google/wiki40b huggingface dataset:
Kapseli

Kapseli on tabletin tavoin kokonaisena nieltävä lääkevalmiste, jossa lääkeannos on suojakuoren sisällä. Suojakuori liukenee ruoansulatuskanavassa.
Kapseleita on pehmeitä ja kovia. Depotkapselissa on vedenkestävä pinta, sen aineet vapautuvat mahassa ja suolessa hitaasti. Enterokapseli imeytyy vasta suolessa, koska sen pinnassa on ainetta, joka estää sen hajoamisen mahassa.
Sarasirkkalintu

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 13–14 cm, siipien kärkiväli 16–19 cm ja paino noin 15 g. Olemukseltaan ja kooltaan se muistuttaa pensassirkkalintua. Väritykseltään se puolestaan muistuttaa tuttua ruokokerttusta vaaleine silmäkulmajuovineen ja punaruskeine yläperineen. Pyrstön kärki on sirkkalinnuille tyypillisesti pyöreä ja pyrstösulkien kärjet ovat valkoiset. Nuoret linnut ovat kellertäviä ja vaikeammin tunnistettavissa. Laulu muistuttaa enemmän kerttusten kuin sirkkalintujen laulua.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisaluilla ennen kevätmuuton alkamista, ja ainakin osalla myös loppukesällä pesinnän päätyttyä. Myös nuorilla linnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueilla.
Lajista tunnetaan neljä alalajia: rubescens Länsi-Siperiassa, sparsimstriata Etelä-Siperiassa ja Mongoliassa, certhiola Kaakkois-Baikalilta Amurjoelle ja centralasiae Keski-Aasiassa.

Esiintyminen

Siperia ja Keski-Aasia Mongoliaa ja Kiinaa myöten. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Sarasirkkalintu on tavattu Suomessa kerran Siikajoella 6.9.2013.

Elinympäristö

Pensaikkoiset vetiset heinämaat ja jokivarsien tiheät kasvustot.

Lisääntyminen

Pesä on maassa heinikon suojassa. Munia on 4–7.

Ravinto

Laji on hyönteissyöjä.
Paul Gerhardt

Paul Gerhardt (12. maaliskuuta 1607, Gräfenhainichen, Wittenberg – 27. toukokuuta 1676, Lübben) oli luterilaisen puhdasoppisuuden ajan pappi ja yksi saksankielisen maailman ja luterilaisen kirkon tunnetuimmista virsirunoilijoista. Hän on kirjoittanut noin 140 virttä..

Elämänvaiheet

Paul Gerhardt syntyi Gräfenhainichenin kaupungin pormestarin perheeseen. Hän sai luterilaisen kasvatuksen,  kun hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa. Siellä hän tutustui runoilija Martin Opitziin ja hänen kulttuurihistoriallisesti keskeiseen teokseen ”Prosodia Grmanica Oder Buch von der Deutschen Poeterey”, jonka pyrkimyksenä oli puhtaampi saksan kieli ja yksinkertainen runomitta.
Opintojensa jälkeen Gerhardt palasi kotikaupunkiinsa, jossa hän toimi kotiopettajana, mutta joutui pakenemaan 30-vuotisen sodan tieltä Berliiniin. Hän valmistui papiksi 1651 ja vuodesta 1657 hän toimi Berliinin Nikolain kirkon arkkidiakonina, ”toisena pappina”. Nikolain kirkko oli tuohon aikaan Berliinin merkittävin kirkko ja on Berliinin vanhin kirkkorakennus. Samalla hän toimi latinanlehtorina Grauen Kloster-lukiossa.
Samassa kirkossa oli urkurina Johann Crüger (1598-1662) ja he tekivät paljon yhteistyötä. Gerhardt kirjoitti useimmat virsimelodiansa Berliinin vuosien aikana ja hän onkin yksi protestanttisen virsirunouden merkittävimpiä virsirunoilijoita, ja merkittävin sitten Martin Lutherin. Hänen virtensä ovat yksinkertaisia, kansanomaisia ja syvällisiä. Gerhardt edustaa siirtymää objektiivisiesta oppivirrestä, konfessionalismista kohti subjektiivisempaa hengellisyyttä, ja hänen virsiään sävyttää ortodoksismin sijaan pietismi.  Gerhardtin kirjoittamia virsiä on säilynyt 139.
Crügerin keräsi virsien melodioita ja julkaisi niitä kirjana nimeltä ”Praxis pietatis melica. ûbung der Gottseiligkeit in christlichen und trostreichen Gesängen” (Hurskauden musikaalinen harjoitus) josta on otettu useita painoksi, viimeinen vuonna 1737. Kirjan 3. painoksessa vuodelta 1647 on 18 Gerhardtnin virttä ja 10. painoksessa 89. 
Preussin ruhtinas Fredrik Wilhelm vaati vuonna 1664, että kaikki luterilaiset ja reformoidut papit lopettaisivat väittelyt opillisista eroavaisuuksista. Koska Gerhardt ei suostunut allekirjoittamaan sopimusta, joutui hän jättämään virkansa Berliinissä ja siintymään arkkidiakoniksi Lübbeniin, missä hän kuoli 1676.
IZombie

