google/wiki40b huggingface dataset:
O. V. Turunen

Otto Vilhelm (O.V.) Turunen (30. marraskuuta 1875 Heinävesi – 9. syyskuuta 1954 Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen toimitusjohtaja, maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Turusen vanhemmat olivat tilallinen Paul Turunen ja Anna Lovisa Koikkalainen. Hän kävi kaksi talvea kansakoulua ja työskenteli aluksi kauppa-apulaisena Hiitolassa 1891–1892 sekä maataloustöissä. Turunen oli Valtionrautateiden palveluksessa Viipurin konepajalla 1900–1902, vaihdemiehenä Kivennavan Raivolassa 1903–1914, vaihdemiehenä ja jarrumiehenä Pieksämäellä 1914–1918 sekä ylimääräisenä konduktöörinä 1918. Hän oli Rautatieläisten liiton liittosihteerinä 1906 ja kuului liiton hallitukseen.
Suomen sisällissodan jälkeen Turunen oli vankilassa poliittisista syistä 1918 ja vapauduttuaan hän toimi aluksi Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä ja Sortavalan työväentalo oy:n toimitusjohtajana 1919–1920 sekä oli Kansan Voima -lehden taloudenhoitajana 1919–1921. Hän alkoi harjoittaa myös asianajotoimintaa 1920-luvulta alkaen.
Turunen oli Viipurin maalaiskunnan taksoitussihteerinä 1921–1933 ja lastenvalvojana 1926–1944. Hän toimi Viipurin Ympäristön Sähkö Oy:n toimitusjohtajana 1928–1944 ja oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa 1921–1944. Sotavuosien jälkeen Turunen omisti huvilatilan Mikkelin maalaiskunnassa 1947–1954.
Turunen oli SDP:n kansanedustajana 1909–1917 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului myös Viipurin maalaiskunnan hoitokuntaan ja 1910-luvun alussa hän oli mukana Uudenkirkon ja Kivennavan yhdistämistä Pietarin kuvernementtiin vastustavassa toimikunnassa.
Turunen oli naimisissa vuodesta 1907 Matilda Marianna Kuusiston kanssa
Capsicum baccatum

Kasvatus

Capsicum baccatum sopii kasvihuoneeseen, vesiviljelyyn tai sisäkasvatukseen. Se on helppohoitoinen.
Le Mansin raitiotieliikenne

Historia

Kaupungin alkuperäinen raitiotieliikenne aloitti toimintansa vuonna 1897. Raitiotie toimi vuoteen 1947 asti, jonka jälkeen se lakkautettiin. Laajimmillaan verkosto koostui kolmesta raitiotielinjasta.
Kuusikymmentä vuotta alkuperäisen raitiotien lakkautuksen jälkeen kaupungin uusi raitiotie aloitti toimintansa reitillä, joka kulki Mainen yliopistolta etelään. Vuoden 2007 aikana linja pidennettiin kulkemaan Antarèsille asti.
Le Mansin toinen raitiotielinja avattiin vuonna 2014. Linjaa varten kaupunkiin rakennettiin 3,6 kilometriä uutta raitiotietä.
World Baseball Classic 2013

World Baseball Classic 2013 pelattiin 2.–19. maaliskuuta. Alkulohkoja pelattiin Japanissa, Taiwanissa, Puerto Ricossa ja Yhdysvalloissa. Lopputurnaus pelattiin San Franciscossa Kaliforniassa.

Alkulohkot

Päivämäärät paikallista aikaa. Alkulohkot pelattiin Round robin -systeemillä eli jokainen joukkue kohtasi kertaalleen muut lohkon joukkueet ja kaksi parasta selviytyi toiselle kierrokselle.

Lohko 1

Pelattiin Tokiossa, Japanissa.

