google/wiki40b huggingface dataset:
Spétses

Maantiede

Spétses sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Argoliinlahden suulla ja Peloponnesokseen kuuluvan Argoliin niemimaan eteläkärjen edustalla. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Spetsopoúla etelässä, Tríkeri idässä sekä Dokós ja Hydra kauempana itäkoillisessa.
Saaren korkein kohta on Profítis Ilías (245 metriä).

Historia

Arkeologisten löydösten perusteella Spétses on ollut asuttu viimeistään varhaisella pronssikaudella noin 2500 eaa. Keskiajalla saari tuli asumattomaksi jatkuvien merirosvojen hyökkäysten vuoksi. Saari asutettiin uudelleen pysyvästi vasta 1600-luvulla. Tuon ajan asutus oli Kastélissa (myös Kastélli). Saarella kehitettiin laivanvarustusta ja kauppalaivastoa ja siitä tuli tällä alalla yksi Kreikan merkittävimmistä keskuksista. Kapinoinnin johdosta turkkilaiset tuhosivat Kastéllin 1700-luvulla.
1800-luvun alussa saari osallistui Kreikan vapaussotaan, missä sen laivastosta oli hyötyä. Spétsesläiset laivat osallistuivat muun muassa Náfplion, Monemvasián, Mánin ja Mesolóngin vapauttamiseen, sekä taistelivat Kreetalla turkkilaisten kanssa liitossa ollutta egyptiläistä laivastoa vastaan. Vapaustaisteluajan sankareihin lukeutui spétsesläinen Laskarína Boumpoulína (Bouboulína), joka otti miehensä laivaston komentoon tämän kuoltua, ja käytti suuren osan omaisuudestaan sodan rahoittamiseen.
Sodan jälkeen saari oli edelleen merkittävä merenkulun keskus, mutta taantui Pireuksen sataman noustua maan kauppamerenkulun keskukseksi. Myös ensimmäinen ja toinen maailmansota vaikuttivat saaren taantumiseen, ja monet muuttivat pois saarelta. Sotien jälkeen saari on toipunut turismin ansiosta.

Nähtävyydet

Saaren nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Spétseen kaupungissa oleva Boumpoulínan museo, joka toimii tämän entisessä kotitalossa.
Marcus Johansson

Ura

IF Lejonetin kasvatti pelasi juniorina myös Malmössä, jossa voitti J18 Allsvenskanin hopeaa keväällä 2006. Kaudella 2006–2007 Johansson voitti Färjestads BK:ssa J18 Allsvenskanin mestaruuden ja keväällä 2008 tuli taas hopeaa. 
Johansson pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2007–2008 lainalla Ruotsin I-divisioonan Skäre BK:ssa. Hän teki Elitserien-debyyttinsä samalla kaudella, kun Johansson pelasi Färjestads BK:ssa kolme playoff-ottelua. Tulokaskaudella 2008–2009 Johansson pelasi runkosarjassa 45 ottelua tehoin 5+5=10 sekä kuusi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin mestaruuden. Kaudella 2009–2010 Johansson teki 42 ottelussa tehot 10+10=20.
Toukokuussa 2010 Johansson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Capitalsin kanssa. NHL:n tulokaskausi toi 69 runkosarjaottelussa tehot 13+14=27.

Muuta

Marcuksen isoveli Martin Johansson pelaa hyökkääjänä Brynäs IF:ssä ja oli aiemmin Marcuksen joukkuetoveri Färjestadissa. Heidän setänsä Gunnar Johansson on Färjestadin entinen hyökkääjä ja päävalmentaja.
Mustaohjasbulbuli

Levinneisyys

Mustaohjasbulbulia tavataan Bangladeshissa, Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti runsaslukuinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, mutta harvinaisempi levinneisyysalueensa reuna-alueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ursula ja Sabina Eriksson

