google/wiki40b huggingface dataset:
Kaukjärvi (järvi Tammelassa)

Maantiede

Järven pinta-ala on 203 hehtaaria ja sen pituus on 6 kilometriä ja leveys yli 500 metriä. Siihen laskevat Kaakkolamminoja, joka tuo Kaakkolammin vedet, Sipilänoja ja Kurjenoja. Järven luusua sijaitsee järven itäpäässä, josta saa alkuunsa 50 metriä pitkä oja Mustialanlammiin. Forssan kaupungin ja Tammelan välinen raja halkaisee järven sen länsipäässä. Rannoilla sijaitsevat Kuuston kaupunginosa, Kaukjärven ja Mustialan kylät sekä Tammelan kirkonkylän taajama Syrjänharjun takana. Harjun takana noin kilometrin päässä sijaitsee Pyhäjärvi.
Järven rantaviiva on 13,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi Syrjänharjun kangasmetsää ja puoliksi peltomaata. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja ja muita asuntoja. Pohjoispuolella rantoihin rajautuvat pellot, joiden tilat sijaitsevat rannan vaikutuspiirissä. Etelärannalla on leirikeskus ja pohjoisrannalla uimaranta.
Järvellä ei ole saaria. Järvi on luodattu ja syvyyskartan mukaan järvessä on neljä selvää syvännettä. Länsipäässä on 6 metrin syvänne, Kotkannokan ja Hakalannokan tienoilla on 16, 18 ja 20 metrin (Kotkannokan syvänne ) syvänteet. Koska järvi sivuaa pohjoispuolelta Kaukolan ja Forssan yhdistävää harjujaksoa, ovat syvänteet vedenalaisia suppia, mitkä syntyivät harjujen lähistölle jääkauden jälkeen.

Luonnontila

Vuonna 2001 Kaukjärvi oli eutrofinen eli runsasravinteinen järvi, jonka käyttökelpoisuusluokitus ja kalavesiluokitus olivat tyydyttävät. Vesi oli savesta samea ja näkösyvyys on 0,6 metriä. Järvellä oli suuri ulkoinen ja sisäinen ravinnekuormitus, jota syvänteiden hapettomat jaksot pahensivat. Vuonna 2009 hapettomuutta esiintyi yleisesti syvänteissä ja siitä johtuu järven alusveden korkeahkot fosforipitoisuudet. Järven virtaus on 0,16 m³/s, joten veden viipymä järvessä on 622 vuorokautta.
Vuonna 2012 käynnistyi projekti, jossa pyrittiin kohentamaan Mustialanlammin ja Kaukjärven tilaa. Järviin tuleviin ojiin aiottiin rakentaa kosteikot tai ravinnesaostajat, jotka vähentävät ojasta purkautuvien ravinteiden määrää. Sellaiset on rakennettu Sipilänojaan, Järvenpäänojaan, Lammasojaan, Tarrinojaan, Kuustonojaan ja Kaakkolamminojaan. Järven hapettamista on pohdittu.
Vuonna 2007 tehtiin järvellä kala- ja sääskitutkimus. Verkkokalastuksessa saatuja kalalajeja olivat särki, lahna, ahven ja kuha. Ahventa ja kuhaa oli yksilöinä eniten, mutta kalabiomassana vähän, joten kalasto on poikasvoittoinen. Kuoreen ja muikun puuttuminen on korvautunut surviaissääsken toukilla, joita on järvessä paljon.

Etymologia

Kaukajärvien nimissä on niiden alkuosalle kauka ehdotettu selitykseksi pitkä. Järvien nimet voivat olla hyvinkin vanhoja, jolloin nimen alkuperäinen merkitys on voinut unohtua. Ante Aikio ehdottaakin, että Kaukajärvi tarkoittaisikin Pitkäjärveä. Koska ajatus on uusi ja sen idea sisältää epävarmuustekijöitä, tulisi lukijan suhtautua tähän varauksella.
Henri Määttä

Henri Määttä (s. 14. heinäkuuta 1987 Vantaa) on suomalainen televisio-ohjaaja, joka työskentelee Yleisradiossa.
Vuodesta 2017 Määttä on toiminut Veikkausliigassa pelaavan Kuopion Palloseuran pelaajakoordinaattorina. Tätä ennen hän ehti toimia Veikkausliigassa pelaavan HIFK Fotbollin urheilutoimenjohtajana kaudet 2013–2016. 
Aiemmin Määttä on pelannut jalkapalloa FC Futurassa ja HIFK:ssa.

