google/wiki40b huggingface dataset:
Mirditëkapina

Tausta

Kapina lähti liikkeelle Mirditën alueen heimojen sisäisistä kiistoista ja Albanian hallituksen löysästä otteesta vallassa maan pohjoisosissa. Mirditën heimopäällikkö Prenk Bib Doda kuoli vuonna 1920 verikostoon liittyneessä väijytyksessä. Hänellä ei ollut omaa poikaa ja siten perillistä. Gjon Marka Gjonia pidettiin hänen todennäköisenä perijänään, mutta Doda ei antanutkaan tälle mitään kuoltuaan vaan oli määrännyt omaisuutensa jaettavan kaikille seudun asukkaille. Albanian hallitus, joka pyrki saamaan paremman otteen Pohjois-Albaniasta oli tietämätön näistä seikoista. Hallitus yritti taata alueen uskollisuuden tarjoamalla virkaa hallinnossa Marka Gjonille. Hän halusi kuitenkin enemmän kuolleen Dodan asemaa alueen päällikkönä ja tämän toteuttaakseen hän lähti vuonna 1921 Prizreniin Jugoslaviaan hakemaan tukea sieltä.

Kapina

Saatuaan rahaa Jugoslavialta Gjoni palasi Mirditëen ja alkoi kerätä kannatusta. Se ei ollut kovin vaikeaa, sillä Albaniassa oli juuri aloitettu toimet koko maan verottamisesta, kun Mirditëssä ei oltu koskaan maksettu veroja. Jugoslavia jatkoi lisäksi Gjonin tukemista lähettäen tälle aseita ja julistaen Mirditën tasavallan itsenäiseksi. Gjoni syytti Albanian hallitusta muslimeiksi ja käytti alueen katolilaisuutta näin hyväkseen. Kerättyään kokoon noin kaksituhatta miestä, joista harva oli lopulta itse Mirditën alueelta, Gjoni aloitti hyökkäykset hallituksen joukkoja vastaan. Hän sai haltuunsa Oroshin alueen suostuteltuaan sen Bajarakin puolelleen. hallituksen joukkojen vastaisku kukisti kuitenkin kapinan muutamassa päivässä ja heidän onnistui vallata myös Orosh. Gjoni pakotettiin pakenemaan rajan yli Jugoslaviaan, jossa hän kuoli vuonna 1925. Mirditën tasavalta jatkoi vielä kapinan jälkeenkin olemassaoloaan, mutta se toimi vain Jugoslavian puolella.
Elina Wallin

Elina Wallin (s. 11. joulukuuta 1980 Pori) on suomalainen murrekirjailija ja -pakinoitsija, juontaja ja esiintyjä. Porin murteella kirjoittava Wallin on kirjoittanut murrepakinoita sekä julkaissut murreteoksia, äänikirjan sekä toimittanut kaksi yhdistyskirjaa. Hän toimii lisäksi juontajana erilaisissa tilaisuuksissa ja koordinoi Kirvatsin Jytä -musiikkitapahtumaa. Wallin tunnetaan Porin seudulla vahvana kotikaupunkinsa rakastajana ja tuntijana. Lisäksi Wallin on auktorisoitu kaupunkiopas. 
Vuonna 2008 Wallin voitti Satakunnan Viikko -kaupunkilehden kirjoituskilpailun tekstillään Mu Porini. Se aloitti hänen julkisen uransa. Vuotta myöhemmin hän aloitti Satakunnan Kansan kolumnistina ja näistä kirjoituksista on koostettu kaksi hänen ensimmäistä murreteostaan, Onnepotkui ja Mansikkapaikka. Hänen teoksiaan on myyty yli 10 000 kappaletta. Wallin valittiin Positiivisimmaksi porilaiseksi vuonna 2014.
Vuonna 2011 Wallin sijoittui toiseksi Murteella puhumisen SM-kilpailuissa. Hän on julkaissut punk-yhtye The Tarjasin kanssa singlen, joka sisältää viisi Wallinin tarinaa sekä tehnyt yhteistyötä murrerunoilija Heli Laaksosen kanssa.
Erik Beijar

