja pisteistä koostuvana morsekoodina. Aluksella ei siis tarvita tavallisen tutkan lisäksi muita lisälaitteita.
Huomattavaa on, että uuden sukupolven (vuodesta 2008->) ns. laajakaistatutkat (broadband) eivät aktivoi racon-majakoita, ts. tutkan kuvaruudulla ei näy raconin morsekoodia. Syynä tähän on laajakaistatutkan erilainen tekniikka verrattuna magnetroniin perustuvaan perinteiseen pulssitutkaan. Näin ollen laajakaistatutka (kuten Lowrance BR24) ei voi olla meripelastusaluksen ainoa tutka; muutoin jäävät esim. aktivoidut SART-hätämajakat näkymättä etsintätehtävissä.
RACON-kohteet on merkitty merikarttaan turvalaitteen symbolilla (esim. tutkamerkki, kummeli tai reunamerkki), jonka yhteydessä on sana Racon.
Antti Sokka

Antti Väinö Sokka (13. syyskuuta 1904, Antrea – 11. elokuuta 1972) oli Mannerheim-ristin ritari numero 23.
Alikersantti, panssarintorjuntakivääriryhmän johtaja Antti Sokka palveli jatkosodan hyökkäysvaiheessa JR 50:ssä panssarintorjuntatehtävissä ja hänen aseensa oli Lahti L-39 -panssarintorjuntakivääri. Hänelle esitettiin jo syyskuussa 1941 Mannerheim-ristiä, mutta Mannerheim ei hyväksynyt sitä 26. syyskuuta 1941, mutta uusintaesityksestä Sokka nimitettiin 12. lokakuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 23.
Hänen nimitysesityksessään mainitaan 13. heinäkuuta 1941 tehty kahden kuorma-auton ja yhden panssarivaunun, 5. syyskuuta hyökkäysvaunun kulun hidastaminen niin, että se voitiin tuhota panssarintorjuntatykillä sekä kolmen kuorma-auton tuhoaminen ja yhden panssarin tuleen ampuminen Prääsän taistelussa 8. syyskuuta 1941.
Sokka ylennettiin luutnantiksi 19. lokakuuta 1944. Siviiliammatiltaltaan hän oli myymälänhoitaja ja kauppaedustaja.
Nestor Serrano

Nestor Serrano (s. 5. marraskuuta 1955 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa Rahareikä. Hän on näytellyt myös elokuvissa Tappava ase 2, Bad Boys, Neuvottelija, Empire, The Insider – sisäpiirissä, Valamiehet ja The Day After Tomorrow. Hän näytteli myös televisiosarjassa 24 Navi Arazia.
Terfenol-D

Terfenol-D on metalliseos, joka koostuu raudasta johon on seostettu harvinaisia alkuaineita terbiumia ja dysprosiumia. Se ei ole koostumukseltaan stoikiometrinen aine vaan sen rakenne on muotoa TeₓDy₁₋ₓFey (ainesosien suhteet x=0,3; y=1,9–1,195). Se on magnetostriktiivinen materiaali, joka muuttaa muotoaan ulkoisen magneettikentän vaikutuksesta. Se kehitettiin alkujaan 1970-luvulla Yhdysvaltojen laivaston Naval Ordnance Laboratory tutkimuskeskuksessa.  Nimi tulee sanoista terbium, rauta (Fe), Naval Ordnance Laboratory (NOL), ja dysprosium.
Tällä seoksella on suurin tunnettu magnetostriktiivinen siirtymä (venymä tai kutistuma). Terfenol-D:stä valmistetun kappaleen pituus muuttuu jopa 2 000 mikrometriä kun magneettikentän voimakkuus muuttuu nollasta saturaatioarvoonsa 159,155 kA/m (2 kOe) tai toisin päin, huoneenlämpötilassa. Tämä myötymä on noin sata kertaa suurempi kuin nikkelillä. Terfenol-D:tä käytetään laivojen kaikuluotaimissa ja magnetomekaanisissa sensoreissa ja toimilaitteissa kuten mikrokokoisissa pumpuissa ja venttiileissä.
Giórgos Bógris

Ura

Bógris on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjan pääsarja Liga ACB:ssä. Hän voitti CB 1939 Canariasin pelaajana Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2017, jolloin hänet myös valittiin sarjan ykköstähdistöviisikkoon. Kaudella 2010–2011 hän voitti Euroliigan Panathinaikosin joukkueessa. Bógris on voittanut myös kaksi Kreikan mestaruutta. Hän on edustanut Kreikan miesten maajoukkuetta.
KDM Absalon

