google/wiki40b huggingface dataset:
Peppi Pitkätossu

Peppi Pitkätossu (ruots. Pippi Långstrump) on ruotsalaisen lastenkirjailijan Astrid Lindgrenin luoma satuhahmo, itsenäinen ja suunnattoman voimakas pikkutyttö. Pepin tarina syntyi 1940-luvun alussa, kun Lindgrenin piti kertoa sairaana olevalle tyttärelleen tarinoita. Muutamia vuosia myöhemmin, kun hän oli kirjoittanut jo pari muuta kirjaa, hän päätti viimeistellä Pepin kirjaksi. Vuonna 1945 hän lähetti Pepin lastenkirjakilpailuun ja sai sillä ensimmäisen palkinnon.

Pepin hahmo

Peppi Pitkätossun esikuvaksi mainitaan ruotalaisen kirjailijan Ester Blenda Nordströmin luoma poikatyttö Ann-Mari. Nordströmiä puolestaan innoitti L. M. Montgomeryn Annan nuoruusvuodet.
Peppi asuu yksinään Huvikumpu-nimisessä omakotitalossa. Hän on maailman voimakkain tyttö. Hänen koko nimensä on Peppilotta Sikuriina Rullakartiina Kissanminttu Efraimintytär Pitkätossu. Hänellä on hullunkuriset vaatteet sekä oranssinpunaiset hiukset, jotka ovat kahdella sivuille päin sojottavalla letillä sekä pisamat. Huvikummussa asustavat myös Pepin apina Herra Tossavainen sekä hevonen, josta Peppi käyttää kirjan alkuperäisversiossa hellittelynimeä Lilla Gubben (Pikku-Ukko). Pepin isä on merikapteeni ja alkuasukaskuningas Etelä­meren saarella. Pepin äiti on enkelinä taivaassa. Pepillä on matkalaukullinen kultarahoja, jota rosvokaksikko, Kukkanen ja Jymy-Juntunen, yrittää ryövätä. Pepin parhaat kaverit ovat naapurissa asuvat sisarukset Tommi ja Annika.
Myöhemmin on pohdittu Peppi Pitkätossu -kirjojen valkoista maailmankuvaa ja rasistisuutta. Vuoden 2015 jälkeen Ruotsissa julkaistuissa uusissa Peppi-kirjojen painoksissa Pepin isä ei ole enää neekerikuningas vaan Etelämeren kuningas. Samaten uudemmissa suomennoksissa Pepin isä ei ole enää alkutekstin mukaisesti ”neekerikuningas” (ruots. negerkung) vaan ”hottentottien kuningas”. 
Norjan radion lastenkuunnelmissa hän on puolestaan ”kuningas Etelämeren saarella”.
Pepistä on tehty useita näytelmäelokuvia ja pari piirroselokuvaa. Tunnetuimmat näytelmäelokuvat olivat Olle Hellbomin ohjaamia, ja  pääosissa nähdään Inger Nilsson (Peppi), Pär Sundberg (Tommi) ja Maria Persson (Annika). Peppi Pitkätossu -animaatioelokuvissa Pepin ääninäyttelijä on Henni-Liisa Stam.
Vuonna 2014 Peppi Pitkätossu valittiin sanomalehti Dagens Nyheterin yleisöäänestyksessä Ruotsin tärkeimmäksi kulttuuri-ilmiöksi.
Teollisuuskoulu

