google/wiki40b huggingface dataset:
Nessos

Nessos (muinaiskreikaksi Νέσσος) oli kreikkalaisessa mytologiassa tunnettu kentauri, jonka Herakles tappoi jousellaan, ja jonka myrkytetty veri puolestaan tappoi myöhemmin Herakleen. Hän oli Iksionin ja Nefelen, pilven, jälkeläinen.
Nessos osallistui kentaurien ja lapiittien väliseen taisteluun, jonka aikana hänelle ennustettiin hänen oma kohtalonsa kuolla Herakleksen jousesta. Myöhemmin hänestä tuli lautturi Euenos-joelle.
Nessos tunnetaan parhaiten osuudestaan tarinasta Nessoksen viitasta. Ollessaan matkalla maanpakoon Herakles ja Deianeira saapuivat joelle. Herakles antoi vaimonsa Nessoksen kuljetettavaksi, mutta hän itse lähti kahlaamaan joen yli. Kesken matkaa Nessos kuitenkin yritti maata väkisin Deianeiran, ja Herakleksen kuultua huudon hän ampui Hydran vereen kastetun nuolen suoraan kentaurin sydämeen tämän noustua takaisin maalle. Kuoleva Nessos kertoi Deianeiralle, että mikäli tämä halusi valmistaa lemmenjuoman Heraklesta varten, tämän tulisi sekoittaa hänen siementään ja nuolen tekemästä haavasta valuvaa verta keskenään. Deianeira tekikin näin, ja myöhemmin, kun hän sai kuulla Herakleen ihastuneen Ioleen, hän sekoitti tekemänsä seoksen Herakleksen viittaan toivoen tämän elvyttävän miehensä rakkauden itseensä. Herakleen palvelijan Likhaan haettua paidan Deianeira huomasi maahan tippuneiden pisaroiden alkavan palaa auringon osuessa niihin. Tajutessaan Nessoksen valehdelleen hänelle hän kauhuissaan lähetti miehen estämään Heraklesta pukemasta viittaa päällensä. Herakles oli kuitenkin ehtinyt jo pukea sen ylleen, ja siinä oleva myrkky oli jo alkanut hitaasti vaikuttamaan ja polttamaan hänen ihoaan, jolloin hän tuskan käydessä sietämättömäksi heittäytyy hautarovioon polttaen itsensä mieluummin elävältä.
Nessoksen viitta, esikuvansa mukaisesti, merkitsee kielikuvana sitoutumista tuhoon johtavaan tavoitteeseen – mahdollisesti petoksen uhrina – josta on mahdotonta enää myöhemmin päästä irti.
Viktoriaaninen muoti

Viktoriaaninen muoti viittaa 1800-luvun pukeutumis- ja sisustustyyliin, romanttiseen tyyliin. Tyyli on saanut nimensä Iso-Britannian kuningatar Viktorian mukaan.
Naisten viktoriaaniselle pukeutumistyylille tunnusomaista ovat pitkät hameet, krinoliini ja tyrnyyri, tiukat korsetit ja korkeat kaulukset. Pukeutuminen oli peittävää. Rusketusta vältettiin ja hienot naiset käyttivät hansikkaita sekä pitsisiä päivänvarjoja. Muoti vaihteli kuten tänäkin päivänä ja muutokset näkyivät siluetissa, hameen koossa ja muodossa, hihoissa, kaula-aukoissa, väreissä ja vyötärölinjassa. Siluettiin voitiin vaikuttaa korsetilla ja monenlaisilla korostavilla alusvaatteilla kuten krinoliinilla. Muotiin vaikuttivat myös teollisuuden edistysaskeleet, kuten tekstiiliteollisuuden kehittyminen ja valmistumistapojen muuttuminen nopeammiksi ja edullisemmiksi. Tärkeä keksintö oli ompelukone, joka yleistyi 1860-luvulla. Ompelukoneen myötä vaatteet tietenkin halpenivat. Esimerkiksi 1870-luvulla muotivaatteet olivat erittäin monimutkaisia ja täynnä kankaisia koristeita, pitsiä ja laskoksia. Tämän on tulkittu johtuneen pitkälle siitä, että vaatteet oli helpompaa ommella täyteen koristusta, ja se tehtiin kun se oli mahdollista. Samoin krinoliini, jonka tarkoitus oli korvata kymmenet painavat alushameet, leveni lopulta käytännössä niin suureksi kuin se oli mahdollista tehdä ja hameista tuli valtavia.
Myös miesten pukeutuminen oli muodollisempaa kuin nykyisin. Ruumiillisen työn tekijöitä lukuun ottamatta miehen odotettiin käyttävät takkia, liiviä ja hattua, paitahihasillaan näyttäytyminen oli sopimatonta. Housujen vyötärö nousi navan korkeudelle asti. Vyön sijasta käytettiin olkaimia.
Sisustuksessa vallitsevia olivat kertaustyylit, kuten uusrokokoo ja uusrenessanssi. Muodikas sisustus oli vaatetuksen tapaan raskasta ja koristeellista.