Lohko 2

Pelattiin Miamissa, Floridassa.
Takaraivoluu-kannattajanikamanivel

Takaraivoluu-kannattajanikamanivel (lat. articulatio atlanto-occipitalis) eli ylempi niskanivel muodostuu takaraivoluun niskanastan ja kannattajanikaman fovea articularis cranialis:en välille. Se muodostuu kahdesta erillisestä nivelpussista, jotka ovat ventraalisesti yhteydessä lihansyöjillä, naudoilla, hevosilla ja vanhoilla sioilla, mutta dorsaalisesti ne ovat erillään. Lisäksi lihansyöjillä ylempi niskanivel on yhteydessä kannattaja-kiertonikamanivelen kanssa. Ylempi niskanivel toimii päätä nyökätessä, mutta se ei kierry tai taivu sivulle. Ylempi niskanivel luetaankin kuuluvaksi sarananiveliin.
Pöyry (yritys)

Johto

Pöyryn toimitusjohtajana on toiminut sveitsiläinen Martin à Porta 1. helmikuuta 2016 alkaen. Ennen à Portaa toimitusjohtajana oli toiminut Alexis Fries syyskuusta 2012. Friestä edeltänyt toimitusjohtaja Heikki Malinen irtisanoutui kesäkuussa 2012, koska yhtiön tulokseen ei oltu tyytyväisiä. Malisen edeltäjä oli diplomi-insinööri Erkki Pehu-Lehtonen, joka oli toimitusjohtajana vuosina 1999–2008.

Maailmanpankin syytös

Kesäkuussa 2012 yritys joutui kolmeksi vuodeksi Maailmanpankin ei-vastuullisten yritysten listalle väärien laskujen ja sopimattomien etujen tarjoamisesta sen henkilökunnalle. Vajaata kahta viikkoa myöhemmin Maailmanpankki täsmensi lausuntoaan, että kyse oli yksittäisestä lahjasta henkilölle, joka ei enää ole Maailmanpankkiryhmän palkkalistoilla ja että väärinkäytös tapahtui Itä-Aasian–Tyynenmeren alueella vuonna 2009. Maailmanpankki oli ilmoittanut asiasta myös Suomen poliisille, joka oli seurannut asian uutisointia ja aikoo tutkia tapausta tarkemmin ja päättää sen jälkeen, onko aihetta aloittaa asiasta esitutkinta. 
Joulukuussa 2012 Keskusrikospoliisi ilmoitti, ettei sen selvityksissä ole löytynyt mitään syytä aloittaa esitutkintaa.
Pääsarja (urheilu)

Pääsarja on kilpaurheilussa, lähinnä palloilussa, kussakin lajissa maan kansallisen sarjajärjestelmän ylin sarjataso. Korkeimman sarjatason kutsuminen pääsarjaksi on yleistynyt, kun eri liigat ja muut sarjat ovat ammattilaistumisen myötä ja muutenkin lähinnä kaupallisista syistä alkaneet antaa itselleen hyvinkin vaihtelevia erisnimiä, joista ei suoraan käy ilmi, minkä tasoisesta tai tyyppisestä sarjasta on kysymys.

Joukkuepalloilu

Suomessa joukkuepalloilujen pääsarjoja ovat esimerkiksi SM-liiga jääkiekossa, Mestaruusliiga lentopallossa, Veikkausliiga jalkapallossa, Korisliiga koripallossa ja Salibandyliiga salibandyssa. Aiemmin pääsarjaa yleisesti tarkoittanut nimitys Mestaruussarja viittaa nykyään monessa lajissa niin Suomessa kuin muuallakin maailmassa johonkin alempaan, usein toiseksi korkeimpaan sarjatasoon. Näitä ovat esimerkiksi Englannin jalkapallossa The Football League Championship ja Suomen jääkiekossa Mestis.

Mailapelit

Mailapeleissä kuten tenniksessä ja squashissa pääsarja on turnausmuotoisissa tapahtumissa kunkin luokan varsinaisen ottelukaavion mukainen osa, kisan loppuvaihe. Turnauksessa käytettävästä järjestelmästä riippuen kilpailija voi päästä pääsarjaan suoraan aikaisemman menestyksensä perusteella, selviämällä voitokkaasti karsinnoista, järjestäjien myöntämällä niin sanotulla villillä kortilla tai kutsukisoissa kutsun perusteella.
FS Friant (1893)

Palvelus

Alus saapui vuonna 1914 Newfoundlandista Marokkoon. Alus palveli asemalla, kunnes se siirrettiin vuonna 1918 Mudrosiin 3. sukellusvenelaivueen emälaivaksi. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1920, jonka jälkeen se romutettiin.
Ferrari 575M Maranello

Kehitys

Vuonna 2005 saataville tuli GTC-paketti ja Superamerica-avoversio, jota valmistettiin vain 599 kappaletta.
Härkähai

