google/wiki40b huggingface dataset:
Oskar Sundqvist

Seuraura

Sundqvist on Bodens IK:n kasvatti. Hän siirtyi kotikaupungistaan Skellefteå AIK:n J18-junioreihin kaudeksi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 Sundqvist ylsi sekä J18 Allsvenskanin runkosarjassa tehoilla 8+9=17 että pudotuspeleissä tehoilla 5+5=10 joukkueensa sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. 
Pittsburgh Penguins varasi Sundqvistin kolmannella kierroksella 81. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. Kaudella 2012–2013 hän oli Skellefteån J20-junioreiden toiseksi paras maalintekijä Sebastian Manbergin jälkeen tehoilla 17+16=33. Kevään 2013 pudotuspeleissä Sundqvist oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5. Hän debytoi samalla kaudella myös Elitserienissä, jossa Sundqvist pelasi 14 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Toukokuussa 2013 hän solmi kolmivuotisen Elitserien-sopimuksen Skellefteån kanssa.
Varsinaisella SHL:n (ent. Elitserien) tulokaskaudellaan 2013–2014 Sundqvist teki 51 runkosarjaottelussa tehot 6+10=16 sekä 13 playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Toukokuussa 2014 Sundqvist teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Saman syksyn harjoitusleirin päätteeksi lokakuussa hänet lähetettiin kaudeksi 2014–2015 vielä Skellefteån vahvuuteen. Sundqvist voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa. SHL-kauden jälkeen, huhtikuun 2015 lopulla hän siirtyi AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuuteen. Sundqvist pelasi siellä yhden ottelun.
Kauden 2015–2016 Sundqvist aloitti Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Hän debytoi Pittsburgh Penguinsin NHL-joukkueessa 5. helmikuuta 2016 vieraissa Tampa Bay Lightningia vastaan. Sundqvist sai ottelussa jääaikaa 11.11 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 2. huhtikuuta 2016 vieraissa alivoimalla New York Islandersia vastaan.
Kesäkuussa 2017 Sundqvist kaupattiin varausvuoron kanssa St. Louis Bluesiin vaihdossa Ryan Reavesiin.

Muuta

Sundqvistin isoveli Anton pelaa HockeyTvåan-joukkue Brunflo IK:ssa.
Kashi

Kashi tai Kasi oli yksi kuudestatoista Intiassa 700-luvulla eaa. syntyneestä Mahajanapadasta eli "suuresta valtiosta". Kuningaskunta hallitsi pienehköä aluetta pääkaupunkinsa, nykyisen Benaresin ympäristössä (silloinen Kasi tai Varanasi). Kashi oli alueen voimakkain valtio 500-luvulle eaa. asti. Tuolloin sen naapurimaa ja perinteinen kilpailija Kosala valloitti sen. Varanasi säilyi yhdistyneenkin kuningaskunnan pääkaupunkina, kunnes 400-luvulla eaa. voimistuva Magadhan valtio liitti itseensä sekä Kosalan että Kashin.
Franz Augsberger

Nuoruus

Hän oli syntynyt hotellinomistajan pojaksi Wienissä Itävalta-Unkarissa. Hän liittyi SA:han 30. lokakuuta 1930 ja Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen samana päivänä. Vuoteen 1932 hän työskenteli arkkitehtina Wienissä. Hän oli jonkin aikaa työssä Norjassa ja oppi norjan kielen. Vuoteen 1933 hän työskenteli Wienissä Saksan kansallissosialistisen puolueen propagandapäällikkönä, kunnes puolue kiellettiin. Hän liittyi 1932 SS:ään ja muutti pian Saksaan. Hän eteni SS-rivimiehestä SS-kapteeniksi (Hauptsturmführer) vuoteen 1937 mennessä.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan alettua hän työskenteli aluksi Konstantin von Neurathin adjutanttina Böömissä ja Määrissä. Hänet ylennettiin SS-majuriksi (Sturmbannführer) 1. elokuuta 1939. 10. helmikuuta 1941 hänestä tuli SS:n Standarte-7 pataljoonan komentaja. 1. joulukuuta 1941 hänet ylennettiin SS-Sturmbannführeriksi. Hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit 1941 ja jalkaväen hyökkäysmerkin seuraavana vuonna. Hän sai myös ylennyksen everstiluutnantiksi (Obersturmbannführer) esimiehensä kenraalimajuri Karl-Maria Demelhuberin esityksestä.

