google/wiki40b huggingface dataset:
Herman Li

Herman "Shred" Li (s. 1976 Hongkong) soittaa sähkökitaraa brittiläisessä power metal -yhtyeessä DragonForce. Herman on vasenkätinen, mutta opetteli soittamaan kitaraa oikeakätisesti, koska ei tahtonut millään oppia soittamaan sitä vasenkätisesti. Hän voitti vuonna 2005 Metal Hammer Golden Gods -palkintogaalassa vuoden kitaristin palkinnon.

Alkuajat

Herman Li aloitti kitaran soiton marraskuussa 16-vuotiaana vuonna 1992. Kitaristina hän on itseoppinut. Soitettuaan lukuisissa rock- ja metalliyhtyeissä Lontoossa Herman tajusi, että ainoa tapa, jolla hän voisi edetä edemmäs kitaristina, oli perustaa oma bändi. Hän ajatteli bändin perustamisen olevan parempi ratkaisu kuin sellaiseen liittyminen. Näin syntyi DragonHeart, jonka nimi myöhemmin muovautui DragonForceksi.

DragonForce

DragonForce on erittäin nopeaa metallia soittava yhtye, joka on tunnettu esimerkiksi kappaleiden erittäin nopeasta temposta sekä kitarasooloista, jotka saattavat kestää jopa yli kolme minuuttia. Yhtyeen kitaristit Herman Li sekä Sam Totman tuovat lisää mielenkiintoa kappaleisiin tekemällä epätavallisia ääniä, jotka lähtevät kaikki kitarasta. Näistä äänistä tunnettu on esimerkiksi Pac-Man ääni, jonka hän soittaa Through the Fire and Flames kappaleessa juuri ennen soolo-osuuksia.

Soittotyyli

Herman on sanonut musiikilliseksi vaikutteikseen kaiken tyylisen musiikin, rockin ja metallin, uuden ja vanhan. Myös videopelien musiikit 80- ja 90-lukujen vaihteessa ovat tuoneet omat tyylinsä Hermanin soittoon. Herman on kertonut kitaralehti Total Guitarin haastattelussa Megadethin vaikuttaneen hänen soittoonsa ja omistavansa vieläkin heidän sointukirjansa.
Li pystyy matkimaan kitarallaan muun muassa elefantin äännähdystä sekä moottoripyörää käyttäen vibrakampea. Herman on tunnettu persoonallisista soittotyyleistään, joihin kuuluvat esimerkiksi kitaran nostaminen ilmaan vibrakammesta. Hän on myös tunnettu äärimmäisen nopeista kitarasooloista.

Yksityiselämä

Li on kiinnostunut musiikin lisäksi muun muassa tietokoneteknologiasta ja kamppailulajeista. Hän harrastaa brasilialaista jiu-jitsua vapaa-ajallaan viisi kertaa viikossa ja puhuu sujuvasti kolmea kieltä.

Saavutukset

Li on saanut vuoden kitaristin palkinnon lisäksi muitakin palkintoja. Yhdessä Sam Totmanin kanssa Li on saanut palkinnot neljässä sarjassa Guitar Worldin lukijoiden äänestyksessä vuonna 2007. Neljään sarjaan lukeutuivat "Best New Talent" (voitto 70 prosentilla), "Best Metal", "Best Riff" ja "Best Shredders". He voittivat myös "Best Guitar Solo" kohdan Total Guitarin lukijoiden äänestyksessä kappaleellaan "Through the Fire and Flames".
Aku Ankka -lautapeli

Valmistaja

Aku Ankka -lautapeliä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Peli on valmistettu yhteistyössä Aku Ankka -lehden kanssa.
New England (albumi)

Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Wishbone Ash.
Pompeo Batoni

Pompeo Girolamo Batoni (25. tammikuuta 1708 Lucca – 4. helmikuuta 1787 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän syntyi Luccassa, mutta muutti 1720-luvun lopulla Roomaan, jossa loi tärkeimmät teoksensa.
Varsinkin muotokuvillaan kansainvälistä kuuluisuutta saavuttanut Batoni oli kahdesti naimisissa ja sai kaksitoista lasta. Hän kuoli Roomassa 79 vuoden ikäisenä vuonna 1787.
James Elmer Mitchell

James Elmer Mitchell on yhdysvaltalainen psykologi, joka on tunnettu mukanaolostaan CIA:n vankileireillä kidutuksissa. Hän on myös kirjoittanut kirjan kyseisestä aiheesta.
Hän on kertonut olevasnsa ateisti.
Lauro (Italia)

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyys on Castello Lancellottin linna. Siitä löytyy ensimmäinen maininta vuodelta 976. Normannit valloittivat linnan vuonna 1057. Linna paloi vuonna 1799. Nykyisen asunsa se sai, kun se rakennettiin uudelleen vuonna 1872.

Tunnettuja kuntalaisia

Ilmailualan pioneeri Umberto Nobile on syntynyt Laurossa.
Bloons

Bloons on Ninja Kiwin tekemä flashpelisarja. Alkuperäisessä Bloonsissa pitää ampua ilmapalloja tikalla. Pelissä pelataan apinalla, joka seisoo jalustalla ja ampuu tikkoja.
Alkuperäistä versiota suositumpi pelimuoto on "Tornipuolustus" (Towerdefense). Tornipuolustuksessa on tarkoitus vetää erilaisia torneja kentälle, jotka ampuvat blooneja. Jos pallo pääsee radan loppuun, menettää elämiä. Kun elämiä on menettänyt tarpeeksi, tai vastaavasti selvittänyt tarpeeksi kierroksia, peli loppuu.
William John McNaughton

William John McNaughton (s. 7. joulukuuta 1926 Lawrence, Massachusetts) on Etelä-Koreassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Catholic Foreign Mission Society of American papiksi 13. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Incheonin/Inch'onin apostoliseksi vikaariksi sekä Thuburbo Minuksen titulaaripiispaksi 6. kesäkuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Richard James Cushing, jota avustivat John William Comber ja Petrus Canisius Jean van Lierde.
McNaughton sai 10. maaliskuuta 1962 nimityksen Incheonin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. huhtikuuta 2002. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Nikama

Kaulanikamat

Seitsemän kaulanikamaa (vertebra cervicalis, mon. vertebrae cervicales) ovat muihin nikamiin verrattuna pienempiä ja huomattavasti paljon liikkuvampia: päätähän voi kääntää useaan asentoon nikamien liikkuvuuden avulla. Niiden ei tarvitse olla kovin isokokoisia, koska  ne kannattelevat vain kallon painoa. Jänteiden avulla kaulanikamiin kiinnittyy lihaksia, esimerkiksi epäkäslihas. Poikkeuksena muihin nikamiin kaulanikamien poikkihaarakkeissa on aukko, foramen transversarium, jonka sisässä kulkevat nikamavaltimo ja -laskimo.
Ensimmäistä kaulanikamaa kutsutaan atlakseksi eli kannattajanikamaksi ja toista kaulanikamaa kutsutaan aksikseksi eli kiertäjänikamaksi. Atlas niveltyy kallon takaraivoluuhun, jossa on pyöreä niska-aukko. Sen kummallakin puolella on kannattajanikamaan niveltyvä nivelnasta. Atlaksen ja takaraivoluun välillä ei ole nikamavälilevyä kuten ei myöskään atlaksen ja aksiksen välillä.
Kaulanikamien runko pienenee kaudaalisesti ja okahaarakkeet kasvavat kaudaalisesti. Seitsemännen kaulanikaman okahaarake on suurempi ja sivuhaarake puolestaan pienempi kuin muilla kaulanikamilla. Seitsemännestä kaulanikamasta käytetään suuren okahaarakkeensa tähden nimitystä vertebra prominens. Hevosella on okahaarake vain seitsemännessä kaulanikamassa.

