google/wiki40b huggingface dataset:
The Squadronaires

Historia

Vuonna 1939 Britannian Kuninkaalliset Ilmavoimat pistivät toimeen suunnitelman nostaa sotajoukkojen moraalia ja vihdyttää heitä sota-aikana, ja The Squadronaires oli yksi niistä yhtyeistä, joka perustettiin lopputuloksena. Yhtye koostui joistakin sen ajan parhaimmista muusikoista. The Squadronairesista tuli suosittu jazzyhtye ja todennäköisesti parhaiten tunnettu sen ajan englantilainen sotilastanssiyhtye, joka teki hitit: "There's Something in the Air" ja "South Rampart Street Parade." The Squadronaires soitti tanssiaisissa ja konserteissa sotilashuoltohenkilökunnalle ja myös esiintyi BBC:n lähetyksissä sekä levytti Decca-levy-yhtiön sopimuksen alla. Orkesterin ensimmäinen esiintyminen radiossa ja televisiossa oli tammikuussa 1941.
D-Dayn jälkeen yhtye meni viihdyttämään huoltohenkilöstöä Euroopan luoteisrintamalle, mutta joutuivat palaamaan Englantiin sotaoperaatioiden vuoksi.Demobilisaation jälkeen yhtyeen jäsenet perustivat samannimisen siviiliyhtyeen. Ronnie Aldrich oli toiminut sovittajana ja pianistina, mutta vuonna 1950 hän otti bändinjohtajan paikan ja yhtyettä kutsuttiin sen jälkeen nimellä Ronnie Aldrich and The Squadronaires. Keikkavuosi 1951 oli kiireisin periodi toiminnalle, jota bändi oli koskaan kokenut. Vuonna 1952, The Squadronaires alkoi varaamaan kesäksi säännöllisesti The Palace Ballroomia Douglasissa, Mansaarella, mikä jatkui vuoteen 1963 saakka. He soittivat Ballroomissa kaikkina päivinä, paitsi sunnuntaisin, jolloin he soittivat konsertteja Palace Theatressa. Vokalisti Peter Mortonin johtama bändin riisuttu versio(vähemmän muusikoita paikalla) ilmestyi joka iltapäivä Palace Gardensiin. A cut-down version of the band led by vocalist Peter Morton appeared every afternoon in the Palace Gardens. The Squadronaires jatkoi työtä Ronnie Aldrichin johtamana vuoteen 1964 saakka.

Paluu

Vuonna 1985 uusi iso Big band-orkesteri perustettiin nimellä "The Royal Air Force Squadronaires."
Walter Abish

Walter Abish (s. 24. joulukuuta 1931) on yhdysvaltalainen kirjailija.

Elämä ja ura

Abish syntyi Wienissä Itävallassa. Hän pakeni lapsena perheineen ensin Italiaan, sitten Nizzaan ja vuosiksi 1940–1949 Shanghaihin. Vuonna 1949 perhe muutti Israeliin, jossa Abish suoritti armeijan ja kiinnostui kirjoittamisesta. Hän muutti vuonna 1957 Yhdysvaltoihin ja on ollut maan kansalainen vuodesta 1960. 
Abishin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Alphabetical Africa (1974). Hän sai vuonna 1981 romaanista How German Is It (1980) PEN/Faulkner-kaunokirjallisuuspalkinnon. Romaaniensa lisäksi hän on julkaissut novelleja.
Andienrastuli

Levinneisyys

Andienrastulia tavataan Boliviassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pojuštšije Gitary

Pojuštšije Gitary (ven. Поющие Гитары, suom. Laulavat kitarat) oli vuonna 1966 perustettu Neuvostoliiton aikainen venäläinen pop- ja instrumentaaliyhtye. Yhtye saavutti suurta suosiota 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla. Monet yhtyeen jäsenet ovat menestyneet myöhemmin laulajina, säveltäjinä, järjestäjinä ja kapellimestareina.
Kurt Weckström

