google/wiki40b huggingface dataset:
Tietoyhteiskuntaohjelma

Ohjelman tulokset ja kritiikki

Ohjelman tuloksena saatiin suurin osa suunnitelluista laajakaistaverkoista rakennettua suunnitelmien mukaisesti. Useat hankkeet eivät kuitenkaan saavuttaneet niille asetettuja tavoitteita. Valtiontalouden tarkastusviraston tekemän tarkastuksen mukaan tietoyhteiskuntaohjelman alueelliset vaikutukset olivat vähäisiä verrattuna huomattaviin panostuksiin
Valtionhallinto ei ole riittävästi vaikuttanut ja koordinoinut tietoyhteiskuntaohjelman tavoitteiden toteutumista. Esimerkiksi julkisen hallinnon sähköisen asioinnin kehittämishankkeelle JUPA:lle asetettu aikataulu oli suhteessa tavoitteisiin epärealistinen. Lisäksi hanke olisi tullut toteuttaa valtakunnallisesti eikä alueellisesti jotta uusia verkkopalveluja oltaisiin voitu ottaa käyttöön mahdollisimman tehokkaasti.
Cornelia Cinnilla

Cornelia Cinnilla (94 eaa. – 69 eaa. tai 68 eaa.) oli Mariusta kannattavan Lucius Cornelius Cinnan tytär ja Julius Caesarin ensimmäinen vaimo. 17-vuotias Caesar nai Cornelian vuonna 83 tai 84 eaa. Kun Sulla kaappasi vallan vuonna 86 eaa., hän vaati Caesaria eroamaan vaimostaan, mutta tämä kieltäytyi ja joutui perheineen pakenemaan Roomasta. Cornealia synnytti Caesarille tyttären (n. 83 eaa. tai 82 eaa.), joka sai nimen Julia. Cornelia kuoli lapsivuoteelle vuonna 69 tai 68 eaa.
Isojoen Konehalli

Isojoen Konehalli Oy (IKH) on Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva maahantuonti- ja rautakauppayritys. IKH-ketjun perustana toimii kotimainen maahantuontiyritys Isojoen Konehalli Oy, jolla on laaja kokemus teknisen kaupan alalta. Yritys tuo maahan yli 50 000 nimikkeen tuotevalikoimaa noin 30:stä eri maasta. Toimisto ja logistiikkakeskus sijaitsevat Kauhajoella.
Myynti Suomen markkinoille tapahtuu pääosin IKH Työkalut ja Varaosat -jälleenmyyjäverkoston kautta. Verkosto kattaa koko Suomen yli 130 myymälän vahvuudella, ja myymälät palvelevat laajaa asiakaskuntaa harrastajista ammattilaisiin. Kasvussa olevaa vientikauppaa tehdään pääosin Baltiaan ja Pohjoismaihin.
Yrityksen tuotevalikoimaan kuuluu yli 50 000 nimikettä käsittäen muun muassa työkaluja, teknisiä laitteita, työkoneiden varaosia, suojaimia, työvaatteita, kemikaaleja, akkuja ja perävaunuja tarvikkeineen.
Viktor Dalbo

Elämä ja ura

Viktor Dalbon vanhemmat olivat liikemies Johan Dalbo ja Maria Snell. Dalbo suoritti Uudenkaupungin seminaarin ja opiskeli maalausta Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa Ateneumissa. Lisäksi hän kävi Ruotsalaisen Teatterin oppilaskoulua Helsingissä. Dalbo työskenteli näyttelijänä Helsingin Ruotsalaisessa Teatterissa 1907–1910 ja Svenska Inhemska Teaternissa Turussa 1911–1913. Kuvataiteilijana hän debytoi Helsingissä vuonna 1910.
Dalbon maisema-aiheisille tauluille on tyypillistä värin ja muodon ekspressiivisyys; hänen teoksistaan mainittakoon Syysmetsä (1950). Dalbon ateljee sijaitsee Pirttikylän kotiseutumuseon alueella. Teatterissa Dalbon näyttämötehtäviä olivat muun muassa Tolari (näytelmässä Stockflötarna) ja Karenin (Anna Karenina).
Ofotvuono

