google/wiki40b huggingface dataset:
Atlantin orjakauppa

Atlantin orjakauppa tapahtui Atlantin valtamerellä 1400-luvulta 1800-luvulle saakka. Suurin osa heistä, jotka orjuutettiin ja kuljetettiin uuteen maailmaan olivat afrikkalaisia Keski-Afrikasta ja Länsi-Afrikasta. Muut afrikkalaiset myivät heidät eurooppalaisille orjakauppiaille.
Isobaarinen prosessi

Isobaarinen prosessi on termodynaaminen prosessi, jossa paine pysyy vakiona, mutta muut systeemin suureet, kuten tilavuus ja lämpötila muuttuvat. Termi muodostetaan kreikan sanoista isos (sama) ja baros (painava).
Jos systeemi on tietyn massainen ideaalikaasu, noudattaa sen tilavuus ja lämpötila Gay-Lussacin lakia.
Kärnten

Historia

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto II päätti tehdä Kärntenistä itsenäisen herttuakunnan vuonna 976 heikentääkseen Baijerin valtiota. Kärnten on siten nykyisen Itävallan vanhin osavaltio. Siihen kuului perustamisaikana myös naapurimaakuntia kuten Krain ja Marchia Carantana, joka myöhemmin sai nimen Steiermark. 1000-luvun alussa ne kuitenkin erosivat Kärntenistä. Alueen valtioita hallitsivat monet kilpailevat aatelissuvut, esimerkiksi Luitpold, Salier, Ludolf, Eppenstein, Sponheim ja Meinhard. Vuonna 1335 Kärnten siirtyi Habsburg-suvun haltuun.
Kärten kärsi 1330- ja 1340-luvulla useista luonnonkatastrofeista, kuten heinäsirkoista, maanjäristyksestä, maanvyörymästä ja rutosta. Myös 1400-luvun loppupuoli oli Kärntenille vaikea. Osmanien hyökkäys toistui vuosien 1473 ja 1483 välillä viisi kertaa. 1480-luvulla unkarilaisten armeija miehitti maan lyhyeksi aikaa. Miehitysajat nostattivat talonpoikien tyytymättömyyttä ja kapinoita. Myöhemmin arkkiherttuatar Maria Teresian aikana Kärnten menetti itsenäisyytensä, kun se vuonna 1782 liitettiin Steiermarkiin. Itävalta-Unkarin osana se oli mukana ensimmäisessä maailmansodassa, ja Alpeilla käytiin hankalissa oloissa sotaa Italiaa vastaan. Sodan jälkeen Kärntenin pohjoisosa liitettiin uuteen Itävaltaan, mutta eteläosa Jugoslaviaan. Kärnten kävi sitä vastaan lyhyen rajasodan. Asia ratkaistiin vuoden 1920 kansanäänestyksellä, jossa valtaosa eteläisen Kärntenin asukkaista äänesti Itävaltaan kuulumisen puolesta.
2000-luvun alussa Kärntenin osavaltion kuvernöörinä (Landeshauptmann) oli oikeistopopulistisen FPÖ-puolueen johtaja Jörg Haider, joka menehtyi auto-onnettomuudessa lokakuussa 2008. 2000-luvulla Kärnteniä kuohutti Ortstafelkonflikt. Itävallan lain mukaan paikkakunnilla, joilla on vähintään 10 %:n sloveeni- tai kroaattivähemmistö, tulee paikkakunnan tienviittojen olla kaksikielisiä. Haider ei noudattanut lakia, vaan kielsi tienviittojen muuttamisen kaksikielisiksi.
Suuri lammasseikkailu