Yksityiselämä

Määttä on naimisissa urheilutoimittaja Inka Heneliuksen kanssa. He avioituivat heinäkuussa 2012 Porvoon Tuomiokirkossa.
Belfastin oopperatalo

Belfastin oopperatalo avattiin vuonna 1895 Pohjois-Irlannin pääkaupunkiin Belfastiin. Oopperatalon suunnitteli Frank Matcham.
Sulankäpinkäinen

Levinneisyys

Sulankäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Giorgio Francia

Pikkuformulat

Francia kilpaili paljon urheilu- ja vakioautoilla. Hän voitti Formula Italian mestaruuden vuonna 1972 ja Saksan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1974.

Paluu pienempiin sarjoihin

Formula 1:sten jälkeen Francia siirtyi ajamaan Touring Car ja DTM -sarjoja.
Sauternes

Sauternes on kunta Ranskassa, Gironden departementissa. Sauternes sijaitsee Gravesin alueella eteläisessä Bordeaux'ssa. Kunnan mukaan on nimetty Sauternesin viinialue, joka tunnetaan erityisesti makeista valkoisista jälkiruokaviineistä. Tunnetuin näistä viineistä lienee Château d'Yquem. Sauternesin asukasluku vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan oli 679.
Batsin kieli

Historia

Batsit asuivat 1800-luvun puoliväliin asti Tušetin vuoristoalueella Koillis-Georgiassa. Siellä oli neljä eri batsiyhteisöä: Sagirta, Otelta, Mozarta ja Indurta. Sitten he siirtyivät Kakhetin tasangolle Zemo Alvanin kylään, jossa he edelleen asuvat.
Litu

Litu on yksi kasvien hedelmätyypeistä. Litu on kuiva, tavallisesti aukeava ja koostuu kahdesta kalvon erottamasta emilehdestä. Litujen ulkonäkö vaihtelee kasvilajista riippuen ja toisinaan se voi muistuttaa palkoa. Litu on tyypillinen hedelmä ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimossa, kuten esimerkiksi lutukalla (Capsella bursa-pastoris), peltotaskuruoholla (Thlaspi arvense) ja peltoukonnauriilla (Erysimum cheiranthoides),.
Muun muassa peltoretikalla (Raphanus raphanistrum) tavattava murtolitu eli nivellitu erotetaan toisinaan lidusta omaksi hedelmätyypikseen.
Heikki Määttänen (vanhempi)

Heikki Määttänen (28. joulukuuta 1915 Rautu – kadonnut Karjalankannaksella 1950) oli suomalainen kaukopartiomies ja kuorma-autoilija, joka katosi toimiessaan Naton tiedustelijana Neuvostoliitossa.
Määttänen oli naimisissa Maila Määttäsen (o.s. Humalpuro) kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista nuorin oli näyttelijä Heikki Määttänen.
Määttäsen tie kaukopartiomieheksi on erikoislaatuinen. Hänelle suositeltiin jatkosodan aikana haavoittumisen takia toimistotehtäviä, mutta toivuttuaan hän haki kesällä 1942 kaukopartio-osasto Vehniäiseen. Hän teki viisi partioretkeä vuosina 1942–1944 ja osallistui vetäytymisvaiheessa kaukopartioille tarkoitettujen ns. Matti-kätköjen rakentamiseen Karjalankannaksella.
Määttäsen kaksi veljeä kaatui sodassa. Heistä myös Lauri oli kaukopartiomies. Hän hukkui paluumatkalla Matti-partiosta 24. heinäkuuta 1944 Sakkolan Volossulassa. Määttänen oli aktiivisesti mukana puolustusvoimien tiedustelutoiminnassa vuosina 1945–1950. Hän esimerkiksi huolehti "valmiusrahojen" maksamisesta tiedustelumatkoihin varautuneille entisille kaukopartiomiehille. Tässä yhteydessä hänen yhtiökumppaninsa, myös entinen kaukopartiomies Paavo Suoranta, käytti hänestä peitenimiä, kuten nimeä Saulinpää.
Sodan päätyttyä Määttänen johti yhdessä Suorannan kanssa kuljetusliikettä ja kesällä 1945 perustettua Kuohun Pilke -nimistä puutavaraliikettä Kuohulla Keski-Suomessa. Liikkeet olivat tiedustelutoiminnan peiteorganisaatioita. Niiden kalusto kuului osittain puolustusvoimille.
Määttänen poistui kotoaan 3. maaliskuuta 1950 ja lähetti viikkoa myöhemmin vaimolleen viestin: "Olen sortunut siihen mitä olen pelännyt." Huhtikuun alussa hän oli yhteydessä Paavo Suorantaan. Mahdollisesti hän ylitti tai yritti ylittää Neuvostoliiton rajan 1. kesäkuuta 1950 vasten yöllä. Tämän jälkeen hänestä ei ole kuultu mitään varmaa. Suojelupoliisi etsi häntä Ruotsista, Norjasta ja Yhdysvalloista.
Juha Pohjonen luonnehtii Heikki Määttästä "kylmän sodan turhaksi uhriksi". Pekka Turunen uskoi vuonna 2006, että Määttäsen kohtalo vielä selviää.
Masjid al-Haram

