google/wiki40b huggingface dataset:
Talvisodan pommitukset Tampereella

Talvisodan pommitukset Tampereella tapahtuivat kahtenatoista kertana 3. joulukuuta, 19. joulukuuta, 21. joulukuuta ja 25. joulukuuta 1939 sekä 13. tammikuuta, 20. tammikuuta, 7. helmikuuta, 17. helmikuuta ja 2. maaliskuuta 1940 . Niihin liittyi 260 konesuoritusta. Pudotettujen pommien yhteismäärä oli noin 1 800 kappaletta. Pommitettuja kohteita olivat mm. Lielahti ja Epilänrinne. Tamperetta pommittaneiden koneiden tukikohtina olivat Neuvostoliiton tukikohdat Tallinnan lähistöllä.
Pommituksissa kuoli seitsemäntoista ihmistä. 245 rakennusta tuhoutui tai vaurioitui. Taloista tuhoutui täysin 73. Tampereen väestönsuojelukeskus antoi 60 ilmahälytystä.  
Syynä Tampereen joutumiseen pommitusten kohteeksi oli, että kaupunki oli tärkeä rautateiden solmukohta, ja lisäksi siellä sijaitsivat Valmetin lentokonetehdas sekä sotatarvikkeita valmistanut Tampellan konepaja. Tuhoisimmat pommitukset vihollinen teki 2. maaliskuuta 1940, jolloin kuoli yhdeksän ja haavoittui 30 kaupungin asukasta. Lisäksi tuona päivänä tuhoutui kymmenen ja vaurioitui 30 rakennusta.
Tampereen ilmapuolustuksesta talvisodan aikana vastasi kapteeni T. Maunulan johtama Ilmapuolustusaluekeskus 51 alaisine yksiköineen sekä Ilmailuvarikon koelentue.  Ilmatorjunnan tuliasemat olivat Kalevankankaalla ja Sulkavuoressa lähellä Koivistonkylän esikaupunkia. Tampellan tehdasalueella oli kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä ja nelisenkymmentä konekivääriä, jotka olivat kuitenkin voimattomia noin 4 000 metrin korkeudesta operoineita vihollisen pommikoneita vastaan. Ilmavalvojia ja lähettejä oli sijoitettu rakennusten katoille eri puolille kaupunkia. Yksi näistä oli 14-vuotias Martti Mykrä, jonka asemapaikka oli Sorsapuiston vieressä olleen kerrostalon katolla. Mykrä oli tullut Tampereelle yksin siirtolaisena Hiitolasta. 2. maaliskuuta 1940 tapahtuneen pommituksen aikana talo sai osuman, Mykrä putosi talon hissikuiluun ja sai surmansa. Hänet on haudattu sankarihautaan Kalevankankaan hautausmaalle, ja hänen muistolaattansa on tapahtumapaikalla kerrostalon porraskäytävässä.
Latinalaistanssi

Samba

Samba on 4-jakoinen nopeatempoinen brasilialaisperäinen tanssi. Samba tanssitaan tanssikilpailuissa ensimmäisenä pois lukien ammattilaiskilpailut, joissa cha-cha tanssitaan ennen sambaa.

Cha-cha

Cha-cha on 4-jakoinen alun perin mambosta kehittynyt tanssi. Se yleistyi 1950-luvulla, jolloin sitä kutsuttiin "triplamamboksi". Nimitys muuttui myöhemmiin cha-cha-cha:ksi, joka tulee tanssin perusrytmille luonteenomaisesta synkooppiaskeleesta (nel-et-yks).

Rumba

Rumba on 4-jakoinen hidastempoinen alun perin Kuubasta lähtöisin oleva tanssi. Periaatteeltaan rumbaa voitaisiin luokitella kosiotanssiksi, jossa mies yrittää vietellä naista tanssillaan ja myös toisin päin. Rumban tärkeimpiin huomioitaviin seikkoihin tanssittaessa kuuluu katsekontaktin säilyminen ja "viekoittelevat" liikeradat.