Maantiede

Ofotvuono on Nordlandin läänin pisin ja Pohjois-Norjan neljänneksi pisin vuono. Sen pohjoisella rannalla ovat Tjeldsundin ja Evenesin kunnat, itäisellä rannalla Narvik ja eteläisellä rannalla Ballangen. Lødingen (ja sen takana Lofootit) ja Länsivuono ovat Ofotvuonosta lounaaseen.
Ofotvuonosta leviää myös muutamia pienempiä haaroja, mitkä ovat Ramsund, Bogen, Herjangen, Rombaken, Beisfjord, Skjomen ja Ballangen. Ofotvuonon suulla, eteläisellä puolella, on toinen vuono, kapea Efjord, mikä levittäytyy kaakkoon.
Vuono on vuorten ympäröimä, joista jotkut ovat jopa 1 700 metriä korkeita. Ainoat alankoalueet ovat pohjoisella rannalla Harstad-Narvik-lentoaseman alueella. Vuoret ovat metsien peittämiä 500 metriin asti. Yleisin puu on koivu, mutta siellä nähdään myös paljon mäntyjä ja haapoja. Vuonon ympärillä oleva kallioperä koostuu kahdesta kovasta mineraalista, gneissistä ja graniitista, sekä pehmeämmistä, esimerkiksi Ballangenissa on dolomiittilouhos.

Eläimistö

Ofotvuonon alueella on rikasta merielämää. Sillit viihtyvät alueella erityisesti talvisin, mikä houkuttelee valaita. Sukeltajat ovat havainneet vuonolla silloin tällöin myös hummereita. Turska ja seiti ovat yleisimmät kalalajit ympäri vuoden, makrilli taas on alueella yleinen heinäkuusta syyskuun keskivaiheille. Merikotkat ja saukot ovat palanneet vuonon alueelle ja ovat nykyään hyvin yleisiä. Merilokit ovat yleisiä ympäri vuoden. Monet muuttolinnut, kuten meriharakat ja harmaahaikarat palaavat vuonon alueelle kesäisin.

Narvikin taistelu

Ofotvuonossa käytiin Narvikin taistelu Toisen maailmansodan aikana. Nykyäänkin meren pohjassa on joitakin laivoja, jotka ovat suosittuja sukeltajien keskuudessa, tosin osa laivoista on lain suojaamia.
Lapinkeltaperhonen

Koko ja ulkonäkö

Fennoskandian pohjoisosissa esiintyvän alalajin Colias hecla sulitelma etusiiven pituus on yleensä 20–24 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 35,5–47,0 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpinnan pohjaväri on koiraalla kirkkaan oranssinvärinen, naaraalla yleensä hieman vaaleampi oranssi. Siivissä on yläpuolella musta reunajuova, jossa koiraalla on siipien pohjavärin värisiä suonia ja keltaisia hajasuomuja, naaraalla reunajuovassa on suonten välisiä keltaisia täpliä, jotka ovat usein venyneet suonten suuntaisiksi. Takasiiven yläpuoli on naaraalla harmaakehnäinen. Molemmilla sukupuolilla on takasiiven yläpuolella punainen diskoidaalitäplä, joka takasiiven alapuolella on valkoinen ja punareunainen.

Levinneisyys ja lentoaika

Lapinkeltaperhonen esiintyy sirkumpolaarisesti Euroopan pohjoisosissa, Aasian koillisosissa, Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja Grönlannissa. Pohjois-Euroopassa laji esiintyy Skandien vuoristossa 65° pohjoispuolella Finnmarkiin asti, mutta puuttuu Finnmarkin ja Suomen Lapin itäosista. Suomessa lapinkeltaperhonen esiintyy Enontekiön Kilpisjärven alueen tuntureilla ja Tenojoen varrella. Kilpisjärven alueen tuntureilla se on laajalle levinnyt ja runsas. Fennoskandiassa esiintyvän alalajin lentoaika on kesäkuun loppupuolelta heinäkuun loppuun. Suomessa paras lentoaika on keskimäärin heinäkuun ensimmäinen puolisko.