Ravinto

Härkähai syö melkein mitä tahansa liharavintoa: kalaa, toisia haita, rauskuja, delfiineitä, kilpikonnia, lintuja, äyriäisiä ja jopa uimassa olevia maanisäkkäitä. Härkähai ei erota ihmistä saaliseläimestä, mutta härkähaiden hyökkäykset ovat silti erittäin harvinaisia, koska ne vaativat poikkeusolosuhteita.
Erland Josephson

Erland Josephson (15. kesäkuuta 1923 Tukholma – 25. helmikuuta 2012 Tukholma) oli ruotsalainen, juutalaista syntyperää oleva näyttelijä, ohjaaja, kirjailija ja teatterinjohtaja. Josephsonin näyttelijäntyö oli psykologisesti terävää, ja hän sai usein esittää kyynikkoa tai intellektuellia. Hänen tunnetaan erityisesti rooleistaan Ingmar Bergmanin ohjaamissa elokuvissa.

Elokuva- ja teatteriura

Erland Josephsonin ammatillinen yhteistyö Ingmar Bergmanin kanssa kesti yli 60 vuotta – Bergman ei ehtinyt työskennellä kenenkään muun kanssa yhtä kauan. He kohtasivat ensimmäistä kertaa jo 1930-luvun lopulla, kun Josephson oli vasta teini-ikäinen. Bergman ohjasi nuorukaista ensimmäistä kertaa 1940 näytelmässä Venetsian kauppias, jossa tällä oli Antonion rooli. Josephson näyttäytyi myös Bergmanin varhaisessa elokuvassa Elämän sateessa (1946), mutta merkittävimmät Bergman-roolinsa hän teki vasta vanhemmalla iällä. Erityisen tunnettu on pääosa aviomiehenä televisiosarjassa Kohtauksia eräästä avioliitosta (1973). Vanhemmiten Josephsonin ja Bergmanin ystävyys syveni, niin että oli luonnollista, että Bergmanin kirjoittamassa ja Liv Ullmannin ohjaamassa televisioelokuvassa Uskoton (2000) Josephsonilla on rooli ystävänsä alter egona: Bergman-nimisenä tapahtumien tarkkailijana. Bergmanin viimeisessä elokuvaohjauksessa, televisiolle tuotetussa Sarabandissa (2003), Josephson niin ikään näyttelee pääosassa. Tämänkin jälkeen Bergman ohjasi Josephsonia vielä teatterissa.
Josephson käsikirjoitti Bergmanin kanssa tämän ensimmäisen värielokuvan Puhumattakaan naisista (1964). Kun Bergman erosi Ruotsin päänäyttämön Dramatenin johtajan paikalta, Josephson otti tuon tuulisen viran vastaan ja hoiti sitä aina vuoteen 1975.
Josephson pysyi pitkään näyttelijänä Ruotsin maaperällä. Hänen ensimmäinen kansainvälinen roolinsa oli vuonna 1977 italialaisen Liliana Cavanin elokuvassa Hyvän ja pahan tuolla puolen, jossa hän esitti pääosaa filosofi Friedrich Nietzschenä. 1980-luvulla Josephson näytteli kahdessa Andrei Tarkovskin loppukauden elokuvassa.

Kirjailijana

Kirjailijanuransa Josephson aloitti runoilijana 1940-luvun puolivälissä. Hän kirjoitti myös muun muassa romaaneja, novellikokoelmia, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hänen useista kirjailijana saavuttamistaan palkinnoista mainittakoon Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto vuodelta 1957.
John Simon (tiedottaja)