Rintanikamat

Rintanikamien (vertebrae thoracicae) lukumäärä vastaa kaikilla eläinlajeilla kylkiluiden lukumäärää. Jokaiseen rintanikamaan niveltyy kaksi kylkiluuta; poikkeuksena ensimmäinen kylkiluu niveltyy vain ensimmäiseen rintanikamaan. Rintanikamissa on voimakkaat okahaarakkeet, jotka toimivat pitkien selkälihasten kiinnityspintana. Rintanikamien okahaarakkeiden korkein kohta on säkä. Terve selkäranka on loivan S-kirjaimen muotoinen, ja rintanikamat sijaitsevat sen keskiosassa.

Lannenikamat

Lannenikamissa (vertebrae lumbales) on voimakkaat poikkihaarakkeet, joiden tarkoituksena on suojata selänpuolelta vatsaonteloa sekä toimia pitkien selkälihasten kiinnityspintana. Lannenikamien nikamasolmut ovat suurempia kuin rintanikamien nikamasolmut, jotka ovat taas suuremmat kuin kaulanikamien vastaavat. Tämä johtuu siitä, että lannenikamilla ja niiden nikamasolmuilla on enemmän massaa kannateltavinaan.

Ristinikamat

Ristinikamissa (vertebrae sacrales) ei ole erotettavissa erillisiä oka-, poikki- ja nivelhaarakkeita, vaan ne ovat kasvaneet yhteen muodostaen ristiluun. Myös ristinikamien väliset kalkkeutuneet välilevyt ovat mukana muodostamassa ristiluuta. Ristiluu on lihansyöjillä neliömäinen ja muilla eläinlajeilla kolmionmuotoinen. Ristiluu kiinnittyy siipiensä avulla lonkkaluuta muodostavaan suoliluuhun. Ristinikamien fuusioitumisesta johtuen hermojuuret eivät voi jäädä puristuksiin ristinikamien aukoissa vaan hermopinne tapahtuu presakraalisesti ennen ristiluuta.

Häntänikamat

Häntänikamat (vertebrae caudales) muodostavat eläinten hännän. Ihmisellä häntänikamat ovat fuusioituneet ja muodostavat häntäluun (os coccygis).
Tammio

Tammio (Vanhoissa kartoissa ruots Stamö) on Haminaan kuuluva saari ja kylä itäisellä Suomenlahdella. Saaren pinta-ala on 300 hehtaaria.

Historia

Tammion kohoaminen merestä alkoi noin 6000 vuotta sitten. Saaresta on löytynyt 2500-vuotias pronssikautinen röykkiöhauta ja viikinkiaikainen polttohautakalmisto. Saaren vakinainen asutus juontaa juurensa keskiajalta. Tuolloin asutus keskittyi suojaisiin sisäsatamiin. Tammio oli 1300-luvulla Viipurin linnan alaisuuteen kuuluva vartiosaari ja sen asukkaat olivat ruotsalaisia. 1500-luvun puolivälissä Tammiossa asui pari-kolme perhekuntaa, kunnes saari autioitui 1570-luvulla venäläisten tuhotessa rannikkoa. Seuraavan kerran saarelle syntyi pysyvää asutusta 1630-luvulla, jolloin sinne siirtyi suomenkielistä väestöä. Tammiolaiset asuivat 1800-luvun alkuun asti saaressa vuokralla ja he maksoivat kruunulle kalavesien käytöstä luotsaamalla tai rahtaamalla kruunun tavaroita. Isonjaon päättyessä vuonna 1882 Tammiossa oli 47 taloa. Kansakoulu valmistui vuonna 1891. Tammiossa harjoitettiin kalastusta vielä 1950-luvulle, mutta sittemmin saari on jäänyt lähinnä tammiolaisten sukujen lomanviettopaikaksi.  Tammio kuului aiemmin Vehkalahden kuntaan, kunnes se vuonna 2003 siirtyi kuntaliitoksen myötä osaksi Haminaa.
Rasunjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
Kauhuromantiikka