Paso doble

Paso-doble on espanjalaista alkuperää oleva "härkätaistelua" kuvaava tanssi, jossa mies esittää härkätaistelijaa ja nainen on ajoittain "muléta" (härkätaistelijan punainen viitta) ja ajoittain härkä. Tanssin tunnusmerkkeihin kuuluu jämäkkyys ja lähes sotilaallisen tarkka ajoitus sekä kurinalaisuus kuvioiden suorituksessa. Kurinalaisuus näkyy myös ennalta määrätyssä koreografiassa, joka on vietävä musiikin alusta loppuun saakka jotta kuvioiden ajoitukset säilyvät musiikin luonteelle sopivina (muissa kilpatansseissa esimerkiksi parien törmäilystä aiheutuva tauko ei haittaa, sillä pari voi jatkaa tanssia valitsemastaan kohdasta koreografiaa).

Jive

Jive on peräisin Yhdysvalloista ja sitä tanssitaan 4-jakoiseen musiikkiin. Tanssi on luonteeltaan nopea ja iloinen.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2009

Loppunäytös

EM-kilpailujen loppunäytös luisteltiin kisojen päätöspäivänä sunnuntaina 25. tammikuuta. Esiintyjinä oli tuttuun tapaan kisojen mitalisteja sekä suomalaiset luistelijat mukaan lukien naisten yksinluistelun kultamitalisti Laura Lepistö, pronssimitalisti Susanna Pöykiö sekä viidenneksi sijoittunut Kiira Korpi.
B53

B53 (myös Mk-53) oli Yhdysvaltojen asevoimien kylmän sodan aikainen bunkkerintuhoajaksi tarkoitettu vetypommi.
Aseen pituus oli 3,76 metriä. Sen suurin halkaisija oli 127 cm. Ase painoi noin 4010 kg ja sen räjähdysteho oli yhdeksän megatonnia. Siitä oli kaksi eri versiota: "likainen" B53-Y1, jossa ydinräjähde oli koteloitu ²³⁸U-kuoren sisään, ja "puhdas" B53-Y2, jossa kotelo ei ollut fissiiliä ainetta vaan lyijyä tai volframia.
B53-ydinpommeja valmistettiin vuodesta 1962 vuoteen 1965 saakka. Se oli käytössä aina vuoteen 1997 saakka, tosin viimeiset vuodet pelkästään varastoituna. Vuonna 1992 USA:n asevoimilla oli 50 B53-pommia varastossa. Viimeinen näistä Kuuban kriisin aikana tehdyistä aseista purettiin vasta vuonna 2011. Sen korvasi B61-pommi. Kaikkiaan 340 kappaletta tuotettiin.
Aseesta oli myös suunniteltu taistelukärki, W53-ydinkärki.
Rabii al-Lafi

Seurajoukkueura

Al-Lafi aloitti uransa Al-Ahlissa vuonna 2007. Hän pelasi seurassa neljän kauden verran, kunnes kesällä 2011 siirtyi Tunisiaan, Club Africainiin.
Levälampi (Pälkäne)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 94,5 metriä mpy.
Seamus

Seamus (alun perin Poor Seamus) on suomalainen vuonna 2002 perustettu popyhtye. Yhtye perustettiin alun perin tarkoituksena esiintyä yhdessä tilaisuudessa cover-yhtyeenä. Kokoonpano alkoi toimia ja tehdä omia kappaleita. Poor Seamus oli viikon demona YleX:llä ja nousi radioaseman Himotuimmat-listalle. Tämän jälkeen yhtyeeltä ilmestyi omakustannesingle.
Toukokuussa 2005 Poor Seamus solmi levytyssopimuksen Elements Musicin kanssa ja ensimmäinen albumi Sidney 5 Miles ilmestyi syyskuussa 2006. Keväällä 2008 alkoivat uuden albumin äänitykset. Yhtyeessä tapahtui vuoden aikana miehistönvaihdoksia ja nimi lyhentyi nykyiseen muotoonsa. Kakkosalbumi Million Ways To Fuck Up ilmestyi helmikuussa 2009.
Seamusin kolmas albumi Always / Never julkaistiin helmikuussa 2013. Like Never Before -kappaleseen tehdyllä videolla liikutaan totuttuun tapaan rakkaus-tematiikassa.
Sophus Bugge

