google/wiki40b huggingface dataset:
Latif Yahia

Elämäkerta

Yahia syntyi Irakissa varakkaaseen kurditaustaiseen perheeseen. Kertomansa mukaan taisteltuaan Irakin–Iranin sodassa hänen entinen luokkatoverinsa Udai Hussein, silloisen Irakin presidentin Saddam Husseinin vanhin poika, pakotti häntä ryhtymään tämän kaksoisolennoksi uhkailemalla hänen perhettään. Yahian esiintyessä Husseinina hän tuli 11 kertaa tappoyrityksen kohteeksi ja hän myös näki monta kertaa Husseinin raiskaavan ja käyttävän raakaa väkivaltaa. Neljä vuotta kaksoisolentona toimittuaan hän pakeni Irakista Eurooppaan CIA:n avulla vuonna 1992.

Yahian kertomuksen kyseenalaistus

Eräät toimittajat ovat kyseenalaistaneet Yahian kertomuksen Udai Husseinin kaksoisolentona toimimisesta. Yahia on puolestaan kritisoinut heitä ja muun muassa väittänyt, että erään Husseinin sisäpiiriin kuuluneen henkilön haastattelut aiheesta The British Sunday Timesin ja The Guardianin artikkeleissa ovat keksittyjä.

Elokuva

Yahian I Was Saddam’s Son -elämäkerrallisen kirjan pohjalta tehtiin elokuva The Devil’s Double, joka julkaistiin vuonna 2011. Elokuvassa Yahian sekä Udai Husseinin rooleja näyttelee Dominic Cooper.
Hangon Keksi

Historiaa

Yritys perustettiin 1910 nimellä Suomalais-Englantilainen Biscuit-tehdas Oy. Ajatuksena oli korvata suureksi kasvanutta pikkuleipien tuontia: vuonna 1910 Suomeen tuotiin noin 400 000 kiloa keksejä etenkin Englannista ja Venäjältä. Tehtaan teknilliseksi johtajaksi valittiin nuori englantilainen Henry E. Hutton, joka oli työskennellyt Englannin eri keksitehtaissa sekä tehnyt opintomatkoja Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Hän hankki tehtaalle ajanmukaiset koneet Englannista.
Yhtiölle rakennettiin päärakennus Tvärminnen tiilitehtaan vaaleasta kalkkihiekkatiilestä arkkitehtien Valter ja Ivar Thomén piirtämänä. 1920-luvun alussa yrityksen itselleen kokonaan ostanut kauppaneuvos Hemming Elfving (1887–1965) laajensi tuotevalikoimaa kekseistä margariiniin, lakritsiin ja vohveleihin. Yritykseen kuuluivat myös oma laatikkotehdas, kirjapaino ja voimalaitos.
Vuonna 1927 tehtaan osti Oy Karl Fazer Ab, joka oli jo kolmisen vuotta valmistanut keksejä Helsingissä. Fazer valmisti Hangossa pitkään muun muassa Albert- ja Marie-keksejä. Lakritsituotannon Fazer siirsi Hangosta Helsinkiin 1930. Vuonna 1947 Biscuit-tehtaan nimeksi otettiin Hangon Keksi – Hangö Kex.

”Hymyilee kuin Hangon Keksi”

Hangon Keksi käytti pyöreissä kekseissä, niiden pakkauksissa ja mainonnassaan liikemerkkinä hymyilevää pyöreää kuu-ukkoa. Tästä syntyi iloiselta näyttävästä ihmisestä käytetty sanonta ”hymyilee kuin Hangon Keksi”.

Elfving-yhtiöiden alku

Hangon Keksin varhaisvaiheesta, kun sen 1919–1927 omisti Hemming Elfving, sai alkunsa myös Elfving-monialayhtiön liiketoiminta.
UNACO

UNACO, the United Nations Anti-Crime Organization, on kuvitteellinen YK:n alainen järjestö jonka ideoi Alistair MacLean.
Vuonna 1980 Alistair MacLean sai elokuvayhtiöltä toimeksiannon tehdä sarja käsikirjoituksia, joiden pohjalta tehtäisiin elokuvia. Näiden käsikirjoitusten yhdistäväksi tekijäksi MacLean loi YK:n alaisen rikollisuudentorjuntaorganisaation, UNACO:n. MacLean itse ei kirjoittanut tarinoita valmiiksi vaan hahmotteli niille kehyskertomukset, joiden pohjalta muut sitten viimeistelivät tarinat. Tarinoista kolme muokattiin myös elokuviksi ja kymmenen kirjoitettiin romaaneiksi. Kahden ensimmäisen tarinan puhtaaksikirjoituksesta vastasivat BBC:n toimittaja John Edwards ja Dennis Frost salanimellä John Dennis. Muutamaa vuotta myöhemmin Alastair MacNeill kirjoitti MacLeanin käsikirjoitusten pohjalta kuusi romaania ja kahteen niistä myös elokuvakäsikirjoituksen. 1990-luvun lopussa Hugh Miller kirjoitti vielä viimeiset kaksi romaania.