Juoni

Romaanissa tavallista elämää viettävä, nimetön päähenkilö saa salaperäiseltä järjestöltä määräyksen etsiä erityinen tähtikuvioinen lammas. Vihjeenä hänellä on ainoastaan yksi valokuva. Järjestön ohjeet ovat selvät: hänen on yksinkertaisesti saatava lammas käsiinsä. Järjestön motiivit paljastuvat pikkuhiljaa tarinan edetessä. Valokuvan alkuperää pohtien päähenkilömme matkaa Pohjois-Japaniin uuden, kauniskorvaisen, naisystävänsä kanssa. Matkan varrella päähenkilö kohtaa vanhoja ystäviä ja yrittää selvittää mahdottomalta tuntuvaa lampaan arvoitusta. Toimeksiannon antanut järjestö seuraa tarkasti hänen jälkiään. Lopulta päähenkilö löytää itsensä keskeltä Japanin karua erämaata, jossa piilee ratkaisun ydin.

Suomennokset

Suuren lammasseikkailun on suomentanut Leena Tamminen vuonna 1993 (Tammi; Keltainen kirjasto 267, Helsinki).
Timo Kalaoja

Timo Veikko Kalaoja (21. toukokuuta 1946 – 6. kesäkuuta 1988 Keuruu) oli suomalainen muusikko ja säveltäjä. Kalaojan säveltämiä kappaleita olivat mm. hänen puolisonsa Katri Helenan sanoittama ja levyttämä Ystävä, joka sijoittui jaetulle toiselle sijalle Suomen euroviisukarsinnassa 1978 ja niin ikään Katri Helenan vuonna 1979 levyttämä, Juha Vainion sanoittama Niin haaveet kantaa. Timo Kalaoja avioitui Katri Helenan kanssa vuonna 1973 ja oli Katri Helenan toinen puoliso. Avioliitosta syntyi yhteensä kolme lasta, joista poika Juha Kalaoja kuoli äkilliseen sydänkohtaukseen 33-vuotiaana vuonna 2009. Timo Kalaoja sai yllättäen keikkamatkalla Keuruulla kesäkuun alussa vuonna 1988 äkillisen sydäninfarktin ja kuoli elvytyksestä huolimatta, hän oli kuollessaan 42-vuotias. Vain muutama kuukausi miehensä kuoleman jälkeen Katri Helena osallistui Syksyn Säveleen kauniilla rakkauslaululla "Me teimme sen", jonka Junnu Vainio oli sanoittanut Katri Helenan miehensä menettämisen jälkeisten ajatusten ja tunteiden pohjalta.
Paroni

Suomessa

Suomen aateliin on introdusoitu 63 vapaaherrallista sukua, joista mieslinjaisena on säilynyt 25. 
Suomen alueella myönnettiin useita läänitysalueita vapaaherrakunniksi 1500- ja 1600-luvuilla. Vapaaherrakuntien läänitykset peruttiin vuoden 1680 reduktiossa.
Andrei Ljaptšev

