google/wiki40b huggingface dataset:
Machinae Supremacy

Historia

Ennen virallista levytyssopimusta Machinae Supremacy julkaisi kappaleitaan verkkosivustollaan vapaasti ladattavina, ja saavutti suurta suosiota etenkin peliyhteisössä. Yhtyeen esikoisalbumi Deus Ex Machinae julkaistiin 1. toukokuuta 2004 englantilaisen Music by Design Recordsin kautta. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen tekemä 28 kappaletta sisältänyt soundtrack Jets’n’Guns-peliin. Yhtyeen kappaleita oli mukana myös In the Groove -pelissä ja sen jatko-osassa.
Machinae Supremacyn toinen albumi, Redeemer oli alun perin tarkoitus julkaista elo–syyskuussa 2005, mutta julkaisu viivästyi, sillä Music by Design joutui lopettamaan toimintansa. Useat levy-yhtiöt kiinnostuivat albumista, mutta tarjotut sopimukset eivät tyydyttäneet yhtyettä, joten se päätyi julkaisemaan albumin omakustanteena (niin sanottu Underground Edition) oman verkkokauppansa kautta 18. maaliskuuta 2006. Toukokuussa 2006 suomalainen Spinefarm Records otti yhteyttä Machinae Supremacyyn, ja yhtiön edustajien nähtyä yhtyeen live-esiintymisen Tukholmassa osapuolet tekivät neljä albumia kattavan levytyssopimuksen. Spinefarm julkaisi Redeemerin 8. marraskuuta 2006.
Heinäkuussa 2007 Machinae Supremacy esiintyi Tukholmassa Kungliga Filharmonikerna -orkesterin kanssa Play!-videopelisinfoniassa. Esiintyminen oli menestys, ja yhtye pyydettiin vierailemaan saman vuoden lokakuussa Oslossa järjestettyyn konserttiin, jossa se esiintyi Kringkastingsorkestretin kanssa.
Machinae Supremacyn kolmas studioalbumi Overworld ilmestyi 12. helmikuuta 2008.
Elokuun 2. päivänä vuonna 2009 Machinae Supremacyn jäsenet ilmoittivat kotisivuillaan rumpali Tomas "Tom" Nilsénin jättävän bändin henkilökohtaisiin syihin vedoten. Lopulta samana vuonna, 27. lokakuuta, yhtyeen sivulla julkaistiin tieto uudesta rumpalista, Niklas Karvosesta.
Yhtye julkaisi uuden levynsä A View from the End of the World 3. marraskuuta 2010. Suomen virallisella listalla se oli sijalla 12 viikolla 45.
Basisti Johan Hedlundin lähdöstä yhtye kertoi kotisivuillaan heinäkuussa 2011.
Machinae Supremacy on esiintynyt Suomessa useita kertoja, viimeksi 25.5.2017 Tampereen Tulliklubilla.
Andrew Alberts

Ura

Alberts pelasi juniorina jääkiekkoa USHL:n Waterloo Black Hawksissa vuosina 1999–2001. Boston Bruins varasi hänet kesällä 2001 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 179. Varauksen jälkeen Alberts pelasi yliopistossa jääkiekkoa Boston Collegessa vuosina 2001–2005. Vuosina 2004 ja 2005 hänet valittiin yliopistosarjan tähdistökentälliseen. Keväällä 2005 hän pelasi muutaman runkosarjan ottelun ja pudotuspelit AHL:n Providence Bruinsissa, joka on Boston Bruinsin farmijoukkue. NHL:ään Alberts siirtyi syksyllä 2005. Vuonna 2007 hän solmi monivuotisen pelaajasopimuksen Bostonin kanssa, mutta hän oli suurimman osan kaudesta 2007–2008 pelaamatta aivotärähdyksen takia. Alberts siirtyi lokakuussa 2008 Philadelphia Flyersiin, kun Boston vaihtoi hänet Philadelphian Ned Lukaceviciin.
Alberts siirtyi heinäkuussa 2009 Carolina Hurricanesiin, kun hän teki kaksivuotisen sopimuksen seuran kanssa. Carolina kuitenkin myi Albertsin maaliskuussa 2010 Vancouver Canucksiin.
Jari Räsänen (hiihtäjä)

