google/wiki40b huggingface dataset:
Red Beard

Red Beard (suomeksi Punaparta) oli brittiläinen taktinen ydinase. Se oli vapaasti putoava lentopommi, sekä räjähdysvoimakkuudeltaan arviolta 15 kilotonnin (kT) vahvuinen. Lähes 4 metrin pituinen pommi (3,66 m) oli noin 800 kg painoinen. Se otettiin palveluskäyttöön 1961 ja poistettiin käytöstä 1971.
Englantilaisten atomiaseen isä oli tohtori William Penney.
Red Beard noudattaa Ison Britannian laatimassa nimeämiskäytännössään, niin kutsuttua Sateenkaari-koodia (Rainbow Code). Blue Danube (Sininen Tonava) oli toinen vastaavantyyppinen ilmasta pudotettava atomipommi.
Pommin kuljettamiseen tarvittiin aluksi, niin kutsuttuja V-pommittajia. Nämä olivat: Vickers Valiant, Handley Page Victor, sekä Avro Vulcan.
Myöhemmin rynnäkkökoneet, kuten Blackburn Buccaneer soveltuivat nekin tähän tehtävään. Osa tähän taktiseen pommitukseen suunnitelluista lentokoneista olivat osoittautuneet epäluotettavina aiemmin, eräs näistä oli Supermarine Scimitar.
Bunga bunga

Bunga bunga on sanonta, jonka arvellaan olevan peräisin vuodelta 1910. Tuolloin kirjailija Virginia Woolf ystävineen pääsi brittisotalaiva HMS Dreadnoughtille esittäytymällä Abessinian prinssin seurueeksi. Seurue näytteli afrikkalaisia huudahtaen "bunga, bunga" aina kun pahaa-aavistamaton kapteeni esitteli laivan ihmeitä. Kun huijaus selvisi, laivastosta tuli pilkanteon kohde ja tapahtuma tuli tunnetuksi Dreadnought-huijauksena.
Vuonna 2011 Bunga bunga -lausahdus saavutti kuuluisuutta, kun se yhdistettiin Italian pääministeri Silvio Berlusconin huvilalla pidettyihin seksijuhliin, joissa alastomat tai vähäpukeiset nuoret naiset esiintyvät juhlien isännälle. Juhlat saivat aikaan suuren skandaalin Italiassa. Tanssija Karima el-Mahrougin mukaan Silvio Berlusconi kertoi kopioineensa Bunga Bunga -juhlan Libyan johtaja Muammar Gaddafin haaremilta.
9K33 Osa

9K33 Osa (ven. 9К33 "Оса", Nato-raportointinimi:SA-8 Gecko) on neuvostoliittolais-valmisteinen ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Asetyyppi otettiin käyttöön vuonna 1971 sekä esiteltiin julkisuudessa 1976. Ohjausmetodi on tutkaseuranta (beam-riding) sekä komento-ohjaus (command control). Ensimmäisissä versioissa ohjuksia on 4 kpl, mutta sittemmin 3 kpl. Ohjusjärjestelmä on TELAR-tyyppinen eli ajoneuvo-alustaan asennettava ja tutkan sisältävä, omamassaltaan 130 kg. 19 kg:n taistelulataus perustuu tuhoamisvaikutukseltaan, sirpaloituvaan räjähdepanokseen (HE-fragmentation) sekä isku- ja herätesytyttimeen. Ohjuksen toimintamatka on 12 km. Järjestelmä tarvitsee erillisen huoltoajoneuvon uusien ohjuksien lataamista varten.
Pertti Jokinen

Pertti Ensio Jokinen (s. 14. tammikuuta 1936 Vainikkala) toimi Suomen ilmavoimien komentajana 1. helmikuuta 1987 – 31. tammikuuta 1991.
Jokinen on syntynyt edeltäjänsä Rauno Meriön tavoin 1930-luvulla. Jokinen suoritti varusmiespalveluksen silloisessa Ilmasotakoulussa vuonna 1955. Vuonna 1957 hän valmistui Kadettikoulusta. Hän aloitti uransa hävittäjälentäjänä Satakunnan Lennostossa, jossa toimi vuodet 1957-1959. Tuolloin hän osallistui Fouga Magister -hankintaan siirtolentämällä niitä Ranskasta Suomeen.

