google/wiki40b huggingface dataset:
Kaškait

Kaškait ovat Iranissa asuva turkkilaisen azerin kielen kaškain murretta puhuva kansa. Toisinaan kaškaita pidetään erillisenä kielenä.
Kaškait asuvat Fārsin maakunnan pohjois- ja luoteisosissa. 1980-luvulla heitä arvioitiin olevan 570 000 henkeä. Kansan alkuperästä on olemassa erilaisia käsityksiä. Eräiden tutkijoiden mukaan he ovat sukua haladžeille. Toisten tietojen mukaan he ovat muuttaneet Iraniin mongolivalloituksen yhteydessä 1200-luvulla. On myös oletettu, että he olisivat kotoisin Kaukasiasta.
Pääelinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan maanviljelyä. Paimentolaisten asumuksena toimii villasta valmistettu nelikulmainen musta teltta. Maanviljelijät asuvat savitiilitaloissa. Ruokavalio koostuu leivästä, maitotuotteista, lampaanlihasta ja teestä. Patriarkaalinen heimoyhteiskunta on edelleen voimakas. Perinteinen uskonto on šiialainen islam.
Sorsalammi (Kuru, Vehmaanperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen yläosan valuma-alueeseen (35.345) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 172,9 metriä mpy.
Zack Phillips

Pelaajaura

Ensimmäisellä kaudellaan Quebecin junioriliigassa Phillips sijoittui 44 pisteellä runkosarjan yhdeksänneksi tulokkaiden pistepörssissä. Pudotuspeleissä hän auttoi Saint John Sea Dogsin finaaleihin tehtailemalla kaksi maalia ja neljä maalisyöttöä 21 ottelussa. Finaaleissa joukkue kuitenkin hävisi Moncton Wildcatsille voittamalla kaksi ottelua kuudesta.
Kaudella 2010–2011 Phillips sijoittui pistepörssissä jaetulle kuudennelle sijalle tekemällä peräti 95 pistettä 67 ottelussa. Hänen joukkueensa eteni taas finaaleihin, joissa se voitti Gatineau Olympiquesin. Ratkaisevan kuudennen ottelun se voitti jatkoajalla 3–2.
Zelda: The Wand of Gamelon

Tarina

Hyrulen kuningas Harkinian lähtee auttamaan Onkledin herttuaa, sillä Ganon on hyökännyt tämän kimppuun. Mukaansa hän ottaa Rohkeuden Triforcen ja käskee lähettää Linkin avukseen, jos ei palaa kuukauden sisällä. Zelda on huolissaan kuninkaasta, mutta Impa tulkitsee Viisauden Triforcea, jonka ennustuksen mukaan kuningas palaa takaisin hyvissä voimin. Kuukauden kuluttua Link lähtee kuninkaan perään, mutta hänestäkään ei kuulu mitään. Zelda käskee Impan seurakseen, joka pakkaa Viisauden Triforcen mukaan ja he lähtevät yhdessä Onkledin herttuan maille etsimään kadonneita ystäviään. 
Zeldalle selviää lopulta, että herttua onkin koko ajan ollut samassa juonessa Ganonin kanssa saada kuningas vangiksi ja auttaa Ganon valtaan. Zelda kohtaa lopulta itsensä Ganonin, jonka hän voittaa käyttämällä Gamelonin sauvaa. Zelda pelastaa kuninkaan ja Linkin, joka on onnellisen tietämätön tapahtumista. Onkledin herttua anoo turhaan armoa kuningas Harkinialta ja joutuu rangaistukseksi kuuraamaan Hyrulen lattioita. Tarina päättyy kuninkaan ja Zeldan nauraessa iloisesti Linkin toilailuille.