Teollisuuskoulut olivat vuosina 1885–1941 Suomessa toimineita teknillisiä oppilaitoksia, joissa koulutettiin työnjohtajia ja mestareita teollisuuden ja rakennustoiminnan palvelukseen.
Vuonna 1885 Suomen senaatti antoi asetuksen jolla perustettiin Suomeen kolme suomenkielistä ja kolme ruotsinkielistä teollisuuskoulua. Koulut olivat kaksivuotisia ja oppilailta vaadittiin vähintään 17 vuoden ikä, kansakoulun tiedot ja työskentely vähintään parin vuoden ajan jossain teknillisessä ammatissa. Kouluja perustettiin Helsinkiin, Turkuun, Viipuriin, Tampereelle, Vaasaan ja Kuopioon. Opetuskielenä oli suomi Tampereella, Viipurissa ja Kuopiossa; muissa kouluissa opetuskieli oli ruotsi. Taloudellisten syiden vuoksi koulujen perustaminen päätettiin porrastaa tapahtumaan vaiheittain ja viimeiseksi jäänyt Viipurin teollisuuskoulu aloitti toimintansa vasta 1898.
Teollisuuskouluissa järjestettiin myös iltaopetuksena erilaisia muun muassa sähköalaan ja höyrykoneiden käyttöön liittyviä erikoiskursseja. Kouluissa oli aluksi yleensä kaksi osastoa kone- ja rakennusosastot, mutta myöhemmin niihin perustettiin uusia osastoja esim. 1906 Tampereen teollisuuskoulussa alkoivat toimia kutomoteollisuuden, paperiteollisuuden ja teknokemiallisen teollisuuden osastot.
Vuonna 1911 teollisuuskouluista tuli kolmivuotisia. Samana vuonna perustettiin Tampereelle ylempää teollista koulutusta antava oppikoulupohjainen tekninen opisto joka toimi vuodesta 1915 samassa rakennuksessa kuin Tampereen teollisuuskoulu. Vuodesta 1923 lähtien riittävän hyvin arvosanoin teknisen opiston suorittanut oli oikeutettu pyrkimään Teknilliseen korkeakouluun. 
Vuonna 1941 voimaan tullut asetus muutti teollisuuskoulut teknillisiksi oppilaitoksiksi. Näissä oppilaitoksissa saattoi olla 2-vuotinen teknillinen koulu tai 3-vuotinen teknillinen opisto tai molemmat. Vuodesta 1943 lähtien teknillinen koulun tai teollisuuskoulun suorittaneet olivat teknikoita ja teknillisen opiston suorittaneet insinöörejä.
Radiotelevisão Caboverdiana

Radiotelevisão Caboverdiana eli RTC on Kap Verden kansallinen yleisradioyhtiö.
Portugalille kuuluneen Kap Verden ensimmäinen radioasema oli Praiassa vuonna 1945 perustettu yksityinen Rádio Clube de Cabo Verde. São Vicenten saarelle perustettiin vuonna 1947 Rádio Clube do Mindelo ja vuonna 1955 toinen asema Rádio Barlavento. Lyhyillä aalloilla toimineiden asemien lähetystehot olivat 250 watista viiteen kilowattia.
Guinean ja Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen aktivistit valtasivat portugalilaismielisen Rádio Barlaventon joulukuussa 1974, minkä jälkeen aseman nimeksi tuli Rádio Voz de São Vicente. Rádio Clube de Cabo Verdestä tuli aluksi Rádio Voz di Povo ja maan itsenäistyttyä valtiollinen Emissora Oficial da Republica de Cabo Verde. 
1980-luvun puolivälissä Praian radioasemalla oli puolen kilowatin lyhytaaltolähetin ja viidenkymmenen watin ULA-lähetin. São Vicenten asemalla oli kymmenen kilowatin lyhytaaltolähetin ja ainakin yksi ULA-lähetin. Hallituksen äänitorvina toimineet asemat yhdistettiin vuonna 1986 valtiolliseksi Rádio Nacional de Cabo Verdeksi.
Kokeelliset televisiolähetykset alkoivat vuonna 1984 nimellä Televisão Experimental de Cabo Verde. Vuonna 1990 perustettiin kansallinen televisioyhtiö Televisão Nacional de Cabo Verde, joka vuonna 1997 sai nimen Televisão de Cabo Verde.
Maahan alettiin perustaa yksityisiä radioasemia vuonna 1992. Valtiolliset radio- ja televisioyhtiöt yhdistettiin vuonna 1997 riippumattomaksi julkisen palvelun yleisradioyhtiöksi nimeltä Rádiotelevisão Caboverdiana. Radio sai nimen RTC FM ja televisio RTC TV. Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen palattua valtaan vuonna 2001 radiolle annettiin nimi Rádio de Cabo Verde ja televisiolle Televisão de Cabo Verde. Vuonna 2007 perustettiin nuorisolle tarkoitettu toinen radiokanava RCV+. Radio ja televisio yhdistettiin vuonna 2015 Kap Verden uutistoimiston kanssa yhtiöksi nimeltä Rádiotelevisão Caboverdiana e Inforpress, mutta jo vuonna 2016 uusi hallitus jakoi sen jälleen kahdeksi yhtiöksi.
Radiotelevisão Caboverdianalla on nykyään kaksi radiokanavaa, RCV ja RCV+, sekä televisiokanava TCV. Radiolähetykset tapahtuvat kokonaan ULA-alueella. Lyhytaaltolähetykset loppuivat jo vuonna 1989. Ohjelmia voi kuunnella ja katsoa myös Internetissä. Lähetysten kielet ovat portugali ja paikallinen kreoli. Maassa on useita yksityisiä radioasemia ja lisäksi välitetään ulkomaisten radio- ja televisioyhtiöiden ohjelmia.
Analoginen tv-verkko

