google/wiki40b huggingface dataset:
Markku Seppälä

Markku Tapio Seppälä (s. 1936, Helsinki) on suomalainen synnytys- ja naistentautien erikoislääkäri. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1964 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1965. Seppälä on vuonna 1962 alkaneen tutkimustoimintansa aikana julkaissut n. 500 vertaisarvioitua tutkimusta kansainvälisissä sarjoissa, mukana yhteistöitä kahden lääketieteen tai fysiologian Nobelin palkinnon saajan kanssa (Frederick Chapman Robbins ja Robert G. Edwards). Markku Seppälälle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto vuonna 1981 sikiön kehitysproteiineja koskevista tutkimuksistaan.

Ura

Seppälä toimi HYKSin Naistenklinikalla apulaislääkärinä vuosina 1966-1969, apulaisylilääkärinä vuosina 1970-1975 ja apulaisprofessorina vuosina 1976-1978. Suomen Akatemian tutkijaprofessorina hän toimi vuosina 1978 ja 1980 ollen välillä vierailevana professorina St Bartholomew's Hospitalissa Lontoossa vuosina 1979-1980. Seppälä oli synnytys- ja naistentautiopin professorin virassa Helsingin yliopistossa vuosina 1979-2001 ja ylilääkärinä HYKSin Naistenklinikassa vuosina 1980-1999.
Seppälä on ollut monien kansainvälisten tieteellisten julkaisusarjojen toimittajana ja toimituskunnan jäsenenä, sekä professuuriasiantuntijana Stanfordin, Sydneyn ja Valencian yliopistoissa sekä Bangaloren tiedeinstituutissa. Hän on toiminut myös WHO:n (Maailman_terveysjärjestö) asiantuntijana Genevessä 1980-luvulla (kohtuperäiset verenvuodot), 1990-luvulla (koeputkihedelmöitys) ja 2000-luvulla (raskauden ehkäisy). Seppälä on toiminut Population Councilin (New York) Board of Trustees -hallinnossa vuosina 1984-1993. Hän on toiminut lisääntymislääketieteen yksiköiden toiminnan arvioijana Singaporen valtion yleisessä sairaalassa vuonna 1995 ja Mayo-klinikassa Yhdysvalloissa vuonna 1998.

Luottamustoimia

Suomen Gynekologiyhdistyksen puheenjohtajana Seppälä toimi vuosina 1983-1985 ja Suomen syöpäyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1988-1991. Kansainvälisen gynekologiyhdistysten liiton (FIGO) hallituksessa Seppälä toimi vuosina 1985-2003, mistä ajasta FIGO:n presidenttinä vuosina 1997-2000. Helsingin yliopiston edustajana HYKSin hallituksessa Seppälä toimi vuosina 1991-1992, ja HUSin (Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri) hallituksessa vuosina 1999 - 2001. Helsingin yliopiston tohtoripromootiossa vuonna 2000 Seppälä toimi promootiotoimikunnan puheenjohtajana ja promottorina.

Huomionosoituksia

Suomalainen Tiedeakatemia on kutsunut hänet jäsenekseen vuonna 1982, ja belgialaisen Liègen yliopiston kunniatohtoriksi Seppälä on kutsuttu vuonna 1995. Hän on myös Suomen, Yhdysvaltojen (ACOG), Brasilian, Chilen, Italian, Romanian, Puolan ja Chicagon gynekologiyhdistyksen sekä British Fertility Societyn, Royal College of Obstetricians and Gynaecologists] -järjestön (Fellow ad eundem, Lontoo 1989) ja Society for Gynecological Investigation (Washington, DC, USA 1995) kunniajäsen. Hänelle on myönnetty HYKSin kultainen ansiomitali vuonna 1999, Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki ja Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki. V. 2016 Markku Seppälä kutsuttiin ESHRE:n (European Society of Human Reproduction and Embryology) kunniajäseneksi.
Puolijohdeilmaisin

Puolijohdeilmaisin on hiukkasilmaisintyyppi, joka on rakenteeltaan estosuuntaisesti kytketty diodi. Puolijohdeilmaisimilla voidaan havaita fotoneita sekä varattuja hiukkasia, ja niitä käytetään sovelluksissa, joissa on tarve mitata energia tarkasti.

