google/wiki40b huggingface dataset:
Josh Henderson

Uran alkuvaiheet

Josh Henderson osallistui vuonna 2001 Yhdysvalloissa Popstars 2 -laulukilpailuun. Hän pääsi jatkoon, koska hän ”lauloi kuin Justin Timberlake”. Henderson pääsi loppujen lopuksi kuuden voittajan joukkoon. Hänen yhtyeensä Scene23 sai levytyssopimuksen, mutta heidän levy-yhtiönsä meni konkurssiin.

Myöhemmät vaiheet

Popstars 2:n jälkeen Josh Henderson toimi näyttelijänä, laulajana ja mallina. Hän ei ikinä uskonut olevansa niin haluttu. Henderson näytteli UPN:n televisiosarjan One on One useissa tuotantokausissa. Hän on ollut mukana myös komediasarjassa Teinitytön kasvatusopas (8 Simple Rules... for Dating my Teenage Daughter), missä hän tapasi entisen tyttöystävänsä Kaley Cuocon. Henderson on myös esittänyt Bo Rider -nimistä sotilasta Steven Bochon Kaukana kotoa -sotadraamassa. Lisäksi hän näytteli elokuvassa Unelmieni naapuri (The Girl Next Door), joka oli yleisömenestys. Henderson liittyi Täydellisten naisten näyttelijäkaartiin syksyllä 2006 Edie Brittin 18-vuotiaana veljenpoikana, Austin McCannina. Sen lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa Step Up, Broken Bridges – Takaisin kotiin ja Fingerprints sekä televisiosarjassa 90210. Hän näytteli J. R. Ewingin poikaa John Ross Ewing III:ia Dallasin uusintasarjassa 2012–2014.

Muuta

Henderson on seurustellut poplaulaja Ashlee Simpsonin kanssa. Pari lopetti suhteensa vuonna 2004 kahden vuoden yhdessäolon jälkeen. Josh Henderson oli myös mukana Simpsonin tositelevisiosarjan, The Ashlee Simpson Show’n, muutamissa ensimmäisissä jaksoissa. Hendersonilla on kaksi nuorempaa sisarta, Hannah ja Chelsea. Hän on harrastanut nuoruudessaan paljon urheilua, kuten tanssia ja koripalloa. Hendersonilla on heterokromia, eli hänen silmänsä ovat eri väriset, toinen on sininen ja toinen vihreä.
Ahti Hammar

Ahti Hammar (9. syyskuuta 1911 – 26. tammikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja 94 suomalaisen kunnan vaakunoita suunnitellut heraldikko. Hammar oli koulutukseltaan litografi ja yksi Suomen heraldisen seuran kahdestatoista perustajajäsenestä.
Sisäkorvaistute