Andrei Ljaptšev (12. joulukuuta (J: 30. marraskuuta) 1866 Resen, Makedonia – 6. marraskuuta 1933 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1926–1931.
Ljaptšev kävi koulua Monastirissa, Salonikissa ja Filippopolissa, ja suoritti sen jälkeen yliopisto-opintoja Zürichissä, Berliinissä ja Pariisissa. Opiskeluaikanaan hän oli mukana liikkeessä, joka ajoi vuonna 1885 toteutunutta Itä-Rumelian yhdistämistä Bulgariaan. Hän tuki myös slaavimakedonialaisten kumousliikehdintää. Myöhemmin hän työskenteli toimittajana demokraattisen puolueen Priaporets-lehdessä ja toimi pitkään osuustoimintaliikkeen kansallisen keskusneuvoston puheenjohtajana. Vuonna 1908 Ljaptšev valittiin Bulgarian parlamenttiin ja seuraavan kolmen vuoden aikana hän toimi maatalous- ja kauppaministerinä sekä valtiovarainministerinä peräkkäisissä hallituksissa. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa hän oli jälleen valtiovarainministerinä ja sodan jälkeen jonkin aikaa sotaministerinä. Ministerin ominaisuudessa hän allekirjoitti sekä vuoden 1908 sopimuksen Bulgarian täydellisestä itsenäisyydestä että myös syyskuun 1918 raskaan aselevon.
Ljaptšev vangittiin pääministeri Aleksandăr Stambolijskin diktatorisen hallinnon aikana vuonna 1922, ja hänet vapautettiin Stambolijskin syrjäyttämisen myötä kesäkuussa 1923. Ljaptševista tuli pääministeri Aleksandăr Tsankovin ympärille muodostuneen Demokraattinen yhteistyö -nimisen poliittisen koalition johtaja, ja Tsankovin erottua tammikuussa 1926 Ljaptšev seurasi häntä pääministerinä. Ljaptševin hallitus, jolla oli jatkuvasti tukenaan parlamentin konservatiivinen enemmistö, ei ollut oppositiota kohtaan yhtä ankara kuin edeltäjänsä. Tämä mahdollisti toisaalta kommunisteille laillisen toiminnan jatkamisen uuden peiteorganisaation suojassa, toisaalta myös kiihkokansallismielinen VMRO-järjestö sai lisää toimintavapauksia ja saattoi jatkaa terrori- ja salamurhatoimintaansa. Järjestö käytännössä hallitsi joitain osia maasta ja jatkoi myös hyökkäyksiään rajan yli Jugoslavian puolelle. Tämän seurauksena Bulgarian suhteet Jugoslaviaan ja Kreikkaan kiristyivät. Yleisesti Ljaptševin pääministerikausi oli kuitenkin Bulgariassa sisäisesti vakaampaa aikaa kuin 1920-luvun alkupuoli ja poliittinen elämä kutakuinkin normalisoitui. Vuosikymmenen lopulla myös maan talous kasvoi ja tuotantoluvut ylittivät viimein maailmansotaa edeltäneen tason. Ljaptšev ei kuitenkaan saanut Britanniaa tai Ranskaa suostumaan Bulgarialle määrättyjen sotakorvausten ehtojen helpottamiseen.
Ljaptševin aikana Bulgaria alkoi osallistua innokkaasti Kansainliiton toimintaan murtaakseen sodanjälkeisen eristyneisyytensä kansainvälisessä politiikassa. Vuonna 1926 Kansainliitto pakotti kreikkalaiset joukot perääntymään Bulgarian maaperältä. Vuosina 1927–1928 Bulgaria sai myös Kansainliitolta merkittävän lainan, mutta Ljaptševin pääministerikauden loppuvuosia leimasi suuri taloudellinen lama. Hallituskoalitio hävisi lopulta vuoden 1931 vaalit ja Ljaptšev joutui väistymään pääministerin paikalta.
Liro Vendelino Meurer

Liro Vendelino Meurer (s. 13. heinäkuuta 1954 Salvador do Sul) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Porto Alegren arkkihiippakuntaan João Cláudio Colling 12. joulukuuta 1981. Hänet nimitettiin Passo Fundon vihkipiispaksi sekä Thucca in Numidian titulaaripiispaksi 14. tammikuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 22. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dadeus Grings, jota avustivat Pedro Ercílio Simon ja José Mário Stroeher.
Meurer sai 24. huhtikuuta 2013 nimityksen Santo Ângelon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. kesäkuuta.
Gustaf Dahlberg