Erik Edvin Beijar (12. toukokuuta 1921 Vaasa – 8. marraskuuta 1993 Vaasa) oli suomalainen jalkapalloilija.
Beijar edusti Suomea jalkapalloilijana Helsingin 1952 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi 36 A-maaottelua vuosina 1939–1953. Suomen mestaruuden hän voitti Vasa IFK:n riveissä vuosina 1944 ja 1946.
Pelaajauransa jälkeen Beijar toimi jalkapallotuomarina. Hän oli kansainvälinen tuomari vuodesta 1961 alkaen. Beijar tuomitsi yhteensä neljä A-maaottelua, useita nuorten maaotteluita sekä yhden UEFA Cupin ja Cup-voittajien cupin ottelun.
Olle Spring

Karl Olof ”Olle” Spring (s. 3. heinäkuuta 1942 Porvoo) on suomalainen toimittaja.
Spring työskenteli yli 40 vuoden ajan Västra Nyland -lehden palveluksessa. Hän toimi vuosina 1962–1965 lehden toimittajana, vuosina 1965–1971 toimitussihteerinä, vuosina 1971–1979 toimituspäällikkönä ja vuosina 1979–2005 päätoimittajana. Hän on toiminut myös Svenska folkskolans vänner -yhdistyksen lehden Svenskbygdenin toimittajana vuodesta 1988 ja yhdistyksen julkaiseman SFV-kalendernin toimittajana vuodesta 1989.
Paitsi omalla nimellään, Spring on kirjoittanut myös nimimerkillä Kosack. Vuonna 1979 julkaistiin hänen, Ralf Norrmanin (nimimerkki R-man) ja Bo Stenströmin (nimimerkki Sofflockes) pakinakokoelma nimeltä Treskalldigt. Springille myönnettiin vuonna 2006 lehdistöneuvoksen arvonimi vuosi sen jälkeen, kun hän jäi eläkkeelle Västra Nylandista.
Ruotsit

Ruotsit on vanha kansallisuusnimitys. Suomessa sekä suomen läntisissä lähisukukielissä, kuten virossa ja vatjassa, ruotsi-sanalla viitataan ruotsalaisiin. Sen sijaan itäisissä sukukielissä, kuten karjalassa ja lyydissä, sanalla ja sen johdoksilla viitataan yleensä suomalaiseen tai luterilaiseen henkilöön, harvemmin ruotsalaiseen. Karjalassa ja lyydissä sanan arvellaan olevan suomalainen lainasana.

Ruotsit-nimityksen alkuperä

Ruotsi-sanan arvellaan olevan peräisin muinaisruotsin soutamista tarkoittavasta sanasta, jonka vastine nykyruotsissa on ro. Ruotsin paikannimi Roslagen on samaa juurta ja on alun perin tarkoittanut soutukuntaa. Suomeen ja sen lähisukukieliin sanan arvellaan levinneen niihin aikoihin, kun ruotsalaiset rusit purjehtivat Suomen etelärannikoa pitkin kohti Laatokkaa ja Luoteis-Venäjän keskuksia, kuten Novgorodia.
Itämerensuomalaisista kielistä sana omaksuttiin muihinkin kieliin. Kun ruotsalaisten asutukset Venäjällä venäläistyivät, ruotsia vastaavaa itämerensuomalaista lainasanaa alettiin käyttää venäläisistä muun muassa saamessa, komissa ja udmurtissa. Samaa juurta on myös venäjän kielen sana ruś. Sana lainautui venäjästä takaisin ruotsiin, jonka ryss-sanasta on peräisin suomen venäläistä tarkoittava sana ryssä.
Night at the Museum – yö museossa

Juoni

Larry Daley (Ben Stiller) on ollut monessa työssä, mutta hän päättää hankkia vakituisen työpaikan, jotta voisi näyttää parempaa esimerkkiä pojalleen. Hän uskoo saaneensa unelmatyön luonnontieteellisestä museosta yövartijana. Työ ei tosin ole niin ihanteellinen, jona hän sitä pitää, sillä yöllä museo herää henkiin. Larrya museon järjestyksen ylläpidossa auttaa presidentti Rooseveltin vahanukke. Entiset yövartijat yrittävät varastaa taulun, joka herättää museossa kaiken eloon auringon laskettua.
Pesäpallon SM-sarja 1933