Ursula ja Sabina Eriksson (s. 1967) ovat ruotsalaiset kaksossiskot, jotka nousivat yleiseen tietoisuuteen Englannissa vuonna 2008 yhden ihmisen kuolemaan johtaneen tapahtumasarjan seurauksena. Varmoja syitä tapahtumille ei ole pystytty selvittämään, mutta taustalla oli harvinainen harhaluuloisuushäiriö, jonka vuoksi molemmat siskokset olivat tilapäisesti mielisairaita. Huumeet tai alkoholi eivät liittyneet tapaukseen millään tavoin.
Linja-automatkalla Liverpoolista Lontooseen naiset jätettiin kyydistä Stoke-on-Trentin lähellä oudon käytöksen takia, minkä jälkeen he juoksivat useita kertoja moottoritielle ja jäivät lopulta tiellä liikkuneiden ajoneuvojen alle. Ursula loukkaantui vakavasti, Sabina vastusti ensiapua ja hyökkäsi poliisin kimppuun. Hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa mutta vapautettiin pian, ja eräs paikallinen henkilö tarjosi hänelle yöpaikan. Tämän henkilön Sabina myöhemmin tappoi provosoimattomassa hyökkäyksessä. 
Sabina pidätettiin hänen hypättyään sillalta alas vilkkaalle ajotielle. Hän sai viiden vuoden vankeustuomion alentuneesti syyntakeisena tehdystä taposta. Hän vapautui vankilasta vuonna 2011.

Taustaa

Ursula ja Sabina Eriksson viettivät lapsuutensa Sunnen kunnassa Länsi-Ruotsissa köyhissä olosuhteissa. Paikalliset ikätoverit pitivät heitä outoina ja heitä kiusattiin. Siskokset jättivät Ruotsin vuonna 2003, Sabina muutti Irlantiin ja Ursula Yhdysvaltoihin. Naiset tapasivat toisensa uudelleen Irlannissa, ja he matkustivat Liverpooliin toukokuussa 2008. Sabinalla oli Irlannissa aviomies ja kaksi lasta, jotka eivät tienneet hänen lähteneen Englantiin siskonsa kanssa.
Airisto Segelsällskap i Åbo

Airisto Segelsällskap i Åbo on Turussa toimiva pursiseura. Airisto Segelsällskap i Åbo on perustettu vuonna 1865, ja on siten sekä eräs Suomen vanhimmista pursiseuroista että Turun vanhin urheiluseura.
Purjehdusseuran satama ja vuonna 1904 valmistunut kerhotalo sijaitsevat Hirvensalon Pikisaaressa (koordinaatit: 60°25′30.37″N, 022°11′50.46″E ). Seuralla on lisäksi kaksi ulkosatamaa: Marholmsudden Houtskarissa ja Lammkläppen Korppoon Aspössa.
Okulaari

Okulaaria käytetään objektiivin luoman kuvan tarkasteluun, esimerkiksi kaukoputkella, kiikarilla tai mikroskoopilla tehtäviin näköhavaintoihin. Okulaari on yleensä metalliseen putkeen pakattu, lähellä katsojan silmää oleva linssipaketti, jolla objektiivilta muodostuva kuva saadaan (silmälle) teräväksi ja katselukelpoiseksi.

Okulaarityypit

Koska okulaareissa on tyyppikohtaisia eroja (rakenne, linssien lasilaatu, suurennos, näkökenttä), valitaan käytettävä okulaari yleensä havaittavan kohteen tai käyttötarkoitusen perusteella. Kaukoputkissa okulaari asetetaan kaukoputken tarkennuslaitteeseen (fokusointilaite).
Okulaarityyppejä on markkinoilla on hyvin paljon. Yksinkertaisimmat okulaarimallit koostuvat kahdesta linssistä, parhaimmat ja myös kalleimmat koostuvat jopa seitsemästä linssistä. Okulaarin useiden linssien tehtävänä on korjata okulaarin omaa värivirhettä sekä antaa laaja ja reunoille saakka mahdollisimman virheetön kuvakenttä. Kukin linssi aiheuttaa pienen valohäviön, Siitä ei kuitenkaan yleensä ole haittaa
Pre-Dorsetin kulttuuri