Surupukeutuminen

Viktoriaaniseen aikaan liittyy surupukeutuminen perheessä tai suvussa kuolleen henkilön muistoksi. Surupuvut olivat mustia ja sen ajan mittapuun mukaan yksinkertaisia ja naiset – varsinkin lesket – saattoivat käyttää suruhuntua. Miehet pukeutuivat arkisinkin tummaan, joten heidän surupukeutumisensa ei juuri eronnut tavallisesta. Suruajan pituus vaihteli surijan sukupuolen ja edesmenneen henkilön läheisyyden perusteella. Kuningatar Viktoria pukeutui puolisonsa kuoleman jälkeen loppuelämänsä mustaan.
Hitausliike

Hitausliike (engl. slow movement), tai hidastaminen, on ajattelutapa, jossa tavoitellaan asioiden tekemistä mahdollisuuksien mukaan rauhallisella ja hitaalla tahdilla. Sen suosio lisääntyi maailmalla varsinkin 2000-luvulla. Melu, jatkuva tavoitettavissa oleminen ja niiden kaltaiset ilmiöt ovat asioita, joille liikkeen on arvioitu toimivan vastakkaisena voimana. Tavoitteena on asioiden tekeminen oikealla nopeudella.
Muun muassa hidas ruokailu, hidas seksi sekä vapaa-ajan vietto ja matkustaminen kiireettä edustavat hitausliikkeen ideologiaa. Carl Honorén mukaan se, että nopeutta pidetään liian suuressa arvossa, johtaa aggressiiviseen käyttäytymiseen ja turhautumiseen. Kiireinen ihminen saattaa nimittäin pitää itseään hidastavia henkilöitä eräänlaisina vihollisinaan ja raivostua pienimmästäkin vaikeudesta esimerkiksi paikasta toiseen liikkuessaan. Honoré myös arvelee, että nopeudesta saatava suhteellinen etu häviää, jos kaikki kiitävät "samalla radalla".
Matt Lucas

Ura

Ennen Pikku-Britanniaa Lucas esiintyi muun muassa Bob Mortimerin ja Vic Reevesin Shooting Stars -ohjelmassa George Dawesina. Lucas on myös kirjoittanut tekstejä koomikko Sacha Baron Cohenille. Vuonna 2010 Lucas teki David Walliamsin kanssa komediasarjan Lennetään!.
Lucas on esiintynyt monilla musiikkivideoilla, muun muassa Pet Shop Boysin ”I’m with Stupid” -kappaleen videolla David Walliamsin kanssa sekä Blurin ”Country Housessa”, Ben Foldsin ”Jesuslandissa” ja Fat Lesin ”Vindaloossa”.
Anomeeri

Anomeerit ovat IUPAC:n määritelmän mukaan sokereiden syklisten muotojen diastereomeereja, joilla ainoastaan yhden hiilen konfiguraatio on erilainen. Aldooseilla ero on C-1-hiilessä ja ketooseilla C-2-hiilessä. Tämä tarkoittaa hemiasetaalin tai hemiketaalin hydroksyyliryhmän asentoa renkaaseen nähden.

