Mariupol

Historiaa

Vuonna 1734 Asovanmeren rannalle, Kalmius- ja Kaltšykjokien suulle perustettiin linnoitus. Tämän ympärille kehittyi Kalmiuksen asutus. Vuonna 1778 asutuksen länsireunalle rakennettiin Pavlovskin kaupunki Krimiltä karkotetuille kreikkalaisille (Pontoksen kreikkalaisen kulttuuripiirin osa). Vuonna 1780 kaupunki nimettiin Mariupoliksi. Vuodesta 1807 lähtien se kuului Venäjän keisarikunnan ukrainalaisvaltaisen Jekaterinoslavin kuvernementin alueeseen. Vuonna 1874 Mariupolista tuli kuvernementin kihlakuntakaupunki (se oli ollut vastaavassa asemassa jo 1700-luvun lopulla Jekaterinoslavin käskynhaltijakunnassa), jossa oli vuonna 1897 jo 31 116 asukasta.
Neuvostoliiton aikana vuosina 1948–1989 kaupungin nimi oli Ždanov (Жда́нов) siellä syntyneen Andrei Ždanovin kunniaksi.

Itä-Ukrainan kriisin aika 2014-

Itä-Ukrainan kriisin aikana Mariupol on ollut vieraan valtion, Venäjän federaation, aseellisesti tukeman Ukrainan tasavallan laittomana pitämän separatistijoukon, että ukrainalaisjoukkojen, ja aluepuolustuspataljoona Azovin hallinnassa. Kaupungin itäpuolella sijaitsevaan Novoazovskiin oli ukrainalaislähteiden mukaan muutamaa päivää aiemmin hyökännyt tunnustuksettomia venäläisiä sotajoukkoja panssareineen, jolloin sadat mariupolilaiset olivat ryhtyneet kaivamaan taisteluhautoja kaupungin puolustusta tehostaakseen. 5. syyskuuta 2014 aselevon jälkeen kaupungin puolustusta organisoitiin uudelleen perustamalla vapaaehtoisista kaupunkilaisista aluepuolustuspataljoona Azoville rinnakkainen aluepuolustuspataljoona Mariupol sekä itsepuolustusjoukot vartioimaan miliisin kanssa tärkeitä kohteita, kuten Mariupolin rautatieasemaa ja kemian tehtaita. Mariupolin seutua tulitettiin tulitauosta huolimatta myös 6. syyskuuta 2014, Ukrainan ulkoministeriön mukaan "Venäjältä laukaistuilla" Grad-raketinheittimillä. Yhden naisen raportoitiin kuolleen ja kolmen mieshenkilön haavoittuneen Mariupolin seudulle kohdistuneen tulituksen seurauksena.
24.1.2015 Venäjän tukeman niin sanotun "Donetskin kansantasavallan" taistelijat tulittivat Mariupolin keskustaa Grad-raketinheittimillä, jolloin yli 30 siviiliä sai surmansa ja yli 100 haavoittui, sekä useita rakennuksia syttyi palamaan. YK:n Turvallisuusneuvoston 15 jäsenmaata yrittivät sopia yhteistä päätöslauselmaa, jossa olisi tuomittu Mariupoliin tehty raketti-isku, mutta se vesittyi Venäjän vastustukseen.

Väestö

Väestöstä noin puolet on ukrainalaisia (49 %), ja toiseksi suurimman ryhmän muodostavat venäläiset (44 %). Vähemmistöryhmiä ovat kreikkalaiset (4 %), valkovenäläiset, armenialaiset, juutalaiset ja bulgarialaiset.
Yleisimmin puhutaan venäjän kieltä (90 %). Seuraavaksi yleisimmät ovat ukraina ja kreikka.

Talous

Mariupolissa on rauta-, teräs-, konepaja- ja kemian teollisuutta, kevyttä teollisuutta, kalastusta. Teollisuuden päästöjen seurauksena kaupungin ilmanlaatu tunnettiin huonoksi. Kaupungissa on kaksi terästehdasta, joiden tuotteita viedään Ukrainasta myös ulkomaille. Mariupolin teollisuusalue tuottaa noin 38 % Donetskin alueen viennistä ja koko Ukrainan viennistä noin 7 %.
Mariupolin satama on eräs Ukrainan suurimpia. Sinne saapuu myös rautatie. Kaupungin länsiosissa on kansainvälinen lentoasema.
Kaupunki on myös lomakeskus kylpylöineen.