Elseus Sophus Bugge (5. tammikuuta 1833 Laurvig – 8. heinäkuuta 1907) oli norjalainen kielen- ja kansanrunoudentutkija. Hän työskenteli professorina Oslossa. Bugge kuului merkittävimpiin skandinaavisen filologian, muinaiskirjallisuuden ja mytologian tutkijoihin. Hän edisti myös muiden kielten, kuten etruskin ja lyykian tutkimusta. Hän myös vaikutti syvällisesti suomalaiseen kansanrunouden tutkimukseen etenkin Kaarle Krohnin välityksellä. Bugge julkaisi perustavanlaatuisia tekstikriittisiä teoksia. Hän oli merkittävä riimukirjoituksien selvittäjä.
Lamminpohjalampi

Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4 hehtaaria. Se sijaitsee Lamminpohjankankaan ja Mustakeitaan turvetuotantoalueen välissä. Lammen ympäristö on ojitettua suota. Siihen laskee kaksi suo-ojaa ja siitä lähtee kaivettu suo-oja, joka yhtyy 400 metrin päässä Mustakeitaan tuotantoalueen kuivatusojaan. Noin 1,2 kilometrn päästä kuivatusoja yhtyy vanhaan Kärppäluomaan, joka laskee Ylisenjärveen. Rantaviivan pituus on 900 metriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta pohjoisrannat ovat kovaa maata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Tuotantoalueen huoltotie kulkee lammen ohitse 50 metrin etäisyydeltä.
Eksjö

Varuskuntakaupunki

Eksjöstä tuli varhain varuskunta- ja virkamieskaupunki. Eksjön sotilaalliset perinteet ulottuvat 1400-luvun loppuun, jolloin Ränneslättin aluetta alettiin käyttää sotilaiden tapaamis- ja harjoittelupaikkana. Sotilasjoukot harjoittelivat 1600-luvun lopusta lähtien kaupungin ulkopuolella. Vuonna 1686 Kuninkaallinen Smålandin ratsuväkirykmentti (ruots. Kungliga Smålands kavalleriregemente) sidottiin kiinteämmin Eksjöhön. Useat rykmentit ovat tämän jälkeen sijainneet Eksjössä.
Kun husaarirykmentti (ruots. Husarregementet) ja myöhemmin Kalmarin rykmentti sijoitettiin kasarmeihin Eksjössä, kaupunki alkoi kasvaa voimakkaasti. Nykyään Eksjön varuskunta koostuu neljästä eri toimijasta. Varuskunta on Eksjön kolmanneksi suurin työnantaja noin 500 työntekijällään.

Muuta

Kaupungin keskiosissa 65 % rakennuskannasta on vuotta 1900 edeltävältä ajalta. Koko Ruotsin rakennuskannasta vain 6 % on rakennettu ennen vuotta 1900.
Kaupungissa kiertävän jutun mukaan Eksjö oli hyvin lähellä saada Södra stambanan -rautatien kulkemaan kaupungin halki. Sanotaan, että rautatie aiottiin aluksi vetää Eksjön läpi, mutta yksi talonpoika kunnan pohjoisosassa kieltäytyi antamasta maataan rautatien rakentamista varten. Niinpä vuonna 1864 Södra stambanan päätettiin vetää kaupungista 18 kilometriä länteenpäin. Sinne perustettiin rautatieasema, jonka nimi on Nässjö.
Valdosaurus