Suursarja

Suursarjan taulukot ja pelatut ottelut.
Koskio

Maantietoa

Järven pinta-ala on 249 hehtaaria eli 2,5 neliökilometriä, se on 7,4 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 7 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 22,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,6 metriä mpy.
Vattianlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvi sijaitsee Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostuman vieressä . Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja se on kasvamassa umpeen. Lampea ympäröi suo ja se on autio. Lammelle ei johda tietä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, jonka Kaartjoen alaosan alueeseen lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 90,4 metriä mpy., mikä on sama kuin Paloniitunjärvessä. Kaartjoki, joka laskee Paloniitunjärveen, virtaa Vattianlammen vierestä ohitse.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Paloniitunjärvi oli piirretty nykyisenlaisena, mutta kartasta puuttui Vattianlampi. Vuoden 1961 peruskartassa se kuitenkin näkyy voimakkaasti soistuneena.
Pekka Mikkonen

Pekka Mikkonen on Don Johnson Big Bandin saksofonisti ja huilisti.

Musiikillinen historia

Aloitti huilunsoitolla 8-vuotiaana kotikaupunkinsa Porvoon musiikkiopistossa. Kävi tuolloin musiikkiluokkaa, ja soitti myös muutamassa kamarimusiikkiyhtyeessä ja suoritti eri perustutkintoja. Yläasteiässä kyllästyttyään klassiseen huiluun vaihtoi tenorisaksofoniin. Tuona aikana soitti mm. paikallisessa junior big bandissä ja hyvien kavereidensa kanssa perustetussa jazz-kvartetissa nimeltä Swing & Komppi Bois.

Nykyään

Nykyisin Mikkonen soittaa Don Johnson Big Bandissa huilua ja saksofonia.
Tuukka Invenius

Ura

Tuukka Invenius pääsi ensimmäisen kerran Suomen ampumahiihtomaajoukkueeseen IBU-Cupin kaudenavauksessa 2016–2017. Tammikuussa 2017 hän kilpaili ensimmäisissä maailmancupin kilpailuissaan Oberhofissa. Hän oli pikakilpailun 82:nen, joka on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi IBU Juniorcupin Obertilliachin pikakilpailussa. 
Arvokilpailuissa Invenius on parhaimmillaan ollut viides vuoden 2018 nuorten Euroopan-mestaruuskilpailujen pikakilpailussa. Hän sijoittui takaa-ajossa kuudenneksi. Invenius on kuului myös Suomen kuudenneksi sijoittuneeseen miesten viestijoukkueeseen. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras sijoituksensa on takaa-ajon 10:s vuodelta 2018. Hän kuului myös Suomen viidenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen vuonna 2017.
Pääoma (taloustiede)

Pääoma (saks. das Kapital) on taloustieteellinen käsite, jolla tarkoitetaan varoja. Pääoman lyhenne kansantaloustieteessä on K.

Pääoman määritelmiä

Pääoma tarkoittaa taloustieteessä kaikkia ei-inhimillisiä varoja, joita voi omistaa ja vaihtaa markkinoilla. Pääomaa ovat esimerkiksi rahoituspääoma, maa, rakennukset, koneet, kalusto ja patentit. Pääoma sisältää aineellisen ja aineettoman pääoman. Aineellista pääomaa ovat esimerkiksi maa, rakennukset ja koneet. Aineetonta pääomaa ovat mm. patentit ja muut immateriaalioikeudet.
Toisinaan pääomaksi luetaan myös inhimillinen pääoma, jolla tarkoitetaan ihmisen työvoimaa, osaamista, koulutusta ja kykyjä. Inhimillinen pääoma poikkeaa muusta pääomasta siten, että nykyisissä yhteiskunnissa toisen inhimillistä pääomaa ei voi ostaa ja omistaa ainakaan pysyvästi. Orjayhteiskunnissa saattoi orjien inhimillisen pääoman omistaa. Orjia saattoi ostaa ja myydä ja orjia voi siten tarkastella myös taloudellisena pääomana.
Käsitteitä pääoma ja varallisuus pidetään toisinaan synonyymeinä, kun taas toisinaan ne erotetaan toisistaan. Joidenkin määritelmien mukaan pääoma sisältää vain ihmisen luomaa varallisuutta. Tämän määritelmän mukaan maa ja luonnonvarat ovat varallisuutta mutta eivät pääomaa, koska ihminen ei ole kartuttanut niitä itse.
Pääoma voi olla ”tuottavaa” eli tuotannollista pääomaa kuten tuotantolaitokset, toimistot, koneet ja laitteet, tai ”tuottamatonta” kuten asunnot. Joidenkin määritelmien mukaan pääoma on vain sellaista varallisuutta, jota käytetään tuotantoprosessissa. Tässä yhteydessä esimerkiksi kulta ei ole pääomaa, koska kultaa voi käyttää vain arvon säilyttäjänä.

