google/wiki40b huggingface dataset:
Helvia-äidille, lohduttautumisesta

Historia

Kirje Helvia-äidille, lohduttautumisesta on nimensä mukaisesti osoitettu Senecan äidille Helvialle. Senecaa syytettiin vuonna 41 aviorikoksesta keisari Caligulan sisaren Julia Livillan kanssa. Pian tämän jälkeen hänet tuomittiin maanpakoon Korsikalle. Roomalaisessa ajatusmaailmassa maanpakoon karkottaminen vastasi lähes kuolemanrangaistusta, koska se erotti ihmisen yhteisöstään mahdollisesti peruuttamattomasti. Siksi Seneca kirjoitti äidilleen lohduttaakseen tätä maanpakonsa aikana.
Vuosien 40-45 välillä Seneca kirjoitti yhteensä kolme lohdutuskirjettä. Muut kaksi ovat Polybiukselle, lohduttautumisesta ja Marcialle, lohduttautumisesta. Äidille osoitettu kirje on ajoitettu tarkemmin noin vuoteen 42. Kirje edustaa niin kutsuttua lohdutuskirjallisuutta (consolatio) ja se luetaan Senecan usein dialogeiksi kutsuttujen tutkielmien joukkoon.

Sisältö

»Aloitan siitä, mitä sinä, rakas äiti, haluat ennen muuta kuulla: ettei minua vaivaa mikään. Jos voin, teen sinulle selväksi, että ne olosuhteet, joiden luulet minua masentavan, eivät ole sietämättömiä - - olen täysin onnellinen olosuhteissa, jotka tavallisesti tekevät ihmisen onnettomaksi. - - Lisään vielä, suuremmaksi vakuudeksi, etten voikaan tulla onnettomaksi.»
Kirje on jaettu 20 lukuun. Johdannossa Seneca kehottaa äitiään voittamaan surunsa, aivan kuin on voittanut aiemmatkin surunsa sukulaisten kuoltua. Seneca kertoo äidilleen, ettei itse tunne surua, eikä äidinkään näin tulisi surra häntä hänen poissa ollessaan. Hän sanoo äitinsä vahvan luonteen olevan hyve, joka auttaisi tätä kestämään poissaolon.
Suurin osa teoksesta käsittelee sitä, kuinka Seneca ei koe kokevansa mitään pahaa maanpaon seurauksena. Hän viittaa maanpakoonsa pelkkänä "paikan vaihdoksena" ja vakuuttelee, ettei tunne rangaistuksestaan myöskään häpeää. Hän myös vertaa maanpakolaisen asemaa taivaankappaleisiin; nekin ovat jatkuvassa liikkeessä. Teoksen loppuosassa Seneca kehottaa äitiään etsimään lohdutusta filosofiasta sekä Senecan veljistä ja muista sukulaisista.
Seneca on kirjeessä sekä lohduttaja että se henkilö, jonka kärsimysten vuoksi lohdutetaan, ja hän tuo tämän paradoksin itse esille tekstissä. Seneca hyödyntää kirjeessään useita consolatio-lajityyppiin kuuluvien tekstien retorisia keinoja. Samalla hän tuo esille stoalaista ajatteluaan. Sen mukaan ihmisen ei tulisi joutua pois tolaltaan kohdatessaan hallitsemattomia tapahtumia.
Vaikka teos on henkilökohtainen kirje, se on kuitenkin kirjoitettu enemmän tutkielmaksi kuin lohdutuskirjeeksi. Lisäksi vaikka kukin hänen tutkielmistaan on osoitettu tietylle henkilölle, teokset ovat sisällöltään irrallisia itse tilanteesta: Seneca vaikuttaa olevan niissä kiinnostuneempi esittelemään kaikkeuden toimintaa ja ihmisen osaa siinä, kuin varsinaisesti lohduttamaan lukijaansa.
Anne B. Ragde