Sisäkorvaistute (muita nimityksiä ovat sisäkorvaimplantti, sisäkorvaproteesi ja kokleaimplantti) on sähköinen kuulokoje, joka on tarkoitettu kuuroutuneille tai henkilöille, joilla on erittäin vaikea kuulovamma.
Sisäkorvaistute koostuu leikkauksella ihon alle kalloluuhun ja sisäkorvaan asennettavasta sisäisistä osista eli implantista ja ulkoisesta osasta eli puheprosessorista ja magneettikelasta. Sisäkorvaistutteen avulla ohitetaan sisäkorvan vaurioituneet kuulosolut hiussolut ja stimuloidaan kokleahermoja suoraan elektronisilla impulsseilla, mikä mahdollistaa äänien aistimisen. Puheprosessin mikrofonit keräävät äänet, laite muuntaa sille tehtyjen ohjelmointien mukaisesti äänet sähkösignaaleiksi ja välittää sen magneettikelan ja sen johdon avulla sisäisen osan vastaanottimeen, joka puolestaan välittää signaalit kuulohermoon. Kun kokleaimplantti on paikallaan, ääni ei enää kulje korvakäytävää pitkin, vaan kuuleminen tapahtuu kokonaan kalloon kiinnitetyn mikrofonin kautta. Audiologi ohjelmoi implantin erikseen jokaiselle käyttäjälle. Sisäkorvaistutteella ei saavuteta normaalia kuuloa, mutta laite mahdollistaa ääniaistimukset ja kommunikoinnin puhekielellä kuulonvaraisesti. Monet sisäkorvaistutteen saaneet nauttivat myös musiikista.
Sisäkorvaistutteet ovat aiheuttaneet runsaasti keskustelua kuurojen yhteisössä. Laite ei tee käyttäjästä normaalikuuloista. Kaikki eivät pidä kuuroutta sairautena, joka pitäisi parantaa. Jotta istute toimisi kunnolla, se täytyy asentaa mahdollisimman nuorena, jolloin lapsi ei vielä kykene tekemään itsenäistä päätöstä asiasta. Tätä on pidetty jopa kulttuurikansanmurhana, sillä kuurouden poistaminen johtaa kuurojen kulttuurin ja viittomakielen katoamiseen.
Toisaalta moni on myös ollut tyytyväinen sisäkorvaistutteeseensa. Osa tulee leikkauksen jälkeen toimeen kuulon avulla lähes kaikissa tilanteissa. Myös monet kuurojen lasten kuulevat vanhemmat ja sukulaiset ovat olleet tyytyväisiä, kun pystyvät kommunikoimaan kuuron lapsen kanssa omalla äidinkielellään. Sisäkorvaistutteen käyttäjistä ei siis vielä nykytekniikalla tule täysin kuulevia. Leikkausten tulokset ovat vaihtelevia, ja leikkauksen jälkeen tarvitaan kuntoutumistukimuotoja, kuten puheterapiaa. Mitä vähemmän aikaa potilas on ollut kuuro ennen leikkausta, sitä todennäköisempää on, että hän oppii sujuvan puhekielen. Syntymäkuuro aikuinen ei hyödy implantista. Leikkauksen tulokset eivät ole täysin ennustettavissa.
Perinteisesti sisäkorvaistutetta ei ole voinut käyttää uidessa. Nykyään on kuitenkin saatavissa erillisiä suojapusseja sekä itsessään vesitiiviitä laitteistoja.
Ensimmäiset korvaimplanttikokeilut tehtiin jo 1950-luvulla Ranskassa. Suomessa ensimmäiset sisäkorvaproteesit asennettiin 1980-luvulla,  vuosina 1984–1985.
Kuuroina syntyvistä lapsista 90 prosenttia saa istutteen. Istutteet ovat vähentäneet kuurojen määrää merkittävästi, niin että esimerkiksi kuurojen erityiskoulut kärsivät oppilaspulasta.
Managerialismi

Managerialismi eli johtamisvaltaisuus tarkoittaa (yksilö)johtamisen edellytysten lisäämistä ja johtamisen alan laajentamista korostavaa aatetta, joka heijastuu yksilöiden arvoihin, asenteisiin ja käyttäytymiseen, poliittis-hallinnollisten ohjelmien tavoitteisiin, organisaatioiden rakennepiirteisiin ja toimintakäytäntöihin.
Managerialistisilla reformeilla tarkoitetaan toimintaohjelmia ja -poliitikoita, joiden tavoitteena on muokata organisaatioita, järjestelmiä ja niiden ohjausta johtamisen alaa laajentavaan suuntaan.

Managerialismin lähtökohdat

Managerialismin varhaiset lähtökohdat liittyvät teollisen yhteiskunnan muotoutuessa tapahtuneeseen palkka- ja ammattijohtajuuden syntymiseen ja eriytymiseen omistajuudesta erityisesti liikkeenjohtamisen piirissä.
Yksilölähtöiset johtamisteoriat muodostuivat tällöin tehokkaan liikkeenjohtamisen malliksi, mutta niiden soveltaminen julkiseen toimintaan yhdistyy vasta sotienjälkeiseen hyvinvointivaltiokehitykseen.