Herjausoikeudenkäynti 1998

Tammikuussa 1998 Suomen Tietotoimisto väitti uutisessaan Räsäsen ostaneen ja käyttäneen kasvuhormonia. Lisäksi STT väitti Hiihtoliiton johtohenkilöiden olleen kiinnostuneita kasvuhormoneista. Oikeudessa ei löytynyt riittävää näyttöä uutisen tueksi, ja Helsingin käräjäoikeus tuomitsi STT:n päätoimittaja Kari Väisäselle ja toimittaja Johanna Aatsalo-Salliselle ehdolliset vankeusrangaistukset ja sakkoja 19 herjauksesta. Lisäksi STT ja toimittajat tuomittiin yhteisvastuullisesti maksamaan Räsäselle ja Hiihtoliiton johtohenkilöille noin 2,5 miljoonan markan korvaukset. Vuonna 2000 Helsingin hovioikeus hylkäsi korvausvaatimukset 14 hiihtoliittolaisen osalta ja alensi toimittajien rangaistukset sakoiksi. Räsänen sai lopulta korvauksia 130 000 markkaa.

Petosoikeudenkäynti 2011

Valtakunnansyyttäjänvirasto pyysi vuonna 2008 lisätutkintaa asiassa. Haluttiin selvittää, ovatko herjausoikeudenkäynnissä korvauksia vaatineet syyllistyneet petokseen tai ovatko myöhemmin dopingista kiinni jääneet syyllistyneet perättömän lausunnon antamiseen Niinpä vuonna 2011 Räsänen, entinen lajijohtaja ja päävalmentaja Antti Leppävuori, entinen lajipäällikkö ja toimitusjohtaja Jari Piirainen sekä entinen lajipäällikkö ja päävalmentaja Pekka Vähäsöyrinki joutuivat syytteeseen asioiden salaamisesta vuosien 1999 ja 2000 dopingoikeudenkäynneissä. Räsänen ja Vähäsöyrinki tuomittiin törkeästä petoksesta ehdollisiin vankeusrangaistuksiin. Räsänen sai vuoden ehdollista vankeutta. Leppävuori ja Piirainen todettiin syyttömiksi. Oikeudessa osoitettiin, että Räsänen käytti vuosina 1996–1997 eli STT:n uutisen tarkoittamana aikana epo-hormonia. Oikeuden mukaan kaikki neljä syytettyä tiesivät, mitä Räsäselle tehtiin vuoden 1997 kisoissa. Räsäsen tapauksessa oli tuomioistuimen päätöksen mukaan raskauttavaa, että hän sai rikoksella itselleen huomattavaa taloudellista hyötyä ja oli itse dopingaineen käyttäjä. Räsänen valitti tuomiosta Helsingin hovioikeuteen. Syyskuussa 2012 hovioikeus ilmoitti pitävänsä voimassa käräjäoikeuden langettamat tuomiot, mutta alensi Räsäsen ja Vähäsöyringin vastapuolelle maksamia oikeudenkäyntikulujen korvaussummia.
Koskenala

