google/wiki40b huggingface dataset:
Arvid Kurki

Elämä

Kurki suoritti 1480-luvun lopulla opintoja Pariisin yliopistossa, josta valmistui baccalaureukseksi ja maisteriksi. 1490-luvulla hänen mainitaan olleen Turun kirkkoherra ja tuomiokapitulin kanunki sekä myöhemmin dekaani. Piispa Johannes Olavinpojan kuoltua hänet valittiin piispaksi ja vihittiin Strengnäsissä virkaan.
Kurjen piispanaikana järjestettiin vuonna 1514 arkkipiispa Jaakko Ulfinpojan läsnä ollessa piispa Hemmingin autuaaksi julistaminen, joka oli Suomessa ainutlaatuinen juhlatilaisuus. Muuten Kurjen tiedetään tehneen käräjämatkoja hiippakunnassaan perustaen uusia kirkkoja ja koristellen vanhoja kirkkoja maalauksilla.
Ajan valtiollisissa riitakysymyksissä hän oli Sten Sturen ja Ruotsin kansallisen puolueen uskollisena ystävänä unionihanketta vastaan. Hän ei saapunut Kristian II:n kruunaukseen Tukholmaan, ja vältti näin Tukholman verilöylyn.
Arvid Kurki avusti Niilo Arvinpoikaa väellä, tykeillä ja muilla sotilastarpeilla, kun tämä nosti kapinan Kustaa Vaasan puolesta Suomessa. Mutta kun keväällä 1522 onni kääntyi tanskalaisten puolelle, täytyi Kurjen paeta ensin Närpiöön ja sieltä laivalla Ruotsin puolelle. Laiva kuitenkin upposi Öregrundin ulkopuolella ja Kurki seurueineen hukkui.
PK (elokuva)

Vastaanotto

Box Office India julisti PK:n ”kaikkien aikojen jymymenestykseksi”.

Kohu

Elokuvaa vastaan protestoitiin, koska hindunationalistit katsoivat sen loukkaavan hinduyhteisön tunteita.
JerryC

JerryC (Jerry Chang) on taiwanilainen kitaristi, joka on tullut kuuluisaksi sovituksestaan Johan Pachelbelin Canon in D Major kappaleesta.

Suosio

Suosio levisi Google Videon sekä YouTuben välityksellä. Canon Rockista on tehty useita coverversioita, muun muassa Funtwon versio.

Varusteet

Jerry Chang omistaa kaksi Fender Stratocasteria, ESP Horizon FR-II:sen ja Line 6 Variax 500:sen. Vahvistamiseen hän käyttää PODXT Liveä ja Mesa Boogie Dual Rectifieria.
Pachacamac

Pachacamac oli oraakkelistaan tunnettu kulttuuri muinaisella Perun rannikolla 200-600 jaa. Se liittyy ns. varhaiseen välikauteen. Tätä kulttuuria kutsutaan myös Lima-nimellä.
Perun keskirannikolla vallitsi Mochen kukoistuskautena valtio. Pachacamac tunnettiin vanhana inkojenkin arvostamana oraakkelipaikkana ja siellä oli suuri pyramidi. Pachacamacissa asuttiin jatkuvasti ainakin vuodesta 500 eaa. Paikka oli intiaanien vallitessa merkittävä pyhiinvaelluskohde.
Kaarlo Kaila

Kaarlo Johannes Kaila (3. huhtikuuta 1893 Alajärvi − 22. maaliskuuta 1968) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat arkkipiispa Erkki Kaila ja Aina Maria Drake. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Alma Vilhelmiina Niskasen kanssa.

Opinnot

Kaila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Etelä-Suomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla vuosina 1912–1915. Kapteenikurssin hän suoritti Sotakorkeakoulussa vuonna 1926.