Gustaf Dahlberg (22. joulukuuta 1821 Huittinen – 26. syyskuuta 1906 Turku) oli suomalainen kirkkoherra ja suomentaja, vuodesta 1891 Turun tuomiorovasti.
Dahlbergin vanhemmat olivat Huittisten pitäjänseppä Jakob Gustafsson Dahlberg ja Valborg Mattsdotter Praadi. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1842. Dahlberg vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa vuonna 1844.
Dahlberg oli Vihdin kirkkoherran apulaisena vuodesta 1844 ja Vihdin pitäjänapulaisena vuodesta 1847. Hän sai varapastorin arvon 1856. Dahlbergista tuli Kaarinan kappalainen 1860 ja hän oli ajoittain vt. kirkkoherrana Vihdissä ja Kaarinassa. Hän oli sitten Turun tuomiokirkkoseurakunnan 3. kappalaisena vuodesta 1868 (astuen virkaan 1870) ja Sääksmäen kirkkoherrana vuodesta 1874. Dahlberg sai rovastin arvon vuonna 1875 ja hän oli vt. lääninrovastina vuodesta 1877 ja vakinaisena lääninrovastina vuodesta 1879. Dahlberg oli myös Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1879–1882 ja 1888–1891 sekä Turun tuomiorovastina vuodesta 1890.
Hän jatkoi Wilhelm Carlssonin aloittamaa raamatunselitysteosta, ja hän toimitti lehtiä Tähti ja Suomen Lähetys-Sanomia. Hän osallistui säätyvaltiopäiville 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885. Kirkollisesti hän edusti evankelisen suunnan oikeistoa. Dahlberg suomensi runsaasti uskonnollista kirjallisuutta.
Dahlberg oli kahdesti naimisissa. Hän solmi ensimmäisen avioliiton 1845 Karolina Vilhelmina Packalénin kanssa, joka kuoli 1867. Seuraavana vuonna hän avioitui Augusta Olivia Randelin kanssa, joka kuoli 1920. Hänellä oli kaksi poikaa, Närpiön kirkkoherra Lars Gustaf Viktor Dahlberg (1847-1924) ja paperikauppias ja tehtailija Otto Julius Dahlberg (1849-1838).
Nuoret sankarit 2

Juoni

Elokuvassa vanha mies Brushy Bill Roberts muistelee nuoruuttaan, väittäen olevansa Billy the Kid. Hän kertoo vuodesta 1879, vuosi Lincoln Countyn kauppasodan jälkeen. Billy oleskelee Fort Summerissa ja hän on ottanut jengiinsä Arkansas Dave Rudabaughin ja Patrick Floyd Garrettin.
Myöhemmin Billy tapaa vanhat kaverinsa Chavezin ja Docin pelastaessaan nämä Lincolnista. Billy aikoo suunnata joukkonsa kohti Meksikoa, mutta Garrett, Billyn paras kaveri kieltäytyy lähtemästä ja myöhemmin hänet palkataan uudeksi Lincoln Countyn sheriffiksi, koska Kidin riehuminen kiristää lainvalvojien pollaa jo sietämättömästi, ja Garrett on mahdollisesti ainoa, joka pystyisi saamaan Billy the Kidin kiinni. Garrett lähtee miehineen Billyn ja muiden perään, ja Uuden Meksikon kuuluisimman lainsuojattoman jahti alkaa.
Vajaasointu

Vajaasointu merkitsee sointua, josta on jätetty jokin sen itsenäisistä sävelistä pois.

Avosoinnut

Avosoinnut sisältävät vain avosävyisiä intervalleja, eli priimejä, oktaaveja, kvartteja ja kvinttejä. Kolmisoinnusta voidaan esimerkiksi jättää pois terssi, jolloin soinnun duuri- tai molliluonne häviää, ja se muuttuu sävyltään avosointiseksi. Tällaiset soinnut, eli terssittömät kolmisoinnut, olivat etenkin keskiajan ja renessanssin musiikissa yleisiä varsinkin lopukkeissa. Klassisen ajan musiikissa niitä pyrittiin välttämään, tosin poikkeuksen tähän tekee esim. Beethoven yhdeksännessä sinfoniassaan. Tonaalisessa musiikissa avosointuja käytetään lähinnä vain arkaaisen sävyn aikaansaamiseksi.