Jalkapallo

Välihyökkääjänä pelannut Weckström voitti TUL:n jalkapallomestaruuden Töölön Vesan riveissä vuonna 1930 ja edusti Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkuetta vuotta myöhemmin Wienissä järjestetyissä työläisolympialaisissa. Hän loikkasi porvallisen Kiffenin riveihin vielä samana syksynä yhdessä Valdemar Virtasen ja Johan Alhon kanssa, debytoiden A-maajoukkueessa heti lokakuussa Tanskaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa. TUL:n piirissä siirtoja paheksuttiin voimakkaasti ja miehiä kutsuttiin ”raukkamaisiksi rintamaloikkareiksi”.
Vuonna 1934 Weckström siirtyi Kiffenistä Helsingin Jalkapalloklubiin ja edusti Suomen joukkuetta vuoden 1936 Berliinin kesäolympialaisissa. Suomen mestaruuden hän voitti HJK:n riveissä vuosina 1936 ja 1938. Weckström pelasi 14 kauden aikana yhteensä 129 mestaruussarjottelua ja teki niissä 34 maalia.

Jääpallo

Jääpallossa Weckström pelasi yhden A-maaottelun ja kaksi B-maaottelua. Hän saavutti Kiffenin joukkueessa SM-hopeaa 1933 ja HJK:n joukkueessa SM-kultaa 1937 ja SM-pronssia 1941. TUL:n mestaruuden Weckström voitti Töölön Vesan riveissä vuonna 1929.
Porin Pesäkarhut

Seuran perustaminen

Porin Pesäkarhut ry perustettiin 28. marraskuuta 1985 Ravintola Karhu Kruunussa. Seuran perustajat olivat Heikki Kuuri-Riutta ja Alpo Ahtola. Porin Pesäkarhujen ensimmäinen puheenjohtaja oli Alpo Ahtola. Seuran naisjoukkue aloitti taipaleensa Suomensarjasta kaudella 1986, minkä päätteeksi joukkue nousikin Ykköspesikseen seuraavalle kaudelle. Ykköspesistaipaletta kesti kuuden kauden ajan kauteen 1992 asti, jonka päätteeksi seuran historian ensimmäinen sarjapaikka saavutettiin. Ensimmäinen vierailu pääsarjassa kesti kuitenkin vain yhden kauden ajan, kun sijoitus sarjassa oli viimeinen eli 12. Seuraavat kaksi kautta (1994–1995) joukkue pelasi jälleen Ykköspesistä nousten kuitenkin jälkimmäisen päätteeksi takaisin Superpesikseen.
Kaudesta 1996 lähtien Porin Pesäkarhut on pelannut yhtäjaksoisesti Naisten Superpesiksessä. Seura saavutti ensimmäisen SM-mitallinsa kauden 2001 päätteksi, jolloin värinä oli pronssinen. Seuraavalle kaudelle mitalin väri vielä kirkastettiin kultaiseksi ja samalla saavutettiin seuran historian toistaiseksi ainoa Suomen mestaruus. Tämän jälkeen seura on pysynyt sarjan kärjessä sijoittuen sarjassa kaudesta 2004 yhtäjaksoisesti vähintään neljän parhaan joukkueen joukkoon.

Saavutukset

Seura on historiansa aikana saavuttanut naisten Superpesiksessä 16 mitalia. Näistä yksi on kultainen (2002), kuusi hopeista (2005, 2008, 2010, 2013, 2017 ja 2019) ja yhdeksän pronssista (2001, 2004, 2006, 2009, 2011, 2012, 2014, 2016 ja 2018). Hallimestaruuden joukkue on voittanut 2002, 2007, 2009, 2011, 2017 ja 2018. Lisäksi seuran juniorijoukkueet A-pojissa ja B–E-tytöissä ovat saavuttaneet yhteensä 17 SM-mitalia.
Julija Ležneva