Palvelus

Alus on Somalian rannikolla suojaamassa liikennettä merirosvoilta ja joutui muun muassa helmikuussa 2012 tulitaisteluun merirosvojen kanssa.
Fregatti Absalon on vieraillut Suomessa vuonna 2010 laivastovierailuna. Silloin se osallistui Suomen isännöimiin Northern Coasts -merisotaharjoituksiin.
Alus käytti Tahkoluodon satamaa Porissa.
Šīn

Šīn (arab. شين‎, šīn, pers. ‏شين‎, šin) on arabialaisen kirjaimiston 13. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ش ja äännearvo [ʃ]. Šīnin vastine heprealaisessa kirjaimistossa on šin (ש).
Kun šīniä edeltää kirjain, joka voidaan liittää seuraavaan kirjaimeen, se liitetään šīniin viivalla (esim. نش nš). Sanan keskellä ja alussa šīn liitetään sitä seuraavaan kirjaimeen korvaamalla kirjaimen viimeinen kaari seuraavaan kirjaimeen johtavalla vaakaviivalla (esim. شا šā, نشو nšū).
Robert Grosseteste

Robert Grosseteste (n. 1175 – 9. lokakuuta 1253) oli englantilainen valtiomies, teologi ja Lincolnin piispa. A. C. Crombie on kutsunut häntä ”keskiaikaisen Oxfordin tieteellisen ajattelun todelliseksi perustajaksi, ja jossain määrin jopa koko modernin Englannin älyllisen perinteen perustajaksi”.

Elämä

Grosseteste syntyi vaatimattomaan perheeseen Suffolkissa. Hänen elämästään ennen vuotta 1230 tiedetään vain vähän. Hän on saanut yleistävää kolutusta jossain Englannissa, mahdollisesti Lincolnissa, ja jatkanut opintojaan mahdollisesti Herefordissa, joka oli tuohon aikaan tieteellisen oppineisuuden keskus. Hän opiskeli teologiaa 1200-luvun alussa, mutta on kiistanalaista, tapahtuiko se Oxfordin yliopistossa vai muualla.
Vuonna 1235 Grossetestesta tuli Lincolnin piispa, ja hän pysyi virassa kuolemaansa asti.
Tauvo

Tauvo on kylä Siikajoen kunnassa Perämeren rannalla. Kalastus- ja maatalousvaltainen kylä sijaitsee Tauvonniemellä Raahen pohjoispuolella noin kymmenen kilometriä Siikajoenkylältä länteen.
Perämeren rannikolla sijaitsevat Tauvon kalasatama, lintuasema, tuulivoimapuistot sekä Tauvon majakka. Kylä on myös tunnettu laajoista hiekkarannoistaan.
Tauvo oli vielä 1800-luvulla saari. Tauvossa on ollut venevalkamatyyppinen satama-alue jo 1800-luvulla, nykyinen satama on valmistunut 1971. Vuonna 1965 kylään perustettiin Tauvon lintuasema, joka on toiminut osana Oulun yliopiston Perämeren tutkimusasemaa.
Tauvon tuulivoimapuisto käsittää Tauvo 1 ja Tauvo 2 -tuulivoimalat, jotka ovat valmistuneet 1997. Voimaloiden yhteenlaskettu vuosituotanto on 2 600 megawattituntia.
Bad Boys (Inner Circlen kappale)

Historia

Laulu julkaistiin alun perin vuonna 1987 One Way-albumille, mutta vuonna 1993 se julkaistiin singlenä sen nykyisellä nimellä. Se ylsi kappalelistoilla sijalle 53 Isossa-Britanniassa ja sijalle 8 Yhdysvalloissa, saavuttaen lopulta kultarajan. Bad Boys julkaistiin myös Inner Circlen Sweat (A La La La La Long)-singlen B-puoleisena singlenä.
"Bad Boys" valittiin tunnusmusiikiksi Lain nimessä -sarjaan, koska sen eräs tuottaja sattui olemaan Inner Circle-fani.
1990-luvulla suosiossa ollutta kappaletta käytettiin myös Will Smithin ja Martin Lawrencen toiminta/komediaelokuvassa Bad Boys sekä sen seuraajaelokuvassa Bad Boys 2 (jotkut kappaleen sanoista laulaa molemmissa elokuvissa Smith ja Lawrence).
Kappaleessa viitataan "Sheriff John Browniin", joka oli Bob Marleyn I Shot the Sheriff-laulussa tapettu sheriffi.
Kappaleen instrumentaalinen versio soi "In Drag Net"-bonustasossa pelissä Gex: Enter the Gecko.
Länsi-Suomen huoltorykmentti

