First Rays of the New Rising Sun

Albumin julkaiseminen

Albumille aiottua materiaalia julkaistiin jo 1970-luvulla useille eri levyille hajotettuna. Näistä tärkein oli ensimmäinen, Cry of Love (1971). Avustavina tuottajina toimineet rumpali Mitch Mitchell ja Eddie Kramer tekivät Cry of Loven kappaleisiin pian Hendrixin kuoleman jälkeen vain ne muutokset, joista oli keskusteltu aiemmin (lähinnä lopulliset miksaukset). Sopimussyistä Cry of Lovelta kuitenkin puuttui useita tärkeitä kappaleita. Osa keskeneräisen levyn kappaleista oli jo sovittu laitettavaksi Rainbow Bridge -nimiselle levylle, joka julkaistiin samoihin aikoihin. Vasta vuonna 1997 materiaalista koottiin edustava yhden albumin kokonaisuus Hendrixin perikunnan saatua oikeudet päättää asioista.
Aiemmin markkinoilla ollut levy Voodoo Soup (1995) sisälsi samaa materiaalia, jota oli kuitenkin editoitu voimakkaasti, mikä aiheutti närää Hendrixin musiikin kuuntelijoiden parissa.

Albumin kappaleet

Levyn kappalejärjestyksessä on hyödynnetty Hendrixin jälkeensä jättämiä muistiinpanoja. First Rays of the New Rising Sun on kuitenkin keskeneräinen työ. Monet albumin kappaleista ovat enemmän tai vähemmän valmiita, mutta joukkoon mahtuu myös viimeistelemättömiä sävellyksiä. "Belly Button Window" on pelkkä demonauha. "Hey Baby" on vasta alustava otto, joka olisi mahdollisesti tehty kokonaan uusiksi. "Straight Ahead" -kappaleeseen jäänyttä vokaaliraitaa ei ollut tarkoitus käyttää lopullisessa versiossa. Instrumentaalikappale "Beginnings" on niin ikään jäänyt työstämisvaiheeseen. Woodstockissa Hendrix soitti kappaleesta sovituksen, jossa on pidempiä, kakkoskitaristina toimineen Larry Leen soittamia osuuksia. "Drifting"-kappaleeseen oli Hendrixin kanssa suunniteltu joko uutta kitararaitaa tai sitten vibrafoniraitaa. Kitaristin kuoleman jälkeen päädyttiin jälkimmäiseen ratkaisuun.
Eräät Hendrixin albumille aikomat kappaleet ovat niin keskeneräisessä tilassa, ettei niitä haluttu julkaista vuoden 1997 First Rays -albumilla. Useita tällaisia kappaleita on kuitenkin sittemmin julkaistu albumeilla South Saturn Delta (1997) ja Valleys of Neptune (2010). Aikaisemmin, 1970- ja 1980-luvuilla, oli julkaistu useita albumeja, joilla keskeneräisiksi jääneitä tai Hendrixin hylkäämiä kappaleita oli yritetty viimeistellä laajamittaisilla editoinneilla. Näiden viimeksi mainittujen levyjen tasoa on useimmiten pidetty vaatimattomana tai jopa ala-arvoisena, ja monien mielestä ne halvensivat Hendrixin musiikillista perintöä.
Hendrixin kiertueohjelmistoon keskeneräiseltä levyltä ehtivät päätyä ainakin "Izabella", "Hey Baby (New Rising Sun)", "In From the Storm", "Straight Ahead", "Room Full of Mirrors" ja "Freedom". "Dolly Dagger" -kappaleesta suunniteltiin promootiovideota, joka viimeisteltiin 1990-luvulla. "Ezy Ryder" tehtiin Easy Rider -elokuvan innoittamana. Itse elokuvassa on Hendrixin musiikkia, mutta tämä kyseinen kappale tehtiin vasta elokuvan jälkeen. "My Friend" tehtiin jo vuonna 1968 Electric Ladyland -levyn aikoihin, eikä Hendrix tiettävästi ollut aikeissa sisällyttää sitä First Rays -albumilleen. Monille Hendrixille ihailijoille läheinen kappale on runollinen balladi "Angel", joka kertoo Hendrixin nuorena kuolleesta äidistä.

Albumin rumpalit

Buddy Miles soittaa rumpuja kappaleissa "Room Full of Mirrors", "Ezy Ryder" ja "Izabella". Joissakin painoksissa "Izabellan" rumpaliksi on merkitty virheellisesti Mitchell. "Stepping Stone" -kappaleessa oli alun perin Milesin rummut, mutta Hendrix käski Mitchelliä nauhoittamaan uuden rumpuraidan.

Albumin nimi

Levy on saanut nimensä Arthur C. Clarken kirjan Marsin aamunkoitto inspiroimana. Kirjassa Jupiterin kuu muutetaan uudeksi auringoksi lämmittämään Marsia. Kappaleessa "Hey Baby (New Rising Sun)" mainitaan "Jupiter-aurinko" ja levyn nimi mainitaan kappaleessa "Izabella".