google/wiki40b huggingface dataset:
Šukri Ghanim

Šukri Muhammad Ghanim (arab. شكرى محمد غانم‎, s. 9. lokakuuta, 1942, Tripoli, Libya – 29. huhtikuuta 2012 Wien, Itävalta) oli Libyan kansankomitean pääsihteeri (pääministeri) kesäkuusta 2003 maaliskuuhun 2006, jolloin hallituksessa järjestettiin ensimmäinen suuri uudistus vuosikymmeneen. Hänen varamiehensä Baghdadi Mahmudi nousi pääministerin virkaa vastaavaan asemaan. Tämän jälkeen hän toimi öljyministerinä.
Ghanim on opiskellut Fletcher School of Law and Diplomacyssa Yhdysvalloissa. Hän oli OPEC:in sihteeristössä, vastasi Libyan ulkomaankaupasta ja toimi kansallisen öljy-yhtiön markkinointivastaavana. Maaliskuussa 2006 Ghanim nimitettiin öljy-yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi.
Ghanimia haastateltiin helmikuussa 2004 BBC Radio 4:n Today-ohjelmassa. Hän kielsi Libyalla olleen mitään yhteyttä Lockerbien pommi-iskuun tai brittiläisen konstaapeli Yvonne Fletcherin ampumiseen huhtikuussa 1984 Libyan Lontoon lähetystön edessä.
Hän pakeni Libyasta toukokuun puolivälissä 2011 Tunisiaan ja liittyi Muammar Gaddafia vastustavien kapinallisten puolelle. Kesäkuussa hän muutti Wieniin, jossa hän toimi kuolemaansa saakka wieniläisessä yhtiössä konsulttina.
Ghanim löydettiin kuolleena Tonavasta. Kuolinsyytä tutkitaan, mutta väkivallan merkkejä hänessä ei poliisin mukaan ollut.
Jeremy Bulloch

Jeremy Bulloch (s. 16. helmikuuta 1945 Market Harborough, Leicestershire) on englantilainen näyttelijä. Bulloch on esiintynyt monissa brittiläisissä televisio-ohjelmissa, kuten Doctor Whossa. Hänen tunnetuin roolihahmonsa on Star Wars -elokuvien Boba Fett.
Bulloch asuu nykyään Lontoossa ja on naimisissa Maureen Bullochin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Uralin perhonen

Vastaanotto

Elokuva herätti suurta kohua tiedotusvälineissä ja aiheutti vilkasta keskustelua sananvapauden rajoista ja Mannerheimin seksuaalisesta suuntautumisesta. Elokuva voitti parhaan kotimaisen animaation palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla maaliskuussa 2008. Yle TV1 esitti elokuvan saman vuoden maaliskuun 17. päivä.
Elokuva herätti kuitenkin kritiikkiä jo ennen esitystään. Erityisesti viittaukset homoseksuaalisuuteen herättivät mediassa ja konservatiivisissa piireissä polemiikkia. Entinen Kokoomuksen kansanedustaja ja Helsingin ylipormestari Raimo Ilaskivi vaati kolumnissaan "Mannerheimin häpäisijöitten päät pölkylle!" Kristillisdemokraattien kansanedustajat Päivi Räsänen ja Bjarne Kallis kritisoivat jo ennen elokuvan esittämistä sitä että yhteisillä verovaroilla tuettiin projektia, jonka tietoisena tavoitteena oli loukata. Elokuvan tekoon ei kuitenkaan käytetty verovaroja, vaan Suomen elokuvasäätiö jakaa veikkausvoittovaroja. Myös puolustusvoimien entinen komentaja Gustav Hägglund paheksui julkisten varojen käyttöä Mannerheimiä panettelevaan elokuvaan ja katsoi, että Mannerheimiä kuvattiin siinä kuten puna-armeijan propagandassa.
Kriitikoilta elokuva sai varsin suopean vastaanoton. Iltalehden Brita Passi piti sitä "huikeana mestariteoksena" ja arvioi elokuvan hahmoja herkiksi ja ilmeikkäiksi, ratkaisuja avantgardistisiksi ja sen tarinaa traagiseksi. Passi oletti elokuvan vähentävän homouteen liittyviä ennakkoluuloja. Toisaalta taas TV-maailman kriitikko Jouni Hokkanen huomauttaa, että "parikymmenminuuttinen fiilistely olisi kaivannut kunnon tarinan", ja jää pohtimaan mitä tekijät haluavat sanoa: "Onko tämä pelkkä satu vai itsetarkoituksellinen provokaatio?"
Brian Greenspan