John Simon on Suomessa asuva yhdysvaltalainen kirjailija. Ennen kirjailijan uraa hän toimi pitkään Koneen tiedottajana. 
Simon on kirjoittanut elämäkerran Koneen ruhtinas Koneen entisestä pääjohtajasta ja omistajasta Pekka Herlinistä. Kirjaa varten Simon teki yli sata haastattelua. Sen lisäksi, että Simon tunsi henkilökohtaisesti Pekka Herlinin myös Herlinin perheenjäsenet auttoivat Simonia kirjan tekemisessä. Simon kirjoitti kirjan käsikirjoituksen lähes kokonaan englanniksi.
Vuonna 2017 julkaisiin Simonin toinen teos, Mahdoton sota, joka kertoo suomenjuutalaisten historiasta. Kirja sisältää sekä fiktiivisen tarinan että tietokirjajaksoja, joissa kerrotaan suomalaisista juutalaissyntyisistä sotilaista, jotka toisen maailmansodan aikana taistelivat kenraali Siilasvuon III armeijakunnan joukoissa. Useita suomalaisia juutalaissotilaita palkittiin mm. saksalaisella kunniamerkillä, Rautaristillä.
Simon syntyi Virginiassa  vuonna 1943 saksan- ja puolanjuutalaiseen perheeseen. Simon vietti lapsuutensa New Yorkin osavaltiossa. Hän opiskeli kymmenen vuotta kirjallisuutta useissa yliopistoissa. Simon kävi Suomessa ensi kerran 1969. Suomeen Simon muutti pysyvästi vuonna 1982 ja Koneen palvelukseen hän astui vakituisesti vuonna 1984. Hän on asunut Suomessa 25 vuotta ja osaa suomea. Hän on naimissa suomalaisen lastentarhaopettajan Hannelen kanssa ja heillä on kaksi New  Yorkissa syntynyttä lasta Mikko (s. 1974) ja Elina (1977) .
Simon perusti vuonna 1973 New Yorkiin The Dome Projectin.
Simon on myös urheiluvaikuttaja. Hän toimi lähes 20 vuoden ajan koripalloseura Vantaan Pussihukkien puheenjohtajana. Simon asuu Vantaan Myyrmäessä.
Leena Aho

Leena Marjatta Aho (o.s. Ahtiainen) (s. 1938) on suomalainen kasvatustieteilijä ja emeritaprofessori. Hän oli 1983–2003 Joensuun korkeakoulun kasvatustieteen professori. Hän oli tiedekunnan dekaani kahteen otteeseen. Hänen tutkimuskohteenaan oli ihmisen suhde ympäristöön kasvatuksen kannalta sekä miten sitä koulutusta voi kehittää, joka perustuu tuohon suhteeseen.
China Aerospace Corporation

China Aerospace Corporation (CASC) on Kiinan kansantasavallan avaruustoiminnan teollinen osuus.
CASC-yhtymässä on ainakin 140 liiketoiminta- ja tutkimusyksikköä. Sen työvoimana on 103 000 työntekijää, joista 41 000 on erikoiskoulutettuja ja 1300 tutkijoita.
Sen tuotteisiin kuuluvat ohjukset, satelliitit ja kantoraketit ja monet muut ilmailu- ja avaruusteollisuuden tuotteet. Muita tuotteita ovat elektroniikka, kemikaalit, tietoliikennelaitteet, ajoneuvot, lääkkeet ja ympäristönsuojelun laitteet.

Tausta

China Aerospace Corporation (brittiläisissä lähteissä siitä käytetään lyhennettä CASC) on kehittänyt Kiinan Pitkä Marssi-kantoraketin. Kehitys tehtiin sen omistamissa yrityksissä, jotka olivat: China Academy of Launch Vehicle Technology (CALT) ja Shanghai Academy of Spaceflight Technology (SAST). Satelliittien ja miehitettyjen lentojen kohdalla tilanne on samanlainen: China Aerospace Corporation tai sen omistamat yhtiöt toteuttavat ne.
M. F. K. Fisher

Mary Frances Kennedy Fisher (3. heinäkuuta 1908 – 22. kesäkuuta 1992) oli tunnettu yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti elinaikanaan yli 20 kirjaa. Hän on myös julkaissut 2 päiväkirjaansa ja kirjeitään vähän ennen kuolemaansa. Hänen ensimmäinen kirjansa Serve it Forth julkaistiin vuonna 1937.
Fredrik Skavlan

Ura

Vuosina 1998–2007 Skavlan juonsi keskusteluohjelmaa Først & sist, jolla oli yli miljoona katsojaa joka perjantai-ilta. Hän voitti parhaan juontajan Gullruten-palkinnon vuonna 1999. Ollessaan ensin tauolla norjalaisesta yleisradioyhtiöstä Norsk Rikskringkastingista, Skavlan aloitti oman ohjelmansa ruotsalaisella yleisradioyhtiöllä Sveriges Televisionilla vuoden 2009 keväällä. Ohjelma voitti ensimmäisen Pohjoismaisen kielipalkinnon vuonna 2010. 
Skavlan työskenteli alun perin toimittajana ja sarjakuvapiirtäjänä useille norjalaisille sanomalehdille, kuten Morgenbladetille ja Dagbladetille. Hän on myös kuvittanut useita kirjoja, muun muassa Unni Lindellin lastenkirjan Nifse Nella og nattskolen (2008).
Siniposkikukastaja

