google/wiki40b huggingface dataset:
M/S Gabriella

1992–1997

Vuonna 1989 vastaperustettu Euroway-varustamo tilasi Kroatian Splitistä Viking Linen M/S Amorellan ja M/S Isabellan pohjalta suunnitellun aluksen. Sotatoimet haittasivat aluksen rakennustöitä, minkä vuoksi laiva pääsi aloittamaan liikenteen puoli vuotta aiottua myöhemmin.
Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1991, ja se luovutettiin Sea-Link Shipping Ab:lle 5. toukokuuta 1992. Birgit Nilsson kastoi 16. toukokuuta 1992 aluksen Frans Suelliksi. Liikenteen reitillä Malmö–Travemünde/Lyypekki alus aloitti 19. toukokuuta 1992. Reitti laajennettiin kulkemaan Kööpenhaminan kautta 1. syyskuuta 1993 alkaen.
Euroway-reitti lopetettiin 12. maaliskuuta 1994. Alus siirrettiin Vuosaaren telakalle, jossa siihen tehtiin uudistuksia ja se maalattiin Silja Linen väreihin. Alus rahdattiin Silja Linelle 31. maaliskuuta 1994 alkaen. Se asetettiin reitille Turku–Maarianhamina–Tukholma nimellä Silja Scandinavia.

1997–

Silja Scandinaviaksi muuttunut Frans Suell myytiin Viking Linelle 18. marraskuuta 1996. Alus siirrettiin Vuosaaren telakalle 4. huhtikuuta 1997 maalattavaksi Viking Linen väreihin. Samana päivänä alus oli viimeisen kerran liikennöinyt Tukholman ja Turun väliä Silja Linen väreissä.
Alus alkoi liikennöidä reitillä Helsinki–Tukholma nimellä Gabriella 17. huhtikuuta 1997. Maarianhaminassa alettiin käydä 30. kesäkuuta 1999 alkaen. Tämän jälkeen laiva on tehnyt satunnaisia vierailuja Turku–Maarianhamina–Tukholma- ja Helsinki–Tallinna-reiteillä.
Laivaa peruskorjattiin keväällä 2016 ja sinne avattiin kahdeksan uutta baaria ja ravintolaa. Lisäksi laivan sisääntuloaulaan tuli uusi myymälä, jossa on tarjolla vaihtuva valikoima tunnettuja muotituotteita. Myös yleinen matkustusmukavuus koheni, kun laivalle tuli lähes 100 uudistettua hyttiä sekä uusi kylpyläosasto. Laivaan maalattiin jo muissa Viking Linen aluksissa olleet ”aaltoviivat”. 
Laiva peruskorjattiin ja uudistettiin Naantalin telakalla 12.–29. huhtikuuta 2018.
Kafi

Historiaa

Alun perin oli tarkoitus, että Teuvalla ryhdyttäisiin kokoamaan ruotsalaisen Karosseri AB Elitin laadukkaina pidettyjä Kabe-matkailuvaunuja. Tätä varten ruotsalaisyritys ja pari autoalan yrittäjää Porista perustivat tehtaan Teuvalle, jossa oli saatavana taitavia puuseppiä. Jostain syystä Kabe-vaunuja ei ryhdyttykään valmistamaan, vaan kehitettiin oma Kafi-mallisto (Kabe i Finland).
Ensimmäinen Kafi-malli oli 510, ja vuonna 1975 esiteltiin Kafi 460. Malliston myyntivaltteina olivat tukevuus, lämpimyys ja kodikkaana pidetty sisustus. Kafi esitteli usein muista valmistajista poikkeavia ratkaisuja, joista osasta jouduttiin kuitenkin luopumaan.
Tehtaan uusi omistaja Lohja Caravans teetti Teuvalla 1980-luvulla Kafi-vaunujen ohella myös Solifer-merkillä myytyjä vaunuja. Matkailuvaunujen lisäksi Kafin tehtaalla valmistettiin 3 000 taukotupavaunua Tielaitokselle ja suuria määriä myös Neuvostoliittoon. Kolmas tuoteryhmä olivat Kafi Commercial -kioskivaunut.
Kafin suosio matkailuvaunumerkkinä hiipui laatu- ja kosteusongelmiin. Vuoden 2014 lopussa Suomessa oli yhä rekisterissä lähes 3 000 Kafi-vaunua.
Anton Gabriel Blomqvist