Ominaisuudet

Vesiliuoksissa sokerimolekyylien ja niiden johdannaisten α- ja β-anomeerit ovat keskenään tasapainossa. Anomeerien suhteeseen vaikuttaa anomeerinen efekti. Stereoelektroniikasta ja liuoksen olosuhteista johtuva anomeerinen efekti aiheuttaa sen, että elektronegatiivisen atomin sisältävä ryhmä on niin sanotussa aksiaalisessa asemassa ja α-anomeerina. Glukoosi on poikkeus ja esiintyy vesiliuoksissa pääasiassa β-anomeerina.
Anomeerit vaikuttavat sokeripolymeerien ominaisuuksiin, esimerkiksi niiden sulavuuteen ihmisen elimistössä. Tärkkelys, koostuu glukoosin α-anomeerista ja selluloosa β-anomeerista. Ihminen voi hyödyntää ravintonaan tärkkelystä, mutta ei selluloosaa.
Sokeriliuosten kyky kiertää valon polarisaatiota muuttuu ajan kuluessa ja saavuttaa lopulta vakioarvon. Tämä johtuu anomeerien muuntumisesta toisikseen, ja tätä prosessia kutsutaan mutarotaatioksi.

Anomerisoituminen

Mutarotaation lisäksi anomeerit voivat muuttua toisikseen myös anomerisoitumisen kautta. Anomerisoituminen eroaa mutarotaatiosta hieman mekanismiltaan ja voi tapahtua myös aproottisissa liuoksissa. Anomerisoitumisessa happokatalyytti hajottaa renkaan C-1-hiilen ja happiatomin välisen sidoksen, jolloin muodostuu avoketjuinen välimuoto. C-1- ja C-2-hiilen välinen sidos pääsee kiertymään ja renkaan jälleen sulkeuduttua on molekyyli toisena anomeerinaan.

Anomeerikonfiguraation määritys

Syklisen molekyylin konformaation määritys on hankalaa ja edellyttää, että molemmat muodot on onnistuttu eristämään. Anomeerien vetyatomeilla on erilaiset dihedraalikulmat, jotka tulevat esiin H-NMR-spektroskopialla eri suuruisina kytkentävakioina. α-anomeerien dihedraalikulmat ovat tyypillisesti β-anomeerien kulmia pienemmät, ja tällöin niiden kytkentävakio on myös pienempi, mikä näkyy NMR-spektrometrin antamissa tuloksissa piikkien muodossa.
Beljov

Beljov (ven. Белёв) on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan rannalla 155 kilometriä Tulasta lounaaseen. Kaupunki on Beljovin piirin keskus. Sen läpi kulkee Smolenskin ja Gorbatšovon välinen rautatie (Beljovin asema). Asukkaita on 15 300 henkeä (vuonna 2005).
Beljov mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1147. 1200-luvulta lähtien se kuului Liettuaan. 1300-luvun lopulta lähtien kaupunki oli Beljovin ruhtinaskunnan keskus. Vuonna 1437 sen hävittivät Kultaisen ordan joukot. Vuonna 1494 Beljov liitettiin Venäjään. Vuosina 1512 ja 1544 sen ryöstivät krimin tataarit. 1500–1600-luvulla Beljovin linnoitus oli osa Venäjän etelärajan puolustusjärjestelmää. Vuonna 1708 se liitettiin Kiovan lääniin, vuonna 1719 Belgorodin lääniin ja vuonna 1777 siitä tuli Tulan läänin Beljovin kihlakunnan keskus. 1800-luvulla Beljov oli taloudeltaan Tulan alueen toiseksi tärkein kaupunki. Okan laivaliikenteen väheneminen hidasti sen kehitystä.
Nykyään Beljovissa on mm. koneenrakennus-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunki on kuuluisa pitseistään. Nähtävyyksistä huomattavin on 1600–1800-luvuilla rakennettu Kristuksen kirkastumisen luostari.
Kärpänen (vuoden 1986 elokuva)