Ilmataktiikan opettajana -vaihe

Vuosina 1963-1965 Jokinen opiskeli Sotakorkeakoulussa ja yleni kapteeniksi. Hän toimi Sotakorkeakoulussa opettajana viisi vuotta ilmataktiikan opettajana.
Vuonna 1968 hänet ylennettiin majuriksi ja everstiluutnantiksi vuonna 1972. Vuonna 1971 hän suoritti valtiotieteen maisterin tutkinnon. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1975.
Jokinen toimi Suomen YK-edustuston sotilasedustajana ja Suomen sotilas-, laivasto- ja ilmailuasiamiehen apulaisena Washingtonissa vuosina 1971-1974.
Vuosina 1974-1975 hän toimi Ilmavoimien esikunnassa ye-osaston päällkkönä, jonka jälkeen vuoteen 1983 hän palveli Lapin Lennoston komentajana. Tuolloin hän edisti mm. Kittilän lentoaseman rakentamista.
Kenraalimajuriksi ylennetty Jokinen toimi 1983-84 Puolustusministeriön sotilastoimistopäällikkönä ja sotilasosastopäällikkönä. Hän oli tuolloin myös Eduskunnan puolustusasiainvaliokunnan sihteerinä. Tuohon aikaan hän kuului Suomen neuvottelijoihin, kun Etelä-Libanonin kristittyjen SLA-organisaation ottamaa 22 suomalaista panttivankia neuvoteltiin vapaiksi.
Ilmavoimien komentajana Jokinen päätti osaltaan Hawk-harjoitushävittäjien lisähankinnoista. Hänen kaudellaan tehtiin esityötä uuden MiG-21- ja Saab 35 Draken -hävittäjät korvaavan hävittäjän valinnassa. Tällöin määriteltiin tavoitteeksi hankkia huokea mutta suorituskykyinen yksimoottorinen hävittäjä.

Ura komentajuuden jälkeen

Hänet ylennettiin uransa loppuvaiheessa vuonna 1990 kenraaliluutnantiksi ja hän siirtyi eläkkeelle Ilmavoimista. Hän toimi Valmet Oy:n lentokoneteollisuuden vastakauppajohtajana vuosina 1991-1992 ja tämän jälkeen projektijohtajana sekä markkinointijohtajana useita vuosia.
Dorothea Tanning

Dorothea Tanning (25. elokuuta 1910 Galesburg, Illinois, Yhdysvallat – 31. tammikuuta 2012 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. 
Tanning oli alkuun kuvittaja mutta Museum of Modern Artin näyttely vuosina 1936–1937 käänsi hänen taiteensa suunnan, ja hän hakeutui Yhdysvaltoihin sotaa paenneiden surrealistien ja dadaistien pariin. Tanning tutustui saksalaiseen Max Ernstin 1942, ja hänestä tuli neljä vuotta myöhemmin tämän neljäs puoliso. He muuttivat 1957 Ranskaan. Tanningin tunnetuin teos on ironisesti nimetty tummanpuhuva Eine kleine Nachtmusik (1943). Tanningin muita teoksia on omakuva Birthday (1942). 
Tanningin alkuperäinen surrealistinen tyyli muuttui kuitenkin vuosien varrella huomattavasti abstraktiin suuntaan. Ernstin kuoleman jälkeen hän palasi 1979 New Yorkiin, jossa alkoi uusi aktiivinen kausi. Hänen teoksistaan on koottu näyttelyitä 2000-luvulla. Elämänsä loppupuolella Tanning keskittyi myös uuteen uraan kirjailijana. Hän kirjoitti kaksi elämäkertaa, romaanin ja kaksi runokokoelmaa.
Tuomari Dee

Tuomari Dee (myös Tuomari Di) on kirjailija Robert van Gulikin luoma puoliksi kuvitteellinen hahmo joka perustuu kiinalaiseen Tang-dynastian aikaiseen Di Renjienä tunnettuun piirikunnan tuomariin eli johtajaan. Tuomari Dee selvittää kirjoissa erilaisia rikoksia kuten raiskauksia, murhia sekä korruptiota ja petoksia. Suomessa van Gulikin teoksia on julkaissut WSOY SaPo-nimikkeen alla.