Anne B. Ragde (s. 3. joulukuuta 1957 Odda) on norjalainen kirjailija, joka on saanut maailmanmainetta trilogiansa ensimmäisen osan Berliininpoppelit ansiosta. 
Ragden esikoisteos, lastenkirja Hallo! her er jo!, ilmestyi 1986. Sittemmin hän on kirjoittanut useita lasten- ja nuortenkirjoja, muun muassa Sigrid Undsetin elämäkerran, josta hän sai Bragen palkinnon. Hänen ensimmäinen teoksensa aikuisille, En tiger for en engel, ilmestyi 1990. Sen jälkeen häneltä on ilmestynyt useita romaaneja, rikosromaaneja ja novellikokoelmia. Hänen romaaninsa  Berlinerpoplene (suom. Berliininpoppelit, 2009) sai lämpimän vastaanoton niin lukijoilta kuin kriitikoiltakin. Sitä on myyty norjassa yli 250 000 kappaletta, ja se on käännetty yli 15 kielelle. Financial Timesissa se sai myönteisen vastaanoton, ja jatko-osat Eremittkrepsene (suom. Erakkoravut) ja Ligge i grønne enger (Vihreät niityt) olivat yhtä suuri menestys. Trilogiasta on tehty televisiosarja, jonka näki Norjan televisiossa yli miljoona katsojaa. 
Ragde jatkoi trilogiaansa, ja se sai neljännen osan Perintötila vuonna 2017. Viides osa Elämänrakentajat ilmestyy vuonna 2018.

Berliininpoppelit

Kertomuksen päähenkilöinä ovat Neshovin veljekset, joista vanhin Tor pitää sikatilaa ja asuu vanhempiensa kanssa. Keskimmäinen veli Margidon viettää poikamieselämää ja työskentelee hautausurakoitsijana. Nuorin pojista on sisustussuunnittelija Erlend, elämännautiskelija, jolla on miesystävä Kööpenhaminassa. Veljekset ja vanhimman veljen tytär tapaavat ensimmäisen kerran pitkään aikaan kokoontuessaan äitinsä kuolinvuoteelle. Teosta sävyttää musta anarkistinen huumori.
Retuperän WBK

Retuperän WBK on Helsingissä vuonna 1933 perustettu teekkariorkesteri, jonka kotipaikkana on nykyään Espoon Otaniemi.
Yhtye parodioi 1900-luvun alkupuolella soittaneita vapaapalokuntien orkestereita. Yhtye konsertoi kahden vuoden välein Finlandia-talossa, jota yhtye nimittää Töölönlahden palokunnantaloksi. Tilaustapahtumissa yhtye esittää omalla tyylillään torviseitsikolle sovitettua tanssimusiikkia. Esitykseen kuuluvat musiikin lomassa pidettävät "palopuheet".
Sisäasiainministeriön pelastusosasto nimesi Retuperän Wapaapalokunnan laatuaan ensimmäiseksi ministeriön kunniasopimuspalokunnaksi vuonna 2009.
Palotorwi oli Retuperän WBK:n 1980-luvun alkupuoliskolla julkaisema vappulehti.
Janne Heikkinen (poliitikko)

Koulutus ja varhainen ura

Heikkinen valmistui ylioppilaaksi Kempeleen lukiosta vuonna 2009. Hän opiskeli yleistä valtio-oppia Jyväskylän yliopistossa, josta valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi. Hän on työskennellyt viestinnän suunnittelijana Elinkeinoelämän valtuuskunta EVAn toimistossa Helsingissä.

Poliittinen ura

Heikkinen valittiin kunnanvaltuustoon ensimmäisen kerran vuonna 2008 sekä uudelleen puolueensa äänikuninkaana vuoden 2012 kuntavaaleissa. Aikaisemmin hän toimi kunnanhallituksen varapuheenjohtajana vuosina 2013–2014. Lisäksi hän on toiminut Kokoomuksen puoluevaltuustossa vuosina 2014–2016. 
Eduskuntaan Heikkinen oli ehdolla Oulun vaalipiiristä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän saavutti ensikertalaisena 2 295 ääntä.
Heikkinen ilmoitti joulukuussa 2016 jättävänsä Kempeleen kunnanvaltuuston puheenjohtajan tehtävät vuoden 2017 alussa paikkakunnalta muuton vuoksi. Samassa yhteydessä hänet nimettiin kuntavaaliehdokkaaksi Oulussa kevään 2017 kuntavaaleihin. Hän sai vaalissa 726 ääntä ja tuli valituksi kolmannelle valtuustokaudelleen. Nykyisin hän on Oulun kaupunginhallituksen jäsen ja Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja.
Heikkinen valittiin eduskuntaan toisella yrittämällä Oulun vaalipiiristä kevään 2019 vaaleissa.

