google/wiki40b huggingface dataset:
Johan Bartram

Johan Joakim Bartram (30. elokuuta 1809 Viipuri – 13. helmikuuta 1865 Elimäki) oli suomalainen sotilas, merenkävijä, tutkimusmatkailija ja kartoittaja.
Bartramin vanhemmat olivat raatimies Johan Bartram (vanhempi) ja Katarina Reizenstein. Hän kävi koulua Viipurissa ja valmistui meriupseeriksi Pietarissa 1826. Bartram otti osaa Navarinon taisteluun 1827 ja yleni luutnantiksi 1832. Venäläis-amerikkalainen kauppakomppanian palveluksessa Alaskassa hän oli 1839-1846, tehden oman aluksensa päällikönä laajoja purjehdusmatkoja. Hän toimi myös Alaskan kuvernöörin Arvid Adolf Etholénin adjutanttina. Suomeen palattuaan Bartram sai viran luotsilaitoksen apulaispäällikkönä. Hän erosi virasta everstinä 1835. Tämän jälkeen hän harjoitti maanviljelystä Savonlinnan lähellä Lehtiniemen kartanossa. Bartram kartoitti ja viitoitti ensimmäistä kertaa Saimaan vesistöä kahdeksana kesänä vuodesta 1856 alkaen. Bartramin kuoleman jälkeen tätä työtä jatkoi Konstantin Lönneström, joka myös osti Lehtiniemen kartanon. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi Bartramin kartoituksista suomennetun teoksen Purjelaitain osoitukset Saiman kanavasuun Lauritsalan, sekä Savonlinnan, Kuopion ja Joensuun kaupunkien välillä (1858).
Bartramin puoliso vuodesta 1839 oli Margaretha Charlotta Schwartz (k. 1911), joka seurasi miestään tämän monille kaukomatkoille.
Krzysztof Charamsa

Krzysztof Olaf Charamsa (s. 5. elokuuta 1972) on puolalainen pappi. Hän on palvellut Vatikaanissa pappina.
Hän aiheutti kohua kertomalla 3. lokakuuta 2015 päivää ennen katolisen kirkon piispainsynodin täysistuntoa olevansa homoseksuaali. Hän esiintyi mediassa espanjalaisen miesystävänsä kanssa. Katolinen kirkko ilmoitti välittömästi tiedon tultua julkisuuteen erottaneensa Charamsan katolisen kirkon uskonopin kongregaatiosta. Kongregaatiossa Charamsa toimi vuodesta 2003 lähtien.
Glauco Onorato

Glauco Onorato (7. joulukuuta 1936 Torino – 31. joulukuuta 2009 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Hän muun muassa dubbasi italiaksi Arnold Schwarzeneggerin vuorosanat elokuvassa Terminator – tuhoaja. Lisäksi hän esiintyi esimerkiksi elokuvissa Veristen saappaiden kukkula (Colizzi, 1969) ja Auringonkukka (De Sica, 1970).
Jalkaväkirykmentti 33 (jatkosota)

Lakkauttaminen

Jalkaväkirykmentti 33:sta muodostettiin 12. Prikaati 27. helmikuuta 1942, mutta se palautettiin takaisin rykmentti kokoonpanoon 25. maaliskuuta 1943.
Niilo Hersalo