Historia

Tuomari Deen hahmon perustan uskotaan olevan Di Renjiessä, joka toimi piirikunnan tuomarina Tang-dynastian aikaisessa Kiinassa. Piirikunnan tuomarilla oli käytössään alueen poliisivoimat ja sotilaat. Hollantilainen Robert van Gulik löysi vanhan kiinalaisen salapoliisikertomuksen Di Gong An, joka perinteiseen kiinalaiseen tapaan esitti tuomarin ratkomassa kolmea rikosta samaan aikaan. Tarina poikkesi kuitenkin perinteisistä tarinoista, sillä se sisälsi yliluonnollisia voimia kuten paholaisia sekä henkiä. Van Gulik käänsi kirjan englanniksi nimellä Celebrated Cases of Judge Dee vuonna 1949. Van Gulikin tarinoissa Tuomari Deellä on apuna hänen perheensä pitkäaikainen hoitaja Hoong, johon viitataan usein nimellä ”sihteeri Hoong”. Kiinalaisissa kultamurhissa Tuomari Dee törmää kahteen ”vihreiden metsien veljeen” eli maantierosvoihin Chiao Taihin ja Ma Joongiin. Kun he yrittävät ryöstää Tuomarin, he vaikuttuvat niin paljon hänen persoonallisuudestaan, että jättävät rikollisen elämän ja liittyvät hänen seurueeseensa. Kiinalaisissa järvimurhissa Tuomarin joukkoon liittyy kokenut huijari ja uhkapeluri Tao Gan. 
Tuomari Dee on van Gulikin kirjoissa tiukka, oikeudenmukainen, vaativa ja on tarvittaessa valmis kiduttaamaan epäiltyjä. Hän antaa aikansa tapaisesti vakavista rikoksista kovia tuomioita.

Filmiografia

Vuonna 1969 Howard Baker tuotti kuusi TV-jaksoa perustuen tuomari Dee-tarinoihin. Sarja sai huonon vastaanoton ja kritiikkiä tuli mm. siitä että tuomari Deetä näytellyt Michael Goodliffe yritettiin maskeerata kiinalaiseksi.
1974 Gerald Isenberg teki televisioelokuvan kirjasta Kiinalaiset sokkelomurhat.
Lisäksi kiinalaisia elokuvia on tuotettu muutamia.
Elvira Notari

Elvira Notari (syntyjään Elvira Coda, 10. helmikuuta 1875 Salerno – 17. joulukuuta 1946 Cava de’ Tirreni) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja näyttelijä.
Vaatimattomista oloista lähtöisin ollut Elvira työskenteli koulun jälkeen modistina ja meni vuonna 1902 naimisiin valokuvaaja Nicola Notarin kanssa. Vuonna 1906 he perustivat perheyhtiö Films Doran (myöhemmin Dora Film), joka tuotti vuoteen 1930 mennessä satoja dokumenttielokuvia ja noin 60 näytelmäelokuvaa. Elvira Notarin ohjaamat ja hänen miehensä kuvaamat elokuvat olivat sävyltään realistisia ja käsittelivät yleensä Napolin kansanelämää sekä naisten ja miesten välisiä suhteita. Kriitikot pitivät elokuvia vähäarvoisina ja ne joutuivat usein sensuurin hampaisiin. 1920-luvulla Notari teki useita napolilaistyylisiä musiikkidraamoja (film sceneggiata), jotka menestyivät varsinkin Yhdysvaltojen ja Etelä-Amerikan italialaissiirtolaisten keskuudessa. Ohjaajan elokuvista on restauroitu ‘A Santanotte vuodelta 1922.
Vuorimies

