google/wiki40b huggingface dataset:
Canaiman kansallispuisto

Canaiman kansallispuisto (esp. Parque Nacional Canaima) on Venezuelan kaakkoisosassa, Bolívarin osavaltiossa Guyanan ja Brasilian rajalla sijaitseva kansallispuisto. Vuonna 1962 perustetun puiston pinta-ala on yli 30 000 km², josta noin 65 prosenttia on vuoristoista Guyanan ylänköä. Tälle ylängölle ovat tyypillisiä tepuit, hiekkakivestä koostuvat jäännösvuoret, joden runsaasti kosteutta saaville lakitasanteille on kehittynyt endeemistä kasvillisuutta. Ayan Tepyu -vuoren laelta saa vetensä Rio Churun -joki, jossa on maailman korkeimmat vesiputoukset, Angelin putoukset.
Canaiman kansallispuisto on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1994 lähtien.
Harry Wallin

Poliittinen ura

Wallin ei tullut valituksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, vaan hän jäi lopulta täpärästi ulos eduskunnasta. Wallin oli toiseksi suosituin eduskunnan ulkopuolelle jäänyt ehdokas yli 6000 äänellään. Myös vuonna 2011 eduskuntavaaleissa hänen kohtalonsa oli sama: hän ei tullut valituksi eduskuntaan huolimatta saamistaan 6 346 äänestä, joilla hän oli suosituin eduskunnan ulkopuolelle jäänyt ehdokas. Heinäkuussa 2014 Wallin nousi varasijalta kansanedustajaksi vaasalaisen Miapetra Kumpula-Natrin siirryttyä europarlamenttiin. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Wallin lunasti paikan eduskuntaan Vaasan vaalipiirin toisena sosiaalidemokraattisena kansanedustajana Jutta Urpilaisen jälkeen. Hän keräsi yhteensä 4608 ääntä, mikä oli pienempi määrä kuin aikaisemmissa vaaleissa. Wallin jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Wallin on ollut Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1989 lähtien. Kaupunginhallituksen jäsen hän on ollut vuosina 1993–2000 ja hallituksen puheenjohtaja 1997–2000. Hän toimii Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin hallituksen varapuheenjohtajana (2013–). Eduskunnassa hän on ollut maa- ja metsätalousvaliokunnan varapuheenjohtaja ja viestintä- ja liikenne- sekä suuren valiokunnan jäsen. 
Veturinkuljettajan pätevyyden Wallin sai 1976. Hän lähti tämän jälkeen mukaan ammattiyhdistystoimintaan Seinäjoen veturimiehiin. Vuonna 1989 Wallin nousi Veturimiesten liiton hallitukseen ja 1999 hän oli liiton varapuheenjohtaja tullessaan valituksi eduskuntaan. Wallin palasi takaisin veturinkuljettajaksi sen jälkeen, kun hän putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa. Vuonna 2011 hän jäi eläkkeelle veturinkuljettajan ammatista. Wallin perusti eläkkeellä ollessaan oman kiinteistö- ja isännöintifirman, joka hoitaa yhtä taloyhtiötä.

Muuta

Sotilasarvoltaan Wallin on korpraali (1999). 30. marraskuuta 2007 hänelle myönnettiin Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki. Hänellä on kolme lasta Tomi (s. 1976), Mika (s. 1981) ja Tiia (s. 1984) edesmenneen vaimonsa Tarja Huhtaron (k. 2008) kanssa.
Hideto Takahashi

Jalkapallomaajoukkue

Japanin maajoukkueessa Takahashi on pelannut vuodesta 2012 lähtien kaikkiaan 7 ottelua.
Nollaseteli

Nollasetelit ovat nimellisarvoltaan nollan euron arvoisia euroseteleitä, joissa on oikean setelin turvatekijät. Niitä painetaan turisteille sekä numismaattisiksi keräilykappaleiksi. Ne ovat nousseet paikoittain suositummiksi kuin esimerkiksi matkamuistoksi ostettavat postikortit. Nollaseteleitä on painettu vasta vuodesta 2015 asti. Suomen ensimmäinen nollaseteli painettiin vuonna 2017.
Nollan euron seteleitä saavat painattaa pääsääntöisesti vain kulttuuri-instituutiot ja museot. Nollaseteleitä on kuitenkin painatettu myös Euroopan unionin ulkopuolelle huolimatta niiden euroon viittaavasta nimellisarvosta.