Elinympäristö ja elintavat

Lapinkeltaperhosen elinympäristöä ovat tundra ja tuntureilla koivuvyöhykkeen yläpuoliset niityt, tunturipaljakka sekä joenvarsihietikot. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana, joskus toukan kehitys voi viedä kaksi vuotta.
Koska poro syö mielellään toukan ravintokasveja, laji saattaa kärsiä porojen liikalaidunnuksesta.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat peuranvirna (Astragalus frigidus) ja tunturikurjenherne (Astragalus alpinus). Lisäksi kasvatuksessa toukka on syönyt valkoapilaa (Trifolium repens).
Pitkäpallo

Pitkäpallo oli suomalainen pallopeli, josta kehittyi nykyinen pesäpallo.
Lauri "Tahko" Pihkala kehitti pitkäpallon muuttamalla kuningaspallon sääntöjä vuonna 1915 ja uudestaan vuonna 1917. Hän kehitti lajia ottamalla vaikutteita ruotsalaisesta långbollista ja amerikkalaisesta baseballista, ja hän kutsui peliä pitkäpalloksi, jotta se eroaisi entisestä lajista. Pitkäpalloa pelattiin 1915–1921, ja ensimmäiset valtakunnalliset kisat järjestettin 1919. Pitkäpallokentän muutokset 1920 ja 1921 johtivat uuden lajin, pesäpallon syntyyn.
Lyhyestä elinkaarestaan huolimatta lajissa ennätettiin järjestää myös Suomen-mestaruuskilpailuja. Vuonna 1920 suojeluskuntajärjestön mestaruusotteluihin osallistui peräti 14 suojeluskuntapiiriä. Jyväskylän piiri osoittautui parhaimmaksi. SM-ottelussa se sai vastaansa armeijan mestarin, Pioneeripataljoona 1:n Viipurista ja tasainen ottelu päättyi Jyväskylän 19-18 voittoon.
|
Vuoden 1921 suojeluskuntajärjestön sarjaan osallistui 15 joukkuetta. Etelä-Pohjanmaa voitti järjestön mestaruuden kukistamalla Etelä-Hämeen niukasti 12-11. Suomen mestaruusturnaukseen osallistui suojeluskuntamestarin lisäksi armeijan mestarina Viipurin Rykmentti sekä kaksi siviiliseuraa, Helsingin Pallonlyöjät ja Hämeenlinnan Ilves. Myös Jyväskylän Lyseo olisi ollut oikeutettu mukaan, mutta se jättäytyi pois. Loppuottelussa Etelä-Pohjanmaan skp voitti Hämeenlinnan Ilveksen 16-10, mutta ottelulta oli jo etukäteen riistetty SM-arvo vastalauseen johdosta.
Erilaisten protestihässäköiden, ottelusiirtojen ja luovutusten jälkeen Palloliitto myönsi Suomen mestaruuden Helsingin Pallonlyöjille, mutta joukkue kieltäytyi ottamasta mestaruutta vastaan. Seuraavana kesänä oteltiinkin sitten jo pesäpallon Suomen mestaruuksista. Pitkäpallo eli vielä jonkin aikaa pesäpallon rinnalla, mutta pikkuhiljaa uusi pallonlyöntipeli syrjäytti sen kokonaan.
Kangas

Kangas on tekstiilitasorakenne, joka on valmistettu joko langoista tai kuiduista. Langoista valmistettuja kankaita ovat kudokset, neulokset, punokset, tyllit, pitsit ja verkkorakenteet eli havakset. Kuiduista valmistettuja kankaita ovat kuitukankaat, vanut ja huovat.
Kankaiden valmistusmateriaaleja ovat kasvi- ja eläinperäiset luonnonkuidut kuten puuvilla, pellava, hamppu, villa ja silkki, tekokuidut kuten akryyli, polyesteri ja polyamidi, luonnokuitujen ja tekokuitujen sekoitteet (sekoite- tai yhdistekankaat). Kankaita voidaan värjätä luonnonväreillä tai synteettisillä väriaineilla sekä pinnoittaa tai käsitellä käyttötarkoituksen mukaan esimerkiksi kestävyyden, likaa hylkivyyden, paloturvallisuuden tai kosteussuojauksen takia (esim. enstex-kangas).
Kankaista valmistetaan vaatteita ja asusteita, sisustus- ja käyttötekstiilejä, sairaalatekstiilejä ja hygieniatuotteita sekä teknisiä tekstiilejä.
Martti Romppanen