Jääkärikausi

Kaila liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 21. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Kaila saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi aluksi Kenttälennätinpataljoonaan, mistä hänet siirrettiin 26. maaliskuuta 1918 Mikkelin 2. pataljoonan 5. komppaniaan sekä hetkeä myöhemmin Etelä-Savon rykmentin 6. komppanian päälliköksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Savon rintamalla muun muassa Nurmaalla ja Paljakassa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Kaila palveli edelleen Etelä-Savon rykmentin 6. komppanian päällikkönä, mistä hänet siirrettiin 4. heinäkuuta 1918 komppanianpäälliköksi Jääkärirykmentti n:o 2:een (tunnettiin myöhemmin nimillä Porin jalkaväkirykmentti n:o 2 ja Savon jääkärirykmentti). Hänet siirrettiin 2. huhtikuuta 1919 alkaen päälliköksi Keski-Suomen rykmentin 8. komppaniaan, josta hän erosi ja samalla koko armeijasta 27. lokakuuta 1920 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 10. marraskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin päälliköksi Mikkelin suojeluskuntapiiriin. Mikkelissä hän palveli 15. syyskuuta 1921 saakka, jolloin muutti Ouluun ja vastaanotti Oulun suojeluskunnan paikallispäällikön tehtävät 1. lokakuuta 1921. Oulussa hän palvelikin aina 31. elokuuta 1925 saakka, minkä jälkeen hän astui uudelleen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin Keski-Suomen rykmenttiin, missä hän toimi 7. komppanian päällikkönä. Keski-Suomen rykmentistä hänet siirrettiin 31. elokuuta 1926 alkaen Savon Jääkärirykmentin 1. pataljoonan komentajaksi. Missä hän palvelikin niin kauan kunnes 31. lokakuuta 1927 erosi armeijasta ja siirtyi kaupalliseksi johtajaksi W. Rosenlew & Co ab:lle. Kaupallisen johtajan tehtävät hän jätti 1. heinäkuuta 1931 ja siirtyi siviilivirkamieheksi puolustusministeriön teknilliselle osastolle. Armeijasta hän erosi lopullisesti 30. huhtikuuta 1938.
HMS Liverpool (1909)

Palvelus

HMS Liverpool liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivaston 1. Taistelulaivaviirikköön tiedustelijaksi. Alus siirrettiin koeajojen ja koulutuksen päätyttyä  vielä 1913 2. Risteilijäviirikköön, josta se siirrettiin edelleen 5. Risteilijäviirikköön ensimmäisen maailmansodan alkaessa.
Alus osallistui 26. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun ja aluksen kannella ollut merimies sai surmansa sirpaleista taistelulaiva HMS Audaciousin ajettua miinaan 27. lokakuuta ja upottua räjähdyksen seurauksena. Se siirrettiin telakalle huollettavaksi marraskuussa moottoreissa havaittujen ja ampumatarvikkeiden varastoinnissa havaittujen vikojen vuoksi.
HMS Liverpool liitettiin tammikuussa 1915 palvelukseen palatessa 2. Risteilijäviirikköön, josta se siirrettiin helmikuussa 3. Risteilijäviirikköön Rosythiin. Alus osallistui Saksan laivaston apuristeilijän Kronprinz Wilhelmin etsimiseen Länsi-Afrikan rannikolta. Se siirrettiin telakalle kesäkuussa 1915 kattiloissa havaittujen vikojen vuoksi.
HMS Liverpool määrättiin marraskuussa Brindisiin, jossa se palveli aina tammikuuhun 1918. Alus määrättiin marraskuussa Aegean meren laivueeseen ja se siirtyi Mustallemerelle rauhan astuttua voimaan. Alus operoi Mustallamerelle, kunnes se 1919 palasi Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta.
HMS Liverpool sijoitettiin kesäkuussa 1919 Devonportin reserviin, kunnes se siirrettiin poistolistalle maaliskuussa 1920. Alus myytiin romutettavaksi 8. marraskuuta 1921.
Ali Daei

Ura pelaajana

Ali Daei oli Iranin jalkapallomaajoukkueen kapteeni ja vuosina 1996 (22 maalia) sekä 2004 (17 maalia) vuoden aikana eniten maaleja kansainvälisissä otteluissa maaleja tehnyt pelaaja.
17. marraskuuta 2004 Ali Daei teki Laosia vastaan MM-karsintapeleissä neljä maalia, saavuttaen yhteensä 102 tehtyä maajoukkuemaalia. Näin hänestä tuli ensimmäinen miespelaaja, joka maajoukkueessa on tehnyt yli 100 maalia. Ali Daei pelasi uransa aikana 149 maaottelua, joissa hän teki 109 maalia. Hän on maailman kymmenen eniten maaotteluita pelanneen pelaajan joukossa.
Vuonna 1999 Ali Daei valittiin vuoden aasialaiseksi jalkapalloilijaksi.
Ali Daei pelasi Iranin joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa.

Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Daei on toiminut valmentajana iranilaisseura Saipassa. Maaliskuussa 2008 hän siirtyi Iranin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.  Joulukuussa 2008 saksalainen Erich Rutemöller nimettiin hänen apuvalmentajakseen MM2010-projektin ajaksi.  Iranin MM-karsinnat lähtivät huonosti liikkeelle, ja joukkue oli neljäntenä omassa karsintalohkossaan maaliskuun lopussa. Huonojen esitysten takia Daei sai potkut Saudi-Arabialle kärsityn tappion jälkeen.
Daei loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa 17. maaliskuuta 2012 palatessaan Rah Sahanin vierasottelusta Isfahanista Teheraniin.
Castelletin 6 tunnin ajo 2012

Castelletin 6 tunnin ajo 2012 oli European Le Mans Series -kauden 2012 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 1. huhtikuuta Circuit Paul Ricardin moottoriradalla Le Castelletissa Ranskassa.
Kilpailun voitti Orecalla ajaneet Pierre Thiriet ja Mathias Beche.
Säävälä

Säävälä on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla. Säävälä sijaitsee kauniilla paikalla Säävälänharjulla, Kiiminkijoen varrella, noin viiden kilometrin päässä Ylikiimingin taajaman pohjoispuolella ja Joloksentien (yhdystie 8341) varrella. Myös läheinen Soroperän taloryhmä voidaan laskea kuuluvaksi Säävälän kylään. Lähimmät kylät ovat Niemikylä ja Kääriänperä. Säävälän väkiluku on noin 40.

Historia

Säävälä on vanhaa kivikautista asuinaluetta. Kylän pohjoispuolelta, läheltä Latokankaan soranottopaikkaa, on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Alue sijaitsee ympäröivästä suomaastosta kohoavalla hiekkaharjulla. Oulun yliopisto on järjestänyt paikalla arkeologisen tutkimuksen 1980-luvulla.
Loistava polku

Loistava polku eli Sendero Luminoso, (virallinen nimi Partido Comunista del Perú - Sendero Luminoso; Partido Comunista del Perú en el Sendero Luminoso de José Carlos Mariátegui) on perulainen maolainen sissiliike. Sen tavoitteena on Perun hallinnon korvaaminen kommunistisella talonpoikien vallankumouksellisella hallinnolla. 
Nimi on peräisin alkuperäisen Perun Kommunistisen Puolueen perustajan José Carlos Mariáteguin (1894—1930) periaatteesta 1920-luvulta: "Marxismi-leninismi tulee avaamaan loistavan polun kohti vallankumousta." 
Loistavan polun perusti 1970 entinen yliopiston opettaja Abimael Guzmán salanimellä Puhemies (esp. Presidente) tai toveri Gonzalo. Liike erkaantui kommunistisesta Bandera Rojasta (Punalippu), joka puolestaan oli eronnut Perun kommunistisesta puolueesta 1964. 
Kun Perun sotilashallitus järjesti vaalit 1980, Loistava polku oli yksi vaaleja boikotoivista ryhmistä, ja se aloitti sen sijaan sissisodan hyökkäämällä äänestyspaikkoja vastaan. 
1980-luvulla Loistavan polun hallinnoima alue ja taistelijoiden määrä kasvoivat. Vuonna 1991 se kontrolloi jo suurta osaa maaseudusta keskisessä ja eteläisessä Perussa sekä Liman ympäristössä.
Taistellessaan Loistavaa polkua vastaan Perun armeija syyllistyi moniin julmuuksiin. Hallituksen joukot tuhosivat kyliä ja teloittivat epäiltyjä vastustajiaan. Presidentti Fujimori sääti kyseenalaiset terrorismilait, jotka johtivat monien viattomien sivullisten kuolemaan armeijan julmuuksissa. 
Presidentti Alejandro Toledon perustama totuuskomissio raportoi vuonna 2003, että sodan aikana sissien ja hallituksen käsissä oli kuollut 69 000 ihmistä. Loistava polku murhasi näistä noin puolet ja hallituksen joukot kolmasosan. Toiseksi suurin perulainen sissiryhmä Movimiento Revolucionario Túpac Amaru (MRTA) surmasi noin 1,5 % uhreista.
Perun erikoisjoukot vangitsivat Guzmánin 12. syyskuuta 1992, ja sissiliikkeen toiminta hiipui pian sen kärsittyä tappioita taisteluissa.
Liike ei ole ollut kovin aktiivinen vuoden 1994 jälkeen mutta tehnyt iskuja vielä 2000-luvulla.
Perun hallituksen mukaan noin sadan entisen Loistavan polun taistelijan muodostama Proseguir-ryhmä toimii vielä satunnaisesti Andien laaksoissa yhdessä kokaiinin tuottajien ja salakuljettajien kanssa.
Järjestössä oli alkuvuonna 2012 jäljellä noin 140 jäsentä. Sen johtaja Florindo Eleuterio Flores eli toveri Artemio pidätettiin helmikuussa. Guzmán tuomittiin elinkautiseen vankeuteen 2006,  joutui uudelleen oikeuteen 2014 ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen 2015 .
Kongontöpösieppo