Taustaa

Idea nollaseteleistä syntyi vuonna 2015 Ranskassa. Tarkoituksena oli edistää matkailua. Ajatus nollaseteleiden painamisesta on sittemmin levinnyt muualle Eurooppaan. Kaikkien nollaseteleiden kääntöpuolella on yhteisenä kuva-aiheena sommitelma eurooppalaisista muistomerkeistä.
Euroopan keskuspankki (EKP) on myöntänyt yksityisoikeudella ranskalaisella setelipajalle painattaa nollaseteleitä oikean eurosetelin tavoin samalle paperille sekä samoilla turvatekijöillä. Nollaseteleissä on siten turvatekijöinään hologrammeja, turvalankoja, vesileimoja ja numerosarjoja. E-kirjain setelissä viittaa painopaikkaan Ranskan Oberthur-setelipainoon. Nollasetelien koko on hieman 20 euron seteliä suurempi eli 135x74 millimetriä. Väriltään nollasetelit ovat violetteja.
Vain kulttuuri-instituutiot ja museot saavat painattaa nollaseteleitä. Yrityksillä ei ole samanlaista vapautta. Poikkeuksena säännöstä on kuitenkin ollut Michelin, jonka rengasukko on painettu autourheilupuiston nollaseteliin.
Nollasetelit ovat alkaneet korvata postikortteja muistoina monissa matkakohteissa. Esimerkiksi kaupungit ja museot ovat painattaneet nollaseteleitä.

Suomessa

Ensimmäinen suomalainen nollasetelit painettiin vuonna 2017. Hyvinkään kaupunki ja Suomen rautatiemuseo painattivat Suomen ensimmäisen nollasetelin yhteistyössä. Suomeen nollasetelit toi Ulrich Hoefs.
Nollaseteleiden numeroinnin ensimmäinen kirjain kertoo tilaajamaan. Suomen nollasetelit tunnistaa kirjaimesta "L".

Euroopassa

Monen nollasetelin keräilyarvo Suomen ulkopuolella on noussut jo yli sataan euroon asti. Esimerkiksi vuoden 2016 Duisburgin stadionia kuvaava nollaseteli voi maksaa lähes tuhat euroa. Ensimmäinen halutuksi noussut virhepainatus on Ranskan Sarlat-la-Canédan hanhiaiheinen seteli, jossa on kolmen hanhen sijaan kuusi hanhea.
Pohjoismaista Suomi oli ensimmäinen, jossa nollaseteleitä on saatavilla.

Aasiassa

Myös Euroopan ulkopuolelle on tuotettu nollaseteleitä. Esimerkiksi Kiinassa on ollut liikkeellä ainakin vuodesta 2018 lähtien nollan euron nimellisarvoisia seteleitä. Kiinassa on myös nollaseteleitä muistuttava uhrirahan perinne, ja nekin ovat siellä suosittu keräilykohde.
Haka (tanssi)