Elinkeinoelämä

Metsä-Botnialle valmistui OOO Svir Timberille sahalaitos 2006.
Ulvova mylläri

Juoni

Romaanin pääosassa on ulvova mylläri Gunnar Huttunen, joka käyttäytyy joskus oudosti, mutta on myös hyväsydäminen, uurastava ja rehellinen mies. Joskus hän pitää kyläläisiä hereillä koko yön ulvomalla saaden kylän kaikki koirat ulvomaan hänen kanssaan. Lopulta kyläläiset päättävät, että mylläri on saatava mielisairaalaan. Pian Huttunen kuitenkin karkaa tervejärkisen huonetoverinsa avulla. Mylläri pakenee kotinsa läheistöllä olevaan metsään, jossa kylän nimismies ja kyläläiset vainoavat häntä. Kerhoneuvoja Sanelma auttaa Gunnaria, sillä on rakastunut tähän. Lopulta Gunnar kuitenkin jää kiinni ja lähetetään uudestaan mielisairaalaan. Häntä saattavalla poliisi Portimolla ei kuitenkaan halua viedä mielestään tervettä Huttusta uudestaan sairaalaan. Niinpä he kumpikin pakenevat, eikä heistä sen jälkeen kuulla.
RN Benedetto Cairoli

Palvelus

Alus upposi kolaroituaan sisaraluksensa Giacinto Carinin kanssa 10. huhtikuuta 1918.
Toyota Aygo

Toyota Aygo on Toyotan vuodesta 2005 lähtien valmistama pieni automalli. Sitä valmistetaan yhteistyössä Peugeot’n ja Citroënin kanssa Tšekin Kolínissa. Tehtaan tuotantokapasiteetti on 300 000 autoa vuodessa, josta kunkin merkin osuus on kolmasosa. Aygon toinen sukupolvi esiteltiin vuonna 2014.
Matti Joensuu (aikidoka)

Matti Joensuu (s. 1958) on suomalainen budo-opettaja. Joensuu on aloittanut aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa kevään 1979 peruskurssilla.  Joensuulle on myönnetty aikikai-aikidossa 6. dan.
Haapanorsu

Koko ja ulkonäkö

Kookas perhonen, jonka siipien kärkiväli on koiraalla 48–58 mm ja naaraalla 72–83 mm. Naaras on myös selvästi koirasta rotevampi. Siivet ovat naaraalla vaalean kellanruskeat, koiraalla siivissä on usein violetinsävyistä kehnää. Osa koiraista on kuitenkin hyvin vaaleita ja miltei kuviottomia. Etusiiven poikki kulkee viisi tummaa poikkiiviirua, jotka muodostuvat kuunsirpin muotoisista täplistä. Juovat ovat katkonaisia ja jatkuvat takasiipiin, mutta erottuvat siellä vain heikosti siiven etureunassa. Molempien siipiparien ulkoreuna on kevyesti aaltoileva. Paikallaan kyhjöttävä haapanorsu näyttää kuivuneelta lehdeltä. Perhosen ruumiissa on selkäpuolella selvä, tumma keskijuova.
Haapanorsun toukka on kellertävän ruskea ja karvainen, täysikasvuisena 80–100 mm pitkä.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Venäjän poikki Pohjois-Kiinaan ja Japaniin asti. Suomessa haapanorsu on hyvin harvinainen laji. Se tavattiin ensimmäisen kerran Vehkalahdelta 1954 ja vuonna 1992 löydettiin Joutsenosta toukka. Sittemmin lajin yksilöitä on harhaillut Etelä-Suomeen lähes joka vuosi ja yksilöitä on tavattu erityisesti lounaissaaristossa. Nykyisin lajilla saattaa olla vakiintunut kanta aivan maan kaakkoisimmassa nurkassa. Se näyttää myös vakiintuneen Turun ja Helsingin väliselle rannikkokaistaleelle. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Kosteiden lehti- ja sekametsien laji, joka viihtyy Keski-Euroopassa myös avoimissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset lentävät pimeän laskeutumisesta lämpiminä öinä aina aamuyöhön saakka. Koiraat lentävät joskus valojen luoksi, naaraat vain harvoin. Perhonen viettää aikansa ilmeisesti enimmäkseen puiden latvustoissa eikä lajin elintapoja tunneta kovin hyvin.
Parittelutapahtumaa luonnossa ei tunneta, mutta kasvatuksessa se on kestänyt jopa 20 tuntia. Parittelun jälkeen naaras munii noin 300 munaa pieninä ryhminä oksille ja lehdille. Toukat elävät korkealla latvustoissa ja niitä tavataan luonnossa vain harvoin. Toukka talvehtii noin 25 mm:n pituisena ja jatkaa kasvuaan keväällä. Ainakin talvehtinut toukka on yöaktiivinen. Toukat ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa ja tekevät harmaanruskean kotelokopan yhteenkudottujen lehtien väliin latvustoon.