Analoginen tv-verkko Suomessa

Analoginen tv-verkko oli käytössä Suomessa vuosina 1955–2007. Analogisten ohjelmien lähetys antennitalouksissa päättyi 1. syyskuuta 2007 klo 4.00. Kyseisellä kellonlyömällä suljettiin MTV3:n, Nelosen ja SVT Europan analogiset lähettimet. Säännöllisesti joka yö pimeänä olleen Yle TV2:n analoginen lähetys loppui jo noin kello 2.00, mutta joillakin alueilla, kuten Turun seudulla, saattoi näkyä vielä pelkkää mustaa ruutua kello 4.00 asti. Yle TV1:n analoginen lähetin oli päällä vielä viikon ajan, näyttäen tiedotetta digisiirtymästä. Kaapeliverkoissa siirryttiin analogisista lähetyksistä digitaalisiin lähetyksiin 1. maaliskuuta 2008.
Bruno Platter

Bruno Platter (s. 21. maaliskuuta 1944 Ritten, Italia) on Saksalaisen ritarikunnan nykyinen suurmestari. Platter syntyi Rittenissa, Etelä-Tirolin maakunnassa. Hän liittyi ritarikuntaan vuonna 1964 ja hänestä tuli suurmestari 26. elokuuta 2000 ja apotti 29. lokakuuta 2000.
HMS Ark Royal (R07)