Managerialismi ja hyvinvointiyhteiskuntien kehittäminen

1980-luvulla managerialistista ajattelua ryhdyttiin soveltamaan laajasti myös julkisen hallinnon ja palvelutuotannon kehittämisessä.
Julkisessa hallinnossa managerialismi liittyy läheisesti New Public Management -ajatteluun, mutta rajautuu erityisesti johtamiseen, johtamisen edellytyksiin sekä johtamisen konteksteja muokkaaviin reformeihin liittyväksi käsitteeksi.
Managerialismin retorisia perusteluja ovat olleet muun muassa toiminnan tehostaminen ja tuottavuuden lisääminen vastineeksi verorahoille ja julkisen toiminnan uskottavuuden palauttaminen toiminnan oletetun tehostumisen kautta.
Managerialistisia hallintoreformeja on toteutettu erityisesti Margaret Thatcherin kaudelta alkaen Isossa-Britanniassa, mutta laajasti myös useimmissa muissa OECD-maissa.
Volvo V70

Volvo V70 on Volvon vuosina 1996–2016 valmistama ylemmän keskiluokan farmariauto, joka korvasi Volvo 850:n. Perusmallin lisäksi valmistettiin maastokelpoisempaa Volvo XC70 -mallia. Vuoden 2016 alussa esiteltiin V70:n korvaava Volvo V90, ja viimeiset V70-mallit valmistuivat keväällä 2016.
HMS Affray

Palvelus

Alus tukeutui 3. sukellusvenelaivueen emälaiva HMS Montclareen Rothesayssä ennen liittymistään sisaraluksiinsa HMS Amphioniin, HMS Astuteen, HMS Aurigaan, HMS Aurochsiin ja niiden emälaivaan HMS Adamantiin Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa. Seuraavat neljä vuotta alus kiersi kaikkialla maailmassa ja vieraili muun muassa Australiassa, Singaporessa, Japanissa, Marokossa, Etelä-Afrikassa, Pearl Harborissa ja Bergenissä.
HMS Affray siirrettiin reserviin 5. sukellusvenelaivueeseen 11. maaliskuuta 1949, jolloin se otettiin telakalle modernisoitavaksi. Telakalla alukselle asennettiin snorkkeli, joka mahdollisti dieselmoottorin käyttämisen sekä akkujen lataamisen pinnan alla. Joulukuussa alus lähetettiin Välimerelle. Se teki matkalla syväsukelluksen, jolloin sen runko alkoi vuotaa ja alukselta pääsi öljyä mereen.
Alus siirrettiin tammikuussa 1951 Portsmouthiin reserviryhmä G:hen. Se palasi palvelukseen maaliskuussa, jolloin sen päälliköksi nimettiin John Blackburn, joka sai tehtäväkseen operationaalisen valmiuden palauttamisen.
HMS Affray osallistui 16. huhtikuuta Spring Train -harjoitukseen vajaalla miehistöllä, mutta aluksella oli lisäksi merijalkaväenosasto, teknistä henkilöstöä ja kadettikurssin oppilaita. Aluksen päällikön ohjeet olivat epätavallisen väljät, ja niiden mukaan aluksen tuli laskea maihin merijalkaväenosasto Englannin lounaisrannikolla. Aluksen päällikkö ilmoitti valinneensa paikaksi Cornwallin rannikon, jonne alus laskisi ja lähtisi pimeällä.
Harjoituksen oli tarkoitus jatkua, vaikka alus palasi kotisatamaansa 23. huhtikuuta akuissa havaitun vuodon korjaamiseksi. HMS Affray lähti iltapäivällä merelle ja ilmoittautui normaalisti illalla ennen sukellusta. Alus ei lähettänyt uutta viestiä seuraavana aamuna, jolloin se ilmoitettiin kadonneeksi. Etsinnät aloitettiin välittömästi.
Etsintää vaikeutti alueella olleiden hylkyjen suuri määrä. Etsinnän aikana paikallistettiin kaikkiaan 161 hylkyä. Etsintäalus HMS Loch Insh sai 14. kesäkuuta  Hurdin syvänteen lähellä kaikuluotainhavainnon. Vedenalaisen kameran avulla todettiin aluksen todella löytyneen. Hylky oli 86 metrin syvyydessä 27 kilometriä luoteeseen Alderneystä eli paljon lähempänä Ranskaa kuin Englantia.
Hylyssä ei havaittu merkkejä törmäyksestä ja aluksen todettiin olleen haaksirikkoutuessaan periskooppisyvyydessä. Snorkkelin todettiin kuitenkin irronneen. Asejärjestelmien ja kannen luukut olivat suljettuina ja molemmat hätäpoijut paikallaan, eli oli ilmeistä, ettei alukselta oltu yritetty pelastautua.
Fiat CR.32