Ravintokasvi

Toukka syö poppelilajien, haavan tai pajujen lehtiä.
Loren Lester

Ura

Loren Lesterin ura alkoi jo teini-ikäisenä elokuvassa Rock ’n’ Roll High School, jonka jälkeen hän on näytellyt jo yli 30 vuotta elokuvissa ja televisiosarjoissa. Lester on myös ääninäytellyt animaatioissa, joista tunnetuin rooli on ollut Robin Batman-animaatiossa. 2000-luvulla Lester on näytellyt useissa televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa, kuten In Case of Emergency, Seitsemäs taivas, Kauniit ja rohkeat, Gilmoren tytöt, Las Vegas ja West Wing.
Lester opiskeli näyttelemistä Occidental Collegessa.
Kulešovin efekti

Kulešovin efekti on venäläisen elokuvateoreetikon Lev Kulešovin esittelemä tekniikka, jonka mukaan leikkaamalla kaksi kuvaa peräkkäin saadaan tehokkaampi vaikutus kuin vain yksittäisellä kuvalla.
Lev Kulešovin alkuperäisen kokeen aika on lähteissä hieman eri tavalla. Kulešov on itse muistellut yhdistelleensä toisiinsa vuoden 1918 paikkeilla erilaisia filminpätkiä. Vsevolod Pudovkin kertoi vuonna 1929, että Kulešov olisi yhdistänyt saman lähikuvan näyttelijä Ivan Mozžuhinin kasvoista kolmeen erilaiseen kuvaan. Hän yhdisti kuvan keittolautaseen, leikkivään pikkutyttöön ja ruumisarkkuun. Kuvat nähnyt yleisö liitti otosyhdistelmiin erilaisen merkityksen. Keittolautasen kanssa Mozžuhin näytti miettivän unohtunutta keittoa, lapsen kanssa hän näytti hymyilevän ja ruumisarkun kanssa ilmaiseman syvää surua.
Kulešovin efekti on terminä keksitty paljon Kulešovin tekemien kokeiden jälkeen. Georges Sadoulin mukaan nimitys olisi syntynyt vuonna 1951, jolloin Pudovkinia olisi kutsuttu ”Pudovkinin efektin” keksijäksi. Pudovkin olisi kieltänyt tämän ja antanut kunnian Kulešoville.
Connemaraponi

Ominaisuudet

Connemaraponit ovat säkäkorkeudeltaan 128–148 cm. Myös ponikoon ylittäviä yksilöitä syntyy, mutta niitä ei hyväksytä rotuun (joskin ylikorkeat tammat voivat päästä esikantakirjaan). Yleisin väri on kimo, seuraavaksi yleisimmät ovat musta, ruunikko ja ruunivoikko. Myös päistärikköjä, rautiaita, voikkoja ja valkovoikkoja connemaraponeja esiintyy; valkovoikot yksilöt voi rekisteröidä rotuun, ja tammat hyväksytään esikantakirjaan, mutta valkovoikkoja oriita ei käytetä jalostukseen.
Rodun yhteydessä puhutaan joskus hallakkoväristä, mutta kyse on ilmeisesti ruunivoikkojen (mahdollisesti mustanvoikkojenkin) aiemmasta virheellisestä tunnistamisesta hallakoiksi. Ainakaan nykyään connemaroissa ei tiettävästi esiinny hallakkovärejä. Myös englanninkielinen hevosväritermi dun kattoi aiemmin suomenkielisen "hallakon" tapaan niin ruunihallakot kuin ruunivoikotkin.