Puolijohdeilmaisimen rakenne ja toiminta

Puolijohdeimaisin koostuu kiinteästä puolijohdemateriaalista, joka on kytketty kahteen elektrodiin. Elektrodit on kytketty eri jännitteiseen siten, että puolijohteen sisällä on sähkökenttä.
Puolijohdeilmaisimen toimintatapa muistuttaa ionisaatiokammiota. Erona kaasutäytteiseen ilmaisimeen on se, että säteilyn osuessa puolijohteeseen syntyy elektroni-aukko -pari eikä elektroni-ioni -pari, kuten esim. kaasutäytteisessä ionisaatiokammiossa. Säteilyn vaikutuksesta elektroni siirtyy valenssivyöltä johtavuusvyölle. Elektronit ja aukot liikkuvat vastakkaisiin suuntiin kohti elektrodeja aiheuttaen diodiin kytkettyyn piiriin sähkövirran. Syntynyt virtapulssi on verrannollinen säteilyn puolijohteelle jättämälle energialle.
Alinen Lahnajärvi

Maantiede

Pyöreähkö järvi on halkaisijaltaan 120 metriä. Järven läpi virtaa Kärrinojan vedet ja luusua sijaitsee järven etelärannalla. Kärrinoja laskee Haukijärvestä Tyvijärveen. Sen ranta on pääosin metsäistä suota, mutta osa siitä on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Loma-asunnolle rantaan johtaa tie, jonne pääsee Kullaan Harjakankaalta.
Armo Nokkala

Armo Kaarle Rafael Nokkala (21. lokakuuta 1908 Tyrvää – 11. lokakuuta 1962 Helsinki) oli kirkkoneuvos, Kodin Kuvalehden ja Kotimaa-lehden päätoimittaja ja Kirjapajan kirjallinen johtaja.

Henkilöhistoria

Armo Nokkalan vanhemmat olivat opettaja Kalle Fredrik Nokkala ja Fanny Lydia Wallenius ja puoliso vuodesta 1939 hammaslääkäri Ester Josefina Ala-Paavola. Nokkala tuli ylioppilaaksi 1928 ja vihittiin papiksi 1935. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1953 ja väitteli teologian tohtoriksi 1958. Nokkala toimi pappina Kärkölässä 1935–1938, Hämeenlinnassa 1939–1940 ja Helsingissä Paavalin seurakunnassa 1930–1946. Kotimaa-lehden toimitussihteeri hän oli 1946–1947 ja päätoimittaja 1948–1958 ja Kodin Kuvalehden päätoimittaja 1946–1947. Kirjapajan kirjallisena johtajana Nokkala työskenteli 1952–1958. Kirkkohallituksen palvelukseen kirkkoneuvokseksi hän tuli 1958.  Nokkala sai rovastin arvonimen 1954. Hän toimi 1950-luvun alussa myös opetushallituksen esittelijänä. Nokkalalla oli useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä.
Badaling

