google/wiki40b huggingface dataset:
Dorian Boccolacci

Dorian Boccolacci (s. 9. syyskuuta 1998 Cannes) on ranskalainen moottoriurheilija.
Boccolacci kuului vuodet 2012–2015 entisen Formula 1-tallin Lotuksen nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.

Ura

Boccolacci aloitti Karting-uransa vuonna 2006. Vuonna 2013 hän voitti muun muassa CIK-FIA International Super Cup KZ2 ja  WSK Euro Series -luokkien mestaruudet. 
Vuonna 2014 Boccolacci aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja kahdeksan palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2015 Boccolacci kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa keräten 27 pistettä sijoittuen sarjan 19:ksi. Vuonna 2016 Boccolacci siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan josta hän saavutti kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja  seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. 
Vuonna 2017 Boccolacci kilpaili GP3-sarjassa Trident -tallissa.
Hammarlandin linnavuori

Linnavuori

Linnavuori sijaitsee mäellä usean kylän välisessä metsämaastossa järven rannalla. Mäki on lähes paljas kallio, jonka länsi-, pohjois- ja itäsivuja reunustavat jyrkänteet. Eteläsivulla on matalampi jyrkänne, jota on vahvistettu noin 40 metriä pitkällä suojavarustuksella. Suojavarustuksesta on jäljellä kivivalli, joka on 3 metriä leveä ja metrin korkea. Vallin alakerros on ladottu säännöllisesti. Vallin päässä ja jyrkänteen välissä sijaitsee 4 metriä leveä portti. Myös vallin länsipäässä sijaitsee kapea sisäänkäynti. Linna-alueen eteläsivustalla on useita heitinkivistä koottuja kasoja. Jyrkänteiden ja suojavarustusten rajaama alue on 150×150 metriä suuri ja sen pinta-ala on Matts Dreijerin mukaan 1,5 hehtaaria suuri. Linnapihan alueella on kaksi vesilammikkoa.
Linnavuorelta on esteetön näkyvyys jokaiseen ilmansuuntaan paitsi etelään. Vuorelta on suora näköyhteys ainakin viidelle mäelle, joita ovat Högberg Hellesbyssä, Vålberg Såliksessa, Botberg Lillbolstadsissa, Kasberg ja Orrdalsklint Saltvikissä.

Tutkimuksia

Vanhin säilynyt maininta linnavuoresta on Boetius Mureniukselta vuonna 1642.
Avainviulu

Avainviulu (ruots. nyckelharpa) on vanha ruotsalainen jousisoitin. Siinä on yleensä 16 kieltä. Niistä neljää soitetaan ja muut ovat resonanssikieliä. Soittimessa on tyypillisesti kolmessa rivissä kaikkiaan 37 puista avainta, mutta sitä tehdään myös nelirivisenä. Avainviulua voi luonnehtia perinteisen viulun ja kampiliiran välimuodoksi.

Historiaa

Avainviulu kehittyi 1350-luvulla, jolta ajalta on löytynyt Gotlannista reliefi, jossa esiintyy kaksi avainviulun soittajaa.   1400–1500-luvuilla soitin oli yleinen Ruotsin lisäksi ainakin Tanskassa. Suomalainen versio soittimesta on esseharpa, joita on löydetty vuoden 1600 tienoilla Essestä eli Ähtävältä.Tunnetuin nykyajan avainviulisti oli Eric Sahlström (1912-1986). Hänen nimeään kantavassa Eric Sahlström -instituutissa opetetaan avainviulun soittoa. 1900-luvun alkupuoliskolla soittimen harrastus tyrehtyi, mutta 1960- ja 70-luvuilla se virisi uudelleen.
Kurkkukipu

Kurkkukipu on tyypillinen flunssan ensioire, jolla tarkoitetaan nielun ja kaulan alueen kipuja.
Yleisin syy kurkkukipuun on yleensä tavallisen viruksen aiheuttama nielun limakalvon tulehdus. Siihen liittyy nuhaa, yskää sekä lievää lämmön nousua.
Jos kurkkukipuun liittyy korkea kuume, eikä siihen liity muita flunssan oireita, voi kysymyksessä olla bakteerien aiheuttama nielutulehdus eli angiina. Kurkku on tällöin punoittava ja siellä voi näkyä vaaleita peitteitä. Tällöin tulisi hakeutua lääkärin vastaanotolle.
Strega-palkinto

Strega-palkinto (Premio Strega) on arvostetuin italialainen kirjallisuuspalkinto. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran  1947. Se myönnetään italialaiselle kirjailijalle, joka on kirjoittanut parhaan proosateoksen, joka on ilmestynyt edellisen vuoden toukokuun 1. päivän ja 30. huhtikuuta välillä.