Kvintittömät soinnut

Kvintin poisjättäminen vaikuttaa soinnun luonteeseen kaikkein vähiten, koska se on, kuten mainittua, avosointinen intervalli. Septimisoinnuissa kvintti joudutaan usein jättämään pois; noonisoinnuissa tämä tehdään lähes aina. Kolmisoinnuistakin kvintti voidaan lähinnä äänenkuljetuksellisista syistä jättää pois, mutta silloin sen sointi käy sävyltään hieman tehottomaksi.
Maynie Sirén

Maynie Helena Margaretha Sirén (o.s. Smolander; 27. elokuuta 1924 Viipuri – 19. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen laulaja. Hän aloitti levytysuransa vuonna 1951 ruotsin kielellä. Hän oli kaksi kertaa naimisissa, ensin Gustav Sirénin kanssa ja sitten Einar Englundin kanssa.
Maynie Sirén kouluttautui lääkintävoimistelijaksi mutta opiskeli myös laulua Suomessa Aune Antin ja Frida Sergejeffin johdolla sekä Pariisissa Charles Panzeran johdolla. Hän aloitti 1951 uransa iskelmälaulajana mutta siirtyi vuosien mittaan yhä enemmän laulelman suuntaan. 1960-luvulla hän esiintyi omissa chanson-illoissaan Pohjoismaissa ja Neuvostoliitossa, usein säestäen itseään kitaralla.
Moskovan kansainvälisessä laulukilpailussa 1957 hän voitti ensimmäisen palkinnon kevyen musiikin sarjassa ja toisen palkinnon kansanlaulusarjassa.
Maynie Sirénin levytystuotanto sisältää noin 90 kappaletta.
Afroaasialaiset kielet

Afroaasialaiset kielet on kielikunta, johon kuuluu noin 240 kieltä. Niitä puhuu yli 350 miljoonaa ihmistä muun muassa Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Kielikuntaa on aiemmin kutsuttu myös seemiläis-haamilaisiksi kieliksi, mutta nimityksestä on nykyisin luovuttu, koska kielten jaolla seemiläisiin ja haamilaisiin kieliin ei ole kielitieteellistä perustetta. Haamilaisilla kielillä tarkoitettiin tämän kielikunnan muihin haaroihin kuin seemiläisiin kuuluvia, Pohjois- ja Itä-Afrikassa puhuttavia kieliä.
Juha-Pekka Loikas

Juha-Pekka Loikas (s. 7. maaliskuuta 1980 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Norjassa Stavanger Oilersin riveissä.
Loikas on Hyvinkään Ahmojen kasvatti ja pelannut myös Hyvinkään Ahmoissa Mestistä, on myös voittanut A-junioreiden SM-kultaa Jokereissa. HPK:hon hän siirtyi kaudella 2003–2004. Loikas tunnetaan HPK:sta parhaiten hyvänä kahden suunnan pelaajana, sillä "Juhis" pelaa sekä hyökkäys- että puolustussuuntaan tunnollisesti.

Saavutuksia

Voitti Suomen mestaruuden HPK:n paidassa keväällä 2006. Norjan mestaruus (Stavanger Oilers) keväällä 2010 ja 2013
Yhdistys- ja vakuuskirja