Anton Gabriel Blomqvist (29. tammikuuta 1836 Helsinki – 12. toukokuuta 1904 Janakkala) oli suomalainen metsänhoitaja ja tutkija.
Blomqvistin isä oli professori Alexander Blomqvist ja äiti Christina Charlotta Harring. Hän valmistui ylioppilaaksi 1852, opiskeli luonnontieteitä ja toimi maanmittarina, kunnes valmistui metsänhoitajaksi 1859 Tharandtin metsäakatemiasta Saksista. Samana vuonna hänestä tuli Evon-Vesijaon kruununpuistojen vt. metsänhoitaja ja vuonna 1861 uuden Evon metsäopiston lehtori. Kun opisto oli oppilaiden puuttumisen takia suljettu 1867-1869, Blomqvist teki metsän tuotto- ja kasvututkimuksia, joiden tulokset julkaistiin 1872 teoksessa Tabeller framställande utvecklingen af jämnåriga och slutna skogsbetsånd af tall, gran oc börk. Vuonna 1874 hänet nimitettiin opetusohjelmaltaan supistetun Evon metsäopiston johtajaksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1903 saakka.
Blomqvist sai kunniatohtorin arvon 1897 ja häntä pidetään ”Suomen metsänhoidon isänä”. Hän jatkoi virkansa ohella tieteellistä tutkimustyötä, julkaisten tutkimustuloksia vuonna 1877 perustamansa Suomen Metsänhoitoyhdistyksen sarjassa. Tärkeimmät niistä ovat Finlands trädslag i forstligt hänseende beskriftna. I Tallen. II Granen. (1881-1883) sekä Skogshushållningens nationalekonomi och synpunkter i forst politi. (1893)
Blomqvistin puoliso vuodesta 1862 oli Alfhild Sofia Ilmoni (1841-1901). Metsänhoitaja Theodor Johannes Blomqvist (s. 1865) oli heidän poikansa.
Valkoinen talo (Turku)

Valkoinen talo on Turussa Aurajokisuun itärannalla V kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1937 valmistunut arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema funktionalismia edustava valkoiseksi rapattu nelikerroksinen toimistorakennus.
Valkoinen talo rakennettiin Crichton-Vulcanille, joka vuonna 1938 yhdistyi Wärtsilään. Talo on toiminut siis miltei alusta asti Wärtsilän Turun telakan toimistona ja vuodesta 1999 lähtien Elomaticin pääkonttorina. Rakennusta laajennettiin vuosina 1951 ja 1958 ja korotettiin 1965. Valkoinen talo on osa Aurajokisuun satama-, telakka- ja teollisuusalueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Pääoven edustalla on vuonna 2011 paljastettu veistosryhmä Helmet.

Historia

Crichton-Vulcan tarvitsi laajentuvalle telakkatoiminnalleen uusia tiloja 1930-luvulla. Uusien toimisto- ja piirustuskonttoritilojen suunnittelijaksi valittiin tunnettu arkkitehti Gunnar Wahlroos, joka oli jo aikaisemmin suunnitellut telakalle köysiradan. Toimistorakennus otettiin käyttöön vuonna 1937, ja vaaleaksi rapatun julkisivun vuoksi se tuli tunnetuksi heti "Valkoisena talona". Rakennus oli joensuuntainen ja kolmikerroksinen, koillispäässä sijaitsi korkea torniosa, jossa oli pääsisäänkäynti. 1950-luvulla rakennettiin 4-kerroksinen kaakkoissiipi, johon siirrettiin myös pääsisäänkäynti. Vuonna 1964 rakennettiin alkuperäiseen osaan neljäs kerros. Valkoinen talo rakennettiin alun perin Crichton-Vulcanille ja se pysyi telakan käytössä vuoteen 1988 saakka, jolloin Wärtsilä Meriteollisuus siirsi varustesuunnittelun osaston Pernon telakalle. Meriteollisuuden konkurssin myötä rakennus siirtyi Oy Lohja Ab:lle ja edelleen Oy Metra Ab:lle. Paikallisradio Auran Aaltojen toimitilat siirrettiin Valkoiseen taloon syksyllä 1990. Vuonna 1999 Elomatic osti Valkoisen talon, ja sen pääkonttori on toiminut siinä siitä lähtien.
Premium economy