Fossiilit ja löytäminen

Ensimmäiset Valdosauruksen jäänteet, kaksi reisiluuta, löydettiin Wightsaarelta vuonna 1868. Niitä pidettiin aluksi nuoren Iguanodonin jäänteinä. Vuonna 1869 Thomas Henry Huxley nimesi jäänteet Hypsilophodonin jäänteiksi. Yli sadan vuoden kuluttua, vuonna 1975 Peter Galton nimesi dinosauruksen Dryosaurukseksi ja lajin Dryosaurus canaliculatukseksi. Kaksi vuotta myöhemmin dinosaurus sai nykyisen nimensä, kun Galton vaihtoi nimeksi Valdosaurus.
Tämän jälkeen Valdosauruksen jäänteitä on löytynyt muualta maailmasta, mukaan lukien Nigeristä löytyneet Valdosauruksen luut, joiden mukaan dinosaurukselle nimettiin uusi laji, Valdosaurus nigeriensis vuonna 1982. Galton vaihtoi nimeksi Elrhazosaurus, ja totesi että Englannin ulkopuolelta löydetyt "Valdosauruksen" jäänteet eivät kuulu Valdosaurukselle. Nykyisin Valdosaurus tunnetaan usean yksilön jäänteistä.
Kellojambolaani

Kuvaus

Kellojambolaani on pienehkö ainavihanta puu, jolla on yleensä monihaarainen ja mutkainen runko. Runko haaroittuu usein jo läheltä tyveä, ja puu on usein leveämpi kuin se on korkea. Se kasvaa parhaimmillaan noin 15 metriä korkeaksi ja 50 senttimetrin paksuiseksi rungon läpimitaltaan.
Soikeat tai pitkänpyöreät lehdet ovat 10–25 senttimetriä pitkät, 5–8 senttimetriä leveät ja vastakkaiset. Ne ovat tyvestään kapeita tai pyöristyneitä ja kärjestään tylppiä tai hieman teräviä. Lehdet ovat sulkasuonisia. Lehtiruoti on alle neljä millimetriä pitkä.
Kukinnot ovat rakenteeltaan viuhkoja ja kasvavat versojen kärjissä tai lehtihangoissa. Kukinnossa on noin 3–30 kellertävänvalkoista kukkaa. Kukat ovat noin 3–4 senttimetriä halkaisijaltaan. Kukissa on 4 pyöreähköä 10–15 millimetriä pitkää terälehteä, ja lukuisia jopa 3 senttimetriä pitkiä heteitä. Hedelmät kypsyvät alueesta riippuen maalis- ja elokuun välillä.

Hedelmä

Hedelmä on muodoltaan päärynämäinen, noin 4–6 senttimetriä pitkä marja. Sen hyvin ohut kuori on kiiltävä ja hieman vahapintainen. Kuoren väri vaihtelee vihertävän valkoisesta kirkkaanpunaiseen. Hedelmän sisällä on luonnossa yksi tai kaksi suurehkoa siementä, viljelyhedelmissä tosin ei usein ole ollenkaan siemeniä. Läpikuultava hedelmämalto on kellertävän tai vihertävän valkoista ja tuoksuvaa. Hedelmä on maultaan varsin mieto ja makea.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji on kotoperäinen Malaijien saaristossa sekä Andamaanien ja Nikobaarien saaristossa. Kellojambolaanit kasvavat luonnostaan kosteissa trooppisissa alankometsissä, korkeintaan 1 220 metrin korkeudessa. Puu ei menesty kuivassa maaperässä.