Julija Ležneva (ven. Юлия Лежнева; s. 5. joulukuuta 1989 Južno-Sahalinsk, Sahalin) on venäläinen sopraano. Hänen uransa lähti nousukiitoon Classical BRIT Awards -tilaisuudessa Kiri Te Kanawan kutsusta tehdystä esiintymisestä vuonna 2010. Hänen vuonna 2013 julkaistu ensimmäinen soololevytyksensä Deccalle sisältää Vivaldin, Händelin, Porporan ja Mozartin motetteja. Hän lauloi myös Deccan levytyksellä Händelin oopperasta Alessandro (2012) ja julkaisi Naïvelle albumin Julia Lezhneva Sings Rossini (2011).
Ležnevan opettajiin ovat kuuluneet Dennis O'Neill, Elena Obraztsova ja Alberto Zedda. 
Ležneva voitti Kansainvälisen Mirjam Helin -laulukilpailun naisten sarjan 2009. Hän on nuorimpana kyseisen kilpailun voittanut laulaja.
Porrasjärvi (Jyväskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,2 metriä mpy.
James Maclurcan

Elämäkerta

Mallina toiminut Maclurcan aloitti näyttelemisen vuonna 2005 esiintyessään lyhytelokuvassa Benny: Unseen Hero. Sittemmin hän muun muassa käsikirjoitti muutamia jaksoja australialaiseen sketsisarjaan The Ronnie Johns Half Hour. Kaksi vuotta myöhemmin Maclurcan sai roolin pitkäaikaisesta Power Rangers -sarjasta, kun hänet valittiin koe-esiintymisensä jälkeen näyttelemään Mack Hartford, joka toimii Punaisena Rangerina televisiosarjassa Power Rangers Operation Overdrive.
Sarjan aikana hän vieraili myös Power Morphiconissa, jossa oli myös sarjan ensimmäistä Punaista Rangeria näytellyt Austin St. John.
Roxanne

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kutsuu elokuvaa herkullisesti toteutetuksi komediaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Crash Boom Bang!

Pelaaminen

Pelattavina hahmoina ovat Crash Bandicoot, Coco Bandicoot, Tawna Bandicoot, Crunch Bandicoot, Dr. Neo Cortex, Pinstripe Potoroo, Fake Crash, Pura ja Polar. Peli on Crash Bashin tyylinen. Tasoissa on eri minipelejä. Voittaja on se, joka saa eniten pisteitä tai pääsee maaliin ensimmäisenä. Pelissä on kuusi erilaista tasoa: Port town, Desert, Big city, Volcano, Deep sea ja Tower. Jokaisella hahmolla on omanlaiset huoneet.Pelissä voit valita tarinapelin, festivaalitilan tai mennä omaan huoneeseen missä voi pelata pelejä ja viestiä muiden pelaajien kanssa.
Lapinkimalainen

Koko ja ulkonäkö

Lapinkimalainen on pieni, väritykseltään kirjava kimalaislaji. Kimalaisen päälaki, keskiruumiin etu- ja takareuna sekä takaruumiin tyviosa ovat vaaleankeltaiset. Takaruumis on suurimmaksi osaksi oranssinpunainen, mutta kärkiosa on vaalean kellertävä. Keskiruumiin keskiosa on musta. Samoin takaruumiin tyviosa joillakin yksilöillä. Kuningattaren keskiruumiista saattaa keltainen väri puuttua lähes kokonaan. Koiraiden väritys on naaraiden ja työläisten väritystä vaaleampi. Pään sivu verkkosilmän takana on tiheään pisteinen eikä pinta juuri kiillä. Kuningattaren pituus on 18–20 mm. Työläiset ja koiraat ovat pienempiä, vain 8–16 mm.

Levinneisyys

Euroopassa lapinkimalaista tavataan vain Fennoskandian vuoristoissa ja pohjoisosissa sekä sieltä itään Venäjän pohjoisosiin, ei kuitenkaan kylmimmille tundra-alueille. Lajin levinneisyysaluetta ei tunneta tarkkaan sillä merkittävimpien kartoitusten aikaan vuoristokimalaista ei vielä pidetty omana lajinaan. Suomessa lapinkimalaista tavataan eteläisimmillään Etelä-Lapissa ja se alkaa yleistyä vasta Rovaniemen pohjoispuolella.