Organisaatio ja tehtävät

Rykmentin esikunta sijaitsi Hämeenlinnassa Myllymäessä. Esikunnan lisäksi joukko-osastoon kuuluivat Järjestelmäkeskus (JärjKesk/LSHR), Varasto-osasto (Vsto-os/LSHR) sekä joukkoyksikkönä aikaisemmin itsenäisenä joukko-osastona toiminut Talousvarikko.
Esikunta jakautui hallinto- ja huolto-osastoihin. Joukko-osaston viimeisenä komentajana toimi eversti Topi Paloharju, jonka edeltäjä vuoden 2011 loppuun oli eversti Timo Kakkola. Esikuntapäällikkönä (2012–) oli komentaja Ismo Rairama, jota edelsi everstiluutnantti Teemu Ruuskanen.
Järjestelmäkeskus oli rykmentin joukkoyksikkö, jonka tehtäviä olivat ajoneuvo- ja elektroniikka-alan järjestelmien valtakunnallinen tekninen elinjakson hallinta ja elektronisen sodankäynnin järjestelmien 2-tason kunnossapito.
Varasto-osastoon kuului useita varastoja muun muassa Tammelan Letkulla (entinen Tammelan Aluevarasto), Turussa, Orimattilan Uudessakylässä Kuivannossa (entinen Uudenkylän Aluevarasto), Lahdessa ja Ilmajoen Tuomikylässä.
Varasto-osaston varastoissa varastoitiin keskeisin osa maavoimien materiaalista. Aluevarastot kuuluivat ennen huoltorykmenttien perustamista sotilasläänien tai sotilaspiirien alaisuuteen, kuten Tammelan Aluevarasto Hämeen Sotilasläänin esikunnalle.
Talousvarikko vastasi koko puolustusvoimien kenttämajoitus- ja muonitusmateriaalista, vesihuollon järjestelmistä sekä vaatetuksesta. Viimeksi mainittuja tehtäviä hoitavat Säkylän ja Mikkelin tuotantolaitokset (entiset vaatetuskorjaamot) kyseisissä varuskunnissa. Sodankylän tuotantolaitos on lakkautettu ja sen korjaus- ja pesulatoiminta on ulkoistettu Comforta Oy:lle.
Ylinenlompolo (Pello, Lampsijärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 17,9 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Lampsijoen valuma-alueeseen (67.936) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,7 metriä mpy.
Ika Peyron

Fredrika Albertina "Ika" Peyron (o.s. Asp; 1. heinäkuuta 1845 Timrå – 15. maaliskuuta 1922 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä. Hän sai lapsena opetusta Ivar Hallströmiltä pianon- ja Albert Lindströmiltä urkujensoitossa. Säveltämisen hän aloitti tavallista myöhemmin, mutta hän sai aikuisiällään siinä opetusta Emil Sjögreniltä. Hänen tuotantoonsa kuuluu salonkimusiikkia ja kuoroteoksia; elinaikanaan hän tuli tunnetuimmaksi lauluillaan ja pianokappaleillaan. Soitinmusiikin joukossa on pianokappaleiden lisäksi sävellyksiä jousikvartetille, urkukappaleita sekä teoksia pianon ja viulun sekä pianon ja sellon muodostamille duoille.
Vaikka Peyron keskittyi pääasiassa säveltämiseen kotia ja salonkeja varten, hänen töitään painettiin Tukholmassa, Christianiassa (Oslo) ja Kööpenhaminassa. Tämän seurauksena sävellykset levisivät ja tulivat esitetyiksi melko laajoilla alueilla. Teokset saivat näkyvyyttä myös sovitettuina puhallinorkesterille; ei ole tiedossa, olivatko sovitukset säveltäjän omia vai jonkun muun työn tulosta. Sovitukset kuitenkin pääsivät sotilaskokoonpanojen ohjelmistoon, mikä teki hänestä aikansa naissäveltäjien keskuudessa harvinaislaatuisen.
Ika Peyron meni vuonna 1865 naimisiin Ludvig Peyronin (1832–1915) kanssa; miehestä tuli sittemmin valtiopäiväedustaja. Parille syntyi kolme lasta.
Sanoitus