Pelin kulku

The Wand of Gamelon on ensimmäinen Zelda-peli, jossa pelaaja pääsee ohjaamaan Prinsessa Zeldaa. Peli etenee sivusta kuvatuilla ruuduilla The Adventure of Linkin tapaan, mutta ohjaustuntuma ei ole Nintendon pelien tasoa. Pelin tarinaa vievät eteenpäin sarjakuvien avulla toteutetut videot.
Togod

Maantiede ja asutus

Togodin kunnan pinta-ala on 609,32 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin alueen Poddorjen ja idässä Marjovon piireihin, kaakossa Tverin alueeseen, etelässä Holmin piirin Morhovon sekä lännessä Holmin ja Krasnyi Borin kuntiin. Suurimmat joet ovat Lovat sekä Bolšoi ja Malyi Tuder. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve ja sora.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 48 kylää: Apolets, Bezzabotšaja, Bobovištše, Borisovo, Borok, Demidovo, Dol, Dolgije Nivy, Feduly, Filino, Gruzdiha, Hvoinovo, Hotino, Iljinskoje, Istrubištše, Jamištši, Jazovka, Kalinkino, Kamenka, Kliny, Korpovo, Kotitsy, Krasnyi Klin, Krušinskoje, Krutyje Rutšji, Losinaja Golova, Lytkino, Mamonovo, Nahod, Poljani, Ponomarevo, Radilovo, Ratno, Rjabovo, Rogozino, Seltso, Sidorovka, Sopki, Staroje, Stifonovka, Syrmoloty, Tšetovižnja, Udoby, Ustje, Vysokoje, Vystavka, Zalesje ja Zui. Suurimmat asutuskeskukset ovat 161 asukkaan Zalesje ja 147 asukkaan Nahod. Kahdessatoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Nahodin kunta liitettiin Togodiin vuonna 2010.

Liikenne, talous ja palvelut

Togodin kautta kulkee Marjovon, Velilyn ja Holmin välinen maantie.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on kärsinyt suuresti Neuvostoliiton hajoamista seuranneesta talousromahduksesta. Kunnassa toimii neljä yksityistilaa. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa. Suuri osa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Työttömiä on 16 % ja 13 % saa elantonsa palstaviljelmistään.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Julkisia palveluja on myös Nahodissa ja eräissä muissa kylissä. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta.

Nähtävyydet

Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Zalesjen länsipuolella on muinaislinna ja Slepitšnon luoteispuolella uhrikivi. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Apoletsin kirkko ja Togodin kartanoalue.
Chatham House

The Royal Institute of International Affairs, tavallisemmin Chatham House, on brittiläinen, riippumaton ja voittoa tuottamaton kansainvälisen politiikan tutkimuslaitos.
Yhdistys on perustettu 1920 ja se toimipaikka on nimenomainen Chatham House Lontoon St. James's Square:lla. Yhdysvaltalainen Council on Foreign Relations on historiallisesti Chatham Housen sisarhanke.
Taiturikultarinta

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13 cm, siipien kärkiväli 17,5–20 cm ja paino keskimäärin 11–12 g. Suuresti kultarinnan näköinen, keltarintainen pikkulintu. Eroina kultarintaan ovat lyhyempi siipi, ruskeat koivet ja siipipaneelin puuttuminen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoressa linnussa on vain vähän keltaista. Koiraan laulu on ihmiskorvaa miellyttävää nopeaa lavertelua, joka sisältää usein myös matkintoja.
Kaikki taiturikultarinnat sulkivat täydellisesti heti talvehtimisalueille saavuttuaan.

Esiintyminen

Taiturikultarinta korvaa kultarinnan Lounais-Euroopassa, Italiassa ja Luoteis-Afrikassa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Länsi-Afrikassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 2–5,9 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Elää lehtimetsissä, mielellään joenvarsilla tai muiden vesistöjen rannoilla. Paikoin suosii pensaikkoisia alueita, missä ylispuina kasvaa lehtipuita.

Lisääntyminen

Pesä on oksanhaarassa melko matalalla (0,3–5 m maanpinnan yläpuolella) puussa tai pensaassa. Naaras rakentaa pesän yksin ja munii 3–5, tavallisesti 4 munaa. Muna painaa 1,6 g. Naaras hautoo 12-13 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 11–13 päivän ikäisinä ja itsenäistyvät noin 9 päivän kuluttua.