Kauhuromantiikka (usein myös gotiikka tai adjektiivina "goottilainen") oli taidesuuntaus Euroopassa vuodesta 1764 noin 1800-luvun alkuun asti. Se oli romantiikan alalaji, joka käytti teoksissaan yliluonnollisia aineksia. Kauhuromantiikka oli pääasiassa kirjallisuuden tyylilaji, mutta myös maalaustaiteesta löytyy runsaasti kauhuromanttisia vaikutteita.
Kauhuromantiikan vaikutus on ollut merkittävä, sillä se loi perustan nykyiselle kauhukirjallisuudelle. Sen lisäksi kauhuromantiikka on säilynyt kiinteänä osana niin romaaneissa kuin myös elokuvissa. Kauhuromantiikan uudemmasta versiosta voitaneen mainita Daphne du Maurierin romaani Rebekka ja Alfred Hitchcockin elokuvaversio siitä.
Vladimír Remek

Vladimír Remek (s. 26. syyskuuta 1948 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on Euroopan parlamentin jäsen ja kosmonautti. Remekin lennon myötä Tšekkoslovakiasta tuli 1978 kolmas maa, jonka kansalainen on lentänyt avaruudessa.  
Vuonna 1966 Remek aloitti sotilaslentäjän koulutuksen Košicessä. Vuonna 1972 hän siirtyi opiskelemaan Moskovaan Gagarin-sotilasakatemiaan. Vuonna 1976 hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen Interkosmos-ohjelmaan. Hän lensi 2. maaliskuuta – 10. maaliskuuta 1978 Sojuz 28 -lennolla 7 vuorokautta ja 22 tuntia. Lentoon liittyi telakointi Saljut 6 -avaruusasemaan. 
Myöhemmin hän toimi Prahassa ilmailumuseon johtajana. Vuonna 2004 hänet valittiin kommunistipuolueen listoilta sitoutumattomana edustajana Euroopan parlamenttiin. 
Vladimír Remek on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Wixarikat

Wixarikat eli huicholit ovat Meksikossa, Sierra Madren vuoristossa elävä alkuperäiskansa, joiden kulttuurissa vuosisatoja vanhat uskomukset ja perinteet ovat säilyneet elävinä. Perinteinen elämäntapa kohtaa kuitenkin ongelmia nykymaailmassa, ja wixarikat ovatkin joutuneet monenlaisiin konflikteihin muun muassa maanomistukseen liittyvissä kysymyksissä Meksikon valtion kanssa.
Suomi tekee kehitysyhteistyötä wixarikojen parissa.
Aukusti Alhovuori

Aukusti Alhovuori (sukunimi aik. Dahlberg; 10. elokuuta 1863 Messukylä – 21. joulukuuta 1912 Tampere) oli suomalainen toimittaja joka oli tamperelaisen Aamulehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana 1900-luvun alussa.
Alhovuoren vanhemmat olivat sulattotyöläinen Emanuel Dahlberg ja Maria Kristina Laurén. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 ja maisteriksi 1894.
Alhovuori oli nuorena työssä tehtaassa ja hän suoritti ylioppilastutkinnon sekä valmistui maisteriksi vasta aikuisvuosinaan. Hän oli mukana 1890-luvulla Tampereen Työväenyhdistyksen toiminnassa. Alkuvaiheissa wrightiläistä suuntausta edustaneeseen yhdistykseen kuului sekä työntekijöiden että työnantajien edustajia ja se korosti erityisesti työväestön valistamisen ja koulutuksen tarvetta. 1890-luvun lopulla yhdistyksen linja radikalisoitui ja sosialismin vastustajana tunnettu Alhovuori erotettiin yhdistyksestä hänen arvosteltuaan työväenliikettä ja sen johtohenkilöitä kirjoituksissaan.
Alhovuori oli Aamulehden päätoimittajana 1905–1912. Hänen kaudellaan lehti otti käyttöön syyskuussa 1909 uuden kaksirataisen Plauen-rotaatiopainokoneen joka mahdollisti kaksiväripainannan. Aamulehteä voitiin uuden koneen ansiosta painaa jopa 16-sivuisena kun muut tamperelaiset sanomalehdet ilmestyivät edelleen nelisivuisina.
Toimittajan työn ohella Alhovuori toimi suomentajana.
Eiffel (ohjelmointikieli)