Premium economy on joistakin kollektiivisista kulkuneuvoista (juna, lentokone, linja-auto) löytyvä matkustusluokka, joka sijoittuu palvelutasoltaan turistiluokan ja business-luokan väliin. Luokalla ei ole varsinaisia standardeja, vaan sen palvelut voivat vaihdella paljonkin. Lentokoneissa premium economy voi tarkoittaa yksinkertaisesti vain suurempaa jalkatilaa, tai sitten siihen voi liittyä usein business-luokkaan liitettyjä palveluita.
Parisuhdepeli

Pelin kulku

Parin toinen osapuoli kysyy kysymyksen, johon molemmat vastaavat. Kysymykset kuuluvat eri aihealueisiin, joita ovat Rakkaus ja Erotiikka, Koti ja Parisuhde, Mennyt ja Tuleva sekä Raha ja Työ. Jos parin vastaukset täsmäävät toisiinsa, kysymyksen esittänyt pelaaja saa siirtää pelinappulaansa eteenpäin pelilaudalla. Voittaakseen parin on saatava molempien pelinappula maaliin pelilaudan keskelle. Jos peliä pelaa vain yksi pari, tavoitteena on selvittää, kumpi pääsee lähemmäs maalia eli kumpi tuntee kumppaninsa paremmin.

Kimpassa

Kimpassa-lautapeli on kuumempi ja haastavampi versio Parisuhdepelistä. Tässä pelissä pelataan myös pareittain ja vastataan kumppania ja parisuhdetta koskeviin kysymyksiin, mutta tiedossa on kuitenkin myös muita haasteita. Jos pari laittaa kolme vastausvaihtoehtoaan samaan järjestykseen, pääsevät he etenemään pelilaudalla.
Petkelejärvi

Maantietoa

Järven pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Aikaisempi metsäjärvi on jäänyt paikalle rakennetun lentokentän sisään puristuksiin. Siihen on kaivettu kolme metsäojaa, jotka kuivattavat järven lähiympäristöä. Kartasta ei voi päätellä, onko järvellä pitkälle juoksevaa laskuojaa. Rantaviivan pituus on 650 metriä. Itäpuolelle on rakennettu yhdystie 3003 niin lähelle järveä, että tien pengerrys ylittää järven itäpäätä. Järvi on joka puolelta teiden ympäröimä ja se on jäänyt lähes kokonaan aidan sisäpuolelle. Järven lounaiskulmassa sijaitsee pieni rakennus, jonne ei johda tietä. Lähin rakennus sijaitsee yli 100 metrin päässä.

Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa järven ympärillä oli kolmen maatilan peltoja ja sen laskuoja Juoksijanoja lähti pohjoisrannasta ja laski luoteessa Pyhäjärveen Kotolahteen. Vuoden 1975 peruskartassa huomataan jo vajaa kymmenen vapaa-ajan asuntoa järven ympärillä. Tilojen viljely on loppunut ja pellot on merkitty vuoden 1980 karttaan niityiksi. Samalla, kun vuoden 1991 kartassa on lentokentän rakennuksia rakennettu järven lounaispuolelle, ovat pohjoisrannan vapaa-ajan asunnot kadonneet kartasta.
Paavo Liski