Näkemyksiä

Heikkinen sanoo olevansa oikeistolainen, jonka aatteen ytimessä on yksilö ja vapaus. Hän kannattaa yhteiskuntaa, jonka arvot rakentuvat holhouksen, sääntelyn ja verotuksen sijaan vapaudelle, valistukselle, vastuulle ja välittämiselle. Hän on sanonut, että yksilön, perheiden ja yhteisöjen tulisi ottaa enemmän vastuuta itsestään ja toisistaan. Hän kannattaa Suomen siirtymistä Viron yritysveromalliin.
Heikkinen kannattaa Suomen Nato-jäsenyyttä ja irtautumista Ottawan sopimuksesta. Hän suhtautuu kriittisesti niin julkisiin kuin yksityisiin monopoleihin ja kannattaa niiden purkamista. Hän kannattaa myös työehtosopimusten yleissitovuudesta luopumista. Hän teki syyskuussa 2018 kansalaisaloitteen työmarkkinajärjestöjen jäsenmaksujen ja työttömyyskassamaksujen verovähennyskelpoisuudesta luopumiseksi. Heikkinen vastustaa kuntien pakkoliitoksia.
Poliittisena esikuvinaan Heikkinen pitää Anders Chydeniusta, Tuure Junnilaa ja Piia-Noora Kauppia.
Alumiinijodidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa alumiinijodidi on väritöntä kiteistä ainetta. Usein yhdiste on ruskehtavaa vapaan jodin vuoksi. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset heksahydraatti (AlI₃·6H₂O) ja pentadekahydraatti (AlI₃·15H₂O). Alumiinijodidi reagoi veden kanssa. Aine liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja hiilidisulfidiin. Alumiinijodidi esiintyy kiinteänä ja kaasumaisena dimeerisenä yhdisteenä.
Yukina Ōta

Yukina Ōta (jap. 太田由希奈; s. 26. marraskuuta 1986) on japanilainen taitoluistelija. Huomattavimpina urasaavutuksinaan hän voitti juniorimaailmanmestaruuden 2003 ja Four Continents -kilpailun 2004.
Jaguarundi

Etymologia

Sana jaguarundi on lähtöisin muinaistupin kielen sanasta yawaum'di.

Koko ja ulkonäkö

Jaguarundin alapuolelta joskus hieman vaaleampi turkki on muilta osin jokseenkin tasavärinen. Lajin tumman ruskeanharmaat ja punervanharmaat värimuodot, ovat yleisimpiä. Aikaisemmin värimuotoja pidettiin eri lajeina: harmaasta käytettiin nimitystä jaguarundi  ja punertavasta nimitystä eyra. Jaguarundin pituus on noin 55–77 cm, josta hännän pituus noin 33–60 cm, ja paino noin 4,5–9 kiloa.

Levinneisyys

Jaguarundi esiintyy Amerikan trooppisilla ja lauhkeilla seuduilla Texasin eteläosasta Pohjois-Argentiinaan. Myös Brasilia, Venezuela, Paraguay, Nicaragua, Peru ja Ecuador kuuluvat sen levinneisyysalueeseen.

Elinympäristö

Jaguarundin tyypillistä elinympäristöä ovat Etelä- ja Keski-Amerikan trooppiset metsät.