1. tuotantokausi

Seattlelaisen lääkäriharjoittelija Olivia ”Liv” Mooren elämä tuntuu olevan täydellistä, kunnes hän eräänä kohtalokkaana iltana osallistuu työkaverinsa kehottamana bileisiin, jotka saavat verisen käänteen. Liv herää seuraavana aamuna rannalta ruumispussista, ja päällimmäisenä hänen mielessään on tarve syödä ihmisaivoja. Livin elämä muuttuu kertaheitolla ja hän siirtyy tekemään töitä oikeuslääkärinä ruumishuoneelle, missä hän saa toteutettua myös uuden elämänsä ruokavalion. Sarjan alkaessa Livin zombiksi muuttumisesta on kulunut viisi kuukautta. Hänen perheensä ihmettelee Livin outoa muutosta. He eivät ymmärrä miksi Liv purki kihlauksensa Majorin kanssa eikä Liv luonnollisesti voi selittää sitä heille. Hänen pomonsa Ravi on pitkään epäillyt Livin olevan zombi ja pian Liv jää hänelle kiinni mutustellessaan aivonpalasia television ääressä. Ravi haluaa ehdottomasti ottaa Livistä kokeita selvittääkseen zombiuden syyn ja keksiä siihen ehkä parannuskeinon. Aina syödessään jonkun uhrin aivoja, Liv saa tältä muistoja, unia ja joitakin luonteenpiirteitä. Niiden kykyjen avulla hän aloittaa auttamaan murhayksikössä toimivaa Clivea, jolle hän uskottelee olevansa meedio. Kuvioihin astuu myös toinen zombi, Blaine. Siihen asti Liv on uskonut olevansa ainoa laatuaan. Blainella vain ei taida olla niin puhtaat jauhot pussissaan kuin voisi luulla. Major työskentelee nuorten keskuksessa ja alkaa ihmetellä mihin nuoret katoavat yksi kerrallaan ja hän päättää tutkia tilannetta omin päin, huonoin seurauksin. Liv ihastuu myös kauden aikana charmanttiin zombimieheen sekä joutuu moneen kiperään tilanteeseen tutkiessaan murhia kykyjensä avulla. Hän paljastaa myös kämppikselleen Peytonille olevansa zombi, mutta ei saa toivomaansa reaktiota. Blaine perustaa yrityksen, joka myy aivoja zombeille ja Major tekee kaikkensa tuhotakseen miehen aikeet. Kausi huipentuu mittavaan ammuskeluun ja räjähdykseen, josta myös Livin veli saa osansa. Sairaalassa Livin äiti vaatii naista luovuttamaan veljelleen verta, mutta Liv kieltäytyy koska se olisi mahdotonta.