Masjid al-Haram (arab. المسجد الحرام‎) on maailman suurin moskeija. Se sijaitsee islamin pyhimmässä kaupungissa, Saudi-Arabian Mekassa. Se täyttyy miljoonista ihmisistä pyhiinvaelluksen (hajj, حج) aikana. Moskeija rakennettiin 600-luvulla, mutta uudistamis-, jälleenrakennus- ja laajennustyötä on tehty lukuisia kertoja.
Moskeijan nimi merkitsee Pyhää moskeijaa. Usein puhutaan myös Suurmoskeijasta. Moskeija ympäröi Kaabaa, jota kohti muslimit rukoilevat. 
Vuonna 1979 tapahtui muslimimaailmaa laajalti kauhistuttanut Masjid al-Haramin kaappaus, kun Juhayman al-Otaibin johtamat joukot kaappasivat moskeijan ja useita pyhiinvaeltajia, mikä johti verisiin taisteluihin.
11. syyskuuta 2015 moskeijan laajennustyömaalla käytetty nosturi kaatui perjantairukousten aikaan moskeijan katolle. Onnettomuudessa kuoli ainakin 107 ihmistä.
FC Kuusankoski

Historia

FC Kuusankoski perustettiin 24. lokakuuta 1996 ja vuonna 1997 se aloitti varsinaisen kilpailutoiminnan Kakkosessa. Ykkösessä joukkue pelasi vuosina 2001–2004. Seura luopui miesten edustusjoukkueestaan ja Kakkosen sarjapaikastaan kauden 2010 päätteeksi. Seuran toimintaa jatkoivat naisten sekä B-poikien ja -tyttöjen joukkueet.
FC Kuusankosken junioriseura on Kumu Junior Team. Kuusankosken Kumu on Kuusankosken entinen seura, joka pelasi myös Veikkausliigassa yhden kauden 1990. Tuolloin tuli yleisöennätys 3 269 Hakaa vastaan. FC Kuusankoski perustettiin Kumun ja voikkaalaisen Pallo-Peikkojen yhdistäessä toimintojaan. Seurat tekivät yhteistyötä jo vuosina 1975–1988 nimellä Kumu-Peikot.
Aroostookin piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 94,6 prosenttia on valkoisia ja 1,63 prosenttia intiaaneja. 16 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 98,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 46,9 vuotta.
Husky (vaatemerkki)

Husky on metsästykseen ja ulkoiluun tarkoitetuista tikkitakeista tunnettu vaatemerkki, jonka perustivat Stephen ja Edna Guylas vuonna 1965. Vuodesta 2004 Husky on ollut italialaisen Moschillo-yritysryhmän omistama tuotemerkki.