"Hei maailma" -ohjelma Eiffel-kielellä

Seuraavassa on klassinen "hei maailma!" -ohjelma Eiffel-kielellä:
class HEI_MAAILMAcreate
   makefeature
   make is
      do
          io.put_string ("Hei, maailma!%N")
      endend
Otto le Roi

Otto le Roi (28. marraskuuta 1878 Zweibrücken – 11. lokakuuta 1916) oli saksalainen eläintieteilijä.
Otto le Roin suku oli muuttanut Ranskasta. Roi opiskeli lääkealaa Bonnin yliopistossa, josta valmistui 1904. Hänen intohimonsa oli kuitenkin eläintiede, josta hän väitteli tohtoriksi 1906. Väitöksen aiheena olivat siimajalkaisten loiset. Le Roi toimi Alexander Koenigin assistenttina Huippuvuorille suuntautuneella tutkmusretkellä 1907–1908. Roi kirjoitti lintuja käsittelevän osan sekä hieman hyönteisistä ja kasveista retken matkakertomukseen Avifauna Spitzbergensis Forschungsreisen nach der Bären-Insel und dem Spitzbergfen-Archipel, mit ihren Faunistischen und floristischen Ergebnissen (W. Büxenstein, Berliini 1911).
Roi kuvaili käpytikan (Dendrocopos major) alalajin thanneri vuonna 1911.
Helmihopeatäplä

Koko ja ulkonäkö

Keskikokoinen, yläpuolelta musta-oranssi päiväperhonen, jonka siipiväli vaihtelee 34–52 mm. Siipien yläpinnan mustat täplät ovat laajoja. Etusiiven kärki ulkonee hieman ja kärjessä on usein pienet valkoiset täplät. Takasiiven reunus tekee mutkan, minkä vuoksi siipi vaikuttaa hiukan kulmikkaalta. Etusiiven alapinnalla, siiven kärjessä on valkoiset täplät ja kaksi tummaa silmätäplää. Helppona tuntomerkkinä takasiipien alapinnalla on laajoja, helmenhohtoisen valkeita laikkuja, joiden väliin jäävät kapeat alueet ovat vaaleanruskeita. Siiven ulkosarassa on rivi tummia, valkokeskustaisia silmätäpliä.

Levinneisyys ja lentoaika

Helmihopeatäplää tavataan Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja Keski-Aasian kautta Himalajalle ja Länsi-Kiinaan. Euroopan eteläosissa se on vakinainen laji, mutta pohjoisempana se esiintyy vain vaeltajana tai paikoitellen vakinaisena. Suomessa helmihopeatäplä oli aikaisemmin yleisempi ja havaintoja tehtiin laajemmin maassa, mutta sittemmin pysyvä kanta taantui Kaakkois-Suomeen ja vaeltajia tavattiin etelärannikolla. Sittemmin 2000-luvun aikana havainnot ovat lisääntyneet runsaasti ja nykyisin lajin pääasiallinen elinalue on Lounais-Suomessa, missä perhonen voi olla paikoittain runsaslukuinen. Lentoaika on esiintymisalueen eteläosissa helmikuusta alkaen 2–3 sukupolvea, pohjoisempana toukokuusta alkaen 1–2 sukupolvea. Suomessa lajilla on kaksi sukupolvea.