Pre-Dorsetin kulttuuri (Esi-Dorsetin kulttuuri, esidorsetilaiset) oli Kanadan Arktisilla saarilla ja pohjoisosissa syntynyt paleoeskimojen kulttuuri, josta kehittyi myöhemmin Dorsetin kulttuuri. Esidorsetilaiset käyttivät poraa toisin kuin dorsetilaiset, ja moni muukin esidorsetin kulttuurin piirre jäi myöhemmästä Dorsetin kulttuurista pois.
Esidorsetilaiseen kulttuuriin kuului mm. vuolukivisiä lamppuja, liuskeesta hiottuja veitsiä, poria, mikroteriä, uurtimia ja kaapimia. Käytössä oli erilaisia kalastuskeihäitä, harppunoita, luusta tehtyjä nuolenkärkiä ja koiranluita. Asunnossa poltettiin litteän kiven päällä rasvaa. Talot muistuttivat Independence I:n taloja kivilaattaväliseinineen.
Esi-Dorsetin kulttuuri vallitsi ehkä 2500/2000–800/500 eaa.  Esidorsetilainen aika alkoi 4000, varmemmin 3800 v sitten. Esi-Dorsetin kulttuuri esiintyi Pohjois-Kanadassa ja Arktisilla saarilla ulottuen Ellesmerensaarilta Banksin ja Victoriansaarille ja Keski-Labradoriin.
Varhaiset paleoeskimot jakautuivat moniin ryhmiin, eikä osata varmasti sanoa missä asuvat paleoeskimot synnyttivät Dorsetin kulttuuria edeltäneen Pre-Dorsetin kulttuurin. Pre-Dorsetin kulttuuri oli varhainen arktinen pientyökalukulttuuri, jollaisia olivat myös Alaskan Denbighin kulttuuri ja Pohjois-Grönlannin Independencen vuonosta löydetty kulttuuri. Dorsetin edeltäjäkulttuurin alkukulttuuriksi on myös väitetty Etelä-Grönlannin Saqqaqia ja joskus myös Independence I:täkin, vaikka ne ovat todennäköisemmin Pre-Dorsetille rinnakkaisia. Näillä varhaisemmilla kulttuureilla oli jousi ja nuoli, mutta niiden käyttö unohtui luultavasti sen takia, ettei niitä ei tarvittu vesipyynnissä.
Esidorsetilaiset levisivät 3000 vuotta sitten Kanadan rannikolta etelään tundralla aina havumetsien rajalle asti. Niinpä alkujaan Siperiasta Alaskan kautta saapunut Dorsetin edeltäjäkulttuuri lienee ollut Dorsetin kulttuurin välitön edeltäjä. Siirtyminen esidorsetin ja Sarqaqin kulttuurista myöhempään Dorsetin kulttuuriin saattoi olla asteittainen, ja tapahtua 2900-2500 eaa. Toisten mielestä kulttuuri muuttui äkisti. Lisäksi Etelä-Labradorissa ja Newfoundlandissa esiintyi Esi-Dorsetin ja Dorsetin kulttuurinen vaihtumisaikoihin "Groswaterin Dorsetin kulttuuri". Varsinainen Dorsetin kulttuuri ilmestyi Baffinin saarille ja Labradoriin noin 2700-2600 v sitten.
Pre-Dorsetin kulttuuri ja alueelle Alaskasta noin 1000 jaa. alkaen levinnyt eskimojen Thulen kulttuuri tunsivat vastoin Dorsetin kulttuuria poran.
Panssariässä

Panssariässä on nimitys sellaiselle vaununjohtajalle, joka on tuhonnut vähintään viisi vihollisen panssarivaunua tai rynnäkkötykkiä.
Nimitys otettiin käyttöön Saksan sotapropagandassa toisen maailmasodan aikana. Idea juontaa ensimmäisessä maailmansodassa alun perin ranskalaisten keksimään hävittäjä-ässä nimitykseen.