Elinympäristö ja elintavat

Lapinkimalainen elää etenkin soilla, tunturikoivikoissa ja tuntureiden paljakoilla. Se on pohjoisten marjojen tärkeimpiä pölyttäjiä. Kimalaisten lentoaika alkaa vasta keskikesällä. Pesä on usein maan alla vanhassa myyrän pesäkolossa, mutta sen on tavattu pesivän myös linnunpöntössä. Pesä on pieni ja siihen kuuluu suurimmillaankin vain muutamia kymmeniä yksilöitä.
Lajin koiraiden tuottama makeantuoksuinen feromoni on ihmisenkin haistettavissa.
Karin Oberhofer

Arvokilpailut

Oberhofer on saanut EM-hopeaa naisten viestissä Ridnaun-Val Ridannassa 2011.
Oberhofer osallistui Vancouverin talviolympialaisiin 2010. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Oberhofer oli mukana Italian pronssia saavuttanessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisista 2014 Oberhofer voitti pronssia sekaviestissä Italian joukkueessa, sijoittui neljänneksi sprintissä ja kahdeksanneksi takaa-ajokilpailussa. Kontiolahdella 2015 Oberhofer voitti pronssia yhteislähdössä ja Italian viestijoukkueessa.
Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa Oberhofer voitti pikakilpailun pronssia Forni Avoltrissa 2013.

Maailmancup

Oberhofer saavutti ensimmäisen palkintosijansa ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2014–2015. Cupin kokonaistilanteessa hän on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi kaudella 2014–2015.
Oberhofer lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.
Martha Reeves

Martha Rose Reeves (s. 18. heinäkuuta 1941 Eufaula, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen r&b- ja soul-laulaja. Hän oli aiemmin Martha & the Vandellas -yhtyeen keulahahmo ja nyttemmin sooloartisti.
Reeves oli vanhempiensa yhdestätoista lapsesta vanhin. Perhe muutti heti hänen synnyttyään Detroitiin Michiganiin. 
Martha & the Vandellas oli aikansa keskeisiä hittitehtaita. Tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat "(Love Is Like A) Heat Wave", "Live Wire", "Wild One", "Dancing in the Street", "Nowhere to Run", "I'm Ready for Love", "Jimmy Mack" ja "Honey Chile". Yhtye kuitenkin hajosi 1970-luvun alkuvuosina, ja Reeves aloitti soolouran.
Reevesin ensimmäinen oma albumi Martha Reeves julkaistiin MCA Records -levymerkillä vuonna 1974. Levy oli siihen aikaan hyvin kallis; sen tekeminen maksoi 250 000 dollaria. Reeves on julkaissut kaikkiaan viisi sooloalbumia, joista tuoreimman 24 vuoden tauon jälkeen 2004. Hän julkaisi omaelämäkertansa vuonna 1995. 
Martha & the Vandellas on kelpuutettu Rock and Roll Hall of Fameen ja Vocal Group Hall of Fameen. Reeves valittiin vuonna 2005  Detroitin kaupunginvaltuustoon.
Reeves esiintyi Suomessa Flow-festivaalilla elokuussa 2008.
Ragnar Jungell

Tor Ragnar Jungell (s. 17. joulukuuta 1944 Jepua) on suomalainen ruotsin ja suomen kielellä kirjoittava runoilija, joka on käyttänyt nimimerkkiä Victor.
Orwo

Orwo oli alun perin itäsaksalaisen filmejä sekä magneettisia ääninauhoja valmistaneen valtionyhtiön VEB Film- und Chemiefaserwerk Agfa Wolfen tuotemerkki. Se tulee saksan kielen sanoista original Wolfen, joka viittaa tehtaan sijaintipaikkaan Wolfeniin. Tuotemerkki sai alkunsa vuonna 1964. Itä-Saksan ja Neuvostoliiton romahdettua 1990-luvun alussa tehdas yksityistettiin ja pilkottiin. Nykyisin Orwo-merkillä valmistaa mustavalkofilmejä Wolfenissa toimiva FilmoTec.

