Ruotsin maakunnat

Ruotsin maakunnat (ruots. landskap) olivat hallinnollisia alueita Ruotsissa  vuoteen 1634. Tämän jälkeen niiden seuraajiksi hallinnollisina alueina tulivat läänit ja maakuntajako jäi epäviralliseksi. Vielä nykyaikanakin monet ihmiset samastavat itsensä kotimaakuntaansa, vaikka niillä ei enää ole hallinnollista merkitystä. Maakuntajako perustui osittain jo esihistoriallisella ajalla olemassa olleisiin aluejakoihin. Keskiajalla maakunnat toimivat erillisinä hallinnollisina yksikköinä, joilla oli omat maakuntalakinsa. 
Myös Suomen historialliset maakunnat ovat ennen vuotta 1809 olleet Ruotsin maakuntia. Monet Etelä-Ruotsin nykyisistä maakunnista kuuluivat aikanaan Tanskaan, eikä niillä ole Ruotsin vallan aikana ollut omia maakuntalakejaan. Ruotsin nykyisistä maakunnista muita selvästi nuorempi on Norrbottenin maakunta, jota alettiin pitää omana maakuntanaan vasta Norrbottenin läänin perustamisen jälkeen vuonna 1810. Kun Norrbotten lasketaan mukaan, niin nykyisen Ruotsin rajojen sisällä on 25 maakuntaa. Niistä viisi on aiemmin kuulunut Tanskaan ja kolme Norjaan. Lisäksi Taalainmaan maakuntaan nykyään kuuluvat Idren ja Särnan pitäjät Älvdalenin kunnassa olivat aiemmin osa Norjaa.
1860-luvulla perustettujen maakäräjäkuntien rajat noudattavat läänien rajoja.

Maakuntien merkitys nykyään

Ruotsin maakunnilla ei nykypäivänä ole mitään poliittis-hallinnollista merkitystä, mutta kulttuurisissa ja historiallisissa yhteyksissä niitä käytetään ahkerasti. Monet ihmiset tuntevat suurempaa yhteenkuuluvuutta kotimaakuntaansa kuin kotilääniinsä, ja ruotsalaiset ilmoittavat kotiseudukseen mieluummin maakunnan kuin läänin. Tästä on kuitenkin joitakin poikkeuksia. Pohjois-Ruotsissa puhutaan useammin Norrbottenin läänistä ja Västerbottenin läänistä kuin Lapin, Norrbottenin ja Västerbottenin maakunnista. Myös maakuntarajojen useaan osaa jakamissa Tukholmassa ja Göteborgissa maakuntaan identifioituminen on heikkoa.
On monia esimerkkejä siitä, kuinka maakunnan asukkaat käyttävät juuri maakuntaa kulttuuri-identiteettinsä vahvistamiseen. Matkailualalla maakuntia käytetään usein markkinoimistarkoituksiin. Useimmat Ruotsin urheiluseurat on jaettu maakunnan mukaan, vaikka lääniin perustuvia aluejakojakin esiintyy (Västerbotten, Norrbotten, Tukholma ja Göteborg). Ruotsin riimukivet ja muut valtion historiallisen museon esinekokoelmat on jaoteltu maakuntien mukaan. Ruotsin Radiolla P4:lla on paikallisradiot 12 maakunnassa. Uppsalan yliopistossa on 13 maakunnan osakuntaa.
Monarkki antaa Ruotsin prinsseille ja prinsessoille herttuakunniksi yhden tai useamman maakunnan. Esimerkiksi kruununprinsessa Victoria on Länsi-Götanmaan herttuatar. Näillä arvonimillä ei ole mitään käytännön merkitystä, mutta ne ovat maakuntien viimeinen virallinen tehtävä. Tämä perinne on lähtöisin Vaasojen ajalta, jolloin Ruotsin maakunnille annettiin vaakunat ja ne nimettiin jo herttuakunniksi tai kreivikunniksi. Tämä jako oli voimassa vuoteen 1884 asti, jolloin kaikki Ruotsin maakunnat saivat luvan käyttää herttuankruunua vaakunakilvissään.

Norrbottenin maakunnan muodostuminen

Maakuntien rajat periytyvät vuodesta 1634 ja ne ovat periaatteessa muuttumattomia. Joitakin muutoksia maakuntarajoihin on kuitenkin tehty etenkin 1800-luvulla. Norrbottenia alueen asukkaat ovat pitäneet omana maakuntana sen jälkeen kun Västerbottenin läänin pohjoisosa erotettiin Norrbottenin lääniksi vuonna 1810. Vuonna 1995 valtakunnanheraldikko suunnitteli Norrbottenille oman maakuntavaakunan, mikä katsotaan epäsuoraksi tunnustukseksi asemasta maakuntana. Ennen maakuntavaakunan suunnittelua Norrbottenia pidettiin virallisesti Västerbottenin maakunnan osana, koska maakuntajako oli jäänyt pois käytöstä ennen Västerbottenin jakamista Västerbottenin ja Norrbottenin lääneihin.

Maakuntien rajat

Sanallisia kuvauksia maakuntien rajoista on ainakin eräissä Statistiska centralbyrånin vanhoissa julkaisuissa, joista tuorein kuvaa vuoden 1996 kunta- ja läänijaon mukaista tilannetta.
Vain Gotlannin tapauksessa maakunta ja lääni vastaavat toisiaan täydellisesti. Joissakin tapauksissa maakunta ja lääni saattavat suunnilleen vastata toisiaan, mutta eivät kuitenkaan aivan täydellisesti (esimerkiksi Taalainmaa). Joku maakunta voi kuulua useampaan lääniin (esimerkiksi Södermanland) ja lääniin voi vastaavasti kuulua kokonaan tai osittain useita maakuntia (esimerkiksi Gävleborgin lääniin kuuluvat Gästrikland ja Hälsingland).
Maakuntien rajat eivät lääninrajojen lisäksi noudata kaikkialla nykyisten kuntienkaan rajoja. Monet kunnat kuuluvat vain yhteen maakuntaan, mutta eräät kunnat kuuluvat osittain kahteenkin maakuntaan. Esimerkiksi Båstadin kunta kuuluu pääosin Skånen maakuntaan, mutta pieniltä osin myös Hallandin maakuntaan.
Kaikissa tapauksissa maakuntarajat eivät noudata edes ennen 1950- ja 1970-lukujen suuria kuntauudistuksia Ruotsissa voimassa ollutta kuntajakoa. Esimerkiksi Hörneforsin entinen kunta ja nykyinen seurakunta kuuluu osin Västerbottenin ja osin Ångermanlandin maakuntaan.