Ravinto

Pääravintona ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Syksymmällä syö myös hedelmiä ja marjoja.
Iwaten prefektuuri

Maantiede

Iwate on Japanin itärannikolla Tyynen valtameren rannalla. Sen naapureina ovat pohjoisessa Aomori, lännessä Akita ja etelässä Miyagi. Iwate on sangen epätasaista seutua, ja siellä on vuoristoja niin lännessä, Honshūn saaren keskiosassa, kuin idässä rannikollakin. Prefektuurin keskiosassa on tasaisempaa, ja siellä kulkevan Kitakamijoen laaksossa on myös pääkaupunki Morioka. Iwaten väkiluku on noin 1 284 384. Pinta-alaltaan se on Japanin prefektuureista toiseksi suurin heti Hokkaidon jälkeen.

Historia

Kuten muukin Honshūn pohjoisosa, oli Iwate muinoin ainu-alkuperäiskansan asuma-aluetta. Siellä elettiin metsästyksen ja kalastuksen turvin, mikä runsaan eläimistön ja kalaisten vesien ansiosta elätti varsin suuren väestön. Etelästä tulleet japanilaiset alkoivat levittäytyä kohti pohjoista valtakuntansa perustamisen jälkeen 500-luvulla ja alistivat nykyisen Iwaten alueen Japanin keisarin ylivallan alle vuoden 800 jälkeen. Japanin valtakuntaa ei otettu mielellään vastaan, ja alkuperäiskansat kapinoivat aina 1000-luvulle saakka. Iwaten asukkaat kävivät laajamittaista kauppaa eteläisen Japanin kaupunkien sekä Korean ja jopa Kiinan kanssa. Heitä ei ollut kovin paljon, mutta heidän kauppasuhteensa toivat heille etuja, kuten paljon aseita sekä kiintoisasti myös suurempia ja parempia hevosia kuin muualla Japanissa.
Japani piti Iwaten asukkaita uhkana itselleen ja kävi pitkällistä sotaa heitä vastaan. Vähitellen kampanja tuotti tulosta, ja kun samaan aikaan luonnonuskontoja tunnustaneita alkuasukkaita käännytettiin buddhalaisuuteen, pystyi Japanin kulttuuri edesauttamaan valloitusta. Vuoden 1000 jälkeen Iwate oli jo kiinteä osa valtakuntaa, lukuun ottamatta tiettyjä syrjäisten vuorten asukkaita, jotka elivät irrallaan yhteiskunnasta. Niitä, jotka vielä 1100-luvulla vastustivat keskushallintoa, ruvettiin kutsumaan ezoiksi. Heidän lukumääränsä lienee kuitenkin tässä vaiheessa ollut merkityksetön. Tästä eteenpäin Iwaten historia seuraa muiden Japanin syrjäisten maaseutualueiden historiaa.

Talous

Iwate on leimallisesti maatalousmaata, ja sen maata on hyödynnetty jo tuhansia vuosia. Kauniit maisemat ovat säilyneet hyvin kaikkialla maaseudulla. Teollisuus on hyvin niukkaa, ja tällä hetkellä prefektuurin väestö on vähenemään päin muuttoliikkeen seurauksena. Moriokan ympäristössä on kuitenkin jonkin verran teollisuuslaitoksia, jotka ovat erikoistuneet puolijohde- ja tietoliikenneteknologian valmistukseen. Liikenneyhteydet ovat hyvän tie- ja rautatieverkoston varassa, sillä Iwatessa ei ole kunnollisia merisatamia.
Sandra Milo

Sandra Milo (s. 11. maaliskuuta 1935) on italialainen näyttelijä, joka on esiintynyt rooleissa muiden muassa Federico Fellinin elokuvissa 8½ (1963) ja Giulietta ja viettelykset (1965). Hän syntyi Tunisian pääkaupungissa Tunisissa ja voitti 1960-luvulla kaksi Nastro d'Argentoa.
Orchestre Philharmonique de Radio France

Orchestre Philharmonique de Radio France on Ranskan radion orkesteri. Se on perustettu vuonna 1937.
Orkesteria johtaa Myung-Whun Chung. Vuoden 2015 syyskuussa orkesterin johtajaksi tuli Mikko Franck.
Taeyeon