Brian Greenspan (14. maaliskuuta 1947 Niagara Falls, Ontario) on kanadalainen asianajaja. Greenspania pidetään yhtenä Kanadan parhaista puolustusasianajajista. Asianajaja Edward Greenspan oli Brianin veli. Vuosina 2017-2018 Greenspan on murhatun liikemiehen Bernard Shermanin omaisten toimeksiannosta asianajajana murhajutussa.
Kuivattulampi (Multia)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
Silvretta

Silvretta on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue Itävallassa ja Sveitsissä.
Vuoristoalueen korkein huippu on Piz Linard (3 410 m; koordinaatit 46°50′N, 10°02′E).
Paul Tanner

Paul Tanner (15. lokakuuta 1917 – 6. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän soitti vuosina 1938–1942 pasuunaa Glenn Millerin yhtyeessä ja työskenteli myöhemmin studiomuusikkona Hollywoodissa. Hän oli myös professori Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja kirjoitti useita jazz-aiheisia julkaisuja.
Tanner kehitti ns. elektrothereminin ja myös soitti sitä itse. Soitinta kuullaan useissa The Beach Boysin kappaleissa Tannerin soittamana; keskeiset esimerkit ovat "Good Vibrations", "Wild Honey" ja "I Just Wasn't Made for These Times".
John Stockton

Ura

Utah Jazz varasi Stocktonin vuoden 1984 varaustilaisuudessa kuudentenatoista pelaajana. Tätä ennen hän pelasi Gonzagan yliopistossa.
Stockton edusti Utah Jazzia vuodet 1984–2003. Hän tuli tunnetuksi erityisesti yhteispelistään Karl Malonen kanssa. Utah selviytyi finaaleihin vuosina 1997 ja 1998. Jazz hävisi kuitenkin molemmilla kerroilla Chicago Bullsille.
Stockton voitti NBA:n syöttökuninkuuden yhdeksän kertaa. Hänellä on hallussaan myös yhden kauden syöttöennätys.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Stockton voitti kaksi olympiakultaa. Ensimmäisen kerran hän voitti kultaa 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Stockton oli tuolloin alkuperäisen Dream Teamin jäsen yhdessä muun muassa Larry Birdin, Magic Johnsonin ja Michael Jordanin kanssa. Toisen kerran hän voitti kultaa 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa.
Vuonna 2009 Stockton valittiin Basketball Hall of Fameen. Samaan aikaan Hall of Fameen valittiin hänen Dream Team -joukkuetoverinsa Michael Jordan ja David Robinson, hänen Utahin aikainen valmentajansa Jerry Sloan sekä valmentaja C. Vivian Stringer.
Otsolan kansalaisopisto

Toiminta-alue ja organisaatio

Otsolan kansalaisopiston toiminta-alueeseen kuuluvat Eurajoki, Nakkila ja Pori. Otsolan toiminnasta pääosa on Porissa, ja päätoimipaikka sijaitsee Porin Itätullissa. Kevätkaudella 2012 Otsolan kansalaisopistolla oli toiminta-alueellaan yhteensä 71 toimipaikkaa.
Kansalaisopistoa ylläpitää Otsolan Kannatusyhdistys ry. Vuodesta 2002 lähtien kansalaisopiston rehtorina on toiminut Alexander Bruk.  Vuonna 2010 päätoimista henkilökuntaa oli 6, ja tuntiopettajia ja luennoitsijoita n. 180.