Historiaa

Saksalainen Wolfenin kaupunki oli ennen toista maailmansotaa yksi Agfa-kemikaaliyhtiön tuotantopaikoista, joka oli valmistanut valoherkkiä filmejä jo vuodesta 1910. Wolfenissa syntyi muun muassa Agfacolor ja muita yhtiön filmityyppejä. Toisen maailmansodan jälkeen Wolfen jäi Itä-Saksan puolelle, ja liittoutuneet antoivat neuvostojoukkojen tehtäväksi huolehtia Agfan tehtaista. He veivät paljon tuotantotekniikkaa ja -menetelmiä Neuvostoliittoon, jossa ne loivat pohjaa muun muassa Sovcolor-elokuvafilmin tuotannolle. Vuonna 1953 Itä-Saksan valtio sai tehtaan omistukseensa ja neuvotteli Länsi-Saksan Leverkuseniin siirtyneen Agfan kanssa oikeuden myydä valmistamiaan filmejä Agfa-tuotemerkillä Itä-Saksassa, kun taas Agfa käyttäisi merkkiään muualla maailmassa. Itäsaksalaistehtaan tuotannon viemiseksi myös muualle maailmaan kehitettiin vuonna 1964 tuotemerkki Orwo, jota alettiin viedä Britanniaan ja muualle Länsi-Euroopan maihin edullisena mutta hieman epätasalaatuisena vaihtoehtona Agfan ja Kodakin tuotteille.
Suomeen Orwo-filmejä toi Einar Ahlströmin perustamaan ja sittemmin hänen poikansa Kauko Ahlströmin omistamaan yhtiöryhmään kuulunut Orwo Oy. Ahlströmien toinen yritys Rego toi maahan itäsaksalaisia autoja kuten Zwickau, Ifa, Trabant ja Wartburg.
Itäsaksalaisesta tehtaasta tuli noin 15 000 työntekijällään maailman toiseksi suurin filmitehdas. Wolfen ja sen naapurikaupunki Bitterfeld (nykyisin yhdistyneet kunnaksi Bitterfeld-Wolfen) tunnettiin kemianteollisuutensa takia Euroopan saastuneimpiin kuuluvina, ja niiden puhdistamisessa Saksojen yhdistyessä oli valtava työ.
Vuonna 1991 saksalaiset Andreas Richter, Roland Ackermann ja Jirg Marx ostivat Orwon sähköisen kuvantuotannon liiketoiminnot. Filmituotanto joutui vaikeuksiin, ja yksityistetty yritys kärsi parikin konkurssia. Nykyisin Orwo on Wolfenissa toimivan, mustavalkoisiin elokuvafilmeihin erikoistuneen FilmoTec GmbH:n tuotemerkki, jota myydään alan ammattilaisille ympäri maailman. Arkistokelpoisia Orwo-filmejä käyttävät muiden muassa kongressin kirjasto ja Smithsonian-instituutti Yhdysvalloissa.
Itä-Saksan aikana Orwo-filmejä tehtiin myös Berliinissä, jossa yhä seisova seitsenkerroksinen tehdaskiinteistö on nyt elävän musiikin esityspaikka nimeltä ORWOhaus.
Bror Hjorth

Bror Hjorth (tai Hjort, 22. huhtikuuta 1894, Älvkarleby, Upsalan lääni – 1968) oli ruotsalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja piirtäjä. Hän opiskeli Pariisissa vuosina 1921–1924, ja siellä hän arvioiden mukaan opettajaltaan sai taipumuksen arkkitehtoniseen yksinkertaisuuteen, rytmiseen jännitykseen sekä pintakäsittelyn karkeuteen ja ilmaisuvoimaisuuteen. Pariisissa Hjorthiin vaikuttivat myös primitiivinen taide, naivismi sekä kubismi, varsinkin Pablo Picasso. Hjorthin taide liittyy kuitenkin ennen kaikkea ruotsalaiseen kansanelämään ja talonpoikaiskulttuuriin. Kansanelämää hän kuvasi rehevän naivistisesti. Hän sai merkittäviä vaikutteita Ruotsin kansantaiteesta. Hänen pelkistetyt veistoksensa ja maalatut puureliefinsä ovat monumentaalisia ja rytmisesti rakenteellisia. Hjorth teki myös Jukkasjärven kirkon alttariptyykissä olevat Lars Levi Laestadiuksen herätystyötä kuvaavat puukohokuvat. Hän oli Tukholman taidekorkeakoulun piirustuksen professori vuosina 1949–1959 ja vuonna 1956 perustetun Upsalan kuvanveistokoulun opettaja.
Mika Kallio (muusikko)