Vuorimies oli Ruotsissa keskiajalta 1800-luvulle vuorimiestilan omistanut rälssimies, jonka tila oli vapautettu veroista ja esimerkiksi ruotusotamiesten kustantamisesta. Vapauksiensa vastineeksi hän oli velvollinen harjoittamaan kaivostoimintaa ja raudanvalmistusta sekä käyttämään metsiään hiilenpolttoon. Vuorimiestilojen erityisluonne lakkautettiin 1859. Vuorimiehet muodostivat vuorirälssin
Nykyään Aalto-yliopiston Kemian tekniikan korkeakoulussa (ent. Teknillisessä korkeakoulussa) materiaalitekniikkaa opiskelevien opiskelijoiden kilta on nimeltään Vuorimieskilta ja kyseisen killan opiskelijoita kutsutaan Vuorimiehiksi opiskelupiireissä.
The Onion

The Onion on yhdysvaltalainen, 1988 perustettu uutisorganisaatio, joka käsittelee ajankohtaisia uutisia ja teemoja satiirin kautta. Uutisoidut tapahtumat voivat olla sekä todellisia että fiktiivisiä. 
Organisaatio julkaisee viihdelehteä, jonka levikiksi ilmoitetaan 400 000 kpl. Lisäksi The Onion julkaisee suosittua uutissivustoa, joka käsittelee satiirina kansainvälisiä, kansallisia ja paikallisia uutisia. Sivustolla vierailee 7,5 miljoonaa uniikkia kävijää kuukaudessa. Uutissatiiria levitetään myös oman Youtube-kanavan kautta.

Fakta ja fiktio sekoittuvat

The Onion tuottaa uutissatiirinsa usein todentuntuisina ja todenmukaisissa ympäristöissä. Kymmenet uutistuottajat ympäri maailman ovatkin erehtyneet julkaisemaan tai siteeraamaan The Onionin fiktiivisiä uutisia todellisina.    
Vuonna 2012 The Onion valitsi Kim Jong-unin seksikkäimmäksi elossa olevaksi mieheksi.
Kiinan kommunistisen puolueen virallinen äänenkannattaja Kansan päivälehti julkaisi uutisen omalla englanninkielisellä sivustollaan ja lisäsi siihen 55 valokuvan slideshow'n Kimistä.
Per Aabel

Per Pavels Aabel (25. huhtikuuta 1902, Kristiania, nyk. Oslo – 22. joulukuuta 1999) oli norjalainen teatterinäyttelijä ja koomikko. Hän oli koomikko Hauk Aabelin poika.
Aabel opiskeli balettia Lontoossa ja taidekoulussa Pariisissa. Sitten hän alkoi opiskella Wienissä teatterijohtaja Max Reinhardtin johdolla ja teki näyttämödebyyttinsä vuonna 1931. Aabel on tunnettu erityisesti Ludvig Holbergin tulkitsijana.
Aabel näytteli vuosia teattereissa ja toimi opettajana. Hänen elokuvauransa alkoi vasta vuonna 1939.
Harald Høffding

Harald Høffding (11. maaliskuuta 1843 – 2. heinäkuuta 1931) oli tanskalainen filosofi. Hän toimi Kööpenhaminan yliopiston professorina. Høffding sai varhaisina vuosinaan paljon vaikutteita Søren Kierkegaardilta, mutta myöhemmin hänestä tuli positivisti. Hän yhdisteli tähän muun muassa käytännöllistä psykologiaa. Høffding tunnetaan kenties parhaiten teoksestaan Den nyere Filosofis Historie (1894–1895). Hänen tärkeimpiä suomennettuja teoksiaan oli Etiikka (suom. J. A. Hollo 1920).
Kukkulan kuningas

Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine sijoitti vuonna 2001 Kukkulan kuninkaan sijalle 60 laatimallaan kaikkien aikojen sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Tammikuussa 2009 sarja sijoittui IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalla sijalle 27. Sarjan hauskuus ja suosio perustuvat siihen, että sarjassa osataan löytää huumoria arkisesta elämänmenosta.
Pizzaleikkuri

Pizzaleikkuri on  pizzan leikkaamiseen tarkoitettu työkalu. Yleisimmässä mallissa on varteen akseloitu pyöreä, pyörivä ja sileäreunainen terä.
IGS Tietohuoltoasema

Historiaa

iGS avattiin vuonna 2001. Helsingin kaupunginkirjasto rakensi sen Bill & Melinda Gatesin säätiön Access to Learning -palkinnon varoilla. Kirjasto vastaanotti palkinnon kesällä 2000.
iGS suunniteltiin kaksivuotiseksi projektiksi mutta siitä on tullut osa kirjaston arkityötä. iGS on muuttanut kirjastotyön rutiineja ja perinteisiä ajattelutapoja. Se edistää henkilökunnan tiedonhakutaitoja ja digitaalisten aineistojen tuntemusta. Kirjaston henkilökunnan laaja, kirjastotyössä karttunut tietovaranto, tulee asiakkaiden saataville.
Tuomas Ragvaldinpoika

Tuomas Ragvaldinpoika (6. joulukuuta 1724 Tyrvää – 14. maaliskuuta 1804 Loimaa) oli suomalainen virsirunoilija ja arkkiveisujen tekijä. Hän oli aikansa merkittävin talonpoikais- ja arkkivirsirunoilija. Hän sepitti henkilö-, hää- ja hautajaisrunoja sekä kruunajais- ja matkatoivotusrunoja kuninkaallisille. 
Tyrvään Laukulasta kotoisin olleen Tuomas Ragvaldinpojan vanhemmat olivat Lipun talon omistanut kuudennusmies Ragvald Hansinpoika ja Margareta Erkintytär. Tuomas Ragvaldinpoika kärsi synnynnäisestä huuli- ja kitalakihalkiosta ja tämä vamma teki hänen puheestaan honottavaa ja vaikeasti ymmärrettävää sekä myös turmeli hänen ulkonäköään. Hän rampautui myös nuorena kuumesairauden takia eikä kyennyt ruumiilliseen työhön.
Vuonna 1763 Tuomas Ragvaldinpoika lähti Turkuun jossa hänen huulihalkionsa leikattiin onnistuneesti. Tuomas laati tästä tapauksesta 50-säkeistöisen arkkiveisun Sen Wielä wirhellisen Ilo-Weisu. Tämä arkkiveisu oli ensimmäinen Suomessa julkaistu ei-hengellinen arkkiveisu. Tuomas Ragvaldinpoika keksi myös nimen arkkiveisu painetuille runoille ja virsille.
Tuomas Ragvaldinpoika joutui hankkimaan elantonsa kirjoittamalla ja hän julkaisikin elämänsä aikana 60 lehtistä jotka sisälsivät noin 150 virttä. Hän asui aluksi Turussa ja meni naimisiin 1765 Mynämäen Nihdeisen kylän Sunin talosta kotoisin olleen Maria Juhontyttären kanssa. Ensimmäisen vaimon kuoltua influenssaan 1776 Tuomas meni uusiin naimisiin 1777 turkulaisen piian Liisa Heikintyttären kanssa. Tästä avioliitosta hänellä oli kuusi lasta. Perhe muutti Turusta Loimaan Hirvikoskelle jossa Liisa Heikintytär kuoli keuhkotautiin vuonna 1788.
Karismaattinen johtajuus