Työmuodot

Otsolan kansalaisopiston työmuotoja ovat opetus, näyttelyt ja katselmukset sekä yhteiset hankkeet muiden toimijoiden kanssa.  Kansalaisopisto järjestää opintoryhmiä, lyhytkursseja, yleisöluentoja ja tilauskoulutusta. Opetusta on sekä aikuisille että lapsille. Lukuvuonna 2011-2012 opintoryhmiä ja kursseja oli runsaat 400 lukukautta kohden, joista lasten ja nuorten ryhmiä oli kevätkaudella 2012 lähes 80. Opetuksen tavoite on ”tarjota jokaiselle mahdollisuuksia omaehtoiseen tietojen ja taitojen oppimiseen, uusien asioiden kokeilemiseen sekä kansalaisvalmiuksien kehittämiseen” .
Otsolan kansalaisopiston opetusohjelman erityispiirteenä muihin lähialueen kansalaisopistoihin verrattuna ovat olleet laaja tietotekniikan opetustarjonta sekä lasten ja nuorten ryhmien monilukuisuus. Otsola on järjestänyt tietotekniikan kursseja vuodesta 1987.
Otsolan kansalaisopisto järjestää säännöllisesti työnäyttelyjä kaikissa toiminta-alueensa kunnissa. Ilmaisuaineiden opintoryhmien katselmuksia järjestetään ajoittain.  Lisäksi kansalaisopisto järjestää yhdessä muiden paikallisten yhteisöjen kanssa erilaisia tapahtumia.

Rahoitus

Otsolan kansalaisopisto saa lakisääteistä valtionosuutta. Tämän lisäksi toimintaa rahoitetaan opintomaksuilla, toiminta-alueen kunnilta saadulla tuella sekä vähäisessä määrin myös Mainos Otsolan tuotolla.

Tavoitteet

Otsolan kansalaisopiston tavoitteena on edistää sivistyksellistä tasa-arvoa. Jotta kaikki pystyisivät opiskelemaan ja osallistumaan, Otsola järjestää mahdollisimman edullista ja lähellä kotia olevaa toimintaa. Otsolan tavoitteena on myös saattaa yhteen eri aloja edustavia ihmisiä opetuksen, harrastusten ja muun yhteisöllisen työskentelyn avulla. Opiskelijat ovat tasavertaisessa asemassa sosiaalisesta taustastaan tai uskonnollisesta vakaumuksestaan riippumatta.

Historia

Otsolan kansalaisopisto aloitti toimintansa vuoden 1945 syksyllä Otsolan vapaaopiston nimellä. Nimi muuttui kansalaisopistoksi 1960-luvun alussa. Otsolan opistotoiminnan edeltäjä oli Pihlavan Kerhokeskuksen opintokerhotoiminta 1930-luvulla. Pihlavan Kerhokeskus oli perustettu vuonna 1929 Helsingin Kalliolan setlementin alaisuuteen.
Les Lettres sur la danse et sur les ballets

Les Lettres sur la danse et sur les ballets on Jean-Georges Noverren kirjoittama ohjekirja tanssin teoriasta. Kirjan ensimmäinen laitos ilmestyi 1760, ja se koostui 15 kirjeestä, jotka käsittelivät tanssin uudistamista. Kirjeet käännettiin saksaksi vuonna 1769 ja italiaksi 1778. Noverre kävi kirjeenvaihtoa aikansa eurooppalaisten kulttuurihenkilöiden kanssa.
Yli 40 vuotta myöhemmin ilmestynyt toinen laitos Lettres sur la danse, sur les ballets et les arts on omistettu Venäjän keisarille. Siinö on neljä osaa, joihin sisältyy myös ohjeita oopperatalon arkkitehtuurista. Kolmas laitos Lettres sur les arts imitateurs en général, et sur la danse en particulier, ilmestyi vuonna 1807. Se on omistettu keisarinna Joséphinelle.
Betty Zane