Paavo Antero Liski (4. heinäkuuta 1939 Vuoksela – 8. marraskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, teatterinjohtaja sekä professori.
Koulutukseltaan Liski oli filosofian maisteri. Hän aloitti ammattiteatteriuransa Turun kaupunginteatterissa 1963 näyttelijä-dramaturgina. 1968–1972 hän toimi Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) ohjaajana ja näyttelijänä. Vuonna 1972 Liski nimitettiin vastavalmistuneen Oulun kaupunginteatterin teatterinjohtajaksi. Vuodesta 1975 Liski toimi Helsingin kaupunginteatterin johtajana. Vapaaksi taiteilijaksi Liski jättäytyi vuonna 1983 ohjaten Suomen eri teattereissa sekä näytellen useissa tv- ja elokuvatuotannoissa. Hän ohjasi myös Marin ja Petroskoin Kansallisessa teatterissa. Liski ohjasi muun muassa Kalevala-aiheisia näytelmiä. Vuonna 2002 hän sai elämäntyöstään kirkon kulttuuripalkinnon.
Vuonna 1986 Liski sai parhaan miespääosan Jussin roolistaan Rauni Mollbergin ohjaaman Tuntemattoman sotilaan Antti Rokkana. Liski oli kysytty ja pidetty puhuja ympäri Suomen, teemoinaan Karjala-kysymys, kulttuuri, teatteri, sivistys, Suomi ja suomalaisuus. Paavo Liskin poika Petri Liski on Suomen Kansallisteatterin näyttelijä.
Ennen kuolemaansa Liski näytteli draamasarjassa Salatut elämät Ulla Taalasmaan kihlattua Yrjö Merilää. Hahmon oli tarkoitus jatkaa sarjassa, mutta Liskin kuoltua myös roolihahmo kuoli. Paavo Liskin poika Petri Liski näytteli sarjassa Juha Viljasta vuosina 2004–2005. Liskin viimeiseksi elokuvaksi jäi Rock’n Roll Never Dies (2006).
Liski on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Blesle

Blesle [blel] on kunta Ranskan Auvergnen alueella Haute-Loiren departementissa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 622. Blesle sijaitsee samannimisessä kantonissa Briouden arrondissementissa.
Bleslessä on toiminut 800-luvulla perustettu benediktiiniläisluostari, josta on jäljellä joitakin raunioita. 1300-luvulla rakennetusta Saint-Martin-kirkosta on jäljellä gargoilein koristettu torni. Kylä on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Diskurssianalyysi

Kriittinen diskurssianalyysi

Muun muassa Teun A. van Dijk on kehittänyt kriittisen diskurssianalyysin (CDA) teoriaa. Hänen mukaansa CDA keskittyy diskurssin rooliin valta-aseman (uudelleen)tuottamisessa ja haastamisessa. Valta-asemalla tarkoitetaan tässä eliittien, instituutioiden tai ryhmien harjoittamaa sosiaalisen vallan käyttöä, josta seuraa sosiaalista eriarvoisuutta. Tämä eriarvoisuus voi ilmetä muun muassa poliittisena, kulttuurisena, etnisenä tai sukupuolten välisenä epätasa-arvona.
Van Dijkin mukaan eriarvoisuutta voidaan tuottaa monilla eri tavoilla, kuten valta-aseman avoimella tukemisella, legitimaatiolla, kieltämisellä, lieventämisellä ja salaamisella. CDA tutkii, millä rakenteilla, strategioilla tai muilla tekstin, puheen tai muun viestinnän tapahtumilla on merkitystä näissä valta-aseman uudelleentuottamisen muodoissa.
CDA ei pyri muiden diskurssianalyysin lähestymistapojen tavoin edistämään tietyn alan, paradigman, koulukunnan tai diskurssiteorian rakentumista. Sen sijaan CDA:ssa ollaan ensisijaisesti kiinnostuneita tietyistä yhteiskunnallisista kysymyksistä. Van Dijkin mukaan CDA:han luettavat teoriat, kuvaukset, metodit ja empiirinen työ on valittu tai laadittu siten, että ne edistävät sosiaalipoliittisten tavoitteiden toteutumista. Koska vakavat yhteiskunnalliset ongelmat ovat luonteeltaan kompleksisia, tämä yleensä edellyttää monitieteistä lähestymistapaa, missä erottelu teorian, kuvauksen ja sovelluksen välillä menettää merkitystään.
Keskittyminen yhteiskunnallisten ongelmien, kuten valta-aseman ja eriarvoisuuden perusteelliseen ymmärtämiseen ei kuitenkaan tarkoita, että teoreettinen tarkastelu hylättäisiin. Päinvastoin, ilman kompleksisia ja kehittyneitä teorioita perusteellinen ymmärrys ei ole mahdollista. Tälle teoreettiselle pyrkimykselle on olennaista analysoida valta-aseman ja diskurssin kompleksisia suhteita.