Karismaattinen johtajuus tai karismaattinen auktoriteetti on sosiologi Max Weberin luoma käsite, jolla tarkoitetaan johtajuutta, joka perustuu yksilön erityiselle pyhyydelle, sankaruudelle tai poikkeukselliselle luonteelle ja hänen esittämälleen tai siunaamalleen järjestykselle. Karismaattinen johtajuus on yksi kolmesta Weberin määrittelemästä johtajuuden tyypistä, jotka muut ovat perinteinen johtajuus ja rationaalis-legaalinen johtajuus. Termi on yleisessä käytössä sosiologien piirissä.
»[A] certain quality of an individual personality, by virtue of which he is set apart from ordinary men and treated as endowed with supernatural, superhuman, or at least specifically exceptional powers or qualities. These are such as are not accessible to the ordinary person, but are regarded as of divine origin or as exemplary, and on the basis of them the individual concerned is treated as a leader [...] How the quality in question would be ultimately judged from an ethical, aesthetic, or other such point of view is naturally indifferent for the purpose of definition.»
(Max Weber)
HTC Vive

Tekniset tiedot

Virtuaalilaseissa on kaksi näyttöä, yksi kullekin silmälle. Näyttöjen virkistystaajuus on 90 hertsiä ja niiden yhdistetty resoluutio on 2160x1200. Laitteessa on yli 70 anturia, mukaan lukien gyroskooppi, kiihtyvyysanturi sekä laserpaikannusanturi. Laitteen mukana toimitettavien tukiasemien avulla virtuaalilasien ja liikeohjainten sijainti välitetään virtuaaliseen tilaan, jonka koko on maksimissaan noin 4,5 x 4,5 metriä.

Laitteistovaatimukset

Vähimmäislaitteistovaatimukset ovat Intel Core i5-4590- tai AMD FX-8350-prosessori, näytönohjaimen osalta Nvidia GeForce GTX 970 tai AMD Radeon R9 290, 4 gigatavua keskusmuistia, HDMI 1.4- tai DisplayPort 1.2-videoulostulo ja yksi USB 2.0-portti. Tuettuja käyttöjärjestelmiä ovat Windows 7 SP1, Windows 8.1 ja Windows 10. Vuoden 2015 Gamescom-messuilla HTC totesi että myös OS X ja Linux olisivat tuettuja julkaisuvaiheessa, mutta tämän jälkeen asiasta ei ole annettu virallista lausuntoa.
HTC on mainostanut tiettyjen laitevalmistajien - kuten MSI:n, Alienwaren ja HP:n - tietokoneita jotka täyttävät minimivaatimukset. Valve on myös julkaissut ilmaisen suorituskykytestin joka arvioi tietokoneen tehokkuuden ja kertoo onko prosessori tai näytönohjain rajoittava tekijä.
Pelasgiotis

Pelasgiotis (m.kreik. Πελασγιῶτις, Pelasgiōtis) oli antiikin aikainen Thessalian maakunnan osa Kreikassa. Se käsitti Alemman Thessalian tasangon eli Pelasgisen tasangon Thessalian itäosassa.

Maantiede ja historia

Pelastiogis oli yksi Thessalian neljästä tetrarkiasta eli heimoyhteisöstä Thessaliotiin, Histiaiotiin ja Fthiotiin ohella. Alue sai nimensä seutua alun perin asuttaneista pelasgeista. Pelasgiotiin alue ulottui pohjoisesta Ossa-
ja Titaros-vuorilta etelään Othrys-vuorelle ja Pagasainlahden rannalle. Alue oli Peneios-joen eteläpuolella ja sen itäpuolella sijaitsi Magnesia ja lounaispuolella Thessaliotis. Alueen tärkeimmät kaupungit olivat Ferai ja Larissa. Alueen asukkaista käytettiin etnonyymiä Pelasgiōtai (Πελασγιῶται).
Otto Theodor von Manteuffel