Fiat CR.32 on italialainen kaksitasoinen hävittäjälentokone. Suunnittelija oli Celestino Rosatelli. Sen ensilento oli 28. huhtikuuta 1933, ja ensimmäiset tuotantotilaukset saapuivat maaliskuussa 1934. Fiat CR.30:sta paranneltu konetyyppi taisteli Espanjan sisällissodassa ja 1930-luvulla kiinalaisten lentäjien käytössä Kiinan-Japanin sodassa. Kone toimi menestyneesti kummassakin. Konetyypin eri versioita valmistettiin 1 212 koneyksilöä.
Fiat CR.32:sta kehiteltiin parannusversioita (bis, ter ja quater) ja sitä myytiin muiden mainittujen ohella Venezuelaan ja Paraguayhin sekä Itävaltaan 45 koneyksilöä vuonna 1936. Joissain muunnoksissa käytettiin tähtimoottoria, kuten osassa Unkarin käyttämissä CR.32-koneista. Niiden Gnome-Rhone 14Mars-moottorit olivat 750 hv tehoiset, mikä nosti huippunopeuden 420 km/h:iin. Toimitusongelmien vuoksi osa koneista jäi kuitenkin päivittämättä tähän moottorityyppiin. Konetyyppiä käytettiin taistelutoimissa alussa mainittujen sotien ohella myös toisessa maailmansodassa. Kone oli jo tuolloin kevyine aseistuksineen ja kiinteine muotosuojallisine laskutelineineen alitehoinen ja vanhentunut. Hyvä ohjattavuus ja liikkumiskyky tekivät siitä kuitenkin taitolentokoneen ja käyttökelpoisen lentokoulutuskoneen pitkäksi aikaa.
Viimeiset koneet poistettiin käytöstä kirjalähteen mukaan Espanjassa vuonna 1953, jolloin vuonna 1938 lisenssillä valmistetut CR.32:t olivat käytössä koulutuslentokoneena. Konetyypin edeltäjä sekä seuraaja olivat nekin Celestino Rosatellin suunnittelemia, ne olivat Fiat CR.20 ja Fiat CR.42.
Konetyypin aseistuksena oli kaksi 7,7 millimetrin Vickers-tyyppistä konekivääriä, joiden valmistaja oli Breda-SAFAT. Myöhemmissä versioissa saattoi olla kaksi 12,7 millimetrin konekivääriä. Sijoitus oli kiinteästi eteenpäin läpi potkurinkehän ampuva ja rungon yläosassa olevina.
Markko Märtin

Ura rallin MM-sarjassa

Märtinin paras saavutus on MM-sarjan kolmostila kaudella 2004. Hän on urallaan voittanut viisi MM-osakilpailua. Neste-rallin Suomessa hän on voittanut kerran, kaudella 2003.
Märtinin kartanlukija oli vuoteen 2000 asti Toomas Kitsing, jonka jälkeen kuolemaansa asti Michael Park.

