google/wiki40b huggingface dataset:
Magne Hoseth

Magne Hoseth (kirjoitetaan usein myös Hoset) (s. 13. lokakuuta 1980) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tippeligaenissa pelaavaa Molde FK:ta. Hosethin pelipaikka on keskikentällä hyökkäävässä roolissa.
Hoseth aloitti uransa Averøykameratenessa, josta hän siirtyi Moldeen vuonna 1999. Jo ensimmäisenä kautenaan seurassa Hoseth nousi vakiokokoonpanoon, sillä hän pelasi mainion kauden sekä Norjan liigassa että Mestarien liigassa. Hän kuului myös Norjan nuorten maajoukkueeseen. Kesällä 2004 Hoseth siirtyi tanskalaiseen FC Kööpenhaminaan. Koti-ikävä veti kuitenkin Tanskassa erittäin suosituksi tulleen keskikenttämiehen takaisin Norjaan, tällä kertaa Vålerenga IF:n riveihin. Hän ei kuitenkaan kotiutunut oslolaisseuraan ja siirtyi heinäkuussa 2006 Molde FK:hon.
Taiaha

Taiaha oli maorien käyttämä kahden käden ase. Sauvaa muistuttavaa asetta käyttivät usein heimopäälliköt. Paitsi aseena, sitä käytettiin myös kuten tavallista sauvaa. Mau taiaha on taiahoilla käytävä harjoitus henkinen taistelu, jota harjoitetaan Uudessa-Seelannissa edelleen.

Piirteet

Taiaha tehtiin kovista puulajeista, kuten esimerkiksi Leptospermum scoparium tai Vitex littoralis-lajien puista. Pituudeltaan taiaha oli 1,5-1,8 metriä pitkä. Puuta poltettiin, leikattiin ja kiillotettiin sen kovettamiseksi. Taiahan päätä nimitettiin nimellä rau. Rau oli litteä ja kohtaan jossa se kiinnittyi muuhun sauvaan saatettiin kaivertaa esimerkiksi naamaa esittäviä kaiverruksia. Taiaha saatettiin myös valmistaa joissain tapauksissa valaan luista.

Käyttö

Taistelussa taiahaa saatettiin käyttää pitämällä sitä kumpi tahansa puoli alaspäin. Alhaalla olevaa päätä saatettiin käyttää harhautuksessa tai iskuissa vastustajan vatsaan. Rau-päällä pyrittiin iskemään vastustajan päähän. Taiahaa saatettiin käyttää myös seremonioissa tai puheissa. Taiaha oli tehokkaassa käytössä vielä muskettisotien alussa ennen kehittyneimpien muskettien saapumista.
Nertšinski Zavodin piiri

Nertšinski Zavodin piiri (ven. Нерчинско-Заводский район, Nertšinsko-Zavodski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 9 700 neliökilometriä. Asukkaita on 11 800 henkeä (vuonna 2009).
Nertšinski Zavodin piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin kaakkoisosassa. Pohjoisessa ja idässä Argun-joki erottaa sen Kiinasta. Etelässä se rajoittuu Taka-Baikalian Kalgan ja lännessä Gazimurski Zavodin piireihin.
Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Argunsk, Bolšoi Zerentui, Buldurui, Georgijevka, Gorbunovka, Gornyi Zerentui, Išaga, Ivanovka, Javlenka, Mihailovka, Nertšinski Zavod, Olotši, Širokaja, Tšašino-Ildikan ja Urovskije Kljutši. Hallinnollinen keskus on Nertšinski Zavodin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 24.
Nertšinski Zavodista on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 658 kilometriä. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.
Seudun kehitykseen ovat vaikuttaneet 1700-luvulla syntynyt Nertšinskin pakkotyövankila, sen yhteydessa harjoitettu kaivostoiminta sekä vuonna 1851 perustetut Itä-Siperian kasakkajoukot. Kaivostoiminta loppui 1990-luvulla, mutta sen uudelleen aloittamista valmistellaan. Piirissä harjoitetaan metsänhankintaa ja maataloustuotteiden jalostusta. Maatalous on erikoistunut lampaanhoitoon, lihan ja maidon tuotantoon sekä viljanviljelyyn.
Nähtävyyksiä ovat mm. Gornyi Zerentuin pakkotyövankila ja Donon petroglyfit. Paikallislehtenä ilmestyy Sovetskoje Priargunje.
SCORM