Lapsuus ja nuoruus

Taeyeon syntyi Jeonjun kaupungissa, Etelä-Koreassa 9. maaliskuuta 1989. Hänen perheeseensä kuuluvat vanhemmat sekä isoveli ja pikkusisko.
Taeyeon huomasi 13-vuotiaana olevansa lahjakas vain laulamisessa. Yläasteen aikana hän ilmoittautui SM Entertainmentin pitämään musiikkiopistoon ja matkasi Jeonjusta Souliin joka sunnuntai laulunopetukseensa. Vuonna 2004, Taeyeonin entinen laulunopettaja Jung Sun Won (tunnetaan myös nimellä The One) halusi vahvistaa hänen mahdollisuuttaan laulajana ja antoi hänen osallistua kappaleeseensa "You Bring Me Joy". Taeyeon sijoittui myöhemmin 1. sijalle SM Entertainmentin järjestämässä nuortenkilpailussa ja teki virallisen sopimuksen yhtiön kanssa. Hän jatkoi kouluttautumistaan SM Entertainmentissa ja debytoi Girls’ Generationin jäsenenä vuonna 2007. Taeyeon valmistui Jeonjun taidelukiosta vuonna 2008 ja sai koulun palkinnon elämäntyöstä. Ennen debyyttiään Taeyeon innoittui viihdyttäjäksi BoA:n avulla. Silloinen teini "halusi olla kuin hän ja saada töitä Japanista ja kaikkialta maailmasta", mikä tuli myöhemmin toteen kun Girls’ Generation debytoi Japanissa vuonna 2010.

Yksityiselämä

Taeyeon alkoi seurustella EXO:n jäsenen Baekhyunin kanssa helmikuussa 2014. Heidän parisuhteensa ilmoitettiin päättyneeksi syyskuussa 2015.
Siobhán Donaghy

Lähtö Sugababesista

Donaghy oli ennen lähtöään muiden Sugababes-yhtyeen jäsenien, Mutya Buenan ja Keisha Buchananin kanssa kiertänyt yli vuoden promootio- ja konserttikiertueella maailmalla, ja kiertueen aikana hänestä tuli yhä tyytymättömämpi asemaansa yhtyeessä. Siobhán Donaghysta tuntui, että hänen yhtyetoverinsa ja managerinsa ohjasivat häntä suuntaan, johon hän ei halunnut urallaan mennä. Donaghy ei myöskään tullut toimeen Keisha Buchananin kanssa ja masentui. Donaghy on kuitenkin kiistänyt huhut, joiden mukaan hän olisi kesken promootiokiertueen Japanin-osuuden poistunut haastattelusta naistenhuoneeseen ja lähtenytkin mitään sanomatta takaisin Englantiin. Donaghy on yhä Mutya Buenan ystävä.

Revolution in Me

Maaliskuussa 2003 Siobhán Donaghy julkaisi ensimmäisen singlensä soolourallaan. Nothing But Song ja Overrated-singlet jäivät kuitenkin melko vähälle huomiolle, kuten myös Donaghyn sooloalbumi Revolution in Me, jonka paras listasijoitus oli Britanniassa #117. Heikon menestyksen syytettiin johtuneen vähäisestä markkinoinnista
Donaghy julkaisi singlensä Nothing But Song nimellä "Shanghai Nobody", koska ei halunnut tulla muistetuksi ainoastaan "tyttönä joka jätti Sugababesin".

Tulevaisuus

Tammikuun alussa 2007 Donaghy julkaisi uuden singlensä Don't Give Up. Single on esimakua hänen toiselta studioalbumiltaan Ghosts, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2007. Ghost-albumin julkaisua on siirretty loppukesään.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1955

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut käytiin vuonna 1955 Kuopiossa.
Moniydinmalli