Historia

Connemaraponin katsotaan polveutuvan kelttien Irlantiin 2 500 vuotta sitten tuomista poneista. Samasta ponikannasta katsotaan polveutuvan myös esimerkiksi ylämaan- ja shetlanninponien sekä vuonohevosten. Legendana kerrotaan myös, että connemaranponi polveutuisi Espanjan armadan haaksirikosta 1588 Irlannin rannoille pelastuneista andalusianhevosista, ja onkin mahdollista että tällä tavalla tai kauppiaiden mukana Irlantiin päätyneet espanjalaiset hevoset olisivat risteytyneet ja jonkin verran vaikuttaneet rotuun.
1700-luvulta alkaen, erityisesti 1800-luvun lopulla, connemaroja risteytettiin runsaasti walesincobien, arabien, englannintäysiveristen, hackney-hevosten ja norfolk roadsterien kanssa tavoitteena parempi käyttöhevonen. Summittaiset risteytykset johtivatkin 1920-luvulla alkuperäisen connemaraponin lähes täydelliseen katoamiseen. Vuonna 1923 perustettiin connemaraponien kasvattajien yhdistys Connemara Pony Breeders Society suojelemaan rodun puhtautta, ja 1926 perustettiin rodun kantakirja. 1940-luvulla connemaroihin kuitenkin vielä risteytettiin arabian- ja englannintäysiveristä sekä irlanninvetohevosta sukusiitoksen ehkäisemiseksi.

Käyttö

Connemaraponi on yksi parhaista koko perheen hevosroduista, jolla myös aikuiset voivat sen koon ja vankan rakenteen ansiosta ratsastaa. Se on luonteeltaan älykäs ja helppo käsitellä, yleensä myös hyvin terve ja varmajalkainen.
Connemaraponeja risteytetään paljon täysiverihevosten kanssa, jolloin tuloksena on usein erinomaisia kilpahevosia ja etenkin esteratsuja. Myös puhtaat connemarat, jotka eivät aina jää ponikokoisiksi, menestyvät kilpailuissa erinomaisesti. Puoliksi connemara oli myös ainoa olympialaisissa koskaan kilpaillut poni, 145 cm korkea Stroller, joka kuului 1968 Ison-Britannian joukkueeseen ja voitti esteratsastuksessa henkilökohtaisen hopeamitalin. Connemarat ovat maailman menestyksekkäin ponirotu kilpaurheilussa, etenkin este- ja kouluratsastuksessa. Connemaroja kilpailee myös kenttäratsastuksen poniluokissa maailman huipputasolla. Connemarat ovat kilpailleet menestyksekkäästi myös valjakkoajossa.
Suomessa on yli 600 connemaraa (2007), ja varsoja syntyy vuosittain parikymmentä. Connemaraponeilla on Suomessa myös kantakirja.
Henry Fielding

Henry Fielding (22. huhtikuuta 1707 Glastonbury – 8. lokakuuta 1754 Lissabon) oli englantilainen kirjailija. Fieldingin romaanit vaikuttivat suuresti 1700- ja 1800-lukujen englantilaisen romaanin kehitykseen ja realismin vakiintumiseen Englannin kirjallisuudessa. Hän kirjoitti myös näytelmiä, runoja ja esseitä.
Brigitte Engelhard

Brigitte Engelhard (s. 1949 Salzburg) on itävaltalainen pianisti, cembalisti ja urkuri. Hän valmistui Mozarteumista solistin diplomilla sekä pianon- että cembalonsoitossa. Hän on haluttu solisti ja kamarimusiikin esittäjä kansainvälisellä tasolla. Hän on kiertänyt esiintymässä Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Aasiassa; lisäksi hän on tehnyt useita levytyksiä. Koska Engelhard tuntee laajasti eri kosketinsoittimia, hänellä on mahdollisuus tulkita musiikkia niin historiallisin esittämistekniikoin kuin modernein tavoin.
Engelhard on kaiken lisäksi opettaja Salzburgin Mozarteumissa.
Knights’ Kingdom