Viron legioona

Lokakuussa 1942 Adolf Hitler nimitti hänet virolaisen vapaaehtoislegioonan komentajaksi ja hänet siirrettiin Viroon. Hänet myös ylennettiin SS-everstiksi (Standartenführer). Tammikuussa 1944 prikaati laajennettiin 20. Estnische SS-Freiwilligen-divisioonaksi ja toukokuussa samana vuonna 20. Waffen-SS:n krenatööridivisoonaksi (1. virolainen). Augsberger ylennettiin SS-Oberführeriksi tammikuussa 1944 ja SS-Brigadeführeriksi kesäkuussa 1944.

Viimeiset vaiheet

Augsberger johti divisioonansa peräytymistä Sleesiaan. 10. maaliskuuta 1945 Franz Augsberger kaatui taistelussa lähellä Neustadtia ulosmurtautumisyrityksessä neuvostojoukkojen piirittämästä Oppelnin kaupungista. Kaksi päivää aikaisemmin hän oli ansainnut ritariristin marsalkka Ferdinand Schörneriltä Oppelnin kaupungin puolustuksesta.
Köyhäinhoitolaki

Köyhäinhoitolaki on nyttemmin kumottu laki, joka määritteli uudelleen köyhäinhoitoa Suomessa. Ennen köyhäinhoitolakia, joka säädettiin vuonna 1922, ja tuli voimaan 1923, näitä asioita oli määritellyt aiemmin mm. vaivaishoitolaki. Köyhäinhoitolain mukaan mm. kuntiin tuli perustaa köyhäinhoitolautakunta.
Köyhäinhoitolain 5 § asetti myös työnantajalle velvollisuuksia työntekijästä huolehtimisen suhteen, kun työntekijä vanheni:
"Jos työntekijä on ollut saman työantajan työssä taikka palvellut samassa liikkeessä tai yrityksessä vähintään kaksikymmentä vuotta ja sinä aikana tullut kivulloiseksi tahi muuten työhön kykenemättömäksi, ettei hän enää voi itseään elättämään, olkoon oikeutettu voimainsa mukaisesti työtä vastaan saamaan kuolinpäiväänsä asti elatuksensa työnantajan tahi, jos niin kohtuullisesti harkitaan, hänen perillisiltään tahi liikkeen tai yrityksen omistajalta." (SUORA LAINAUS KÖYHÄINHOITOLAISTA)
Lain 36–38 §:ien nojalla köyhäinhoito kohdistettiin mm. (mieli)sairaisiin, avuntarpeessa oleviin henkilöihin, sokeisiin, kuuromykkiin, raajarikkoisiin, kaatuvatautisiin ja tylsämielisiin.
Eddie the Head

Eddie the Head (myös Edward the Head tai lyhyemmin vain Eddie) on heavy metal -yhtye Iron Maidenin virallinen maskotti, joka on esiintynyt yhtyeen lähes jokaisen albumin ja singlen kannessa sitten yhtyeen esikoisalbumin Iron Maiden vuonna 1980.
Alun perin Eddie oli vain naamio tai maalaus lavan taustalla rumpulavan yläpuolella. Maskotin silmät sai hehkumaan asettamalla niihin oikeanlaisen valaistuksen. Myös hahmon suun sai tarpeen mukaan sylkemään verta. 
Eddie on nykyään myös tärkeä osa Iron Maidenin liveshow'ta, sillä kappaleen "Iron Maiden" aikana lavalle muodossa tai toisessa ilmestyvä yhtyeen maskotti on konserttien eräänlainen kohokohta. Kun Eddie herätettiin henkiin yhtyeen alkuaikoina, Eddienä esiintyi usein joku Iron Maidenin taustahenkilöistä arkivaatteissa vain Eddie-naamari kasvoillaan. Myöhemmin Eddien konserttiesiintymiset ovat vaihdelleet useimmiten studioalbumien ja niitä seuranneiden kiertueiden teemojen mukaan. Esimerkiksi Piece of Mind -ajan Eddie oli parimetrinen pakkopaitaan puettu, Eddie-naamiota päässään pitänyt mies, kun taas Somewhere in Time -aikakauden Eddie oli monta metriä pitkä kyborgi. A Matter Of Life And Death -kiertueen aikana Eddie oli sotilaspuvussa suuressa panssarivaunussa.
Eddien taiteellinen isä on kuvataidekoulun kesken jättänyt Derek Riggs. Yhtyeen jäsenet pitivät herran alkuperäisluonnoksista ja päättivät tehdä Eddiestä erottamattoman osan itse albumia. Eddie nähtiin jo yhtyeen ensimmäisessä singlejulkaisussa Running Free, mutta koska yhtye ei halunnut paljastaa hahmoa ennen albumin julkaisua hänen kasvonsa jätettiin näyttämättä.
Riggs ei ole luonut kaikkia Edward the Head -hahmoja, mutta hän loi Eddien pahaenteisen virneen ja yleisen kuvan epäkuolleesta hevarista.
Eddie on jäänyt pois vain kolmesta albumi- tai singlekannesta. The Essential Iron Maiden on kokoelmalevy, joka julkaistiin vain Yhdysvalloissa ilman Eddien kasvonpiirteitä. Singlet ”From Here to Eternity” ja ”Wasting Love” ovat muut Iron Maiden -julkaisut, joiden kansissa Eddie ei esiinny.
Erik Åberg