Badaling (yksinkertaistetut merkit: 八达岭; perinteiset merkit: 八達嶺; pinyin: Bādálǐng) on Kiinan muurin suosituin osa, joka sijaitsee Yanqingin piirikunnassa, maanteitse noin 70 km Pekingin kantakaupungista luoteeseen. Tämä osa muurista rakennettiin Ming-dynastian aikakaudella noin vuonna 1505. Muurin Badalingin osuus on pituudeltaan 7,6 kilometriä. Sen yhteydessä on vartioasema, joka kuvastaa kohdan strategista merkitystä. Badalingin korkein kohta on Beibalou, joka on noin 1 015 metriä merenpinnan yläpuolella.
Badalingin osuus on entisöity huolella ja vuonna 1957 se avattiin turisteille ensimmäisenä osana koko muurista. Vuonna 1988 Kiinan muuri lisättiin osaksi Unescon maailmanperintöluetteloon, joka lisäsi myös Badalingin tunnettavuutta. Muurin ympäröivää aluetta on kehitetty matkailijoita palvelevaksi rakentamalla sinne hotelleja, ravintoloita ja köysirata. Badalingin osuus muurista on varsin helposti käveltävissä ja osaan muurista pääsee tutustumaan myös rullatuolilla.
Badaling on Kiinan muurin ruuhkaisin osa. Vuosittain siellä käy miljoonia matkailijoita. Kiinalaiset matkailijat ruuhkauttavat muurin erityisesti kansallisina lomapäivinä lokakuun alussa (1.-7.10.) ja toukokuun alussa (1.-3.5.). Myös kiinalaisten nuorten loma-aikaan heinä-elokuussa muurilla on vilkasta.  Badalingin muuriin tutustumiseen vaadittava lippu sisältää pääsyn myös Kiinan muurin museoon (40.3566°N, 116.0036°E).
Badalingiin pääsee Pekingistä yleisellä bussilla (linjat 877, 919 ja 880 Deshmengin bussiasemalta) tai turistibusseilla tai opastetuilla matkoilla. On mainintoja valebusseista, jotka vievät matkustajia Badlingin sijaan turistimyymälöihin tai esimerkiksi Shuiguaniin (muurin viereinen osa). Aivan muurin lähelle Badalingiin pääsee myös S2-sarjan junilla, sillä Kiinan rautatiet liikennöi junalla Pekingin rautatieasemalta (Pekingin pohjoinen rautatieasema) Badalingin rautatieasemalle (40.3589°N, 115.9951°E); Badaling on Peking–Baotou radan väliasema. Seudulle johtaa myös G6, eli (maksullisen) Peging–Tiibet moottoritien (Jing-Zang) alkuosa, joka aikoinaan tunnettiin nimellä Badalingin moottoritie.
Ainakin turistikierroksilla on melko suosittua yhdistää Badlingin päiväretkeen tutustuminen Chang Lingin hautaholviin, Ming-dynastian keisari Yonglen hautaholviin. Se on osa Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat -nimellä tunnettua maailmanperintöluettelon kohdetta.
Lissos (Kreeta)

Historia

Lissos kukoisti hellenistisellä, roomalaisella ja varhaisella bysanttilaisella kaudella. Se oli yksi saaren sisäosissa sijainneen Elyroksen kaupungin satamista. 200-luvulla eaa. Lissos oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Syia, Tarrha, Poikilassos ja Hyrtakina. Kaupunki löi omaa rahaa, jossa oli kuvattuna Artemis ja delfiini. Lissos tuhoutui saraseenien hyökkäyksessä 700- tai 800-luvulla jaa.
Lissoksen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1957–1960 Nikólaos Platónin johdolla. Nykyisin kaupungin arkeologinen alue on suosittu patikointikohde Soúgiasta ja Palaióchorasta.

Rakennukset ja löydökset

Lissoksen nykyisin paikalla olevat rauniot ovat pääosin peräisin roomalaiselta kaudelta. Raunioihin lukeutuu julkisia rakennuksia, yksityistaloja, holvattuja hautoja ja satamaan liittyneitä rakennelmia. Lissos tunnettiin muun muassa Asklepiokselle omistetusta temppelistä, joka edusti doorilaista tyyliä ja rakennettiin hellenistisellä kaudella. Temppelistä on säilynyt perustuksia ja muun muassa mosaiikkilattiaa.
Kaupungissa tiedetään olleen myös muun muassa teatteri ja kylpylä. Hautoja on löydetty ainakin 118 kappaletta. Lisäksi on löydetty osia teistä, jotka yhdistivät Lissoksen Elyrokseen ja Hyrtakinaan. Kaupungin alueelta on löydetty lukuisia veistoksia, muun muassa Asklepioksen, Hygieian ja Plutonin kuvapatsaat. Ne ovat nykyisin Chanián arkeologisessa museossa.
Varhaiskristillisellä kaudella 500-luvulla jaa. kaupungissa oli basilikakirkkoja. Niiden päälle rakennettiin myöhemmin paikalla nykyisin olevat Pyhän Kerykoksen (Ágios Kírykos) kirkko sekä Neitsyt Marian (Panagía) kirkko, joihin on käytetty paljon antiikin aikaisten rakennusten sekä basilikakirkkojen osia.
Licá

Seurajoukkueura

29. toukokuuta 2013 Licá siirtyi Portoon nelivuotisella sopimuksella. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 10. elokuuta 2013, kun Porto kohtasi Vitória Guimarãesin Supertaça Cândido de Oliveiran ottelussa.