Elizabeth ”Betty” Zane (19. heinäkuuta 1765 – 23. elokuuta 1823) oli yhdysvaltojen vapaussodan sankaritar. Betty oli Ebenezer Zanen sisar ja Zane Greyn iso-isotäti. Betty Zane osallistui Fort Henryn puolustamiseen Virginiassa v. 1782 kuljettamalla ruutia linnakkeeseen.
Zane Grey kirjoitti hänestä kertovan romaanin Betty Zane. Kun Zane Grey ei löytänyt kirjalleen julkaisijaa hän julkaisi kirjan itse vuonna 1903 käyttäen siihen vaimonsa rahoja.
Anna Malenfant

Anna Malenfant (16. lokakuuta 1905 Shediac – 15. kesäkuuta 1988 Montreal) oli kanadalainen kontra-altto ja pedagogi, joka toimi myös säveltäjänä salanimellä Marie Lebrun. Hän aloitti laulu-uransa Monctonissa Gilbert & Sullivanin The Mikadossa. Vuonna 1924 hän pääsi Bostoniin opiskelemaan Rose Stewartin johdolla. Sitten hän lähti Pariisiin opiskelemaan Félia Litvinnen (1925–1926) ja Napoliin Massimiliano Perillin (1927–1929) johdolla. Palattuaan Pohjois-Amerikkaan hän lauloi vuoden ajan connecticutilaisella radioasemalla nimellä Louise Malmont. Vuosina 1930–1939 Malenfant opiskeli Salvator Issaurelin johdolla Montrealissa.
Malenfant lauloi Windsor Hotelisa vuonna 1930 ja perusti Trio lyriquen vuonna 1932 Ludovic Huotin ja Lionel Daunaisin kanssa. Hän pääsi esiintymään solistina sellaisten teosten kuin Verdin requiemin ja Beethovenin yhdeksännen sinfonian esityksissä. Variétés lyriquesin kanssa Malenfant esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1937 Carmenin roolissa Raoul Jobinn vastaparina. Seuraavana vuonna hän tulkitsi Charlotten roolin oopperassa Werther. Hänen muihin rooleihinsa kuului Marina. Vuonna 1958 Malenfant pääsi Canada Councilin stipendillä Maria Canellin ja Tito Schipan oppiin Roomaan.
Malenfantin oppilaiden joukossa olivat Constance Lambert ja Colette Merola. Hänen omaan sävellystuotantoonsa kuuluu hänen kotiseutujensa innoittamia lauluja.
Ismaïla Sarr

Ismaïla Sarr (s. 25. helmikuuta 1998 Saint-Louis) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Watfordia. Aiemmin hän on pelannut Ranskassa Metzissä kaudella 2016–2017 ja Rennesissä kausina 2017–2019.
Sarr pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa tammikuussa 2017 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Tunisiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Burkina Fasoa vastaan. Hän on pelannut myös MM-kilpailuissa 2018 ja Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019. Hän on pelannut kaikkiaan 19 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Reform Act (1867)