Palvelus

Ark Royal siirrettiin toukokuussa 1999 Rosythin telakalle modernisoitavaksi, minä aikana alukselta poistettiin Sea Dart -ohjukset, mikä mahdollisti etukannen kattamisen. Muutos paransi Harrier GR7 -koneilla operointia sekä lisäsi parkkitilaa aluksen kannella. Lisäksi aluksen kantta vahvistettiin kestämään raskaamman Merlin HM.1 -helikopterin paino. Alus palasi palvelukseen 13. heinäkuuta 2001. Muutostöiden kustannuksiksi vahvistettiin 147 miljoonaa puntaa. Laivaston ilmavoimien 700M laivue suoritti 14. heinäkuuta aluksella testejä Merlin HM1 -kalustolla Skotlannin rannikon edustalla osana koeajoja. Alus suoritti lokakuun loppuun taistelujärjestelmien testausta ja se palasi operatiiviseen käyttöön 22. marraskuuta.
Alus oli vuoden 2003 alussa lippulaivana johtamassa operaatio Telicia. Se siirrettiin huhtikuussa 2004 valmiusreserviin. Alus hinattiin  19. kesäkuuta 2005 Portsmouthin telakalle, jossa huoltotyö aloitettiin tammikuussa 2006. Telakalla olon aikana alukselle valmistettiin kolmas masto, johon sijoitettiin satelliitti- ja radiovastaanottimet. Alus palasi kuivatelakalta 14. kesäkuuta 2006. Alus aloitti 29. syyskuuta koeajonsa avomerellä, jolloin alus korvasi elokuussa 2006 telakalle lähtevän Illustriousin. Aluksen kotisatamaksi määrättiin Portsmouth, jonne se saapui 28. lokakuuta. Ark Royal aloitti kymmenen viikon koulutus- ja koeajojakson, kunnes se palasi palvelukseen 8. joulukuuta.
Alus oli kuninkaallisen laivaston lippulaivana 25. toukokuuta 2007 alkaen.
Lokakuun 2010 laivastotarkastus päätti aluksen romuttamisesta ennenaikaisesti, osana hallituksen säästötoimia. Päätös laitetaan toimeen lähes välittömästi. Alus myytiin turkkilaiselle romuttamolle 2,9 miljoonan punnan hinnasta. Alus hinattiin romutettavaksi Turkin Aliağaan kesäkuussa 2013.
Polkuriippuvuus

Polkuriippuvuudella viitataan kehitykseen, jossa systeemin aiemmat valinnat vaikuttavat tuleviin valintamahdollisuuksiin. Systeemin valinnat voivat olla luonteeltaan joko mahdollistavia tai rajaavia. Kompleksisuusteoriassa polkuriippuvuus kytkeytyy läheisesti käsitteisiin bifurkaatio ja mahdollisuuksien avaruus. Kompleksisuusteoriassa perusoletuksena on kehityksen epälineaarisuus, joka ilmenee ennakoimattomina tapahtumina ja bifurkaatiopisteissä avautuvina uusina mahdollisuuksina. Näissä bifurkaatiopisteissä tehdyistä valinnoista puolestaan syntyy polkuriippuvuus, joka ohjaa systeemin myöhempiä valintoja.
Kansalliset puolustusvoimat (Syyria)

Kansalliset puolustusvoimat (engl. National Defence Forces NDF, arab. قوات الدفاع الوطني‎ Quwat ad-Difāʿ al-Watanī)  ovat Syyrian hallinnon puolella taistelevia paikallisia puolisotilaallisia joukkoja. Nämä syntyivät, kun Syyrian sisällissota puhkesi täydessä mitassaan kesällä vuonna 2012. NDF on syyllistynyt laajaan ryöstelyyn, sieppaukseen, murhiin ja 
muihin tyypillisiin rikoksiin.

Historia

Alkujaan nämä olivat kansankomiteoiden vapaaehtoisia militioita, joiden tarkoitus oli puolustaa naapurustoja. Näitä syntyi kesällä 2012 kapinallisten ja hallituksen käydessä raivoisia taisteluita suurkaupungeissa. lisäksi armeija alkoi luoda näitä militioita viimeistään elokuussa 2012. Vuoden 2013 alussa Assadin hallitus yhdisti sadat paikalliset itsepuolustusjoukot NDF:ksi.
NDF syntyi kesän 2012 jälkeen, jolloin kapinalliset olivat edenneet Aleppoon ja Damaskokseen ja sisällissota raivosi koko maassa. NDF syntyi Iranin ja Hizbollahin neuvojen pohjalta. Iran ja Hizbollah koulutavat NDF:än jäseniä kaupunkisissisotaan. NDF muistuttaakin Iranin Basij-militiaa. Vuonna 2013 NDF:ssä oli jopa 100 000 sotilasta.

