Mekan valloitus

Mekan valloitus on islaminuskoon kuuluva tarina, joka kertoo Muhammedin paluusta voittajana kotikaupunkiinsa, josta hänet oli kahdeksan vuotta aikaisemmin karkoitettu. Muhammed lähti valloittamaan Mekkaa tammikuussa vuonna 630 jKr. (10. päivä ramadhania vuonna 8). Valloitusta kutsutaan nimellä Fatah-e-Mubeen (Mahtava voitto). Asiasta kertoi ensimmäisen kerran Muhammedin elämäkerran kirjoittaja Ibn Hisham 200 vuotta myöhemmin. Ei-islamilaiset lähteet eivät tunne tapahtumaa, joten sen kuvaus pohjautuu pelkästään islamilaisiin kirjoituksiin.

Taustaa

Vuonna 628 mekkalainen heimo Quraish ja muslimiyhteisö Medinassa allekirjoittivat kymmenvuotisen välirauhan, joka tunnetaan nimellä Hudaybiyyahin sopimus (arab. صلح الحديبية‎). Muhammed oli tarvinnut sopimusta, koska halusi tehdä pyhiinvaelluksen Mekkaan, mikä oli kuitenkin estetty. Sopimusehtoihin kuului oikeus pyhiinvaellukseen. 
Sopimuksen ehtojen mukaan arabiheimot saivat vapaasti liittoutua kumman tahansa osapuolen kanssa. Jos jokin heimoista joutuu hyökkäyksen kohteeksi, liittoutuneella heimolla on oikeus vastata samalla mitalla. Tämän seurauksena Banū Bakr liittyi Quraishiin ja Banū Khuza'a Muhammadin joukkoihin. He elivät rauhassa, mutta islamia edeltävään aikaan ulottuvat motiivit aiheuttivat vihamielisyyttä. Banū Bakr ei välittänyt sopimuksesta ja hyökkäsi Banū Khuza'aa vastaan paikassa nimeltä Al-Wateer 8. päivä sha'ban-kuukautta. Quraish auttoi Banū Bakria. Vihollistensa painostamana Khuza'a etsi turvapaikkaa, mutta Bakrin päällikkö Nawfal ei kunnioittanut hyväksyttyjä perinteitä. 
Muhammed katsoi, että hyökkäys hänen kanssaan liittoutunutta heimoa vastaan rikkoi rauhansopimuksen, joka siten oli rauennut. Muhammed katsoi nyt olevansa muodollisesti vapaa valloittamaan vanhan kotikaupunkinsa.

Valloitus

Abu Sufyan ibn Harb, Quraishin johtaja Mekassa, aisti, että tasapaino oli kallistunut Muhammadin eduksi ja että Quraish ei ollut tarpeeksi vahva pysäyttämään muslimeja valloittamasta Mekkaa. Abu Sufyan matkusti Medinaan ja yritti elvyttää sopimuksen. Vierailunsa aikana Ali ja hänen oma tyttärensä Ramlah, joka oli nyt yksi Muhammadin vaimoista, torjuivat hänet. Vaikka Muhammad kieltäytyi sopimuksesta ja Abu Sufyan palasi Mekkaan tyhjin käsin, yritys vaikutti siihen, että valloitus tapahtui ilman taistelua.
Muhammed kokosi joukkoihinsa noin 10 000 miestä ja marssi kohti Mekkaa. Abu Sufyan matkusti Mekan ja Muhammadin välillä, yrittäen päästä sopimukseen. Lyhyt taistelu käytiin Khandamassa, missä kolme muslimia ja 12-13 monijumalaista sai surmansa. Sitten monijumalaiset pakenivat.

Historiatieteen näkökulma

Patricia Crone on kirjassaan "Meccan Trade and the Rise of Islam" (1987) osoittanut, että Quraish-heimoa tai Mekkaa ei tunneta missään historiallisessa lähteessä ennen 700-lukua.  Ensimmäinen maininta Mekasta on vuodelta 746 ja karttoihin se ilmestyy vasta 900-luvulla. Mekkaa ei liioin tunneta ennen 700-lukua pyhiinvaelluskohteena.  
Argumentun ex silentio -päättelyn nojalla on arveltu, että kaupunkia ei voinut olla olemassa ainakaan ennen 700-lukua. Tämä tarkoittaisi, että Hishamin kertomus Mekan valloituksesta olisi keksitty vasta 700-luvulla. 
On myös huomattu, että Ibn Hishamin ja monien hadithien antama kuvaus Mekan luonnosta ei vastaa todellisuutta. Esimerkiksi aiemmin esitetty Hishamin lainaus: "Sen metsästettäviä eläimiä ei tulisi jahdata eikä sen puita tulisi kaataa tai sen kasvillisuutta tai ruohoa kiskoa juurineen" ei sovi kuvaamaan sitä karua autiomaaympäristöä, joka Mekkaa ympäröi ennen nykyaikaa.  Suomalainen tutkimusmatkailija G. Å. Wallin kävi salaa Mekassa vuonna 1845. Hän kertoo, että Mekan ilmasto oli "huonossa huudossa", pyhän lähteen vesi "suolaista ja pahanmakuista" ja retkeilijät leiriytyivät pensaiden (ei puiden) juurella. 
Ibn Hisham kuvailee Muhammed-elämäkerrassan yksityiskohtaisesti Mekan vanhoja tapahtumia, kuten edellä Mekan valloitusta, mutta ei ilmeisesti ollut itse koskaan käynyt siellä, koska hän kuvailee Mekkaa paikkana, jossa "kasvoi puita ja oli runsaasti vettä".