Erik Åberg (30. tammikuuta 1920 – 2006) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Jalkapalloa hyökkääjänä pelannut Åberg edusti koko uransa ajan HIFK:a vuosina 1938–1949. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1947. Kaikkiaan Åberg pelasi yhdeksän kauden aikana 88 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 40 maalia. Åberg pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1939–1952 kuusi maaottelua.
Jääpallossa Åberg pelasi myös HIFK:ssa. Hän voitti SM-sarjan maalikuninkuuden viidesti ja Suomen mestaruuden HIFK:ssa 1938, 1939, 1941 ja 1944. Jääpallomaajoukkueessa Åberg pelasi 17 A-maaottelua.
Mies, jonka minulle annoit

Juoni

Bing Crosby on Frank Elgin, alkoholisoitunut entinen laulaja ja näyttelijä joka haluaa takaisin parrasvaloihin, William Holden on Bernie Dodd, teatteriohjaaja joka haluaa Frankin uuteen Broadwayn näytelmäänsä. Grace Kelly taas on Georgie Elgin, Frankin vaimo joka yrittää saada miehensä pystyyn jälleen. Näytelmästä tulee kivikkoinen kokemus kaikille ja Bernie luulee että kaikki ongelmat johtuvat Frankin vaimon omistushalusta, kuten Frank Bernielle uskottelee. Lopulta totuus käy kuitenkin ilmi ja lopulta Bernie ja Georgie huomaavat olevansa rakastuneet toisiinsa ja heidän on tehtävä raskaita valintoja.
Salla Kyhälä

Ringette

Kyhälä on voittanut Suomen ringettemaajoukkueen kanssa maailmanmestaruuden vuosina 2004, 2007, 2010 ja 2013. Vuoden 2013 MM-kisoissa hän voitti pistepörssin ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hyökkääjänä pelaava Kyhälä on Tuusulan ringeten kasvatti.

Alamäkiluistelu

Alamäkiluistelussa Kyhälä on voittanut lajin MM-sarjan, Red Bull Crashed Icen vuosina 2011, 2014 ja 2015.
Kišertin piiri

Kišertin piiri (ven. Кишертский район, Kišertski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1 400 neliökilometriä. Asukkaita on 14 500 henkeä (vuonna 2009).
Kišertin piiri sijaitsee Permin aluepiirin itäosassa. Etelässä se rajoittuu Suksunin, lännessä Kungurin ja pohjoisessa Berjozovkan piireihin sekä idässä Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat turve, maakaasu, strontium, kipsi, tulenkestävä savi, kivisuola, hiekka ja kivennäisvesi. Suurimmat joet ovat Sylva ja sen sivujoki Barda.
Piiriin kuuluu 7 maalaiskuntaa: Andrejevo, Kordon, Metša, Osintsevo, Posad, Tšernyi Jar ja Ust-Kišert. Hallinnollinen keskus on Ust-Kišertin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 89.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 94,7 % venäläisiä ja 3 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Seudulla on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon.
Piirissä toimi lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Paikallislehtenä ilmestyy Sylvenskije zori (”Sylvan aamurusko”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluu Spaso-Bardan ortodoksinen kirkko.
Levitysvaunu

Levitysvaunu on vaunu jolla voi levittää kalkkia, lannoitetta, hienoa hiekkaa, siemeniä tms.  Levitysvaunuja on pieniä käsin työnnettäviä mutta myös isoja traktorilla perässä vedettäviä.
Pulaskin piirikunta (Arkansas)