Käyttö

Hedelmät ovat syötäviä, ja siemenettömät hedelmät syödään yleensä kokonaan kuorineen. Hedelmää käytetään laajalti varsinkin Kaakkois-Aasiassa. Se syödään usein sellaisenaan, mutta sitä käytetään myös salaatteihin ja säilykkeisiin. Indonesiassa siitä on perinteisesti valmistettu asinania suolavedessä säilömällä.
Kellojambolaanin hedelmiä on käytetty ihmisravinnoksi tuhansia vuosia. Kasvi tuotiin Malaijien saaristosta Filippiineille, ja mantereiseen Kaakkois-Aasiaan jo esihistoriallisella ajalla. Nykyään se on erittäin laajalti viljelty lähes kaikkialla trooppisessa Aasiassa. Sitä viljellään vähemmän muualla tropiikissa, lähinnä koristekasvina.
Puuta lisätään usein kasvullisesti. Sitä voi kasvattaa siemenestäkin, mutta siemen kuivuu ja kuolee varsin nopeasti, sen jälkeen kun se on poistettu hedelmästään, eikä sitä voida varastoida pitkiä aikoja. Lisäksi monet viljelyssä olevat puut eivät tuota ollenkaan siemeniä.

Luokittelu

Kellojambolaani kuuluu jambolaanien yli tuhatlajiseen sukuun, myrttikasvien alaheimossa Syzygieae. Kellojambolaani on toisinaan luokiteltu myös sukuun Eugenia nimillä Eugenia javanica ja Eugenia mananquil, sekä sukuun Jambosa, jota ei nykyisin pidetä omana sukunaan vaan jambolaanien (Syzygium) synonyyminä. Useita muitakin jambolaaneja viljellään hedelmäpuina.
Moottoritorpedovene Jymy

Regia Marina MAS529

MAS529 oli torjumassa laivueensa mukana 13.-14. kesäkuuta 1940 Italian Rivieralle tunkeutuneita Ranskan merivoimien aluksia, jolloin ne yrittivät tuloksetta torpedoida hävittäjät Guépardin, Valmyn ja Verdunin. Ranskalaisalukset eivät edes havainneet hyökkääjiä.
Saksan merivoimat pyysivät 21. huhtikuuta 1942 Italian laivastolta tukea taisteluun Laatokalla operoivia Neuvostoliiton laivaston yksiköitä vastaan. Operaatiolla oli tarkoitus vahvistaa Leningradin piiritystä. Italian laivasto määräsi lähetettäväksi capitano di corvetta Emilio Bianchin 12. torpedovenelaivueeseen (ital. XII Squadriglia Mas), johon kuuluivat moottoritorpedoveneet MAS 526 - MAS 529. Veneet siirrettiin Itämerelle kuorma-autoilla ja siitä edelleen laivalla Suomeen. Ne ajoivat omin konein Saimaan kanavaa pitkin Saimaalle, josta ne siirrettiin rautateitse Punkasalmen asemalta Lahdenpohjaan. Alukset saapuivat lopulta 22. kesäkuuta Laatokalle.
Alus yllätti MAS528:n kanssa Neuvostoliiton Laatokan laivaston tykkiveneen, joka suojasi hinaaja ja proomua. Taistelu päättyi kuitenkin tuloksettomana. Alus osallistui 21. lokakuuta saksalaisten Suhonsaaren maihinnousuun.
Alus lähti 29. lokakuuta Laatokan jäätyessä laivueen mukana samaa reittiä Suomenlahdelle ja edelleen Tallinnaan, jossa laivue talvehti. Seuraavana keväänä laivue operoi Suomenlahdella Leningradin edustalla, kunnes 5. toukokuuta 1943 Välimeren tilanne pakotti Italian luopumaan veneistään ja siirtämään henkilöstönsä takaisin kotimaahan.