Historiaa

Unkarilaissukuinen Stephen Guylas toimi Yhdysvaltain ilmavoimien everstinä. Viimeisinä palvelusvuosinaan 1960-luvun alussa hän osallistui hankkeeseen, jossa kehitettiin uudenlaisia työasuja taistelulentäjille ja muille ilmavoimien työntekijöille. Guylas harrasti metsästystä ja kiinnostui metsästysvaatteiden kehittämisestä ilmavoimissa saamansa vaatealan kokemuksen pohjalta. Eläkkeelle jäätyään hän muutti vaimonsa Ednan kanssa Yhdysvalloista Englannin Suffolkiin ja perusti sinne Husky Inc. -nimisen yrityksen valmistamaan ja markkinoimaan kehittämäänsä tikattua, vedenpitävää ja lämmittävää liiviä aluksi savikiekkoampujien tarpeisiin. Pian Husky ryhtyi valmistamaan myös samaan ideaan pohjautuvia tikkitakkeja.
Husky-vaatteiden päällismateriaali oli aluksi oliivinvihreää tai tummansinistä nailonia ja täyte polyesteriä. Väljästi leikattu takki suljettiin painonapein. Alun perin takeissa oli kaksi vinoa vakosamettireunaista pussitaskua ja hihansuissa resorit.
Husky-tikkitakeista tuli nopeasti hyvin suosittuja Britannian yläluokan metsästystä ja ulkoilmaelämää harrastavissa piireissä, etenkin kun kuningasperheen jäsenten, jopa itse kuningattaren, nähtiin käyttävän niitä. Myös muut laatuvaatevalmistajat kuten Barbour, Burberry ja Lavenham toivat markkinoille omia tikkitakkimallejaan. 1980- ja 1990-luvuilla Husky-takeista ja -liiveistä tuli suosittuja ensin yläluokan nuorten ”preppy”- tai ”Sloane Ranger” -tyylissä ja sitten myös Milanon katumuodissa. Voimakas vino tikkauskuvio, jäykkä materiaali ja takkien suorakulmainen leikkaus eivät kuitenkaan aina näyttäneet erityisen tyylikkäiltä, joten Husky-tuotteilla oli myös vastustajansa ja ne jäivät nuorisomuotina lyhytikäiseksi.
FNFL L’Aconit

Palvelus

L’Aconit otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1941 päällikkönään Jean Levasseur. Se liitettiin Vapaan Ranskan laivastoon 23. heinäkuuta, ja se aloitti palveluksensa Clydeen sijoitetussa saattajaosastossa 17. elokuuta. Lokakuussa alus siirrettiin Newfoundlandin saattoryhmään.
L’Aconit suojasi Pohjois-Atlantilla kulkeneita saattueita ja osallistui 10.–27. joulukuuta 1941 operaatioihin Saint-Pierre ja Miquelonissa. Kolmen muun Vapaan Ranskan laivaston korvetin kanssa se liitettiin 1942 saattajaryhmä B3:een, johon se kuului Atlantin taisteluiden loppuun. 
L’Aconit oli 1.–12. huhtikuuta 1943 huollettavana Glasgow’ssa. Kenraali de Gaulle saapui alukselle 21. huhtikuuta Greenockissa ja palkitsi korvetin päällikköineen Croix de la Libération -kunniamerkillä. Alus oli modernisoitavana 1. syyskuuta – 10. lokakuuta, ja sen aikana aluksen päälliköksi vaihtui Le Miller.
L’Aconit oli vuoden 1944 alun Casablancassa ja Gibraltarilla, ja 5. kesäkuuta se suojasi saattueen U-3 Torbaysta Ranskaan, jolloin se joutui ilmahyökkäykseen. Normandian maihinnousun aikana alus kuului 108. saattajaryhmään FNFL Aventuren, FNFL Escarmouchen ja FNFL Renonculen kanssa. L’Aconit ampui viimeisen kerran 11. huhtikuuta 1945. Se siirrettiin 18. huhtikuuta telakalle, josta se palasi toukokuussa saattueiden suojaksi Euroopan merisotatoimien päättymiseen 5. kesäkuuta saakka.
Ennen palauttamistaan Britannialle 30. huhtikuuta 1947 L’Aconit palveli merisotakouluna. Alus myytiin heinäkuussa nimettynä Terje XI:ksi. Myöhemmin se nimettiin vielä kerran uudelleen Southern Terrieriksi.
Arrondissementti

Arrondissementti (ransk. arrondissement) on alempi hallintoalueen yksikkö, joka on lähinnä käytössä Ranskassa ja sen entisissä alusmaissa.

Muut maat

Arrondissementteja käyttävät Belgia, Haiti, Senegal, Mali, Benin, Kamerun sekä muutamalla muulla maalla arrondissementti toimii kuntien osina. Kanadassa kunnallisyksikkö borough on ranskaksi arrondissement. Niger nimesi vuonna 2002 arrondissementtinsa departementeiksi.
Mohammed V:n kansainvälinen lentoasema

Terminaali 1

Terminaali 1 on suljettu korjaustöiden vuoksi.