Mika Kallio (s. 1974) on suomalainen jazzrumpali. Hän on julkaissut yhden soololevyn sekä lukuisia levyjä eri kokoonpanojen kanssa.
La Rambla

La Rambla on Barcelonan pääkatu. Se koostuu useista peräkkäisistä Rambla-nimisistä kaduista, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös monikollisella nimellä Las Ramblas (esp.) tai Les Rambles (katal.). La Rambla alkaa Plaça de Catalunya -aukiolta ja päättyy merenrannalle Port Vell -satamaan. Kadun keskiosa on leveää kävelykatua. Se on 1,2 kilometriä pitkä.
La Ramblalla on paljon ravintolaterasseja, kioskeja, katukauppiaita ja katuesiintyjiä kuten ihmispatsaita, minkä vuoksi se on suosittu turistikohde. Sen varrella on myös useita tunnettuja rakennuksia, kuten Liceu-oopperatalo, La Boqueria -kauppahalli ja Palau Güell.
Kuolemanrangaistuksen vastainen päivä

Kuolemanrangaistuksen vastainen päivä on Euroopassa vuosittain 10. lokakuuta järjestettävä päivä, jolla halutaan herättää kuolemanrangaistuksen vastaista mielialaa. Päivää vietettiin ensimmäisen kerran lokakuussa 2007. Asiasta päätti 26. syyskuuta 2007 Euroopan neuvosto, jonka tarkoituksena oli viettää päivää yhdessä Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Puola kuitenkin vastusti päivän viettämistä, joten asiasta ei voitu tehdä yhteistä päätöstä.
Kuuma piiri

Kuuma piiri (The Commish) oli yhdysvaltalainen komediallinen poliisidraamasarja. Se pyöri American Broadcasting Company -kanavalla (ABC) viiden kauden verran vuosina 1991–1996. Sarjan pääosassa poliisi Tony Scalin roolissa oli Michael Chiklis.  
Sarjassa käsiteltiin lukuisia sosiaalisia kysymyksiä, kuten poliisien korruptiota, rasismia, homofobiaa, huumeriippuvuutta, vammaisuutta, lasten hyväksikäyttöä, laitonta siirtolaisuutta ja seksuaalista häirintää. Suomessa sarjaa esitti alun perin MTV3 vuosina 1993–1996 ja myöhemmin Nelonen 2000-luvun alussa.
Matt Terry

Ura

Terry osallistui The X Factorin 13. tuotantokauden koelauluihin vuonna 2016 laulamalla Ben E. Kingin "Stand by Me". Terry voitti kilpailun. Hän solmi voitettuaan levytyssopimuksen Sony RCA:n kanssa, eikä Simon Cowellin Syco Musicin kanssa kuten kilpailun voittajilla on yleensä ollut tapana.
Espoon seurakuntayhtymä

Espoon seurakuntayhtymään kuuluvat Espoon tuomiokirkkoseurakunta, Espoonlahden, Olarin, Tapiolan ja Leppävaaran seurakunnat sekä Esbo svenska församling.
Espoon seurakuntayhtymä on Suomen toiseksi suurin. Sen seurakunnissa on 166 494 jäsentä, mikä on kaupungin koko väkiluvusta noin 58,7 prosenttia. Työntekijöitä seurakunnissa ja seurakuntayhtymän virastossa on yhteensä yli 600.
Espoon seurakuntayhtymä julkaisee viikoittain ilmestyvää Kirkko ja kaupunki-lehteä, joka jaetaan osoitteellisena kaikkiin Espoon seurakuntien jäsentalouksiin.