Haka on maorien perinteinen tanssi. Toisin kuin usein luullaan, haka ei ole vain sotatanssi ja sitä eivät esitä vain miehet. Hakan voivat esittää myös naiset tai lapset. Se voidaan esittää esimerkiksi tervetulotoivotuksena tai viihdytykseen juhlissa. Esitykseen kuuluu tanssin lisäksi ilmeet ja ääntely sekä myös jalkojen tömistäminen ja nyrkkien sekä käsien taputtaminen eri paikoille kehoa esim. reisille tai rintakehään. 
Erilaisia hakoja on paljon, mutta tunnetuimmat niistä ovat whakatu waewae, tutu ngarahu ja peruperu, joista jälkimmäinen on sotatanssi. Se esitettiin ennen taistelua vihollisen pelottamiseksi, tanssiin liittyivät äärimmäiset ilmeet kuten kielen ulos työntäminen, irvistäminen ja aseiden heiluttelu. Tutu ngarahu ja whakatu waewae esitetään ilman aseistusta, niissä tanssijalla on vapaus päättää liikkeistään, kun taas peruperussa jokaisen tanssijan liikkeiden pitää olla yhteneviä.
Tunnetuin haka on Uuden Seelannin rugby union -joukkueen All Blacksin esittämä haka Ka Mate.
Markku Lahti (museonjohtaja)

Markku Ilmari Lahti (s. 19. joulukuuta 1947Jyväskylä) on suomalainen museonjohtaja, joka johti Alvar Aalto -museota 38 vuoden ajan.
Markku Lahti syntyi rakennusmestari Veikko Ilmari Lahden ja Airi Elsi Tellervo Suurmunnen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 on Louna Päivikki Oksala. Ylioppilaaksi Lahti tuli 1966 ja valmistui fiilosofian kandidaatiksi 1970. Lahti opiskeli yliopistossa taidehistoriaa ja kirjallisuutta, mutta haki silti Alvar Aalto -museon johtajaksi. Vuonna 1966 perustettuun museoon haettiin johtajaa valtakunnallisella haulla, mutta määräaikaan mennessä ei tullut yhtään hakemusta. Lahti otettiin paikalle vuoden koajalla.
Lahti on luonut Jyväskylään kansainvälisen Aalto-tietämyksen keskuksen. Siellä on kokoelmia, näyttelyitä, tutkimusta ja symposiumeja. Ensimmäinen Aalto-symposium pidettiin  vuonna 1979.
Lahti jäi eläkkeelle vuoden 2011 aikana, hänen seuraajakseen Aalto-museon johtoon valittiin Susanna Pettersson.
Evald Ferdinand Jahnsson

Evald Ferdinand Jahnsson (22. syyskuuta 1844 Kustavi – 7. syyskuuta 1895 Turku) oli suomalainen kirjailija, opettaja ja pappi. Hän kirjoitti sekä suomeksi että ruotsiksi.

Henkilötietoja

Jahnssonin vanhemmat olivat laivuri Simon Jahnsson ja Sofia Wilhelmina Widbom. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1869 oli Kristiina Österman ja toinen vuodesta 1888 Ursula Irene Kurtén. Jahnsson pääsi ylioppilaaksi 1864 Turun lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869. Papiksi hänet vihittiin 1885. Jahnsson toimi opettajana ja pappina useissa eri paikoissa ja Turun suomalaisen klassillisen lyseon ruotsin ja suomen vakinaisena kollegana vuodesta 1887.
Jahnssonin vuonna 1884 ilmestynyt Hatanpään Heikki ja hänen morsiamensa oli ensimmäinen suomenkielinen historiallinen romaani.
Henk Norel

Ura

Norel aloitti pelaamisen Demon Astronauts Amsterdamin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi Joventut Badalonaan vuonna 2005. Häntä ei pidetty kuitenkaan vielä tarpeeksi kehittyneenä ACB:hen, joten hänet pistettiin pelaamaan CB Pratiin, joka pelasi Liga EBA:ssa. Kaudella 2006–2007 Norel pelasi yhden ruonkosarjapelin Joventutissa ennen kuin hänet myytiin takaisin lainalle Pratiin LEB Silveriin. Seuraavaksi kaudeksi Norel pääsi pelaamaan LEB Oroon CB Lucentum Alicanten paitaan. 
Yhden kauden jälkeen Alicantessa Joventut päätti nostaa hänet edustusjoukkueeseen. Ensimmäisellä kokonaisella Joventut-kaudellaan Norel teki Euroliigassa 3,1 pistettä ja otti 2,2 levypalloa ottelua kohden. Hänen aggressiivinen pelitapansa takia hän muun muassa mursi nenänsä debyyttikautensa aikana, mutta nousi kotiyleisön suosikiksi.
Vuoden 2009 NBA:n varaustilaisuudessa Minnesota Timberwolves varasi hänet toisella kierroksella numerolla 47.
Uimaharjun saha