Levinneisyys

Kongontöpösieppoa tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eduard Kotšergin

Elämä

Eduard Kotšerginin isä Stepan Kotšergin teloitettiin Stalinin vainoissa ennen Eduardin syntymää. Hänen puolalainen äitinsä Bronisława Odyniec pidätettiin 1940 ja tuomittiin vankileirille syytettynä vakoilusta.
Eduard Kotšergin sijoitettiin kansanvihollisten lapsille tarkoitettuun leningradilaiseen orpokotiin. Leningradin piirityksen alkuvaiheessa hänet evakuoitiin Omskin alueelle NKVD:n hallinnoimaan lasten vastaanottokotiin. 
Elokuussa 1945 Kotšergin pakeni lastenkodista pyrkien kohti Leningradia. Vuoteen 1952 asti hän matkusti kesäaikaisin jäniksenä Neuvostoliiton rautateillä ja vietti talvet eri lastenkodeissa sekä myöhemmin nuorisovankilassa, josta MVD palautti hänet vankileiriltä vapautuneen äidin luo.
Vuonna 1960 Kotšergin valmistui A. N. Ostrovskille nimetystä Leningradin teatteri-instituutista lavastajaksi, jonka jälkeen hän työskenteli Mihailovski-teatterissa.
Vuodesta 1963 vuoteen 1966 Kotšergin työskenteli Liteinyn teatterin ja vuodesta 1966 vuoteen 1972 Vera Komissarževskajan akateemisen draamateatterin päälavastajana. Vuodesta 1972 lähtien Kotšergin on toiminut Tovstonogovin suuren draamateatterin päälavastajana.

Teokset

Risteillä ristityt (Idiootti 2017), alkuteos Крещённые крестами, 2009.
Vilkjärvi

Vilkjärvi on kylä, joka sijaitsee Lappeenrannassa, Vilkjärvi-nimisen järven vieressä. Vilkjärvellä asuu n. 300 henkilöä.
Vilkjärvellä on vanha, Y.A. Hagbergin suunnittelema, koulurakennus. Kyläkoulu aloitti toimintansa vuonna 1929. Koulu lakkautettiin vuonna 1966, koska oppilaita oli liian vähän.
Santa Fen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Santa Fen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Sanctae Fidei in America Septentrionali) on katolisen kirkon arkkihiippakunta New Mexicon osavaltiossa. Hiippakuntaan kuului 93 seurakuntaa, 323 850 jäsentä, 207 pappia ja 139 munkkia sekä 130 nunnaa vuonna 2014.
Niilo Pesonen

Niilo Natanael Pesonen (14. lokakuuta 1902 Helsinki – 26. joulukuuta 1993) oli suomalainen lääkäri, anatomian professori ja lääkintöhallituksen pääjohtaja.