Knights’ Kingdom oli Lego Castle -teeman lyhytikäinen alateema jonka kaikki paketit julkaistiin vuonna 2000. Teeman pääosassa olivat ritarit joita johti kuningas Leo.
Simon Wilhelm Appelgren

Simon Vilhelm Appelgren (12. toukokuuta 1786 Säräisniemi – 21. maaliskuuta 1854 Kokkola) oli suomalainen rovasti, opettaja ja sanomalehtimies.
Appelgrenin vanhemmat olivat Muhoksen kirkkoherra Gustaf Reinhold Appelgren ja Kristina Frosterus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja valmistui ylioppilaaksi 3. maaliskuuta 1803 Turussa. Appelgren suoritti pedagogian tutkinnon vuonna 1809, valmistui filosofian maisteirksi heinäkuussa 1810 ja vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa kesäkuussa 1822.
Appelgren toimi Turun katedraalikoulun vt. alimpana kollegana vuodesta 1811, Oulun triviaalikoulun alempana kollegana vuodesta 1813, ylempänä kollegana vuodesta 1819 sekä konrehtorina vuodesta 1822 ja koulun rehtorina vuodesta 1825.
Appelgren toimi muun muassa Zacharias Topeliuksen ja J. V. Snellmanin opettajana. Opettajan työn ohella Appelgren toimi myös Oulun Wiikko-Sanomien toimittajana 1829–1837. Appelgren toimi viimeksi Kokkolan kirkkoherrana 1838–1854. Hän sai rovastin arvon 1840 ja hän toimi vt. lääninrovastina 1844.
Simon Vilhelm Appelgrenin nuorempi veli oli tuomari ja Oulun pormestari August Appelgren.
Ien

Ien on hammasta ympäröivä pehmytkudos. Se koostuu vapaasta ikenestä, joka jatkuu ikenen reunasta hammasta vasten kiinnittyneeseen ikeneen. Ientä peittää kolme epiteeliä: oraali-ienepiteeli, sulkulaarinen epiteeli ja liitosepiteeli.
Ikenen yleisimpiä sairauksia on ientulehdus, jossa ien on punoittava, aristava ja turvonnut sekä vuotaa herkästi verta. Ientulehdus johtuu huonosta suuhygieniasta ja paranee vain suuhygieniaa tehostamalla. Pahimmillaan ja hoitamattomana ientulehdus voi johtaa hampaiden irtoamiseen eli parodontiittiin, joka vaatii ammattimaista hoitoa.
Parodontium eli hammasta ympäröivät kudokset kiinnittävät hampaan leukaluuhun, suojelevat hammasta purressa ja osallistuvat puolustusreaktioihin suun mikrobeja vastaan.
Parodontiumiin kuuluu liitosepiteeli, sulkulaarinen epiteeli, oraaliepiteeli, subra-alveolisäikeet, parodontaaliligamentti, juurisementti ja alveoliluu.
S/S Kajaani VI

S/S Kajaani VI on vuonna 1921 valmistettu höyrylaiva, joka alun perin toimi hinaajana Oulujärvellä. Vuonna 1963 alus siirrettiin proomuksi Kajaani Oy:n henkilökunnan kuljetukseen Ärjän saareen. Edelleen vuonna 1975 alus siirrettiin Saimaan vesistöön ja perusteellisen kunnostuksen jälkeen 1995–2000 alus siirrettiin risteilykäyttöön Keiteleen kanavalle ja Keitele-järvelle. Risteilytoiminta lopetettiin syksyllä 2006, jolloin alus siirtyi kokonaan yksityiskäyttöön.