Otto Theodor von Manteuffel (3. helmikuuta 1805 Lübben – 26. marraskuuta 1882 Krossen (nyk. Krosno Odrzańskie, Puola)) oli saksalainen paroni ja konservatiivinen valtiomies, joka toimi Preussin pääministerinä vuosina 1850–1858.
Otto Theodor von Manteuffel kuului vanhaan pommerilaiseen Manteuffelin aatelissukuun. Hän oli kenraali Edwin von Manteuffelin serkku. Hän opiskeli oikeus- ja kameraalitieteitä Hallen yliopistossa ja aloitti uransa Luckaun piirin maaneuvoksena (landrat). Hänet valittiin vuonna 1837 edustajaksi Brandenburgin provinssin maakuntapäiville. Vuodesta 1841 hän oli ylihallitusneuvoksena (oberregierungsrat) Königsbergissä.
Manteuffel nimitettiin vallankumousvuoden aikana 8. marraskuuta 1848 sisäministeriksi kenraali Friedrich Wilhelm von Brandenburgin johtamaan Preussin hallitukseen. Manteuffelilla oli keskeinen rooli vanhoillisen perustuslain säätämisessä joulukuussa 1848 ja sen muuttamisessa entistä vanhoillisemmaksi tammikuussa 1850. Marraskuussa 1850 hän siirtyi ulkoministeriksi ja solmi Itävallan kanssa Olmützin sopimuksen. Joulukuussa 1850 kuningas Fredrik Vilhelm IV nimitti Manteuffelin ministeripresidentiksi (pääministeriksi), ja hän jatkoi myös ulkoministerinä. Manteuffel kannatti itsevaltiutta ja pyrki jarruttamaan perustuslailliseen hallintoon siirtymistä. Ulkopolitiikassa hän kuunteli Preussin lähettiläänä Saksan liiton liittopäivillä toiminutta Otto von Bismarckia. Manteuffel joutui väistymään hallituksen johdosta, kun prinssi Vilhelm tuli veljensä sijaishallitsijaksi marraskuussa 1858. Pääministerikautensa jälkeen Manteuffel oli vuosina 1859–1860 maapäivien edustajainhuoneen jäsenenä ja vuodesta 1866 herrainhuoneen elinikäisenä jäsenenä.
Anheuser-Busch

Anheuser-Busch (lyh. A-B, NYSE-lyhenne: BUD) on yhdysvaltalainen kapasiteetiltaan maailman kolmanneksi suurin panimoalan yritys (InBevin ja SABMillerin jälkeen). Anheuser-Buschin tunnetuimmat olutmerkit ovat Budweiser sekä erilaiset Busch ja Michelob -oluet. Yhtiön päämaja on St. Louisissa, Missourissa.
Yhtiöön kuuluu 12 panimoa Yhdysvalloissa ja 15 ulkomailla: 14 Kiinassa ja yksi Britanniassa. Kiinassa A-B omistaa Budweiser Wahan International Brewing Company, Ltd.:n ja Harbin Brewery Group Ltd:n. Britanniassa Budweiser Stag Brewing Company Ltd. valmistaa ja pakkaa Budweiseria. Tämän lisäksi Budweiseria tehdään lisenssillä yhdeksässä muussa maassa (Argentiina, Kanada, Irlanti, Italia, Japani, Panama, Etelä-Korea, Venäjä ja Espanja). A-B omistaa myös 50 % meksikolaisesta Grupo Modelosta ja 27 % kiinalaisesta Tsingtao Brewery Company Ltd.:sta. A-B omistaa myös erilaisia teemapuistoja Yhdysvalloissa (muun muassa Busch Gardens ja SeaWorld).