Juoni

Tieteilijä Seth Brundle rakentaa teleportteja, joiden avulla voi elävän olennon siirtää paikasta toiseen. Brundle esittelee työnsä toimittaja Veronica Quaifelle, joka haltioituneena suostuu dokumentoimaan Brundlen työn. Myöhemmin heidän välilleen syttyy romanssi.
Brundlen ensimmäinen yritys elävän paviaanin siirtämiseksi epäonnistuu, mutta toinen yritys tuottaa toivotun tuloksen. Brundle päättää kokeilla teleportaatiota itseensä, vaikka ei ole tehnyt teleportaatiosta selvinneelle paviaanille lääketieteellisiä tutkimuksia. Brundlen ollessa sisällä teleportissa laitteeseen joutuu kärpänen ja teleportautuu miehen mukana.
Brundlen ja Quaifen suhde viilenee, kun Brundle kuvittelee naisen tapailevan entistä poikaystäväänsä Stathis Boransia. Quaife huomaa Brundlen käytöksen muuttuneen teleportaation jälkeen ja yrittää varoittaa miestä. Tämä ei kuitenkaan suostu kuuntelemaan, mutta huolestuu itsekin, kun hänen kyntensä alkavat irrota. Brundle tarkastaa tietokoneelta teleportaation vaiheet ja huomaa hänen ja kärpäsen geenien yhdistyneen. Mies tajuaa muuttuvansa vähitellen olioksi, joka ei ole ihminen eikä hyönteinen.
Killarneyn kansallispuisto

Killarneyn kansallispuisto on yksi Irlannin kuudesta kansallispuistosta. Se sijaitsee Kerryn kreivikunnassa saaren lounaiskärjessä. Puiston 10 200 hehtaarin alueeseen kuuluvat Irlannin korkeimmat vuoret, Macgillycuddy’s Reeks, jotka kohoavat yli kilometrin korkeuteen.
Ihmiset saapuivat alueelle varhaisella pronssikaudella yli 4 000 vuotta sitten. Innisfallenin saarella sijaitsee Pyhän Finianin perustama Innisfallenin luostari. Muckross Abbey -luostari perustettiin vuonna 1448.

Kasvisto

Puistossa leviää haitallinen alppiruusulaji, joka on tuotu Irlantiin koristekasviksi 1800-luvulla.
Gudrun Wagner

Elämä

Saksaan työntyvän puna-armeijan takia Gudrun Wagnerin äiti pakeni muutaman kuukauden ikäisen lapsensa kanssa Ala-Baijeriin Regensburgin alueelle, jossa Wagner myöhemmin kasvoi ja kävi koulunsa. Hänen isänsä palasi sotavankeudesta Neuvostoliitosta 1949. Gudrun opiskeli sihteeriksi ja sai kielenkääntäjän diplomin.
Hän asui vuoden Ranskassa sekä oli Birminghamissa ja Lontoossa kaksi vuotta au-pairina. Vuonna 1965 hän aloitti työnsä Bayreuthin musiikkijuhlien lehdistötoimistossa, jossa hän tapasi ensimmäisen aviomiehensä, lehdistöpäällikkö Dietrich Mackin. He menivät naimisiin 1970 ja heille syntyi kaksi lasta.
Vuonna 1975 hän siirtyi musiikkijuhlien johtajan Wolfgang Wagnerin apulaiseksi juhlatoimistoon. Gudrun ja Wolfgand menivät naimisiin 1976, ja toukokuussa 1978 syntyi heidän ainoa yhteinen lapsensa Katharina.