Representation of the People Act (myös Reform Act 1867, Second Reform Act) oli Isossa-Britanniassa vuonna 1867 toteutettu parlamentin alahuoneen vaalitavan uudistus, joka laajensi äänioikeutettujen joukkoa. Lain toteutti konservatiivihallitus ja sen takana oli pitkälti konservatiivipuolueen nouseva kyky Benjamin Disraeli. Vuoden 1867 vaaliuudistus oli jatkoa whig-puolueen vuonna 1832 läpiajamalle aiemmalle uudistukselle.
Liberaalipoliitikko John Russell oli ehdottanut jo vuonna 1860 uudistusta, jolla äänioikeuden tulorajaa alennettaisiin ja alahuoneen paikkajakoa muutettaisiin, mutta pääministerinä toimineen lordi Palmerstonin vastustus esti lain toteuttamisen. Palmerstonin kuoltua Russell toimi itse pääministerinä 1865–1866, mutta hänen hallituksensa valmistelema vaaliuudistus kaatui parlamentissa osan liberaaleista liityttyä esitystä vastustaneisiin konservatiiveihin. Russell erosi, jolloin lordi Derdy kokosi konservatiivihallituksen. Oppositioon jääneiden liberaalien uusi johtaja William Gladstone ilmoitti kannattavansa toteutumatta jäänyttä reformia. Konservatiivit olivat perinteisesti vastustaneet tällaisia uudistuksia, mutta nyt hallitus pelkäsi, että uudistusten jarruttajaksi leimautumisesta olisi haittaa puolueelle. Erityisen innokkaasti hanketta ryhtyi ajamaan valtiovarainministerinä toiminut Disraeli, joka antoi 1867 lakiesityksen parlamentille ja johti kamppailua sen puolesta. Kaikki konservatiivit eivät hyväksyneet uudistusta ja lordi Cranborne (sittemmin lordi Salisbury) erosi protestina hallituksesta. Disraeli oli halunnut sisällyttää lakiin erilaisia varauksia, mutta alahuoneen liberaalienemmistö poisti niistä suurimman osan ja laki hyväksyttiin lopulta liberaalien tuella paljon radikaalimmassa muodossa kuin useimmat konservatiivit olisivat osanneet odottaa. Pääministeri Derbyn mukaan muutos oli ”hyppy tuntemattomaan”.
Vuoden 1867 laki antoi äänioikeuden kaikille miehille, jotka omistivat talon kaupungissa tai maksoivat vähintään kymmenen punnan vuokraa vuodessa kalustamattomasta asunnosta. Tämän seurauksena osa kaupunkien työväestöstäkin sai ensi kertaa äänioikeuden. Maaseudulla varallisuuskynnystä alennettiin. Maanomistajat ja maanvuokraajat saivat äänioikeuden jo melko pienenkin maapalstan perusteella. Kaikkiaan uudistus kaksinkertaisti äänioikeutettujen määrän. Samalla alle 10 000 asukkaan kokoiset vaalipiirit menettivät kaikki toisen kahdesta edustajastaan. Näin vapautuneet 45 lisäpaikkaa jaettiin kasvaneille kaupungeille ja sellaisille, joilla ei entuudestaan ollut edustajia. Lisäksi Lontoon yliopisto sai yhden edustajan alahuoneeseen.
Vaikka vuoden 1867 uudistuksen tarkoituksena oli lisätä konservatiivien suosiota, liberaalit voittivat vuoden 1868 vaalit ja Gladstonesta tuli pääministeri.
HMS Sultan (1775)

Palvelus

Alus muutettiin 1797 vankilaivaksi ja se romutettiin 1816.
GeoSentric

Historiaa

Benefonin perusti vuonna 1988 diplomi-insinööri Jorma U. Nieminen, joka oli aiemmin toiminut Mobiran toimitusjohtajana. Nieminen jättäytyi yrityksestä 2004.
Vuonna 2007 Benefonin nimeksi vaihdettiin GeoSentric Oyj. Uuden nimen oli tarkoitus vastata yhtiön uutta toimialaa. Benefon oli samana vuonna ostanut vasta käynnistysvaiheessa olleen hollantilaisen GeoSolutions B.V. -nimisen yhtiön, joka oli kehittänyt paikkaperustaisiin palveluihin liittyvää tekniikkaa ja tuotteita. Samassa yhteydessä yhtiö päätti keskittyä ohjelmistoihin ja palveluihin.
GeoSentric Oyj joutui konkurssiin vuonna 2014 pitkään kestäneiden talousvaikeuksien jälkeen.