UNACOn historia

Jokaisen MacLeanin kirjoittaman hahmotelman alussa toistetaan UNACOn syntyhistoria. Sen mukaan vuoden 1979 syyskuussa YK:n pääsihteeri toimi puheenjohtajana kokouksessa, jossa oli edustettuna 46 tärkeimmäksi katsottua valtiota. Kokouksessa päätettiin perustaa YK:n alainen virasto ehkäisemään ja neutraloimaan yksilöitä tai organisaatioita kansainvälisen rikollisuuden saralla. UNACO muodostaisi muutamista yksilöistä koostuvia iskuryhmiä, joilla on valittu johtaja. Hän koordinoisi iskuryhmien operaatioita UNACOn komentajan kanssa yhteistyössä muiden kansallisten turvallisuuspalveluiden kanssa.
Terra Patris

Terra Patris Oy on konserni, jonka tytäryhtiöt toimivat bioenergia-, maanrakennuskone- ja sopimusvalmisteollisuudessa sekä veneiden valmistuksessa. Konserni on yksi merkittävimmistä polttopuukoneiden valmistajista maailmassa. Tämän lisäksi yritys toimii alihankinta- ja erikoiskonepajateollisuudessa. Yritys on perustettu vuonna 2000 ja sen palveluksessa työskentelee yli 500 henkeä. Tilikaudella 2013-2014 konsernin yhtiöiden liikevaihto oli yhteensä lähes 70 M€.
Viktor Miinalainen

Viktor Miinalainen (27. joulukuuta 1902 Tohmajärvi – 16. joulukuuta 1988 Joensuu) oli suomalainen upseeri, ampumaurheilija, päätoimittaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Viktor Miinalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Miinalainen ja Maria Kuikka ja puoliso vuodesta 1924 Salli Kokko. Miinalainen kävi 7 luokka lyseota, suoritti Kadettikoulun 1928 ja Taistelukoulun 1932, ilmavoimien tähystäjätutkinnon 1933 ja kapteenikurssin 1936. Hän työskenteli ennen sotia rajavartiolaitoksen, merilentolaivueen ja ilmasotakoulun palveluksessa sekä ilmavoimien reserviupseerikoulun palveluksessa. Vakinaisesta palveluksesta Miinalainen erosi 1940 oltuaan Lentorykmentti 2:n huoltopäällikkö. Hänet ylennettiin reservin vänrikiksi 1932, luutnantiksi 1927, kapteeniksi 1934 ja majuriksi 1943. 
Miinalainen toimi vuosina 1940–1959 Suomen Ampumaurheiluliiton sihteeri-toiminnanjohtajana ja vuosina 1940–1950 liiton julkaiseman Urheiluampuja-lehden päätoimittajana.

Urheilu-ura

Ammunnan MM-kilpailuissa Miinalainen saavutti vuosina 1931–1937 yhteensä 11 mitalia, joista kaksi henkilökohtaisia. Henkilökohtaiset mitalit tulivat vuoden 1935 MM-kisoista, jossa hän voitti vapaakiväärin 300 metrin asentokilpailusta kultaa ja polviasentokilpailusta hopeaa. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Miinalainen voitti kuusi kultaa ja Suomen-mestaruuskilpailuissa 12 kultaa. Hän ampui sotilaskiväärin Suomen ennätyksen 528 vuonna 1932 ja 529 vuonna 1933.
Aijala

Aijala on kylä Kiskossa Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Kylässä toimii Aijalan–Kaukurin kyläyhdistys ry, ja kylä oli yhdessä naapurikylänsä Kaukurin kanssa Varsinais-Suomen vuoden kylä vuonna 2003.
Aijala on vanha kaivoskylä, jossa oli useita malmilouhoksia. Lyijyä louhittiin Hopeamäessä 1677–1916 ja Aurumsissa 1684–1957, rautaa 1688-1831. Kuparia louhittiin Aijalan kaivoksessa vuosina 1948–1961.  Oman malmin ehdyttyä Aijala toimi 1950–70-luvuilla läheisestä Metsämontun louhoksesta tuotetun malmin jalostuspaikkana.
Loue