Jom kippur -sota

Jom kippur -sota vuonna 1973 oli Israelin ja Egyptin, Syyrian sekä Irakin liittouman välinen sota. Joka syttyi kun Egypti ja Israel eivät päässeet sopuun Siinain niemimaasta, jonka Israel oli miehittänyt 1967.
Pietari–Veimar-rata

Historia

Pietari–Pietarhovi-radan rakennustyöt alkoivat jo vuonna 1853, ja rata avattiin liikenteelle 21. kesäkuuta 1857. Valmistuessaan se oli Venäjän neljäs rautatie. Aikaisemmin oli avattu liikenteelle rautatiet Pietarista Tsarskoje Seloon ja Pauluskoihin (1837), Moskovaan (1851) ja osana Pietarin ja Varsovan rataa Hatsinaan (1853). Seuraavalla vuosikymmenellä rautatietä jatkettiin edelleen länteen päin pitkin Suomenlahden etelärannikkoa, ja vuonna 1864 valmistui yhteys Pietarhovista Kaarostaan eli Oranienbaumiin. Radan pituus oli tuolloin 41 kilometriä. Rata päättyi Kaarostan satamaan Kronstadtin satamalaiturin viereen. Vuonna 1872 Pietari–Kaarosta-rautatie yhdistettiin Baltian rautatiehen jolloin Baltian rautatie sai pääteaseman Pietarin kaupunkiin Baltian rautatieasemalle. Rataosan Kaarosta–Yhinmäki rakennustyöt yksiraiteisena ratana aloitettiin vuonna 1912.
Vuonna 1913 Pietarissa muodostettiin Oranienbaumin sähkörautatieyhtiö, jonka tarkoituksena oli sähköistää kaksiraiteinen Pietari–Kaarosta-rataosa. Sähköistystyöt oli tarkoitus käynnistää vuoden 1914 aikana, mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen keskeytti ne. Vuonna 1915 päätettiin, että kaikki Pietarin alueelle suunnitellut paikallisrataverkon sähköistystyöt siirretään alkavaksi vasta sodan jälkeen. Venäjän sotilasviranomaiset panivat 1914 alulle Veimarin ja Yhinmäen välisen 108 kilometrin pituisen Kaprion radan rakennustyöt. Rata valmistui liikennöitävään kuntoon jo vuonna 1915, mutta avattiin virallisesti täysin vaunukuormin tapahtuvalle liikenteelle vasta vuonna 1916. Radan viimeinen osuus Kaarostasta Yhinmäelle ja haararata Kattilasta Laukaansuuhun valmistuivat vuonna 1926. Rata on sähköistetty Pietarista Vääskylään asti.
Sähköistys valmistui vuonna 1933 ensimmäisenä Leningradin ja Kaarostan välille. Rataosa oli ensimmäinen sähköistetty rautatie Leningradin alueella. Sähköistystyöt jatkuivat edelleen länteen päin 1970-luvulla, ja vuonna 1974 valmistui Kaarostan ja Vääskylän välinen osuus. Samalla sähköistettiin haararata Lepäsistä Krasnoflotskiin eli Yhinmäen entiselle rantapatterille. Lepäsin ja Yhinmäen patterin välistä rataa on jatkettu Mustalahden kautta Harjavallan ohitse Harjavallanjärven ja Patterilahden (Batareinaja) väliselle kannakselle. Laiturivaihteelta km 80 (Hevaanjoki) on rakennettu sivuraide Sosnovyi Borin ydinvoimalaitokselle. Veimarin kolmioraiteen läntinen yhteysraide on purettu.
Samae Koskinen