Kritiikki

CDA:ta on myös kritisoitu. Muun muassa Peter E. Jones on väittänyt, ettei tavallisten viestintää koskevien kysymysten ja kyseenalaistuksen perusteella voi rakentaa menetelmää politiikan ja ideologian kritiikkiin. Jonesin mukaan CDA pyrkii antamaan kuvan, että tekstin ideologista suuntautumista voidaan analysoida irrallaan sen poliittisesta tulkinnasta, ikään kuin pelkät semanttiset tai kieliopilliset ominaisuudet heijastaisivat tekstin ideologista suuntautuneisuutta. Näin ollen CDA on vain tietynlaisten tulkinnallisten preferenssien pukemista näennäisen objektiivisuuden kaapuun. Näitä preferenssejä ohjaavat muun muassa tietyt oletukset ja näkemykset politiikasta, ideologiasta ja diskurssin roolista ja tehtävistä yhteiskunnassa.
Casino de Paris

Casino de Paris on musiikkiteatteri Ranskassa Pariisissa. Se sijaitsee osoiteessa 16, rue de Clichy 9. arrondissementissa. Sen juuret juontavat 1700-luvulle. Nimestään huoimatta se ei ole pelikasino.
Ensimmäinen rakennus samalla paikalla oli Duc de Richelieun rakennuttama noin vuonna 1730, mutta vallankumouksen jälkeen paikka sai uudeksi nimeksi Jardin de Tivoli ja siellä esitettiin ilotulituksia. Vuonna 1880 siitä tuli Palace Theatre, jossa esitettiin erilaisia näytöksia, kuten painia.
Nykyajan tyyppinen Casino de Paris alkoi muotoutua ensimmäisen maailmansodan puhjetessa, jolloin siitä tuli elokuvateatteri ja musiikkiteatteri. Sodan pommitusten vuoksi esiintymiset keskeytyivät, ja kun ne aloitettiin uudestaan, alkoi paikka saada muodon, joka sillä oli lähes koko 1900-luvun.
Casino de Parisissa ovat vuosikymmenten kuluessa esiintyneet esimerkiksi Mistinguett, Maurice Chevalier, Josephine Baker, Micheline Bernardini, Tino Rossi, Line Renaud, Carla Bruni, Violetta Villas ja Zizi Jeanmaire. Esityksiä ovat käsikirjoittaneet muun muassa Serge Gainsbourg and Jean Ferrat, pukuja on suunnitellut 1970-luvulla Yves Saint Laurent, julistetaiteilijoita ovat olleet Erté ja Jules Chéret.
Carl H. Salminen

Carl Henrik Salminen (4. kesäkuuta 1876 Hattula – 3. helmikuuta 1948 Helsinki) oli amerikansuomalainen liikemies ja kustantaja.
Äidinisänsä seitsenvuotiaasta lähtien Kalvolassa kasvattama Salminen kävi kansakoulun ja työskenteli kauppa-apulaisena Hämeenlinnassa ja muilla paikkakunnilla. Ennen Amerikkaan lähtöään hän oli tukkuliikkeen toimistopäällikkönä Mikkelissä.
Vuonna 1899 Salminen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli aluksi kaivos-, metsä- ja rautatietöissä. Sittemmin hän sai paikan liikeyhtymän johtajana Montanan Red Lodgessa ja ryhtyi sen jälkeen yksityisyrittäjäksi. Vuodesta 1916 lähtien Salminen työskenteli Duluthissa Päivälehteä, Siirtolaista, Raittiuslehteä ja Siirtokansan Kalenteria kustantaneen Finnish Daily Publishing -kustannusliikkeen johtajana ja omistajana. Vuosina 1921–1926 hän toimi myös Suomen kunniavarakonsulina. Salminen möi kustannusyhtiön 1930-luvun lopussa, mutta jatkoi edelleen sen palveluksessa.
Salminen toimi vuosikymmenien ajan Kalevan Ritareissa, osallistui talvisodan aikana ja sotien jälkeen Suomen avustamiseen ja harrasti ahkerasti kirjallisuutta. Hän palasi Suomeen kesällä 1947.
Vaanilan kartano

Vaanilan kartano on Hiidenveden rannalla, Lohjan Vaanilassa sijaitseva kartano. Lohjan museon vintillä on Vaanilan kartanosta peräisin oleva kärryjen ja vaunujen kokoelma.
Sarjaa Angela ja ajan tuulet kuvattiin kartanolla, ja kartano esiintyykin sarjassa Andersinin suvun maalaiskartanona.