Yksityinen ja julkinen pääoma

Yksityinen pääoma on sellaista pääomaa, jonka omistavat yksityishenkilöt. Julkinen pääoma on sellaista pääomaa, jonka omistavat valtio tai julkisyhteisö. Näiden välimuoto on pääoma, jonka omistajina ovat tiettyjä tavoitteita ajavat oikeussubjektit, kuten säätiöt ja kirkot. Nykyään länsimaisissa yhteiskunnissa valtaosa pääomasta on yksityistä pääomaa.

Pääoma liiketaloudessa

Liiketaloudellisesti pääoma tarkoittaa liikkeen harjoittamiseen tarvittavia taloudellisia resursseja.
Pääoma on yrityksen tuotannontekijä. Yritys tarvitsee pääomaa toiminnan käynnistämiseen ja ylläpitoon. Sijoitettaessa pääomaa yritykseen sijoitus tehdään tavallisesti rahana. Pääomasijoitus voidaan tehdä myös apporttina, millä tarkoitetaan jotain ei-rahallista omaisuutta kuten esimerkiksi koneita tai laitteita.
Käyttöpääoma on se osa yrityksen pääomasta, joka tarvitaan päivittäisen toiminnan kattamiseen.

Pääoma kirjanpidossa

Kirjanpidossa pääoma jakautuu kahteen lajiin, joita ovat oma pääoma ja vieras pääoma. Nämä esitetään taseessa Vastattavaa-puolella.
Eraser – suojelija

Juoni

Yhdysvaltain puolustusministeriössä työskentelevä Lee Cullen saa tietää, että yksi hänen esimiehistään aikoo salakuljettaa uuden vaarallisen aseen maasta. Salaliitossa mukana olevat yrittävät eliminoida Cullenin pois tieltään, joten hänen täytyy vaihtaa henkilöllisyyttään ja hän saa turvakseen John Krugerin, joka on FBI:n erikoisyksikön paras mies.
Nissan Micra

Nissan Micra on Nissanin vuodesta 1982 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli. Sitä myydään Japanissa, Taiwanissa ja Latinalaisessa Amerikassa nimellä Nissan March.

Nissan March Superturbo R

Vuonna 1989 Nissan valmisti rajoitetun 10 000 yksilön sarjan Nissan March Superturboja MA09ERT-moottorilla. Autossa on sekä remmiahdin että turbo, ja sen 1,0-litrainen nelisylinterinen rivimoottori tuottaa jopa 110 hevosvoiman tehon. Superturboa oli saatavilla sekä kolmeportaisella automaattivaihteistolla että viisivaihteisella manuaalilla. March Superturbo kiihtyy nollasta sataan 7,7 sekunnissa.
Johann Weyer

Elämä

Weyer syntyi kauppiaan poikana Brabantin herttuakunnassa nykypäivän Alankomaissa. Hän aloitti teini-ikäisenä opinnot okkultisti Heinrich Cornelius Agrippan ohjauksessa, ja sitten opiskeli lääketiedettä Pariisin ja Orléansin yliopistoissa. Vuonna 1550 hänet nimitettiin Jülich-Kleven herttuan Vilhelmin henkilääkäriksi. Hän kuoli Tecklenburgissa nykypäivän Saksassa 73-vuotiaana vuonna 1588. Hänet haudattiin paikallisen kirkon pihalle, mutta hänen hautapaikkansa sijaintia ei enää tiedetä.