SCORM (Shareable Content Object Reference Model) on joukko digitaalisen oppimateriaalin standardeja ja määrityksiä. Tarkoitus on saada aikaan standardoituja oppimateriaaleja, jotka toimivat erilaisissa oppimisympäristöissä. SCORMin kehitystyö alkoi Yhdysvaltain armeijan tarpeista, mutta myöhemmin sitä on jatkettu sekä yksityisellä että julkisella sektorilla. Sen tavoitteena on alusta- ja teknologiariippumaton sekä uudelleenkäytettävä sisältö. SCORM on tekninen määrittely eikä sisällä pedagogisia näkökulmia.
Kehittämisen tavoitteena on alusta- ja teknologiariippumaton sekä uudelleenkäytettävä sisältö. Scormin mukaiset kurssisisällöt ovat modulaarisia ja voivat sisältää muun muassa oppimisaihioita, tekstisisältöjä, tehtäviä ja testejä. Modulaarisuus mahdollistaa sisällön osien uudelleenkäytön eri kursseilla (siirrettävyys). Tavoitteena on myös moduulien kuvaustavat hakutoimintoja varten. Moduulien väliset suhteet sekvensseinä on myös kehitystavoitteena. SCORMin avulla sisällön tuottamiskustannukset vähenevät radikaalisti.
Amerikkalainen ADL (Advanced Ditributed Learning) on sertifioinut toukokuussa 2010 301 SCORM-tuotetta ja 329 tuotetta ovat yhteensopivia .

Versiot

SCORMin nykyinen versio (edition) on 3 vuodelta 2004. Vuonna 2004 on kehitetty uudempaa versiota (edition) 4, josta uusin versio on 1.1. Se on tällä hetkellä beta-testaus¬vaiheessa.

Rakenne

SCORM jakautuu kolmeen osaan. Sisällön paketointi määrittelee kuinka sisällöt tulisi pakata ja kuvata. Se perustuu pääosin XML:ään. Ajonaikainen Run Time -osa määrittelee, kuinka sisältö asentuu ja toimii oppimisympäristössä. Se perustuu JavaScript-tyyliseen ECMAScriptiin. Sekvenssiosa määrittelee, kuinka oppija voi navigoida ja selata kurssin osia. Tämä osa on toteutettu XML-muotoisilla säännöillä ja attribuuteilla.
SCORM kurssipaketti on looginen tiedostohakemisto (kansio). Hakemistossa on yksi erityinen tiedosto, joka kuvaa tietoja ja niiden muotoja (XML:n XSD). Tiedosto kuvaa käytetyn sekä uudelleen käytetyn sisällön. Packaging Interchange File (PIF) kuvaa kurssitiedot tiivistetysti WWW-jakelua varten. Pakettien sisältämät tiedot ja niiden järjestely muistuttavat avoimien dokumenttien ODF-muotoa (Open Document Format).
SCORM sisältää ilmaisen SCORM Test Suite testausjärjestelmän, jolla voidaan testata, noudattaako paketti LMS:ää (Learning Management System) ja SCO:ta (Shareable Content Objects).

SCORM-pakettien muokkaus

SCORM-paketteja voi muokata avoimen lähdekoodin ohjelmalla eXe. Sillä voi muokata myös IMS-paketteja SCORMin lisäksi. Ohjelman eXe kehitysprojekti ei ole enää aktiivinen (maaliskuu 2010). Tuote on sisällytetty iDevice-skeemoiksi, jota WikiEducator käyttää hyväksi.
Kurszán

Kurszán (k. 904) oli unkarilaisten heimopäällikkö, joka hallitsi yhdessä Árpádin kanssa.
Kurszán hyökkäsi Suur-Määriin yhdessä itäfrankkien kanssa. Hän valloitti alueita myös Bulgarialta. Vuonna 894 unkarilaiset liittoutuivat Kurszánin ja Árpádin aloitteesta Bysantin keisari Leo VI:n kanssa huomattuaan, miten haavoittuvainen Unkari oli etelästä tulevien hyökkääjien edessä.
Kurszán joukkoineen surmattiin väijytyksessä vuonna 904, ja siitä alkaen Árpád hallitsi madjaareja yksin.
Rivinletto