Uimaharjun saha on Stora Enson omistama saha Joensuun Uimaharjussa. Virallinen nimi on Stora Enso Timber Oy Ltd Uimaharjun saha. Saha on perustettu vuonna 1951, jolloin sen omisti Haukivuoren Puutavara Oy. Enso Gutzeitin omistukseen se siirtyi vuonna 1955 ja Stora Enson omistukseen 1993. Saha sijaitsee samalla alueella Enocellin Uimaharjun sellutehtaan kanssa.
Sahalla työskentelee yli sata henkilöä. Päätuotteina ovat mäntylaudat ja -lankut. Saha valmistaa myös puukomponetteja muun muassa ikkunateollisuuden käyttöön. Erikoistuote on myös lämpöpuu, eli lämpökäsittelyllä kestäväksi tehty puu.
Stora Enso Timberin sahoja on lisäksi: Joutsenossa, Kemissä, Kiteellä, Kotkassa, Porvoon Tolkkisessa  ja Varkaudessa.
Dionýsis Savvópoulos

Dionýsis Savvópoulos (kreik. Διονύσης Σαββόπουλος, s. 2. joulukuuta 1944 Thessaloniki) on kreikkalainen, pääasiassa laikó- ja rebetikomusiikin muusikko, laulaja sekä lauluntekijä.
Savvópoulos pääsi opiskelemaan Thessalonikin Aristoteles-yliopistooon lakia, mutta ensimmäisen opiskeluvuoden jälkeen vuonna 1963 hän muutti Ateenaan tekemään pätkätöitä. Muusikon uransa hän aloitti Ateenan yökerhoissa soittamalla kitaraa ja laulamalla. LYRA-levy-yhtiön Alékos Patsifás noteerasi Savvópoulosin lauluntekijän lahjat. Hän työskenteli levy-yhtiölle vuoteen 1983 saakka. Savvópoulosin debyyttialbumi To fortigó julkaistiin vuonna 1966. Albumi ei saavuttanut suurta suosiota, mutta hän jatkoi LYRAssa ja seuraavat albumit niittivät menestystä.
Savvópoulos on koko uransa ajan ollut myös poliittisesti aktiivinen ja oli sotilasjuntan aikana lyhyen aikaa vankilassa ideoidensa vuoksi. Hän on naimisissa Aspasía Arapídoun kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Warren DeMartini

Warren Justin DeMartini (s. 10. huhtikuuta 1963 Chicago, Yhdysvallat) on Ratt-yhtyeestä tutuksi tullut kitaristi. 
DeMartini liittyi Ratt-yhtyeeseen vuonna 1982 19-vuotiaana ystävänsä Jake E. Leen suosituksesta. Lee oli aiemmin soittanut Ratt-yhtyeessä, mutta oli saanut kutsun liittyä suositun Ozzy Osbournen yhtyeeseen. DeMartini oli San Diegon alueen, jossa myös Ratt vaikutti, lahjakkaimpia nuoria kitaristeja. 
Rattista tuli yksi 1980-luvun suosituimpia glam metal -yhtyeitä ja sen levyjä on myyty miljoonia kappaleita. Myös DeMartini sai huomiota teknisesti lahjakkaana kitaristina ja hän oli myös kirjoittamassa yhtyeen suurimpia hittejä. 1990-luvulle tultaessa yhtyeen suosio kääntyi kuitenkin laskuun ja se hajosi alkuvuodesta 1992. Ratt kasattiin uudelleen noin viisi vuotta myöhemmin ja on ollut joitakin taukoja lukuun ottamatta koossa aina näihin päiviin asti. DeMartini jäi pois yhtyeestä alkuvuodesta 2018, syytä tähän ei ole kerrottu julkisuuteen.
Rattin ohella DeMartini on ollut mukana muun muassa Dokkenissa, Whitesnakessa sekä hetken aikaa myös Dion yhtyeessä. Hän on myös julkaissut kaksi soolojulkaisua, ep:n Surf's Up (1995) ja pitkäsoiton Crazy Enough to Sing to You (1996). Warren tunnetaan myös lempinimellä ”Torch”.
Saint-Imier