Ravinto

Jaguarundit etsivät ravintonsa yksikseen tai joskus pareittain. Useimmista muista kissaeläimistä poiketen laji on aktiivinen yleensä päivisin. Saalistaessaan jaguarundi väijyy tavallisesta maassa pesiviä lintuja, samoin kuin jyrsijöitä ja muita pikkunisäkkäitä.
IWT (Belgia)

Innovatie door Wetenschap en Technologie eli IWT on belgialainen julkinen teknologiarahoitusorganisaatio, joka toimii Flanderin alueella.
Se perustettiin vuonna 1991. Sen budjetti on noin 190 miljoonaa euroa (2002). Sitä on johtanut alusta asti Paul Zeeuwts.
Seppo Kärkkäinen

Veli Seppo Kalervo Kärkkäinen (s. 1935 Pielisjärvi) on suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän kuuluu suomalaisiin konkretisteihin, ja hänen teoksilleen on ominaista pinnan selkeä jaottelu ja selkeät geometriset muodot. Hän on opiskellut Vapaassa taidekoulussa 1956–1959. Hän on toiminut 1973–1974 Taidemaalariliiton hallituksen jäsenenä, 1974–1976 Taidemaalariliiton hallituksen puheenjohtajana, 1973–1974 Suomen Taiteilijaseuran hallituksen jäsenenä, 1975–1980 Suomen Taiteilijaseuran hallituksen varapuheenjohtajana ja ollut taideopettaja 1960–1995.
Kärkkäisen teoksia on Suomen valtion, Ateneumin, Porin taidemuseon, Keravan taidemuseon ja Wäinö Aaltosen museon kokoelmissa.
Marco Polon matkat

Historia

Marco Polo saneli kirjan ollessaan vankina Genovassa meritaistelun jälkeen 1200-luvun loppuvuosina. Kirjailija Rustichello da Pisa oli vankilassa Marco Polon kanssa samaan aikaan, ja hän kirjasi Polon kertomukset ylös vanhalla ranskan kielellä. Alun perin kirjan nimeksi tuli Kirjat maailman ihmeistä, mutta se sai lempinimen Il Milione, ehkä siksi, että sen väitettiin sisältäneen miljoona valhetta. Epäilyksistä huolimatta Marco itse puolusti kirjan totuudenmukaisuutta kuolemaansa asti 1324. Kirjasta tuli kuuluisa, se toimi mallina myöhemmille kartoille Euroopassa, ja se innoitti Kristoffer Kolumbusta, joka otti kirjan mukaansa matkalleen 1492. Kolumbusta kiinnosti Marcon kuvailema Zipangun saari (eli Japani), jossa oli kuulemma paljon rikkauksia. Tämä oli yksi syy, mikä sai hänet etsimään vesireittiä lännen kautta.
Teoksen alkuperäinen käsikirjoitus on kadonnut; siitä on tiedossa kaikkiaan 119 keskiajalla tehtyä, erikielistä ja eri puolilta Eurooppaa löytynyttä, osittain toisistaan poikkeavaa jäljennöstä. Suomennos perustuu pääosin saksankieliseen August Bürckin käännökseen Die Reise das Venezianers Marco Polo im dreizehnten Jahrhundert: Zum ersten Male vollständig Deutsch mit einem Kommentar (1845) sekä ruotsinkieliseen Bengt Thordemanin käännökseen Venetianaren Marco Polos resor i det XIII århundradet (1916). Teoksen suomentaja, kielitieteilijä Aulis J. Joki omisti laatimansa käännöksen opettajalleen, tutkimusmatkailija ja kieltentutkija John Ramstedtille.

Sisältö

Marco Polo pyrki kirjoittamaan puolueettoman kauppaoppaan, ja siihen onkin kirjattu ylös eri alueiden kauppatuotteita, ja mahdollisesti kauppiaille suopeita ruhtinaita.
Teos jakaantuu kolmeen osaan eli kirjaan. Ensimmäinen kirja on kertomus noin neljä vuotta kestäneestä matkasta Kiinaan ja toisessa Polo kuvailee Kublai-kaania, tämän aikaansaannoksia ja lähiympäristöä sekä Kiinan eri osia. Kolmas kirja on selostus seurueen kotimatkasta, mutta siinä kerrotaan myös kaukana matkareitistä sijainneista alueista, kuten Filippiineistä, Molukeista, Madagaskarista ja Afrikan itärannikosta, jopa Pohjois-Venäjästä ja Siperiasta. Nämä tiedot Polo sai todennäköisesti kyseisillä alueilla liikkuneilta toisilta, lähinnä arabialaisilta kauppiailta.
Haukilammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paarlammin valuma-alueeseen (35.324) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 159,5 metriä mpy.
Gerolamo Cardano