Tietoja aluksesta

Alus rakennettiin talvella 1920–21 Varkaudessa Lehtoniemen telakalla ja siirrettiin Oulujärven rantaan lohkoina, jossa se lopullisesti koottiin. Kuljetus tapahtui rautateitse.
Alus oli paikallisten tietojen mukaan aikansa suurin ja nopein hinaaja Oulujärvellä. Se oli varustettu 160 ihv (indikoitua hevosvoimaa) höyrykoneella, joka myös toimi pääkoneena. Lisäksi aluksessa oli apukoneet, joista toinen käytti generaattoria ja toinen pumppua. Aluksessa oli perässä lauhdevesitankki, joka toimi pintalauhduttajana. Alukseen asennettiin vuonna 1952 uusi 15 barin kattila. Myös vuonna 1961 alukseen tehtiin huoltotöitä.
Alus oli rakennettu merikelpoiseksi ja siinä oli muun muassa jäävahvistuksena keulapuolella kaaritus 30 senttimetrin välein.

Käyttöhistoria

Vuonna 1963 hinauskäyttö lopetettiin, jonka jälkeen alusta käytettiin Kajaani Oy:n henkilökunnan kuljetuksessa Ärjän saareen. Kattilaa ei enää lämmitetty, vaan alusta käytettiin proomuna.
Vuonna 1967 alus myytiin Reino Markkaselle, joka purki siitä höyrykattilan ja –koneen. Tilalle tuli kauniskäyntinen AEC-diesel 150 hv ja Twin Disc –mekaaninen merikytkin. Vanhat osat lienevät tulleet hylätyiksi siten, että kattila ja kone menivät romun ostajalle. Kattila päätyi teollisuuden palvelukseen Jyväskylään. Muita purettuja osia löytyy muun muassa Alajärveltä (Aunola).
Kun alus siirtyi vuonna 1974 Markku Markkolan omistukseen, se siirrettiin maakuljetuksena Saimaan vesistöön vuonna 1975. Iisalmeen siirron yhteydessä jouduttiin purkamaan vanha ohjaushytti kuljetuksen mataloittamiseksi. Markkola rakennutti uuden ohjaushytin teräksestä.
Aluksen peruskorjaus tehtiin vuosina 1995–2000, jonka jälkeen alus on toimi matkustaja-aluksena m/s Liwia -nimellä Keiteleen kanavalla ja Keitele-järvellä vuoteen 2006 asti, jolloin se jäi varustajan (Sydän-Suomen Laiva Oy:n) omaan käyttöön.
Vuonna 2011 alus myytiin lappeenrantalaiselle ostajalle. Kaupan ehdot eivät lopulta kuitenkaan toteutuneet, jolloin alus myytiin uudelleen syyskuussa 2013, jolloin se siirtyi Lahteen.

Peruskorjauksen 1995–2000 jälkeen

Aluksesta tehtiin perinteitä kunnioittaen vanhan ajan sisävesimatkustajalaiva, jonka tekniikka vastaa kuitenkin nykyajan vaatimuksia.
Vikram Gandhi

Vikram Gandhi (s. 1978) on yhdysvaltalainen, intialaistaustainen dokumenttiohjaaja. Vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Kumaré hän dokumentoi toimintaansa valeguruna. Elokuva esitettiin Suomessa DocPoint-festivaalilla 2012 ja Docventures-ohjelmassa 2013.
Terhi Matikainen

Terhi Matikainen (s. 27. joulukuuta 1982)
on suomalainen naislaulaja, joka sijoittui toiseksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2012. Tuolloin tangokruunun vei Pekka Mikkola. Kyseinen vuosi oli viimeinen,jolloin jaossa oli vain yksi kruunu. 2013 palattiin takaisin järjestelmään, jossa valittiin sekä tangokuningas että -kuningatar.   
Terhi on syntyisin Pieksämäeltä, nuoruutensa hän on viettänyt Kotkassa. Nykyinen asuinpaikka on Jyväskylä. Terhi Matikainen on 16-vuotiaasta asti tehnyt monipuolisesti musiikkia konserteista ja  tanssikeikoista musiikkiteatteriin.  
Terhi julkaisi vuonna 2012 esikoisalbumin nimeltä Puhdasta Ilmaa (AXR Music Oy / Suomen Mediamusiikki Oy). Julkaisemistilaisuus pidettiin Tähdet Meren Yllä- Tangoristeilyn aikana M/S Baltic Princessillä 18.11.2012. Terhi on ollut mukana myös näytelmälliseen konserttikiertueeseen perustevalla kokoelmalevyllä Lotta ja luutnantin sydän sekä hengellisellä lastenlaululevyllä Lasten kauneimmat hengelliset laulut.  
Terhi Matikainen on levyttänyt myös omaa musiikkia. Kappaleet Liian myöhään, Eikö enkeleitä riitä taivaaseen ja Sinuun kiinni jäin ovat Terhi Matikaisen sävellyksiä ja sanoituksia.
Biewerterrieri

