google/wiki40b huggingface dataset:
Leopold Godowsky

Leopold Godowsky (13. helmikuuta 1870 – 21. marraskuuta 1938) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti.
Godowsky syntyi lähellä Vilnaa nykyisen Liettuan alueella, opiskeli Berliinissä ja muutti 1800-luvun lopulla Yhdysvaltoihin. Hän niitti mainetta pianistina Euroopassa ja Amerikassa. Godowsky sävelsi pianolle yli 46 kappaletta. Hän myös sovitti Frédéric Chopinin teoksia.
Lähes itseoppinutta Godowskya pidetään musiikinhistorian parhaimpiin pianisteihin kuuluvana. Hänen pianotuotannostaan suurin osa on sovituksia muiden aiemmin sävelletyistä teoksista, mutta hänellä on myös laaja oma sävellystuotanto.
53 harjoitusta Chopinin etydeistä (julk. 1894–1914) on sarja erittäin vaativia harjoituskappaleita, joita vain harvat pianistit ovat esittäneet. Twelve Schubert Songs freely transcribed for the piano (1926) on sarja kauniita, Lisztin perinnettä jatkavia sovituksia Schubertin lauluista.
Ensimmäinen Godowskyn oma sävellys on monumentaalinen pianosonaatti e-molli, (1896–1914). Sitä seurasi karakterikokoelmia, kuten 24-osainen Walzermasken im Dreivierteltakt (”Valssinaamioita ¾-tahtilajissa”, 1912). Miniatures (1918) on sävelletty pianoduetolle. Vuonna 1919 valmistunut Triakontamerom: Thirty Moods and Scenes in Triple Meter on saanut innoituksensa Boccaccion Decameronesta. 12-osaista, gamelan-vaikutteista sarjaa Java Suite (Phonoramas) pidetään Godowskyn tärkeimpiin sävellyksiin kuuluvana. Erittäin vaikea Passacaglia (1927) syntyi Schubert-juhlavuoden kunniaksi. Godowskyn viimeisiä pianosävellyksiä ovat Waltz Poems (1929–1930) sekä karakterikappaleet vuosilta 1930–1931.

Perhe

Leopold Godowskyn samanniminen poika (1900–1983) oli yhdysvaltalainen viulisti ja keksijä, joka yhdessä Leopold Mannesin kanssa kehitti vuosikymmeniä maailman parhaana värivalokuvausmateriaalina pidetyn Kodachrome-filmin.
Jere Juutilainen

Jere (Jeremias) Juutilainen (26. kesäkuuta 1889 Suonenjoki – 7. marraskuuta 1949 Lappeenranta) oli suomalainen maalarimestari ja SDP:n kansanedustaja. Valtiopäivillä hän oli vuoden 1936 vaaleista kuolemaansa saakka.
Käsityöläiskoulun käynyt Juutilainen toimi maalausliikkeen harjoittajana ja maalarimestarina Lappeenrannassa vuodesta 1907 alkaen kuolemaansa saakka. Saman ajan hän oli Lappeenrannan työväen näyttämön näyttelijä, ohjaaja ja lavastaja.
Kunnallispolitiikassa Juutilainen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 1932–1933 ja 1946–1949. Valtuuston varapuheenjohtajana hän toimi 1932.
Vuonna 1918 Juutilainen oli Lappeenrannan punakaartin esikunnan talouspäällikkö.
Rudolf Abel