2. tuotantokausi

Kausi alkoi 6. lokakuuta 2015.
Rosvotetrat

Lajit ja anatomia

Rosvotetrojen heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 14 lajia. Ruumiinmuodoltaan heimon kalat ovat pitkänomaisia ja sukkulamaisia. Suurimmat lajit jättirosvotetra (Hoplias macrophthalmus) ja H. lacerdae voivat saavuttaa 1 m:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat lyhyehköt selkä- ja peräevät, pyöreähkö pyrstöevä, rasvaevän puuttuminen, suurikokoiset suomut ja suuri silmän taakse ulottuva kita, jossa on lukuisia hampaita. Monet rosvotetralajit pystyvät sietämään alhaisiakin veden happipitoisuuksia ja rosvotetralla (Erythrinus erythrinus) ja Hoplerythrinus unitaeniatus- lajit voivat erikoistuneen uimarakkonsa rakenteen vuoksi ottaa happea myös ilmasta.

Levinneisyys ja elintavat

Rosvotetralajeja tavataan alueelta, joka ulottuu Costa Ricasta Argentiinan pohjoisosiin. Heimon lajeja tavataan järvistä, joista ja tulvametsistä. Rosvotetrat ovat petokaloja, jotka saalistavat ravinnokseen muita kaloja. Suuret heimon lajit, kuten jättirosvotetra ovat tärkeitä ja arvostettuja ruokakaloja niiden esiintymisalueella.
Endurantismi

Endurantismi (engl. endurantism, three-dimensionalism) on metafyysinen teoria olioiden identiteetistä ja jatkuvuudesta. Se on eräs selitys ajan virtaamisen aiheuttamaan ongelmaan ja pyrkii selittämään olioiden ajallista luonnetta. Endurantistien mukaan materiaalisen oliot ovat jatkuvia kolmiulotteisia yksilöitä, jotka ovat olemassa kokonaisuudessaan koko olemassaolonsa ajan, ja ne ovat jokaisella ajan hetkellä sama olio.
Endurantismille vastakkainen näkemys on perdurantismi, joka sopii joidenkin filosofien mielestä paremmin yhteen erityisen suhteellisuusteorian kanssa. Uusin keskustelu on kuitenkin osoittanut ongelmia kummassakin näkökannassa. Termien ”endure” ja ”perdure” käyttö tässä yhteydessä on peräisin David Kellogg Lewisiltä (On the Plurality of Worlds, 1986).
Molnija (raketti)

Rakenne

Molnijan kaksi ensimmäistä rakettivaihetta ovat kehitelmiä Vostok-raketin moottoreista. Kolmas vaihe kehitettiin erikseen - sitä käytettiin myöhemmin Voshod- ja Sojuz-raketeissa. Neljäs vaihe on 66700 Newtonin työntövoiman tuottava rakettimoottori. 
Vuonna 1964 tuotiin käyttöön Molnija-M (GRAU-koodi 8K78M). Lentoonlähtömassa oli 305 000 kg.
Jan Snopek