NDF

Monet NDF:n jäsenet ovat työttömiä nuoria miehiä, jotka pitävät näitä joukkoja armeijaa kiinnostavampana. Monet kuuluvat Syyrian kansallisiin vähemmistöihin, joita ovat alaviitit, druusit, kristityt, armenialaiset jne. NDF:n taistelijat ovat mukana mm jalkaväkenä hallituksen hyökkäyksissä.
NDF:t toimivat pääosin paikallisesti, joskin yksittäiset taistelijat voivat lähteä mukaan armeijan operaatioihin.

Rikokset

NDF:n jäsenillä toisin kuin armeijan sotilailla on lupa ryöstää kapinallisalueiden kodeista jne omaisuutta.
NDF:ää on syytetty monista rikoksista, mm ryöstelystä, sieppauksista ja murhista myös hallituksen alueella. Syyrian hallituksenkin valvomalla alueella asukkaat valittivat, että keskushallinto ei toimi ja paikalliset mafiatyyliset jengit, myös NDF, hallitsevat aluetta.
Blake Riley

Blake Riley (s. 28. tammikuuta 1986 Dallas, Texas) on entinen yhdysvaltalainen pornotähti, joka esiintyi homo- ja biseksuaalisissa pornoelokuvissa ja -lehdissä. 
Chi Chi LaRue ja Randy Blue "löysivät" Rileyn tämän ollessa kodittomana Dallasissa. Riley solmi näiden kanssa kaksoissopimuksen ja sai vuonna 2008 parhaan tulokkaan GayVN Awardin sekä kolme Grabby-palkintoa. Vuonna 2008 hän harrasti Shifting Gears: A Bisexual Transmission -elokuvassa ensimmäistä kertaa seksiä naisten kanssa (Shy Loven ja Brittany Amberin). Hän myönsi tunteneensa olonsa täysin miellyttäväksi tämän aikana, vaikka oli aiemmin luokitellut itsensä homoseksuaaliksi. Riley lopetti uransa aikuisviihteen parissa virallisesti elokuussa 2009.
Harald Bohr

Harald August Bohr (22. huhtikuuta 1887 Kööpenhamina – 22. tammikuuta 1951 Kööpenhamina) oli tanskalainen matemaatikko. Hän oli fyysikko Niels Bohrin nuorempi veli.

Matematiikka

Bohr toimi pitkään Kööpenhaminan yliopiston professorina. Hänen tutkimuksensa käsittelivät pääasiassa analyysiin liittyviä lähes jaksollisia funktioita. Hän työskenteli pitkään G. H. Hardyn kanssa. Hän keksi muun muassa kompleksilukuja koskevan Bohrin epäyhtälön.
Douglas Smith (näyttelijä)

Ura

Douglas Smith tunnetaan parhaiten Ben Henricksonin roolista HBO:n draamasarjassa Big Love. Hän esiintyi pääosassa australialaisessa televisiosarjassa Out There vuonna 2003. Smith on vieraillut televisiosarjoissa Everwood, CSI, CSI Miami Todistettavasti syyllinen ja Yli synkän virran.
Näyttelijän työnsä lisäksi Smith toimii muusikkona ja lauluntekijänä. Hän on mukana yhtyeissä His Orchestra ja Alaskan Summer. Hänen musiikkiaan on kuultu mm. tv-ohjelmissa Alter Eco, Rita Rocks ja Roommates.

Yksityiselämä

Douglas Smithin isä Maurice Smith on elokuvatuottaja ja äiti Terrea opettaja. Näyttelijä Gregory Smith on Douglas Smithin veli. Heillä on myös veli Andrew ja sisar Samantha. Vuonna 2011 hän avioutui Rebecca Blackin kanssa, joka otti käyttöön nimen Rebecca Black-Smith
Atsushi Sakurai