Moniydinmalli on kaavamaisesti esitetty kaupungin rakennemalli, joka on tyypillinen suurille kaupungeille. Liikennereitit ja luonnonmaantieteelliset seikat ovat saaneet aikaan sektoreita, ja liikekeskustan ympärille on muodostunut kaupungeille tyyppillisiä vyöhykkeitä. Esikaupunkeihin, liikenteen solmukohtiin ja muuten hyviin paikkoihin on syntynyt liikekeskustan kanssa kilpailevia kaupankäynnin ja liiketoiminnan keskuksia, joissa on eri alojen liikkeiden keskittymiä ja isoja kauppakeskuksia. Moniydinmallissa on teollisuusalueita ja lähiöitä rikkonaisesti ja usein myös varsinaisen kaupunkialueen ulkopuolella. Suomessa esimerkiksi Helsinki, Vantaa ja Espoo edustavat moniydinmallia, vaikkakin niissä on piirteitä myös vyöhyke- ja sektorimalleista. Esimerkiksi Lontoossa on kaksi erillistä liikekeskustaa, Lontoon City ja Docklands.
Earl Bellamy

Earl Davis Bellamy (11. maaliskuuta 1917 – 30. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. 
Minneapolisissa, Minnesotassa syntyneellä Bellamylla on isänsä puolelta skotlantilaisia ja äitinsä puolelta walesilaisia sukujuuria. Hän kuoli sydäninfarktiin Albuquerquessa 86-vuotiaana.
Bellamyn elokuvien joukossa ovat Väkivallan laki (1975) ja Hurja takaa-ajo (1978). Hän teki huomattavaa työtä myös televisiossa muiden muassa sarjoissa The Lone Ranger, Me hirviöt ja V. 
Ohjaaja meni vuonna 1977 naimisiin Gail Bellamyn kanssa. Parille syntyi kolme lasta.
Moottoritorpedovene Hyöky

Valmistus ja toimitus

Alus tilattiin talvisodan aikana 1940 Bagliettolta Italiasta , mutta materiaalien puute hidasti aluksen rakentamista. Se luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 La Speziassa Suomesta saapuneille insinöörikomentaja professori Jaakko Raholalle, komentajakapteeni Orvo Peuranheimolle ja luutnantti diplomi-insinööri Jarl von Schantzille. Alus lähti sisaraluksineen maantiekuljetuksena Stettiniin, mitä oli vaikeuttanut Saksan ja Italian kiristyneet välit. Italian meriministetin Riccardin avustamana tarvittava kuljetuskapasiteetti saatiin kuitenkin järjestettyä. Aluksia kuljettaneeseen Päämajan rahtaus- ja huolintatoimiston päällikön luutnantti Aarno Kaivolan johtamaan saattueeseen kuului 20 moottoriajoneuvoa, kun se lähti Genovasta ylittämään Alppeja kohti Saksaa ja edelleen laivalla Turkuun, jossa se laskettiin Aurajokeen kaksitoista päivää myöhemmin. Alukset vastaanotti aluksista muodostetun osaston päällikkö kapteeniluutnantti ekonomi Ilmari Lehtonen, joka varusti veneensä ensimmäisiä harjoituksia varten.

Palvelus

Hyöky sijoitettiin sisaraluksineen Moottoritorpedoveneosaston 2. laivueeseen, joka siirtyi 19. toukokuuta Teikariin emälaivansa Döbelnin johtamana. Laivue siirrettiin heinäkuuksi Helsinkiin, jossa se oli koulutettavana. Lentokonemoottorien laatu oli huono ja niiden käyttö harjoituksissa oli kiellettyä, mikä heikensi koulutuksen tehoa. Kahdenkymmenen tunnin käytön jälkeen moottorien teho oli pahasti laskenut. Laivue palasi elokuun alussa Virolahdelle uuteen tukikohtaan.
Aluksen käyttö moottoritorpedoveneenä lopetettiin ja siitä tehtiin nopea miinanlaskija ja savunkehittäjä. Aluksesta poistettiin torpedoputket ja niihin rakennettiin miinakiskot, joilla kyettiin kuljettamaan kaksi miinaa sekä 2-4 raivausestettä. Alus osallistui uudessa roolissaan Lavansaareen johtavien huoltoväylien miinoittamiseen syksyllä 1943. Ensimmäisen matkansa se teki 14.-15. syyskuuta Seiskarin koilliskulman Salpa 2 miinoitetta rakennettaessa yhdessä sisaralustensa Hyrskyn ja Hurjan kanssa. Samoin se osallistui Lavansaaren luoteiskulman Salpa 3:n 24.-25. syyskuuta, lounaiskulman Salpa 4:n 15.-16. lokakuuta ja Diamant matalan Salpa 1:n täydentämiseen 2.-3. joulukuuta sekä 3.-4. joulukuuta miinojen laskuihin.
Alus siirrettiin 9. joulukuuta laivueen mukana Helsinkiin talviteloille jäätilanteen estäessä toiminnan. Kesän taistelutoimet aloitettiin siirtymällä toiminta-alueelle Klamilaan 13. toukokuuta 1944.
Alus muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi, minkä jälkeen se palveli aina 1960-luvun alkuun saakka. Vuonna 1963 käytöstä poistettu Hyöky myytiin liikemies Aku Lappalaiselle ilman tähtimoottoreitaan. Lappalainen luopui 1970-luvun jälkeen veneestään eikä sen historiasta ole tuon jälkeen merkintöjä.
Hyökyn neljä sisaralusta olivat moottoritorpedoveneet Hirmu, Hurja, Hyrsky ja Häijy.
Burgos