Suomen laivaston Jymy

Suomen merivoimat osti aluksen 5. toukokuuta 1943 Tallinnassa ja se kuljetettiin Helsinkiin. Alusten vastaanottoa johti Suomen merivoimien puolesta kapteeniluutnantti Heikki Herlevi. 
Alusten heikkotehoiset 350 millimetrin torpedot vaihdettiin 450 millimetrin torpedoiksi. 
Alus muutettiin jatkosodan päätyttyä tykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen kieltäessä torpedoveneet.
Luokan alukset poistettiin käytöstä 1961, jonka jälkeen alukset laitettiin myyntiin. Jymy oli kolmella omistajalla ennen kuin helsinkiläinen Olavi Hölttä osti sen. Hölttä kunnosti aluksen nimeten sen alkuperäisellä nimellä sekä sijoittaen aluksen Pursiseura Sindbadin laituriin Helsingin Lauttasaaressa. 1970-luvulla omistaja lyhensi alusta nelisen metriä. Alus nostettiin maihin paria vuotta vuonna 2000 viimeisen ajon jälkeen, minkä jälkeen se jäi ilman hoitoa. Pursiseura päätti hankkiutua eroon sen alueella olleesta huonokuntoisesta aluksesta, jolloin se siirrettiin 2009 Espooseen romutettavaksi.
Jymyn kolme sisaralusta olivat moottoritorpedoveneet Jylhä, Jyry ja Jyske.
Ominaisimpulssi

Ominaisimpulssi (yleensä lyhennetään Iₛₚ) kuvaa raketti- tai suihkumoottorin hyötysuhdetta. Määritelmän mukaisesti sillä tarkoitetaan kulutettua polttoaineyksikköä kohden aikaan saatua kokonaisimpulssia (eli liikemäärän muutosta). Ominaisimpulssin suuruus on verrannollinen saavutettuun kokonaistyöntövoimaan jaettuna polttoaineen tilavuusvirralla. Jos polttoaineyksikkönä käytetään massaa (esim. kilogramma), on ominaisimpulssin yksikkö nopeuden yksikkö (esim. m/s). Jos taas polttoaineen yksikkönä käytetään painoa (esim. Newton tai pauna), on ominaisimpulssin yksikkö sekunti. Polttoaineiden ominaisimpulssit ovat eri suuruisia tyhjiössä ja ilmakehässä. Ominaisimpulssiin vaikuttaa myös taivaankappaleen painovoima. Mitä suurempi ominaisimpulssi työntövoimaa aiheuttavalla laitteella on, sitä vähemmän polttoainetta kuluu nopeuden yksikön muutosta (delta-v) kohden.
Ominaisimpulssiin sisätyy mahdollinen ilmakehän hapen käyttö paloreaktiossa. Koska suihkumoottorit hyödyntävät toiminnassaan ilmakehän happea, niiden ominaisimpulssi on rakettimoottoreiden ominaisimpulssia merkittävästi korkeampi.
Erotuslaji

Erotuslaji, opaskasvi tai indikaattorilaji on kasvilaji joka perusteella tarkennetaan metsätyyppioppiin liittyvin perustein metsän tai suon kasvupaikkatyyppiä siitä, mihin on päädytty tunnuslajin perusteella joka taas puuttuu toisesta kasvillisuustyypistä.
Kenttäkerroksen tunnuslajeja ovat muun muassa käenkaali. Jos mustikkaa kasvavassa metsässä on lisäksi vielä huomattavissa määrin lisäksi käenkaalia, voi kysymys olla käenkaali-mustikkatyyppiin kuuluvasta metsästä.
Kanda Bongo Man

Kanda Bongo Man (s. 1955, Inongo) on kongokinshasalainen soukous-muusikko.
Kanda Bongo Man syntyi Inongossa, silloisessa Belgian Kongossa vuonna 1955. Hän on etniseltä taustaltaan bandundu. Kanda Bongo Man jätti koulun 18-vuotiaana.  
Kanda Bongo Man aloitti muusikonuransa jo kotimaassaan, mutta siirtyi vuonna 1979 Pariisiin. Hän esiintyi vuonna 1983 WOMAD-festivaaleilla Englannissa. Heinäkuussa 2005 hän esiintyi Live 8 -konsertissa Cornwallissa.
Yogi Bear: Great Balloon Blast

Juoni

Jellystonen kansallispuistossa järjestetään 14 kerran jokavuotinen ilmapallotapahtuma ja Jogi-karhu yrittää jälleen kerran varastaa turisteilta heidän eväskorinsa. Tällä kertaa Jogi tekeytyy ilmapallomyyjäksi toteuttaakseen suunnitelmansa.