Historiaa

Vuonna 1852 saksalaissyntyinen George Schneider perusti panimon nimellä Bavarian Brewery-Carondelet St. Louisiin. Vuonna 1860 Eberhard Anheuser osti panimon ja sen nimeksi tuli E. Anheuser & Co. Neljä vuotta myöhemmin hänen vävynsä Adolphus Busch alkoi työskennellä siellä. Heinäkuussa 1875 panimo rekisteröitiin nimellä E. Anheuser Co.'s Brewing Association. Anheuser-Busch Inc. nimi tuli käyttöön vuonna 1919.
Kieltolain 1920-1933 aikana A-B myi muun muassa jäätelöä, alkoholittomia oluita ja inkiväärioluita. Vuosikymmenien aikana perheyritys laajeni ja vuonna 1980 se listautui New Yorkin pörssiin. Nykyään (10/2005) yhtiön hallituksen puheenjohtajana on August A. Busch III (hallituksessa vuodesta 1963) ja toimitusjohtajana Patrick T. Stokes.
Heinäkuussa 2008 ilmoitettiin belgialais-brasilialaisen InBevin ostavan Anheuser-Buschin 52 miljardilla dollarilla. Kaupan tuloksena syntyi maailman suurin panimoalan yritys Anheuser-Busch InBev N.V..
Pieni Valkeajärvi (Juupajoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella kahden toisiaan risteävän kalliomurroksen kohdalla sijaitsevassa painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven vierestä kulkee Petääjärveltä tuleva metsätie, joka haarautuu täällä kulkemaan Ison Välkeajärven ympäri sen kummaltakin puolelta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,6 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja luoteesta, mutta pääosan vedestään se saa sekä Ison Valkeajärven laskuojasta että etelästä siihen laskevasta Heinäojasta. Heinäoja saa alkuunsa  kahden kilometrin päässä Vähästä Heinäjärvestä ja Isosta Heinäjärvestä. Järven oma lasku-uomaa kutsutaan Valkeajoeksi ja se laskee Vähään Petääjärveen. Joelle tulee pudotusta 2,2 metriä.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa järven pohjoispuolella sijaitsi pieni peltopalsta, joka oli metsitetty seuraavassa vuoden 1977 kartassa. Sen nimi lausuttiin tuolloin ”Pieni Valkeejärvi”. Isolla Valkeajärvellä sijainneelle maatilalle kulki kärrypolku järven pohjoispuolelta. vasta vuoden 1986 karttaan oli painettu varaumat tuleville metsäautoteille.
Erkki Pajari

Erkki Risto Olavi Pajari (5. heinäkuuta 1933 Sortavala – 8. lokakuuta 1993 Välimeri) oli suomalainen diplomaatti. 
Erkki Pajarin vanhemmat olivat eversti Risto Pajari ja Irja Elina Saukkonen.  Pajari oli koulutukseltaan lainopin kandidaatti ja oli ulkoministeriön neuvotteleva virkamies 1979–1982 sekä suurlähettiläs Bogotássa 1982–1985, Algerissa 1985–1987, Tunisissa 1985–1987.
Anssi Nykänen

Anssi Olavi Nykänen (s. 7. helmikuuta 1965 Keuruu) on suomalainen rumpali. Nykänen toimii studiomuusikkona ja palkattuna soittajana monissa yhtyeissä. Nykänen lienee suomalaisista nykymuusikoista käytetyin sessiorumpali ja on levyttänyt kaikista suomalaisista muusikoista viidenneksi eniten. Hän soittaa Gramexin mukaan 5 000 kappaleella.
Nykänen on soittanut keikkamuusikkona muun muassa Pepe Ahlqvist & The Sunset Boulevardin, Pepe Ahlqvist & H.A.R.P.:n, Pekka Pohjolan yhtyeen, Havana Blackin, Heikki Silvennoisen Restin, Nylon Beatin ja Paula Koivuniemen taustabändin rumpalina. Hän on myös soittanut kokoonpanossa, jossa soittavat hänen lisäkseen Timo Kämäräinen (Ismo Alanko Säätiö), Jan Simons (Ahma), ja Ville Tuomi (Suburban Tribe, Kyyria, United Underworld), sekä Root of Love -yhtyeessä, joka on julkaissut Personal Contact-tribuuttialbumin Jimi Hendrixin musiikista ja keikkaillut ja tehnyt konserttikeikkoja. Hän soittaa myös vuonna 2006 julkaistulla Raskaampaa joulua -kokoelma-albumilla. Hän soittaa myös vuonna 2011 perustetussa rockyhtyeessä "Wöyh", johon kuuluu myös metalliyhtye Stam1nan laulaja Antti Hyyrynen ja jo lopetetun rockyhtye YUP:n Jussi Hyyrynen.