Gerolamo Cardano (24. syyskuuta 1501 – 21. syyskuuta 1576) oli italialainen matemaatikko, lääkäri ja astrologi.   Hän esitti ensimmäiset kliiniset kuvaukset lavantaudista. Hän alkoi puhua myös pilkkukuumeesta itsenäisenä tautina. Matematiikan alalla hänet tunnetaan parhaiten algebrasta, josta hän kirjoitti tunnetun Ars magna -teoksensa (1545). Hän perehtyi myös todennäköisyyteen. Tekniikan historiaan hän on jättänyt nimensä kardaaniakselin keksimisen ansiosta.
Cardano oli tunnetun juristi Fazio Cardanon avioton lapsi. Hän opiskeli Pavian ja Padovan yliopistoissa. Hän joutui elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä ongelmiin lain kanssa julkaistuaan Jeesus Nasaretilaisen horoskoopin. Hän vietti kuukausia inkvisition vankina.
Cardanolle kuitenkin myönnettiin myöhemmin eläke. Hän kuoli Roomassa 21. syyskuuta 1576, kuten oli väitetysti ennustanut. Toisinaan hänen on väitetty tehneen itsemurhan, mutta varmaa tietoa kuoleman syystä ei ole.
Kirjorintapeukaloinen

Levinneisyys

Kirjorintapeukaloista tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 65 300 km². Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Leijat (kappale)

Kirkan versio

Kirkan versio äänitettiin 13. toukokuuta 1968 ja julkaistiin samana vuonna ”Jos vain voit luottaa” -singlen b-puolena. Se nousi Suomessa listalla kuudenneksi. Kappale julkaistiin vuonna 1969 Kirkan nimikkoalbumilla.
Hendrik J. van den Bergh

Kenraali Hendrik Johan van den Bergh (27. marraskuuta 1914 – 16. elokuuta 1997) oli pahamaineisen eteläafrikkalaisen apartheidin aikaisen Valtion turvallisuustoimiston (engl. Bureau Of State Security, BOSS) johtaja. Van den Bergh kuului nuoruudessaan äärioikeistolaiseen Ossewabrandwag-järjestöön ja oli toisen maailmansodan aikana pidätettynä natsisympatioidensa vuoksi.  Yhdessä pääministeri John Vorsterin kanssa van den Bergh pyrki kukistamaan apartheidin vastaisen toiminnan käyttäen apunaan uutta lainsäädäntöä, joka antoi poliisille laajat valtaoikeudet.
Van den Berghin johtaman BOSS:n vaikutusvalta kasvoi, ja siitä tuli jopa merkittävämpi toimielin kuin puolustus- tai ulkoministeriöstä. Van den Berghin ja Vorsterin läheinen suhde huolestutti maan silloista puolustusministeriä Pieter Willem Bothaa. Vorster, josta vuonna 1978 oli tullut maan presidentti, joutui eromaan vuonna 1979 talousskandaalin seurauksena. Skandaalin aiheutti paljastunut tieto siitä, että valtion varoja oli käytetty englanninkielisen The Citizen -lehden ostamiseen ja että BOSS oli sekaantunut kauppaan.
Pääministeriksi noussut Botha pyysi van den Berghiä eromaan, ja vuonna 1980 BOSS korvattiin uudella kansallisella turvallisuusvirastolla (National Intelligence Service, NIS), jonka johtoon nousi Lukas Barnard.
Seinen