Martti Romppanen (myös virheellisesti nimellä Martti Romppainen, 2. heinäkuuta 1927 Kuhmo – 12. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Romppanen opiskeli Teatterikoulussa Helsingissä vuosina 1947–1950. Samalla kurssilla olivat myös mm. Mikko Niskanen, Jussi Jurkka, Pia Hattara, Ahti Haljala, Rauni Mollberg, Veikko Sinisalo, Tiina Rinne ja Leo Jokela. Romppanen aloitti uransa Kotkan kaupunginteatterissa 1950–52, elämäntyö Suomen Kansallisteatterissa Helsingissä vuodesta 1952 aina 1960-luvun lopulle. Huonetoverinaan Kansallisessa hänellä oli mm. Ekke Hämäläinen.
Romppanen näytteli Kansallisteatterissa vuosien varrella mm. Laertesin osan Hamletissa, Richardin osan Oi nuoruudessa, Tyykon osan Karkureissa, Laurin ja Juhanin osat Seitsemässä veljeksessä, Hippolytoksen osan Phaidrassa, Tybaltin osan Romeossa ja Juliassa, Jerryn osan Zoo Storyssä sekä Teemun osan Nummisuutareissa. Suomalaisen teatteritaiteen huippuihin nousivat näistä hänen tulkintansa Kiven näytelmissä ja Shakespearen klassikoissa. Hänen mieliohjaajiansa olivat mm. Wilho Ilmari ja Ralf Långbacka.
Teatterivalokuvauksen klassikoihin kuuluu yhteinen roolikuva Eeva-Kaarina Volasen kanssa August Strindbergin Uninäytelmästä.
Romppanen oli myös tunnettu elokuvarooleistaan. Kaiken kaikkiaan Romppanen esiintyi 25 elokuvassa. Romppanen tunnetaan kenties parhaiten elokuvista Tuntematon sotilas, jossa Romppanen esitti sotamies Sihvosta, sekä Skandaali tyttökoulussa. Martti Romppanen oli usein kuultu lausuja (mm. Arvo Turtiaisen runot) radiossa. Romppanen kuoli vain 47-vuotiaana pitkän sairauden murtamana.
Näyttelijä oli kolmesti naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ensimmäinen puoliso oli kollega, näyttelijä Aino Lehtimäki.
Otto Grimlund

Otto Bernhard Grimlund (30. joulukuuta 1893 Malmö – 15. syyskuuta 1969 Tukholma), oli ruotsalainen poliitikko ja lehtimies.
Otto Grimlundin vanhemmat olivat Wilhelm Nicolaus Grimlund ja Carolina Liljegren. Vuosina 1903–1909 hän opiskeli Malmö högre allmänna läroverkissä, ja työskenteli vuosina 1911–1917 journalistina. Vuonna 1917 hän avioitui Olga Nilssonin kanssa.
Grimlund liittyi sosialidemokraattiseen nuorisojärjestöön jo vuonna 1911. Vuosina 1918–1925 hän oli Ruotsin kommunistisen puolueen johtokunnan jäsen, ja työskenteli monena vuonna Kominternille Moskovassa. Hän oli muun muassa Rostan (Ryska telegrambyrån i Stockholm) päällikkönä vuosina 1919–1920 ja toimitussihteeri (redaktionssekreterare) Folkets Dagblad Politiken -lehdessä vuosina 1917–1919, 1921–1922 ja 1925–1929. Lehden ulkomaantoimittajana hän toimi vuosina 1923–1924. Stalinismin nousun jälkeen Grimlund muutti takaisin Ruotsiin ja liittyi uudelleen Ruotsin sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1930. 
Grimlund oli myös johtohenkilöitä kansainvälisen vuokralaisjärjestöissä. Tukholman kaupungin johtokunnassa hän oli vuosina 1927–1931. Hänellä oli myös muitakin kunnallisia tehtäviä.
Giorgio Gaslini