Rudolf Ivanovitš Abel (ven. Рудольф Иванович Абель, oik. William August Fisher; venäläisittäin Viljam Genrihovitš Fišer (ven. Вильям Генрихович Фишер); 11. heinäkuuta 1903 Newcastle-upon-Tyne – 15. marraskuuta 1971 Moskova) oli neuvostoliittolaisen tiedustelu- ja vakoilujärjestö KGB:n eversti. Hänen vanhempansa olivat tsaarin Venäjältä 1901 Englantiin paenneet vallankumoukselliset Heinrich ja Ljubov Fisher. Vuonna 1921 Fisher palasi vanhempiensa kanssa Moskovaan. Fisher työskenteli Venäjällä tulkkina ja puna-armeijan radiopataljoonassa, kunnes hänet värvättiin OGPU:n palvelukseen vuonna 1927. Vuonna 1948 Fisher siirtyi vakoojaksi Yhdysvaltoihin, missä hän käytti nimeä Emil Robert Goldfus.
Brooklynissa peiteammattinaan valokuvaamoa pitänyt Fisher "Goldfus" johti Yhdysvaltoihin organisoimaansa laajaa vakoilurengasta. Fisher pidätettiin ja vangittiin vakoilurenkaaseen kuuluneen inkerinsuomalaisen Reino Häyhäsen ilmiannon perusteella vuonna 1957. Hän ilmoitti pidättäjilleen oikeaksi nimekseen Rudolf Abel, mahdollisesti viestittääkseen siten Moskovaan, että on joutunut pidätetyksi. Hän ei milloinkaan paljastanut oikeaa nimeään pidättäjilleen. Hänet tuomittiin 30 vuoden vankeusrangaistukseen. Yhdysvallat vaihtoi Rudolf Abelin vuonna 1962 Neuvostoliitossa vangittuna olleeseen vakoilulentäjä Gary Powersiin ja Frederic Pryoriin.
KGB:n illegaaleista vastaavan osaston entinen päällikkö Vladimir Kuzitškin piti Abelia esimerkkinä epäonnistuneesta illegaalista. Heillä oli puutteita peitetarinoissaan ja vaikeuksia sopeutua kohdemaidensa elämäntyyliin.
Steven Spielbergin ohjaamassa elokuvassa Vakoojien silta (2015) Abelia näyttelee Mark Rylance.
Tony Cascarino

Anthony Guy ”Tony” Cascarino (s. 1. syyskuuta 1962 St Paul's Cray, Orpington, Kent, Englanti) on entinen jalkapalloilija, joka edusti urallaan useita britti- ja ranskalaisseuroja sekä Irlannin maajoukkuetta. Hän pelasi EM-kisoissa vuonna 1988 ja MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994. Jalkapallouransa jälkeen hän on työskennellyt Talksportilla, Sky Sportsilla sekä Irlannissa TV3:lla ja Today FM:llä. Cascarino on myös kirjoittanut kolumneja The Timesiin ja Hot Pressiin.

Jalkapalloura

Cascarino siirtyi ilmaisella siirrolla Crockenhill FC:stä Gillingham FC:hen vuonna 1982. Vuonna 1987 Cascarino siirtyi 225 000 punnan siirtosummalla Millwalliin, joukkueeseen jota hän kannatti lapsena. Millwallia seurasivat Aston Villa, Celtic ja Chelsea. Chelsean jälkeen Cascarino pelasi Ranskan Ligue 1:ssä ja Ligue 2:ssa Olympique de Marseillesissa ja Nancyssa. Marseillesissa Cascarino teki kahdessa kaudessa 61 maalia ja sai lempinimen ”Tony Goal”. Cascarino lopetti kauden 1999–2000 jälkeen.

Maajoukkueessa

Cascarino edusti Irlannin maajoukkuetta 88 kertaa ja teki niissä 19 maalia. Hänen viimeinen maaottelunsa oli Turkkia vastaan loppuvuodesta 1999, jolloin Irlanti epäonnistui pääsyssään vuoden 2000 EM-kisoihin.

Irlantilaisjuuret

Vaikka Cascarino syntyi Englannissa, hän pystyi edustamaan Irlannin maajoukkuetta, sillä hänen äitinsä isä Michael O’Malley oli irlantilainen. Vuoden 2000 omaelämäkerrassaan Full Time: The Secret Life of Tony Cascarino Cascarino kuitenkin paljasti, että hänellä ei oikeasti ollut irlantilaisia sukujuuria. Uransa alussa, kolme maaottelua pelattuaan vuonna 1985, Cascarino sai hylkäävän päätöksen anottuaan Irlannin passia. Hylkäyspäätöksen mukana tulleet Cascarinon äidin viranomaisdokumentit osoittivat, että hänen äitinsä oli adoptoitu eikä Cascarino näin ollen omannut irlantilaisia sukujuuria. Cascarino kuitenkin jatkoi pelaamista ja omisti Britannian passin.