Seurakuntavaalit

Olarin seurakunnassa 15 prosenttia äänioikeutetuista kävi äänestämässä vuoden 2010 seurakuntavaaleissa. Vuoden 2014 vaaleissa luku aleni 12,6 prosenttiin äänioikeutetuista.
Hietatuhatjalkainen

Koko ja ulkonäkö

Hietatuhatjalkaisen pituus on 14–47 mm ja leveys 1,4–4 mm. Ruumis on poikkileikkaukseltaan lieriömäinen, väriltään tummanruskeasta mustaan ja eläimen selkäpuolella on kaksi keltaista pitkittäisjuovaa. Ruumis muodostuu koiraalla 44–53 ja naaraalla 45–54 jaokkeesta ja raajaparien lukumäärä vaihtelee koiraalla 73–97 ja naaraalla 79–101. Peräpäässä preanaalirenkaan yläreunassa on läpikuultava uloke, joka kaartuu ylöspäin.

Levinneisyys

Hietatuhatjalkaista tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa Pohjois-Espanjasta Venäjälle ja Skandinavian eteläisempiin osiin. Suomessa sitä tavataan yleisenä maan etelä- ja keskiosissa. Runsain se on etelässä.

Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy varsin monenlaisissa ympäristöissä, kuten metsissä, soilla, rannoilla ja puistoissa. Elinympäristön ei tarvitse olla erityisen kalkkipitoinen. Eläimet viihtyvät maassa kivien alla tai karikkeen joukossa, mutta nousevat joskus myös puihin tai muuhun kasvillisuuteen. Joskus tuhatjalkainen saattaa esiintyä varsin runsaslukuisena. Ravinnokseen tuhatjalkaiset käyttävät lahoavaa kasvillisuutta.
Lewis Llewelyn Dillwyn

Lewis Llewelyn Dillwyn (14. toukokuuta 1814 – 19. kesäkuuta 1892) oli walesilainen parlamenttiedustaja ja lintutieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat parlamenttiedustaja, kasvitieteilijä ja simpukankuorien tutkija Lewis Weston Dillwyn ja Mary Llewellyn Dillwyn. Hän opiskeli Bathissa. 1838 hän avioitui Elizabeth (Bessie) de la Bechen kanssa, joka oli geologi Sir Henry de la Bechen tytär. Heillä oli 3 lasta, poika ja 2 tytärtä. He asuivat Hendrefoilanissa. Hänen vanhempi veljensä oli kuuluisa valokuvaaja John Dillwyn Llewelyn. Hänen tyttärensä Amy Dillwyn tuli kuuluisaksi eräänä ensimmäisistä brittiläisistä naispuolisista teollisuusjohtajista ja poliitikoista, joka kirjoitti myös romaaneja.
Lewis Llewelynin isällä oli savi- ja posliinipaja Dillwyn and Richards Swanseassa, jonka johtoon Lewis Llewelyn siirtyi . Myöhemmin hänestä tuli myös Siemens Steel Companyn johtaja. Hän toimi Swansean parlamenttiedustajana 1848–1855 ja jälleen vuodesta 1885 kuolemaansa saakka.
Lewis Llewelyn tutki geologiaa ja lintuja. Hän on nimennyt ainakin filippiinienisojalan (Megapodius cumingii). Hän oli Linnean Societyn jäsen.
Belizen rantariuttojen suojelualue

Belizen rantariuttojen suojelualue on ollut UNESCOn maailmanperintöluettelon suojelukohde vuodesta 1996 alkaen. Se käsittää yli 300 kilometriä pitkän koralliriutan, joka on pohjoisen pallonpuoliskon suurin ja maailman toiseksi suurin riutta Australian Ison valliriutan jälkeen. Riutta ulottuu Meksikon rajalta lähelle Guatemalan rajaa. Sen ulkopuolella on kolme suurta atollia. Riutan ja mantereen välissä on laguuni, joka levenee ja syvenee etelään päin. Pohjoisessa sen syvyys on vain 2-3 metriä, etelässä jopa 65 metriä.
Riutan kuvatuin kohde on The Great Blue Hole, sininen aukko, luolan jäännös, joka on pyöreä, halkaisijaltaan 300 m, 130 m syvä sinisenä hohtava kuoppa ilman kattoa. Se on suosittu snorklauskohde, jossa näkee kaloja, koralleja, pesusieniä ja muita meren selkärangattomia. Jacques-Yves Cousteau toi luolan maailmanmaineeseen tuomalla kuvauslaivansa Calypson sinne vuonna 1971.