Saint-Imier on Sveitsissä Bernin kantonissa sijaitseva kunta, jossa asukkaita on 4 866 (2012).
Kylä sai alkunsa Himerius-nimisen, myöhemmin pyhimykseksi julistetun munkin asettuessa seudulle 600-luvulla. Paikalla toimineen kirkon ja luostarin ympärille kehittyi asutusta viimeistään 800-luvun aikana. Nykyiset Saint-Imierin kirkot on rakennettu 1000- ja 1200-luvuilla. Paikkakunta tunnetaan muun muassa vuonna 1867 perustetun Longines-kellovalmistajan kotipaikkana, Saint-Imierissä toimii lisäksi Longinesin kellomuseo. Myös Breitlingin kellotehdas perustettiin paikkakunnalla vuonna 1884. 1800-luvun jälkipuoliskolla seudulla saavutti suosiota anarkistinen työväenliike, joka järjesti Saint-Imierissä Anarkistisen internationaalin vuonna 1872.
Anton Praetorius

Anton Praetorius (1560 Lippstadt – 6. joulukuuta 1613 Laudenbach) oli saksalainen pappi, reformoitua uskontoa edustanut teologi ja kirjailija. Hän tuli tunnetuksi noitavainojen ja kidutuksen vastustajana. Avioliitosta 1586 Maria Praetoriuksen kanssa hänellä oli yksi poika.

Elämä

Dittelsheimin ensimmäisenä reformoituna pappina Praetorius kirjoitti 1595 latinankielisen selvityksen Heidelbergin linnan kuuluisasta ”Ensimmäisestä Suuresta Tynnyristä”. Vuonna 1596 Praetorius nimitettiin ruhtinaan hovisaarnaajaksi (läheinen Frankfurt am Main), ja vuotta myöhemmin ruhtinas nimitti hänet noitatuomioistuimen jäseneksi. 
Praetorius protestoi noituudesta syytettyjen kidutusta vastaan. Hänen ansiotaan oli, että eräs noituudesta syytetty nainen päästettiin vapaaksi ja syyte häntä vastaan peruutettiin. Kysymyksessä on tähän mennessä ainoa historiasta tunnettu tapaus, jossa pappi oli se, joka lopetti epäinhimillisen kidutuksen ja esti "oikeinkäynnin". Praetorius menetti hovisaarnaajan paikkansa, ja hänestä tuli 1598 pappi Laudenbachin kylään. 
Poikansa Sculteruksen nimissä hän julkaisi 1598 noitavainoa ja kidutusta vastustavan kirjan "Gründlicher Bericht von Zauberey und Zauberern ('Perusteellinen selvitys taikuudesta ja taikureista'). Kirjan toista painosta vuonna 1602 julkaistaessa Praetorius rohkeni käyttää omaa nimeään kirjan kirjoittajana. 1613 samasta kirjasta ilmestyi kolmas painos, johon hän kirjoitti henkilökohtaisen alkulauseen. Praetoriuksen kuoleman jälkeen tuntemattomat henkilöt julkaisivat kirjasta jälkimaailmalle vielä neljännenkin painoksen.
Mark Arm