Yhdistys- ja vakuuskirja (ruots. Förenings- och säkerhetsakten) vuodelta 1789 oli perustuslain tasoinen säädös, joka muutti vuoden 1772 hallitusmuotoa ja siten laajensi Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n valtaoikeuksia.
Yhdistys- ja vakuuskirja poisti valtiopäiviltä aloiteoikeuden ja oikeuden päättää hyökkäyssodasta Valtiopäivät säilyttivät kuitenkin oikeuden päättää veroista.
Toinen merkittävä muutos oli valtaneuvoston lakkauttaminen. Koska osa valtaneuvostosta oli aiemmin toiminut korkeimpana oikeutena, täytyi sen lakkauttamisen jälkeen perustaa uusi erillinen korkein oikeus. Näin tuomiovalta erotettiin toimeenpanovallasta Montesquieun vallan kolmijako -opin mukaisesti.
Yhdistys- ja vakuuskirja myös kavensi aateliston yksinoikeutta moniin virkoihin. Muun muassa tästä syystä aatelisto ei hyväksynyt sitä ennen vuoden 1800 valtiopäiviä. Ja koska vuoden 1772 hallitusmuodon mukaan säätyprivilegioita sai muuttaa vain kaikkien säätyjen suostumuksella, oli yhdistys- ja vakuuskirja tässä suhteessa perustaltaan laiton 1800 valtiopäiviin asti.
Toisin kuin aateliset, talonpojat olivat hyvin tyytyväisiä yhdistys- ja vakuuskirjaan, sillä siihen sisältyi monia talonpojan asemaa parantavia uudistuksia. Esimerkiksi verorästit eivät enää voineet johtaa perintötilan muuttamiseen kruununtilaksi. Talonpojat saivat myös oikeuden ostaa verovapaita rälssitiloja, joita siihen saakka olivat saaneet omistaa vain aateliset sekä vuodesta 1723 lähtien myös porvarit.
Ruotsissa yhdistys- ja vakuuskirja oli voimassa vuoteen 1809. Suomessa se säilyi voimassa 110 vuotta pidempään, aina vuoden 1919 hallitusmuodon voimaantuloon saakka. Venäjän vallan aikana yhdistys- ja vakuuskirja oli äärimmäisen hallitsijavaltaisuutensa vuoksi usein suurena esteenä Suomen valtiollisen ja yhteiskuntaelämän kehittämiselle. Samaan aikaan yhdistys- ja vakuutuskirjan kanssa oli vahvistettu myös erilliset vakuutukset porvaris- ja talonpoikaissäädyille, ja ne olivat Suomessa eräiltä osin voimassa vuoteen 1995 saakka.
Haapalehto

Ylä-Haapalehto

Eteläisempi Ylä-Haapalehto sijaitsee lähellä Hiukkavaaran entistä kasarmialuetta. Alueen rakennuskanta on pääasiassa omakotitaloja eri vuosikymmeniltä, rivitaloyhtiöitä on lähinnä Haapalehdontien ympärillä. Ylä-Haapalehdon alue on rakennettu täyteen muutamia tontteja lukuun ottamatta.
Alueen harvoista yrityksistä kenties tunnetuin on Haapalehdontien varrella sijaitseva grillikioski Lehto-Grilli.

Ala-Haapalehto

Laaja Ala-Haapalehdon alue sijoittuu Ruosteojan, Maanmittarintien, Parkkisenkankaantien ja Vaalantien rajaamalle alueelle. Lisäksi alueeseen kuuluvat Maanmittarintietä risteävien teiden koillispäät. On tulkinnanvaraista, kuuluvatko myös Kulma-, Löyly- ja Sivutie Ala-Haapalehtoon. Alueen rakennuskanta on pääasiassa omakoti- ja rivitaloja. Alueella on kaksi päivittäistavarakauppaa. Näistä toinen on Suomen sadas Lidl-myymälä, joka avattiin 15. kesäkuuta 2006. Taitoluistelija Susanna Pöykiö on kotoisin Ala-Haapalehdosta.
Ala-Haapalehdon aluetta halkoo pitkään rossipolkuna tunnettu pyörätie. Alueella on kaksi urheilukenttää, joiden molempien vieressä on talvisin mäenlaskupaikkana käytettävä täyttömaasta muodostettu mäki.
Alueella sijaitsi 1980-luvulla myös koulu, Haapalehdon ala-aste, joka kattoi peruskoulun luokat 1 ja 2.
Leo Rajama