Yksityiselämä

Samae Koskinen kirjoitti ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulun lukiosta. Hän asuu Henna-vaimonsa kanssa Helsingin Herttoniemessä. Huhtikuussa 2013 Koskisesta tuli poikalapsen isä. Vuonna 2019 koko ikänsä Hämeenlinnan Pallokerhon jääkiekkojoukkuetta kannattanut Koskinen lauloi Maamme-laulun Liigan toisessa finaaliottelussa HPK:n kohdatessa Oulun Kärpät Hämeenlinnassa.
Juoksumetri

Juoksumetri (jm) tarkoittaa rakennustekniikassa ja kaupan alalla jonkin määrälevyisen ja -paksuisen tavaran pituutta metreinä. Mittayksikköä käytetään usein tavarasta, joka voitaisiin mitata myös pinta-alan mukaan neliömetreinä tai painon mukaan kilogrammoina, mutta on käytännöllisempää mitata ja myydä pituuden mukaan metreinä.
Juoksumetreinä myytävässä tavarassa voi olla liitosvara mukana tai leikkauskohta vino, jolloin laskutetaan vain hyödynnettävä pituus. Juoksumetriä voidaankin kuvata käsitteillä hyötypituus ja yhtäjaksoinen pituus.
Juoksumetri ei ole SI-järjestelmän eikä sen edeltäjän metrijärjestelmän mukainen mittayksikkö, joten sen sijaan pitäisi käyttää mittayksikköä metri.
Hibari (1903)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1923.
Turun kasarmi (Helsinki)

Turun kasarmi oli Helsingin Kamppiin, silloisen Läntisen Henrikin­kadun (nyk. Mannerheimin­tien) varrelle vuonna 1833 valmistunut suuri venäläisen sota­väen kasarmirakennus.

Ennen rakentamista

Kampin aluetta käytettiin jo Ruotsin vallan aikana sota­väen leiri- ja harjoitus­alueena, joka tunnettiin nimellä Campements­plats, mistä kaupungin­osan nimikin johtuu. Myöhemmin alue oli Suomen Kaartin käytössä, kunnes alue tuli Helsinkiin sijoittuneen venäläisen sota­väen käyttöön.

Rakentaminen

Turun kasarmi rakennettiin vuosina 1830-1833 nykyisen Lasipalatsin paikalle, joka silloin oli varsinaisen kaupunkialueen laidalla, lähellä Espoon tullia, josta alkoi Turkuun johtanut maantie. Sitä ennen olivat Helsinkiin sijoitetut sota­väen­osastot toimineet pääasiassa Katajanokan Merikasarmissa, joka nyt siirtyi kokonaan merivoimien, Suomen meriekipaasin käyttöön.
Kasarmin alkuperäiset piirustukset laati Carl Ludvig Engel, mutta se rakennettiin Nikolai Sinebrychoffin urakoimana  Kasarmin päärakennuksen länsi- ja lounais­puolelle rakennettiin vähitellen koko joukko sivu­rakennuksia, joiden väliin, nykyisen Narinkkatorin paikkeille, sijoitettiin myös suuri harjoitus­kenttä.

Tuhoutuminen ja jatkokäyttö

Suomen sisällissodan aikana, Helsingin valtauksen yhteydessä 12. huhtikuuta 1918, Turun kasarmi syttyi tuleen ja tuhoutui lähes täysin.  Tämän jälkeen sitä ei enää jälleen­rakennettu, vaan sen purkutyöt aloitettiin seuraavana vuonna, joskin osa raunioista pysyi paikoillaan 1930-luvulle saakka.
Kasarmin läheisyydessä sijainneet, jäljelle jääneet sivurakennukset olivat 1920-luvulla Suomen puolustusvoimien käytössä, ja niissä toimivat muun muassa Uudenmaan rakuunarykmentti, komennuskomppania ja kenttätykistö. Myöhemmin nekin on melkein kaikki purettu, esimerkiksi eräät Fredrikin­kadun varrella olleet tiili­rakennukset kuitenkin vasta 1950-luvulla. Jäljellä on enää ainoastaan päärakennuksen länsipuolella sijainnut talousrakennus, joka toimi vuodesta 1935 lähtien Kampin keskuksen valmistumiseen saakka 2005 Helsingin linja-autoasemana. Nykyisin siinä toimii ravintoloita sekä kaupunki­suunnittelu­viraston näyttely­huoneisto Laituri. Kasarmin harjoituskenttä oli 1930-luvulla käytössä urheilukenttänä ja luistinratana
Valtio luovutti Turun kasarmin tontin vaihto­kaupalla Helsingin kaupungille vuonna 1934. Seuraavana vuonna sen tuhoutuneen rakennettiin alkujaan väli­aikaiseksi tarkoitettu Lasipalatsi.
Esko S. Lahtinen