Historia

Maria ja Goffredo Bellonci alkoivat 1944 pitää kirjallista salonkia kotonaan Roomassa. Noihin sunnuntaitapaamisiin kokoontui kirjailijoita, taiteilijoita ja älymystöä, ja ryhmä sai nimen Amici della Domenica eli ”Sunnuntaiystävät”. Vuonna 1947 pariskunta päätti yhdessä likööritehtailija Guido Albertin kanssa perustaa liköörin nimen mukaan Strega-nimisen palkinnon ja voittajan valitsisivat Sunnuntaiystävät.
Maria Belloncin kuoltua palkintoa on hallinnoinut Fondazione Maria e Goffredo Bellonci. Juryyn valittuja neljääsataa italian kulttuurieliitin jäsentä sanotaan yhä Sunnuntaiystäviksi. Italialainen 
Telecom Italia on vastikään päättänyt ryhtyä palkinnon rahoittajaksi Strega-liköörin lisäksi.
Vuodesta 2014 myös italiankielisille käännösteoksille on jaettu Strega Europea -palkinto. Ensimmäisenä vuonna ehdolla oli Delfina Sessan italiannos Scompartimento n. 6 Rosa Liksomin romaanista Hytti nro 6.
Vepsän kansallinen volosti

Vepsän kansallinen volosti (ven. Вепсская национальная волость, Vepsskaja natsionalnaja volost, vepsäksi Vepsän rahvahaline volost’) oli vuosina 1994–2005 Karjalan tasavallassa sijainnut pohjoisten vepsäläisten kansallinen itsehallintoyksikkö. Vepsän kansallinen volosti sijaitsi Äänisen rannalla Äänisenrannan piirin kaakkoisosassa, Kuolan valtatien M18 varrella. Etelässä se rajoittui Leningradin alueeseen. Volosti käsitti Šokšun, Šoutjärven ja Kalajoen kyläneuvostojen alaiset hallintoalueet.
Vepsän kansallisen volostin keskus oli Šoutjärven (ven. Šoltozero) kyläkeskus. Volostin asukasluku vuonna 2002 oli 3493 henkeä, joista vepsäläisiksi oli tilastoitu 1202. Vepsäläisten määrä on kuitenkin ollut tätä huomattavasti suurempi, sillä usein seka-avioliittojen lapset on merkitty venäläisiksi.
Vepsän kansallinen volosti oli pinta-alaltaan yhteensä 820 neliökilometriä, joista metsiä 748, asutuksia 8,94, teollisessa käytössä olleita 6,38, viljelymaita 47,7, taloudellisesta käytöstä poistettuja 9,65 ja vesistöjä 10,8 neliökilometriä.
Kunnallishallintouudistuksessa 1.1.2006 volosti lopetettiin, ja siitä muodostettiin kolme Äänisenrannan piiriin kuuluvaa "vepsäläistä maalaiskuntaa" (ven. vepsskoje selskoje poselenije): Šokšun (ven. Šokša), Šoutjärven (Šoltozero) ja Kalajoen (Rybreka) vepsäläiset maalaiskunnat.

Kansallisen volostin kylät

Alla kylien ja kylänosien (posadojen) nimet on suomalaisen ja/tai venäläisen (translitteroitu) nimen jälkeen esitetty vepsäksi vepsän kielen virallisella ortografialla; kirjoitusasut on tarkistettu Irma Mullosen kirjasta Očerki vepsskoi toponimii. Mullonen on väitellyt tohtoriksi kyseisestä aiheesta, ja johtaa nykyisin Venäjän tiedeakatemian Kielten, kirjallisuuden ja historian instituuttia Petroskoissa.
Loru sorbusten herrasta

Tausta

Kirjoittajat Beard ja Kenney tekivät myös Harvard Lampoon -lehteä, joka kehittyi myöhemmin National Lampoon -brändiksi, ja kirjan myöhemmissä englanninkielisissä painoksissa Harvard Lampoon -nimeä käytettiin tekijöiden nimien paikalla.
Kirjan alkuperäinen nimi Bored of the Rings ("kyllästynyt sormuksiin") ivailee Tolkienin saamaa laajaa kulttisuosiota 1960-luvun Yhdysvalloissa.