Ilmasto

Burgosissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 11 °C ja keskimääräinen sademäärä 580 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 60 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 28 millimetriä.

Historia

Burgos on perustettu vuonna 884. Se toimi aluksi Asturian kuningaskunnan etuvartiokaupunkina, kunnes siitä tuli kuningaskunnan pääkaupunki. Asturia yhdistyi myöhemmin Kastilian kuningaskunnan kanssa, ja 1000-luvulta lähtien kaupunki oli Kastilian pääkaupunki, kunnes Madrid julistettiin pääkaupungiksi 1500-luvulla. Espanjan sisällissodan aikana Burgos oli Francisco Francon nationalistikapinallisten pääkaupunki.

Talous

Burgos on maatalouden keskus, ja kaupungissa on monipuolista teollisuutta. Siellä valmistetaan esimerkiksi elintarvikkeita, lannoitteita, metalleja ja paperia. Tärkeimpiä palvelualoja ovat rahoitus- ja hallintoalat.

Väestö

Vuoden 2018 arvioiden mukaan Burgosissa oli 175 921 asukasta, kun vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli 178 864. Vuonna 2018 kaupungin asukkaista 83 728 eli 47,6 prosenttia oli miehiä ja 92 193 eli 52,4 prosenttia oli naisia. Vuonna 2011 suurin ikäryhmä on 30–39 vuotiaat, joita asuu kaupungissa lähes 28 000. Alle 18-vuotiaiden osuus väestöstä on alle 17 prosenttia, kun yli 65-vuotiaiden osuus on melkein 19 prosenttia. 
Vuonna 2011 92 prosenttia kaupungin väestöstä on espanjalaisia, neljä prosenttia muiden EU-maiden kansalaisia ja loput neljä prosenttia EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisia. Espanjassa syntyneiden osuus on noin 90 prosenttia. Espanjan ulkopuolella syntyneitä puolestaan on lähes kymmenen prosenttia.
Iivo Nei

Elämä

Iivo Nei vietti lapsuutensa Tartossa. Nuorena hän voitti Viron nuorten mestaruuden tenniksessä. Suuren osan elämäntyöstään Nei on tehnyt šakkiin liittyvissä organisaatioissa. Hän toimi 1966–1992 Tallinnan šakkikoulun johtajana. Sen jälkeen hän toimi FIDE:n Baltian alueen aluepresidenttinä vuosina 1992–1998.