Esko Sakari Lahtinen (s. 1937 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja ja -kirjailija. Vuosina 1975–2002 hän työskenteli Suomen Palloliitossa, toimien pitkään liiton tiedotuspäällikkönä. Lahtinen on ollut myös Jalkapallokirjan sekä Futari-lehden päätoimittajana. 
Hän on ollut mukana kirjoittamassa useita jalkapalloaiheisia kirjoja. Vuonna 2002 Lahtinen oli toimittamassa teosta Jalkapallon MM-kisat 2002, joka valittiin Vuoden urheilukirjaksi.
Esko S. Lahtinen kuuluu Suomen jalkapallomuseon toimikuntaan, joka valitsee jäsenet Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen.
Röyhkeä ja rakastunut

Juoni

Tommy Lundy (Victor Mature) on röyhkeä entinen mestarinyrkkeilijä, joka yrittää aloittaa näyttelijänuraa Broadwaylla. Hän rakastuu vastanäyttelijäänsä Pat Lambertiin (Betty Grable), joka on salaa naimisissa William J. "Bill" Smithin (John Payne) kanssa.
Daniel Franzese

Daniel Franzese (s. 9. toukokuuta 1978 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Mean Girls, Bully ja Maailmojen sota.
Lukas Frick

Ura

Frick debytoi Sveitsin pääsarjassa kaudella 2012-13 EHC Klotenin paidassa. Frick jatkoi seurassa 4 kauden ajan, kunnes hän teki sopimuksen Lausanne HC:n kanssa vuonna 2017. Frick jatkaa Lausannen riveissä kaudella 2019-20.
Avtšala

Avtšala (georg. ავჭალა) on Georgian pääkaupungin Tbilisin pohjoinen lähiö. Se kuuluu Tbilisin Gldani-Nadzaladevin piirikuntaan. Se oli pitkän aikaa itsenäinen kylä, ennen kuin se liitettiin kaupunkiin vuonna 1962.
Avtšala sijaitsee Mtkvari-joen vasemmalla rannalla 440 metrin korkeudella merenpinnasta. Ensimmäinen maininta siitä on kirjattu Kartlis tskhovreba -kronikkaan paikkana, jonne maahan hyökkäävät seldžukkiturkkilaiset perustivat leirinsä noin vuonna 1080. Sen jälkeen Avtšala mainitaan keskiaikaisissa teksteissä useasti. Vuonna 1734 se linnoitettiin raskaasti, koska Tbilisiä piti suojella pohjoisesta hyökkääviltä dagestanilaisilta rosvoilta. Venäjän valtakaudella vuonna 1887 Avtšalan purot kerättiin yhteen tuomaan Tbilisille juomavettä. Vuonna 1927 valmistui Zemo Avtšalan vesivoimalaitos, joka tuotti Tbilisille sähköä ja jota juhlittiin suurena neuvostohallinnon saavutuksena. Myöhemmin neuvostokaudella Avtšalasta kehittyi Tbilisin teollisuuslähiö, mutta nykyisin monet alueella toimineet laitokset on suljettu tai ne ovat puoliksi raunioina.
Mikroaggressio

Mikroaggressio on usein tahaton ja huomaamaton loukkaava kommentti tai teko, joka kohdistuu vähemmistöryhmään tai sen edustajaan ja joka vahvistaa tätä ryhmää kohti tunnettuja stereotypioita. Termin kehitti psykiatri Chester M. Pierce vuonna 1970. Professori Ann Phoenixin mukaan mikroaggressiosta on tullut sallitumpaa ja näkyvämpää syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen.
Irina Nikultšina

Maastohiihto

Nikultšina osallistui olympialaisten maastohiihtoon Lillehammerissa 1994 ja Naganossa 1998 sijoittuen parhaimmillaan 28:nneksi Naganon 30 kilometrillä. Hän osallistui myös Falunin MM-kilpailuihin 1993.