Seuraura

HC Sparta Prahan kasvattama Snopek siirtyi jo 17-vuotiaana pelaamaan OHL-joukkue Oshawa Generalsiin kaudeksi 1993–1994. Ensimmäinen kausi toi siellä 52 runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä, mutta seuraavalla kaudella 1994–1995 Snopek teki Generalsissa läpimurtonsa tekemällä 64 runkosarjaottelussa tehot 14+30=44, joilla hän oli joukkueen tehokkain puolustaja. Edmonton Oilers varasi Snopekin 109. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1995. Hän pelasi vielä kaksi seuraavaa kautta Generalsissa, joista jälkimmäinen kausi 1996–1997 päättyi OHL:n mestaruuteen. Snopek valittiin Memorial Cup -turnauksen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 1997–1998 Snopek palasi Eurooppaan ja siirtyi pelaamaan ensimmäiset miesten pelinsä Ruotsin Elitserienin Västerås IK:n. Hän teki siellä 34 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9. Snopek pelasi myös kaksi AHL-ottelua Saint John Flamesissa keväällä 1998. 
Kaudeksi 1998–1999 Snopek palasi kotimaahansa ja siirtyi pelaamaan Extraliigaa HC Karlovy Varyn joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa kevääseen 2000 asti. Snopek pelasi Extraliigassa seuraavat yksitoista kautta. Vuodet 2000–2002 kului HC Slavia Prahassa ja vuodet 2002–2004 hän pelasi HC Znojemští Orlissa. Snopek keräsi kaudella 2003–2004 Extraliigan yhden kauden jäähyennätyksensä 136 minuutillaan, joilla hän voitti liigan jäähypörssin. Snopek voitti myös 68 minuutillaan kevääseen 2004 pudotuspelien jäähypörssin. Kaudella 2004–2005 hän teki HC Pardubicessa Extraliigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+21=26. Snopek oli joukkueen tehokkain puolustaja ja hän sijoittui puolustajien pistepörssissä kuudenneksi HC Znojemští Orlin Radim Bičánekin kanssa. Snopek voitti keväällä 2005 Tšekinmestaruuden.
Snopek pelasi Pardubicessa kevääseen 2009 asti. Hän toimi joukkueen kapteenina vuodet 2007–2009. Snopek siirtyi kaudeksi 2009–2010 vuoden mittaisella HC České Budějovicen riveihin. Toukokuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Snopek kuitenkin siirtyi kesken kauden 2010–2011 Suomeen ja SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin tammikuussa 2011 loppukauden kestävällä sopimuksella. Hänen omien sanojensa mukaan Kärpät kiinnostuivat hänestä jo pari vuotta aiemmin, mutta Snopek siirtyi joukkueeseen vasta kuluneella kaudella, kun hänen HC České Budějovicen kanssa olleessa sopimuksessa oli optio ulkomaille siirtymisestä.
Huhtikuussa 2011 Snopek teki yksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Hän osoittautui syyskaudella kuitenkin pettymykseksi ja ajautui välillä myös kokoonpanon ulkopuolelle. Snopek paransi kuitenkin kevätkaudella puolustusvarmuuttaan. Hän ei kauden jälkeen jatkanut Kärpissä vaan teki sopimuksen kazakstanilaisen Beibarys Atıraw’n kanssa. Snopek siirtyi Kazakstanista kesken kauden Norjan pääsarjan Stjerneniin, josta siirtyi vielä saman kauden aikana Serie A:n Milano Rossobluhun.

Maajoukkueura

Snopek edusti Tšekkiä kolmen ottelun verran Euro Hockey Tour -tasolla kaudella 2003–2004.
Nivelen naksuminen

Nivelen naksuminen on yleinen, pääasiassa vaaraton oire ihmisillä. Se voi olla tarkoituksellista tai tahdosta riippumatonta.

Kehityskulku

Nivelen ylitse kulkee lihasten päihin kiinnittyneitä jänteitä. Nivel liikkuu silloin kun lihas supistuu ja vetää jänteen kireälle. Liukuessaan nivelpintojen pitkin ja luunreunojen yli jänteet ja jännekalvot voivat luiskahdella kohoumien ja syvennysten välillä, mikä voi aiheuttaa ääntelyä. Ääntely on kuitenkin normaalia ja yleistä, täysin vaaratonta eikä viittaa mihinkään sairauteen. Naksahtelu ei tarkoita sitä, että nivel olisi löysä, vaan myös tiukat ja vahvat nivelet voivat naksahdella.
Alte Brücke