Uran alkuajat

Arm astui Seattlen musiikkikuvioihin ensimmäisen kerran vuonna 1980 yhtyeellä Mr. Epp & the Calculations, joka perustettiin hänen vielä opiskellessaan Bellevue Christian High Schoolissa. Yhtye soitti ensimmäisen keikkansa vasta vuonna 1981, lämmitellen bändiä Student Nurse. Yhtyettä mainostettiin sanomalla sen olevan "huonoin bändi maailmassa". Vuonna 1982 yhtye julkaisi 7" EP:n. Seuraavana vuonna he ottivat mukaan toisen kitaristin, Steve Turnerin ja julkaisivat kasetin. Mr. Epp & the Calculations saapui tiensä päähän seuraavan vuoden lopussa. Viimeisen keikkansa hei soittivat Malfunkshunin kanssa helmikuussa 1984.
Mr. Eppin erottua Arm ja Turner (joista oli tullut läheiset ystävät) liittyivät yhtyeeseen Limp Richerds muutaman viikon ajaksi. Myöhemmin vuonna 1983 Arm ja Turner yhdistivät voimansa tulevien Pearl Jamin jäsenten Jeff Amentin ja Stone Gossardin, sekä Alex Vincentin kanssa, ja perustivat Green Riverin. Green River julkaisi kaksi EP:tä ja yhden kokopitkän albumin ennen hajoamistaan. Steve Turner jätti yhtyeen suorittaakseen loppuun collegen, ja Armin täytyi etsiä jälleen uusi yhtye. Kun Turner palasi opiskelemasta, he aloittivat Green River -sivuprojektin, The Thrown Upsin.

Mudhoney

Arm ja Turner ottivat mukaansa rumpali Dan Petersin ja basisti Matt Lukinin, joka oli soittanut aiemmin The Melvinsissä. Yhtye nimesi itsensä uudelleen Mudhoneyksi. Vuonna 1988 Sub Pop julkaisi Mudhoneyn ensimmäisen singlen, "Touch Me I'm Sick"in. Laajan kertueen ja EP-albumin jälkeen Mudhoney julkaisi bändin nimeä kantaneen albumin vuonna 1989. Heidän seuraava albuminsa, Every Good Boy Deserves Fudge ilmestyi pian sen jälkeen, juuri ennen grungen räjähdystä, jota johti Nirvanan vuoden 1991 albumi Nevermind. Vuonna 1992 Mudhoney allekirjoitti sopimuksen suuren levy-yhtiön, Reprise Recordsin, kanssa ja julkaisi Piece of Caken Albumi ei myynyt hyvin, yhtyeen taipumattoman soundin ja genren ylitarjonnan vuoksi. 
Vaikka he eivät koskaan saavuttaneet joidenkin aikalaistensa mainetta, Mudhoney on yksi harvoista grunge-yhtyeistä, jotka yhä jatkavat albumien julkaisemista. Vuonna 2002 he julkaisivat Since We've Become Translucentin. Heidän uusin albuminsa, The Lucky Ones, julkaistiin toukokuussa 2008 Sub Popilla. Armin ja Mudhoneyn vaikutus grunge-musiikkiin on ollut hyvin merkittävää.

Soolo- ja sivuprojektit

Arm julkaisi soolosinglen The Freewheelin' Mar Armin vuonna 1990. 
Hän oli yhtyeen Bloodloss laulaja ja kitaristi, sekä seattlelaisen superyhtyeen The Monkeywrenchin laulaja. Hän on myös vieraillut useilla albumeilla, tunnetuimmin Alice In Chainsin EP:llä Sap vuonna 1992.
Vuonna 1998 hän esiintyi elokuvan Velvet Goldmine soundtrackilla Ron Ashetonin, Mike Wattin, Thurston Mooren ja Steve Shelleyn kanssa Wylde Ratttz -nimellä. 
Vuonna 2004 hän kiersi MC5:n kanssa paikaten edesmennyttä Rob Tyneria laulussa.
Emilia-Romagna

Talous

Pääasiallinen elinkeino on pitkään ollut maanviljely, ja alue on myös tunnettu ruokakulttuuristaan. Myös teollisuus ja turismi ovat tärkeitä ja elinvoimaisia.
Dimetoksietaani