Historia

1600-luvulla rusthollari Heikki Heikinpoika Vaanila liitti yhteen Vaanilan kaikki viisi tilaa. Päätilat olivat Bergvik ja Jakobsberg. Vuosina 1701-1864 kartanon omisti Forsmanin suku ja sen jälkeen muun muassa Baer, Hammar sekä Bergroth -suvut. Vuonna 1879 kunnallisneuvos Carl Heitmannille osti kartanon. Heitmann perusti kartanon maille sanatorion.
Kellonummen hautausmaa

Kellonummen hautausmaa on Espoon seurakuntayhtymän hallintaan kuuluva hautausmaa. Se sijaitsee Vanha-Espoon pohjoispuolella Karhusuolla Lommilan kylässä. Se on vihitty käyttöön vuonna 1986. Sen pinta-ala on 19,6 hehtaaria.
Espoon kirkkovaltuusto päätti ostaa Lukkarinpuron varrella sijainneen 5,5 hehtaarin suuruisen maa-alueen jo vuonna 1956, mutta suunnittelukilpailun käynnistäminen lykkääntyi yli kahdella vuosikymmenellä. Kellonummen hautausmaan perustamista varten luotiin aatekilpailu, jonka Espoon kirkkoneuvosto hyväksyi 17. syyskuuta 1978. Määräajassa kilpailuun saapui 22 kilpailuehdotusta, joista voittajaksi valittiin maisema-arkkitehti Auli Hietakangas-Kochin kilpailuehdotus Metsä ja niitty. Hautausmaan rakentaminen alkoi 1980-luvun alussa, jolloin sen alue laajeni lisämaan ostolla 19,59 hehtaarin laajuiseksi. Hautausmaa valmistui vuonna 1986. Siihen liitettiin vuonna 2007 tunnustukseton hauta-alue.
Hautausmaalla on arkkitehtien Timo ja Tuomo Suomalaisen suunnittelemat siunauskappeli sekä huoltorakennus. Hautausmaan siunauskappeli on rakennettu alueella sijainneen kaatopaikan päälle. Haudat ovat luonnontilaisen mäntymetsikön keskellä. 
Kellonummen hautausmaalle on haudattu muun muassa Gösta Sundqvist ja Antti Hyry.

Liikenne

Hautausmaalle pääsee suoraan Espoon sisäisillä linja-autoilla 96H (Leppävaara – Kellonummen hautausmaa) sunnuntaisin ja 86H (Espoon keskus – Kellonummen hautausmaa – Röylä) joka päivä.
Presidio Modelo

Presidio Modelo ("Mallivankila") on Kuubassa sijaitseva Panoptikon-tyyppinen käytöstä poistettu vankila. Vankila rakennettiin vuosina 1926–1931 diktaattori Gerardo Machadon aikana. Siinä oli 6 000 vankipaikkaa. Nykyään vankila toimii museona.
Päivärinteen parantola

Rakennukset

Funktionalistista sairaalarakennusta on laajennettu 1950-luvulla. Viisikerroksinen sairaalarakennuksen Oulujoen puoleinen osa ja lounaispääty ovat alkuperäisessä asussaan. 1930-luvun alussa rakennettiin myös 1920-luvun klassisismia edustava entinen ylilääkärin asunto. Jaakko Paatelan suunnittelemat henkilökunnan asuintalot valmistuivat vuonna 1959.
Verneri Taurama

Verneri Taurama (s. 26. heinäkuuta 2001 Virolahti) on suomalainen pesäpalloilija. Taurama edustaa tällä hetkellä ykköspesisseura Haminan Palloilijoita ja hänellä on sopimus Haminan kanssa mallia 2018+2019. Taurama pelasi kaudella 2018 kaksi superpesisottelua ja toi niissä yhden juoksun ja kirjautti neljä kärkilyöntiä. Kaudella 2018 hän oli saavuttamassa B-poikien SM-hopeaa Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa.
Tomlinsonin komissio