Rivinleton loisto

Saarella on nimellä Rivinletto tai Rivinleton loisto tunnettu sektoriloistotorni, joka on osa Martinniemeen ja Kiiminkijoelle johtavan väylän väyläohjausta. Loisto on niin kutsuttu apuloisto, joka sytytetään tarvittaessa. Sen valotunnuksena on valkoinen valonvälähdys joka kolmas sekunti. Valo näkyy sektorissa, jonka rajat mereltä loistoa kohti nähtynä ovat 016°—284°. Valon korkeus merenpinnasta on 7,6 metriä ja valon kantomatka on 3,5 meripeninkulmaa eli noin 6,5 kilometriä. Betoninen, vuonna 1939 rakennettu loistotorni on pyöreä, yläosaltaan musta ja alaosaltaan valkoinen, ja sen huipulla on valkoinen lyhtykoju. Loistokojua kiertää kävelytasanne.
Andrew Scott Waugh

Andrew Scott Waugh (3. helmikuuta 1810 – 21. helmikuuta 1878), sir, oli brittiläinen kenraalimajuri ja maanmittaaja, joka nykyisin tunnetaan miehenä, joka nimesi maailman korkeimman vuoren Mount Everestin edeltäjänsä sir George Everestin mukaan.

Yksityiselämä

Andrew Waughin ensimmäinen vaimo Lady Waugh kuoli 22. helmikuuta 1866, 42-vuotiaana. Waughin toinen vaimo oli Cecilia Eliza Adelaide, joka kuoli 9. helmikuuta 1884.
Horze

Historia

Horze perustettiin alun perin vuonna 1988 nimellä Finn-Valjas Oy, kun ensimmäinen kauppa avattiin Lahteen, Jokimaan raviradan tuntumaan. Postimyynti ja verkkokauppatoiminta aloitettiin vuonna 2003. Elokuussa 2008 Horze avasi liikkeen Vantaalle.

Tuotannon historiaa

Neuvostoliiton hajottua Finn-Tack perusti ensimmäisen tuotantotehtaansa Venäjälle, Pietarin ydinkeskustaan. Sieltä siirryttiin muutaman vuoden päästä Ukrainaan, missä valmistetaan suurin osa ravivarusteista. Kaikki tarvittavat raaka-aineet lähetetään sinne Suomesta.
Vuonna 2004 Horze laajensi tuotantoaan Kiinaan ja 2005 tuotanto laajeni myös Meksikoon. Meksikossa valmistetaan Western-varusteita.
Ranskan presidentinvaali 2017

Tausta

Ranskan tasavallan presidentti valitaan viiden vuoden toimikaudelle kaksikierroksisilla vaaleilla perustuslain 7. artiklan mukaisesti: jos yksikään ehdokas ei saa ehdotonta enemmistöä (toisin sanoen mukaan lukien tyhjät ja hylätyt äänet) ensimmäisellä kierroksella, järjestetään toinen kierros kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Vuonna 2017 ensimmäinen ja toinen kierros järjestetään 23. huhtikuuta ja 7. toukokuuta.
Ranskan perustuslakineuvosto julkistaa ensimmäisen kierroksen tulokset 24.–26. huhtikuuta ja ilmoittaa virallisesti tarkan tuloksen 26. huhtikuuta; toisen kierroksen menetelmä on sama. Ranskan uusi presidentti julistetaan 11. toukokuuta, jonka jälkeen hänen virkaanastujaisensa pidetään viimeistään 14. toukokuuta.

Ehdokkaat

Perustuslakineuvosto julkisti 18. maaliskuuta 2017 yhdentoista ehdokkaan nimet, jotka olivat saaneet tarvittavat 500 pätevää tukijaa.
Jannik Karvinen