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 52,6 prosenttia on valkoisia, 36,1 prosenttia mustia ja 6,05 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 8,11 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 96,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,8 vuotta.
Leleks (Poseidonin poika)

Leleks (muinaiskreikaksi Λέλεξ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Libyan poika, jota pidettiin lelegialaisten myyttisenä kantaisänä.
Leleksin kerrottiin saapuneen Egyptistä Kreikkaan, jossa hänestä tuli Megaran ensimmäinen kuningas. Hänen kuolemansa jälkeen valtaistuimelle nousi hänen poikansa Kleson. Leleksin hauta sijaitsi Nisaian linnoituksen alapuolella lähellä merta.
Abbottinsukeltaja-antilooppi

Ulkonäkö ja koko

Abbottinsukeltaja-antiloopin säkäkorkeus on 65 senttimetriä ja paino noin 55 kiloa. Ruumiin pituus on runsas metri. Yleisväriltään abbottinsukeltaja-antilooppi on tummanruskea, mutta sen otsassa on punainen töyhtö. Sarvet ovat ohuet, kymmenisen senttiä pitkät. Sekä uroksilla että naarailla on sarvet.

Elinympäristö

Maailmassa arvioidaan olevan jäljellä 2 500 abbottinsukeltaja-antilooppia. Niitä uhkaa metsästys, salametsästys ja elinalueiden tuhoaminen. Ne elävät Tansaniassa kosteissa vuoristometsissä, varsinkin Kilimanjaron kansallispuistossa.

Elintavat ja ravinto

Abbottinsukeltaja-antilooppi liikkuu enimmäkseen öiseen aikaan. Se syö pääasiassa hedelmiä, ilmeisesti myös kukkia ja versoja.
Järilänvuori

Järilänvuori (myös Järilänharju) on pääosin Kokemäellä sijaitseva noin neljän kilometrin pituinen kapea harjujakso, joka on osa Pusulasta Oripään, Säkylän ja Köyliön kautta Poriin kulkevaa Lounais-Suomen pisintä harjumuodostumaa. Luoteessa Järilänharjuun liittyy Harjavallan Hiittenharju ja kaakossa se puolestaan jatkuu Koomankankaana kohti Köyliötä. Järilänvuori ei kuitenkaan varsinaisesti muistuta harjua, vaan on lähinnä suhteellisen tasaista hiekkakangasta, joka kohoaa korkeimmillaan noin 30 metriä ympäröivää maastoa korkeammalle. Alueen korkein osa on säästynyt soranotolta ja se on vuodesta 1984 lähtien kuulunut valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan.
Järilänvuoren halki kulkevat Kokemäenjoen suun ja Turun seudun yhdistänyt historiallinen Huovintie sekä  Järilän ja Kiukaisten välinen yhdystie 2194. Alueella sijaitsevat muun muassa kartingrata sekä Kokemäen kaupungin ylläpitämä valaistu kuntopolku/hiihtolatu. Järilänvuori on myös merkittävä pohjavesialue, jolla toimivat Harjavallan kaupungin ja Nakkilan kunnan omistamat vedenottamot.
Lahden Veteraanisoittokunta