Ominaisuudet

Huoneenlämmössä dimetoksietaani on neste, jolla on sille tyypillinen haju. Aine sekoittuu veteen muodostaen atseotrooppisen seoksen. Dimetoksietaani sekoittuu myös moniin muihinkin liuottimiin kuten tetrahydrofuraaniin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Alifaattisiin hiilivetyihin se sen sijaan liuokenee. Yhdiste reagoi voimakkaasti hapettimien kanssa ja voi muodostaa orgaanisia peroksideja.

Käyttö

Dimetoksietaani on aproottinen liuotin. Sen kiehumispiste on korkeampi kuin esimerkiksi tetrahydrofuraanin tai dietyylieetterin, joten sitä käytetään liuottimena reaktioissa, jotka tapahtuvat hieman korkeammissa lämpötiloissa. Erityisesti ainetta käytetään liuottimena orgaanisten metalliyhdisteiden reaktioissa ja nukleofiilisissä reaktioissa. Aine kykenee liuottamaan myös elektroneja.

Turvallisuus

Aine on palavaa ja voi muodostaa räjähtäviä seoksia hapettimien kanssa. Dimetoksietaanin nieleminen aiheuttaa pahoinvointia. Aine saattaa aiheuttaa haittaa ihmisen kehitykselle.
Seminarieskolan

Seminarieskolan on Tammisaaressa sijaitseva ruotsinkielinen ala-aste.
Marja-Leena Sorjonen

Marja-Leena Sorjonen (s. 8. elokuuta 1956 Valtimo) on filosofian tohtori ja vuodesta 2010 Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Hänet on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2015.
Sorjonen valmistui filosofian kandidaatiksi 1985. Hän on väitellyt väitöskirjalla Recipient activities: particles nii(n) and joo as responses in Finnish conversations Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Björn Weckman

Björn Albert Oscar Weckman (5. kesäkuuta 1896 – 1978) oli Ab Uleå Oy:n toimitusjohtaja, varakonsuli, insinööri ja majuri.
Weckman pääsi ylioppilaaksi 1915 ja valmistui insinööriksi 1919. Hän toimi Kajaanin Puutavara Oy:n sahausosaston päällikkönä 1925–1925, Ab Uleå Oy:n isännöitsijänä 1926–1927 ja toimitusjohtajana vuoteen 1936 saakka. Oulu Oy:ssä Weckman oli puutavaraosaston isännöitsijänä vuoteen 1939 ja toimitusjohtajana 1945–1946, jolloin siirtyi Kymin Osakeyhtiön Hallan tehtaan toimitusjohtajaksi. Hän oli jäsenenä Oulu Oy:n hallintoneuvostossa ja Kajaani Oy:n johtokunnassa vuodesta 1937.
Weckman oli naimisissa (25.9.1925) Evo Mannerheim-Weckmanin kanssa. Evo Mannerheim-Weckman (1903–1984) oli Johan Mannerheimin (1868–1934) tytär. Weckmanin vanhemmat olivat eversti, toimitusjohtaja Johan Reinhold Weckman ja Elin Johanna Snellman (1869–1956). Elin Snellman oli Albert Oskar Snellmanin (1844–1894) tytär.
Björn Weckmanin ja Eva Mannerheim-Weckmanin poika on vuonna 1926 syntynyt oululainen varatuomari Björn-Johan Weckman. Hän oli marsalkka Mannerheimin kummipoika ja teki elämäntyönsä Oulu Osakeyhtiössä.
Etta Jones

Etta Jones (25. marraskuuta 1928 Aiken, Etelä-Carolina – 16. lokakuuta 2001 Mount Vernon, New York) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Buddy Johnsonin, Barney Bigardin, Earl Hinesin, Art Blakeyn ja saksofonisti Houston Personin kanssa. Hän debytoi levytyksellä vuonna 1944, ja hänen viimeinen albuminsa, Etta Jones Sings Lady Day, julkaistiin samana päivänä, kun hän kuoli syövän komplikaatioihin.
Eräs Jonesin hitti oli "Don't Go to Strangers" (1960).
Ricardo Horta