Henkilöhistoria

Pesosen vanhemmat olivat kouluneuvos Matti Pesonen ja Ellen (Ella) Irene Malmberg ja puoliso vuodesta 1927 Eva Maria Puustinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 Suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1927, lisensiaatiksi 1931 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1932. Pesonen oli Helsingin yliopiston dosenttina 1935–1942, yliopiston voimistelulaitoksen anatomian opettajana 1937–1946 ja laitoksen tarkastajana 1951–1954. Hän oli Helsingin yliopiston anatomian laitoksen assistenttina 1935–1942, anatomian professorina 1942–1954, lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1951–1952 sekä yliopiston 1. vararehtorina 1953.
Pesonen teki jatkosodan aikana syys-lokakuussa 1942 Itä-Karjalan sotilashallinnon toimeksiannosta antropologisia tutkimuksia Äänisniemellä asuvan paikallisen väestön (sunkulaisten) keskuudessa. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää oliko alueen väestö rodullisesti samaa kuin Kanta-Suomen väestö ja paljonko siihen oli sekoittunut vieraita aineksia. Hän toimi jatkosodan aikana myös Suomen rodunparannuskomitean puheenjohtajana ja kävi saksalaisten kutsusta Ukrainassa tutkimassa Vinnytsjasta löydettyä Stalinin puhdistusten uhrien joukkohautaa. Lääkintäeverstiluutnantiksi Pesonen ylennettin 1961.
Pesonen oli Helsingin Olympialaisten ylilääkäri vuonna 1952. Hän toimi lääkintöhallituksen pääjohtajana 1954–1969. Hänen kaudellaan rakennettiin monta suurta keskussairaalaa ja otettiin käyttöön sairausvakuutusjärjestelmä.
Jilbab

Jilbab on musliminaisten käyttämä pitkä kaapu, jota käytetään yleensä hijabin tai niqabin kanssa. Se peittää koko vartalon paitsi kädet ja kasvot.
Nike on kehittänyt jilbabista version, joka mahdollistaa urheilun harrastamisen.
Vuonna 2006 Ison-Britannian korkein oikeus määräsi, että koulu voi vaatia jilbabia käyttävää oppilasta käyttämään sen sijasta tavallista koulupukua.
Rameswaram

Väestö

Vuonna 2001 Rameswaramissa asui 37 968 ihmistä. Väestöstä 52 % oli miehiä ja 48 % naisia. 16,05 % oli alle kuusivuotiaita.
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 44 856.

Uskonto

Varanasin lisäksi Rameswaramia pidetään yhtenä hindujen pyhimmistä paikoista Intiassa. Kaupungin merkittävin historiallinen maamerkki on Ramanathaswamyn temppeli, joka on omistettu Shivalle. Sekä temppeli että kaupunki ovat tärkeitä pyhiinvaelluskohteita shaiviiteille ja vaishnaville.
Joulun aselepo

Joulun aselepo oli ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla joulun 1914 ajaksi solmittu yhden päivän mittainen aselepo. Aloite siihen tuli rivimiehiltä, jotka makasivat juoksuhaudoissaan huutomatkan päässä toisistaan. Joillakin rintamanosilla aselepo alkoi sovitusta tauosta, jolloin kumpikin osapuoli sai hakea ei-kenenkään-maalta kaatuneensa haudattaviksi.
Eräällä rintamaosuudella brittiläiset ja saksalaiset sotilaat ottelivat keskenään jalkapallo-ottelun. Aselepo päättyi eri osissa rintamaa eri aikaan, usemmissa se kesti joulupäivän ajan, ja tapaninpäivän aamuna ampuminen jatkui totuttuun tapaan.
Tapahtumasta on muun muassa tehty elokuva Päivä ilman sotaa (2005).
Braydon Coburn