Teoria noidista

Weyerin mukaan suurin osa noitatunnustuksista oli ikääntyneiden ja mielenterveydeltään epävakaiden naisten melankolisia harhaluuloja. Hänen päätelmänsä julkaistiin teoksessa De praestigiis daemonum ("Demonien petoksista") vuonna 1563 ja uudelleen tiivistettynä versiona De lamiis ("Noidista") vuonna 1577. Hän käytti lääketieteellisiä, oikeudellisia ja teologisia perusteluja osoittaakseen, että paholainen sai ikääntyneet, mielisairaat ja fantasiaan taipuvaiset uskomaan tehneensä paholaisen kanssa sopimuksen ja saaneensa tältä ihmeellisiä voimia. 
Weyerin mukaan noidat olivat onnettomia ja vaarattomia paholaisen valheiden uhreja, eikä heitä pitäisi kiduttaa tai rangaista. Hänen mukaansa kidutuksesta saatiin vääriä tunnustuksia. Weyer ei kiistänyt demonien kanssa tehtyjen sopimusten todellisuutta vaan väitti, että ne olivat pätemättömiä noitien osalta, aivan kuten lapsen ja aikuisen väliset sopimuksetkin. Toisaalta Weyerin mukaan magian harjoittajien (magi infames) ja paholaisen väliset sopimukset olivat päteviä, koska nämä pyrkivät tietoisesti saamaan paholaiselta menestystä.
Weyer julkaisi De praestigiis daemonum-teoksen liiteosana okkultistisen teoksen Pseudomonarchia Daemonum ("Demonien näennäismonarkia") tai Liber officiorum spirituum ("Kirja henkien viroista"). Se sisältää luettelon demoniruhtinaista ja -kuninkaista sekä selvityksen niiden loitsimiseen parhaiten soveltuvista kellonajoista ja rituaaleista.

Vastaanotto

Weyer ei uskonut katolisen kirkon riitteihin paholaisen torjumiseksi, vaan suositteli helpotuksen hakemista rukouksesta ja kristillisen vakaumuksen vahvistamisesta. Tämä viittaisi Weyerin kannattaneen protestantismia ja uskonpuhdistusta. Katolinen kirkko asetti Weyerin teoksen viipymättä kiellettyjen kirjojen luetteloon. 
Sigmund Freudin mukaan Weyerin kirja oli kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän julkaistun kirjan joukossa.
Johan Sjöblom

Johan Alexander (J. A.) Sjöblom (12. syyskuuta 1873 Maarianhamina – 25. maaliskuuta 1971 Tammisaari) oli suomalainen kihlakunnantuomari, laamanni ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Sjöblomin vanhemmat olivat merikapteeni, luotsivanhin Johan Sjöblom ja Anna Juliana Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta 1892 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1898 ja ylemmän hallintotutkinnon 1899. Sjöblom sai varatuomarin arvon 1901.
Sjöblom oli Tullilaitoksen kamarikirjurina Helsingissä 1903–1907 ja Tullilaitoksen kamreerina 1907–1909. Hän oli Helsingin kaupungin raastuvanoikeudessa rikosasiain notaarina 1903–1909, nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1909–1920 ja vanhempana oikeusneuvosmiehenä 1920–1925. Sjöblom toimi sittemmin Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomarina 1925–1935 ja Raaseporin tuomiokunnan tuomarina 1935–1943. Lisäksi Sjöblom oli Teknillisen korkeakoulun ja Helsingin merimiestalon sihteerinä 1918–1925. Sjöblom sai laamannin arvonimen 1936.
Sjöblom oli kansanedustajana 1933–1936 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja osallistui edustajana kirkolliskokoukseen. Sjöblom oli myös Suomen purjelaivaliiton varapuheenjohtajana. 
Johan Sjöblom oli naimisissa 1905–1947 Anna Amalia Silfverbergin (k. 1947) kanssa.
Frances O’Connor (sirkusesiintyjä)

Frances Belle O’Connor (22. syyskuuta 1914 Granite Falls, Minnesota – 30. tammikuuta 1982 Long Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sirkusesiintyjä, joka oli syntynyt ilman käsiä. Hän ansaitsi elantonsa sideshow-esityksillä, joissa hän teki erilaisia temppuja, kuten söi, joi ja tupakoi jalkojensa avulla. Hän käytti taiteilijanimeä ”Elävä Milon Venus”. Vuonna 1932 O’Connor esiintyi Tod Browningin sirkuselokuvassa Freaks – kummajaiset lukuisten muiden kehityshäiriöistä kärsivien ihmisten kanssa. Hän ei koskaan avioitunut, vaikka hänellä kerrotaan olleen lukuisia ihailijoita.
Marsyas

Marsyas oli kreikkalaisessa mytologiassa fryygialainen satyyri, joka löydettyään Athenen käyttämän ja hylkäämän aulos-huilun rohkeni haastaa Apollonin kilpasoittosille. He sopivat, että voittaja saisi tehdä voitetulle mitä tahtoi. Apollon voitti, ja sopimuksen nojalla hän kytki Marsyaan puun runkoon ja nylki hänet elävältä.
Myytin alkuosa on aiheena Myronin veistoksessa Athene ja Marsyas.
Esplanadin puisto