Ampumahiihto

Nikultšina voitti olympiapronssia Salt Lake Citystä 2002 10 km:n takaa-ajosta. Lisäksi hän oli yhdestoista pikakilpailussa ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Bulgarian viestijoukkueeseen. Hän osallistui myös Torinon olympialaisiin 2006. MM-kilpailuissa hän oli Oslossa 2000 kuudes yhteislähtökilpailussa ja kymmenes pikakilpailussa sekä Oberhofissa 2004 kuudes pikakilpailussa ja yhdeksäs takaa-ajossa. EM-kilpailuissa hän sai hopeaa viestissä Langdorf-Arberseessa 2006 ja pronssia takaa-ajossa Banskossa 2007.
Nikultšina kilpaili maailmancupissa vuosina 1998–2007. Hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Hochfilzenin normaalimatkalla kaudella 1999–2000. Hän sijoittui parhaimmillaan kolme kertaa kolmanneksi: Pokljukan pikakilpailussa kaudella 1999–2000 sekä Ruhpoldingin pikakilpailussa ja Salt Lake Cityn olympiapronssikilpailussa kaudella 2001–2002. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista kaudella 1999–2000.
Hr. Ms. Sumatra (1890)

Valmistus

Alus laskettiin vesille 1890.
Alus oli pienennetty versio Armstrongin Elswickin telakan vuonna 1883 Chilen laivastolle valmistetusta Esmeraldasta. Se vastasi kooltaan Kiinan laivastolle samana vuonna valmistettua Chi Yuania. Aluksen pääaseina olivat etukannen 8,2 tuuman ja takakannen 5,9 tuuman tykit. Kyljissä oleville hyllyille asennettiin kaksi 4,7 tuuman tykkiä.
FS Jean Bart (1911)

Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan alus vietti Välimerellä, missä se osallistui Itävalta-Unkarin laivaston panssarikansiristeilijä SMS Zentan upottamiseen elokuussa 1914. Aluksen viinivarastoon osui 21. joulukuuta Adrianmerellä Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneen SM Sg. U-21 laukaisema torpedo, onneksi viinivaraston takana ollut etummainen ammusvarasto ei lauennut. Alus sai suuren vuodon, mutta kykeni pääsemään Maltalle korjattavaksi. Loppusodan se oli valvomassa Otrantonsalmen sulkua, joka esti Itävalta-Unkarin laivaston pääsyn Adrianmereltä. Vuonna 1919 alus oli vielä sisaraluksensa Francen kanssa Sevastopolin operaatiossa.
Alus modernisoitiin 1926-1929, jolloin näkyvimmät muutokset olivat kahden etummaisen savuhormin yhdistäminen, maston korvaaminen kolmijalalla, suurempi komentosilta, parannettu tulenjohtokyky, pääaseiden korkeuskulman ja siten kantaman kasvattaminen sekä ilmatorjunta-aseistuksen lisääminen. Alus todettiin niin huonokuntoiseksi, että sen aseistus riisuttiin 1936 ja se muutettiin koululaivaksi Touloniin nimettynä Océaniksi. Saksalaiset valtasivat aluksen miehittäessään Vichyn Ranskan 1942, minkä jälkeen sitä käytettiin ontelopanosten kehityskokeissa. Alus upposi liittoutuneiden ilmapommituksessa 15. maaliskuuta 1944 Toulonin satamaan, mistä se nostettiin 1945 ja alus romutettiin 1946-1947 Toulonissa.
Kaisu Kasi