Seuraura

Karvinen aloitti uransa Rødovre Mighty Bullsissa, jossa hän pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa jo 16-vuotiaana kaudella 2002–2003, jolloin Karvinen teki 13 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Kesken kauden 2003–2004 hän siirtyi Ruotsiin ja Malmö Redhawksin junioreihin. Karvinen voitti J20 SuperElitin hopeaa keväällä 2004.
Kaudeksi 2005–2006 Karvinen palasi Malmön J20-joukkueesta Rødovre Mighty Bullsiin. Hän voitti Danish Cupin vuonna 2008 ja keväällä 2009 AL-Bank Ligaen-pronssia. Kesäkuussa 2009 Karvinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Rødovren kanssa. Hän teki kaudella 2009–2010 läpimurtonsa AL-Bank Ligaenissa ja oli tehoilla 18+23=41 joukkueen paras pistemies. Karvinen jakoi liigan pistepörssin viidennen sijan Frederikshavn White Hawksin Jesper Jensenin kanssa, maalipörssin kuudennen sijan Nordsjælland Cobrasin Andreas Sabroen ja Morten H. Poulsenin kanssa sekä syöttöpörssin kymmenennen sijan AaB Ishockeyn Rasmus Olsenin kanssa.
Kauden 2010–2011 Karvinen pelasi Ruotsin I-divisioonan Kristiandstads IK:ssa, jonka paras maalintekijä Viktor Sundströmin kanssa sekä toiseksi paras pistemies Jens Svenssonin jälkeen hän oli tehoilla 25+20=45. Karvinen palasi taas kaudeksi 2011–2012 Rødovreen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän teki AL-Bank Ligaenin yhden kauden piste-ennätyksen tehoilla 25+19=44, joilla Karvinen oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Andy Contoisin jälkeen. Hän sijoittui AL-Bank Ligaenin maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä viidenneksi neljän muun pelaajan kanssa.

Maajoukkueura

Karvinen edusti Tanskaa alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2004 (A-lohkon hopeaa), 2005 (B-lohkon pronssia) ja 2006 (A-lohkon hopeaa). Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän pelasi vuosina 2003 ja 2004, joista ensimmäinen turnaus kului I-divisioonassa ja päättyi A-lohkon kultaan.

Muuta

Karvisen pikkusisko on Suomen naisten maajoukkuepelaaja ja olympiamitalisti Michelle Karvinen. Kumpikaan sisaruksista ei puhu suomea. Heidän isänsä Heikki on valmentaja.
Teemu Manninen

Teemu Manninen (s. 1977) on suomalainen runoilija, kirjallisuudentutkija, kääntäjä ja kriitikko.
Manninen valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2005.
Mannisen esikoiskokoelma Turistina täällä ilmestyi vuonna 2004. Hänen toinen runokokoelmansa Lohikäärmeen poika ilmestyi vuonna 2007. Se sisältää runoja, joiden varhaisia versioita julkaistiin hänen Kesken kaiken -blogissaan vuosina 2005–2006. Mannisen vuonna 2010 ilmestynyt kolmas runokokoelma Futurama voitti Tiiliskivi-palkinnon. Vuonna 2012 Manniselta ilmestyivät runoteos Paha äiti ja käännöskokoelma Edward Goreyn sarjakuvia Sekopäiset serkukset ja muita tarinoita. Mannisen teoksissa on usein vaikutteita flarf-runoudesta.
Manninen toimi runouslehti Tuli&Savun toimituksessa vuodesta 2005 ja lehden päätoimittajana 2006–2007. Manninen on toiminut vuodesta 2012 Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikkona.
Nokkamonnit

Alkuperä

Nokkamonnit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonista. Ne viihtyvät kohtuullisesti virtaavissa, lämpimissä, tummissa vesissä.

Ulkonäkö ja käyttäytyminen

Kaikilla nokkamonneilla on hyvä suojaväritys, ne muistuttavat sekä väritykseltään että ulkomuodoltaan erehdyttävästi puutikkua. Niiden suu on muuttunut imukupiksi, jolla monnit pystyvät tarrautumaan erilaisille pinnoille. Nokkamonnit ovat jäykkiä ja hitaita kaloja, ja se ne ovat huonoja uimareita. Enimmäkseen ne köllöttelevät kasvien varsilla ja puiden vedenalaisilla oksilla. Nokkamonnit eivät ole varsinaisia parvikaloja, mutta viihtyvät selkeästi parhaiten lajitoverien seurassa. Nokkamonnit kasvavat lajista riippuen 15-25 cm:n pituisiksi. Uroksen nokkaan kasvaa "parta" ja naaraalla on kutuaikaan pyöreä vatsa. Eri nokkamonnilajit erottaa pituuden lisäksi mm. värityksen ja nokan pituuden ja muodon perusteella. Eräät lajit voi erottaa toisistaan vatsapuolen suomukuvion avulla.