Lahden Veteraanisoittokunta (LVSK) on ainoa sotaveteraanijärjestöjen perustama soittokunta Suomessa. Sen alkuperäinen nimi oli Lahden Piirin Sotaveteraanien Soittokilta.
Soittokunnan perustamisasia käynnistyi vuonna 1973 ylimetsänhoitaja Mauno Uusitalon aloitteesta. Seuraava askel oli työryhmän perustaminen käytännön asioiden hoitamiseksi. Siihen kuuluivat Uusitalon lisäksi Kalevi Niemi, Arvo Nukarinen ja Mikko Vainio. Työryhmän aktiivinen puurtaminen johti nopeasti tuloksiin. Mauno Uusitalosta tuli ensimmäisen hallituksen puheenjohtaja.
Työkiireiden vuoksi hän luovutti puheenjohtajan tehtävät 1977 Kaino Jokiselle. Kiitoksena soittokunnan hyväksi tehdystä työstä Uusitalo kutsuttiin vuonna 1983 yhdistyksen kunniapuheenjohtajaksi.
Alkuvalmisteluun kuuluneiden instrumenttien ja muun soittokaluston hankinnassa avustivat Mallasjuoma ja erityisesti siellä olleet yli-insinöörit Tauno Järveläinen ja Aarne Kalevala. Soittokunnan perustajajäsenistä on Aarne Kalevalan lisäksi mukana vielä Seppo Söyring ja Keijo Järvinen.
Soittokunnan ensimmäisissä harjoituksissa 4. helmikuuta 1976 oli läsnä jo 20 soittajaa. Ensimmäinen esiintyminen soittokunnalla oli Hollolan sotaveteraanien 10-vuotisjuhlassa 31. lokakuuta 1976.
Nykyisin soittokunta on tyypillinen puhallinorkesteri, jossa soittimina ovat vaskipuhaltimien ja lyömäsoittimien lisäksi huilut, klarinetit ja saksofonit. Soittajien kokonaismäärä on tätä nykyä hieman yli 30. Heidän ikäjakaumansa on opiskelijoista eläkeläisiin. Sotaveteraaneja on aktiivisesti mukana vielä kaksi eli Aarne Kalevala ja Reino Lahtinen. Soittajat ovat entisiä sotilassoittajia sekä musiikin harrastajia ja opiskelijoita.
Soittokunnan johtajina ovat olleet Arvo Nukarinen, Sanfrid Mäkitalo, Alvar Voutilainen, Tapio Korpela, Ari Tamminen ja nykyinen johtaja Jorma Alanne. Esiintymisiä ja konsertteja on ollut erityisesti Päijät-Hämeessä, mutta myös eri puolella Suomea. Lisäksi soittokunta on tehnyt konserttimatkoja muun muassa Norjaan, Tanskaan, Itävaltaan, Saksaan ja Viroon.
Soittokunta on osallistunut myös Karjalankannaksella, Laatokan Karjalassa ja Kostamuksessa sijaitsevien kenttähautausmaiden sekä sankaripatsaiden ja muiden muistomerkkien vihkimistilaisuuksissa. Edellä mainitut vuosille 1992–2000 ajoittuneet matkat toteutettiin Opetusministeriön kutsusta. Viimeisin matka Karjalankannakselle tehtiin 13. kesäkuuta 2004, jolloin Kivennavan Siiranmäellä vietettiin Siiranmäen taisteluiden 60-vuotismuistojuhlaa sekä paljastettiin taisteluiden muistomerkki.
Esiintymisiä soittokunnalla on viime vuosina ollut vuosittain 40–50 tapahtumassa. Omien tilaisuuksien juhlistamiseksi ja näkyvyyden lisäämiseksi yhdistykselle hankittiin oma kantolippu, joka vihittiin käyttöön yhdistyksen 25-vuotisjuhlassa 25. maaliskuuta 2001.
Rovaniemen markkinoilla

Juoni

Kaverukset lähtevät Lappiin kullanetsintään. Alun hankaluuksien jälkeen sitä lopulta löytyykin, ja he matkustavat Rovaniemelle sitä myymään. Linja-automatkan aikana kullan sisältänyt reppu sekaantuu toiseen samanlaiseen ja kulta sen mukana. 
Kaverusten saavuttua Rovaniemelle markkina-aikaan he ajautuvat asemalla paikallisten hämäräveikkojen jututettavaksi. Yksi heistä kähveltää lompakon Esa Pakarisen esittämän Severi Suhosen taskusta. Varkauden myöhemmin huomattuaan hän ei ole tapahtuneesta kovinkaan huolissaan, vaan tokaisee, että mennyt mikä mennyt. Reino Helismaan esittämä rahaton geologi on tällä välin huomannut kultarepun vaihtuneen toiseen mutta ei saa sanottua asiaa muille. Hän jää keräämään rohkeutta kertoa asiasta muiden lähtiessä markkinoille huvittelemaan. 
Aiemmin kohdatut hämäräveikot ovat tietoisia kaverusten kullasta ja suunnittelevat sen anastamista vaihtamalla reput keskenään tietämättä lainkaan, että näin on jo tapahtunut ja että kulta-aarre nököttää heidän jalkojensa juuressa lattialla. Reput onnistutaan vaihtamaan, jolloin kulta konnien tietämättä palautuu oikeille omistajilleen. Kaverukset menevät lopussa pankkiin vaihtamaan kullan rahaksi.
Humayun