Seinen (jap. 青年, ”nuoret miehet”) on muun muassa mangan ja animen kohderyhmä, johon kuuluvat nuoret miehet. Seinen-teokset käsittelevät usein samoja teemoja kuin poikien shōnen, mutta seinen on tarkoitettu kokeneemmalle lukijakunnalle, joten sen tarinoiden juonet ovat kypsempiä, ja väkivaltaa, seksiä tai alastomuutta esitetään suoremmin. Josei on vastaava naisille suunnattu lajityyppi, jota lukevat nuoret ja aikuiset naiset.
Seinenin erottaa shōnenista myös voimakkaampi panostus juoneen toiminnan kustannuksella. Siinä esiintyvät hahmot ovat kehittyneempiä. Tämän vuoksi seinen saatetaan ulkomailla sekoittaa tyttöjen shōjoon, jossa hahmojen kehitys ja suhteet ovat myös keskeisessä asemassa. Seinen tapaa kuitenkin olla kerrontatavaltaan realistisempaa. Esimerkkejä lajityypistä ovat muiden muassa hikikomori-ilmiötä tutkiva N.H.K. ni Yōkoso!, historiallinen Lone Wolf and Cub ja murhakertomus Monster. Myös ”haaremi”-genreen kuuluvat tarinat, kuten Love Hina, ovat suosittuja – tässä lajityypissä kauniiden naisten ympäröimä nuori mies joutuu noloihin romanttisiin tai seksuaalisiin tilanteisiin. 
Kuten shōnen-mangaa, seinen-sarjoja lukevat paljon myös eri-ikäiset ja eri sukupuolta olevat, jopa nuoremmat pojat ja tytöt. Esimerkiksi Hokuto no ken on alun perin suunnattu nuorille miehille, mutta on saavuttanut nuorempienkin lukijoiden keskuudessa suuren suosion.
Lauri Haikola

Lauri Robert Haikola (2. syyskuuta 1917 Sievi – 21. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen luterilainen pappi, teologian tohtori ja professori, jota arvostetaan kansainvälisesti merkittävänä Luther-tutkijana.
Haikola pääsi ylioppilaaksi Ylivieskassa sijaitsevasta Raudaskylän lukiosta 1937 ja ryhtyi opiskelemaan teologiaa. Hän osallistui talvisotaan 1939–1940 ja haavoittui menettäen toisen jalkansa. Haikola vihittiin papiksi vuonna 1944.
Haikola jatkoi opintojaan Ruotsissa. Hän suoritti teologian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1947 ja väitteli teologian tohtoriksi Lundin yliopistossa vuonna 1952. Hän toimi Lundin yliopistossa 1948–1956 opettajana, dosenttina ja vt. professorina opetusalueinaan dogmatiikka, etiikka ja kirkkojen tunnustuksia tutkiva symboliikka. Uppsalan yliopistossa hän toimi teologisen etiikan ja uskonnonfilosofian dosenttina 1955–1959 sekä vt. professorina 1957. Haikola siirtyi Helsingin yliopistoon vuonna 1959 saadessaan teologisen etiikan ja uskonnonfilosofian professuurin, jota hän hoiti eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1978.
Haikolan keskeinen tutkimusala oli Lutherin ja myöhäisemmän luterilaisuuden välinen opillinen suhde.
Yhdistyneen kuningaskunnan vaakuna

Kuninkaallinen standaari

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallinen standaari on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan monarkin lippu. Se on lippuversio vaakunan kilvestä. Skotlannissa käytetään omaa lippuversiota Skotlannissa käytettävästä kilvestä. Muissa Kansainyhteisön maissa, joissa kuningatar Elisabet II hallitsee, käytetään lippuversiota kyseisen maan vaakunasta.
Sytokromi c

Sytokromi c (cyt c) on useimmissa soluissa esiintyvä pieni hemiproteiini, joka osallistuu soluhengitykseen. Se koostuu melko lyhyestä peptidiketjusta ja hemistä. Hemi puolestaan koostuu raudasta ja porfyriinirenkaasta, ja toimii niin sanottuna prosteettisena ryhmänä.
Sytokromi c:n hemiosan rauta-atomin hapetustila voi muuttua Fe²⁺  Fe³⁺, joten se voi osallistua solun hapetus-pelkistysreaktioihin elektroninsiirtäjänä. Sytokromi c on solulle tyypillisen elektroninsiirtoketjun osa. Se on keskeisessä roolissa solun aerobisessa metaboliassa (soluhengitys) mitokondrion hengitysketjun yhtenä komponenttina, jossa se siirtää elektroneja kompleksista III kompleksiin IV. Tästä elektronit siirtyvät hapelle, joka yhtyessään vedyn kanssa muodostaa vettä. Sytokromi c on hyvin veteen liukeneva toisin kuin muut sytokromit.