Arvostelu

Vuonna 2018 kansainvälinen lentokenttäjärjestö ACI (engl. Airports Council International) luokitteli Mohammed V:n kansainvälisen lentoaseman kolmen parhaimman Afrikan mantereella toimivan joukkoon. Asiakaspalveluihin kuuluneiden ostosmahdollisuuksien, ravintoloiden ja lentokentän odotustilojen (engl. lounge) osalta lentoasema sai yli 50 000 matkustajalle tehdyn eDreams -kyselyn perusteella huonoimmat arvosanat (3,19–3,21 tähteä viidestä).
Kai Owen

Elämä

Kai Owen kasvoi Pohjois-Walesissa, missä hänen rakkautensa esiintymiselle näkyi jo nuorella iällä. Hän näytteli Oliver and Fiddlerissä Roofilla, kun hän oli Senior Schoolissa. 18-vuotiaana Owen muutti Lontooseen opiskellakseen Mountview Theatre School -teatterikoulussa, mistä hän valmistui kolmen vuoden opintojen jälkeen 1998.
Owenin ensimmäinen ammattimainen rooli lavalla oli Ariel The Tempest:ssä, mutta hänen iso televisioläpimurtonsa oli Robson Greenin kanssa Rocket Manissä. Owen esittää Rhys Williamsia, Gwen Cooperin aviomiestä Torchwoodissa. Owen elää Itä-Finchleyssä kihlattunsa näyttelijä Sarah Wilsonin kanssa ja pari suunnittelee menevänsä naimisiin 2009.
NBA-kausi 2017–2018

Pudotuspelit

* divisioonan voittaja
lihavoitu ottelusarjan voittaja
kursivoitu joukkue, jolla kotikenttäetu
A301

A301 on Georgiassa kulkeva valtatie, joka historiallisesti tunnetaan Gruusian sotilastie. Se kulkee Tbilisistä Kaukasukselle 200 km ja reittinä se on dokumentoitu kreikkalaisten kartoittajien asiapapereissa jo 100 eaa. 1800-luvun lopulle se oli ainoa tie pohjoiseen Venäjälle. Tie on mutkainen ja nousee ennen Venäjän rajaa noin 2000 metrin korkeuteen. Tiellä saattaa olla talvella lumivyöryjen aiheuttamia tiesulkuja.
Ottawa Senators (alkuperäinen)

Historia

Ottawa Senators voitti Hockey Hall of Famen mukaan Stanley Cupin kymmenen kertaa. Voitot saavutettiin Stanley Cupin ollessa vielä erityinen haasteottelun palkinto.
Aluksi joukkue oli amatöörijoukkue, joka osallistui silloin tällöin turnauksiin. Joukkueen nimenä oli Ottawa Hockey Club, mutta siitä käytettiin myös nimitystä Capitals ja Generals. Ottawa Generalsina joukkue osallistui ensimmäiseen Stanley Cup -haasteotteluun, mutta hävisi sen 4–3. Vielä amatööriaikoinaan joukkueen jäsenet olivat mukana perustamassa Amateur Hockey Association of Canadaa, jossa se otteli menestyksekkäästi.
Menestyksen myötä joukkueesta tuli ammattilaisseura, jonka pelaajat saivat palkkaa. Samalla joukkueen nimeksi vaihdettiin Ottawa Senators vuonna 1902, mutta epävirallisesti joukkueen nimenä oli myös Ottawa Silver Seven vuoteen 1908 asti. Senators otteli
menestyksekkäästi National Hockey Associationissa, ja sarjan mentyä nurin Senators oli mukana muodostamassa uutta National Hockey Leagueta. Senators menestyi hyvin NHA:ssa ja NHL:ssä, sekä hallitsi Stanley Cupia harvinaisen pitkään voittamalla jokaisen haasteottelun 1903–1906 välisenä aikana.
Senatorsista tuli NHL:n ensimmäinen dynastia, kun se voitti Stanley Cupin vuosina 1920, 1921 ja 1923. Joukkueen menestys oli merkittävää, nimittäin sillä oli liigan ylivoimaisesti pienin budjetti – se oli vain yksi viidesosa toiseksi pienimmän joukkueen budjetista.
Joukkue haki helpotusta rahatilanteeseensa myymällä tähtihyökkääjänsä Hooley Smithin Montreal Maroonsiin 22 500 dollarin hintaan. NHL:n laajennuttua enemmän Yhdysvaltojen puolelle uusia yhdysvaltalaisia joukkueita vastaan pelatut ottelut eivät kiinnostaneet ottawalaisia. Senatorsin lipputulot pienenivät, ja hätäratkaisuna osa kotiotteluista alettiin pelata vieraissa. Suuri lama oli viimeinen niitti joukkueelle, ja se teki konkurssin. Konkurssipesä myytiin St. Louisiin, ja joukkueesta tuli St. Louis Eagles.
Inkunaabeli