Nokkamonni akvaariossa

Yleisin akvaariokaupoista löytyvä nokkamonnilaji on juovanokkamonni (Farlowella vittata). Todellisuudessa kyseistä kalaa ei ole Suomeen koskaan tuotukaan, vaan kyseiset kalat ovat joko eri nokkamonni lajien hybridejä, tai jotain muuta samantapaista nokkamonnilajia.
Nokkamonnien lajiakvaarioksi riittää jo 150-litrainen akvaario, joka on sisustettu kepeillä, kannoilla ja runsaalla kasvillisuudella. Erityisesti pystyjä ja suoria kasveja tulisi suosia. Paras akvaarion koko tälle kalalle on kahdesta sadasta litrasta ylöspäin, varsinkin jos sitä aiotaan pitää seura-akvaariossa, jossa on muitakin kalalajeja. Nokkamonnia voi pitää myös muiden kalojen kanssa seura-akvaariossa. Nopeita ja ahneita allaskavereita tulisi kuitenkin välttää. Parhaita asuinkumppaneita ovat monniset, sampimonnit, lämpimän veden tetrat, rasborat, jotkin nuoliaiset ja rihmakalat. Akvaariossa saisi olla kohtuullinen virtaus. Nokkamonnit kutevat mieluiten virrakkaassa akvaariossa.

Vesi

Nokkamonnit viihtyvät vedessä, joka on lämpötilaltaan 25-28-asteista ja jonka pH on6-7. Veden tulisi olla myös pehmeää. Nokkamonnit ovat herkkiä nopeille veden laadun muutoksille, siksi niiden akvaarion vettä pitäisi vaihtaa usein, mutta vähän kerrallaan.

Ravinto

Nokkamonnit ovat kasvinsyöjiä, ja niille kelpaavat niin kurkku kuin kesäkurpitsakin. Myös teolliset kasvispitoiset imumonninruoat kelpaavat niille.  Monesti luonnosta pyydystetyt yksilöt ovat kotiutumisvaiheessa kranttuja syömään teollisia ruokia.

Lisääntyminen

Nokkamonnit saa helposti lisääntymään. Ne kutevat sileälle pinnalle vuolaasti virtaavaan paikkaan. Akvaariossa yleensä akvaarion etulasiin, jos siihen sattuu voimakas virtaus.
Veden tulisi olla lämmintä, mutta melko hapekasta. Uros vahtii kutua. Poikaset kuoriutuvat veden lämpötilasta riippuen parissa viikossa. Vaikka nokkamonnit kutevatkin helposti, poikasten kasvattaminen aikuisiksi on vaikeaa ja aikaa vievää. Paras vaihtoehto poikasten kasvattamiselle on runsaskasvinen lajiallas, jossa aikuiset ja poikaset voivat elää rinnatusten. Kasvinsyöjänä nokkamonni ei koske jälkikasvuunsa.
Juha Kivi

Juha Veikko Kivi (s. 26. tammikuuta 1964 Orivesi) on suomalainen pituushyppääjä. Kiven ennätys on 802 cm ja hypätty Tampereen Ratinassa vuonna 1989. Kivi on viides suomalainen 8 metrin ylittäjä. 
Kalevan kisoista Kivellä on kaksi kultaa (1989 Turku: 796 cm  ja 1993 Mikkeli: 799 cm), kaksi hopeaa (1987 ja 1990) ja kaksi pronssia (1982 ja 1988). Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on yksi kulta (1989) Tampere: 784 cm ja kolme pronssia (1986, 1992 ja 1994). Suomi–Ruotsi-maaottelun Kivi voitti vuonna 1989 tuloksella 798 cm. Sisäratojen Pohjoismaiden mestaruuden Kivi voitti 1986 ja poliisien Euroopan mestaruuden 1994. Nuorten Suomen mestaruuksia Kivi voitti kolme. 
Arvokisaedustuksia Kivellä on viisi.  Hänen maajoukkueuransa alkoi 18-vuotiaana vuonna 1982 ja päättyi 30-vuotiaana vuonna 1994. Kiven valmentajana toimi Raimo Virtanen.
Saab 9000