Toiminta Bayreuthissa

Vuonna 1985 Gudrunista tuli Wolfgang Wagnerin henkilökohtainen assistentti ja hänen vaikutuksensa festivaalien johdossa vahvistui. Vuonna 2000 Wolfgang Wagner halusi vaimostaan seuraajansa. Wolfgang Wagnerin terveydentilan heiketessä Gudrun Wagner vastasi entistä enemmän juhlien kokonaisuudesta, muun muassa rahoituksesta ja ohjelmistosta. Viime vuosina musiikkijuhlien todellisen johtajana ilman nimitystä toimi Gudrun Wagner. Hän piti johtajuudestaan matalaa profiilia mutta johti juhlia ammattitaitoisesti ja vilpittömästi. Wagnereiden toiveena oli saada tyttärestään Katharinasta juhlien seuraava johtaja.
Bayreuthin musiikkijuhlat on yli sadan vuoden toimintansa aikana ollut koko ajan julkisuudessa. Historiallisesti ratkaisevilla hetkillä juhlien johdossa on aina ollut nainen, ensin Cosima Wagner, sitten Winifred Wagner ja heidän jälkeensä Gudrun Wagner.

Tunnustukset

Vuonna 1993 Gudrun Wagnerille myönnettiin ranskalainen kunniamerkki Chevalier des l'Arts et des Lettres, ja vuonna 2004 hän sai Liettuassa Rienzi-palkinnon.
Riuttaskorven virkistysmetsä

Retkeilyalueen palvelut

Virkistysmetsän eteläosan läpi kulkee Pirkan Taival -retkeilyreitistö, joka yhdistää Seitsemisen kansallispuiston ja Helvetinjärven kansallispuiston toisiinsa. Alueella on luontopolkuja ja polkujen varsilla on useita nuotio- ja telttapaikkoja, opastuspisteitä, keittokatos ja näkötorni. Haukijärven rannalla on näkötorni, varaustupa, nuotiopaikka ja keittokatos. Torttilantien itäpuolella on virkistysmetsään kuuluva Suutarilankoski, jonka rannalla on nuotiopaikka. Koskessa on sijainnut vesivoimalla toimiva mylly, josta on enää pieniä vihjeitä jäljellä.
Alueen halki kulkee Keihäsjoen reitti, joka on aiemmin toiminut uittoväylänä ja joka soveltuu melontaan korkean veden aikaan.

Riuttaskorpi kirjallisuudessa

Alueesta liikkuu paljon tarinoita, mikä on innoittanut muun muassa J. L. Runebergia kirjoittamaan Vänrikki Stoolin tarinoihin kertomuksen matkamiehen näystä.
Poikimahalvaus

Poikimahalvaus on yksi lehmien yleisimmistä sairauksista. Sen esiintyvyys karjassa on 5-10 prosenttia. Yleisimmin halvauksia esiintyy lehmillä, jotka ovat poikineet 5-6 kertaa.

Syy

Poikimahalvauksen taustalla on kalsiumaineenvaihdunnan häiriö. Veren kalsiumpitoisuuden laskettua riittävän alas lihasten toiminta lamaantuu ja lehmä halvaantuu. Poikimahalvaus syntyy, kun lehmän kalsiumin tarve maitoon on suurempi kuin sen rehustaan imeyttämän ja luustostaan irrottaman kalkin määrä. Jos säätelymekanismit eivät toimi tarpeeksi tehokkaasti, veren kalsiumpitoisuus laskee liian alas, mikä lamauttaa lihakset. Taudin synnylle on oleellista, etteivät luuston solut kykene riittävän nopeasti muuttamaan luiden rakennusvaihetta purkuvaiheeksi, mistä tulee ajankohtaista maidontuotannon alkaessa.

Oireet

Poikimahalvauksen alkuvaiheessa lehmä on normaalia vaisumpi ja sen ruokahalu katoaa. Ruumiinlämpö laskee ja sydämensyke heikkenee. Korvat ja iho voivat tuntua kylmiltä, koska ääreisverenkierto huononee. Jos eläin sairastuu ennen poikimista, synnytys ei etene normaalisti. Tilan edetessä lehmä ei pääse enää ylös, vaan makaa kyljellään. Ilman hoitoa se kuolee vuorokaudessa.

Hoito

Poikimahalvausta hoidetaan eläinlääkärin antamalla suonensisäisellä kalsiumruiskeella, joka toistetaan tarvittaessa 12 tunnin välein. Suun kautta lääkitseminen ei ole mahdollista, koska nielun lihakset eivät loppuvaiheessa enää toimi. Tällöin lääke voi joutua keuhkoihin ja aiheuttaa eläimen kuoleman.