Levinneisyys

Siniposkikukastajaa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Sitä on kuvailtu suhteellisen yleisestä yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jari Piirainen

Jari Yrjö Juhani Piirainen (s. 20. syyskuuta 1960 Kerimäki) on Kuopion kaupungin omistaman Kuopion Matkailupalvelut Oy:n toimitusjohtaja. Hän aloitti työssä vapun 2010 jälkeen.
Piiraisen aiempi ura liittyy vahvasti hiihtourheiluun. Hän on toiminut Suomen Hiihtoliiton nuorten valmentajana (1985–1989), maastohiihdon lajipäällikkönä (1989–1997), Olympiakomitean nuorten valmennuspäällikkönä (1997–1998), Helsinki 2006 -olympiahankkeen projektipäällikkönä (1998–1999), Olympiakomitean nuorten valmennuspäällikkönä (1999), Suomen Liikunta ja Urheilun toiminnanjohtajana (1999–2001) ja Suomen Hiihtoliiton toimitusjohtajana (2001–2009 kevät). Piirainen on toiminut myös SM-hiihdoissa kuuluttajana ja televisiossa hiihtokilpailujen kommentaattorina.
Hiihtoliitosta vapauduttuaan Piirainen haki muun muassa Lohjan kaupunginjohtajaksi, Lohjan sivistystoimen johtajaksi, Länsi-Uudenmaan ammattikoulutuskuntayhtymän johtajaksi (2009), sekä kunnanjohtajaksi Siuntioon (2009) ja Punkaharjulle (kevät 2010). Hakemisen ohessa Piirainen toimi yrittäjänä ja syksystä 2009 lähtien suunnistusjoukkue Deltan valmennuspäällikkönä. Hän on ollut myös Nuori Suomi ry:n ja Lohjan Yrittäjien hallituksen jäsen.
Koulutukseltaan Piirainen on kasvatustieteiden maisteri Jyväskylän yliopistosta (1981–1985).
Piiraisen perheeseen kuuluu vaimo ja kaksi poikaa.

Rikossyyte

Joulukuussa 2008 keskusrikospoliisi käynnisti uuden esitutkinnan liittyen Suomen Tietotoimiston julkaisemaan doping-uutiseen Naganon olympiakisojen alla vuonna 1998. Doping-uutisointia seuranneessa oikeudenkäynnissä STT:n toimittaja ja päätoimittaja tuomittiin sakkorangaistuksiin kunnianloukkausrikoksesta. Lisäksi osa Hiihtoliiton johtajista (muun muassa Piirainen) sai korvauksia.
Tammikuussa 2009 valmistuneessa esitutkinnassa ja sitä täydentäneessä lisätutkinnassa poliisi on selvittänyt, perustuivatko tuomiot ja korvaukset valheellisiin lausuntoihin. Epäiltynä on muun muassa silloinen Hiihtoliiton toimitusjohtaja Jari Piirainen. Rikosnimikkeinä poliisitutkinnassa ovat olleet väärä ilmianto ja törkeä petos. Päätös syytteiden nostamisesta tehtiin 27. lokakuuta 2010.
F. S. Eljas Pauanne

Frans Sulo Eljas Pauanne (11. maaliskuuta 1879 Varkaus – 26. syyskuuta 1947 Luumäki) oli suomalainen toimittaja ja suomentaja. Hän käytti nimimerkkiä Tahvo Partio.
Pauanteen vanhemmat olivat rautasorvari Frans Oskar Hellberg ja Juliana Vilhelmina Wilkman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Kuopion lyseosta.
Pauanne oli vastaavana toimittajana 1907–1908 Raja-Karjala-lehdessä ja 1909–1913 Viipuri-lehdessä. Sittemmin hän toimi nimismiehenä.
Pauanne oli naimisissa vuoteen 1929 Paula Hollon (k. 1929) kanssa ja vuodesta 1938 kansakoulunopettaja Ester Alfhild Penttisen, o.s. Pennanen kanssa.
Mutantit (Marvel Comics)

Marvel Comicsin sarjakuvissa mutantti on termi ihmisille, joilla geneettinen ominaisuus nimeltä X-geeni. Sen seurauksena mutantilla on yliluonnollisia kykyjä, jotka näyttäytyvät ensi kertaa murrosiässä. Ihmismutantteja kutsutaan toisinaan ihmisten alalajiksi Homo sapiens superior tai yksinkertaisesti Homo superior. Marvel-universumissa on myös epätarkkoja tietoja siitä ovatko mutantit Homo sapiensin seuraava kehitysvaihe vai ei.
Toisin kuin Marvelin mutaatit, kuten Hulk, Hämähäkkimies, Ihmeneloset ja Imijä, jotka olivat altistuneet ulkopuolisille energioille tai muille tekijöille, mutanteilla on oikeita geneettisiä mutaatioita.