Elämäkerta

Humayun syntyi vuonna 1508 Kabulissa nykyisessä Afganistanissa ja oli isänsä Baburin toiseksi vanhin poika. Vuonna 1526 hän osallistui isänsä mukana Panipatin taisteluun, josta alkoi Intian valloitus. Sittemmin Humayun toimi isänsä alaisuudessa Kabulin kuvernöörinä palaten Intiaan hieman Baburin kuoleman jälkeen. Humayunista tuli Babutrin perustaman Suurmogulien valtakunnan hallitsija vuonna 1530, mutta hänen valtansa jäi nimelliseksi. Humayun nimitti neljä veljeään eri maakuntien kuvernööreiksi ja kaksi heistä, Kamran ja Askari, liittoutuivat keskenään halliten Punjabia itsenäisesti. Afgaanien vastarintaa moguleja vastaan johtanut Šer Šah Suri hallitsi puolestaan Biharin aluetta. Humayun kärsi myös pahenevasta oopiumiriippuvuudesta. Vuonna 1537 Šer Šah valtasi Bengalin ja kukisti häntä vastaan marssineen Humayunin Chausan taistelussa Gangesin varrella vuonna 1539 ja Kannaujin taistelussa vuoden 1540 puolella. Humayun joutui pakenemaan maastaan eläen kodittomana Sindissä ja Rajasthanissa.
Humayunin vaimo synnytti pariskunnan pojan Akbarin vuonna 1542 parin pakoillessa Sindissä. Vuonna 1544 Humayun siirtyi Persiaan, jossa hän sai turvapaikan safavidihallitsija Tahmasp I:tä käännyttyään sunnalaisuudesta šiialaisuuteen. Persian tuella Humayun valtasi Kandaharin vuonna 1545 luvaten palauttaa kaupungin Persialle. Hän toteutti myös kolme sotaretkeä veljeään Kamrania vastaan vallaten vuonna 1553 Kabulin. Humayunin toinen vanha vihollinen Šer Šah kuoli vuonna 1545 ja tämän poika Islam Šah Sur hallitsi vuoteen 1553. Islam Šah Surin kuleman jälkeen Sur-dynastia valtakunta jaettiin neljään eri osaan, joiden johdossa oli hänen sukulaisiaan. Hajaannus ja syntynyt nälänhätä johtivat yleisen mielipiteen kääntymiseen Sur-dynastian hallitsijoita vastaan. Humayun käytti tilannetta hyväkseen vallaten Lahoren helmikuussa 1555 ja kukisti Punjabia hallinneen Sikander Surin Sirhindin taistelussa vallaten Delhin ja Agran vakiinnuttaen asemansa Intian hallitsijana. Humayun kuoli seuraavana vuonna 1556 hänen kaatuessaan portaissa observatoriossaan Purana Qilassa.
Humayunin mausoleumi Delhissä on Unescon maailmanperintökohde. Sen rakennuttaminen aloitettiin Humayunin pojan Akbarin valtakaudella 1560-luvulla. Mausoleumin rakennuttaminen innoitti useita arkkitehtuurisia keksintöjä, jotka huipentuivat Taj Mahalin rakentamiseen.
Larry Donald

Ammattilaisura

Larry "The Legend" Donald siirtyi ammattilaiseksi 3. tammikuuta 1993. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti teknisellä tyrmäyksellä Craig Brinsonin. Vuonna 1994 hän voitti siihen asti voittamattoman Jeremy Williamsin sekä Bert Cooperin. Ensimmäisen tappionsa hän kärsi joulukuussa 1994 Riddick Bowelle. Vuonna 1997 Donald onnistui voittamaan entisen maailmanmestarin Tim Witherspoonin, mutta monta vuotta matalaa profiilia nyrkkeilyssä pitänyt promoottori Don King moitti hänen ottelutyyliään.
Heinäkuussa 2001 Donald kärsi uransa toisen tappion hävitessään Kirk Johnsonille. Saman vuoden marraskuussa hän matkusti Saksaan ottelemaan Vitali Klytškoa vastaan. Donald hävisi nuoremmalleen tyrmäyksellä 10. erässä.
Marraskuussa 2004 Donald säväytti nyrkkeilymaailmaa voittamalla entisen maailmanmestarin Evander Holyfieldin pistein 12-eräisessä kamppailussa. Lokakuussa 2005 hän hävisi "Venäjän jätti" Nikolai Valujeville ottelussa, jossa panoksena oli pääsy ottelemaan maailmanmestaruudesta John Ruizia vastaan. Tämän jälkeen Donald piti yli 1,5 vuoden ottelutauon. Hän palasi kehään 30. kesäkuuta 2007 ottelemaan venäläisen Aleksandr Povetkinin kanssa. Donald hävisi ottelun pistetuomiolla. Ottelun jälkeen Donald lopetti uransa.
Ammattilaisurallaan Larry Donald otteli 50 kertaa. Otteluista hän voitti 42 kertaa, kärsi viisi tappioa ja ratkaisemattomaan hän on päätyi kolme kertaa.
Lineaarikuvaus