Suomennos

Kirja ilmestyi Suomessa Pekka Markkulan suomentamana ja Soundi-lehden kustantamana vuonna 1983, mutta ei ilmestyessään saanut juurikaan huomiota. Ajan mittaan se kuitenkin saavutti kulttisuosion, jonka yhtenä syynä olivat kirjaan mieltyneet roolipeliharrastajat. Tämän suosion ilmentymiä oli Niilo Paasivirran roolipeliparodia nimeltään "Ala-Keski-Maa Roolipeli" eli "LMERP". Suurin osa kirjastokappaleista jouduttiin ajan myötä poistamaan kokoelmista kuluneisuuden vuoksi tai ne varastettiin, ja kirja harvinaistui.
2000-luvun alussa Peter Jacksonin Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogia nosti Tolkien-ilmiön jälleen pinnalle, ja myös uusien kirjajulkaisujen tilaus kasvoi. Niinpä Kustannusosakeyhtiö Nemo julkaisi Lorun sorbusten herrasta uutena suomenkielisenä laitoksena vuonna 2002.
Pekka Markkula uudisti suomennoksessaan alkuteoksen hippiliikkeeseen ja muuhun 1960-luvun nuorisokulttuuriin viittaavat vitsit ja nimenväännökset 1980-lukulaiseen punkin ja uuden aallon mukaiseen muotoon.
Suomennosnimessä mainittu Sorbus oli Altian tuottama halpa, pihlajanmarjalla maustettu väkevä viini.
Steiermark

Maantiede

Steiermarkin pinta-ala on 16 401 km² ja se on täten Itävallan toiseksi suurin osavaltio Ala-Itävallan jälkeen. Osavaltio sijaitsee maan kaakkoisosassa ja rajautuu etelässä Sloveniaan (145 km raja). Naapuriosavaltiot ovat pohjoisessa Ylä-Itävalta ja Ala-Itävalta, idässä Burgenland ja lännessä Kärnten sekä Salzburg.
Steiermarkia kutsutaan usein "Itävallan vihreäksi sydämeksi", sillä noin 60 % sen pinta-alasta on metsää. Merkittävin osavaltion läpi virtaava joki on Mur (pituus Steiermarkin alueella 291 km), joka virtaa myös Grazin läpi. Muita merkittäviä jokia ovat Enns, Feistritz ja Raab. Suurin järvi Grundlsee sijaitsee Liezenin piirissä. Osavaltion korkein huippu on 2 995 m korkea Hoher Dachstein.

Talous

Steiermark on alppiseutua, jossa runsaasti mineraaliesiintymiä (rautaa, grafiittia, ruskohiiltä). Osavaltiossa on myös paljon maanviljelyä, viinin- ja hedelmäviljelyä sekä rauta- ja puuteollisuutta. Steiermarkin talous on jatkuvasti kääntynyt palvelualavaltaiseksi, kuten monissa muissakin kehittyneissä maissa. Steiermarkin talouskasvu on Itävallan suurimpia (vuonna 2004 3,8 %) mutta tämä talouskasvu on keskittynyt lähinnä alueen suurimman kaupungin Grazin alueelle.

Historia

Steiermark erosi 1000-luvulla Kärntenin herttuakunnasta. Maakreivit Leopold (1122–1129) ja Otakar III (1129–1164) hallitsivat sitä osana Baijeria, kunnes vuonna 1180 siitä muodostui itsenäinen Steiermarkin herttuakunta. Se liitettiin vuonna 1254 Unkariin, sitten Böömiin 1260 ja lopulta Habsburg-suvun hallintaan 1282. Alue kärsi 1330- ja 1340-luvulla useista luonnonkatastrofeista, kuten heinäsirkoista, maanjäristyksestä, maanvyörymästä ja rutosta. Myös 1400-luvun loppupuoli oli vaikeaa aikaa. Osmanien hyökkäys toistui vuosien 1473 ja 1483 välillä viisi kertaa. Sen sijaan 1600-luku oli suhteellisen rauhallinen kausi. Kärnten liitettiin vuonna 1782 Steiermarkiin, joskin se myöhemmin muodosti taas oman herttuakunnan. 1800-luvun kansallisuusaate synnytti Steiermarkissa erimielisyyksiä saksankielisten ja sloveenien välillä. Tämä johti ensimmäisen maailmansodan jälkeen siihen, että Steiermarkin sloveeninkielinen eteläosa liitettiin Jugoslaviaan. Tämä alue kuuluu nykyisin Sloveniaan.