Rakenne

Louevaatteen liepeet kiinnitetään maahan ja louteen pitää pystyssä pitkä puinen salko louteen sisällä. Louetta varten ei tarvitse kantaa mukana kuin varsinainen louevaate. Liepeen kiinnittämiseen käyvät esimerkiksi kivet ja saloksi taas metsästä löytyvät nuoret, taipuisat puut, kunhan muistaa jokamiehenoikeudet eli että eläviä puita ei saa karsia. Louteen pystyttämiseen käytetään joskus myös pitkiä naruja. Loue eroaa samantyyppisestä majoitteesta laavusta ollen pienempi, kankainen, yleensä yhdelle tai kahdelle hengelle sopiva, useimmiten yhden tukipisteen varaan pystytetty rakennelma.

Käyttö

Louetta on pidetty perinteisessä eräretkeilyssä yhtenä parhaista majoitteista keveytensä vuoksi ja siksi, että siinä voidaan yöpyä tulilla esimerkiksi rakovalkean loisteessa kovillakin pakkasilla. Siinä voi myös tarkkailla ympäröivää luontoa paremmin kuin umpimajoitteessa. Louetta pystyttäessä kannattaa ottaa huomioon tuulen suunta. Nuotion ja rakovalkean kannalta se on sivutuuli, jolloin savu ja kipinät eivät tule nukkujan silmille.

Onkijan teltta

Keskieurooppalainen louteen kaltainen majoite on ns. onkijan teltta, johon mahtuu majoittumaan yksi henkilö. Alun perin se on tarkoitettu vapaa-ajan kalastajan suojaksi tuulta vastaan. Louteeseen verrattuna erona ovat valmiit virityskaaret ja etuosan suojus, jonka voi tarvittaessa sulkea. Onkijan teltta on kuitenkin rakenteeltaan louteen kaltainen varsinkin etusuoja avattuna, samoin kuin kevyt kuljettaa ja helppo pystyttää.
Philadelphia Toboggan Company

Philadelphia Toboggan Company (nyk. Philadelphia Toboggan Coasters) on maailman vanhin yhä toiminnassa oleva vuoristoratoja valmistava yritys. Yrityksen perustivat vuonna 1904 Henry Auchy ja Chester Albright, ja sen päämaja on Hatfieldissä Pennsylvaniassa.
Yritys valmisti useita huvipuistolaitteita, kuten karuselleja ja puisia vuoristoratoja. Sen karusellit olivat arvostettuja yksityiskohtaisten kaiverrustensa ja tyylikkään koristelunsa ansiosta. Tunnetuimpia yhtiön palveluksessa olleita kaivertajia olivat Daniel Müller, John Zalar ja Frank Carretta. Yhtiön karuselleja, joita valmistettiin kaikkiaan 87 kappaletta vuosina 1904–1934, on yhä toiminnassa Yhdysvalloissa.
Vuonna 1991 yhtiö vaihtoi nimekseen Philadelphia Toboggan Coasters. Nykyään sitä johtaa Tom Rebbie, ja yritys valmistaa ja entisöi pääasiassa vuoristoratoja.
Raymond Mason

Raymond Mason (s. 2. maaliskuuta 1922 Birmingham – 14. helmikuuta 2010 Pariisi, Ranska) oli brittiläissyntyinen kuvanveistäjä. Hän lähti vuonna 1946 opiskelemaan Pariisiin, Ranskaan, jossa asui loppuelämänsä ajan. 
Mason oli arvostettu taiteilija kummassakin maassa. Hänestä tehtiin vuonna 2002 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri. 
Masonin töitä on julkisesti näytillä Yhdysvalloissa saakka, ja hän on ollut edustettuna muun muassa Venetsian biennaalissa ja Pompidou-keskuksen näyttelyssä. Teos Forward! (1991) tuhoutui liekeissä Birminghamin Centenary Squarella 17. huhtikuuta 2003.
Pjotr Voikov