Osake ja talous

GeoSentricin osake oli listattuna Helsingin pörssissä 1993-2013. Osakkeenomistajia yhtiöllä oli kaiken kaikkiaan 7 499 (2.5.2011). 19.11.2010 GeoSentricin osakkeen arvo Helsingin pörssissä putosi 0,01 euroon eli yhteen senttiin. Vaihto oli vähäistä.
Helsingin pörssi poisti yhtiön osakkeen listaltaan 28.10.2013 lukien. Pörssin listauskomitean mukaan osake ei enää täyttänyt listallaoloa koskevia edellytyksiä.
Yhtiö oli pitkään taloudellisissa vaikeuksissa. Talousvaikeudet alkoivat, kun NMT-tekniikka jäi historiaan GSM-tekniikan tieltä eikä Benefon menestynyt kilpailussa. Yhtiön osakekurssi romahti jo vuonna 2001. Vuonna 2002 yhtiö oli vakavissa talousvaikeuksissa. Tuolloin yhtiön tuotekehitysosasto myytiin lähes kokonaisuudessaan Elcoteqille.
Vuonna 2007 yhtiö vaihtoi nimensä GeoSentriciksi ja sai uuden pääomistajan Hollannista, mistä yhtiön määräysvaltaa käytettiin siitä lähtien. Vuonna 2009 yhtiön suurin omistaja oli GeoHolding B. V. (28 %).
Vuonna 2011 GeoSentric myi MBO-kaupalla mobiililaitteiden liiketoiminnan yhdellä eurolla GeoSentricin toimivan johdon hallinnoimalle yritykselle Twig Com Oy:lle.
GeoSentricin liikevaihto vuonna 2012 oli 0 euroa. Tappiota se teki 0,59 miljoonaa euroa. Loppuvaiheessa yrityksen omistus oli ulkomaisten velkojien hallussa ja myös hallituksen kaikki kolme jäsentä olivat ulkomaalaisia.
Kohtla

Historiaa

Vanhimmat arkeologiset löydöt Kohtlan alueelta ovat 3 000–4 000 vuoden takaa. Kohtlan kunta muodostui 1800-luvulla. 1. huhtikuuta 1939 Kohtla ja Järve yhdistyivät Kohtlaksi. Kunnantalo sijaitsi Järvessä. Liitoksessa syntynyt kunta oli 7 844 asukkaallaan Virumaan suurin. Kohtla sai kaupunkioikeudet vuonna 1945 ja menetti ne vuonna 1959, kun Kohtla liitettiin Kohtla-Järven kaupunkiin. Kohtlasta tuli itsenäinen kunta jälleen vuonna 1992. 
Kunnan alueella sijaitsee monia baltiansaksalaisten kartanoita (Ontika, Kukruse, Järve, Kohtla, Toila ja Saka).

Kylät

Kohtlan kunnassa oli 17 kylää (viroksi küla):
Amula, Järve, Kaasikaia, Kaasikvälja, Kabelimetsa, Kohtla, Kukruse, Mõisamaa, Ontika, Paate, Peeri, Roodu, Saka, Servaääre, Täkumetsa, Valaste ja Vitsiku.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kohtlan kunnassa oli 1 399 asukasta, joista 708 (50,6 %) oli virolaisia, 558 (39,9 %) venäläisiä ja 132 (9,4 %) muita kansallisuuksia.
Chesterfield (savukemerkki)

Chesterfield on Altria Groupin savukemerkki. Tuotetta myydään Suomessa itsekäärittäväksi sekä kovapintaisissa askeissa, joissa savukkeita on 20 kappaletta EU-lainsäädäntöjen mukaisesti. Aiemmin Chesterfieldiä myytiin myös 17 savukkeen askeina, koska siitä saatiin tasahinta 3€. Tupakan verotuksen kiristyessä tuotekoista on luovuttu ja jäljellä on perusaski ja iso aski. Askeista oli aikoinaan monia eri kokoja, 17, 19, 20, 24 ja 30. EU:n lakien myötä askien koko on vakiintunut.
Monia vuosia Chesterfield-savukkeita tuotti Liggett & Myers Tobacco Company. Vuonna 1999 Liggett myi L&M-, Lark-, ja Chesterfield -tuotemerkit Phillip Morris Companylle, joka tunnetaan nykyään nimellä Altria Group.
Marucho Marukura

Marucho Marukura on kuvitteellinen hahmo Bakugan tv-sarjassa. Hänen kumppaneidensa nimet ovat Preyas, Elfin, Akvimos ja Radizen. Debyytissään hän on noin 11-vuotias. Hän on Aquos-ominaisuuden käyttäjä.