Atsushi Sakurai (s. 7. maaliskuuta 1966 Fujioka, Gunman prefektuuri) on japanilaisen Buck-Tick -yhtyeen laulaja vuodesta 1985. Sakurai on ollut myös Schwein -bändin kokoonpanossa yhdessä Hisashi Imain (Buck-Tick), Sascha Konietzkon (KMFDM) ja Raymond Wattsin (PIG) kanssa. Vuonna 2004 hän julkaisi ensimmäisen soololevynsä 愛の惑星 (Ai no Wakusei, Rakkauden planeetta). Samana vuonna hän teki näyttelijädebyyttinsä Ryuhei Kitamuran lyhytfilmissä Longinus.
Kari J. Ristolainen

Ura

Olli ja Helena Ristolaisen perheeseen syntynyt Kari J. Ristolainen opiskeli Suomen teatterikoulussa vuosina 1974–1978. Ammattiuransa hän aloitti Jyväskylän kaupunginteatterissa kaudella 1978–1979. Ristolaisen kiinnitys Oulun kaupunginteatteriin alkoi 1979.
Ristolainen on näytellyt paitsi puhe- myös laulurooleja, äänialaltaan hän on tenori. Hänellä on ollut roolitehtäviä muun muassa musiikkinäytelmissä Annie Mestariampuja (1979), Sugar (1988), Can Can (1995), Petronella (2006) ja Poika Mancini (2014).
Teatterin ohella Ristolainen on näytellyt sivuosia muutamissa televisio- ja elokuvatuotannoissa. Lisäksi hänellä on ollut joitakin radiotehtäviä.
Silbermond

Historia

Silbermondin jäsenet tapasivat toisensa ensimmäisen kerran vuonna 1998, kun he ottivat osaa musiikkiprojektiin TEN SING. Kaksi vuotta myöhemmin he päättivät muodostaa oman ryhmänsä, ja ryhtyivät esiintymään paikallisesti nimellä JAST, joka tulee yhtyeen jäsenten etunimien ensimmäisistä kirjaimista. Vuonna 2001 he muuttivat yhtyeen nimeksi Silbermondin keskittyen samalla esiintymään saksaksi ensimmäistä kertaa.
Tammikuussa 2004 yhtye sai mahdollisuuden tehdä avausesityksen laulaja Jeanette Biedermannille. Jälkeenpäin he julkaisivat ensimmäisen singlensä Mach's Dir Selbst, jota seurasi debyyttialbumi Verschwende deine Zeit, joka myi tuplaplatinaa Saksassa ja Itävallassa. Myöhemmin he julkaisivat kolme muuta singleä, muun muassa top-5-listan hitin Symphonie. Vuoden 2004 lopussa yhtye lähti kiertueelle, ja huhtikuussa 2005 he julkaisivat ensimmäisen musiikki-DVD:nsä Verschwende Deine Zeit – Liven, joka myi kultaa. Heinäkuussa 2005 Silbermond otti osaa Berliinissä pidettyyn Live 8:aan, jossa he esittivät kappaleen Zeit für Optimisten.    
Huhtikuussa 2006 Silbermond julkaisi toisen albuminsa, Laut Gedachtin. Albumi pääsi Saksan ja Itävallan albumilistoilla ensimmäiseksi, ja albumilla ollut single Unendlich pääsi top-10-hittilistan joukkoon. Vaikka albumin toinen single, Meer Sein, ei päässyt top-30-listalle, albumin kolmannesta singlestä, lokakuussa 2006 julkaistusta Das Bestestä, tuli yhtyeen ensimmäinen ykköshitti.
Ji-In Cho

Ura

Musiikillisesti lahjakas Ji-In Cho aloitti kuusivuotiaana musiikin ja pianonsoiton opiskelun. Ji-In opiskeli Kölnin musiikki ja taide korkeakoulussa ja Kölnin yliopistossa teologiaa. Joulukuusta 2004 Ji-In on ollut Krypteria-metalliyhtyeen solisti.
Kirjonokimesikko

Levinneisyys

Kirjonokimesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi viljelysalueilla, mutta muuten harvinaiseksi. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Íos

Maantiede

Íos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren keskiosissa. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Irakleiá koillispuolella, Náxos ja Páros pohjoispuolella, Santorínin saaret eteläpuolella sekä Síkinos länsipuolella.
Saaren korkein kohta on Pýrgos (713 metriä).