Seuraura

Coburn kävi koulua ja pelasi juniorina Shaunavonnissa ennen siirtoa 14-vuotiaana Notre Dame Houndsiin tarkoituksenaan kehittää taitojaan ja jatkaa opiskeluja. WHL-seura Portland Winterhawks varasi Coburnin koko WHL Bantam Draftin ensimmäisenä pelaajana vuonna 2000. Coburn pelasi Saskatchewanissa SMHL:n Notre Dame Houndsissa kaudella 2000–2001 ja pelasi myös Portland Winterhawksissa pudotuspeleissä. Kauden 2001–2002 hän pelasi Winterhawksissa ja palkittiin WHL:n parhaana tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophyllä. Atlanta Thrashers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kahdeksantena pelaajana NHL:ään kesällä 2003. Coburn oli varaustilaisuuden toisena varattu puolustaja.
Kaudella 2003–2004 Coburn valittiin WHL:n lännen tähdistökentälliseen ja palkittiin panoksestaan hyväntekeväisyyteen Doug Wickenheiser Memorial Trophyllä. Coburn siirtyi Thrashersin organisaatioon kolmivuotisella tulokassopimuksella heinäkuussa 2004, mutta pelasi silti kauden 2004–2005 Winterhawksissa. Kaudella 2004–2005 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja junioriuransa ennätystehoilla 12+32=44 ja valittiin CHL:n toiseen tähdistökentälliseen sekä WHL:n lännen ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Coburn edusti kauden lopussa hänet NHL:ään varanneen Thrashersin farmiseura Chicago Wolvesia. Coburn oli Winterhawksin kapteeni vuosina 2003–2005.
Kaudeksi 2005–2006 Coburn siirtyi Thrashersin organisaatioon, mutta debyyttikausi sujui yhdeksää NHL:n runkosarjaottelua lukuun ottamatta AHL:ssä Chicago Wolvesissa. Kaudella 2006–2007 hän sai jo enemmän vastuuta NHL:ssä, mutta helmikuussa 2007 Thrashers kauppasi Coburnin oikeudet Philadelphia Flyersiin vaihdossa Aleksei Žitnikiin. Kaudella 2007–2008 Coburn teki NHL-uransa ennätystehot 9+27=36, joilla oli Flyersin toiseksi tehokkain puolustaja Kimmo Timosen jälkeen. Hyvät otteet poikivat kaksivuotisen jatkosopimuksen marraskuussa 2007. Kaudella 2008–2009 Coburn oli tehoilla 7+21=28 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Timosen jälkeen. Kaudella 2009–2010 Coburnin tehot laskivat 5+14=19:een. Flyers pääsi keväällä 2010 Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta joukkue hävisi Chicago Blackhawksille otteluvoitoin 4–2.
Heinäkuussa 2010 Coburn jatkoi sopimustaan Flyersin kanssa kahdella vuodella. Kausi 2010–2011 toi Coburnille täyden 82 ottelun runkosarjan ja +/- -tilasto oli joukkueen puolustajien toiseksi paras +15. Marraskuussa 2011 Coburn teki Flyersin kanssa nelivuotisen, 18 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen, jonka cap hit on 4,5 miljoonaa dollaria.

Muuta

Coburnin veli Greg Coburn on myös jääkiekkoilija.
Manitoban vaakuna

Manitoban vaakunan vahvisti Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Edvard VII vuonna 1905. Vaakunassa on vihreällä pohjalla biisoni, jonka yläpuolella on Englannin lippu.
Nykyisessä vaakunassa vuoden 1905 vaakunan yläpuolella on kultainen kypärä, puna-hopeat nauhat, kylmänkukkaa pitelevä majava ja ylimpänä kultainen kuningaskunnan kruunu. Vasemmalla vaakunaa kannattelee valkoinen yksisarvinen, oikealla valkoinen hevonen. Muina koristeina on muun muassa Redjoen kärryjen pyörä, alkuperäiskansojen helmi- ja luukoruja sekä vaahteranlehtiä. Vaakunan jalustassa on kuvattuna provinssin monipuolista maisemaa (vehnäpellot, metsät, preeriat ja vesi). Alinna jalustassa on provinssin latinankielinen motto Gloriosus et Liber, Kunniakas ja vapaa.
Las Fallas

Las Fallas on Espanjan Valencian kaupungissa maaliskuun puolivälissä järjestettävä karnevaali. Puusta ja vahamassasta valmistetut patsaat sytytetään tuleen juhlan viimeisenä yönä, San Josén päivänä 19. maaliskuuta. Patsaiden polttaminen sai alkunsa 1700-luvulla, kun puusepät keräsivät pajoihinsa kertyneen ylimääräisen romun kaduille poltettavaksi. Polttamiseen yhdistettiin vuosien saatossa taiteellista näkökulmaa ja yhteiskunnallista satiiria. Juhlan aikana kaupungin kaduille tuodaan taidokkaasti työstettyjä patsaita, jotka viestittivät yhteiskunnallista tyytymättömyyttä. Karnevaalin nimi tulee espanjan kielen sanasta falla, epäonnistuminen.
Paattanlammi