Maajoukkueura

Licá teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa 10. syyskuuta 2013 pelatussa ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan.
Danny Heifetz

Historia

Heifetz oli Mike Pattonin alkuperäisyhtyeen  Mr. Bunglen kolmas ja viimeinen rumpali. Mr. Bunglen lisäksi hän soitti myös yhtyetoverinsa Trey Spruancen omassa yhtyeessä Secret Chiefs 3. Nykyään Heifetz on soittanut monissa tuntemattomissa pienissä yhtyeissä.
Shure

Shure Incorporated on yhdysvaltalainen musiikkilaitevalmistaja, joka tunnetaan ennen kaikkea mikrofoneistaan. Heidän tunnetuimmat tuotteensa ovat Shure SM58 -vokaalimikrofoni ja Shure SM57 -instrumenttimikrofoni, jotka ovat säilyneet suosituimpien mikrofonien joukossa vuosikymmeniä niin studio- kuin PA-käytössäkin. Mikrofonien lisäksi Shure on valmistanut muun muassa äänirasioita ja neuloja äänilevysoittimiin sekä pieniä äänimiksereitä ENG-äänityskäyttöön.
Monien muiden musiikkilaitevalmistajien tapaan myös Shure on siirtänyt toimintaansa osittain edullisemman työvoiman maihin. Esimerkiksi valmistajan omien nettisivujen mukaan Shuren SM58- ja SM57-mikrofonien valmistus on tapahtunut jo 1980-luvun puolivälistä asti Meksikossa.
Inga-Brita Castrén

Inga-Brita Castrén (26. maaliskuuta 1919 Helsinki – 31. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen teologian ja filosofian maisteri. Hän sai Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon vuonna 2000.
Helsingin Sanomien nekrologi luonnehti Inga-Brita Castrénia 1900-luvun ekumeenisen liikkeen uranuurtajiin kuuluvaksi henkilöksi, joka oli pitkän uransa aikana mukana muovaamassa kirkon ja kristittyjen yhteyspyrkimyksiä ja niitä palvelevia järjestöjä.  
Castrén toimi 1950-luvulla Suomen kristillisen ylioppilasliiton (SKY) naistyön ja ulkoasiain sihteerinä vuosina 1943–1953. Sen jälkeen hänen uransa johti merkittäviin kansainvälisiin tehtäviin. Hän toimi Genevessä ylioppilaiden kristillisen maailmanliiton WSCF:n Afrikan työn sihteerinä 1959–1962, NNKY:n maailmanliiton ekumeenisen työn sihteerinä 1962–1969 sekä Kirkkojen maailmanneuvoston lähetyskasvatussihteerinä 1969–1973. Suomessa hän toimi Seurakuntaopiston konferenssitoiminnan sihteerinä ja Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) pääsihteerinä 1974–1984.  
Hänen isänsä oli korkeimman hallinto-oikeuden presidentti, pääministeri Urho Castrén.
Timrån kunta

Kuntajaon kehitys

Timrån maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1935 Vivsta-Näsin taajaväkinen yhdyskunta. Koko maalaiskunta muutettiin vuonna 1947 Timrån kauppalaksi ja taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Vuonna 1952 Hässjön, Ljustorpin ja Tynderön maalaiskunnat yhdistettiin Hässjön "suurkunnaksi". Vuoden 1971 kuntauudistuksessa muodostettiin nykyinen Timrån kunta yhdistämällä kauppala ja Hässjön maalaiskunta.

Vaakuna

Timrån kauppalalla ja Hässjön maalaiskunnalla oli aikaisemmin oma vaakuna.
Zorro: Generation Z

