Goukouni Oueddei

Elämäkerta

Goukouni on kotoisin maan pohjoisosasta ja tubujen päällikön eli derden Oueddei Kichidemin poika. Hän tuli politiikkaan 1960-luvun lopulla National Liberation Front of Chad (FROLINAT)-järjestön riveissä, jota johti Abba Siddick. FROLINAT:ia ärsytti poliittinen valta-asema, jota nauttivat François Tombalbayen johtamat etelän asukkaat ja kannatti maan keski- ja pohjoisosien asukkaiden osallistumista päätöksentekoon. Tombalbayen salamurhan jälkeen vuonna 1975, jännitteet kahden maantieteellisen puolikkaan välillä kärjistyivät sekavaksi sisällissodaksi, johon osalistui useita Tšadin poliittisia ryhmiä, Libya, yhdysvallat ja Ranska. Konflikti kesti koko 1980-luvun. Goukounin silmissä Tombalbayen diktatuuri jatkoi Ranskan hegemoniaa Tšadissa.
Hissène Habré luopui vuonna 1971 asemastaan Tombalbayen hallituksessa ja liittyi Goukounin joukkoihin. He edustivat kahta eri tubujen klaania, ja heistä tuli kilpailijat. Habré lähti omille teilleen vuonna 1976. Vuoden 1977 lopulla he neuvottelivat kapinallisryhmiensä yhteistyötä väliaikaisessa hallinnossa.

Presidentti

Goukouni nimitettiin väliaikaiseksi Tšadin valtionpäämieheksi 23. maaliskuuta 1979. Hän johti arvostettua Siirtymäkauden Kansallisen Yhtenäisyyden Hallitusta (GUNT), joka pyrki sovintoon sotivien osapuolten välillä. Libyan tukema Goukouni oli valtionpäämies; Wadel Abdelkader Kamougué (maltillinen etelä) oli varapresidentti; Hissène Habré (länsimielinen pohjoinen) oli puolustusministeri; ja Asyyli Ahmat (vahvasti libyalaismielinen arabi) oli ulkoministeri. Afrikan unionin rauhanturvajoukkojen piti korvata ranskalaisjoukot, mutta tätä ei koskaan tapahtunut.
Henkilökohtainen kilpailu rajoitti hallituksen toimintakykyä. Goukounia pidettiin Libyan johtajan Muammar Gaddafin sätkynukkena. Goukouni nimitti Djidingar Dono Ngardoumin pääministeriksi 19. toukokuuta 1982. Habren kannattajat syrjäyttivät tämän. Goukouni pakeni ensin Kameruniin ja sieltä Libyaan.

Siissijohtaja Libyan tuella

Vuonna 1983 Goukouni palasi Tšadiin Libyan tukemana taistellakseen Habrén hallintoa vastaan sissisotaa. Hän oli Tšadin tunnustetuin oppositiojohtaja, joiden näkemyksillä oli merkittävä painoarvo, vaikka Habrén suostui vain rajoitettuihin myönnytyksiin. Entinen presidentti tiettävästi vaati perustuslain uusimista ja kaikkien poliittisen puolueiden toiminnan vapauttamista, joka Habrén ei suostunut.
Goukouni oli kotiarestissa elokuussa 1985 Tripolissa, kun Libyan hallitus paheksui hänen aikeensa solmia välirauha Habrén kanssa. Lokakuussa 1985, Libyan poliisi pidätti Oueddein, ja tässä prosessissa he ampuivat häntä vatsaan. Sitten hän katkaisi välinsä Libyaan ja lähti maanpakoon Algeriin helmikuussa 1987. Kuitenkin, jotkut epäilivät, ettei välirikko ollut vakava, ja heinäkuussa 1987 Oueddei sanoi, että hän oli hyvissä väleissä libyalaisten kanssa.
Goukouni tapasi Tsadin presidentti Idriss Débyn 17. huhtikuuta 2007 Librevillessä, Gabonissa, keskustellakseen keinoista sisällissodan lopettamiseksi. Goukouni tarjoutui käyttämään vaikutusvaltaansa sodan lopettamiseksi. Vastikkeeksi hän halusi luvan palata Tšadiin maanpaosta, ja sanoi saaneensa tästä lupauksen Debyltä. Huhtikuun 19. kaksi kapinalisjohtajaa hylkäsi Goukonin välitysehdotuksen.
Goukouni palasi Tšadiin 30. heinäkuuta 2007, yhdessä noin kahdenkymmenen muun maanpakolaisen kanssa, He keskustelivat Débyn kanssa kapinan lopettamisesta ja palasivat Librevilleen myöhemmin samana päivänä.
Goukoni tapasi Nigerin Presidentti Mamadou Tandjan 4. maaliskuuta 2008, keskustellakseen Tšadin tilanteesta.
Vuonna 2013 Goukonin nuorin lapsi, Saadie Goukouni Weddeye, nimitettiin Tsadin hallitukseen sosiaaliministeriksi.

Erityislähettiläänä

Vuoden 2015 Burundin levottomuuksien aikana Keski-Afrikan valtioiden johtajat, mukaan lukien Débyn, nimittivät Goukounin erityislähettilääksi suurten Järvien alueella 25. toukokuuta 2015, tavoitteena auttaa ratkaisemaan tilanne Burundissa.