Jalkapallouran jälkeen

Jalkapallouran jälkeen Tony Cascarino on pelannut pokeria puoliammattilaisena. The Hendon Mobin mukaan Cascarinon livepokeriturnausansiot ovat 589 429 dollaria. Vuonna 2011 Cascarino voitti irlantilaisen Celebrity Bainisteoir -realityohjelman neljännen tuotantokauden kilpailun.
Artjärven kotiseutumuseo

Artjärven kotiseutumuseo on Ratulan kartanon läheisyydessä sijaitsevat usean rakennuksen alueen muodostama kokonaisuus, minne kuljetaan Ratulan kartanon vanhaa koivukujaa pitkin. Museon perusti 1922 perustettu Artjärven kotiseutuyhdistys, 1923. Sille maan lahjoittivat agronomi Gustav Rothkirch ja hänen rouvansa Ratulan kartanon puistosta. He olivat jo aikaisemmin itse keränneet taide- ja talonpoikaisesineitä. 
Metsässä olevia museorakennuksia on koottu mm. Länsi-Uudeltamaalta. Museossa on kansankulttuuriin liittyvää esineistöä runsaasti ja vanha sotilastupa. 
Alueen lähellä on Suomen sodan aikaisia taistelupaikkoja, millä eversti Herman Flemingin komentamat noin 1600 sotilaan vahvuiset turkulaisjoukot torjuivat kahdesti venäläisten joukkojen hyökkäykset helimikuussa 1808.
Tunturilieko

Ulkonäkö ja koko

Varpumaisen tunturilieon suikertelava varsi kasvaa 30–40 senttimetriä pitkäksi. Päävarresta tiheinä kimppuina nousevat sinivihreät pystyhaarat ovat 3–5 cm pitkiä ja kärkiosiltaan nelisärmäisiä. Lehdet ovat neljänä pitkittäisrivinä. Yläpinnan lehti on pieni ja varrenmyötäinen, alapinnan lehti on pieni ja varrenmyötäinen tai itiölehden kaltainen. Sivulehdet ovat suomumaisia, teräväkärkisiä ja hieman muita lehtiä isompia. Itiötähkät ovat perättömiä ja ovat haarojen kärjissä yksittäin tai pareittain. Kooltaan itiötähkät ovat 1–1,5 cm pitkiä. Itiölehdet ovat kolmiomaisia, suippokärkisiä ja litteäruotisia. Suomessa tunturilieko kukkii kesä-syyskuussa. Lehtivihreätön alkeisvarsikko on yksikotinen, mukulamainen ja tavallisesti maansisäinen.
Tunturilieko risteytyy toisinaan harjukeltalieon (D. tristachyum) ja keltalieon (D. complanatum) kanssa.

Levinneisyys

Tunturiliekoa tavataan pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja tundralla. Euroopassa lajia kasvaa muun muassa Alpeilla, Karpaateilla, Britteinsaarilla, Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Venäjän pohjoisosissa, Uralilla ja Kaukasuksella. Aasian puolella lajia tavataan paikoitellen Pohjois- ja Keski-Siperiassa Tyynelle valtamerelle saakka, ja edelleen Alaskassa, Kalliovuorilla, Itä-Kanadassa sekä Grönlannissa. Suomessa tunturiliekoa on tavattu Kainuusta Itä-Lapin kautta Pohjois-Lappiin. Runsaimmin sitä kasvaa Käsivarren Lapissa. Laji lienee kuitenkin hävinnyt Kainuusta ja on harvinainen Itä-Lapissa.

Elinympäristö

Tunturilieko kasvaa karuilla tunturikankailla ja lumimailla sekä tunturikoivikoissa. Joskus harvoin lajia tavataan myös kuivissa mäntymetsissä ja kuivilla niityillä.
Kansainvälinen miestenpäivä