Politiikka

Osavaltio on ollut kansanpuolueen (ÖVP) tukialuetta vuodesta 1945. Vuoden 2005 vaaleissa sosiaalidemokraatit (SPÖ) ottivat kuitenkin voiton paikallisjohtajansa Franz Vovesin johdolla, josta tuli kuvernööri (Landeshauptmann). Oikeistopopulistiset FPÖ ja BZÖ ovat saaneet jonkin verran kannatusta. Osavaltiohallituksen 9 paikkaa jakautuvat puolueille: 4 SPÖ, 4 ÖVP, 1 FPÖ.

Väestö

Vuonna 2005 Steiermarkissa asui 1 202 087 asukasta ja väestötiheys on 73 asukasta/km².
Osavaltion väestöstä 15 % on 0-14-vuotiaita, 61,9 % 15-59-vuotiaita, ja yli 59-vuotiaiden osuus väestöstä on 23,1 %. Steiermarkilaisten keski-ikä on noussut 15 vuodessa 36,2 vuodesta (1981) 41,3 vuoteen (2005). Odotettu elinikä on miehillä 76 ja naisilla 82,1 vuotta.
Vuonna 2005 Steiermarkissa asui 68 286 ulkomaalaista ja heidän osuus väestöstä oli 5,7 %. Suurin osa ulkomaalaisista asuu pääkaupungissa Grazissa ja sen ympäristössä.
KDM Glenten (P557)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.

NRP Montego

Alus myytiin 2014 Portugalille yhdellä miljoonalla eurolla. Alus liitettiin modernisoinnin jälkeen Portugalin laivastoon Tejo-luokan aluksena nimellä NRP Montego (P592).
Kailao

Kailao on tongalainen sotatanssi, joka on alun perin kotoisin Wallis ja Futunalta.

Historia

Wallis ja Futunalla sekä Tongalla kailaota esitetään erilaisissa seremonioissa. Miehet tanssivat rummun tahdittamana taistelutilannetta muistuttavalla tyylillä nuijat (pate kailao) käsissään. Tanssi esitetään ilman laulua, koska puhumista taistelutilanteissa pidettiin heikkoutena. Ryhmän johtaja ohjaa jäsenten toimintaa ja tanssissa pyritään kurillisuuteen, tottelevaisuuteen sekä aseenkäsittelytaitoon.
Tongan rugbymaajoukkue 'Ikale Tahi esitti kailaota alun perin nuijilla ja kepeillä, mutta nykyaikana joukkue on esittänyt kailaon sijasta sen aseetonta ja kuningas Taufa’ahau Tupou IV:n suosimaa muunnelmaa sipi tauta. Rugbyotteluiden tanssia on esitetty erilaisin muunnoksin vuosien aikana, esimerkiksi Uuden-Seelannin kiertueella 1994 sekä vuoden 2011 MM-kisoissa.
Gianni Versace

Ura

Gianni, veli Santo sekä sisar Donatella kasvoivat Reggio Calabrian maakunnassa isänsä ja äitinsä huomassa. Äiti Francesca oli ompelija, ja opetti Giannille muun muassa räätälöintiä. Gianni alkoi jo lapsena valmistaa itse vaatteita. Versace opiskeli myöhemmin arkkitehtuuria muttei koskaan saanut varsinaista koulutusta muotialalle. Siitä huolimatta hän muutti 25-vuotiaana Milanoon päästäkseen suunnittelemaan vaatteita muotimaailmaan. 1970-luvun puolivälissä hänen luonnospiirroksensa herättivät kykyjenmetsästäjien huomion ja muotitalot Genny, Complice ja Gallaghan palkkasivat hänet suunnittelemaan valmisvaatekokoelmiaan. Vuonna 1978 Versace esitteli ensimmäisen omalla nimellään suunnitellun naistenvaatekokoelman ja saman vuoden syyskuussa hän esitteli myös ensimmäisen miesten asujen kokoelmansa. Merkki kasvoi pian suuremmaksi, luoden imperiumiksi kutsutun Versacen muotitalon jonka alla huippumuodin lisäksi valmistettiin myös kodintarvikkeita kuten tekstiilejä ja astiastoja sekä lasten- ja urheiluvaatteita. Ensimmäisen monista palkinnoistaan Versace otti vastaan vuonna 1982, ja vuonna 1989 hänen töistään järjestettiin jo ensimmäinen näyttely Milanossa.
Italian tasavallan presidentti Francesco Cossiga myönsi hänelle Commendatore della Repubblica Italiana-kunniamerkin 24. tammikuuta 1986. Versacen suunnittelemat vaatteet tunnettiin aggressiivisen korostetusta naisellisuudesta ja seksikkyydestä sekä teknisestä taidokkuudesta. Versacen sanotaan myös olevan vastuussa 1980-luvun sekä 1990-luvun alun supermalli-ilmiöstä.
Gianni Versace ei kuitenkaan työskennellyt vain muotimaailmassa, vaan hän suunnitteli usein puvustusta teatteriin, balettiin ja oopperaan.