Giorgio Gaslini (22. lokakuuta 1929 Milano – 29. heinäkuuta 2014 Borgo Val di Taro) oli italialainen säveltäjä ja jazzmuusikko. 
Gaslini syntyi Milanossa ja levytti oman trionsa kanssa jo teini-ikäisenä. Down Beat -lehti nimesi hänet ”uudeksi lupaukseksi”, ja hän sai kutsun New Orleansiin jazzfestivaaleille 1970-luvulla. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Braxtonin, Steve Lacyn, Don Cherryn, Roswell Ruddin, Eddie Gomezin, Max Roachin, Gato Barbierin ja Jean-Luc Pontyn kanssa.
Gaslini sovitti Albert Aylerin ja Sun Ran sävellyksiä soolopianolle sekä sävelsi elokuvamusiikin esimerkiksi Michelangelo Antonionin Yöhön (1961). Hän sävelsi myös muuta musiikkia, kuten oopperoita.
Vesa Varonen

Vesa Varonen (s. 1. joulukuuta 1967 Tohmajärvi, Suomi) on entinen suomalainen pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Varonen toimii kaudella 2010 Kiteen Pallon pelinjohtajana.

Peliura ja pelinjohtohistoria

Varonen on toiminut pelinjohtajana kuusi kautta. Ennen kautta 2010 Varonen johti peliä edellisen kerran kaudella 2008, jolloin hänet korvasi kesken kauden Raimo Bragge, jonka tilalle Varonen palasi kaudeksi 2010.
Pelaajaurallaan Varonen on pelannut yli 450 Superpesiksen ottelua ja voittanut kuusi mitalia, joista kaksi kultaisia.
Ritual de lo Habitual

Musiikkityyli

Albumi jakautuu tyyliltään kahteen osaan. Kappaleet 1-6 sisältävät paljon vaikutteita heavy metallista. Kappaleet 7-9 ovat melodisempia ja, melko pitkiä, yli viisiminuuttisia. ”Three Days” on koko albumin pisin kappale, joka on saanut vaikutteita progressiivisesta rockista. Kappaleessa ”Of Course” on vaikutteita itämaisesta musiikista. Se on myös albumin ainoa kappale, jolla Eric Avery ei soita bassoa.
Kappaleiden sanat käsittelevät yhtyeelle ominaisesti, seksiä, huumeita ja rakkautta. Kappale ”Stop!” kertoo ympäristön tuhoutumisesta  ja kappale ”Been Caught Stealing” kertoo tunteesta, joka tulee, kun varastaa tavaroita kaupoista huvin vuoksi. Farrell on ennenkin kehottanyt yhtyettä kuuntelevia tekemään laittomia tai epäterveellisiä asioita. ”Three Days” kertoo siitä, kun Farrelin ystävä Xiola Blue saapui isänsä hautajaisiin ja hän asui sen aikaan Farrelin, Casey Niccolin luona kolmen päivän ajan. ”Then She Did...”, oli alun perin nimeltään ”Then She Died”. Se kertoo Farrelin äidin tekemästä itsemurhasta ja Xila Bluen vahingollisesta heroiinin yliannostuksesta, johon hän kuoli. Farrel kirjoitti tyttöystävästään kappaleen ”Classic Girl”.