Leo Kanutus Rajama (sukunimi vuoteen 1927 Granqvist, 10. heinäkuuta 1899 Viipuri – 12. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari.
Leo Rajaman vanhemmat olivat Viipurin poliisilaitoksen vahtimestari Emil Granqvist ja Anna Granskog. Hän opiskeli Viipurin taiteenystävien piirustuskoulussa 1915–1922 ja teki opintomatkan Pariisiin 1935. Hän osallistui muun muassa Helsingin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1928, Viipurin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1930, Suomen Taideakatemian näyttelyihin 1938 ja 1953 sekä Suomen Taideyhdistyksen 100-vuotisnäyttelyyn 1946. Rajama kuului Viipurin Taiteilijaseuran perustajajäseniin ja hänestä tuli seuran kunniajäsen 1979.
Leo Rajaman tytär on kuvataiteilija Marjatta Sarasalo ja tyttärenpoika ympäristötaiteilija Sami Sarasalo.
Takaikkuna

Juoni

L. B. Jefferies (James Stewart) on uutisvalokuvaaja, joka on työtehtävässään joutunut onnettomuuteen ja katkaissut jalkansa. joutunut viikoiksi kipsi jalassa kotiinsa ainoana harrastuksenaan naapureiden tekemisten seuraaminen. Kuumina kesäpäivinä hänen luonaan käyvät vakuutusyhtiön sairaanhoitaja Stella (Thelma Ritter) ja Jeffiin rakastunut seurapiirineiti Lisa Fremont (Grace Kelly). Vaikka Lisa on Jeffiin rakastunut ja haluaisi seurata tätä ympäri maailman, Jeffiä suhde kuitenkin mietityttää.
Eräänä yönä Jeff kuulee huudon ja huomaa Lars-nimisen naapurin poistuvan asunnostaan lukuisia kertoja. Seuraavana päivänä tämän vaimosta ei ole tietoakaan, ja Jeff alkaa epäillä Larsin murhanneen vaimonsa. Hänellä on kuitenkin kova työ saada Lisa uskomaan asiaa. Hänen poliisiystävänsä suostuu tutkimaan asiaa mutta ei tutkimusten jälkeen löydä asiasta mitään hämärää. Naapurin koiran tapon jälkeen Jeff on entistä vakuuttuneempi siitä, että on oikeassa. Liittoutumalla Lisan ja Stellan kanssa Jeff päättää selvittää asian. Jeff huijaa Larsin ulos asunnostaan. Lisa ja Stella lähtevät ulos pihalle etsimään johtolankoja mutteivät löydä mitään. Sen jälkeen Lisa päättää kiivetä Larsin tyhjänä olevaan asuntoon ja on joutua Larsin murhaamaksi miehen palatessa takaisin kotiin. Sen jälkeen Lars tulee käymään Jeffin luona ja miehet tappelevat, jonka seurauksena Jeff putoaa ikkunasta pihalle. Lars joutuu poliisin haaviin, ja Jeff katkaisee molemmat jalkansa.

Tuotanto

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat yhteen ainoaan lavasteeseen, joka käsittää päähenkilön huoneen ja sen takaikkunasta näkyvän sisäpihan ja vastapäiset asunnot. Eräs syy rajatussa tilassa tapahtuvan elokuvan onnistumiseen oli käsikirjoittaja John Michael Hayes, jolla oli taito kirjoittaa elävää ja humoristista vuoropuhelua ja luoda uskottavia henkilöhahmoja. Pääosissa Hitchcockilla oli käytettävissään kaksi luottonäyttelijää. Grace Kelly oli ollut pääosassa Hitchcockin edellisessä elokuvassa Täydellinen rikos ja James Stewart pari vuotta aiemmin Köydessä, joka myös oli yhden lavasteen elokuva.
Elokuva on tullut tunnetuksi myöskin kameratyöstään. Koko elokuvan aikana kamera ei koskaan kuvaa mitään minne päähenkilömme ei pienestä huoneesta, jossa hän on jalkavaivansa vuoksi jumissa, näkisi. Tarkoituksena oli pistää katsoja jumiin asuntoon, jossa päähenkilömmekin on jumissa.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Takaikkuna oli Epäilyksen varjon ohella Hitchcockin omia suosikkielokuvia.
Pääasiassa tekijänoikeudellisten syiden takia Takaikkunaa ei nähty yli kymmeneen vuoteen ennen sen uusintaensi-iltaa 1983. Ensimmäisen viiden kuukauden aikana Takaikkuna tuotti Yhdysvalloissa 6,8 miljoonaa dollaria. Suomessa elokuvan uusintaensi-ilta oli 23. maaliskuuta 1984.
Takaikkuna valittiin vuonna 1997 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia.
Eiderstedt