Kansainvälinen miestenpäivä on kansainvälinen vuosipäivä, jota vietetään 19. marraskuuta. Vuonna 1999 alkanutta tapahtumaa juhlitaan nykyään monissa järjestöissä kaikissa maanosissa ja YK:ssa. Miestenpäivä huomioidaan ainakin jollain tasolla yli 80 valtiossa.
Miestenpäivän juhlinnan tavoitteena on kiinnittää huomiota miesten ja poikien terveyteen, sukupuolten välisten suhteiden parantamiseen, sukupuolten tasa-arvon edistämiseen ja myönteisten miesroolimallien korostamiseen vastapainoksi tiedotusvälineiden tarjoamille usein kielteisille mieskuville, jotka saattavat lannistaa poikia ja miehiä tuottamasta positiivista panosta läheisiin ja yhteiskuntaan.
Miestenpäivänä kiinnitetään huomiota miehiin kohdistuvaan syrjintään ja juhlitaan tapahtunutta edistystä ja saavutuksia kuten miesten panosta yhteisöihin, perheisiin, parisuhteisiin ja lastenhoitoon.
Kansainvälistä miestenpäivää on vietetty useina eri päivinä, muun muassa 7. helmikuuta vuosina 1992–1995. Vuosina 2008–2009 kaikki maat siirtyivät juhlimaan miestenpäivää nykyisenä päivänä Ruotsi, Norja ja Tanska mukaan lukien. Suomessa miestenpäivää ei Helsingin yliopiston kalenterin mukaan vietetä.

Historia

Kansainvälistä miestenpäivää on ehdotettu ainakin vuodesta 1960 (tuolloin 23. helmikuuta). 1990-luvun alussa muun muassa Yhdysvallat, Australia ja Malta viettivät päivää. Malta jatkoi päivän viettoa mutta siirtyi vuonna 2009 samaan päivään (19. marraskuuta) kaikkien muiden viettävien maiden kanssa.

Trinidad ja Tobago

Trinidadin ja Tobagon kansalaiset viettivät miestenpäivää ensimmäisinä 19. marraskuuta vuonna 1999, tohtori Jerome Teelucksinghin (Länsi-Intian yliopisto) aloitteesta. Hän halusi isänpäivän rinnalle oman päivän pojille, nuorille ja muille lapsettomille miehille sekä tarjota hyviä roolimalleja ja yhdistää ihmisiä yli sukupuoli-, uskonto- ja kansallisuusrajojen. Ajatus sai pian tukea Unescon YK-virkailijoilta ja levisi kansainväliseksi.
Leena Eräsaari

Raija Marja-Leena Eräsaari (s. 31. joulukuuta 1948 Helsinki) on yhteiskuntatieteiden tohtori ja Jyväskylän yliopiston sosiaalityön professori. Hän on aiemmin toiminut Vasemmistoliiton Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettuna ja vanhusjaoston jäsenenä.
Eräsaari on tutkinut ja opettanut sosiaalityötä, sosiaalipolitiikkaa ja naistutkimusta useissa suomalaisissa yliopistoissa. Hän määrittelee itsensä organisaatioiden tutkijaksi, jota aihetta myös hänen väitöskirjansa Kohtaamisia byrokraattisilla näyttämöillä (1995) käsitteli. Eräsaaren innostus politiikkaan on hänen omien sanojensa mukaan peräisin tutkimustyöstä; hän on tutkimuksissaan huomannut uusliberalistisen käänteen tapahtuneen kansalaisilta kysymättä.
Eräsaari on osallistunut 1970-luvulta lähtien vasemmistolaisiksi luokiteltaviin kansalaisjärjestöihin, muun muassa Akateeminen Sosialistiseuran (ASS), Rauhanpuolustajien, Suomen Naisten Demokraattisen Liiton (SNDL), ATTACin ja FemAttacin toimintaan.
Eräsaaren entinen puoliso on professori Risto Eräsaari.
BSoD

BSoD (Blue Screen of Death, suom. sininen kuolemanruutu) on Microsoft Windows -käyttöjärjestelmän virheilmoitusruutu, joka näytetään, kun järjestelmä kohtaa sellaisen virheen, josta se ei voi palautua. Microsoftin kotikäyttöjärjestelmissä, kuten Windows 95:ssä, 98:ssa ja Me:ssä on myös toinen samantyyppinen virheruutu, jonka laukaisee virtuaalisen laiteajurin VxD:n virhe; sellaisen ruudun jälkeen tietokone voi kuitenkin jatkaa toimintaansa. BSoD tunnetaan myös puhekielessä termeillä sininen ruutu tai blue screen. Tietokoneen voi uudelleenkäynnistää sinisestä ruudusta painamalla Control+Alt+Deleteä yhtä aikaa. 3.1:ssä saattoi tulla virheruutu, jos painoi Control + Alt + Deleteä yhtä aikaa, mutta tietokone pystyi jatkamaan toimintaansa. Punainen kuolemanruutu (RSoD) on käynnistysvirhe, joka saattoi tulla jos käynnistyksessä oli ongelma. Windows XP:ssä, Windows Vistassa ja Windows 7:ssa BSoD johtaa yleensä uudelleenkäynnistykseen, kun taas 3.1, 95, 98 ja Me:ssä piti painaa Control+Alt+Deleteä yhtä aikaa, jotta tietokone käynnistyi uudelleen.
BSoD aiheutetaan Windows NT -ytimen funktiolla KeBugCheckEx.
Lena Huldén