Kuolema

Gianni Versacen murha 15. heinäkuuta 1997 järkytti muotimaailmaa. Versace oli palaamassa Miami Beachilla sijaitsevaan kartanoonsa, kun Andrew Cunanan ampui hänet lähietäisyydeltä. Versace kuoli heti. Versacen hautajaiset herättivät huomiota loistokkuudellaan ja useilla kuuluisilla vieraillaan; 22. heinäkuuta pidettyyn tilaisuuteen osallistui muiden muassa Walesin prinsessa Diana, joka kuoli auto-onnettomuudessa runsaan kuukauden kuluttua. Cunanan ampui itsensä seuraavana päivänä poliisin piirittäessä tätä asuntoveneessä Miamissa. Versacen murhasta tehtiin Gianni Versacen murha: Amerikan rikostarinat -niminen 9-osainen tv-sarja, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa tammikuussa 2018.
Syyskuussa 1997 Gianni Versacen veli Santo Versace otti johtaakseen perheen holdingyhtiön ja sisar Donatella Versace ryhtyi suunnittelun johtajaksi. Rocklaulaja Elton John omisti vuonna 1997 albuminsa The Big Picture juuri Gianni Versacelle.
Vuonna 2002 Lontoossa sijaitseva Victoria & Albert museo kunnioitti Versacea retrospektiivillä hänen työstään.
Andrei Kuzmenko

Andrei Kuzmenko  (s. 4. helmikuuta 1996) on venäläinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa KHL-joukkue SKA Pietarissa. Kaudella 2014–2015 alkaneella KHL-urallaan hän on pelannut 106 runkosarjaottelua tehopistein 21+25=46 ja seitsemän pudotuspeliottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Miss Maailma

Miss Maailma (engl. Miss World) on kansainvälinen kauneuskilpailu, jonka perusti Eric Morley Isossa-Britanniassa vuonna 1951. Kilpailu oli alun perin tarkoitus pitää vain kerran, mutta pian siitä päätettiin tehdä jokavuotinen tapahtuma.
Germania Inferior

Germania Inferior (suom. Ala-Germania) oli Rooman provinssi. Germania Inferior sai nimensä siitä, että se sijaitsi Reinin alajuoksulla Germania Superioriin nähden. Alueesta tuli osa Rooman valtakuntaa Julius Caesarin valloittaessa sen vuonna 58 eaa. Provinssin pääkaupunki oli Köln (Colonia Claudia Agrippina). Muita tärkeitä kaupunkeja olivat Castra Vetera ja Colonia Ulpia Traiana, kummatkin Xantenin lähellä, sekä Ulpia Noviomagus Batavorum (Nijmegen), Trajectum ad Rhenum (Utrecht), Atuatuca Tungrorum (Tongeren) ja Bona (Bonn).
Vauvarokko

Vauvarokko on herpesvirusten aiheuttama rokkotauti, joka on tyypillinen noin 0,5–2 vuoden ikäisillä pienillä lapsilla. Sairaus voi jäädä oireettomaksi, ja lähes kaikki sairastavat vauvarokon alle 3-vuotiaina.
Vauvarokon tyypillisiä merkkejä ovat ärtyisyys ja kuumeen nouseminen korkeaksi, toisinaan 39–40 asteeseen. Pahimman kuumevaiheen jälkeen ilmenee vaaleanpunertavaa ja pienitäpläistä ihottumaa. Joillakin lapsilla sairaus saattaa saada aikaan kuumekouristuksen.
Vauvarokkoon liittyvä kuume kestää tavallisesti noin kolme vuorokautta, ja ihottuma saattaa hävitä muutamissa tunneissa tai viimeistään parissa päivässä.
Vauvarokko on hyvin harvinainen yli 3-vuotiailla, ja sairaus jättää elinikäisen immuniteetin, jolloin ihminen ei voi sairastua siihen toista kertaa elämässään.
Ephydra hians