Saab 9000 Aero

Vuonna 1993 Saab toi markkinoille kautta aikojen tehokkaimman ja nopeimman Saab-mallin, Saab 9000 Aeron. Yhdysvaltojen markkinoilla auto tunnettiin Saab 9000 SPG:nä. 2,3 litran nelisylinterisen moottorin tehot olivat 165 kW (225 hv, automaatissa 147 kW/200hv) ja vääntöä oli 342 Nm. Turbo oli Mitsubishin TD04 (automaatti Garrettin T25). Autossa oli suuremmat 16″ Super-Aero-kevytmetallivanteet sekä normaalia matalampi alusta. Aero-mallia valmistettiin vuosina 1993–1997. Italian markkinoille valmistettiin Aero-mallia verotussyistä pienemmällä moottorilla, joka on tuttu Suomessa enemmänkin ng900:sta, eli ”täyspaineinen” 2,0-litrainen Turbo (136 kW). Auto vastaa muilta osin täysin meille tutumpaa versiota Aerosta.
Valle Rosenberg

Gustaf Waldemar (Valle) Rosenberg (15. marraskuuta 1891 Porvoo – 18. joulukuuta 1919) oli suomalainen ekspressionistinen taidemaalari. Hän toimi myös kuvittajana ja pilapiirtäjänä.
Rosenbergin vanhemmat olivat puuseppä Knut Gustaf Rosenberg (ent. Meijer) ja Olga Maria o.s. Lindström. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1906–1909 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1911. Hän asui vuodesta 1913 Pariisissa ja Italiassa. Hänen maalauksiaan on Ateneumissa ja Porvoon museossa. Rosenberg osallistui Suomen Taiteilijan näyttelyihin vuosina 1909–1913.
Rosenbergin värienkäyttö ja ilmaisutapa oli samantyylistä kuin Marraskuun ryhmän taiteilijoilla, mutta hän ei osallistunut ryhmän toimintaan, koska hän muutti Suomesta ulkomaille jo vuonna 1912, neljä vuotta ennen ryhmän perustamista, ja palasi Suomeen vasta hiukan ennen kuolemaansa.
Mastia

Maantietoa

Lampi on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 113,7 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee 5,3 kilometriä Toijalan kirkosta kaakkoon metsämaastossa. Järveen ei laske ojia, mutta sen ympärillä olevalle suolle on yhdistetty idästä Rajasuon kuivatusoja. Lammen laskuoja lähtee sen länsipääsät ja se yhdistyy Mastianojan nimisenä Lontilanjokeen Metsä-Paavolassa. Lontilanjoki laskee Vanajaveden Konhilanselkään Nahkialanjoen nimisenä. Lampi on autio eikä sille johda teitä, mutta metsätie ohittaa lammen sen länsipuolelta. Lammen kohdalla kuntien välinen raja tekee mutkan sillä tavalla, että muu osa järvestä paitsi sen pieni kaakkoisosa kuuluu Valkeakoskelle.

Luontoarvot

Järvi on paikoin suomainen  ja siksi hyvä lintujärvi. Järvellä on nähty harvinaisempiakin lintuja kuten kaakkuri.

Historiaa

Vuoden 1959 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Mastiajärvi”. Se oli jo tuolloin yhdistetty Rajasuon ojaverkkoon, mutta lammelle ei johtanut teitä. Vuoden 1976 kartassa näkyy jo jälkipainatuksena metsätiet, jotka rakennettiin metsäalueelle silloin. Sen jölkeen järven ympäristön tila on säilynyt samanlaisena.
To the Struggle Against World Terrorism

To the Struggle Against World Terrorism (Suom. Kamppailu maailman laajuista terrorismia vastaan) tunnetaan myös nimillä Tear of Grief ja the Tear Drop Memorial on Venäjän valtion lahjottama muistomerkki syyskuun 11. päivän iskussa kuolleiden muistolle. Muistomerkki sijaitsee Bayonnen kaupungissa Hudsonin piirikunnassa New Jerseyn osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Muistomerkki paljastettiin 11. syyskuuta 2006 ja muistomerkin paljastivat Yhdysvaltain entinen presidentti Bill Clinton ja Venäjän silloinen pääministeri Vladimir Putin.
Muistomerkki on 30 metriä korkea ja se on valmistettu pronssista ja muistomerkin keskellä kyyneltä esittävä osa on valmistettu ruostumattomasta teräksestä joka on 12 metriä korkea. Muistomerkki maksoi noin 12 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Vuonna 2010 Foreign Policy -lehti listasi maailman rumimmat veistokset ja To the Struggle Against World Terrorism -muistomerkki oli yksi niistä.
Geruliai

Geruliai on kylä Prienain kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, eteläisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 561 asukasta.
Aurora: Vaarallinen tehtävä