Myöhempi historia

Vuosina 1207–1296 Íos kuului Náxoksen herttuakuntaan. Vuodesta 1296 sitä hallitsivat venetsialaiset ja vuodesta 1558 se oli osmanivallan alla. Saari oli venäläisten hallussa lyhyesti vuosina 1770–1774. Se vapautui turkkilaisvallasta vuonna 1821 ja tämän jälkeen siitä tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa.

Nähtävyydet

Íoksen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Homeroksen haudaksi usein väitetty kivirykelmä, Skárkoksen kukkulan varhaiskykladinen asutuspaikka, arkeologinen museo, sekä näkymä Chóran kylän huipulta, jossa on myös venetsialaisaikaisen linnan rauniot.
Abdelbaset Ali Mohmed al-Megrahi

Abdelbaset Ali Mohmed Al Megrahi (arab. عبد الباسط محمد علي المقرحي‎; 1. huhtikuuta 1952 – 20. toukokuuta 2012 Tripoli) oli Libyan Airlinesin turvallisuuspäällikkö, joka tuomittiin tammikuussa 2001 elinkautiseen vankeuteen 21. joulukuuta 1988 tapahtuneesta Lockerbien pommi-iskusta. Toista iskusta syytettyä, Al Amin Khalifah Fhimahia ei tuomittu. FBI on väittänyt Megrahin työskennelleen Libyan tiedustelupalvelulle ja hän oli 10 vuotta FBI:n kymmenen etsityimmän rikollisen listalla.
Megrahi syntyi Tripolissa. Hän puhui sujuvasti englantia, opiskeli Yhdysvalloissa ja vietti jonkin aikaa Isossa-Britanniassa 1970-luvulla.
Yhdysvaltain ja Skotlannin viranomaiset syyttivät Megrahia ja Fhimahia pommi-iskusta vuonna 1991, mutta Libya suostui oikeudenkäyntiin vasta vuonna 1999. Se järjestettiin Alankomaissa vuonna 2000 ja oikeus julkisti päätöksensä 31. tammikuuta 2001. Megrahi todettiin syylliseksi ja vangittiin Barlinnien vankilaan Glasgow'hun. Hän valitti päätöksestä, mutta hänen valituksensa hylättiin vuonna 2002.
Megrahilla todettiin lokakuussa 2008 pitkälle edennyt eturauhassyöpä. Hänen kerrottiin olevan parantumattomasti sairas ja Libya pyysi Ison-Britannian hallitusta vapauttamaan Megrahin ja päästämään tämän takaisin Libyaan. Skotlannin oikeusministeri Kenny MacAskill antoi vapauttavan päätöksen 20. elokuuta 2009.
Tripoliin Megrahia vastaanottamaan oli kerääntynyt tuhansia libyalaisia ja hän myös tapasi Libyan johtajan Muammar Gaddafin. Syyskuussa 2009 hän julkaisi internet-sivustollaan runsaasti asiakirjoja, joiden kertoo todistavan syyttömyytensä.
Al-Megrahi kuoli 20. toukokuuta 2012 kotonaan Tripolissa 60-vuotiaana. Hänet haudattiin seuraavana päivänä.
Seralji

Seralji on itämainen palatsi, tai palatsin osa, jossa asuvat vaimot ja jalkavaimot. 
Sana tulee italiankielisestä haaremia tarkoittavasta tai erityisesti Istanbulin Topkapın palatsiin viittaavasta seraglio-sanasta, joka puolestaan tulee turkinkielen palatsia, tai hovia tarkoittavasta sanasta saray. Se on johdos persiankielen sanasta saraʾi (سرای‎), jonka merkityksenä on palatsi, tai talli. Italiankielinen sana heijastelee luultavasti myös italian serraglio-sanan (muuri, suoja, häkki) etymologiaa, joka on johdettu keskiajan latinan sanasta serraculum.
Jake’s Blues Band

Jake’s Blues Band (JBB) on vuonna 1992 perustettu rock- ja bluestrio Toijalasta. Trion musiikki pohjautuu Jimi Hendrixin, Stevie Ray Vaughanin sekä Texas Blues Rock tyyliseen tulkintaan ja omaan materiaaliin.