Koko ja ulkonäkö

Aikuiset kärpäset ovat kooltaan 4–7 mm ja väritykseltään tumman ruskeita. Kärpästen rinnassa on metallinsinisiä ja vihreitä sävyjä. Lajin siivet ovat väriltään savunruskeita. Kärpäsen ruumissa on karvoitusta, jota kärpänen käyttää ilmakuplan luomiseen sukeltaessaan veden alle. Kärpäsen sukulaislajeilla on saman kaltaista karvoitusta, mutta Ephydra hians-lajin karvoitus on suhteessa runsaampaa. Kärpästen toukat ovat kooltaan ensimmäisessä kehitysvaiheessaan 1–3,5 mm, seuraavassa 3,5–5,5 mm ja lopulta 5,5–12 mm. Toukilla on käsnäjalat, jota ne käyttävät veden alla pohjaan kiinnittymiseen.

Levinneisyys

Lajia tavataan Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa. Suurin keskittymä lajia esiintyy Mono-järven ympäristössä Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa. Järvellä kärpäsiä tavataan hyvin tiheään ja vain postimerkin kokoisella alueella voi olla jopa 2 000 kärpästä. Koko järven ympäristön kanta voi näin olla siis jopa 100 miljoonaa.

Elinympäristö ja elintavat

Ephydra hians-lajin kärpäset elävät vedessä ja sen välittömässä läheisyydessä rannoilla. Kärpäset suosivat kova-alustaisia ympäristöjä ja esimerkiksi mutaisilla tai hiekkaisilla pohjilla niitä esiintyy kovempia alustoja vähemmän. Kovat alustat suojaavat kärpäsiä esimerkiksi aalloilta ja saalistajilta. Kärpäset selviytyvät hyvin suolaisissa ja emäksisissä vesistöissä. Samoissa vesistöissä selviytyvät vain hyvin harvat muut lajit, kuten jotkin levät ja katkaravut. 
Kärpäset käyttävät ravinnokseen levää. Joitakin kärpäsen yleisimpiä ravinnokseen käyttämiä leviä ovat Nitzshia frustrulum, Ctenocladus circinnatus ja Oscillatoria. Kärpäsen ravinnokseen käyttämiä leviä kasvaa runsaimmin matalassa vedessä. Levien luo päästäkseen kärpänen voi sukeltaa jopa 8 metrin syvyyteen. Kärpäsen ruumiissa on vahan peittämiä karvoja, jotka kärpäsen sukeltaessa luovat sen koko ruumiin peittävän ilmakuplan, jonka avulla kärpänen hengittää veden alla.
Kärpäset munivat munansa veden alle levämatoille. Munia on tavallisesti noin 10. Toukat pystyvät hengittämään veden alla. Aikuisiksi toukat kasvavat kolmessa kehitysvaiheessa noin 25–30 päivän kuluessa. Mono-järvellä kärpäset muodostavat tärkeän ravinnonlähteen muuttolinnuille syksyisin, jolloin järvelle saattaa kerääntyä 2 miljoonaa lintua. Tuolloin järven ympäristössä pesii esimerkiksi 85 prosenttia kaikista preerialokeista.
Richard Mason (s. 1977 kirjailija)

Richard Mason (s. 1977 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on englantilainen proosakirjailija. Esikoisteos The Drowning People (1999) nosti hänet maineeseen, joka kävi hänelle ahdistavaksi.
Mason muutti kymmenvuotiaana vanhempiensa kanssa Englantiin. Hän kävi Etonia ja opiskeli sen jälkeen New Collegessa Oxfordin yliopistossa. Hänen ensimmäinen romaaninsa Meren huoneissa (The Drowning People, 1999) ilmestyi, kun hän opiskeli ensimmäistä vuotta Oxfordissa, ja se on käännetty 22 kielelle.
Mason on perustanut kirjoituspalkkioistaan Kay Mason Foundationin vuonna 1988 itsemurhan tehneen sisarensa muistoksi. Sisar sairasti kaksisuuntaista mielialahäiriötä. Säätiön tarkoituksena on tarjota nuorille eteläafrikkalaisille parasta tarjolla olevaa koulutusta, ja noin 30 oppilasta on päässyt tämän tuen piiriin. Säätiön suojelija on Nobelin rauhanpalkinnon saanut eteläafrikkalainen arkkipiispa Desmond Tutu.
Mason on ilmoittanut julkisesti olevansa homoseksuaali, ja hänen esikoiskirjansa käsittelee sitä teemaa.
Mason on käynyt Suomessa kahdesti, esikoiskirjan ilmestyessä vuonna 1999 ja kolmannen kirjan suomennoksen Muistojen huoneet ilmestyttyä 2008.
Taiteen perusopetus