Maantietoa

Lammen pituus on 500 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 8,3 hehtaaria. Se sijaitsee Paattankankaan ja Kovesjoen välissä ja toisaalta myös Kotojärven Heinilammen välissä. Sen itäranta on kallioinen ja länsirantaan rajautuu kangasmetsä. Pohjois- ja etelärannat ovat suota, joiden suo-ojat laskevat lampeen. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se laskee 300 metrin jälkeen ojitetulle suolle, mikä rajautuu Kovesjokeen. Lammessa on yli 30 metriä pitkä asumaton saari. Rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Rantaan on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa, joille pääsee Häädetjärvelle johtavalta tieltä.

Historiaa

Vanhan 1800-luvun pitäjänkartan mukaan lampi oli nimeltään "Alanen Paatanlampi" erotukseksi pohoisemman "Ylinen Paatanlammesta", jota kutsutaan nykyään Heinilammeksi. Joissakin kartoissa esiintyvä "Paalanlampi" lienee kirjoitusvirhe. Lammen eteläpäästä lähti pieni oja, mutta sen voima ei riittänyt Kovejoelle saakka. Lampi oli autio.
Heikki Huoviala

Pelaajana

Hakan kasvatti Huoviala pääsi Hakan edustukseen jo 16-vuotiaana kaudella 1975. Ensimmäiset pääsarjaottelunsa Huoviala pelasi kuitenkin vasta seuraavana vuonna, esiintyen neljässä ottelussa. Hän oli juniorina pelannut menestyksekkäästi hyökkääjänä, mutta edustusjoukkueessa hänet siirrettiin keskikentälle. Kaudella 1977 Huoviala oli joukkueen mukana voittamassa tuplamestaruutta. Hän itse pelasi 18 ottelussa ja onnistui maalinteossa kolmesti.
Vuosina 1982 ja 1985 Haka voitti Suomen Cupin, Huovialan ollessa tärkeässä roolissa molempina vuosina. Voitettuaan Suomen Cupin vuonna 1982, Haka pääsi Cup-voittajien Cupiin, jossa se sai vastaansa Juventuksen. Haka hävisi yhteismaaleissa vain kahdella maalilla. Vuonna 1986 polvivamma päätti Huovialan uran, jonka jälkeen hän pelasi vielä muun muassa Pallo-Sepoissa sekä SexyPöxyissä alemmilla sarjatasoilla. Huoviala pelasi yhdentoista pääsarjakautensa aikana yhteensä 209 ottelua ja teki niissä 34 maalia.
Huoviala pelasi läpi kaikki nuorten ja poikien maajoukkueet, muttei koskaan pelannut yhtäkään ottelua Suomen A-maajoukkueessa. Hän oli myös mukana Suomen olympiajoukkueessa.

Vaikuttajana

Peliuransa jälkeen kauppatieteen maisteriksi kouluttautunut Huoviala siirtyi Hakan puheenjohtajaksi sekä varainhankintapäälliköksi vuonna 1996. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa joukkueen kokoaminen seuraavalle kaudelle. Huoviala sai myös Opetusministeriöltä urheilun ansiomerkin työstään suomalaisen jalkapalloilun hyväksi vuonna 2004.
Huovialan puheenjohtajakaudella Haka oli yksi Suomen menestyvimmistä seuroista. Se nousi heti seuraavana vuonna Ykkösestä takaisin Veikkausliigaan, voittaen samalla Suomen Cupin. Haka oli moneen vuoteen ainoa suomalainen seura, joka on pelannut jollain muulla tasolla kuin ykköstasolla voittaessaan Suomen Cupin. Seuraavana kolmena vuonna Haka voitti Suomen mestaruuden Huovialan johdolla. Vuonna 2002 tuli taas Suomen Cupin voitto. Haka voitti mestaruuden myös juhlavuotenaan vuonna 2004. Vuonna 2005 Huoviala erosi Hakan puheenjohtajuudesta jättäen tehtävät Veikko Sieväselle.
Huoviala on toiminut myös Suomen Jalkapallomuseota ylläpitävän Suomen Jalkapallomuseo ry:n puheenjohtajana.