Sanoituksella tarkoitetaan musiikkikappaleessa olevaa lyriikkaa, jota laulaja puolestaan tulkitsee. Tästä syystä sanoituksesta käytetään myös nimitystä laululyriikka. Oopperakappaleiden tekstistä puhuttaessa taas käytetään tyypillisesti nimitystä libretto. 
Sanoitus voidaan kirjoittaa ennen kappaleen säveltämistä tai suoraan melodiaan, joko laulun säveltämisen aikana tai sen jälkeen. Sanoituksen tekijää kutsutaan sanoittajaksi. Joissakin musiikkikappaleessa laululyriikkana on hyödynnetty myös runoja, joita ei välttämättä alkuaan ole tarkoitettu lauluteksteiksi ja etenkin Eino Leinon ja Arto Mellerin lukuisia runoteoksia on sävelletty.
Tätä on käytetty erityisesti taidemusiikissa, mutta myös iskelmissä ja laulaja-lauluntekijä-tyyppisessä musiikissa. Laajemmassa asiayhteydessä kevyen musiikin sanoitukset ovat eräs erikoistapaus laululyriikasta, joka kattaa myös muut musiikin tyylilajit.
Sanoitus on lyriikkaa, joka on tarkoitettu pääsääntöisesti kuultavaksi ja solistin laulettavaksi. Heikki Salon kirjoittaman laululyriikan käsikirjan Kahlekuningaslaji mukaan laululyriikka on oma kirjoittamisen lajinsa. Edu Kettunen on sanonut, ettei laulun sanoituksen tarvitse toimia pelkkänä tekstinä, vaan ainoastaan laulettuna ja Samuli Koivulahden mukaan jokaisessa laululyriikan genressä ja alalajissa on oma estetiikkansa ja eroaa pohjimmiltaan muusta mitallisesta runoudesta lähinnä fonetiikan ja melodiasidonnaisuutensa osalta.

Laululyriikan estetiikasta

Etenkin iskelmämusiikin parissa ollaan erityisen tarkkoja klassisen runouden erityispiirteiden, kuten Helismaankin suosiman muoto-opin ja vokaalisoinnun, säilymisestä. Rinnalle on kuitenkin noussut myös musiikkityylejä joissa laulutekstin sisältö on noussut riimittelyä ja idiomaattisuutta tärkeämmiksi tekijöiksi. Näin on esimerkiksi kantaaottavuuteen pyrkivien punk-sanoitusten kohdalla. Vastaavasti esimerkiksi Rap-lyriikassa on perinteisesti paljon riimejä, mutta riimien 'puhtaudessa' ja säkeistöjen tavurakenteissa ja painotuksissa otetaan usein hyvinkin paljon vapauksia. R&B-musiikissa taas melodiat saattavat vaihdella joskus runsaastikin toisiaan vastaavien säkeistöjen välillä, jolloin idiomaattisuus ei sanoituksenkaan osalta toteudu - ainakaan samalla tavalla kuin mitä esimerkiksi edellä mainitussa iskelmälyriikassa. R&B-musiikissa käytetään usein melismaattista laulutyyliä joka näkyy myös sanoituksissa siten että yksi tavu on saatettu jakaa useammalle tavulle. Vastaavasti iskelmälyriikassa, joka on luonteeltaan syllabinen (jokainen tavu vastaa yhtä tahtia) tätä pidetään usein virheenä. Iskelmälyriikassa on perinteisesti pitäydytty ilmaisussa, joka ei ärsytä tai särähdä korvaan, kun taas punk- ja rap-lyriikoissa usein halutaankin shokeerata ja tietoisesti herätellä kuulijaa.

Suomalaisen laululyriikan historiaa

Yleisen luulon vastaisesti suomalainen laululyriikka ei alkuaan tuntenut riimejä, vaan niiden käyttö yleistyi lauluissamme vasta 1600-luvulla uskonpuhdistuksen ja Ruotsin nousukauden myötä. Tuolloin kalevalamittaista laulutapaa ja joikua alettiin pitää pakanallisina. Tilalle tulivat virret, ja niissä yleisesti käytetty loppusoinnullinen muotokieli vakiintui myös maallisiin lauluihin.
Katajanokan terminaali

Katajanokan terminaali on yksi Helsingin Sataman matkustajaterminaaleista, joka sijaitsee Helsingin Katajanokalla. Katajanokalta liikennöi Viking Line säännöllisesti Tukholmaan ja Tallinnaan.
Katajanokalle kulkevat raitiovaunulinjat 5 ja 4.
Terminaalirakennus oli alun perin tullimakasiini, satamarakennus K8. Se valmistui vuonna 1937 Helsingin kaupunginarkkitehti Gunnar Taucherin suunnittelemana. Rakennus muutettiin sataman matkustajaterminaaliksi vuonna 1977, kun Finnjet aloitti liikennöinnin Helsingin ja Travemünden välillä. Muutostyöt suunnitteli satamalaitoksen arkkitehti Kari Unelius. Terminaalia on sittemmin laajennettu useasti, viimeksi vuonna 2008 rannan puolelle valmistuneella lasiseinäisellä laajennusosalla, jonka suunnitteli arkkitehti Ari Bungers. Rakennus on suojeltu.
Vastapäätä terminaalin sisäänkäyntiä on vuonna 1855 Helsingin edustalla uponneen venäläisen linjalaiva Hesekielin (Iezekiil) ankkuri, jonka sukeltajat löysivät Suomenlinnan luota vuonna 1977.
Isonami (1908)

Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi ja se nimettiin 1. elokuuta 1928 W-7:ksi. Alus siirrettiin 1. kesäkuuta 1930 apualukseksi.