Taiteen perusopetus on paikallisissa taidekouluissa vapaa-ajalla annettavaa taidekasvatusta. Se on tavoitteellista, valtakunnalliseen opetussuunnitelmaan sidottua ja sitä antavat alan koulutetut ammattilaiset. Taiteen perusopetuksen oppilaat saavat valmiuksia ilmaista itseään ja hakeutua taiteenalan ammatilliseen ja korkea-asteen koulutukseen. Valittavia taiteenaloja on yhdeksän: arkkitehtuuri, kuvataide, käsityö, mediataiteet, musiikki, sanataide, sirkustaide, tanssi ja teatteritaide.
Vuonna 2012 taiteen perusopetusta antoi 393 oppilaitosta 251 kunnan alueella. Taiteen perusopetusta voivat järjestää kunnat, kuntayhtymät, rekisteröidyt yhteisöt, säätiöt ja valtion oppilaitokset. Taiteen perusopetusta antavia oppilaitoksia ovat esimerkiksi kuvataidekoulut, sanataidekoulut, musiikkiopistot ja tanssiopistot. Lisäksi on oppilaitoksia, joiden opetusalana on jokin muu taiteen ala, esimerkiksi sirkus, teatteri, arkkitehtuuri tai käsityöt. Taiteen perusopetusta antavat merkittävissä määrin myös kansalais- ja työväenopistot.
Opetus jakaantuu yleiseen ja laajaan oppimäärään. Laajan oppimäärän opinnot sisältävät 1300 opetustuntia ja yleisen oppimäärän 500 opetustuntia. Taideaineita harrastaa viikoittain 126 000 lasta ja nuorta.
Koulutus on yleensä maksullista, mutta sitä ei saa järjestää voiton tavoittelemiseksi. Suomessa opetushallitus antaa osalle koulutuksen järjestäjistä avustuksia. Oppilaitoksilla on lisäksi oltava valtakunnalliseen opetussuunnitelman perusteisiin perustuvat opetussuunnitelmat. Lisäksi opettajille on pätevyysvaatimukset.
Taiteen perusopetusta järjestetään myös aikuisille, tavallisesti kansalais- ja työväenopistoissa.
Reino Uusisalmi

Edvard Reinhold Uusisalmi (12. heinäkuuta 1898 Kittilä – 14. kesäkuuta 1945 Helsinki oli suomalainen poliitikko. Uusisalmi oli poliittisista syistä vankilassa kahdesti, 1930-luvun alussa ja jälleen sota-aikana. Sotien jälkeen Uusisalmi valittiin eduskuntaan Suomen kansan demokraattisen liiton listalta maaliskuun vaaleissa 1945, mutta hän menehtyi jo saman vuoden kesäkuussa.
Jillian Michaels

The Biggest Loser

Michaels teki debyyttinsä sarjan ensimmäisessä jaksossa vuonna 2004. Hän valmensi Punaista joukkuetta vuoteen 2006 asti, kunnes hänen tilalleen tuli Kim Lyons. Michaels kuitenkin palasi vuonna 2007 Mustan joukkueen valmentajana vastassaan Kim Lyonsin Punainen joukkue ja Bob Harperin Sininen joukkue. Lyons ei jatkanut enää vuonna 2008, joten Michaels palasi hänen tilalleen. Yhdessä Bob Harperin kanssa hän valmensi myös Australian suurimmassa pudottajassa. 7. joulukuuta 2010 Michaels ilmoitti Twitterissään, että yhdestoista kausi olisi hänen viimeisensä.
4. syyskuuta 2012 ilmoitettiin, että Jillian palaa Suurimman Pudottajan 14 tuotantokaudella.