Michael Parkin kuolema ja uran lopetus

18. syyskuuta 2005 Märtin ajoi Walesin rallissa rajusti ulos, jolloin hänen kartanlukijansa Michael Park sai surmansa. Märtin lopetti uransa MM-tasolla välittömästi, mutta ajoi jonkin aikaa satunnaisesti Subarun, Fordin ja Minin testikuljettajana, ja vuonna 2010 osallistui Rally Estoniaan, jonka hän voitti. Seuraavana vuonna Märtin tuli toiseksi Kristo Kraagin kanssa Ford Focus RS WRC 03 -autolla.
Märtin kertoi myöhemmin haastattelussa suomalaiselle Vauhdin Maailma -moottoriurheilulehdelle, että oli jo uransa alussa päättänyt lopettaa MM-tasolla 30-vuotiaana.
Ralliuransa jälkeen Märtin ajoi kolme kilpailua Tanskan rata-autosarjassa Danish Touringcar Championshipissä, mutta lopetti ajanpuutteen vuoksi. Hän on myöhemmin pyörittänyt Tallinnassa omaa rallitalliaan, ja toiminut maanmiehensä Ott Tänakin managerina.

Muuta

Märtin on saanut Viron Punaisen Ristin ritarikunnan IV luokan kunniamerkin.
Hujajärvi (Luumäki, Hermunen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 38 hehtaaria, se on 2 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Hujajärven–Konnikkajoen valuma-alueeseen (14.186) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,6 metriä mpy.
Ørje

Ørje on taajama ja Markerin kunnan hallinnollinen keskus Østfoldin läänissä Norjassa. Siellä oli 1 763 asukasta vuonna 2008. Se on teollisuuspaikkakunta, jossa on rauta-, metalli- ja puutavarateollisuutta sekä suuri viljavarasto ja mylly. Vuosina 1903-04 paikalla oli linnoitus, joka poistettiin vuonna 1905 Ruotsin kanssa tehdyn sopimuksen perusteella. Valtatie E-18 Oslon ja Tukholman välillä menee Ørjen kautta. Ørjeelvassa taajaman vieressä yhdistää Rødenessjøenin ja Øymarksjøenin, kanavassa sulkuineen on korkeuseroa 10,5 m. Joessa on myös 1,5 MW:n tehoinen vesivoimala.
Paikkakunnan nimi juontaa juurensa alun perin Yrja-nimiseen jokeen Rødenessjøenin ja Øymarksjøenin välillä, joka puolestaan juontaa juurensa norrøniläiseen sanaan aurr (sora), joka oli myös alun perin Rødenessjøenin nimenä.
Väinö Mikkola

Väinö Werner Mikkola (3. maaliskuuta 1890 Kouvola – 7. syyskuuta 1920 Glarusin Alpit, Sveitsi) oli Suomen ilmavoimien ensimmäisiä suomalaisia lentäjiä.
Mikkola suoritti sähköinsinöörin tutkinnon Mittweidan teknikumissa Saksassa vuonna 1915. Hän lähti vapaaehtoisena sotapalvelukseen Venäjän keisarikunnan laivastoon helmikuussa 1915, vaikka ensimmäisen maailmansodan aikainen asevelvollisuus ei koskenutkaan suomalaisia. Maaliskuussa 1915 hänet komennettiin lentoupseerikouluun Pietari Suuren korkeakouluun ja sieltä Riianlahdelle lentotiedusteluun. Joulukuussa 1916 hänet siirrettiin hävittäjälentäjäkouluun Bakuun. Huhtikuussa 1917 hän palveli Suomen rannikolla vesilentokoneidenemäalus Orlitsalla, missä hän oli aluksen lento-osaston päällikkönä elokuussa 1917. Joulukuussa 1917 Mikkola siirtyi itsenäisen Suomen palvelukseen. Suomen sisällissodan syttyessä hän oli Hermannin merilentoaseman päällikkönä.
Sisällissodan valkoisia tukenut Mikkola yritti 5. helmikuuta 1918 viedä senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudin lentokoneella Helsingistä Vaasaan, mutta moottorivian takia pako piti tehdä laivalla. Pian tämän jälkeen punaiset vangitsivat hänet ja hän oli vankina Helsingin valtaukseen asti.
Mikkolasta tuli ilmavoimien upseeri ja hän palveli ensin luutnanttina yleten majuriksi. 17. syyskuuta 1918 Mikkolalle myönnettiin Suomen lentomerkki n:o 1. Hän oli Suomen johtava vesilentokoneiden lentäjä. Hän kuoli niin kutsuttuna alppilentäjänä 7. syyskuuta 1920 lentokoneiden hakumatkalla Italiasta.
Magneettinen pohjoisnapa