Taustatarina

1950-luvulla Marvelin edeltäjän Atlas Comicsin sarjakuvissa esiteltiin useita erilaisia mutanttihahmoja, kuten Roger Carstairs, jolla on nyky luoda illuusioita, tai Tad Carter, jolla oli telekineettiset voimat. Mutta 1960-luvun alussa Marvelin toimittaja/kirjoittaja Stan Lee loi modernin käsitteen mutanteille ja käytti termiä joihinkin supersankareihin tai superroistoihin, jotta kaikille heistä ei tarvitsisi olla erillistä taustatarinaa. Lisäksi Lee päätti, että teini-ikäisillä mutanteilla olisi myös tavallisten ihmisten tavoin oma koulu, jotta nämä pystyisivät paremmin sopueutumaan maailmaan. Ensimmäiset mutanttihahmot olivat Ryhmä-X:n jäsenet, jotka esiteltiin näiden omassa sarjakuvssa X-Men vuonna 1963. Marvel esitteli myöhemmin myös muitakin mutanttisupersankariryhmiä kuten Uudet Mutantit, X-Tekijä, Excalibur, X-Voima ja Generation X.
Kölipallokala

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kölipallokala kasvaa suurimmillaan 48–54 senttimetriä pitkäksi. Sen tunnusomaisin piirre on vatsan suurikokoinen läppä. Selkäeviä lajilla on yksi ja se sijaitsee ruumiin takaosassa. Pyrstöevä muistuttaa muodoltaan kuunsirppiä. Kummassakin kölipallokalan leaussa kolme hammasta ovat sulautuneet yhteen levymäisesti. Väriltään laji on kellanruskea. Vatsaläppä on vaaleampi ja kalan vatsassa on keltareunainen tumma täplä.

Levinneisyys

Kölipallokalaa tavataan alueelta, joka ulottuu Itä-Afrikan rannikolta Filippiineille, Japaniin ja Australiaan. Ne elävät syvissä vesissä tyypillisesti 50–300 metrin syvyydessä riuttojen läheisyydessä.
Autiotila

Autiotila on historiallinen verotuksessa käytetty nimitys, joka tarkoitti osaksi tai kokonaan maksukykynsä menettänyttä tilaa. Nimitys tuli käyttöön 1500-luvun lopulla. Tällainen tila oli usein maksukyvyttömyyden alkuvaiheessa asuttu. Autiotilan lähikäsitteitä ovat rappiotila ja verohylky.
Nykykielessä autiotila voi tarkoittaa myös tilaa, jonka omistaja on jostain syystä hylännyt. Suomessa tilalla on aina omistaja, mutta hoitaja siltä saattaa puuttua. Tila siirtyy aikanaan perintölainsäädännön mukaisesti uudelle omistajalle tai valtiolle valtionperintönä, jos vainajan omaisuudella ei ole perillisiä tai vainaja ei ole tehnyt testamenttia. Isännättömän omaisuuden hoitajaksi voidaan määrätä edunvalvoja (aiemmin uskottu mies).
Vuonna 1924 säädettiin laki ulkomaalaisen Suomessa olevasta, hoidotta jääneestä omaisuudesta (224/1924) ja asetus ulkomaalaisen Suomessa olevasta, hoidotta jääneestä omaisuudesta annetun lain täytäntöönpanosta (290/1924) sekä valtioneuvoston päätös hoitokunnan asettamisesta ulkomaalaisten hoidotta jäänyttä omaisuutta varten Viipurin läänissä (291/1924). Lain mukaan Suomessa oleskelemattoman ulkomaalaisen henkilön tai ulkomailla kotipaikkaa pitävän laitoksen, säätiön, yhtiön, osuuskunnan, yhdistyksen tai muun yhtymän hoidotta jäänyt omaisuus voitiin ottaa valtiolle. Omaisuudesta tuli ilmoittaa kuulutuksella sijaintikunnan kunnanhuoneella, kaupungissa oikeuden ilmoitustaululla ja Virallisessa lehdessä. Omaisuus siirtyi valtiolle, ellei omistaja tai hänen oikeutensa siirrolla saanut oikeussubjekti viiden vuoden kuluessa kuulutuksesta ilmoittautunut.
Valtiolle joutuneen omaisuuden hoidosta huolehti asutushallitus. Jos omaisuutta oli paljon, oli valtioneuvostolla oikeus määrätä sen hoitajaksi asutushallituksen alaisen hoitokunnan. Laki kumottiin 1992 lailla 764/1992. Lain 219/1939 pykälän 17 mukaan tuli ulkomailla asuvalla kiinteistön omistajalla (henkilöllä tai yhteisöllä) olla Suomessa asiamies. Tämä laki kumottiin lailla 1612/1992.
Lincoln Ellsworth