Kaisu Annikki Kasi, o. s. Niemistö (s. 14. lokakuuta 1937 Kauhajoki) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Kauhajoen Hyypän Kolttokylästä kotoisin olevan Kaisu Kasin vanhemmat olivat asutustilalliset Rikhard ja Maria Niemistö. Kasi lähti kotoaan jo rippikouluikäisenä ja oli sitten kotitalous- ja navettatöissä eri puolella Suomea. Naimisiin mentyään hän asettui vuonna 1960 asumaan Laihialle. Kasi muutti takaisin Kauhajoelle vuonna 2007.
Kasi on kirjoittanut sekä historiallisia että nykypäivään sijoittuvia näytelmiä. Historialliset näytelmät sijoittuvat 1900-luvun alkupuolen Laihialle ja Kauhajoelle ja niissä päähenkilöinä esiintyvät muun muassa rovasti Frans Kärki ja Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio. Nykyaikaan sijoittuvissa näytelmissä käsitellään usein sosiaalisia kysymyksiä ja epäkohtia.
MM-rallikausi 1984

Yhteenveto

Saksalainen Audi Sport kokosi kaudelle neljä parasta kuljettajaa, kun hallitseva mestari Hannu Mikkola ja ruotsalainen Stig Blomqvist jäivät Audille ja myös kaksinkertainen maailman mestari Walter Röhrl kaapattiin takaisin Lancialta. Lancia piti Markku Alénin ykköskuljettajaan tallikavereinaan Miki Biasion sekä Attilio Bettega. Lancian päällikkö Cesare Fiorio palkkasi Henri Toivosen Porschelta ajamaan muutaman kilpailun.
Blomqvist osoittautui paikkansa arvoiseksi voitettuaan viisi kauden osakilpailusta ja hän Hannu Mikkolan kanssa dominoivat koko kautta. Audi vakiinnutti nopeasti paikkansa valmistajien piikkipaikalla voitettuaan kuusi kahdeksasta ensimmäisestä osakilpailusta. Mikkola joutui nöyrtymään toiseen sijaan, vaikka hän ajoikin hyvän kauden ja sijoittui palkintopallille kahdeksan kertaa. Markku Alén ei kyennyt vastaamaan Audin vauhtiin ja otti vain yhden voiton Lancia Rally 037:llä.
Loppukaudesta Ari Vatanen palasi rallimaailmaan Peugeot 205:n ratissa ja voittikin kolme neljästä viimeisestä kilpailusta sijoittuen lopulta neljänneksi loppupisteissä. Jean Todtin johtaman Peogeotin rallitiimi osoitti loppukauden otteillaan, että siitä voisi olla Audin syrjäyttäjäksi.
Kuten edellisinä kausina, kaikki 12 osakilpailua laskettiin mukaan kuljettajien mestaruustaistoon, kun taas valmistajien mestaruussarjaan laskettiin mukaan 10 osakilpailua, jättäen pois Ruotsin rallin sekä Norsunluurannikon rallin.
Vantaan vankila

Vantaan vankila on vuonna 2002 Vantaan Itä-Hakkilassa toimintansa aloittanut tutkintavankila. 
Keskivankiluku vuonna 2007 oli 216. Vuonna 2011 vankilassa oli 244 vankia. Vangeista yli puolet on ulkomaalaisia. Vuonna 2017 keskimääräinen vankiluku oli 201. Osa vankilan paikoista on varattu naisvangeille. Vankilaan on sijoitettu Psykiatrisen vankisairaalan Vantaan yksikkö sekä Etelä-Suomen täytäntöönpanoyksikkö.
Vankilanjohtajana on 2010-luvulla toiminut Tuomo Junkkari.
Vantaan vankilan avaamisen myötä suljettiin Helsingin Katajanokalla sijainnut vanha Helsingin lääninvankila eli ”Nokka”, joka on sittemmin remontoitu hotelliksi.