Elinympäristö ja elintavat

Helmihopeatäplä suosii kuivia ja aurinkoisia paikkoja. Tyypillisesti koiraat partioivat reviiriään mäkien huipuilla, avokallioilla ja muilla avoimilla paikoilla. Perhoset käyvät ahkerasti kukilla eivätkä häirittyinä lennä kuin pienen matkan. Illalla ne nousevat puihin yöpymään. Naaras munii munat yksitellen ravintokasvien lähelle ja yksi naaras voi munia jopa sata munaa päivässä. Toukka talvehtii. Ennen koteloitumista toukat harhailevat syömättä muutaman päivän, kunnes kiinnittyvät matalalle kasvillisuuteen ja koteloituvat.

Ravintokasvit

Toukan ravintokasveja ovat orvokit (Viola), ennen kaikkea keto-orvokki (Viola tricolor), mutta myös pelto-orvokki (Viola arvensis) ja aho-orvokki (Viola canina) .
Toni R. Toivonen

Toni R. Toivonen (s. 1987) on suomalainen kuvataiteilija.

Taide

Toivonen on tunnettu ”eläin-messinki-teoksistaan”, joissa kuolleen eläimen ruumis on käymisprosessin tuloksena jättänyt jälkensä metallilevylle, "Näin syntynyt teos ei esitä eläintä - vaan eläin, ja sen viimeinen läsnäolo ovat teoksessa todella". Hän on ”mädättämällä hapetettu” -tekniikan luoja. 
Toivonen työskentelee myös muilla mediumeilla, joista monet ovat uusia tai taiteen kentällä vähemmän käytettyjä. Eri tekniikoilla toteutetuille teoksille yhteisenä teemana voidaan pitää läsnäoloa. Toivonen käyttää teoksissaan eläimiä, jotka ovat kokeneet luonnollisen kuoleman tai tulleet lopetetuksi sairauden tai muun syyn johdosta, eivät teoksen takia.

Konteksti

Toivosen tekemistä on vaikea laittaa perinteisiin kuvataiteen kategorioihin. Hänen eläin-messinkiteoksiaan on verrattu muun muassa perinteisen valokuvan kehittämisprosessiin, kuten tekee Antti Nylén kirjassaan Johdatus Filmiaikaan. Toivosen teoksissa on käsitteellisen maalaamisen elementtejä (Duchamp). Toivonen itse kertoo teoksen olevan paljolti myös prosessissa: ”Syntynyt teos on eräänlainen reliikki tapahtuneesta”, ”tapahtumapaikka” (Hermann Nitsch. Toni R. Toivosen teokset voidaan nähdä eräänlaisena reaktiona tämän päivän post-internet ja digitaaliselle -taiteelle, käsitellen läsnäoloa, jotakin konkreettista.

Taideopinnot

Toivonen on opiskellut Turun Taideakatemiassa (Kuvataiteilija AMK) vuosina 2008-2012 (pääaineenaan maalaus) sekä Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa Helsingissä (pääaineenaan maalaus), josta hän valmistui kuvataiteen maisteriksi vuonna 2016.