Niilo Viktor Hersalo (vuoteen 1935 Sigell, 14. maaliskuuta 1895 Hollola – 13. helmikuuta 1979 Hollola) oli suomalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. 
Suomen sisällissodan kynnyksellä ylioppilaaksi valmistunut Hersalo pani alulle Lappeenrannan suojeluskunnan, jonka jälkeen hän toimi sen kouluttajana. Myöhemmin hän palveli Hans Kalmin johtamassa Pohjois-Hämeen I pataljoonassa. Sisällissodan jälkeen Hersalo oli yksi kahdeksasta suomalaisesta upseerista, jotka koulutettiin esikuntaupseeriksi Weimarin tasavallan ajan Saksassa. Yleisesikuntaupseeriksi hänet nimitettiin 1931. Turun suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä hän toimi 1921–1924. Suojeluskuntien päällystökoulua hän johti 1925–1927. Hän loi pitkän uran suojeluskunnan yliesikunnassa 1928–1939. 
Sisällissodan jälkeen Hersalo avioitui 1922 Hollolan kirkkoherran Nestor Seijeksen (ent. Nordling) tyttären Aili Seijeksen kanssa. Hersalon vanhemmat olivat vuokraviljelijä Kalle Viktor Sigell ja Amanda (o.s. Hakala) Hollolasta. Hersalon isoisä oli Hans Viktor Sigell, joka toimi vuosina 1861–1914 Hollolan kirkon suntiona. 
Talvisodan aikana Hersalo johti Karjalan kannakselle sijoitettua 21. divisioonaa, joka kävi jatkuvaa ja raskasta puolustustaistelua puna-armeijaa vastaan. Välirauhan ajan Hersalo vietti Satakunnan sotilasläänin komentajana. Tässä tehtävässä hän toimi myös jatkosodan jälkeen 1944-1946. 
Kuukautta ennen jatkosodan alkamista, 18. kesäkuuta 1941, Hersalo nimitettiin Kannakselle sijoitetun 15. divisioonan komentajaksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 26. huhtikuuta 1942. Myös hänen poikansa luutnantti Mauri Hersalo osallistui Kannaksen taisteluihin, joissa hän kuoli 4. marraskuuta 1943. Hersalo toimi 15. divisioonan komentajana 27. marraskuuta 1944 saakka. Sodan aikana Hersaloa ehdotettiin Vapaudenristin ritarikunnan 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi, mutta ylipäällikkö ei hyväksynyt ehdotusta. 
Sodan jälkeen Hersalo kirjoitti useisiin lehtiin ja osallistui suojeluskuntien historian kirjoittamiseen.
Ylennykset: reservin luutnantti 1918, reservin kapteeni 1920, kapteeni 1925, majuri 1925, everstiluutnantti 1928, eversti 1934, kenraalimajuri 1942.
Richard Marner

Nuoruus

Marner syntyi Petrogradissa, Venäjällä vuonna 1921 ja sai nimen Aleksandr Moltšanov. Hänen isänsä Paul oli Henkikaartin Semjonovin rykmentin eversti. Koko perhe kuitenkin jätti kotimaan jo tulevan näyttelijän varhaislapsuudessa, paeten Suomen ja Saksan kautta Iso-Britanniaan. 
Marner kävi Monmouthin koulua Walesissa, jossa hän oppi puhumaan sujuvasti englantia, ranskaa, saksaa ja venäjää. Koulun jälkeen Marner liittyi Britannian kuninkaallisiin ilmavoimiin. Hän palveli ilmakoulutusjoukoissa Etelä-Afrikassa.

Ura

Marnerilla ei ollut näyttelijänkoulutusta. Hän teki ensiesiintymisensä West End-teatterissa 1950-luvulla Robert Stolzin näytelmässä Rainbow Square. Kosmopoliittisuudensa ansiosta Marner sai paljon rooleja, kuten venäläisen upseerin roolin  Peter Ustinovin näytelmästä The Love of Four Colonels.
1960-luvulla Marner alkoi esiintyä televisiossa. Vuonna 1960 hän näytteli anestesiologia Danger Man -sarjan yhdessä jaksossa. Sen jälkeen hän vieraili muun muassa sarjoissa Me kostajat, Jason King ja Maanalainen armeija. Marner esiintyi myös elokuvissa Afrikan kuningatar (1951), Mies kylmästä (1965), Likainen tusina (1967) ja Elät vain kahdesti (1967).
Marner aloitti tunnetuimmassa roolissaan Maanalainen armeija iskee jälleen -komediasarjan eversti Kurt von Strohmina vuonna 1982, näytellen sarjassa sen päättymiseen asti. Marner näytteli von Strohmia myös sarjaan perustuvassa näytelmässä, jota esitettiin London Palladiumissa sekä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Sarjan päättymisen jälkeen Marner nähtiin vielä televisiosarjassa Lovejoy vuonna 1994 sekä elokuvassa Peloista pahin vuonna 2002.