Lincoln Ellsworth (12. toukokuuta 1880 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 26. toukokuuta 1951 Lenzburg, Sveitsi) oli amerikkalainen tutkimusmatkailua harrastanut monimiljonääri.
Ellsworth syntyi rikkaan miehen poikana, mutta levottoman luonteensa vuoksi hän noin kaksikymmenvuotiaana riitautui isänsä kanssa joka ajoi hänet kotoa pois käskien palata kunhan olisi miehistynyt. Poika totteli ja teki useita vuosia raskasta ruumiillista työtä mm. rautatien rakentajana, kunnes aloitti omat liiketoimensa. Kun hän sai kuulla isänsä olevan kuolemansairaana, hän palasi tämän luokse ja sai anteeksiannon - ei vähiten siksi, että hän oli paitsi miehistynyt, vaan myös kasannut aivan omin toimin omaisuuden, joka kelpasi malliksi "amerikkalaisesta unelmasta".
Nyt Ellsworth sai isänsä liikeimperiumin haltuunsa, mutta hän päättikin jättää sen osaavien apulaisten hoitoon ja itse keskittyi tekemään sitä mikä oli kiinnostavaa. 
Kun Ellsworth kuuli että Roald Amundsen oli taloudellisen tuhon partaalla, hän otti tähän yhteyttä ja tästä alkoikin näiden kahden erilaisen miehen pitkä ja tuloksekas yhteistyö.
Amundsenin kadottua jäljettömiin Ellsworth jatkoi yksin.  Hän kiinnostui Etelämantereesta ja varusti retkikunnan.  Alukseksi hankittiin norjalainen troolari Fanefjord joka sai uuden nimen Wyatt Earp.  Retkikunnalle rakennettiin Northrop Corporationin tehtailla oma varta vasten suunniteltu lentokone, joka sai nimen Polar Star. Hän sai lentäjikseen kolme todella hyvää miestä: Bernt Balchenin, Hubert Wilkinsin ja toiselle matkalle myös Herbert Hollick-Kenyonin.
Juuri ennen ensimmäisen retkikunnan lähtöä Ellsworth meni naimisiin nuoren amerikkalaisen Mary Louise Ulmerin kanssa, ja häämatka suuntautui Uuteen Seelantiin jossa retkikunta odotti johtajaansa.
Ensimmäinen retkikunta päättyi nolosti, kun jääkentälle laskettu lentokone vaurioituikin pahoin kun jään liikkeet avasivat railon johon kone osittain putosi.  Kone pelastettiin ja päätettiin palata kotiin.  Yhdysvalloissa tehtiin korjaukset ja parannukset - toisellakin retkikunnalla tuli ongelmia: Deception-saarelta lentäminen epäonnistui ensin vaikeasti korjattavien konevikojen takia ja niiden tultua selväksi sää lämpeni ja vaivalla rakennettu lumikiitorata suli kelvottomaksi.  Lopulta monen yrittämisen jälkeen Polar Star onnistui ylittämään Etelämantereen. 
Ellsworth jatkoi tutkimusmatkoja hajanaisesti kuolemaansa asti.
Lincoln Ellsworth on ehkä erikoisin kaikista tutkimusmatkailijoista: hän ei itse tehnyt mitään valmisteluja vaan suurta omaisuuttaan ja vaikutusvaltaansa hyödyntäen delegoi kaikki tällaiset tehtävät päteville alaisilleen. Valmistelujen aikana hän itse saattoi metsästellä Mato Grossossa tai kylpeä Baden-Badenissa, mutta varsinaisella retkellä hän kyllä osallistui aktiivisesti kaikkeen.