Pjotr Lazarevitš Voikov (13. elokuuta (J: 1. elokuuta) 1888 Kertš, Venäjän keisarikunta – 7. kesäkuuta 1927 Varsova, Puola) oli venäläinen vallankumouksellinen ja neuvostoliittolainen diplomaatti. Hän joutui valkoisten emigranttien salamurhaamaksi toimiessaan Neuvostoliiton lähettiläänä Varsovassa.
Käsityöläisperheestä lähtöisin ollut Voikov liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen jo vuonna 1903, mutta vuoteen 1917 saakka hän oli menševikki. Hän asui vuosina 1907–1917 maanpaossa Sveitsissä. Palattuaan Venäjälle hän liittyi bolševikkeihin elokuussa 1917. Lokakuun vallankumouksen myötä Voikovista tuli Jekaterinburgin kaupunginduuman puheenjohtaja. Vuonna 1918 hän toimi Uralin alueen elintarvikehuollosta vastanneena komissaarina. Hän oli osin vastuussa vangitun tsaarin Nikolai II:n ja tämän perheen teloituksesta Jekaterinburgissa sekä näiden ruumiiden hävittämisestä. Tämä teki Voikovista erityisen vihatun Venäjän valkoisten silmissä.
Voikov toimi 1919 keskusosuuskunta Tsentrosojuzin ja vuosina 1921–1924 valtion omistaman Severoles-yhtymän varapuheenjohtajana. Hänet nimitettiin elokuussa 1924 Neuvostoliiton lähettilääksi Varsovaan. Valkoinen venäläinen monarkistiemigrantti Boris Kowerda ampui hänet rautatieasemalla Varsovassa kesäkuussa 1927. Murhaa pidettiin kostona Voikovin osallisuudesta tsaari Nikolai II:n ja tämän perheen surmaamiseen, mutta se heikensi myös Neuvostoliiton ja Puolan suhteita. Voikov haudattiin Kremlin muuriin Moskovassa. Koverda sai Puolassa elinkautisen vankeustuomion, mutta hänet armahdettiin 1937.
RN Calipso

Palvelus

Alus upposi osuttuaan miinaan 5. joulukuuta 1940.
HMCS Sackville

Palvelus

Alus palveli Atlantilla suojaten saattueita. Toisen maailmansodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta 8. huhtikuuta 1946. Alus sijoitettiin reserviin, missä se oli 4. elokuuta 1950 alkaen varastolaivana aina joulukuuhun 1953 saakka. Alus oli kaapelilaivana joulukuusta 1953 seuraavan vuoden elokuuhun, jonka jälkeen se oli tutkimusaluksena aina 16. joulukuuta 1982 saakka. Aluksen hallinnointi kuitenkin vaihtui siviiliorganisaatiolle toukokuussa 1964.
Alus avattiin museona Halifaxissa 4. toukokuuta 1985.
Amanda Lind

Amanda Sofia Margareta Lind (o.s. Johansson, s. 2. elokuuta 1980 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Hän edustaa Ruotsin vihreitä. Lind toimii Löfvenin II hallituksen kulttuuri- ja demokratiaministerinä. Hän vastaa ministerinä myös nuoriso- ja urheiluasioista.
Ennen ministerintehtäväänsä Amanda Lind työskenteli Ruotsin vihreiden puoluesihteerinä.
Amanda Lind on koulutukseltaan psykologi.
Kotkan lyseo

Kotkan lyseo on lukio Kotkassa. Se toimii kaupungin keskustassa Kotkansaarella kahdessa jugendtyyliä edustavassa rakennuksessa, Arcus- (Kirkkokatu 15, arkkitehdit Usko Nyström-Petrelius-Penttilä 1905) ja Globus-taloissa (Kotkankatu 13, arkkitehti Kauno S. Kallio 1911).
Oppilaitoksen nimi on palautettu 1.8.2017 alkaen muotoon Kotkan lyseo sen ollessa sitä ennen muodossa Kotkan Lyseon lukio.  Kotus ei puoltanut  muutosta. 
Päivälukiossa opiskelijoita on lähes 500 ja aikuislukiossa ilta- ja verkko-opinnoissa noin 300. Opettajia koulussa on noin 40. Koulun rehtorina toimii Mette Godenhjelm.
Kotkan lyseo perustettiin vuonna 1896, jolloin sen nimenä oli Kotkan suomalainen yhteiskoulu. Yhteiskoulu oli Etelä-Kymenlaakson ensimmäinen suomenkielinen lukio. Lyseossa ovat opiskelleet muun muassa Martta Wendelin, Timo Suomalainen, Olavi Niitamo, Juha Vainio, Jyrki Kasvi ja Esko Almgren, joka on toiminut koulussa myös opettajana.
Suomalainen jalkapalloilu 2007