Tausta

Marucho on nuorin Bakugan-taistelijoista ja hän on erittäin lyhyt. Hänen perheensä on hyvin rikas, joten useimmat kulkuvälineet, joita taistelijat käyttävät, ovat Maruchon perheen omistamia. Marucho on poika.
Frinton-on-Sea

Uskonto

Frinton-on-Sea:ssä on kaksi anglikaanista maalaiskuntakirkkoa: St Mary the Virgin -kirkko sekä Magdalan Marian kirkko, joka rakennettiin vuonna 1928. Kunnassa on myös metodismikirkko, vapaakirkko, kristillisen tieteen sali ja roomalaiskatolinen kirkko. Lisäksi Frinton-on-Sea:ssä on nunnaluostari, jonka nunnat perustivat St Philomenan yksityiskoulun 4-11-vuotiaille.
Léon Degrelle

Léon Joseph Marie Ignace Degrelle (myös José de Ramirez Reina, 15. kesäkuuta 1906 Bouillon, Belgia – 1. huhtikuuta 1994 Málaga, Espanja) oli belgialainen poliitikko, joka loi rexisminä tunnetun äärioikeistolaisen aatteen ja rexistisen puolueen. Toisen maailmansodan ja Belgian miehityksen aikana hän oli yhteistoiminnassa saksalaisten kanssa, liittyi Waffen-SS:ään ja läheni voimakkaasti kansallissosialismia. Toisen maailmansodan jälkeen maanpaossa Espanjassa asunut Degrelle oli merkittävä toimija uusnatsiliikkeissä.
Degrelle perusti vuonna 1930 vallonialaisen katolisen ja fasistisen poliittisen liikkeen Christus Rexin (rexismi). Adolf Hitler ja Benito Mussolini rahoittivat ja tukivat rexismiä. Degrelle liittyi Waffen-SS:ään päätyen sen vallonialaisen siiven johtajaksi. Hänet ylennettiin SS-Obersturmbannführeriksi vuoden 1945 alussa ja Hitler henkilökohtaisesti luovutti hänelle rautaristin. Natsi-Saksan kukistumisen jälkeen Degrelle pakeni Francisco Francon Espanjaan. Hänet tuomittiin Belgiassa maanpetturuudesta kuolemaan, mutta Espanja ei suostunut luovuttamaan häntä Belgiaan.
Intialainen musiikki

Intialainen musiikki on yksi vanhimmista, rikkaimmista ja kehittyneimmistä yhä elävistä musiikkikulttuureista, joka vaikuttaa nykyisen Intian, Pakistanin, Bangladeshin ja Nepalin alueella, sekä voimakkaana sisällöllisenä panoksena suuressa osassa Kaakkois-Aasiaa, paikoin kiinalaiseen musiikilliseen traditioon sekoittuneena.

Klassinen intialainen musiikki

Intialainen taidemusiikki, sellaisena kuin se kahdessa eri traditiossaan, eteläisessä ja pohjoisessa, nykyään tunnetaan, on pitkän historiallisen kehityksen ja lukemattomien kulttuurivaikutteiden tulos. 1100- ja 1200-luvulta alkaen islamilaiset vaikutteet maan pohjoisosassa johtivat hindustani-musiikin kehittymiseen. Eteläisillä alueilla kehittynyttä musiikkia kutsutaan karnaattiseksi.