Ulkomuoto

Biewerterrieri on rungoltaan hieman korkeuttaan pidempi ja sillä on vaakasuora ylälinja. Kallo on hieman holvautunut, otsapenger kohtuullinen ja kuono noin 1/3 pään pituudesta. Keskikokoiset silmät ovat joko mantelinmuotoiset tai pyöreät. Silmien väri on tumma. Korvat ovat V:n muotoiset, pienet ja pystyt. Häntä on korkealle kiinnittynyt, kaartuu selän yläpuolelle ja saattaa riippua koiran ollessa levossa. Karva on pitkää ja silkkistä, ja se muodostaa selän päällä jakauksen. Päässä oleva karva kiedotaan rusetiksi päälaelle. Toivotuin väritys on kolmivärinen: joko musta tricolor (tan- ja valkoisin merkein) tai sininen tricolor (tan- ja valkoisin merkein). Myös kaksivärinen black and tan, blue and tan tai kullanruskea-valkoinen sallitaan. Sallittu säkäkorkeus on 18-28 senttimetriä ja paino 1,8-3,6 kilogrammaa.

Luonne ja käyttäytyminen

Biewerterrieri on iloinen, leikkisä, älykäs ja tottelevainen. Se kiintyy syvästi omistajaansa. Koostaan huolimatta se kestää hyvin myös pitkiä lenkkiä, jopa patikointia, ja soveltuu loistavasti myös agilityyn.

Alkuperä

Rotu on saanut nimensä saksalaisilta herra ja rouva Bieweriltä, jotka kasvattivat alun perin yorkshirenterrierejä. Tammikuussa 1984 syntyi ensimmäinen värivirheellinen yorkshirenterrieri, Schneeflockchen von Friedheck. Saman vuoden huhtikuussa syntyi toinen tricolor-värinen pentu, joka ei myöskään sopinut yorkshirenterrierin rotumääritelmään. Nähtyään kyseiset koirat muuan eläinlääkäri ehdotti, että näille "värivirheellisille yorkshirenterriereille" annettaisin uusi nimi kasvattajapariskunnan mukaan. Molemmat koirat päätyivät saksalaiselle laulajalle Margot Eskensille, joka päätti lisätä rodun nimeen "a la Pom Pon". Vuonna 1986 "Biewer Yorkshire Terrier a la Pom Pon"  esiteltiin ensi kerran uutena rotuna erotuksena värivirheellisestä yorkshirenterrieristä. Herra Biewerin sairastuttua ja rouva Biewerin keskitettyä huomionsa hänen hoitamiseensa rodun jalostus loppui heidän osaltaan kokonaan. Vuonna 2003 biewerterrierejä alettiin kuitenkin tuoda Yhdysvaltoihin, missä heräsi kiinnostus niitä kohtaan. Biewer Terrier Club of America alkoi selvittää rodun taustoja tarkemmin ja pyysi Mars Veterinaryn apua todistaakseen, että kyse oli oikeasta uudesta rodusta eikä pelkästä värivirheestä. Se kuuluu American Kennel Clubin Foundation Stock Service -rekisterin rotuihin, mikä on Yhdysvalloissa viimeinen askel ennen täydellistä hyväksyntää roduksi.