Julkaisu

Albumi saavutti kulta-rajan Yhdysvalloissa jo julkaisuvuonnaan. Alle vuosi julkaisusta se saavutti platina-rajan. Albumi on yhteensä myynyt Yhdysvalloissa tuplaplatinaa. Lisäksi se on myynyt kultaa Kanadassa ja hopeaa Isossa-Britanniassa.
Yhtyeen albumi sai jälleen Grammy-ehdokkuuden Parhaasta hard rock -esityksestä, mutta ei voittanut palkintoa. Vuonna 2003 yhtye listattiin 453. sijalle Rolling Stone-lehden ”500 kaikkien aikojen parasta albumia”-listalla.
Albumilta julkaistiin neljä singleä: Three Days, Stop!, Been Caught Stealing ja Classic Girl, joista Stop! ja Been Caught Stealing nousivat listykkösiksi Alternative Songs -listalla.
Hermann Köhl

Hermann Köhl (15. huhtikuuta 1888 Neu-Ulm – 7. lokakuuta 1938 München), oli saksalainen lentäjäpioneeri, joka ylitti ensimmäisenä lentämällä idästä länteen Atlantin 12. huhtikuuta 1928. Lentokoneena oli Junkers W 33.
Sirkku Peltola

Sirkku Peltola (oik. Sirkka-Liisa Peltola, s. 18. joulukuuta 1960 Kangasala) on suomalainen näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja. Hän toimii pääasiassa Tampereen Työväen Teatterissa. 
Peltola on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänen esikoisnäytelmänsä esitettiin Jyväskylän ylioppilasteatterissa vuonna 1985. Peltolan tunnetuimpia näytelmiä ovat Mummun saappaassa soi fox (2001), Suomen hevonen (2004), musikaali Suruttomat (2003), Patukkaooppera (2007) ja Suomen hevosen jatko-osa Yksiöön en Äitee ota (2007). Puolisonsa muusikko ja sanoittaja Heikki Salon kanssa hän on tehnyt yhdessä muun muassa Patukkaoopperan ja näytelmän Ilimari Jauhiaasen teräksinen takavyö, jonka ensi-ilta oli syyskuussa 2010 Hämeenlinnan uuden teatteritalon ensimmäisenä ensi-iltana. Näytelmiä on käännetty 13 kielelle.
Peltola on toiminut kiinnityksellä  Kuopion ja Lahden kaupunginteattereissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Hän on ohjannut teoksia lisäksi muun muassa KOM-teatteriin, Hämeenlinnan kaupunginteatteriin ja Helsingin kaupunginteatteriin.
Vuonna 2001 Peltola sai Lea-palkinnon ja vuonna 2005 Suomi-palkinnon ja Olavi Veistäjä -palkinnon. Vuonna 2014 Peltola oli Finlandia-palkintoehdokkaat nimenneen valintalautakunnan puheenjohtaja.
Peltolan vanhemmat ovat Toini ja Antti Peltola. Hän on asunut lapsuutensa Kangasalla mutta asuu nyt Lauri Viidan vanhassa talossa Tampereen Pispalassa yhdessä puolisonsa, muusikko Heikki Salon kanssa. Sirkku Peltolan veli on näyttelijä Sulevi Peltola.
Ella Mai

Ella Mai Howell (s. 3. marraskuuta 1994 Lontoo, Englanti) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä Ella Mai vuonna 2018, jonka kappale Boo'd Up oli ehdolla Vuoden laulun Grammy-palkinnolle.

Varhaiset vaiheet

Ella Mai syntyi 3. marraskuuta 1994 Lontoossa. Hänen isänsä oli irlantilainen ja äitinsä jamaikalainen. 12 vuoden ikäisenä Mai muutti perheineen New Yorkiin, jossa hän ryhtyi opiskelemaan musiikkia.
Naiivi realismi

Naiivi realismi eli suora realismi on arkijärjen mukainen havaitsemisen teoria. Naiivin realismin mukaan havaitsemme asiat sellaisina kuin ne todellisuudessa ovat. Esimerkiksi elektronit ovat oikeasti olemassa, eivätkä ne ole vain teoreettinen käsite, jolla selitetään havaintoja.