Yksityiselämä

Marner oli naimisissa näyttelijä Pauline Farrin kanssa vuodesta 1947 kuolemaansa saakka. Heillä oli yksi tytär, Helen. Marner kuoli 82-vuotiaana Perthissä 18. maaliskuuta 2004.
Brookline

Brookline on kunta Massachusettsin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunta ympäröi Bostonin ja Newtonin kaupunkeja. Vuonna 2010 Brooklinessa oli 58 732 asukasta. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy oli kotoisin Brooklinesta.
Helge von Knorring

Helge von Knorring (17. maaliskuuta 1897 Orivesi – 27. helmikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän toimi asiainhoitajana Pretoriassa 1949–1952, lähettiläänä Pekingissä 1952–1953, Bernissä 1953–1956, ulkoministeriön protokollaosaston päällikkö ja ulkovaltojen lähettiläiden esittelijänä hän toimi 1956–1959 ja lähettiläänä Lissabonissa ja Haagissa 1959–1964. Von Knorringille myönnettiin erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvonimi vuonna 1957. Hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtaja vuosina 1965–1969.
Helge von Knorringin isä oli everstiluutnantti Carl Lennart von Knorring. Kuoronjohtaja Carl von Knorring oli hänen setänsä.
Tollywood

Tollywood eli telugunkielinen elokuvateollisuus on Telanganan ja Andhra Pradeshin pääkaupunkiin Hyderabadiin keskittyvä, Bollywoodin jälkeen markkina-arvoltaan Intian toiseksi suurin elokuvateollisuus. Vuonna 2010 Tollywood tuotti 181 elokuvaa, mikä oli Intian elokuvateollisuuksista kolmanneksi eniten.

Historia

Ensimmäiset telugunkielisen elokuvateollisuuden elokuvat olivat 1910- ja 1920-luvuilla tehtyjä mykkäelokuvia, joiden pääosiin palkattiin teatterinäyttelijöitä. Ensimmäinen puhuttu elokuva oli 1931 ilmestynyt H. M. Reddyn tuottama ja ohjaama Bhakta Prahlada. Puhuttujen elokuvien suosio kasvoi nopeasti ja niinpä niitä alettiin tehdä yhä enemmän. Ensimmäinen merkittävästi taloudellisesti menestynyt elokuva oli Chittajallu Pullaiahin ohjaama Lavakusa, jonka yllättävä menestys nosti Tollywoodin paikallisen kulttuurin valtavirtaan. Elokuvataiteen yleistyttyä 1930-luvun loppupuolella, uskonnollisten ja myyttisten genrejen lisäksi elokuvat alkoivat kertoa myös yhteiskunnallisista ongelmista ja muista käytännönläheisemmistä aiheista.
Toisen maailmansodan aiheuttaman resurssipulan takia Brittiläinen Intia rajoitti vuonna 1943 käytettävissä olevan filminauhan määrän kahdestakymmenestätuhannesta yhteentoistatuhanteen jalkaan. Tämän seurauksena sodan aikana tuotettujen elokuvien määrä väheni sotaa edeltäneisiin vuosiin verrattuna. Sodan jälkeen Chennaihin alettiin perustaa elokuvatuotantoyhtiöitä. Ensimmäinen Hyderabadiin perustettu tuotantoyhtiö oli legendaarisen telugunäyttelijä Nageswara Rao Akkinenin vuonna 1975 perustama Annapurna Studios. 1990-luvun alkupuolella loputkin yhtiöt olivat siirtyneet Chennaista Hyderabadiin.
Vuonna 1996 Hyderabadiin perustettiin Ramoji Film City, joka on maailman suurin elokuvastudio. Siellä kuvataan suuri osa Tollywood-elokuvista.
Vuonna 2006 telugunkielinen elokuvateollisuus tuotti 245 elokuvaa, joka oli sinä vuonna enemmän kuin yhdessäkään toisessa Intian elokuvateollisuudessa.

Jälkiäänitetyt elokuvat

Telugunkielisten alueiden ulkopuolelta tulleiden elokuvien dubbaus on yleistä. Erityisesti tamilinkielisiä elokuvia dubataan teluguksi hyvin paljon, ja Andhra Pradeshin hallitus on joutunut kiristämään dubattujen elokuvien verotusta. Esimerkiksi vuonna 2010 Rajinikanthin tähdittämä tamilinkielinen elokuva Endhiran teluguksi dubattuna oli Tollywoodissa yksi vuoden menestyneimmistä elokuvista tuottaen 600 miljoonaa rupiaa.