Lena Huldén (s. 1956 Lohja) on suomalainen hyönteistieteilijä, historiantutkija ja poliitikko. Hän on julkaissut kirjoja muun muassa Suomen keskiajasta, tapakulttuurista, kulkutaudeista ja hyönteisten vaikutuksesta länsimaiseen sodankäyntiin.
Huldén väitteli ensimmäisen kerran tohtoriksi vuonna 1996 historiasta aiheenaan Kastelholman linnan sotilaallinen ja poliittinen merkitys. Vuonna 2009 hän väitteli toisen kerran tohtoriksi metsäekologiasta. Hän työskenteli arkistonhoitajana Helsingin yliopiston kirjastossa 1990–1996 ja Svenska Litteratursällskapetissa 1996–2002. Vuodesta 2002 hän on ollut vapaa tutkija. Lisäksi hän on Helsingin yliopiston soveltavan eläintieteen dosentti.
Huldén palkittiin vuonna 2008 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla teoksesta Den sexbente fienden, suom. Kuusijalkainen vihollinen. Samana vuonna Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla. Huldén on myös levittänyt tietoa hyönteisten käytöstä ruokana.
Huldén valittiin SKP:n varapuheenjohtajaksi kesällä 2007. Hän pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa ja sai 446 ääntä. SKP:n vuoden 2013 edustajakokouksessa Huldén luopui varapuheenjohtajuudesta, mutta jatkaa SKP:n Uudenmaan piirijärjestön puheenjohtajana ja Demokraattisen sivistysliiton liittovaltuuston puheenjohtajana.
Lena Huldénin puoliso on Luonnontieteellisen keskusmuseon intendentti Larry Huldén. He asuvat Vantaalla.
Juutalaisuuteen kääntyminen

Juutalaisuuteen kääntyminen on prosessi, jonka kautta ei-juutalaisesta henkilöstä tulee juutalainen. Kääntymisprosessin yksityiskohdat riippuvat maasta ja seurakunnasta. Hepreaksi tätä prosessia kutsutaan nimellä giur.

Kääntymisprosessi

Kaikki juutalaisuuden suuntaukset ja ryhmät, lukuun ottamatta joitakin syyrianjuutalaisia ryhmiä, ovat nykyään avoimia kääntymiselle. Yleensä kääntymistä ohjaa rabbi, ja prosessiin kuuluu juutalaisuuden opiskelua ennen varsinaista kääntymisseremoniaa. Perinteisen halakhan mukaan kääntymisseremoniassa on kolme osaa: bet din, ympärileikkaus ja upottautuminen mikveen eli tevila. Bet din on juutalainen tuomioistuin, joka yleensä koostuu kolmesta rabbista ja joka keskustelee kääntyvän henkilön kanssa ja hyväksyy virallisesti kääntymisen. Jos kääntyvä henkilö on mies tai poika, kuuluu rituaalinen ympärileikkaus kääntymisseremoniaan. Jos kyseinen henkilö on jo ympärileikattu aikaisemmin, tehdään symbolisesti ympärileikkausta vastaava toimenpide eli hatafat dam brit. Viimeinen osa kääntymistä on mikveen upottautuminen, jonka jälkeen henkilö on virallisesti juutalainen.