Esplanadin puisto (ruots. Esplanadparken) on kapea viheralue Helsingin ydinkeskustassa, Etelä- ja Pohjoisesplanadi-nimisten katujen välissä. Puisto esiintyy ensimmäisen kerran asemakaavassa vuonna 1812. Puisto on suosittu kävelypaikka. Usein puistossa on myös katusoittoesityksiä.
Sana esplanadi tarkoittaa puistokatua, jossa puisto sijaitsee ajoratojen keskellä. Muita esplanadityyppisiä puistokatuja Helsingissä ovat mm. Munkkiniemen puistotie, Mechelininkatu sekä Etu- ja Taka-Töölöä erottava Hesperian esplanadi.
Puhekielinen nimi on nykyään Espa, aiemmin Espis.
Sen enempää Pohjois- kuin Eteläesplanadillakaan ei juuri ole asuntoja. Vuoden 1970 Helsingin Sanomien jutussa löydettiin kahdeksan taloutta, joiden osoitteena on Esplanadi, heistäkin monet talonmiehiä. Vuonna 2015 asukkaita oli enää neljä.

Puiston osat

Esplanadin puisto ulottuu Erottajalta Kauppatorin länsipäähän, mutta Pohjoisesplanadi-katu jatkuu vielä Kauppatorin reunaa pitkin ja presidentinlinnan ohi Katajanokan kanavalle saakka.
Pohjois-eteläsuuntaiset kadut katkovat Esplanadin puiston kolmeen osaan, joille on annettu omat nimet. Mannerheimintien ja Korkeavuorenkadun välinen osa on Teatteriesplanadi, joka on saanut nimensä puiston päässä sijaitsevasta Ruotsalaisesta Teatterista.
Korkeavuorenkadun ja Fabianinkadun välinen osuus on Runebergin esplanadi.
Puiston itäisin osa Fabianinkadulta Unioninkadulle on Kappeliesplanadi. Se on saanut nimensä ravintola Kappelista, joka on sijainnut puistossa vuodesta 1867. Kappelia vastapäätä on esiintymislava, joka tunnetaan nimellä Espan lava. Siellä järjestetään kesäisin ilmaisia yleisökonsertteja.

Liikenne

Pohjoisesplanadia on ehdotettu kävelykaduksi siten, että autokaista varataan kahviloille, ravintoloille ja pyöräilijöille. Eteläesplanadin nopeus voitaisiin laskea 20 km tunnissa, jolloin automelu ja kaupunkiajojen äänet vähenisivät.
Esplanadin tienoille on 40–50 metrin syvyyteen rakennettu kymmenien miljoonien litrojen vetoinen maanalainen vesiallas, joka toimii tulevaisuudessa kylmän veden varastona kaukojäähdytystä varten.
Hans Georg Klamroth

Johannes ”Hans” Georg Klamroth (12. lokakuuta 1898, Halberstadt – 26. elokuuta 1944) oli tietoinen kaukaisen sukulaisensa ja vävynsä everstiluutnantti Bernhard Klamrothin kautta Adolf Hitlerin salamurhayrityksestä.
Kun pommi Wolfsschanzessa Itä-Preussissa 20. heinäkuuta 1944 ei surmannut Hitleriä, Klamroth pidätettiin ja Volksgerichtshofissa 15. elokuuta järjestetyn näytösoikeudenkäynnin jälkeen hänet tuomittiin kuolemaan, koska hän ei ollut paljastanut salajuonta. Hänet surmattiin Plötzenseen vankilassa Berliinissä 26. elokuuta.
Liikemies Klamroth oli alkujaan kansallissosialismin kannattaja ja  kansallissosialistisen puolueen ja SS:n jäsen. Hän palveli myös majurina reservissä Wehrmachtin tiedustelu-upseerina.
Hänen tyttärensä, televisiotoimittaja Wibke Bruhns (s. 1938) on julkaissut isänsä elämäkerran 2004. Kirja, Meines Vaters Land (suom. Isäni maa, Siltala, 2010) herätti paljon keskustelua.
Heikki Kärpänen