Tollywoodin elokuvakoulut

Andhra Pradeshin elokuva- ja televisioinstituutti, Ramanaidun elokuvakoulu ja Annapurnan kansainvälinen elokuva- ja mediakoulu kuuluvat myös koko Intian suurimpien elokuva-alan oppilaitosten joukkoon.
Pyövelikutoja

Levinneisyys

Pyövelikutojaa tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valittujen Palojen Kirjavaliot

Valittujen Palojen Kirjavaliot on Valittujen Palojen Suomessa kustantama kirjasarja, jossa julkaistaan lyhennettyjä romaaneja. Vuoden 1997 lopusta kirjasarja on ilmestynyt Yhdysvalloissa nimellä Reader's Digest Select Editions, tätä ennen vuodesta 1950 alkaen kirjasarja oli siellä nimeltään Reader's Digest's Condensed Books tarkoittaen Valittujen Palojen tiivistelmäkirjat. Noin 500-sivuinen kirja sisältää 3-4 tiivistettyä romaania.
Pihlajaniemen koulu

Pihlajaniemen koulu on  Savonlinnan kaupungissa Pihlajaniemessä sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan perusopetusta 1-6 -luokkalaisille. Koululla on opetustilojen lisäksi käytössä kirjastotila, tietotekniikkaluokka, teknisen- ja tekstiilityön luokka sekä liikuntasali.
Harmonia (veistos)

Harmonia on Achim Kühnin suunnittelema suihkulähdeveistos. Se sijaitsee Aurajoessa Turussa. Veistos paljastettiin vuonna 1996.
Harmonia-veistos on korkeudeltaan 6,3 metriä ja se on valmistettu haponkestävästä teräksestä. Teos tunnetaan myös nimellä Valaan pyrstö.
The One (Backstreet Boysin kappale)

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon ohjasi Chris Hafner ja Kevin Richardson. Video alkaa omistuksesta faneille, taustajoukoille, bändille ja tanssijoille. Itse video alkaa nopeutetulla kuvalla Penn State University -areenasta sitä muutettaessa koripallokentästä bändin lavaksi Into the Millennium Touria varten. Loppu videosta koostuu pätkistä kiertueen kuvamateriaalia ja joitain still- ja off-stage-kuvia. Materiaali itsessään ei liity kappaleeseen, vaikka osassa materiaalia bändi lauloikin kyseistä kappaletta.
NHIndustries NH90

Käyttö Suomessa

NH90-helikoptereita on tilattu myös Suomen puolustusvoimille ja ne ovat tulleet maavoimien käyttöön. Patria Aviationin Hallin tehdas oli eräs NH90-helikoptereiden kokoonpanotehtaista. Suomeen tulleista 20 kopterista valmistettiin Hallissa 19. Yksi lennettiin kokonaisena Ranskan Marignanesta.

Viivästyminen

Arviota suomalaisen sotilasilmailuviranomaisen hyväksynnän ajankohdalle on jouduttiin siirtämään useita kertoja, viimeiseksi helmikuussa 2007. Suomalaisen tyyppihyväksynnän viivästymisen syy oli valmistajan toimittamien tietojen puutteellisuus. Kopterivalmistaja on luvannut Suomen puolustusvoimille hyvitysmaksun tilauksen myöhästymisestä. Hyvitysmaksu on noin 16 miljoonaa euroa, eli noin yhden kopterin hinta.
Heinäkuussa 2007 uutisoitiin, että NHIndustries tarjoaa Suomelle varustelultaan karsittuja koptereita. Kopterit olisi tarkoitus varustaa tilatulle tasolleen myöhemmin.
Joulukuussa 2007 ilmoitettiin Puolustusministeriön ja NHIndustriesin päässeen sopimukseen, jonka mukaan ensimmäiset yhdeksän helikopteria toimitetaan karsitulla varustuksella vuosina 2008–2009 ja ne täydennetään tilauksen mukaisiksi myöhemmin. Loput 11 helikopteria toimitetaan täydellä varustuksella vuoden 2011 loppuun mennessä. 
Helmikuussa 2008 helikopteri sai Suomessa tyyppihyväksynnän. Ennen koptereiden käyttöönottoa Ilmavoimien materiaalilaitoksen alaisessa ilmavoimien  koelentokeskuksessa Hallissa tehdään jokaiselle helikopteriyksilölle lentokelpoisuustarkastus. Ensimmäinen kopteri luovutettiin maavoimille huhtikuussa 2008.  Itsenäisyyspäivän paraatissa koptereita nähtiin jo viisi.