Ennaltaehkäisy

Halvauksia voidaan ennaltaehkäistä rajoittamalla lehmän kalsiumin saantia ennen poikimista, jolloin kalsiumin imeytyminen luustosta ja suolistosta tehostuu. Lehmälle voidaan myös syöttää elimistöä hapattavia anionisuoloja, jotka lisäävät kalsiumin erittymistä virtsaan. Juuri ennen poikimista kalsiumin saantia lisätään reilusti. Näillä toimenpiteillä pystytään ehkäisemään noin puolet halvauksista. Myös poikimisen jälkeen annettavia kalsiumlisä 2-3 päivää suurituotoksisille lehmille.

Altistavia tekijöitä

Poikimahalvaukselle altistavia tekijöitä ovat ikä, rotu, ruoansulatuskanavan häiriöt ja vääränlainen ruokinta. Varsinkin nurmirehun liian korkea kaliumpitoisuus on vaarallista, koska se estää magnesiumin imeytymistä, mitä puolestaan tarvitaan kalsiumin imeytymiseen.

Taloudellinen merkitys

Poikimahalvauksella on myös taloudellista merkitystä, koska se laskee lehmän tuotosta. Lisäksi poikimahalvauksen sairastaneet lehmät ovat alttiimpia esimerkiksi utaretulehdukselle, ketoosille ja juoksutusmahasairauksille.
Laskin

Historiaa

Ensimmäisen laskevan koneen kehitti saksalainen tieteilijä Wilhem Schickard noin vuonna 1623.Ensimmäisiä automaattisia laskimia olivat Blaise Pascalin ja Gottfried Leibnizin 1600-luvulla kehittämät mekaaniset laskukoneet. Blaise Pascal keksi Ranskassa vuonna 1642 koneen, joka laski yhteen- ja vähennyslaskuja. Kone toimi hammaspyörillä, joita liikuteltiin puikkoja vääntämällä. Leibniz rakensi hieman myöhemmin koneen, joka pystyi suorittamaan myös kerto- ja jakolaskuja automaattisesti.
1960-luvulla yleistyivät sähkömekaaniset ja täysin elektroniset pöytälaskimet, ja 1970-luvun vaihteessa tulivat markkinoille ensimmäiset integroituihin piireihin perustuvat taskulaskimet.
Nykyiset laskimet vaihtelevat kooltaan ja ominaisuuksiltaan huomattavasti. Vaikka runsaasti toimintoja sisältävän laskimen saakin nykyisellä teknologialla esimerkiksi rannekelloon tai osaksi matkapuhelimen tai PDA-laitteen ohjelmistoa, on pelkkiin peruslaskutoimituksiin kykeneville pöytälaskimillekin edelleen paikkansa.

Vanhat kassakoneet

Toinen sovellutus vanhoista laskukoneista ovat vanhat kassakoneet. Ne toimivat vipuja asettelemalla ja kammesta vääntämällä tai vaihtoehtoisesti näppäimiä painamalla ja kammesta vääntämällä, usein niin, että jokaisella desimaalilla on oma vipunsa tai näppäinsarjansa. Suuremmissa on sähkömoottori. Tyypillisestä nämä laitteet osasivat vain yhteen- ja vähennyslaskun, joiden avulla pidettiin kirjaa kassalippaassa olevasta rahamäärästä; muu laskeminen suoritettiin paperilla.