Inkunaabeli (lat. incunabulum) eli kehtopainate tai kehtokirja on kirja tai sivu, joka on painettu, ei käsin kirjoitettu, kirjapainotaidon alkuvaiheessa Euroopassa ennen vuotta 1501.
Inkunaabelit ovat yleensä harvinaisia ja hauraita yksittäiskappaleita. Ne jaetaan kahteen tyyppiin. Xylografiat on painettu yksittäisillä painolaatoilla, joille sivun teksti ja kuvat on kaiverrettu. Typografiat on painettu irtokirjasimilla Johannes Gutenbergin tyyliin. Useat tutkijat käyttävät sanaa 'inkunaabeli' ainoastaan jälkimmäisistä.

Historia

Sana 'inkunaabeli' tulee latinan kehtoa tarkoittavasta sanasta cuna. Sitä käytettiin ensimmäisen kerran kirjoihin viitaten Bernard von Mallinckrodtin pamfletissa De ortu et progressu artis typographicae ("Typografisen taiteen noususta ja kehityksestä"), joka julkaistiin Kölnissä vuonna 1639. Pamfletti sisältää ilmaisun "prima typographicae incunabula", "kirjapainon ensimmäinen varhaislapsuus". Pian termiä alettiin käyttää kirjoista itsestään.
Vaikka inkunaabeleiden ajan katsotaan päättyneen vuoden 1500 loppuun, vuosiluku on valittu enemmän käytännöllisistä syistä kuin sen vuoksi, että kirjapainotaito olisi juuri tuolloin kehittynyt ratkaisevasti. Inkunaabelilla viitataan juuri varhaisimpiin painettuihin kirjoihin, jotka valmistuivat silloin kun osa kirjoista valmistettiin vielä käsin kopioimalla.
Kirjapainotaito levisi alkuvaiheessa asteittain, ja siitä seurasi, että inkunaabeleihin lukeutuu suuri joukko erilaisia ja eri tyyliin painettuja teoksia. Suurin osa varhaisista kirjasintyypeistä oli mallinnettu paikallisen käsin kirjoitetun tekstin mallin mukaan, tai johdettu goottilaisten kirjaintyyppien eri muodoista. Erityisesti Italiassa suosittiin humanistisia tekstityyppejä. Näistä on kehittynyt suurin osa nykyisistä digitaalisessa muodossa käytetyistä kirjaintyypeistä.
Kirjanpainajat toimivat enimmäkseen suurissa kaupungeissa, joissa oli paljon oppineita, papistoa, lakimiehiä, aatelistoa ja ammattimiehiä, joista asiakaskunta enimmäkseen koostui. Alkuvaiheessa painetut kirjat olivat enimmäkseen yleisiä latinankielisiä kirjoja, mutta kun kirjoista tuli ajan myötä halvempia, alettiin painaa myös kansankielisiä teoksia ja latinankielisten kirjojen kansankielisiä käännöksiä.

Tunnusmerkkejä

Varsinaista nimiösivua ei ole, vaan esimerkiksi painotiedot löytyvät tekstistä viimeiseltä sivulta. Näistä tiedoista käytetään termiä kolofoni. Kirjanpainajan ja painovuoden lisäksi kolofoni voi sisältää myös muita julkaisutietoja, kuten tietoja paperin laadusta, käytetyistä kirjaintyypeistä ja graafisesta suunnittelijasta.
Suuret alkukirjaimet pyrittiin vielä maalaamaan käsin, joten painettaessa niitä varten jätettiin tilaa. Tekstin ulkoasussa ja asettelussa pyrittiin mukailemaan käsin kirjoitetuissa kirjoissa noudatettuja perinteitä. Tunnusmerkit eivät esiinny usein yksittäisen kirjan kohdalla täsmällisinä.