Naiivi ja tieteellinen realismi

Naiivin realismin mukaan maailma on sellainen kuin miltä se näyttää arkijärjen valossa. Kaikki havaitut oliot koostuvat aineesta, niillä on avaruudellinen ulottuvuus, ja niillä on ominaisuuksia kuten koko, muoto, koostumus, väri, tuoksu, maku jne. Nämä ominaisuudet havaitaan yleensä oikein. Asioita katsoessamme ja koskiessamme näemme ja tunnemme ne oikein, ja siksi havaitsemme ne sellaisina kuin ne todellisuudessa ovat. Oliot noudattavat fysiikan lakeja ja säilyttävät kaikki ominaisuutensa riippumatta siitä, onko joku havaitsemassa ne vai ei.
Naiivi realismi eroaa tieteellisestä realismista, joka katsoo, että todellisuus sisältää vain ne ominaisuudet jotka esiintyvät sen tieteellisessä kuvauksessa. Näin todellisuus ei sisällä sellaisia ominaisuuksia kuin värejä itsessään, vaan sen sijaan olioita, jotka heijastavat pintarakenteensa ominaisuuksien ansiosta valon tiettyjä aallonpituuksia. Naiivi realisti sen sijaan sanoisi, että olioilla todellakin on sellainen ominaisuus kuin väri, jonka niillä havaitsemme. Esimerkiksi John Locke oli tieteellinen realisti, kun hän katsoi, että todellisuus käsittää vain ne primaariset ominaisuudet, jotka esiintyvät korpuskulaariteorian mukaisessa maailmankuvassa, ja että muut ominaisuudet ovat vain subjektiivisia, koska ne riippuvat ne havaitsevasta havaitsijasta.

Naiivin realismin ongelmia

Naiivia realismia on usein vastustettu erityisesti perustuen samasta asiasta saataviin ristiriitaisiin havaintoihin (esimerkiksi Bertrand Russellin Filosofian ongelmat). Sama olio voi vaikuttaa eri henkilöille erilaiselta, tai jopa samalle henkilölle eri aikoina. Omenat voivat vaikuttaa punaisilta päivällä, mutta harmailta hämärässä. Siksi omena ei voi todellisuudessa (tai sisimmältään, tai objektiivisesti) olla punainen, se vain vaikuttaa punaiselta tietyissä havainto-olosuhteissa.
Jotkut kriitikot, kuten Myles Burnyeat (”Conflicting Appearances”, 1979), ovat kuitenkin hylänneet tällaisen kritiikin epäoleellisena. Jos väittäisi, ettei jollakin voi todellisuudessa olla jotain ominaisuutta jos se vaikuttaa erilaiselta eri aikoina, eri näkökulmista tai eri olosuhteissa, se olisi loogisesti sama kuin jos väittäisi, ettei jollakin voi todellisuudessa olla jotain ominaisuutta ellei sillä vaikuta olevan tuo ominaisuus aina. Tästä seuraisi, että meidän olisi tehtävä johtopäätös, jonka mukaan kepin joka on todella suora tulisi kaikissa olosuhteissa näyttää suoralta. Tämä on kuitenkin selvästi epätotta: jokainen hyväksyisi, että suora keppi voi näyttää taitetulta vedessä, mutta kukaan ei ajattele, että se johtuisi siitä, ettei keppi ole todellisuudessa suora. Siksi havainnon ristiriitaisuuteen perustuva argumentti on pätemätön.
Savuruoho

Ulkonäkö

Savuruoho kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sen tavallisesti haarattomassa varressa kasvaa kierteisesti muutamia ehytlapaisia lehtiä, jotka ovat alaosassa ruodillisia ja varren yläosassa sepiviä. Kukat ovat vaaleankeltaiset. Lidut ovat yleensä noin 10 cm pitkiä, 2 millimetriä paksuja, selvästi nelisärmäisiä ja lähes pystyyn sojottavia.