Mekaaniset laskukoneet

Mekaaniset laskukoneet toimivat samalla periaatteella, mutta osasivat myös kymmenellä kertomisen ja jakamisen, eli käytännössä pilkun siirron. 
Pilkun siirron avulla saatetaan tällaisella koneella myös alkeellisesti kertoa ja jakaa. Esimerkiksi luvun X kertominen kolmellatoista ei vaadi yhteenlasku-operaation toistamista kolmeatoista kertaan, vaan pelkästään kolme yhteenlaskua, pilkun siirron vasemmalle ja vielä yhden yhteenlaskun, eli neljä kammen kierrosta. Tämäntyyppiset laskimet sisältävät yleensä erityisen kerrontarekisterin, joka pitää kirjaa, montako kertaa kampi on kierähtänyt (toisin sanoen yhteenlasku-operaatio on suoritettu). Luonnollisesti vähennyslasku pienentää rekisterin lukua ja pilkun siirto saa sen kasvamaan kymmenlukua ylempää.
1900-luvun loppupuolella kehitettiin edelleen mekaanisia laskimia, jotka kykenivät suoraan kertomiseen ja jakamiseen, mahdollisesti myös tekemään rajoitetusti vaikeampia operaatiota, kuten neliöjuuren. Täyssähköiset laskimet kuitenkin veivät markkinat ennen näiden ominaisuuksien yleistymistä.

Elektroniset laskimet

1900-luvun loppupuolella elektroniset laskimet pitkälti syrjäyttivät mekaaniset. Taskulaskimet yleistyivät 1970-luvulla nopeasti. Niitä on kahta päätyyppiä, nelilaskimia, joilla voidaan suorittaa vain yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolaskuja, sekä funktiolaskimia, joissa on näppäimet myös esimerkiksi juurten, logaritmien ja trigonometristen funktioiden laskemista varten. Näppäimistön ohella niiden tärkein käyttäjälle näkyvä osa on numeronäyttö. Eri malleissa numerot voidaan muodostaa joko LEDeistä tai nestekiteiden avulla.
Sara Ahmed

Sara Ahmed (s. 30. elokuuta 1969) on brittiläis-australialainen kulttuurintutkija, joka on tutkinut feminismiä, queer-teoriaa ja postkolonialismia.
Hohtomiljoonakala

Koko ja ulkonäkö

Hohtomiljoonakalanaaras on harmaa, 2–3 cm pitkä ja sopusuhtainen. Koiras on vain hiukan pienempi, kullanhohtoinen ja isokokoisten väriläikkien peittämä. Väriläiskät vaihtelevat yksilöstä toiseen ja voivat olla mustia, oransseja, vihreitä tai sinisiä.

Alkuperä

Hohtomiljoonakalat ovat kotoisin Etelä-Amerikasta Venezuelasta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Hohtomiljoonakala on parvikala, joka vaatii ympärilleen vähintään kuuden kalan parven. Lisääntyminen on samanlaista kuin miljoonakalalla.

Vesiolot ja ravinto

Luonnossa hohtomiljoonakalat elävät laguuneissa murtovedessä 2 cm:n – 3 metrin syvyydessä. Niiden kotivesissä lämpötila on 27–30 °C, akvaarioissa niitä voi pitää viileämmässäkin vedessä mutta kuitenkin yleensä lämpimämmässä kuin miljoonakaloja.
Tiirismaa

Tiirismaa on Etelä-Suomen korkein mäki, joka sijaitsee Hollolassa, noin seitsemän kilometrin päässä Lahdesta länteen. Mäen korkeus on 223 metriä merenpinnasta,.

Geologinen muodostuma

Tiirismaa on jäänne muinaisesta Svekofennidien vuoristosta, ja se on säilynyt verrattain korkeana maaston runsaan kvartsiittipitoisuuden vuoksi.
Tiirismaan alue kokonaisuutena muodostuu Messilän kartanon alueella olevasta Kartanonmäestä, Hakalaukunmäestä ja Tiirismäestä. Tiirismaa on suurehko ja miltei asumaton alue, joskin luonnonsuojelualueeseen liittyvän Iso-Tiilijärven pohjoisrannallakin on vapaa-ajan asuntoja. Iso-Tiilijärvi rajoittuu etelässä Tiilikankaan asuinalueeseen.
Tiirismaata on kutsuttu myös Messiläksi siksi, että Messilän kartanon vaikutus on ulottunut myös Tiirismaalle. Nykyään Messiläksi kutsutaan Messiläntien eteläpuolista osaa ja sen Messilän puoleista päätä venerantoineen ja leirintäalueineen, kun taas tien pohjoispuolinen osa on jo Tiirismaata. 
Tiirismaalla on Natura 2000 -ohjelmaan kuuluva Tiirismaan luonnonsuojelualue.
Tiirismaalla oli 1960-luvulta asti laskettelukeskus, joka kilpaili läheisen Messilän laskettelukeskuksen kanssa. Se kuitenkin lakkautettiin kannattamattomana vuonna 1996. Tiirismaalla on ollut aikaisemmin Messilän kartanosta nykyisiä laskettelumäkiä korkeampi Tiirismaan hiihtokeskuksen mäki, joka etäisenä on jätetty luonnontilaan ja kasvanut umpeen pensasmaista puuta.