Postinkunaabeli

Vuoden 1500 jälkeen painetuista kirjoista, joissa vielä on inkunaabelin ulkoiset tunnusmerkit, käytetään nimitystä postinkunaabeli.  Postinkunaabeli ei ole käsitteenä yksiselitteinen, koska kirjojen painoasu muuttui vähitellen, eikä ajanjaksolle ole täsmällistä päättymisvuotta.
Ashigaru

Ashigaru (jap. 足軽, ashigarui) eli kevyt jalkaväkisotilas oli samuraijärjestelmän alin luokka. Luokassa arvoasteita oli 10-15 vaihdellen eri klaanien tai läänitysten välillä. Nimensä mukaisesti ashigaru oli jalkaisin sotiva, yleensä salkoasetta käyttävä samurai, joita käytettiin suurina esimerkiksi keihäsosastoina (yari). Ashigarujen haarniskointi olikin yleensä hyvin kevyt, ja koostui lähinnä kevyestä kypärästä (jingasa) ja kyrassista (dó) sekä taisteluhansikkaista (kote).
Monet ashigarut saattoivat olla Taistelevien valtakuntien (Sengoku jidai) aikana talonpojista maata omistaviksi sotureiksi ylennettyjä (ji-samurai)ta. Tokugawa shōgunaatin tultua valtaan yhteiskuntajärjestelmä jäädytettiin eikä säätykierto ollut käytännössä enää mahdollinen.
Sana "ashigaru" tarkoittaa suomeksi "kevyttä jalkamiestä", ja koostuu "jalkaa" (ashi) ja "kevyttä (garui) tarkoittavista kanji-merkeistä.
Laura Salminen

Laura Salminen (s. 9. huhtikuuta 1987) on suomalainen nykyaikainen viisiottelija. Hän edustaa Helsingin Nykyaikaiset 5-ottelijat -seuraa. Salmisen valmentajana toimii hänen isänsä Veikko Salminen, joka on itsekin lajin arvokisaedustaja.
Laura Salmisen parhaat saavutukset lajista ovat vuodelta 2010, jolloin hän sijoittui Egyptin maailmancuposakilpailussa 11. sijalle ja maailmancupin finaalissa Venäjällä 14. sijalle. Junioritasolla hän saavutti Euroopan-mestaruuden vuonna 2003.
Hänet nimettiin Lontoon kesäolympialaisten nykyaikaiseen viisiotteluun varaurheilijaksi, joten hän matkusti kisapaikalle siltä varalta, että paikka kilpailuun aukeaisi. Hän ei kuitenkaan päässyt kilpailemaan ja joutui palaamaan Suomeen ilman olympiakisakokemusta.
Salmisella on myös kaksi nuorten Suomen mestaruutta maastojuoksussa. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi kalpamiekkailun SM-kilpailussa vuonna 2011.

Yksityiselämä

Salminen kuuluu helluntaiherätysliikkeeseen.
Ukrainan autoteollisuus

Galleria

Vuoteen 1990 asti
1990 jälkeen
Fabian Collan

Fabian Collan (18. joulukuuta 1817 Iisalmi – 17. helmikuuta 1851 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, toimittaja ja kirjailija. 
Collanin vanhemmat olivat rovasti ja teologian tohtori Pehr Johan Collan ja Christina Elisabet Crohns. Hän opiskeli Porvoon lukiossa 1830–1833 ja valmistui ylioppilaaksi Helsingissä 17. toukokuuta 1834. Filosofian kandidaatiksi Collan valmistui vuonna 1839, maisteriksi 1840 ja lisensiaatiksi 1849. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1850.
Vuosina 1840–1844 Collan oli Savo-Karjalaisen osakunnan kuraattori. Hän toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä ja Helsingfors Morgonbladin päätoimittajana 1841–1844. Collan nimitettiin Helsingin yliopiston historian dosentiksi 1843. Hän työskenteli historian lehtorina ja rehtorina Kuopion lukiossa 1844–1850. Vuodesta 1850 kuolemaansa saakka Collan toimi filosofian apulaisena Helsingin yliopistossa ja Finlands Allmänna Tidning -lehden kotimaisen osaston päätoimittajana ja toimittajana.
Collan oli lapsena sairastanut riisitaudin ja kärsi heikosta terveydestä. Hän sairastui alkuvuonna 1851 ja kuoli helmikuussa 33-vuotiaana.