Tomlinsonin komitea (engl. Tomlinson Commission) oli Etelä-Afrikan alkuasukasasian ministerin tohtori E.G. Jansenin vuonna 1950 asettama komitea, jonka tarkoituksena oli perehtyä alkuasukasreservaattien kehittämiseen. Komission jänenet työskentelivät komissiossa kokopäiväisesti ja olivat pääasiassa afrikaanereita. Komission puheenjohtaja F. R. Tomlinson oli Stellenboschin yliopiston maataloustieteen professori. Komissioon kuului kolme muuta tieteilijää ja kaksi afrikaanerimaanviljelijää. Komissio piti koko mustaa väestöä siirtotyöläisinä, jotka tuli sijoittaa heimoreservaatteihin.
Komissio arvioi kuinka paljon keskimääräinen musta maanviljelijä tarvitsisi maata kyetäkseen hankkimaan £60 vuotuiset tulot. Vuoden 1951 väestönlaskennan perusteella tämä tarkoitti, että jopa 49 % reservaattien väestöstä eli 1,8 miljoonaa ihmistä olisi pitänyt siirtää uusille alueille. Komission raportti sisälsi myös suunnitelman reservaattien maanviljelyn kehittämiseksi siten, että reservaateista saataisiin elinkelposia "kotimaita".
Sergei Sirotkin

Ura

Sirotkin aloitti uransa kartingissa vuonna 2008 ja kilpaili erilaisia kansainvälisiä sarjoja, joka vei tien kohti KF3- ja KF2-luokkiin vuoteen 2010 mennessä.
Vuonna 2010 Sirotkin siirtyi jo 15-vuotiaana kilpailemaan Formula Abarth -sarjaan kilpaillen Jenzer Motorsport -tallissa. Hän ajoi kuusi kilpailua keräten 12 pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2011 voittaen Euroopan sarjan mestaruuden. Hän otti viisi voittoa, kymmenen palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan keräten 175 pistettä. Italian Formula Abarth -sarjassa hän sijoittui toiseksi ottaen kaksi voittoa, yhdeksän palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan keräten 136 pistettä.
Vuonna 2012 Sirotkin ajoi Auto GP World Series -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian Formula 3 -sarjassa, jossa hän voitti yhden kilpailun sijoittuen sarjan viidenneksi. Hän ajoi myös kaksi kilpailua World Series by Renault -sarjassa. Vuonna 2013 Sirotkin kilpaili täyden kauden WSR-sarjassa. Hän ajoi kauden aikana kahdesti palkintokorokkeelle ollen kerran toinen ja kerran kolmas sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2014 Sirotkin jatkoi WSR-sarjassa. Hän saavutti yhden voiton ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjassa viidenneksi.
Vuonna 2015 Sirotkin siirtyi GP2-sarjaan Rapax-tallin kuljettajaksi. Hän saavutti yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi.
Vuonna 2016 Sirotkin jatkoi GP2-sarjassa siirtyen ART Grand Prix -talliin. Sirotkin voitti Unkarin sprinttikilpailun sekä Saksan pitkän kilpailun ja keräsi kauden aikana 159 pistettä, jolla sijoittui kuljettajien pisteissä kolmanneksi, tasapistein neljänneksi sijoittuneen Raffaele Marciellon edelle. Sirotkin teki paluun seuraavalla kaudella Azerbaidžanin GP-viikonlopuksi ART Grand Prix -tallissa, korvaten Alexander Albonin. Hän saavutti 9 pistettä viikonlopun aikana.

Formula 1 -ura

Vuonna 2013 Sirotkin liittyi Sauber-tallin testikuljettajaksi. Hän pääsi testaamaan syyskuussa Sauberin F1-autoa, jossa hän hankki lisäkilometrejä Formula 1 -kuljettajalta vaadittavaa superlisenssiä varten, johon tarvitsee vähintään 300 km testejä. Sauber pyrki saamaan Sirotkinin kilpakuljettajakseen jo kaudeksi 2014, mutta myöhemmin vahvistettiin että Sirotkin toimii vain tallin testikuljettajana. Hän pääsi kotikilpailussaan Sotšissa ajamaan toista Sauberin autoa perjantain ensimmäisessä vapaassa harjoituksessa.
Sirotkin otti uransa ensimmäiset MM-pisteet ajamalla Italian GP:ssä 2018 maaliin 11:ntenä, mutta Romain Grosjeanin hylkäyksen seurauksena hän nousi sijalle 10.