Heikki Kärpänen (13. marraskuuta 1914 Parikkala – 29. joulukuuta 1963 Parikkala) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 141. Nimityshetkellä Ryhmänjohtajana Erillispataljoona 12:ssa toiminut Kärpänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 9. heinäkuuta 1944. 1941–1942 Kärpänen palveli Jalkaväkirykmentti 28:ssa konepistoolimiehenä ja 1942–1943 ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 49:ssä. Kärpänen haavoittui jatkosodassa kahdesti heinäkuussa 1942 Lampijärvellä ja marraskuussa 1943 Ohdassa Sotilasarvoltaan hän oli alikersantti. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa suuri henkilökohtainen rohkeus sekä kunnostautuminen lukuisissa partiotaisteluissa.
Kalottitasku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 26,5–32 cm ja paino keskimäärin noin 30 g. Kalottitasku on kooltaan selvästi kivitaskua suurempi. Sen höyhenpuku on mustavalkoinen, otsa ja päälaki ovat valkoiset. Naaras on aavistuksen himmeämmän värinen kuin koiras.

Esiintyminen

Kalottitaskun esiintymisalue ulottuu Afrikan aavikkoalueen yli Mauritaniasta Egyptiin ja Arabian niemimaalle sekä paikoin Lähi-itään. Kaikkialla sen esiintymisessä on laajoja aukkoja. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Se on enimmäkseen paikkalintu, eikä sitä ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Kalottitaskun elinympäristöä ovat kaikkein karuimmat aavikot sekä alavilla mailla että vuoristossa jopa kolmen kilometrin korkeudelle. Sitä tavataan myös keitailla. Se on selväpiirteisesti mantereinen laji, sillä vain yhdessä kohtaa Marokossa sen esiintymisalue yltää alle 100 kilometrin päähän merenrannasta.

Lisääntyminen

Kalottitaskun pesä on kiven alla, kallionkolossa tai -halkeamssa, penkassa tai joskus rakennuksen seinässä. Naaras munii 3–5 munaa, joita se hautoo kaksi viikkoa. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän noin kahden viikon ikäisinä ja itsenäistyvät kolme viikkoa myöhemmin. Naaras on sukukypsä yksivuotiaana.

Ravinto

Laji on pääasiassa hyönteissyöjä, jolle kelpaavat myös muut selkärangattomat, pienet liskot ja kasvien osat.
Liekkipuu

Ulkonäkö ja koko

Liekkipuu kasvaa parhaimmillaan 10–15 metriä korkeaksi. Puu on nopeakasvuinen. Latvus on puun pituutta leveämpi ja levittäytyy sateenvarjomaisesti. Rungon tyvellä on usein lankkumaisia pintajuuria. Lehtilapa on pituudeltaan 39–50 cm pitkä. Lehdet ovat heleän vihreitä, pitsimäisen hienojakoisia ja kaksikertaa parilehdykkäisiä. Pikkulehdyköitä voi olla lehteä kohden jopa tuhat. Ne taittuvat suppuun hämärän tullessa. Näyttävät kukat kasvavat pyöreähköissä, harsuissa kukinnoissa. Tulenpunaisissa kukissa on viisi lusikanmuotoista terälehteä, jotka kapenevat voimakkaasti tyveä kohti. Suurin terälehti on oranssi-punajuovainen. Halkaisijaltaan kukat ovat yli kymmensenttisiä ja ne kukkivat useiden viikkojen ajan. Liekkipuu on lintupölytteinen. Ruskea, litteä hedelmä on huomiota herättävä, jopa 60 cm pitkä ja 5 cm leveä, usein hieman ryppyinen tai mutkainen palko.
Lajin harvinaisessa muunnoksen (var. flavida) kukat ovat väriltään kullankeltaisia.

Levinneisyys

Liekkipuu on alkujaan kotoisin Madagaskarilta, jossa luontaisia esiintyviä on jäljellä enää vähän. Luonnonvaraisena lajia on aikaisemmin pidetty vaarantuneena, mutta nykyisin se luokitellaan elinvoimaiseksi.

Käyttö

Näyttävän kukintansa takia liekkipuuta kasvatetaan koriste-, katu- ja varjopuuna monissa lämpimissä maissa. Kovaa puuainesta käytetään myös rakennuspuuksi. Kuoresta valmistetaan hartsia ja kuoresta ja kukista saadaan väriainetta.
PRIDE 1

Tapahtuma

PRIDE 1:ssä nähtiin kaikkiaan seitsemän ottelua, joista kuusi olivat vapaaotteluja. Näiden lisäksi käytiin myös yksi potkunyrkkeilyottelu kahden K-1 Grand Prix -mestarin kesken.