Käyttö

Vuoden 2011 alkupuolelta lähtien NH90:t ovat vastanneet suurelta osin virka-apulennoista muun muassa pelastus- ja etsintäkäytössä Suomen lääkärihelikoptereiden sijaan.

Moottorin räjähdys Afganistanissa

Kesäkuun 19. päivä 2014 Afganistanissa tapahtui Saksan puolustusvoimille onnettomuus. Lennolla olleen kuljetushelikopterin toisessa moottorissa räjähti.
Räjähdyksen tapahduttua lentäjät laukaisivat palosammutuslaitteiston. Samaan aikaan ilmeni monta ongelmaa: matkustamon valot välkkyivät, takaramppi lukkiutui ja ohjaamon näyttö sammui.
Seurauksena oli hätälasku Uzbekistaniin.

Suomen Puolustusvoimissa

Yli puolet Maavoimien hankkimista uusista NH90-kuljetushelikoptereista on jatkuvasti poissa käytöstä, kirjoitti Helsingin Sanomat tammikuussa 2015. Kopterit ovat joko huollossa, korjattavana tai päivitettävänä. Lehden mukaan tilanne oli välillä jo niin paha, että vajaasta paristakymmenestä kopterista vain kolme oli käytössä. Maavoimien ilmailun päällikkö Tuure Lehtoranta myöntää, ettei asia ole mikään ylpeydenaihe. Hänen mukaansa armeija pyrkii nostamaan käyttöasteen 50 prosenttiin. Maavoimat vastaanotti 18. kesäkuuta 2015 viimeisen tilaamansa NH90-kopterin. Puolustusministeri Niinistö piti marraskuussa 2015 hankintaa ongelmineen jälkikäteen arvioituna virheellisenä. Käyttöaste oli saatu nostettua yli 50 prosentin.
Kaletonjärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 64 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 8,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Pukalan valuma-alueella (35.39), jonka Kaletonjärven alueeseen (35.391) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,4 metriä mpy.
Papuanvuoripenkoja

Levinneisyys

Papuanvuoripenkojaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajista tunnetaan vain muutamia esiintymiä. Se tunnetaan huonosti ja on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi.
Yhdystie 5260

Yhdystie 5260 on tie, joka kulkee Lieksan Heinäluodosta saman kunnan alueella sijaitsevaan Mätäsvaaraan. Tien pituus on 25 kilometriä.

Tien kulku

Tie saa alkunsa Heinäluodossa sijaitsevasta seututien 524 risteyksestä. Ensimmäisen kymmenen kilometrin verran tie on suoraa ja liikenteellisesti sujuvaa. Sen jälkeen tie saapuu Yläviekintien risteykseen ja kääntyy oikealle. Seuraavan kolmen kilometrin aikana tie halkoo Vieksin kylän ja ylittää kantatien 73. Sieltä tie jatkuu vielä kolmen kilometrin verran kunnes se saapuu Mätäsvaaran kylään sekä ylittää tasoristeyksenä Joensuu-Kontiomäki-radan ennen päättymistään yhdystien 5261 risteykseen.
Heinäluodosta Yläviekintien risteykseen asti tie kulkee nimellä Jongunjoentie. Siitä eteenpäin Kantatien 73 risteykseen asti nimellä Viekinjärventie ja lopun matkaa Mätäsvaaran kylään nimellä Viekintie.
Keskustan Satakunnan piiri

Keskustan Satakunnan piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Sen piiritoimisto sijaitsee Porissa. Piirin puheenjohtajana toimii Tapio Huhtanen ja toiminnanjohtajana Satu Tietari.
Eduskuntavaaleihin 2011 piirijärjestö valitsi 12 kansanedustajaehdokasta Suomen Keskustan vaalilistalle Satakunnan vaalipiiriin.
Just Dance 3

Pelaaminen

Peli mahdollistaa jopa neljän pelaajan samanaikaisen tanssimisen. Wii- ja Move-versiot sisältävät Smart Shuffle ja Dance Mashup -ominaisuudet. Wii-versiossa on myös Flash Mod -ominaisuus, jonka avulla jopa kahdeksan pelaajaa pystyy pelaamaan peliä samanaikaisesti.
Kinect versiossa on ”Just Create” -ominaisuus jonka avulla pelaaja voi luoda omia tanssirutiineja. Uudet tanssit pystyy tallentamaan, jakamaan ystävien kanssa ja pelaamaan.
Carl Gottfried Seuerling