Alte Brücke (suom. Vanha silta), virallisemmalta nimeltään Karl-Theodor-Brücke (suom. Karl Theodorin silta), on silta Heidelbergin kaupungissa, Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa. Silta rakennettiin vuosina 1786–1788. Sen rakennutti vaaliruhtinas Carl Theodor, jonka mukaan se on myös nimetty. Silta korvasi vuonna 1784 tuhoutuneen puusillan, jolla oli puolestaan ollut jo monta edeltäjää. Varhaisin maininta sillasta samaisella paikalla on vuodelta 1284.
Vuoden 1945 maaliskuun 29. päivänä toisessa maailmansodassa saksalaiset sotilaat räjäyttivät Alte Brücken ja muut Neckarin sillat Heidelbergissä kulkukelvottomiksi. Lahjoitusten turvin Alte Brücken uudelleenrakennustyöt käynnistettiin 14. maaliskuuta vuonna 1946. Se vihittiin uudestaan käyttöön 26. heinäkuuta vuonna 1947.
Valdas Adamkus

Valdas V. Adamkus (s. Valdemaras Adamkevičius, 3. marraskuuta 1926) oli Liettuan presidentti vuosina 1998–2003 sekä 2004–2009. Vuonna 2003 hän hävisi vaalit Rolandas Paksasille, joka poistettiin virasta parlamentin päätöksellä virkavirheen vuoksi. Adamkus valittiin tämän jälkeen uudelleen. Toisen maailmansodan aikana Saksaan paennut Adamkus teki uransa Yhdysvaltain liittovaltion ympäristönsuojeluviraston (EPA) palveluksessa ja muutti eläkkeelle jäätyään takaisin Liettuaan.

Varhainen elämä

Adamkus syntyi tiukan katoliseen perheeseen Kaunasissa Liettuassa. Ollessaan nuori hän osallistui vastarintaan Puna-armeijaa vastaan ja perhe pakeni Saksaan toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen Adamkus opiskeli Münchenin yliopistossa ennen muuttoa Yhdysvaltoihin vuonna 1949.
Hän palveli Yhdysvaltain armeijan tiedustelussa 1950-luvulla. Asuessaan Chicagossa Adamkus oli töissä mm. autotehtaassa ja valmistui vuonna 1960 insinööriksi Illinoisin teknillisestä instituutista.

Ura ympäristönsuojeluvirastossa

Adamkus meni Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston (EPA) palvelukseen vuonna 1970, viraston perustamisen jälkeen, ja vuonna 1981 presidentti Ronald Reagan nimitti hänet aluetarkastajaksi. Adamkus oli vastuussa ympäristöohjelmista Illinoisin, Indianan, Michiganin, Minnesotan, Ohion ja Wisconsinin alueella. Vuonna 1985 presidentti Reagan myönsi Adamkusille korkeimman valtion virkamiehelle jaettavan kunniamerkin. Adamkus toimi ympäristönsuojeluviraston palveluksessa vuoteen 1997 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Hän pääsi vierailemaan Liettuassa vuonna 1972 konferenssiedustajiston mukana.

Presidenttiys

Pian jätettyään työnsä liittovaltion palveluksessa, Adamkus muutti takaisin synnyinmaahansa Liettuaan. Päätettyään pyrkiä maan presidentiksi, hän kävi läpi oikeuskiistan, sillä hänen vaalikelpoisuutensa kyseenalaistettiin pitkän ulkomailla vietetyn ajanjakson jälkeen. Oikeus kuitenkin päätti jutun Adamkusin eduksi ja hän pääsi presidenttiehdokkaaksi luovuttuaan virallisesti Yhdysvaltain kansalaisuudesta.
Adamkus osallistui vuoden 1998 presidentinvaaleihin ja voitti vaalien toisella kierroksella vastaehdokkaansa hyvin niukasti; Adamkus sai 50,37 % äänistä ja vastaehdokas Arturas Paulauskas 49,63 %. Adamkus pyrki jatkokaudelle vuoden 2003 vaaleissa, mutta hävisi yllättäen toisella kierroksella Rolandas Paksasille. Vain vuosi vaalien jälkeen Liettuan parlamentti kuitenkin erotti Paksasin, koska perustuslakituomioistuin oli tulkinnut tämän rikkoneen maan perustuslakia; vuoden 2005 lopulla Liettuan korkein oikeus kuitenkin hylkäsi Paksasia vastaan nostetut syytteet. Adamkus oli ehdokkaana kesän 2004 ennenaikaisissa presidentinvaaleissa ja tuli valituksi 52,1 prosentin ääniosuudella vastaehdokkaan Kazimira Prunskienen jäädessä 47,9 prosenttiin.
Presidenttinä Adamkus käytti veto-oikeuttaan estämään parlamentin säätämän lain, joka olisi kieltänyt homoudesta kertomisen mm. kouluissa.
Sophia Elisabet Brenner