Ura

Toivosen teoksia on ollut esillä Suomessa yksityisnäyttelyissä muun muassa Galerie Forsblomilla, Historian- ja Nykytaiteenmuseo Aboa Vetus & Ars Novassa. Kansainvälisesti Toivosen teoksia on esitetty ryhmänäyttelyissä muun muassa New Yorkissa, Lontoossa, Krakovassa, Triestessä sekä kansainvälisillä messuilla muun muassa The Armory Show New Yorkissa, Art Miamissa, CHART Art Fair Köpenhaminassa. Lontoon kansainvälisessä Cork Street Open Exhibition -taidekilpailussa Toivonen on palkittu kahdesti ja hän on voittanut myös nuorille taiteilijoille suunnatun kansainvälisen The Art of Basware -kilpailun. Hänen teoksiaan on useissa suomalaisissa taidekokoelmissa, muun muassa Nykytaiteen Museo Kiasma, Sara Hildénin taidemuseo, Vantaan taidemuseo, Saastamoisen Säätiö, Jenny ja Antti Wihurin rahaston taidekokoelma ja Heinon taidesäätiön kokoelma, myös kansainvälisistä taidekokoelmista muun muassa Handelsbankenin taidekokoelma.  
Toivonen asuu ja työskentelee metsän keskellä Hämeenkoskella. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta. Häntä edustaa Suomessa ja kansainvälisesti Galerie Forsblom.
Isokolmilehti

Ulkonäkö ja koko

Isokolmilehti kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Se leviää maavarsiensa avulla mattomaiseksi kasvustoksi. Isokolmilehden joka varressa on kolme soikeaa, teräväkärkistä lehteä ja valkoinen, tötterömäinen kukka, jossa on myös kolme terälehteä. Syksyllä kasviin kypsyvät punaiset marjat.
Jukka Honkavuori

Ura

Honkavuori aloitti ajamaan kilpaa 5-vuotiaana Rovaniemen Mäntyvaarassa sijaitsevalla kartingradalla. Isä Aimo Honkavuori tutustutti pojan lajin pariin ja näin polte ajamiseen syntyi. Honkavuori ajoi eri karting-luokkia vuoteen 2007 asti, jolloin hän testasi ensimmäistä kertaa Formula Ford-autoa Virtasalmen moottoriradalla. Vuonna 2008 Honkavuori ajoi koko kauden Suomessa Formula Ford-sarjaa voittaen siinä mestaruuden 5 voitolla ja 11 podium-sijoituksella. Kaudella 2009 Honkavuori siirtyi ajamaan Formula Renault 2.0-sarjaa Suomessa Koiranen bros. Motorsport-tallissa voittaen sarjan mestaruuden 6 voitolla kymmenestä osakilpailusta.
Kaudella 2010 Honkavuori ajoi vajaan kauden Formula Renault 2.0 Eurocup-sarjaa Euroopassa. Paras tulos oli toinen Spa Francorchampsissa Belgiassa. Honkavuori oli 10. sarjan lopputuloksissa. Kaudella 2011 ajoi testiä Formula2-luokassa, mutta vähäisen rahoituksen takia ei ajanut sarjassa kilpaa. Honkavuori kutsuttiin Gulf Oil-yhtiön tukemana ajamaan Intiaan MRF Formula Series-sarjaa, jossa Honkavuori oli sarjan lopputuloksissa 3. Vuosina 2012-2013 Honkavuori ajoi testiä useissa eri kilpa-sarjoissa, kuten Ferrari Challenge Asian Pacific-sarjassa Kiinassa sekä Le Mans Prototypes C-sarjassa Ranskassa. Honkavuori on toiminut Porschen kouluttajana Euroopassa ja Lähi-Idässä vuodesta 2012 lähtien.
Kaudella 2014 Honkavuori siirtyi ajamaan kotimaista Porsche GT3 Cup-sarjaa voittaen mestaruuden osallistumalla 10 lähtöön, joista voitti 8.
HMS Ferret (1893)

Palvelus

Alus palveli Britteinsaarten vesillä. Alus poistettiin palveluksesta 1908 ja se valittiin shrapnellien testaamiseen. Vuonna 1910 alus riisuttiin varusteista Chathamissa ja vuotta myöhemmin hylky upposi maalilaivana.
Seppo Jokinen