Pelira

Nei aloitti šakinpelaamisen 1940-luvulla. Hänen pelivahvuutensa kohosi nopeasti. Hän jakoi Viktor Kortšnoin kanssa voittoa Neuvostoliiton nuortenmestaruusturnauksessa 1948. Nei voitti Viron mestaruuden kahdeksan kertaa (1951, 1952, 1956, 1960–1962, 1971 ja 1974). Vuosina 1959 ja 1963 hän sijoittui toiseksi, kun Gunnar Uusi voitti mestaruuden ja 1969 hän oli 2. Rein Etrukin takana. Nei voitti Viron mestaruuskisoissa hopeaa 1953 ja 1955. Nei osallistui Neuvostoliiton mestaruuskilpailuihin kolmesti (1960, 1963 ja 1964), mutta saavutti vain keskinkertaisia tuloksia.
Nei voitti Tartossa pelatun turnauksen 1962. Kansainvälisissä kisoissa hän saavutti parhaat tuloksensa 1960-luvulla. Hän jakoi Paul Keresin kanssa voittoa Beverwijkissa 1964. Nein taakse kisassa jäivät muun muassa vahvat suurmestarit Boris Ivkov, Bent Larsen ja Lajos Portisch. Kisan tuloksen perusteella hänelle myönnettiin kansainvälisen mestarin arvonimi. Jerevanissa pelatussa kisassa 1965 Nei oli 5. sijalla. Hän saavutti vielä hyvän tuloksen Beverwijkissa 1966 (5. sija) ja Zinnowitzissa 1966 (jaettu 4.–6. sija). 
Tallinnan vuoden 1969 turnauksessa, jonka voitti Leonid Stein, Nei jakoi toista sijaa Keresin kanssa. Nei osallistui Tallinnan kansainväliseen turnaukseen vielä useita kertoja, mutta ei enää saavuttanut huipputuloksia. Vuonna 1971 hän oli 9. ja 1973 jakoi 7.–8. sijaa. Keres voitti kisan 1975, jolloin Nei oli jaetulla 7.–9. sijalla. Keresin kuoltua seuraavana vuonna 1976 turnauksen nimeksi vaihdettiin Paul Keresin muistoturnaus.
1970-luvun lopulla Nein menestys alkoi hiipua. Hän oli Tallinnan turnauksessa 1977 11., 1979 jaetulla 11. sijalla ja 1981 jakoi 7.–9. sijaa. Hän oli mukana vielä vuonna 1983 Tallinnassa pelatussa 16 pelaajan turnauksessa, mutta jäi tuolloin viimeiseksi. Hänen uransa jälkipuoliskon merkittävin saavutus oli jaettu 3.–4. sija 1994 Jyväskylän kansainvälisessä Heart of Finland -turnauksessa. Nei lopetti aktiiviuransa 2001, jolloin hän osallistui viimeistä kertaa Viron shakkikerhojen cupmestaruuskisaan. Hän pelaa kuitenkin edelleen ajoittain. Tammikuussa 2012 hän osallistui Suomi–Viro-maaotteluun tuloksena tasapeli John Fieandtia vastaan.
Peliuran ohella Nei on toiminut valmentajana. Hän on avustanut maailmanmestari Boris Spasskia sekä naisten maailmanmestaruuden aikanaan voittaneita Nona Gaprindašvilia ja Maia Tšiburdanidzea. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat jo edesmennyt suurmestari Lembit Oll sekä naisten kansainvälinen mestari Monika Tsõganova. Nei valmensi suomalaisia šakinpelaajia vuosina 1989–1996. Hän on myös kirjoittanut šakkikirjoja.
Brian Johnson (pituushyppääjä)

Brian Johnson (s. 5. maaliskuuta 1980 Iowa, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä.
Johnson voitti vuonna 2003 sisäratojen NCAA-mestaruuden pituushypyssä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 765. Vuonna 2005 Johnson voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja karsiutui Helsingin MM-kisoissa tuloksella 791. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja hyppäsi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa seitsemänneksi. Samana vuonna hän voitti ulkoradoilla Yhdysvaltain-mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa kuudenneksi. Johnson oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2007 toinen tuloksella 816. Hän karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 ja sijoittui yhdeksänneksi Berliinin MM-kilpailuissa 2009.
Kiisonlampi

Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejärven pohjoispään Kiisonperän länsipuolella. Lampi sijaitsee ojitetulla suolla ja ainakin kolme suo-ojista on kaivettu lampeen asti. Niitä myöten lampeen laskee vettä ainakin Ylä-Kiisonnevalta. Lammen oma laskuoja laskee Aurejärven Leveälahteen. Rantaviivan pituus on 650 metriä. Rannat ovat kapeaa avosuota ja vain länsipuolella on kangasmaastoa. Avosuon määrästä päätellen laskuojat vetävät heikosti. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie kulkee Lassilaan 200 metrin päässä.