Maan magneettinen pohjoisnapa on paikka, jossa Maan magneettikentän inklinaatio on 90 astetta eli kenttä osoittaa suoraan alaspäin. Se ei sijaitse maantieteellisellä pohjoisnavalla vaan pisteessä 86°N, 166°W Pohjoisella jäämerellä ja liikkuu kohti Venäjää 55–60 kilometriä vuodessa. 
Fysikaalisilta ominaisuuksiltaan pohjoisella pallonpuoliskolla sijaitseva magneettinen napa ei olekaan magneettikentän pohjoisnapa, vaan etelänapa, sillä se vetää sauvamagneetin ja erityisesti kompassinneulan pohjoisnapaa puoleensa, ja siellä magneettiset kenttäviivat osoittavat alaspäin.

Löytöhistoria ja tutkimusmatkat

Kun kompassi tuli Euroopassa tunnetuksi, sen toiminnan selitettiin johtuvan siitä, että Pohjois­navalla olisi suuri magneettisesta malmista koostunut vuori. Toisen selityksen mukaan Pohjantähti olisi ollut voimakas magneetti, koska kompassin­neula näytti osoittavan sitä kohti. Kun 1500-luvulla havaittiin magneettikentän deklinaatio eli että kompassin osoittama suunta poikkesi jonkin verran maan­­tieteelli­sestä pohjois­­suunnasta, pääteltiin, että tämän "magneetti­vuoren" olikin sijaittava jonkin matkan päässä Pohjois­navasta.
Vuonna 1600 englantilainen tutkija William Gilbert esitti ensimmäisenä, että Maa itse on suuri magneetti. Hän myös ensimmäisenä määritteli magneettisen pohjois­navan pisteeksi, jossa maan magneetti­kentän suunta on suoraan alas­päin.
Ensimmäisenä magneettiselle pohjoisnavalle saapui 31. touko­kuuta 1831 James Clark Ross, joka havaitsi sen sijaitsevan Boothian niemimaalla, Cape Adelaidessa (70°05.3′N, 096°46′W). Tämän jälkeen kesti yli 70 vuotta, ennen kuin paikalla seuraavana kävi Roald Amundsen vuonna 1903 purjehtiessaan ensimmäisenä Luoteisväylän läpi. Amundsen havaitsi magneettisen navan edelleen olleen lähellä Rossin ilmoittamaa paikkaa.
Kolmantena magneettisen pohjois­navan saavuttivat vuonna 1947 kanadalaiset tutkimus­matkailijat Paul Serson ja Jack Clark, jotka totesivat sen siirtyneen Allen Lakeen, Walesin prinssin saarelle (73.9°N, 100.9°W), noin 400 kilometriä luoteeseen siitä paikasta, josta Ross ja Amundsen olivat sen löytäneet. Edeltä­jis­tään poiketen he saapuivat paikalle lento­teitse, minkä vuoksi matka kävi paljon nopeammin, ja he saattoivat määrittää magneetti­navan paikan varsin tarkasti Sersonin keksimän elektronisen magnetometrin avulla
Myöhemmin magneetti­napa on siirtynyt vielä pohjoisemmaksi ja on nykyisin Pohjoisessa Jäämeressä Ellesmerensaaren länsipuolella.
Derby-kenkä