Tuotanto

JBB on julkaissut kuusi albumia ja DVD:n, joista viimeisin on nimeltään Studiolive 2011.
Nahkurinlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Jäminginselän–Ruhalanselän alueeseen (35.322) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä mpy.
Guillaume Marie Anne Brune

Nuoruus

Guillaume Marie Anne Brune syntyi vuonna 1763 lakimiehen pojaksi Corrézen kaupungissa Brive-la-Gaillarden maakunnassa. Hän asettui ennen Ranskan vallankumousta Pariisiin opiskelemaan lakia, ja hänestä tuli politiikasta kirjoittava toimittaja. Vallankumouksen yhteydessä hän liittyi populistiseen kordelieeriklubiin, jossa muita merkittäviä jäseniä olivat Jean-Paul Marat ja Georges Danton, ja hän ystävystyi Dantonin kanssa.

Sotilasura

Brune korotettiin prikaatin kenraaliksi 1793, ja hän osallistui Ranskan rojalisteja vastaan käytyihin taisteluihin, joita nimitettiin 13. Vendémiaireksi (5. lokakuuta 1795). Vuonna 1796 hän palveli Napoleonia Italian-sotaretkellä, koska hänet oli korotettu divisioonan kenraaliksi hyvästä palveluksesta taistelukentällä. Vuonna 1798 hän johti Ranskan hyökkäystä Sveitsiin, jossa hän oli perustamassa Helvetian tasavaltaa. Seuraavana vuonna hän komensi ranskalaisia Amsterdamissa Britannian ja Venäjän maihinnousun aikaan ja voittikin viholliset Castricumin taistelussa, jossa vihollisia komensi Yorkin herttua. Hänet palkittiin saavutuksista Vendéen maakunnassa ja Italian niemimaalla vuosina 1799–1801 (voittaessaan Bozzolon taistelun).
Vuonna 1802 Napoleon lähetti Brunen suurlähettilääksi osmanien valtakuntaan, jossä hän kahden vuoden diplomaattipalveluksen jälkeen oli pannut alulle suhteet Ranskan ja Persian kanssa.
Napoleonin kruunauksen yhteydessä (2. joulukuuta 1804) Brune sai nimityksen Ranskan marsalkaksi. Vuonna 1807 hän osallistui neljännen liittokunnan sotaan Pohjois-Saksassa ja valtasi ruotsalaisten hallitseman Pommerin. Brune ei kuitenkaan ollut keisarin suosikki, sillä hänen tasavaltalaiset ajatuksensa ja tapaaminen Kustaa IV Aadolfin kanssa vahvistivat Napoleonin epäilyksiä Brunen uskollisuudesta keisarikunnalle.

Satapäiväinen keisarikunta

Napoleonin palatessa valtaan 20. maaliskuuta 1815 Brune kutsuttiin taas aktiivipalvelukseen ja nimitettiin Varia vartioivan Varin armeijan johtoon, jolloin hän puolusti Ranskaa Itävallan armeijoita vastaan. Mutta kun Bourbonit palasivat valtaan Napoleonin lopullisen vangitsemisen jälkeen, ranskalainen rojalisti murhasi Brunen Avignonin kaupungissa. Hänen ruumiinsa heitettiin Rhôneen, josta se nostettiin ja haudattiin myöhemmin Saint-Just-Sauvageen.

Avioliitto

Brune meni vuonna 1788 naimisiin Jeanne Nicolasin kanssa, ja he saivat viisi lasta.