Carl Gottfried Seuerling (1727 Ortrand, Saksa – 14. toukokuuta 1795 Örebro, Ruotsi) oli saksalaissyntyinen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Taiteellisen uransa hän teki pääasiassa Ruotsissa, mukaan luettuna uraauurtava kiertueteatteritoiminta valtakunnan itäisissä maakunnissa eli nykyisen Suomen alueella. Hänen johtamansa teatteriryhmä esitti ensi kertaa Suomessa useita teatteritaiteen klassikoita.

Ura

Carl Gottfried Seuerling syntyi pienessä Ortrandin kaupungissa nykyisen Brandenburgin osavaltion alueella. Hän oli mukana Pohjois-Saksaa kiertäneissä teatteriryhmissä 1750-luvulla. Seuerling asettui Ruotsiin vuoden 1760 tienoilla ja liittyi Peter Lindahlin seureeseen. Sittemmin Seuerling nai Lindahlin tyttären, näyttelijä Margaretha Lindahlin. Teatteriseurueen johtajana Seuerling aloitti vuonna 1768. Suomeen seurue suuntasi matkansa ensimmäisen kerran talvella 1767–1768. Aikakirjojen mukaan kiertue aloitettiin Turusta, missä teatteriryhmä esiintyi Uudellatorilla sijainneessa varastorakennuksessa. Kiertue jatkui Helsingin, Porvoon ja Loviisan kautta Venäjän puolelle Friedrichshafeniin eli nykyiseen Haminaan. Toisen kerran Seuerlingin seurue rantautui Turkuun ja Suomeen vuonna 1778.
Seuerlingin teatteriryhmä niitti mainetta koko Suomessa aina Oulua myöten. Ryhmä näytteli muun muassa Calderónin, Holbergin, Lessingin, Molièren, Racinen, Shakespearen ja Voltairen kirjoittamia näytelmiä. Mitään teatteritaloja Suomessa ei ollut, vaan kappaleet esitettiin hyvinkin vaatimattomissa puitteissa, ja kömmähdyksiä sattui tavan takaa.
Seuerling uudisti teatteria siten, että näyttämö jäi vain näyttelijöiden käyttöön, jolloin nuoret mieskatsojat eivät enää saaneet katsomopaikkaa näyttämöltä. Päinvastoin kuin useimmat kollegansa, Seuerling hallitsi taloudenpidon. Hän hankki vanhoilla päivillään talon Örebrosta. Näyttelijöihin ja teatteritoimintaan suhtauduttiin melko penseästi 1700-luvun Ruotsissa, mutta Seuerling onnistui hankkimaan itselleen arvostusta ja hän kuoli kunnioitettuna kansalaisena.

Perhe

Carl Gottfried Seuerlingin ensimmäinen aviopuoliso oli kapteeni Henrik Heidensköldin tytär Maria Ekman, jonka ensimmäinen aviopuoliso puolestaan oli ollut kapteeni Peter Ekman. Maria Ekman oli Seuerlingia neljännesvuosisadan vanhempi. Seuerlingin toinen puoliso oli näyttelijä Margaretha Lindahl, joka oli Seuerlingia 19 vuotta nuorempi. Margaretha Lindahlin isä Peter Lindahl ja veli olivat niin ikään näyttelijöitä. Seuerlingilla oli lapset Carolina Fredrica (Höijer) (1769–1821), Carl Fredric Seuerling (1770–1831), Gustaf Wilhelm Seuerling (1771–), Gottfrid Ferdinand Seuerling (1775–1826), Augusta Sofia Seuerling (1776), Charlotta Albertina Seuerling (1777), Gustafva Margaretha (Gustafsson) (1780–1863), Charlotta Antoinetta Seuerling (1782–1828) ja Johan Petter Seuerling (1789–1799). Heistä näyttelijöinä työskentelivät Carolina Fredrica ja Gustaf Wilhelm.
Napapiirin Pesis