Tiirismaan radio- ja televisiomasto

Tiirismaalla Televisiotien jatkeen, Arvi Hauvosen tien päässä, on 327 metriä korkea Digita Oy:n lähetysmasto, jonka kautta lähetetään Päijät-Hämeessä radio- ja televisiolähetykset. Masto jakaa Suomen korkeimman rakennelman tittelin Haapaveden yleisradiomaston kanssa. Tiirismaalta lähetetään myös Lahden radiolähetykset.

Summits on the Air – SOTA

Tiirismaan huippu ja sen läheinen alue on myös yksi harvoista Summits on the Air:n Etelä-Suomen mäistä. Tiirismaa kuuluu CSV-tietokannassa 
Järvi-Suomen -ryhmään, mikä käsittää Naulavaaran, Losonvaaran, Pölönmäen Ukko-Kolin, Porttivaaran, Tahkovaaran, Ryläyksen, Välimäen, Kinahmin, Ansavaaran, Räsävaaran, Kakaranvaaran, Häkönummen, Tyrävaaran, Pisan, Kiiskilänmäen, Mustavaaran, Käränkävaaran, Ikolanvaaran, Uutelanmäen, Rauvanvaaran, Konnanvaaran, Rintalanmäen, Katajamäen, Tammimäen, Oinosenmäen, Puntarhonganmäen, Känkänmäen, Puijon, Kaipolanvuoren, Lauhanvuoren, Pyhämäen, Himosvuoren, Loukkuvuoren, Ison Rajamäen, Kammiovuoren, Väisälänmäen, Uuhimäen, Konttimäen, Kiviuoren, Karhuvaaran, Leppämäen, Vieruvuoren, Ahovaaran, Ukko-Vanun, Varmanmäen, Kutumäen, Katsomakivenvuoren, Pyykkivuoren, Haukivuoren, Pekkolanmäen, Murtolahdenselänteen, Vierumäen, Riihivuoren, Kanavuoren, Lullinvuoren, Vanhanmäen, Nilkokallion, Karhuvuoden, Hevovuoren, Tupsuvuoren, Sormiovuoren, Isovuoren, Jyränvuoren ja Venäläisvuoren Tiirismaan lisäksi. Muita SOTA-pääalueita Suomessa on Järvi-Suomen lisäksi Kilpisjärvi-Pallas, Kuusamon ylänkö, Muotkatunturit ja Saariselkä-Lemmenjoki.
Tuure Koski

Koulutus ja yhtyeet

Tuure Koski on opiskellut Sibelius-Akatemiassa, jonka jazzmusiikin koulutusohjelmasta hän valmistui musiikin maisteriksi 1999. Hän on tunnettu useista yhtyeistä. Yksi merkittävimmistä on ollut progressiivisen jazzmusiikin lippulaiva XL, jossa hänen soittivat Jarmo Saari, Arttu Takalo ja Tomi Salesvuo. Hän soittaa nykyään muun muassa Mr. FoneBonen riveissä, Riku Niemi Orchestrassa ja Laura Sippola &Tuki -yhtyeessä.

Oma tuotanto

Koski on luotsannut omaa Turgan Trioaan, jossa kanssaan soittavat vibrafonisti Severi Pyysalo ja rumpali Marko Timonen. Yhtye teki konserttikiertueen keväällä 2003. Vuotta myöhemmin trio julkaisi debyyttialbuminsa.