Seppo Sakari Jokinen (s. 13. huhtikuuta 1949 Tampere) on suomalainen rikoskirjailija.
Jokinen kävi keskikoulun Tampereen klassillisessa lyseossa ja lähti armeijan jälkeen 1970 Australiaan lähes neljäksi vuodeksi. Hän työskenteli 30 vuoden ajan Tampereen kaupungin tietotekniikkakeskuksessa, kunnes jäi vapaaksi kirjailijaksi vuonna 2006.
Jokinen tunnetaan tamperelaista, alkujaan Hervannassa, nyttemmin Rautatienkadulla asuvaa komisario Sakari Koskista käsittelevistä rikosromaaneistaan. Jokinen on julkaissut vuodesta 1996 lähtien kirjan vuosittain.
Vuonna 2010 Jokinen vaihtoi kustantamoa Karistosta osuuskuntamuotoiseen suomalaisten dekkarikirjailijoiden omistamaan Crime Time -kustantamoon. Jokinen on Crime Timen perustajajäsen. Crime Time pyrkii julkaisemaan Jokisen kirjoja myös englanniksi. Ensimmäisenä julkaistiin Hukan enkelit (Wolves and Angels, Ice Cold Crime, 2012) Yhdysvalloissa.
Masurian järvialueen taistelu

Taustaa

Venäläiset aloittivat sodan syttyessä laajat hyökkäykset itärintamalla elokuussa 1914. Rintaman eteläosassa he olivat menestyksekkäitä ja löivät Itävalta-Unkarin joukot. Rintaman pohjoisosassa, Itä-Preussin alueella venäläiset kärsivät merkittävän tappion saksalaisia vastaan.
Venäjän 1. ja 2. armeija etenivät Itä-Preussiin 13. elokuuta lähtien. Saksalaiset olivat lukumäärällisessä alakynnessä, mutta heillä oli parempi aseistus ja tiedustelu. Venäjän armeijat etenivät erillään toisistaan: toinen Masurian järvialueen eteläpuolella, toinen pohjoispuolella. Hyökkäysvoimien hajottamisen riski lisääntyi, koska venäläiset sähköttivät joukkojensa siirrot ja sijaintitiedot salaamattomina lennättimellä. Itä-Preussissa oli pitkät välimatkat, ja salaamattomien viestien lähettäminen ei ollut mitenkään erikoista vastaavassa tilanteessa. Olennaista oli, että vastoin kun venäläiset, hyvin organisoidut saksalaisjoukot saattoivat käyttää vihollisen sijaintitietoja hyväkseen.
Saksan itärintaman komentajuus oli elokuussa siirtymässä kaksikolle Paul von Hindenburg ja Erich Ludendorff. Saksalaiset tiesivät venäisten armeijoiden sijainnin ja käyttivät tietoa hyväkseen. Heillä oli määrällinen alivoima, joten he aloittivat hyökkäyksen Venäjän 2. armeijaa vastaan Tannenbergissä. Tannenbergin taistelu käytiin 26.–31. elokuuta. Taistelussa saksalaiset saartoivat venäläisen armeijan ja venäläiset antautuivat. Saksalaiset kärsivät hyvin pienet tappiot ja venäläiset menettivät yhteensä 125 000 miestä, kun 2. armeija poistui kartalta.

Taistelu

Venäjän 1. armeija onnistui paremmin saksalaisia vastaan. Armeijan komentaja Paul von Rennenkampf piti Masurian järvillä rintamasuunnan saksalaisia vastaan ja vältti saarrostusuhan. Komentajalla ei ollut kuitenkaan saksalaisten yliotteen edessä muuta vaihtoehtoa kuin vetäytyä Itä-Preussista 14.9. mennessä. Näin päättyi viimeinen Saksan maaperällä käyty taistelu ensimmäisessä maailmansodassa.

Seuraukset

Itä-Preussissa käydyt taistelut osoittivat Saksan valtionhallinnon, teollisuuden sekä joukkojen aseistuksen ja johdon olevan ylivertaisia Venäjään verrattuna. Ero pysyi merkittävänä koko sodan ajan ja johti lopulta Venäjän keisarikunnan luhistumiseen vuonna 1917.