Vuosi 2007 suomalaisessa jalkapalloilussa. Vuosi oli myös 100-vuotiaan Suomen Palloliiton juhlavuosi.
Hiomakone

Hiomakoneen historiaa

Paperia valmistettiin vielä 1800-luvun alkupuolella pääosin lumpusta. Paperintarpeen kasvaessa jatkuvasti ei lumppua kuitenkaan ollut riittävästi saatavilla, jolloin sille alettiin etsiä vaihtoehtoisia raaka-aineita. Materiaalina testattiin kaisloja, sammaleita, humalia, nokkosia, juolavehnän juuria, asbestia, olkea ja erilaisia puulajeja. Mullistavaksi raaka-aineeksi osoittautui puu. Yksi tätä vaihtoehtoa kehitelleistä kokeilijoista ja keksijöitä oli saksalainen hiomomestari Friedrich Keller, joka onnistui valmistamaan puusta kuitumassaa 1844. Kymmenisen vuotta myöhemmin 1852 Heinrich Voelter kehitti keksinnöstä tehdaskäyttöön soveltuvan hiomakoneen. Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1867 esiteltiin kokonainen hiomo, joka toi keksinnölle maailmanmaineen.
Kylmähiomakoneeksi kutsutaan koneita, jotka käyttävät runsaasti vettä, eikä puu pääse lämpenemään. Jos vettä käytetään vähän, hiokkeen lämpötila nousee, siitä tulee karkeampaa ja kuiduista pitempiä.
Runoja kontrollihuoneesta

Taustatietoa

Albumin kansi on samankaltainen, kuin DJPP:n Tuottajalevy -albumin, sillä senkin kannessa eiintyy DJPP:n lisäksi muitakin suomiräppäreitä. Tämän albumin kannessa artistit vasemmalta oikealle ovat: Pyhimys, Rohtori Laine, Notkea Rotta, Tande, Jontti, Steen1, Aztra, Laineen Kasperi ja Asa. Albumin kansi on kuvattu Tukholman Peppi Pitkätossu -maassa Junibackenissa.
Skit 3 on 18 sekunnin pätkä Laineen Kasperin "Pelkoa & inhoa" -kappaleesta, joka on Laineen vuonna 2010 julkaistulla Olet tässä / Du är här / You are here -albumilla. Kappale "Puuhamaa" on ilmaisladattavana Redrum-187 -sivustolla.
Modibo Maiga

Ura

Maiga aloitti uransa synnyinkaupungissaan Bamakossa, Stade Malienin joukkueessa. Hän ehti pelata yhden kauden kotimaassaan ammattilaisena ennen siirtymistään marokkoon Raja Casablancan joukkueeseen. Maiga vietti joukkueessa kaksi kautta ja saavutti muun muassa Arabian Mestarien liigan voiton. Hänet lainattiin kaudeksi 2006–2007 Ranskaan Le Mansiin, jossa Maiga ei saanut peliaikaa edustusjoukkueessa, mutta pelasi seitsemän ottelua reservijoukkueessa, joissa hän teki kaksi maalia.
Heinäkuussa 2007 Maiga allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Le Mansin kanssa.
28. heinäkuuta 2010 Maiga siirtyi Sochaux:n.
18. heinäkuuta 2012 Maiga siirtyi West Hamiin.

Maajoukkueura

Maiga on edustanut Malia vuodesta 2007 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan-kisoissa.
Windows 1.0

Windows 1.01

Windows 1.01 julkaistiin 20. marraskuuta 1985, ja se oli ensimmäinen Microsoft Windows -versio.

Windows 1.02

Windows 1.02 julkaistiin toukokuussa 1986.

Windows 1.03

Windows 1.03 julkaistiin elokuussa 1986. Se sisälsi parannuksia, jotka tekivät sen yhdenmukaiseksi kansainvälisen julkaisun kanssa, kuten eurooppalaisten näppäimistöjen-, näytönohjainten- ja tulostimien laiteajureiden kanssa.

Windows 1.04

Windows 1.04 julkaistiin huhtikuussa 1987, ja se lisäsi tuen uusille IBM PS/2 -tietokoneille, mutta PS/2 -hiirille tai uusille VGA -grafiikkatiloille ei tarjottu tukea.