Lineaarikuvaukset ja matriisit

Jokainen (äärellisulottuvuinen) lineaarikuvaus  voidaan esittää  kokoisena matriisina. Matriisin sarakkeiden lukumäärä on lähtöavaruuden vektorien ulottuvuus ja rivien lukumäärä vastaavasti kuvausavaruuden vektorien ulottuvuus. Jos lähtö- ja kuvausavaruuden ulottuvuus on sama, matriisi on neliömatriisi. Jos matriisi on  kääntyvä neliömatriisi, lineaarikuvaukselle on olemassa käänteisfunktio. Käänteiskuvaus on matriisin käänteismatriisi. Vektori kuvataan kuvausavaruuteen kertomalla se kaikkien matriisin rivien kanssa sisätulolla. Esimerkiksi kierto, peilaus ja skaalaus koordinaatistossa ovat lineaarikuvauksia.

Lineaariset funktiot, jotka eivät ole lineaarikuvauksia

Joskus, erityisesti oppikirjoissa käsitteellä lineaarinen funktio tarkoitetaan muotoa  olevaa yhden reaalimuuttujan reaaliarvoista funktiota, jossa . Nimitys johtuu siitä, että tällaisen funktion kuvaaja on aina suora eli funktion arvot muuttuvat lineaarisesti. Näin määriteltynä lineaarinen funktio ei ole lineaarikuvaus (vaan affiinikuvaus), paitsi siinä erikoistapauksessa, että .
Jacques Burger

Seurajoukkueura

Burgerin ensimmäinen seura oli Etelä-Afrikan sarjan Griquas, jota hän edusti vuodet 2005-2007. Vuodet 2007-2008 Burger edusti Ranskan alasarjoissa pelannutta Aurillacia. Vuonna 2008 Burger palasi takaisin Etelä-Afrikkaan, jossa hän edusti Blue Bullsia vuodet 2008-2010 tehden 25 pelaamassaan ottelussa kymmenen maalia. 
Vuonna 2010 Burger siirtyi Englannin valioliigan Saracens FC:hen, jonka paidassa hän voitti kaudella 2010-2011 Englannin mestaruuden. Hänet valittiin tuolla kaudella fanien vuoden pelaajaksi.

Maajoukkueura

Burger on pelannut Namibian maajoukkueesta vuodesta 2004 asti ja toimii nykyisin myös sen kapteenina. Hän on pelannut maajoukkueessa 30 ottelua tehden 25 maalia. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen viiden parhaan pelaajan joukkoon.
James Bond 007: Blood Stone

Kehitys

Suuren osan tarinasta kehittivät EON Productions -yhtiön Michael G. Wilson, Barbara Broccoli, David Wilson ja Gregg Wilson. Myös Bond-elokuvia käsikirjoittanut Bruce Feirstein oli mukana tarinan kehityksessä.

Vastaanotto

Pelaaja-lehti antoi pelille arvosanan 8/10 arvostelussaan.
Vainionmäen kalmisto

Vainionmäen kalmisto löydettiin 1980-luvulla Laitilan Kodjalasta Varsinais-Suomesta.
Kyseessä on polttokenttäkalmisto ja kiviröykkiö, joka ajoittuu merovingiajalle noin vuosiin 650–800. Kalmistosta eli hautapaikasta on löytynyt yksitoista miekkaa, keihäänkärkiä, veitsenteriä, kilven keskitukia eli kilvenkupuroita, ratsastustarvikkeita ja noin kymmenen miehen jäännökset. Osa aseista oli runsaasti koristeltuja, miekoissa on jopa puolijalokiviä (granaatteja). Hautaan on ilmeisesti haudattu merkkihenkilöitä usean sukupolven ajalta, mahdollisesti ylimyssuvun päämiehiä. Kalmistoon haudattiin myös naisia.