Seurajoukkueura

Horta aloitti ammattilaisuransa vuonna 2013 Primeira Ligan Vitória FC:ssä. Hän debytoi pääsarjassa huhtikuussa 2013 Rio Ave FC:tä vastaan. Avausmaalinsa hän iski joulukuussa 2013 Académica de Coimbraa vastaan. Heinäkuussa 2014 Horta siirtyi Espanjan Primera Divisióniin ja Málaga CF:ään, jonka riveissä hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Athletic Bilbaota vastaan.

Maajoukkueura

Nuorten maajoukkuetasolla Portugalia edustanut Horta debytoi Portugalin jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan, kun Horta tuli vaihdosta William Carvalhon tilalle. Portugali hävisi ottelun 0-1.
Savota

Savota (ven. Чи́кино, Tšikino) on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 32 kilometriä Hatsinasta lounaaseen ja kuusi kilometriä Possatasta länteen. Asukkaita on 18 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on saanut nimensä Venäjän kansalaissotaan saakka toimineesta Tšikinin veljesten kuparinvalssaamosta. Sen yhteyteen tehty suuri tekojärvi on edelleen olemassa. Savotan asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Savota koostuu omakotitaloista. Kylässä on kauppa. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen kartanon puistoalue ja 1940-luvulla rakennetun Taamitsan vesivoimalaitoksen rauniot. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue.
DEFCON

DEFCON eli Defense Readiness Condition on Yhdysvaltain asevoimien käyttämä puolustusvalmiuden tilaa osoittava luokitusjärjestelmä. Alhaisin valmiustila on DEFCON 5 ja korkein DEFCON 1, joka merkitsee välitöntä Yhdysvaltoihin kohdistuvan hyökkäyksen uhkaa. DEFCON-tilan muuttamisesta päättävät aselajien komentajat (Joint Chiefs of Staff).

Historia

Aselajien komentajat loivat DEFCON-järjestelmän marraskuussa 1959, jotta voitaisiin pitää yllä tiettyä valmiustilaa eri komentoalueilla.
Korkein koskaan käytetty valmiustila on DEFCON 2. Kuuban ohjuskriisin aikana lokakuussa 1962 Yhdysvaltain asevoimat määrättiin valmiustilaan DEFCON 3. Yhdysvaltain ilmavoimat määrättiin 23. lokakuuta valmiuteen DEFCON 2 muiden aselajien pysyessä valmiudessa DEFCON 3. Ilmavoimien valmiustasoa laskettiin 15. marraskuuta.
Vororotti

Vororotti on rotko lounaisessa Keski-Suomessa Jämsän keskustan länsipuolella.

Geologia

Vororotin rotko on verraten jylhä valtavine irtolohkareineen, kapeine kalliosolineen ja louhikkoineen. Sitä on luonnehdittu Keski-Suomen komeimmaksi kuivan maan rotkovajoamaksi.

Historia

Vororotin nimi viittaa rosvoveljeksiin, jotka piileksivät rotkon piiloluolassa 1800-luvun lopulla. Vororotin piiloluolan seinämillä on nykyäänkin havaittavissa rosvojen nuotiotulen jättämiä nokijälkiä. Ennen kristinuskoa Vororotti on saattanut olla palvontapaikka, sillä sen kallion laelta löydettyjen pienten kuoppien on tulkittu olleen Ukon palvontaan käytettyjä uhrikuppeja.
Tarun mukaan venäläiset vainoajat kätkivät isonvihan aikana ryöstösaaliitaan Vororotin kallioiden suojiin.

Muuta

Vororotin läheisyydessä sijaitsee myös kaksi muuta merkittävää rotkoa: Onkirotti ja Mullikkarotti.