Eiderstedt (saks. Eiderstedt, tansk. Ejdersted) on niemimaa Pohjois-Frieslandin piirikunnassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Pohjois-Saksassa. Pohjanmeren rannalla sijaitseva Eiderstedtin niemimaa on noin 30 kilometriä pitkä ja 15 kilometriä leveä.
Alue on nykyään turistien suosiossa, varsinkin Sankt Peter-Ordingin suositussa kylpyläkaupungissa niemimaan länsiosassa. Noin 40 metriä korkea Westheverin majakka on Saksan tunnetuimpia majakoita.
Spartacus

Spartacus (n. 100 eaa. – 71 eaa.) oli traakialainen gladiaattori, joka johti orjakapinaa Roomaa vastaan vuosina 73 eaa. – 71 eaa. Hän sai lopulta surmansa taistelussa roomalaisia vastaan.

Tausta

Spartacus oli traakialainen, jonka kotiseudun Rooman diktaattori Sulla oli valloittanut Spartacuksen ollessa nuori. Antiikin historioitsijat antavat Spartacuksen taustasta vaihtelevaa tietoa. Plutarkhoksen mukaan Spartacus oli "enemmän kreikkalainen kuin traakialainen" sekä poikkeuksellisen älykäs ja sivistynyt. Appianoksen mukaan Spartacus oli kerran taistellut roomalaisia vastaan, joutunut vangiksi ja myyty orjaksi. Floruksen mukaan Spartacus oli roomalaisarmeijan palkkasoturi, joka vangittiin karkuruudesta ja varkaudesta. Plutarkhoskin pitää Spartacusta palkkasoturina. Hänen mukaansa Spartacus vangittiin yhdessä vaimonsa kanssa, joka oli profeetta ja joka seurasi Spartacusta tämän elämän loppuun asti.

Gladiaattorikoulu ja pako

Roomalaisten vangittua Spartacuksen hänet vietiin kahleissa Rooman eteläpuolelle Capuaan Lentulus Batiatuksen gladiaattorikouluun.
Spartacusta ja satoja muita orjia koulutettiin Capuan gladiaattorikoulussa taistelemaan areenalla kuolemaan asti, ja Spartacus tiesi että hänellä ei siinä tapauksessa olisi montakaan elinvuotta jäljellä. Keväällä 73 eaa. Spartacus teki 200 muun orjan kanssa suunnitelman vallata gladiaattorikoulun tilat ja aseet, surmata vartiojoukot ja murtautua vapaaksi. Ennen H-hetkeä yksi vangeista kuitenkin kavalsi toverinsa ja varoitti roomalaisia vartijoita, joten kapinalliset joutuivat muuttamaan suunnitelmiaan. He valtasivat gladiaattorikoulun keittiön ja haalivat sieltä mukaansa keittiöveitsiä ja kaikkea muuta aseeksi kelpaavaa. Heidän onnistui tappaa kaikki vartijat, ja historioitsija Sallustiuksen mukaan heistä 74 pääsi pakoon. Pakomatkansa alussa joukko törmäsi vaunuihin, jotka oli lastattu täyteen gladiaattorien aseita, ja he ottivat kuormasta itselleen gladiusmiekkoja, keihäitä ja kolmipiikkisiä atraimia.