Sophia (t. Sofia) Elisabet Brenner o.s. Weber (1659–1730) oli ruotsalainen runoilija. Hän oli ensimmäinen julkisesti esiintynyt ruotsalainen naisrunoilija. Hänen runonsa olivat ajankohtaan nähden poikkeuksellisen sujuvia.  Hän oli isänsä puolelta saksalaista sukua. Hän kielivalikoimaansa kuului useita kieliä, saksa, ranska, hollanti ja latina, ja hän myös kirjoitti niillä.
Hänen puolisonsa oli suomalaissyntyinen taidemaalari Elias Brenner.
Belebei

Historia

Belebei on perustettu 1715 ja kaupunki siitä tuli 1781.
Neureksiinit

Neureksiinit (NRXN) ovat presynaptisia kalvoproteiineja, jotka vaikuttavat hermosolun pinnalla. Neureksiinit voidaan jakaa kahteen ryhmään: α-neureksiineihin ja β-neureksiineihin, joita molempia koodaa kolme geeniä. Neureksiineja koodaavat geenit ovat: NRXN1, NRXN2 ja NRXN3
Chrysler Cordoba

Chrysler Cordoba on keskikokoinen ”personal luxury car” -luokan auto, jota valmistettiin kahden sukupolven verran vuosina 1975–1983.

Ensimmäinen sukupolvi

Chrysler Cordoba mk1 tuli myyntiin vuonna 1975, Cordoba nimi tule argentiinalaisesta Cordoba -kolikosta, jota käytetään myös auton keulakoristeessa. Cordobasta tuli pian yksi Chryslerin menestystuotteista ja se valmistettiin Ontarion Windsorissa. Parin ensimmäisen vuoden ajan kysyntä ylitti valmistusmäärän vaikka valmistusmäärä vuodessa oli yli 150 000 kappaletta. Cordoban tullessa myyntiin juuri tämän luokan markkinat olivat kasvamassa ja auton muotoilu halpaan hintaan yhdistettynä teki siitä hyvin suositun. Auto perustuu Chryslerin B-pohjalevyyn.

Kehitys

Vuonna 1978 auto sai kasvojenkohotuksen jossa etuvalot muutettiin nelikulmaisiksi.

Toinen sukupolvi

Chrysler Cordoba mk2 on edeltäjäänsä pienempi ja se perustuu Plymouth Volaren pohjalevyyn ja sen sisarmalliksi tuli Dodge Mirada. Auton muotoilu edeltäjäänsä verrattuna oli kulmikasta ja rumaa joten myyntikin jäi vähäisemmäksi.
Anton Škaplerov

Anton Škaplerov (s. 20. helmikuuta 1972 Sevastopol, Ukrainan neuvostotasavalta) on venäläinen kosmonautti.
Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2003 sen jälkeen, kun hän oli käynyt useita lentokursseja alkaen peruskoulutuksesta Sevastopolin ilmailukerhossa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi. Hänen ensimmäinen avaruuslentonsa tapahtui 14. marraskuuta 2011, jolloin hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-22 Kansainväliselle avaruusasemalle Retkikunta 29:n lentoinsinööriksi.
Vuoden kristillinen kirja