Vastaanotto

Windows 1.0 ei saavuttanut kovin suurta suosiota, sillä vain harvat omistivat tai saivat käyttää kotitietokonetta. Monet arvostelut kritisoivat sen vaativia järjestelmävaatimuksia, sekä siinä havaittiin heikkoa suorituskykyä, kun useita sovelluksia suoritettiin samanaikaisesti.

Elinkaari

Windows 1.0:n tuki päättyi muiden varhaisten Windows-versioiden tavoin 31. joulukuuta 2001, mikä tekee siitä kaikkien aikojen kauiten tuetuimman Windows -version. Koska Microsoft on pyrkinyt säilyttämään taaksepäin yhteensopivuuden, voi Windows 1.0 -ohjelmia ajaa vielä jopa Windows XP:ssä, ja niiden lähdekoodin voi kääntää pienin muutoksin. Windows Vistassa 16-bittiset ohjelmat eivät kuitenkaan enää toimi.
Diéman piiri

Diéman piiri (ransk. Cercle de Diéma) on paikallishallintoalue Kayesin alueella Malissa. Sen pinta-ala on 14 000 neliökilometriä. Asukkaita on 212 100 henkeä (vuonna 2009).
Diéman piiri rajoittuu etelässä Kayesin alueen Kitan, lännessä Bafoulabén ja pohjoisessa Nioron piireihin sekä idässä Koulikoron alueen Naran ja Kolokanin piireihin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Huomattavin joki on Kitan piirin rajalla virtaava Baoulé.
Piiriin kuuluu Fataon kaupunkikunta ja 14 maalaiskuntaa: Béma, Diangounté Camara, Dianguirdé, Diéma, Diéoura, Dioumara Koussata, Fassoudébé, Gomitradougou, Grouméra, Guédébiné, Lakamané, Lambidou, Madiga Sacko ja Sansankidé. Hallinnollinen keskus on Diéma, josta on 276 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kayesiin. Kyliä ja kaupunginosia on yhteensä 143. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, bambaroita, fulbeja, maureja, kagoroja ja khasonkoja.
Diémaan johtaa päällystetty maantie Kayesista. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, lehmänpapu, fonio, maapähkinä sekä vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, kalastusta ja käsityöammatteja.
Piirissä toimii 58 julkista ala- ja 8 yläkoulua, neljä paikallisen väestön ylläpitämää alakoulua ja 21 koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluu Diéman poliklinikka sekä 14 terveyskeskusta.
Viipurinlahden taistelu (1790)

Taistelun kulku

Talvella 1789–1790 Ruotsi oli rakentanut kuumeisesti laivastoaan. Ruotsin rannikkolaivasto kasvoikin edellisestä kesästä kaksinkertaiseksi. Näin Ruotsi oli meritaisteluihin huomattavan hyvin varustautunut. Merivoimien päälliköksi ryhtynyt Ruotsin Kustaa III yritti maihinnousua Viipuriin saaristolaivaston ja avomerilaivaston yhteisvoimin, mutta epäonnistui, kun ei päässyt Uuraansalmen läpi. Venäjän laivasto sulki kesäkuun alussa Viipurinlahdelle vievän salmen, ja lahteen nalkkiin jääneelle Ruotsin laivastolle ja kuninkaalle itselleen syntyi erittäin vaarallinen tilanne moneksi viikoksi. Sitkeästi väärästä suunnasta puhaltanut tuuli esti ruotsalaisia yrittämästä pois lahdelta, ja laivojen varastot alkoivat ehtyä. Myös poliittisesti tilanne oli Kustaa III:lle hankala: Euroopassa ja Ruotsissa kulki huhuja kuninkaan toivottomasta tilanteesta, ja kotimaassa oppositio sai tästä vettä myllyihinsä.
Vihdoin tuulen käännyttyä Ruotsin laivasto murtautui saarrosta väkisin 3. heinäkuuta 1790. Ruotsalaisten tappiot tässä Viipurin kujanjuoksussa olivat suuret. Se menetti kymmenen fregattia tai linjalaivaa ja 41 saaristolaivaston alusta. Myös miestappiot olivat massiiviset. Viipurinlahdella olleista 30 000 ruotsalaisesta 6 000 kuoli. Vaikka Viipurin kujanjuoksua pidettiin Ruotsille voittona, siinä aiheutuneet mies- ja alustappiot olivat selvästi suuremmat kuin esimerkiksi surkeana tappiona pidetyssä Ruotsinsalmen ensimmäisessä meritaistelussa kesällä 1789. 
Vain vajaa viikko Viipurinlahden taisteluiden jälkeen Venäjän saaristolaivasto kävi nykyisen Kotkan edustalla Ruotsin saaristolaivaston kimppuun. Tämä Ruotsinsalmen toinen meritaistelu on Ruotsin merihistorian suurimpia voittoja.