Pelattavuus

Pelissä on valittavana kolme hahmoa, Jogi, Cindy ja Boo Boo. Hahmoilla on omat vahvuudet ja heikkoudet tarkkuudessa ja liikkeessä. Pelissä on tarkoitus puhkaista mahdollisimman paljon ilmapalloja ennen kuin pilven kannattelemat ilmapallot katoavat pilven mukana. Ilmapallot saa puhkeamaan päästämällä kaksi omaa ilmapalloa saman väristen ilmapallojen viereen. Pelin pomovastuksen kohtaa joka neljännessä tasossa, joka on puistonvartija Smith.
Mattias Nørstebø

Ammattilaisura

Nørstebø muutti 16-vuotiaana kotimaastaan Ruotsin itärannikolle Gävleen, päästäkseen pelaamaan jääkiekkoa Brynäs IF:n juniorijoukkueissa. Debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2012–2013.
Kaudella 2014–2015 Nørstebø pelasi 21 ottelua lainalla toisen sarjatason Allsvenskanin Mora IK:ssa.

Maajoukkueura

Miesten arvokisoissa Nørstebø pelasi ensimmäistä kertaa vuoden 2015 MM-kisoissa.
Esox aquitanicus

Kuvaus

E. aquitanicus on muiden haukien tapaan solakka ja pitkänomainen petokala. Sen erottaa hauesta (E. lucius) ja E. cisalpinus -lajista lyhyemmästä kuonosta.
E. aquitanicus -lajin kylkien väritys on harmaasta keltavihreään. Niissä on 16–30 vaaleaa, vinoa pystyjuovaa, jotka erottuvat nuorilla yksilöillä selvästi. Suurimmilla yksilöillä juovat ovat useimmiten muuttunet epäsäännöllisiksi täpliksi. Evien väri vaihtelee keltaisesta oranssiin. Kala kasvaa toista metriä pitkäksi.

Levinneisyysalue

Lajia E. aquitanicus tavataan Ranskassa Atlanttiin laskevissa vesistöissä. Sitä on löydetty Charenten, Dordognen, Eyren ja Adourin vesistöistä. Sitä on todennäköisesti myös Garonnen ja mahdollisesti myös Sèvre niortaisen ja Loiren vesistöissä. Mouriscotjärvi on eteläisin paikka, jossa lajia on nähty.

Luokitus

Ranskalainen tutkijaryhmä kuvasi E. aquitanicus -lajin ensi kertaa tieteellisesti vuonna 2014. Ranskan päävesistöistä 1800-luvulla ja 2000-luvulla otettujen näytteiden morfologisten ja DNA-tuntomerkkien perusteella he erottivat kolme haukilajia, hauen, siitä hiljattain erotetun E. cisalpinuksen ja kolmannen, vielä tuntemattoman lajin. E. aquitanicus voi risteytyä tavallisen hauen kanssa lajien esiintyessä yhdessä.
Ryhmä nimesi uuden lajin Akvitanian alueen mukaan.
David Webster