Vuoden kristillinen kirja valitaan vuosittain järjestettävän kilpailun perusteella. Ehdolla on kymmenen kirjaa. Kilpailu on avoin kaikille kustantajille. Voittajan valitsee vuosittain yksi julkisuuden henkilö, esimerkiksi vuonna 2008 valitsija oli puoluejohtaja Timo Soini,  2007 europarlamentaarikko Eija-Riitta Korhola ja vuonna 2006 oopperalaulaja Esa Ruuttunen. Vuoden kristillinen kirja -kilpailun voittaja on viime vuosina valittu Helsingin kirjamessujen yhteydessä.
Vuoden kristillinen kirja -kilpailun järjestää Kristilliset kustantajat ry.
Manufahin alue

Manufahin alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Same. Alueen pinta-ala on 1 323 km² ja vuoden 2010 väkiluku oli 48 628.
Kielekepilvi

Kielekepilvi on vaakasuora kuuropilven uloke. Se liittyy ukkospilven puuskarintamaan, joka on nousevan ja laskevan ilmavirtauksen raja. Kielekepilven lähestyvällä, ulommalla puolella on yleensä nouseva ilmavirtaus, kielekkeen juuressa pyörteinen.
Tislattu vesi

Tislattu vesi on raakavedestä tislaamalla aikaansaatua erittäin puhdasta vettä, jota käytetään muun muassa lääketieteellisissä tarkoituksissa ja laboratorioissa.
Vesi kuumennetaan höyryllä tai sähköllä höyryksi. Nykymittapuulla veden tislaus on melko kallis toimenpide, mutta sairaaloiden höyrynkehittimien yhteydessä kannattava. Haittoina ovat kloorista (Cl) ja humuksesta syntyvät yhdisteet, jotka tislautuvat veden mukana, minkä vuoksi suurissa höyrynkehittimissä vesi on esipuhdistettu. Tislauksen jälkeen vesi voidaan kerätä esimerkiksi haponkestäviin terässäiliöihin, joista voi liueta kromia (Cr) ja rautaa (Fe). Tärkein syy veden tislaukseen on nykyisin mikrobipuhtaus. Vesi voi kuitenkin saastua myöhemmin.
Muita vedenpuhdistusmenetelmiä ovat mm. suodatus aktiivihiilellä (puhdistaa kloorin vesijohtovedestä), käänteisosmoosi (ei poista kaasuja), ioninvaihto (ei poista heikosti varauksellisia tai varauksettomia orgaanisia komponentteja), elektrodeionisaatio ja UV-säteilytys.
Akuissa käytetään usein edullisempaa ionipuhdistettua vettä (ns. akkuvesi), joka ei johda sähköä.
Toisin kuin yleensä luullaan, tislatun veden juomisen ei ole todistettu olevan terveydelle haitallista. Sen maku voi kuitenkin poiketa selvästi vesijohtovedestä.
HMS Nasturtium (K107)

Palvelus

Alus myytiin vuonna 1948, jolloin uusi omistaja nimesi sen Chaniaksi. Kreikka osti aluksen vuonna 1950 liittäen sen laivastoonsa nimellä St. Lykoudis. Alus palveli aseistamattomana majakkaproomuna, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1976.
Holmesin piirikunta (Ohio)

Maantiede

Holmesin naapuripiirikuntia ovat Wayne pohjoisessa, Stark koillisessa, Tuscarawas idässä, Coshocton etelässä, Knox lounaassa ja Ashland luoteessa.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 42 366 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 98,8%, mustiin (0,4%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,1%) ja aasialaisiin (0,1%).
Kotitalouden mediaanitulo on 44 746 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 14,7% väestöstä vuosina 2007–2011.
Rosstat