Derby-kenkä on miesten kenkämalli. Derby-kenkä, josta voidaan käyttää myös nimitystä blucher, eroaa oxford-kengästä siten, että derbyssä varsikappaleet on ommeltu etupäällisen päälle. Derby-kenkä ei ole yhtä juhlallinen kuin oxford, mutta se mukautuu oxfordia paremmin käyttäjänsä jalkapöydän korkeuteen. Derby-kengissä voidaan myös käyttää koristeellista brogue-rei’itystä.
Innocent Emeghara

Seurajoukkueura

Emeghara edusti juniorina FC Tössiä, Winterthuria ja Zürichiä. Ensimmäiset miesten sarjaottelunsa hän pelasi Zürichin kakkosjoukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2006–2007. Sieltä Emeghara siirtyi toisella sarjatasolla pelaavaan Winterthuriin kaudeksi 2009–2010. Hän teki kauden aikana 17 maalia 28 sarjaottelussa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi pääsarjatasolle Superliigaan Grasshopperin joukkueeseen. Emeghara pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 17. heinäkuuta 2010 Neuchâtel Xamaxia vastaan. Hän teki Grasshopperille 14 maalia 40 sarjaottelussa, ja elokuussa 2011 seura myi hänet 2,5 miljoonalla eurolla Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaan Lorientiin.
Kaudella 2011–2012 Emeghara pelasi Lorientissa 27 sarjaottelua ja teki viisi maalia, mutta kauden 2012–2013 syyspuoliskolla hän pääsi pelaamaan vain yhdessä edustusjoukkueen sarjaottelussa saaden peliaikaa lähinnä seuran kakkosjoukkueessa. Tammikuussa 2013 Emeghara lainattiinkin Italian pääsarjassa Serie A:ssa pelaavaan Sienaan. Siellä hän teki kevätkauden aikana seitsemän maalia 17 sarjaottelussa, ja Siena hankki hänet pysyvästi heinäkuussa 2,8 miljoonan euron siirtosummalla.
Kuitenkin jo elokuussa Emeghara lainattiin kaudeksi 2013–2014 samassa sarjassa pelaavaan Livornoon. Hän pelasi kauden aikana 30 Serie A -ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kauden päätyttyä Emegharan sopimusta Sienassa ei jatkettu, ja lokakuussa 2014 hän siirtyi vapaana pelaajana Azerbaidžanin valioliigassa pelaavaan Karabahiin. Emeghara ehti tehdä seuralle viisi maalia kahdeksassa sarjaottelussa, mutta jätti seuran jo tammikuussa 2015 ja liittyi Major League Soccerissa pelaavaan San Jose Earthquakesiin helmikuussa.

Maajoukkueura

Emeghara pelasi vuonna 2011 Sveitsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kahdeksan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Näistä otteluissa viisi hän pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa Sveitsi saavutti hopeaa. Emeghara teki turnauksessa maalin Islantia vastaan pelatussa alkulohkon ottelussa. Hän oli mukana myös kesäolympialaisissa 2012 pelaten turnauksessa kolme ottelua. Emeghara teki olympialaisissa maalin Etelä-Koreaa vastaan pelatussa ottelussa.
Sveitsin A-maajoukkueessa hän oli tehnyt ensiesiintymisensä jo ennen edellä mainittuja turnauksia Englantia vastaan pelatussa EM-karsintaottelussa 4. kesäkuuta 2011. Emeghara pelasi yhteensä neljä ottelua EM-kilpailujen 2012 karsinnoissa ja yhden ottelun MM-kilpailujen 2014 karsinnoissa.
O2-Jyväskylä