Sarja

Zorron tarinat sijoittuvat muista Zorron sarjoista poiketen tulevaisuuteen, jossa nuori 17-vuotias Diego de la Vega yrittää pelastaa pormestari Martinezin sieppaamaa isäänsä Alejandro De La Vegaa. Diego yrittää yhdessä ystävänsä Bernardon kanssa ryhtyä pelastusoperaatioon, joka epäonnistuu, kun vartijat saavat heidät kiinni. Bernardo kuitenkin onnistuu pelastamaan kaksikon ja samalla vahingossa paljastaa kirjahyllyyn piilotetun salaisen napin, joka johtaa Zorron luolaan. Diego huomaa napin, jonka painaminen avaa luolan salaisen oven. Kaksikko onnistuu pakenemaan vartijoilta. Sisälle päästyä Diego huomaa isoisänsä tarinoiden pitäneen paikkaansa nähdessään vitriinissä olevia Zorron asuja ja kuuluisan miekan. Myöhemmin samana päivänä Bernardo rakentaa Diegolle uuden aseen, joka toimii monipuolisena laseraseena, muun muassa miekkana ja ruoskana. Myöhemmin illalla Diego pukee ylleen Zorron naamion pelastaakseen isänsä. Tällä kertaa Zorro ei ratsasta hevosella, kuten ennen vanhaan, vaan hän ajaa moottoripyörällä nimeltä Tornado.
Myöhemmin nuori Diego jatkaa Zorron legendaa taistellakseen korruptoitunutta hallitusta vastaan ja saa avukseen naissankari Scarlet Whip, joka on tietämättä pormestarin tytär Maria Martinez.
Gunnar Galin

Gunnar Galin (1902 – 1997) oli ruotsalainen jääpalloilija ja jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Hän pelasi jääpallossa Ruotsin maajoukkueessa yhdeksän kertaa Suomea vastaan. Jääkiekossa hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1921 sekä saavutti EM-hopeaa vuosina 1922 ja 1924. Vuosina 1955–1963 Galin toimi Kansainvälisen jääpalloliiton puheenjohtajana.
Carol (elokuva)

Julkaisu

The Weinstein Company hankki Carolin esitysoikeudet Yhdysvalloissa toukokuussa 2013. Ensimmäinen virallinen kuva elokuvasta julkaistiin London Evening Standard -sanomalehdessä toukokuussa 2014. Vaikka elokuva oli valmis vuoden 2014 lopussa, tuottajat päättivät lykätä sitä vuodelle 2015 esittääkseen sitä elokuvajuhlilla. Toinen kuva elokuvasta julkaistiin tammikuussa 2015. Ensimmäinen juliste julkaistiin syyskuussa 2015.
Elokuva valittiin kilpailemaan Kultaisesta palmusta vuoden 2015 Cannesin elokuvajuhlilla. Se esitettiin Pohjois-Amerikassa ensi kertaa Telluriden elokuvajuhlilla, minkä lisäksi se esitettiin myös New Yorkin elokuvajuhlilla. Britanniassa se esitettiin ensi kerran Lontoon elokuvajuhlien gaalaillassa 14. lokakuuta 2015. Se sai rajoitetun julkaisun Yhdysvalloissa 20. marraskuuta 2015. Britanniassa se sai ensi-iltansa 27. marraskuuta 2015. Suomessa elokuva ilmestyi 19. helmikuuta 2016.

Vastaanotto

Carol sai erittäin myönteisen vastaanoton kriitikoilta. Se sai suosionosoitukset Cannesin elokuvajuhlilla sekä lehdistön näytöksessä että sen ensi-illassa. Kriitikot kehuivat erityisesti Haynesin ohjausta, Blanchettin ja Maran suoritusta, elokuvausta, puvustusta sekä musiikkia, ja arvelivat sen olevan vahva ehdokas voittamaan Cannesissa. Arvosteluja keräävän sivuston Rotten Tomatoesin mukaan 93 % kriitikoista antoi elokuvalle hyvän arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 8,6/10. Laskelma perustuu 217 arvosteluun. Metacriticissä elokuvalla on painotettu keskiarvo 95/100 perustuen 44 arvosteluun, osoittaen ”laajaa kehuntaa”. Carol oli yksi vuoden 2015 parhaiten arvostelluista elokuvista.