Rosstat on Venäjän tilastoviranomainen. Se oli ollut noin vuodesta 2012 itsenäinen toimija, kunnes se vuonna 2017 siirrettiin talousministeriön alaisuuteen.
Rosstatin vuonna 2012 tapahtunutta itsenäistymistä ajoi muun muassa OECD, jotta julkaistu tieto olisi luotettavampaa. Siirtymistä talousministeriön alaisuuteen puolestaan edelsi talousministeri Maksim Oreškinin hermostuminen tilanteessa, jossa Rosstat julkisti tietoja, ettei Venäjän alkuvuosi 2017 ollut sellaista talouskasvun aikaa, millaiseksi se on maassa haluttu tulkita. Rosstatin mukaan teollisuustuotannon arvo laski ja ihmisten raalitulot pienenivät.
Öljypalmu

Alkuperä

Laji on peräisin Länsi-Afrikan rannikolta. Siellä sitä ei kuitenkaan ole otettu viljelykseen, vaan sen hedelmiä on kerätty luonnosta. 
Vuonna 1848 neljä öljypalmun tainta istutettiin tuolloin Alankomaiden siirtomaana olleelle Jaavan saarelle perustettuun kasvitieteelliseen puutarhaan. Näiden yksilöiden jälkeläisistä sai 1800-luvun lopulla alkunsa öljypalmun viljelys Kaakkois-Aasiassa. Se on siis maailman uusimpia viljelyskasveja. Viime aikoina sen jalostukseen on käytetty myös läheistä eteläamerikkalaista sukulaislajia Elaeis oleifera, jonka kanssa öljypalmu risteytyy helposti.

Viljelysalueet

Öljypalmu on trooppinen viljelyskasvi. Sitä viljellään etupäässä Kaakkois-Aasiassa, eniten Malesiassa .

Hedelmä ja öljyt

Öljypalmun hedelmä on suunnilleen luumun kokoinen luumarja. Niitä voi olla jopa 7000 kappaletta samassa rypäässä. Hedelmiä voidaan syödä sellaisenaankin, mutta enimmäkseen niitä käytetään kasviöljyjen tuottamiseen. Sekä hedelmämalto että siemen ovat öljypitoisia. 
Hedelmämallosta saadaan palmuöljyä, siemenestä palmuydinöljyä. Ne ovat kuitenkin koostumukseltaan erilaisia. Palmuöljyssä eniten esiintyvät rasvahapot ovat tyydytetty palmitiinihappo ja kertatyydyttymätön öljyhappo. Lisäksi siinä on liuenneena huomattavasti beetakaroteenia, minkä vuoksi se on väriltään punertavaa. Palmuydinöljyssä taas on enimmäkseen lauriinihappoa ja myristiinihappoa, jotka molemmat ovat tyydytettyjä, ja koostumukseltaan se näin ollen muistuttaa kookosrasvaa.

Käyttö

Kaikista öljykasveista öljypalmu tuottaa suurimman sadon viljelypinta-alaa kohti.
Sekä palmuöljyä että palmuydinöljyä käytetään ravintorasvoina ja teollisessa ruoanvalmistuksessa. Palmuydinöljyä pidetään kuitenkin arvokkaampana, ja se menee suurimmaksi osin vientiin, kun taas palmuöljyä käytetään ravintoaineena etupäässä tuottajamaissa. Monien muiden kasviöljyjen tavoin palmuöljyäkin käytetään myös teollisuuden raaka-aineena muun muassa saippuan valmistukseen.
Viime aikoina palmuöljyä on suunniteltu käytettäväksi myös moottoripolttoaineen, biodieselin valmistukseen. Tämä edellyttäisi kuitenkin sen viljelyksen niin suurta laajentamista, että sen tieltä olisi laajat osat trooppista sademetsää hävitettävä. Ympäristöjärjestöt kuten Greenpeace ja WWF ovatkin ankarasti arvostelleet tällaisia hankkeita.