David Webster (19. joulukuuta 1945 Pohjois-Rhodesia – 1. toukokuuta 1989 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen antropologi ja apartheidin vastustaja.
Webster liittyi apartheidin vastaiseen kampanjaan opiskellessaan Rhodesin yliopistossa vuonna 1965. Websterin väitöskirja käsitteli mosambikilaisten siirtotyöläisiä. Hänen tutkimuksensa paljastama työläisten hallituksen ja yritysten harjoittama hyväksikäyttö sai Websterin yhdistämään akateemisen tutkimuksensa apartheid-järjestelmän vastaiseen aktivismiin. Webster aloitti työskentelyn Witsin yliopistossa vuonna 1970. Webster toimi akateemisen uransa ohella Pidätettyjen vanhempien tukikomiteassa (engl. Detainees' Parents' Support Committee (DPSC)), jossa hän auttoi apartheidhallituksen pidättämien omaisia hankkimaan tietoa läheistensä olinpaikasta.
Webster ammuttiin 1. toukokuuta 1989 haulikolla lähietäisyydeltä kotiovensa eteen Johannesburgissa. Hänen murhaajansa oli Ferdinand Barnard, joka toimi hallituksen salaisessa Civil Cooperation Bureau -yksikössä. Barnard sai murhasta 40 000 randin bonuksen.
Henry Houry

Henri eli Henry Émile Marie Houry (2. heinäkuuta 1874 Pariisi – 13. maaliskuuta 1972 Nizza) oli ranskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän työskenteli sekä mykkä- että äänielokuvien parissa.
Kooru järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 84 ha (hehtaaria) ja se on 1,8 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Saaria on 9, joiden yhteinen pinta-ala on 0,78 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 3,0 m meren pinnan yläpuolella. Sen laskuojana toimii Vanakubja oja, joka on samalla sen läpivirtausoja. Järven valuma-alueen laajuus on 38,7 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,3 metriä ja suurin syvyys 1,2 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00025 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,25  miljoonaam ³ .
Järven rantaviivan pituus on 11,6 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (viroksi rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)).
Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (viroksi halotroofne tai soolatoiteline, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.
Aleksandr Zinovjev

Aleksandr Aleksandrovitš Zinovjev (ven. Александр Александрович Зиновьев; 29. syyskuuta 1922 Pahtino – 10. toukokuuta 2006 Moskova) oli venäläinen loogikko, sosiologi, kirjailija ja satiirikko. Logiikan alalla tekemänsä työn lisäksi Zinovjev tunnetaan erityisesti vuoden 1976 esikoisromaanistaan Zijajuštšije vysoty (Зияющие высоты, "Ammottavat huiput"), joka julkaistiin lännessä. Hän oli yksi näkyvimpiä Neuvostoliiton toisinajattelijoita ja kirjoitti neuvostoyhteiskuntaa kritisoivan satiirin Homo Sovieticus vuonna 1986.
Vuonna 1978 Zinovjev erotettiin Neuvostoliiton tiedeakatemiasta ja karkotettiin Saksan liittotasavaltaan. Hän asettui Müncheniin,  jossa asui vuoteen 1999, jolloin palasi Venäjälle. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Zinovjev kääntyi kannattamaan kommunismia ja vuonna 1996 osoitti avoimen tukensa kommunistien presidenttiehdokkaalle Gennadi Zjuganoville.
Zinovjev herätti huomiota viimeisinä vuosinaan Slobodan Miloševićin kiihkeänä kannattajana. Hän piti tätä aitona "länsimaalaisten" vastaisena taistelijana. Hän sanoi myös ihailevansa Radovan Karadžićia ja Ratko Mladićia .
Penniinit

Penniinit on matalahko vuoristo, joka ulottuu pohjois-eteläsuuntaisena Skotlannista Englannin pohjoisosiin. Se on vedenjakaja, joka erottaa toisistaan Luoteis- ja Koillis-Englannin. Penniineiltä länteen virtaa kolme Irlanninmereen laskevaa jokea: Eden, Ribble ja Mersey. Itään, Pohjanmereen, laskevat Tyne, Tees, Wear, Swale, Ure, Calder, Aire, Don ja Trent.  
Pitkin Penniinejä kulkee 429 kilometriä pitkä vaellusreitti. Sen korkein kohta on 893 metriä merenpinnan tason yläpuolelle kohoava Cross Fell.