Levinneisyys

Savuruohon alkuperäistä levinneisyysaluetta ovat Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Eurooppa, Pohjois-Afrikka ja Länsi-Aasia. Suomessa savuruohoa on kasvanut melko vähälukuisesti satunnaisena uustulokkaana suuressa osassa maata liikennepaikoilla ja myllyillä. Lajia ei ole havaittu enää useaan vuosikymmeneen, joten se lienee hävinnyt.
Stephen Keshi

Ura pelaajana

Keshi aloitti pitkän uransa kotimaassaan ACB Lagosin puolustajana. Pelattuaan muutaman vuoden Afrikassa Keshi siirtyi 1986 belgialaisseura KSC Lokereniin, jossa pelasi yhden kauden. Tämän jälkeen hän edusti neljä kautta suurseura RSC Anderlechtia voittaen Belgian mestaruuden kaudella 1990–1991 sekä kaksi Belgian Cupia. Mestaruuskauden jälkeen Keshi siirtyi RC Strasbourgiin, jossa pelasi kaksi kautta. Kaudeksi 1993–1994 Keshi siirtyi RWD Molembeekiin, jossa pelasi viimeisen kautensa Euroopassa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta Yhdysvalloissa ja uransa viimeiseksi jääneen kauden 1997 Malesiassa.
Nigerian maajoukkueessa Keshi pelasi MM-kisoissa 1994.

Ura valmentajana

Keshi opiskeli valmennusta Yhdysvalloissa ja aloitti uransa 1996 Nigerian maajoukkueen valmennusryhmässä. Päävalmentajana Keshi debytoi Togon maajoukkuevalmentajana vuonna 2004. Hänen johdollaan Togo selviytyi sensaatiomaisesti MM-kisoihin 2006. Keshi siirrettiin kuitenkin apulaisvalmentajaksi kehnosti menneiden Afrikan mestaruuskisojen jälkeen.
MM-kisojen aikana Togon joukkue ajautui sisäisiin riitoihin, joita päävalmentajaksi tullut Otto Pfister ei kyennyt selvittämään. Saksalaisen erottua Togo oli ilman valmentajaa, kunnes Keshi palasi päävalmentajaksi helmikuussa 2007.
Huhtikuussa 2008 Keshistä tuli Malin maajoukkueen päävalmentaja. Keshi ei onnistunut luotsaamaan Malia MM-kisoihin 2010, mutta sai silti jatkaa tehtävissään. Hyvästä yrityksestä huolimatta Malin tie katkesi avauskierrokselle tammikuussa 2010 pelatuissa Afrikan mestaruuskisoissa. Kisojen jälkeen Keshi sai potkut.
Marraskuun alussa 2011 Keshistä tuli Nigerian maajoukkueen päävalmentaja. Helmikuussa 2013 Nigeria voitti Keshin alaisuudessa Afrikan mestaruuden 19 vuoden tauon jälkeen. Keshi oli itse pelaajana voittamassa maan edellistä mestaruutta vuonna 1994. Keshi luotsasi Nigerian myös MM-kisoihin 2014. Joukkue voitti alkulohkossaan Bosnia ja Hertsegovinan, hävisi Argentiinalle ja pelasi tasan Iranin kanssa, mikä riitti jatkopaikkaan. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Nigeria hävisi Ranskalle 2–0. Kisojen jälkeen Nigeria pelasi heikosti Afrikan mestaruuskisojen karsinnoissa ja Keshi sai lokakuun puolivälissä potkut. Vain pari viikkoa potkujen jälkeen Nigerian liitto palkkasi Keshin takaisin päävalmentajaksi. Afrikan mestaruuskisojen 2015 karsinnoissa Nigeria ei voittanut Keshin alaisuudessa otteluakaan ja hänen työtään varjostivat jatkuvat riidat maan jalkapalloliiton kanssa. Lopulta Nigerian liitto ei jatkanut enää Keshin sopimusta ja hänet korvasi kesällä 2015 Sunday Oliseh.

Yksityiselämä

Keshi oli naimisissa Kate Keshin (o.s. Abureme) kanssa 33 vuotta. Kate kuoli syöpään 10. joulukuuta 2015. Heillä oli neljä lasta. Stephen Keshi kuoli sydänkohtaukseen 54-vuotiaana Nigerian Benin Cityssä 8. kesäkuuta 2016.