Taistelun nimestä

Komentaja, VTM Tapani Mattila sanoo teoksessaan Meri maamme turvana että kujanjuoksu olisi tarkkaan ottaen halventava nimitys tästä operaatiosta: hänen mukaansa kujanjuoksu oli alun perin teloitusmuoto ja päättyi tuomitun kuolemaan. Hän itse käyttää tästä operaatiosta nimitystä Viipurinlahden läpimurto.
Arthur Bergström

Arthur Osvald Bergström, joka käytti Saksassa nimeä Bergh (8. marraskuuta 1876 Helsingin pitäjä – 15. joulukuuta 1932) oli suomalainen Torpedoveneen päällikkö ja merikapteeni. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Constantin Bergström ja Fredrika Elisabeth Eklund. Arthur Osvald Bergström kävi keskikoulun ja harjoitteli kotitilallaan maataloustöitä, mutta kiinnostui merenkulusta ja suoritti Helsingin merikoulussa aliperämiehentutkinnon vuonna 1900, perämiestutkinnon hän suoritti vuonna 1901 ja merikapteenitutkinnon vuonna 1905.
Hän työskenteli usealla Höyrylaivaosakeyhtiön aluksella, kunnes sai kapteenin vakanssin S/S Castorin päällikkönä vuonna 1914. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli Bremenin satamassa aluksensa kanssa ja joutui saksalaisten pidättämäksi, mutta hänet vapautettiin ja hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 27. syyskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 11. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet komennettiin erikoistehtäviin Englantiin ja Ruotsiin. Hän palasi takaisin pataljoonan yhteyteen ennen sen Suomeen paluuta ja toimi kotimatkalla kipparoimansa laivan kapteenina (Castor).
Hän toimi koko Suomen sisällissodan ajan Castorin kapteenina. Sisällissodan jälkeen hän astui Suomen armeijan laivaston palvelukseen 18. helmikuuta 1919 ja toimi aluksi torpedovene C 3:n ja myöhemmin torpedovene S1:n päällikkönä. Suomen armeijan laivastosta hän erosi 26. huhtikuuta 1919 palatakseen S/S Castorin päälliköksi, josta tehtävästä hän erosi vuonna 1930. Hänet on haudattu Helsinkiin. Kunniamerkit: Jääkärimerkki.
Terveydenhuollon oikeusturvakeskus

Terveydenhuollon oikeusturvakeskus (lyhenne TEO) oli aikaisemmin Suomen sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla toimiva viranomainen. 1. tammikuuta 2009 TEO ja Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskus (STTV) yhdistyivät muodostaen uuden Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valviran.
TEO:n valvontaan kuuluivat terveydenhuollon toimintayksiköt kuten sairaalat, terveyskeskukset ja yksityiset lääkäriasemat. Ennen vuotta 2006 TEO ohjasi ja valvoi vain yksittäisiä terveydenhuollon ammattihenkilöitä.
Valtiontalouden tarkastusvirasto arvosteli jälkeenpäin TEO:n hankintoja. Vuosina 2006–2008 virasto maksoi konsulttiyritys Accenturelle yhteensä 727 000 euroa. Accenture sai TEO:n verkkosivujen uudistuksen kilpailuttamatta ja se tuli maksamaan 220 000 euroa. Lopulta sivuista tuli niin hankalat käyttää, ettei henkilökunta osannut lisätä niille sisältöä, vaan tähän oli käytettävä konsulttipalveluja.
Adriana Jelinkova

Adriana Jelinkova (s. 10. huhtikuuta 1995 Brno, Tšekki) on alankomaalainen alppihiihtäjä.
Jelinkova saavutti superalppiyhdistetyn pronssia nuorten talviolympialaisissa Innsbruckissa 2012. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli suurpujottelussa 40:s, Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 pujottelussa 30:s ja suurpujottelussa 36:s. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Courchevelissä joulukuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän laski ensimmäisen kerran Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2017 oltuaan 25:s.