Kääntyminen juutalaisuudessa

Juutalaisuudessa kääntymiseen ei ole perinteisesti kannustettu vaan kääntyviä on usein varoitettu, koska juutalaisen uskon mukaan ei-juutalaisten ei ole välttämätöntä tai tarpeellista kääntyä juutalaisuuteen. Juutalaisuuteen kääntymisen jälkeen henkilön asema on uskonnollisessa elämässä lähes sama kuin syntyperäisen juutalaisen. Käännynnäisestä voi esimerkiksi tulla rabbi. Käännynnäisen on kuitenkin kiellettyä mennä naimisin kohenin kanssa, ja sallittua mennä naimisiin mamzerin kanssa, toisin kuin syntyperäisen juutalaisen. Myös kuninkaan tai tuomarin asema on käännynnäisiltä kielletty. Koska juutalaisen lain mukaan henkilö on juutalainen vain, jos joko hänen äitinsä on juutalainen, tai hän on kääntynyt juutalaisuuteen, juutalaisen isän ja ei-juutalaisen äidin lasten tulee erikseen kääntyä juutalaisuuteen ollakseen juutalaisia. Usein yhden juutalaisuuden suuntauksen piirissä kääntyneitä ei hyväksytä toisen suuntauksen piirissä juutalaisiksi. Esimerkiksi ortodoksijuutalaiset eivät pidä reformi- ja konservatiivijuutalaisia käännynnäisiä juutalaisina.

Lasten kääntyminen

Lasten käännyttäminen juutalaisuuteen on mahdollista, ja tämä on yleistä esimerkiksi silloin kun juutalainen perhe adoptoi ei-juutalaisen lapsen. Lapsena kääntyneellä on kuitenkin mahdollisuus perua kääntymisensä tullessaan uskonnollisesti täysikäiseksi, eli bar tai bat mitsva -iässä, jos hän ei halua enää olla juutalainen.
Punainen Kurdistan

Punainen Kurdistan (ven. Красный Курдистан, Krasnyi Kurdistan, azeriksi Qizil Kürdistan) on Neuvostoliiton Azerbaidžanin SNT:hen vuosina 1923–1930 kuuluneesta paikallishallintoalueesta käytetty nimitys.
Ajatus Azerbaidžanin kurdien hallintoalueesta syntyi vuonna 1921. Heinäkuussa 1923 perustettiin Kurdistanin kihlakunta (ven. Курдистанский уезд, Kurdistanski ujezd, azeriksi Kürdüstan qəzası). Vuoristo-Karabahin autonomisen alueen ja Armenian välissä sijainneeseen kihlakuntaan kuului kuusi piirikuntaa (azeriksi dairə): Kəlbəcər, Koturlu, Kürdhacı, Muradxanlı, Qarqışlaq ja Qubadlı. Hallinnollinen keskus oli virallisesti Laçın, mutta käytännössä paikallishallinto toimi Şuşassa.
Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan alueella oli 51 400 asukasta. Heistä 72,3 % oli kurdeja ja 26,7 % azereja. Äidinkielenään kurdia puhui kuitenkin vain 6,1 %, kun taas azerin puhujia oli 92,5 %. Qubadlın piirikunnan väestö koostui lähes kokonaan azereista.
Kurdistanin kihlakunta lakkautettiin Neuvostoliiton paikallishallinnon uudistuksen yhteydessä huhtikuussa 1929. Aluksi sen alue oli tarkoitus liittää perusteilla olleeseen Karabahin piirikuntaan. Toukokuussa 1930 perustettiin kuitenkin pinta-alaltaan aikaisempaa laajempi Kurdistanin piirikunta (ven. Курдистанский округ, Kurdistanski okrug), joka ulottui etelässä Iranin rajalle saakka. Pian tämän jälkeen Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvosto ja toimeenpaneva keskuskomitea päättivät piirikuntajaon lakkauttamisesta. Azerbaidžanin viranomaiset tekivät vastaavan päätöksen elokuussa 1930. Kurdistanin piirikunnan alue jaettiin Kəlbəcərin, Laçınin, Qubadlın ja Zəngilanin piireiksi ja osa siitä liitettiin Cəbrayılin piiriin.
Hattarjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 49 hehtaaria, se on 1,6 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,03 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0017 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 12,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä
.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 14,8 metriä mpy.
Douglas Hartree

Nuoruus ja opiskelu

Douglas Hartree syntyi vuonna 1897. Hänen äitinsä Eva Hartree oli Cambridgen pormestari ja naisten oikeuksia ajaneen National Council of Womenin puheenjohtaja. Hänen isänsä William Hartree puolestaan oli insinööritieteen opettaja Cambridgen yliopistossa. Douglas oli vanhin perheen kolmesta pojasta ja ainoa, joka eli aikuisuuteen asti.
Hartree aloitti 1915 yliopisto-opinnot Cambridgen St John’s Collegessa. Ensimmäinen maailmansota katkaisi opinnot. Sodan aikana 1916–1918 hän kuului ryhmään, joka tutki ilmatorjunta-aseita. Hartree valmistui 1921 ja jatkoi väitöskirjaopintoihin. Tohtoriksi hän valmistui 1926.