Juoni

Aurora-niminen pommikone kaapataan ja sillä yritetään tehdä isku Valkoiseen taloon. Yhdysvallat lähettää parhaat sotilaansa estämään iskua.
Medianomi

Historia

Medianomin tutkinto oli alun perin opistoasteinen tutkinto, jonka pystyi suorittamaan Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja Torniossa Länsi-Lapin Ammatti-instituutissa. Ensimmäiset medianomit aloittivat opiskelunsa vuonna 1991. Tutkinnon suorittaneet ovat opiskelleet laaja-alaisen viestinnän alan tutkinnon.
Yksi uuden tutkinnon aloittamisen syistä oli se, että Yleisradio oli lopettamassa oman koulutuksensa Radio- ja tv-instituutissa, ja medianomin koulutus luotiin av-alan peruskoulutukseksi. Myöhemmin medianomi-koulutukseksi alettiin kutsua kaikenlaista viestinnän alan koulutusta graafisesta suunnittelusta perinteiseen tv-tuotannon opiskeluun.
Kun kaikki opistoasteiset koulutukset muuttuivat ammattikorkeakouluiksi, myös medianomin tutkinnosta tuli amk-tutkinto. Vanhan medianomin tutkinnon on pystynyt päivittämään täydennyskoulutuksena. 
Medianomit voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi graafisena suunnittelijana, toimittajana, tiedottajana, art directorina, valokuvaajana tai tuottajana.
Kosteritsa

Kosteritsa (myös Kostilitsa, ven. Гости́лицы, Gostilitsy) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla 56 kilometriä Pietarista lounaaseen. Kunnan pinta-ala on 137,5 neliökilometriä. Asukkaita on 3700 henkeä (vuonna 2010).
Paastonkylän eli Djatlitsyn pogostaan kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen nimi perustuu venäläiseen henkilönimeen Gostilo. Vuonna 1731 keisarinna Anna Ivanovna lahjoitti seudun kylät Burkhard Christoph von Münnichille, joka aloitti Kosteritsan kartanon rakentamisen. Von Münnichin jouduttua epäsuosioon kartano siirtyi keisarinna Elisabetin suosikille Aleksei Razumovskille, joka perillisineen rakennutti näyttävän palatsi- ja puistokokonaisuuden. Vuodesta 1824 lähtien se kuului A.M. Potjomkinille, joka pystytti Andrei Stackenschneiderin suunnitteleman goottilaistyylisen palatsin. Kartanoalue raunioitui toisen maailmansodan aikana.
Seudun asutus on koostunut ortodoksisista inkerikoista, venäläisistä sekä Serepetan luterilaiseen seurakuntaan kuuluneista inkerinsuomalaisista. Monet kylistä tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana. Nykyään Kosteritsan kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Krasnyi Bor (ven. Красный Бор), Läsinä tai Kläsinä (Клясино, Kljasino), Paastonkylä, Riekkinä (Зрекино, Zrekino), Uusi-Poru (Новый Бор, Novyi Bor) ja Vanha-Poru (Старый Бор, Staryi Bor).
Kunnan alueella toimivia yrityksiä ovat Krasnaja Baltikan karjatila ja SV-Les. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka, apteekki, palokunta, posti, pankki, huoltoasema, kahvila ja ruokatavarakaupat.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1764 rakennettu ja hiljattain restauroitu Pyhän Kolminaisuuden kirkko, raunioitunut kartano- ja puistoalue, Paastonkylän Neitsyt Marian kirkko, Kosteritsan ja Kolokolnaja-mäen sotamuistomerkit sekä vuonna 1976 perustettu kasvinsuojelualue.
Nailbomb

Nailbomb oli Max Cavaleran ja Alex Newportin perustama heavy metal -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1993. Se sai levytyssopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa ja julkaisi albumin Point Blank, joka oli sekoitus thrash metallia, industrial metallia ja hardcore punkkia. Yhtyeen toinen ja viimeinen albumi oli Proud to Commit Commercial Suicide. Se oli livelevy, joka oli äänitetty konsertissa Alankomaissa vuonna 1995. Yhtye hajosi tämän jälkeen.
Nailbomb oli sekä Cavaleralle että Newportille sivuprojekti. Cavalera tunnetaan yhtyeistä Sepultura, Soulfly sekä Cavalera Conspiracy ja Newport yhtyeestä Fudge Tunnel.