Elokuvamusiikki

Intialainen elokuvamusiikki liittyy "Bollywood"-nimellä kutsuttuihin musikaalielokuviin, joissa on runsaasti tanssikohtauksia.

Intialaiset musiikilliset instrumentit ja instrumenttiluokitus

Intialaiseen musiikkitieteelliseen traditioon nojaava musiikillisten instrumenttien luokitusjärjestelmä jakaa soittimet (vadja / vadya) neljään eri pääluokkaan. Soitinluokat perustuvat käytettävien instrumenttien rakenteellisiin ominaisuuksiin, eli soittimet jaetaan ryhmiin sen perusteella, miten musiikillinen ääni niissä muodostuu. Tantu viittaa kielisoittimiin, susir puhallinsoittimiin, avanada kalvollisiin sekä muutamiin muuntyyppisiin lyömäsoittimiin ja ghana tiettyihin idiofoneihin.
Crescence Seilern

Cresence Seilern (13. toukokuuta 1799 Brünn – 30. kesäkuuta 1875. Kiscenk) oli itävaltalaissyntyinen unkarilainen kreivitär, István Széchenyin suuri rakkaus. Hän oli kolmen lapsen äiti ja naimisissa iäkkään kreivi Károly Zichyn kanssa. Seilernin ja Széchenyin suhde säilyi yli kymmenen vuotta pelkkänä ystävyytenä, kunnes Seilern jäi vuonna 1834 leskeksi. István ja Crescence menivät naimisiin 1836, ja heille syntyi kaksi poikaa, Béla ja Ödön.
Kreivitär Zichy oli paitsi kaunis, Széchenyin mielestä myös moneesa suhteessa poikkeuksellinen niiden ylhäisten kaunottarien rinnalla, joihin hän oli aiemmin ihastunut. Széchenyi kirjoitti päiväkirjaansa:
»Nuo muut yrittävät lävistää toisen katsellaan. Pidän silmistä jotka katsovat minua silmiin ja heijastavat katsettani ystävällisesti ja vaatimattomasti.»
Tätä kuvausta kreivitär Széchenyin mielestä vastasi. Seilern oli kaikin tavoin lempeä ja naisellinen, mutta niin kauan kuin hän vielä oli Zichyn vaimo, hänen hyveellisyytensä piti Széchenyin välimatkan päässä, vaikka Széchenyin sanotaan olleen kärsimätön ja intohimoinen. Seilern oli Széchenyin innoittaja tämän toteuttaessa tavoitettaan, Unkarin synnyttämistä uudelleen. Seilern kirjoitti Széchenyille:
»Sinun ansiostasi maamme on noustava. Minä autan sinua tässä pyrkimyskessä, ja halua itselleni kunniaa siitä että saan palvella rakasta Unkariamme... Emme saa hukata päivääkään tekemättä jotakin sen edistämiseksi. Velvollisuutemme on tehdä mahdollisimman paljon. Aloittaminen ei riitä. Sinun on työskenneltävä mahtavan tehtäväsi eteen hellittämättä!»
Seilernin ja Széchenyin vanhemmasta pojasta Béla Széchenyista tuli tutkimusmatkailija.
Kaislakutoja

Levinneisyys

Kaislakutojaa tavataan hajanaisella alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Larry Fitzgerald

NFL-ura

Arizona Cardinals varasi Pittsburghin yliopistossa pelanneen Fitzgeraldin vuoden 2004 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen kolmantena pelaajana. Kaudella 2008 Fitzgerald pääsi pelaamaan Cardinalsin riveissä NFL:n mestaruusottelussa, Super Bowlissa. Cardinals kuitenkin hävisi ottelun 27-23, Fitzgeraldin kahdesta maalista huolimatta.
Fitzgerald solmi elokuussa 2011 Cardinalsin kanssa kahdeksan vuoden sopimuksen, arvoltaan 120 miljoonaa dollaria. Sopimus teki hänestä NFL:n viidenneksi parhaiten palkatun pelaajan.