Ura

Hartree toimi 1924–1927 tutkijana St John’s Collegessa ja 1928–1929 Christ’s Collegessa. Manchesterin yliopiston sovelletun matematiikan professorina hän oli 1929–1937. Hartree vieraili vuonna 1933 MIT:ssa Vannevar Bushin luona, jossa hän pääsi käyttämään differentiaalianalysaattoria. Hartree sai koneen piirustukset ja rakensi Meccano-rakennussarjasta oman koneensa. Vain noin 20 puntaa maksanut kone oli suosuttu, ja siitä tehtiin useita kopioita ympäri Britanniaa.
Hartree toimi Manchesterissa 1937–1945 teoreettisen fysiikan professorina. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Yhdysvalloissa ENIAC-projektin parissa. Cambridgen yliopiston matemaattisen fysiikan professuurin Hartree sai 1946. Siinä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti.
Cambridgessa Hartree kehitti järjestelmän itseytyvien kenttien arvioinnille. Menetelmä on usiden atomitason kaavojen pohjana. Sen yleisti venäläinen fyysikko Vladimir Fok, ja se tunnetaan Hartree–Fock-teoriana.
Soreamedestäjä

Levinneisyys

Soreamedestäjää tavataan Filippiineillä. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ann B. Davis

Ann Bradford Davis (3. toukokuuta 1926 – 1. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti esiintymisillään The Bob Cummings Show'ssa kaksi parhaan naiskomediasivuosan Emmy-palkintoa vuosina 1957 ja 1959. Myöhemmällä urallaan Davis esiintyi muun muassa The Brady Bunch -tilannekomediasarjassa.
Davis syntyi Schenectadyssä, New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Michiganin yliopistosta vuonna 1948. Hänellä on kaksossisar Harriet. 
Iäkäs Davis oli aktiivinen episkopaalipiireissä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Davis kuoli 88-vuotiaana 1. kesäkuuta 2014 kovakalvonalaiseen verenvuotoon kaaduttuaan kylpyhuoneessaan Texasissa Yhdysvalloissa.
Cecil Coles

Cecil Frederick Gottlieb Coles (7. lokakuuta 1888 Tongland, Skotlanti – 26. huhtikuuta 1918 lähellä Sommea) oli brittiläinen säveltäjä. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa, London College of Musicissa ja Morley Collegessa; opintojensa aikana hän ystävystyi Gustav Holstin kanssa. Coles täydensi opintojaan Stuttgartissa, jossa hänet myös nimitettiin avustavaksi kapellimestariksi Stuttgartin oopperaan. Ensimmäisen maailmansodan syttymistä ennen hän joutui palaamaan Britanniaan, jossa hänet kirjattiin ulkomaanpalvelukseen. Vuodesta 1915 hän palveli sotilaana maailmansodassa Ranskassa.
Coles jatkoi sävellystyötään sodan aikana; tuotantoon kuulu muun muassa sotilaana sävelletty Behind the Lines -teos. Hän kuoli 29-vuotiaana pelastaessaan haavoittuneita ja tuli haudatuksi Crouyyn. Hänen tyttärensä Penny Catherine Coles – vasta vauva isänsä kuollessa – kokosi hänen jälkeensä jättämät käsikirjoitukset. Martyn Brabbinsin johtama BBC:n skotlantilainen sinfoniaorkesteri teki hänen töidensä levytyksen.
Coles oli vanhempiensa viidestä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen äitinsä Margaret Neilson Coles (o.s. Blacklock) kuoli viimeisen synnytyksensä jälkeen. Isä Frederick Rhenius Coles puolestaan oli taidemaalari ja arkeologi. Cecil Coles meni naimisiin ja sai kaksi lasta – pojan ja tyttären.