Palkinnot

Carol oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla. Rooney Mara jakoi Cannesissa parhaan naispääosan palkinnon Emmanuelle Bercot’n kanssa. Lisäksi Carol sai HLBT-aiheisille elokuville myönnetyn Queer Palmin.
Carol oli ehdolla kuuteen Oscar-palkintoon parhaasta naispääosasta, naissivuosasta, sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista, kuvauksesta ja puvustuksesta. Se oli ehdolla viiteen Golden Globe -palkintoon parhaasta draamaelokuvasta, ohjauksesta, naispääosasta (sekä Blanchett että Mara) ja sävellyksestä, mutta ei voittanut yhtäkään. Elokuva sai enemmän ehdokkuuksia kuin mikään muu. Blanchett ja Mara olivat ehdolla SAG-palkintoon parhaasta naispääosasta (Blanchett) ja sivuosasta (Mara).
Carol on listattu monen kriitikon top 10 -listoille.
Virtausakku

Virtausakku on akku, jossa latautuminen ja purkautuminen tapahtuu kalvon läpi, jonka vastakkaisilla puolilla virtaa varauksenkantajat sisältävää nestettä. Virtausakun voi käsittää myös suljetun ainekierron regeneroitavaksi polttokennoksi.
Redox-akussa reaktiona on vanadiinin hapetus-pelkistysreaktio. Virtausakuissa käytetään yleensä metalleja kuten sinkki-halogeeniakussa, mutta myös orgaanisia virtausakkuja tutkitaan.

Sinkki-halogeeniakku

Sinkki-halogeeniakut ovat virtausakkuja, jossa negatiivisena elektrodina toimii metallinen sinkki ja positiivisena elektrodina on halogeeniliuos, yleensä kloori tai bromi.
Pepa Päivinen

Pertti ”Pepa” Päivinen (s. 2. kesäkuuta 1955) on suomalainen jazzmuusikko ja saksofonisti. Hänen pääsoittimensa on baritonisaksofoni, mutta hän hallitsee sen lisäksi basso-, tenori- sekä sopraanofonin, klarinetin, bassoklarinetin sekä erilaisia huiluja.
Päivinen aloitti huilunsoiton 12-vuotiaana Vantaan musiikkiopistossa, opettajanaan Seppo ”Paroni” Paakkunainen ja 14-vuotiaana saksofoninsoiton Viipurin Työväen Soittajissa. Varhaisia vaikutteita olivat silloiset rockyhtyeet Soulset, Tasavallan Presidentti ja ulkomaisista Colosseum ja Blood, Sweat & Tears. Jazzista Päivinen sanoo kiinnostuneensa 16–17-vuotiaana. Vuonna 1975 Päivinen ryhtyi opiskelemaan Oulunkylän pop- & jazzopistossa saksofoniopettajanaan Juhani Aaltonen ja sovitustekniikan opettajana Kaj Backlund.  Päivinen siirtyi ammattilaiseksi 1970-luvun alussa ja liittyi Sami Hurmerinnan Taivaanvuoheen. Hän kiersi keikoilla Tapani Kansan ja Arto Sotavallan yhtyeissä. Jukka Tolonen Bandin (JTB) mukana Päivinen kiersi Eurooppaa vuosikymmenen lopulla. 1980-luvulla hän tutustui Edward Vesalaan, jonka Sound & Fury -toimintaan hän otti osaa vuodesta 1984 lähtien. Päivinen soitti myös useilla Vesalan levyillä.
Päivinen soittaa myös muun muassa UMO:ssa, oli mukana Saxperiment-saksofonikvartetissa ja osallistui yhdysvaltalaisen saksofonistin Anthony Braxtonin Ensemble Braxtonian kiertuekokoonpanoon. Vesalan tukemana ilmestyi vuonna 1997 Päivisen ensimmäinen sooloalbumi Saxigon. Sillä soittivat Päivinen, Vesala, kosketinsoittaja Iro Haarla ja kitaristi Jouko ”Jimi” Sumén. Seuraavat levyt ilmestyivät Pepa Päivinen Trion nimellä (Umpsukkelis vuonna 1999 ja Fun Faraway vuonna 2002). Triossa soittivat kahdella ensilevyllä Hannu Rantanen (basso) ja Mikko Hassinen (rummut). Myöhemmin Rantasen korvasi Ville Huolman ja vuonna 2005 yhtyeeseen jonka nimeksi muuttui Pepa Päivinen Quartet, liittyi kitaristi Timo Kämäräinen.
Edward Vesalan lesken Iro Haarlan kanssa Päivinen on julkaissut duolevyn YarraYarra (2001).
Viestintätoimisto

Viestintätoimistot ovat viestinnän suunnittelu- ja konsultointipalveluita tarjoavia yrityksiä.
Ne pyrkivät auttamaan organisaatioita saavuttamaan niiden ydinliiketoiminnan päätavoitteita viestinnän eri keinoin ja tavoin. Ne voivat myös tukea ja helpottaa yksityisiä yrityksiä, julkisyhteisöjä ja yksityishenkilöitä niiden viestinnässä esimerkiksi mediasuhteissa, markkinointiviestinnässä, kriisiviestinnässä, yhteiskunta- ja sidosryhmäsuhteissa, strategiaviestinnässä ja viestinnän suunnittelussa.