Historia

Napapiirin Pesis team ry perustettiin vuonna 1998 takaamaan pesäpalloharrastuksen jatkuminen Rovaniemellä. Tuolloin seura koostui vain miesten joukkueesta, joka aloitti pelaamisen alimmalla sarjatasolla, perussarjassa. Pesäpallotoiminta kehittyi vaiheittain siten, että 2000-luvun alussa miesten joukkue pelasi Suomensarjassa.
Vuonna 2005 seura alkoi panostaa enemmän juniorityöhön. Seura perusti ensimmäisenä F-juniorijoukkueen ja pesiskoulu-toimintaa uudistettiin. Kaudella 2012 juniorijoukkueiden määrä oli kasvanut jo kuuteen. Edustusjoukkue pelaa edelleen Suomensarjassa.
Plancherine

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on alkuperältään keskiaikainen vuonna 1132 perustettu sisterssiläisluostari Notre-Dame de Tamié. Nykyinen luostarirakennus on 1600-luvun lopulta. Myöhemmin luostarista tuli säännöiltään tarkempi trappistiluostari. Ranskan suuri vallankumous vuonna 1789 ajoi munkit maanpakoon, mutta säästi kuitenkin rakennukset. Vuonna 1861 munkit palasivat luostariin. Nykyään munkkiyhteisö on noin kolmekymmentä munkkia. Kaikille avoin liturgia toimitetaan ranskaksi. Myös gregoriaaninen kirkkolaulu on tärkeässä asemassa. Luostarissa toimivalla juustolalla rahoitetaan luostarin toimintaa. Siellä tuotetaan päivittäin 400 kg Abbaye de Tamié -juustoa. Luostari houkuttelee noin 200 000 kävijää vuodessa.
Gion matsuri

Gion matsuri (jap. 祇園祭) on vuosittainen juhla (matsuri) Kiotossa Japanissa. Se on yksi Japanin kuuluisimmista festivaaleista. Gion matsuri kestää koko heinäkuun ja huipentuu Yama-boko junkō -paraatiin (jap. 山鉾巡行) 17. heinäkuuta. Toinen paraati järjestetään 24. heinäkuuta.
Paraateissa kuljetetaan valtavia koristeltuja vaunuja.
Kioton keskusta-alue suljetaan moottoriliikenteeltä kolmena paraatia edeltävänä yönä. Yöt tunnetaan nimillä Yoiyama (jap. 宵山) 16. heinäkuuta, Yoiyoiyama (jap. 宵々山) 15. heinäkuuta ja Yoiyoiyoiyama (jap. 宵々々山) 14. heinäkuuta. Kadut reunustetaan ruokaa myyvillä kojuilla, joissa tarjotaan esimerkiksi yakitoria, makeisia, taiyakia, takoyakia ja okonomiyakia. Monet kiotolaiset tytöt pukeutuvat yukatoihin ja kantavat perinteisiä kukkaroita ja viuhkoja.
Yoiyama-iltoina jotkut vanhat yksityistalot avaavat eteisensä (genkan) yleisön nähtäväksi, esitellen arvokkaita perintökalujaan. Tapahtuma tunnetaan "sermifestivaalina" (jap. 屏風祭, Byōbu matsuri), ja se on mahdollisuus käydä katsomassa perinteisiä kiotolaisia asuintaloja.

Historia

Juhla järjestettiin ensimmäisen kerran puhdistautumisrituaalina. Vuonna 869 kiotolaiset kärsivät kulkutaudista, jonka ajateltiin olevan vihamielisen kamin Gozu tennōn aiheuttamaa. Keisari Seiwa käski asukkaita rukoilemaan apua Gionin kaupunginosan Yasaka-jinjan kamilta, Susano'o-no-mikotolta. 66 tyyliteltyä ja koristeltua hilparia, yksi Japanin jokaiselle provinssille, asetettiin Shinsen-enin puutarhaan yhdessä Yasakan temppeliltä tuotujen siirreltävien pyhäkköjen (mikoshi) kanssa.
Käytännöstä tuli suhteellisen vakiintunut, ja se toistettiin aina tautiepidemian puhjetessa. Vuonna 970 tapahtumasta tuli vuosittainen. Ajan kuluessa voimakkaammaksi ja vaikutusvaltaisemmaksi tullut kauppiasluokka teki festivaalista monimutkaisemman ja käytti paraatia varakkuutensa esittelyyn.