Historia

Miesten edustusjoukkue aloitti toimintansa salibandyliiton alaisissa sarjoissa kaudella 2001–2002. Tuolloin se aloitti II-divisioonasta, ja onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan nousemaan I-divisioonaan. Parhaiten joukkue on menestynyt kausilla 2002–2003 ja 2003–2004, jolloi se molempina kausina sijoittui miesten I-divisioonan itälohkon kolmannelle sijalle. Kaikkiaan joukkue pelasi I-divisioonassa neljä kautta, kunnes se putosi takaisin II-divisioonaan, jossa joukkue on siitä lähtien pelannut.
Kaudella 2007–2008 Jyväskylän Tahdon miesten joukkueen toiminta siirtyi O2-Jyväskylän alaisuuteen. Joukkue aloitti nimellä O2 II V-divisioonassa ja onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan nousemaan sarjatasoa ylemmäs. Seuraava kausi kuitenkin päättyi joukkueen putaoamiseen takaisin V-divisioonaan. Kaudeksi 2010-2011 O2 II nousi takaisin IV-divisioonaan.
Kaudella 2008-2009 seuraan liittyi niin ikään Jyväskylän Tahdosta naisten joukkue. Joukkue pelasi ensimmäisellä kaudellaan II-divisioonaa ja pääsi kauden päätteeksi karsimaan paikasta I-divisioonaan, mutta hävisi karsinnoissa NST:n naisten kakkosjoukkueelle suoraan kahdessa ottelussa.
Elizabeth Chadwick

Elizabeth Chadwick on brittiläinen historiallisten romaanien kirjoittaja. Häneltä on suomennettu Richard Geren tähdittämään elokuvaan perustuva romaani Lancelot– Ensimmäinen ritari.
Paysafecard

Paysafecard on sähköinen maksujenvälityspalvelu jota käytetään pääasiassa verkkokaupassa. Se perustuu etukäteismaksuun, eli ostettaviin PIN-numeroihin ja niiden syöttämiseen verkkokauppaan. Koodissa on tietty saldo, jonka ostaja on itse valinnut sitä ostaessa. Samaa koodia voi käyttää useamman kerran ja kerralla voi ostaa useamman koodin.
Paysafecard toimii Wienistä käsin ja on perustettu vuonna 2000. Järjestelmä toimii monissa maissa.
Mäntynummen koulu

Mäntynummen yhtenäiskoulu on Lohjan Mäntynummen kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 1-9. Koulu on perustettu 1962 Lohjan yhteiskoulu -nimellä ja toimi alkuun Lohjan kauppalassa. Sittemmin koulu on tunnettu Mäntynummen yläasteena, kouluna ja viimeisimmin yhtenäiskouluna ja on sijainnut jo vuosikymmenien ajan Lohjan asemalla. Koulun rehtorina toimii Hannu Makkonen. Koulun hallinnon alaisuuteen kuuluvat myös Pullin ja Lehmijärven koulut. Koulun yhteydessä toimii Mäntynummen päiväkodin esikouluryhmä sekä iltapäiväkerho.

Ylätalo

Ylätalon puolella ei ole homeongelmia. Siellä on 15 luokkaa (lisäksi terveydenhoitaja, lääkäri ja koulukuraattori). Huoneet on merkitty y-kirjaimella ja luokan numerolla (esimerkki: y 14).

Alatalo

Mäntynummen yhtenäiskoulun alatalo suljettiin vuoden 2018 keväällä homeongelmien takia ja korvattiin väistötiloilla, jotka on rakennettu koulun hiekkakentälle. Alatalossa oli yhteensä 13 opetusryhmää, jotka kaikki ovat nykyisin väistötiloissa.
Ämmänristinmäki

Ämmänristinmäki (myös Ristinmäki) on mäki, joka sijaitsee Lempäälän eteläpuoleisella harjualueella. Nimen sanotaan syntyneen siitä, että paikalla kuoli tietäjä tai noita eli ämmä. Myöhemmin pappi pystytti ristin, josta mäki sai nimensä. Paikka haluttiin näin ottaa kirkon haltuun ja hävittää sen pakanallinen perinne. Alue on vanhaa kalmistoa, joka on kuitenkin tuhoutunut soranoton vuoksi.
Ämmänristinmäen juurella on sisällissodan aikainen joukkohauta, jonne on haudattu noin 200 Lempäälän taistelussa kaatunutta ja noin 400 teloitettua punaista. Paikalla on myös vuonna 1948 pystytetty Jalmari Terhon suunnittelema muistomerkki.