Viestintätoimistojen ammattinimikkeet

Viestintätoimistojen tyypillisimmät ammattinimikkeet ovat Suomessa viestintäassistentti, viestinnänsuunnittelija, viestintäkonsultti, seniorikonsultti, graafinen suunnittelija ja AD.

Viestintätoimistojen koot

Suomessa toimii satoja eri kokoisia viestintätoimistoja, joissa työskentelee enimmillään noin 50 henkilöä.

Viestinnän ammattilaisten liitto

ProCom– Viestinnän ammattilaiset ry on yritys- ja yhteisöviestinnän ammattilaisten järjestö, jonka tavoitteena on edistää jäsentensä ammatillista kehittymistä ja vahvistaa viestinnän asemaa. Jäseniä liitossa on 2800 viestinnän parissa työskentelevää tiedottajaa, viestintäpäällikköä, -johtajaa, yrittäjää ja konsulttia.
Liitto tekee yhteistyötä eri puolilla Suomea toimivien alueellisten tiedottajayhteisöjen kanssa. Yhteisöt kokoavat yhteen alueellaan toimivat alan ammattilaiset. ProCom on alansa vanhin järjestö Euroopassa, se on perustettu jo vuonna 1978 nimellä Suomen Tiedottajien Liitto. Liiton edeltäjiä olivat vuonna 1947 perustettu Tiedotusmiehet ry ja vuonna 1955 perustettu Suomen Henkilöstölehtien yhdistys.
ProComin puheenjohtajana toimii Vilma Luoma-aho ja toimitusjohtajana Elina Melgin.
Juliette Gréco

Nuoruus

Juliette Gréco syntyi Montpellier’ssa korsikalaiselle isälle ja äidille, joka oli aktiivisena Ranskan vastarintaliikkeessä Hérault’n departementissa Etelä-Ranskassa. Grécon isovanhemmat hänen äitinsä puolelta kasvattivat hänet. Gréco itse liittyi vastarintaliikkeeseen ja joutui Gestapon kiinniottamaksi siskonsa kanssa ollessaan 16-vuotias. 
Gréco oli vangittuna Fresnes’n vankilassa useiden kuukausien ajan. Päästessään vapaaksi hän käveli 12 kilometriä takaisin Pariisiin.
Hospitaaliveljeskunta

Hospitaaliveljeskunnat eli hospitaliitit (lat. hospitā'lis, vierasystävällinen) olivat köyhiä, sairaita ja pyhiinvaeltajia hoitavia katolisia järjestöjä. Varhaisimmat veljeskunnat perustettiin jo ristiretkiaikaan varhaiskeskiajalla. Myös samankaltaisia naisjärjestöjä on perustettu. Tällaisia hengellisiä järjestöjä olivat esimerkiksi Antonius-veljeskunnat, Pyhän Hengen veljeskunta ja johanniitat, joista myöhemmin tuli maltalaisritarikunta.
Aphrodite Terra

Aphrodite Terra (suom. 'Afroditen maa') on mannerta muistuttava alue lähellä Venuksen päiväntasaajaa. Sen pinta-ala on noin neljä kertaa toisen Venuksen "mantereen", Ishtar Terran kokoinen. Aphrodite Terra sijaitsee Venuksessa leveydellä 10 pohjoista - 10 eteläistä leveyttä suunnilleen 60–150 itäistä pituutta. Manner on 1-5 km korkealla eli selvästi korkeammalla kuin muu Venuksen pinta. Kaksi laajinta korkeaa aluetta ovat Ovda Regio mantereenkeskiosassa ja Thetis Regio sen itäosassa. 
Aphrodite Terran keskiosissa on suuria nauhamaisia laaksoja, muun muassa Dali Chasmata ja Diana Chasmata.