Sytokromi c:n diversiteetti ja evoluutio

Sytokromi c:n peptidiosan massa on yli 12 000 daltonia, ja se koostuu noin sadasta aminohaposta. Koko vaihtelee jonkin verran eri eliöryhmissä. Pisimmän tunnetun sytokromi c:n pituus on 113 aminohappoa, joka vastaa geenissä 339 emäsparia. Vehnällä on 112 ja ihmisellä 104 aminohappoa. Selkärankaisten sytokromi c:t ovat kaikki jokseenkin saman kokoisia.
Vaikka sytokromi-c voi olla eri eliöillä hyvinkin erilainen, lähisukuisilla lajeilla aminohappojärjestys on suhteellisesti hyvin vakaa. Ihmisen ja simpanssin sytokromi c:t ovat identtisiä. Reesusmakakin ja ihmisen välillä on vain yhden aminohapon ero. Myös kanalla ja kalkkunalla on identtiset sytokromi c:t. Proteiinin muutosnopeudeksi evoluutiossa on arvioitu noin 0,05 aminohappomuutosta miljoonaa vuotta kohden.
Kuitenkin vain osa aminohapoista voi muuttua, jottei proteiini kokonaan lakkaisi toimimasta. Suurimmat aminohappotason erot, esim. bakteerien ja selkärankaisten välillä, ovat näin noin 64–69 %.
Pienikokoinen sytokromi c oli ensimmäisiä proteiineja, joiden rakenne selvitettiin laajasti suuressa joukossa eliöitä, ja sillä oli siksi tärkeä osa varhaisessa molekyylievoluution ja molekyylisystematiikan tutkimuksessa.
Puhti

Improvisaatiota, vuorovaikutusta, huumoria

Puhti on nettisivujensa luonnehdinnan mukaan "hullun koheltavaa, välillä herkistyvää, iloista ja paatoksellista tanssijan ja muusikon yhteistyötä". Puhtin esityksissä on tilanteeseen liittyvää improvisaatiota, huumoria ja luontevaa vuorovaikutusta yleisön kanssa. "Kivimäen ja Pirhosen yhteistyötä täytyy ihailla. Komediassa ajoitus on tärkeintä ja sen nämä naiset hallitsevat täydellisesti. Soitto, laulu ja tanssi lyövät heidän työskentelyssään tasavahvasti kättä." --Aamulehti, syyskuu 2007, Merja Koskiniemi

Julkaisut

Puhdin ensilevy Arkistomatkaoppaat CD+DVD (LEMPI002) julkaistiin Kaustinen Folk Music Festivalilla 10. heinäkuuta 2006.

Tunnustuksia

Puhti sai 11. tammikuuta 2008 Kansanmusiikin ja -tanssin edistämiskeskuksen vuoden Wäinö -tunnustuspalkinnon.Vuoden Wäinöksi nimetään kansanmusiikin tai kansantanssin alalla toimiva henkilö, ryhmä tai taho, jolle halutaan osoittaa tunnustusta taiteellisista tai pedagogisista ansioista, elämäntyöstä tai esimerkiksi merkittävästä innovaatiosta alalla. Tunnustus liittyy kansanmusiikin ja kansantanssin alalla kulloinkin meneillään olevaan yleisteemaan.
Puhti nimitettiin Kaustinen Folk Music Festivalin Juhlayhtyeeksi 2006. Tieto julkistettiin Folklandia-risteilyllä 6. tammikuuta 2006.
Fenyylialaniini

Fenyylialaniinin merkitys elimistölle

Fenyylialaniinista muodostuu fenyylialaniinihydroksylaasin (PAH < engl. Phenylalanine hydroxylase) avulla tyrosiinia, joka on melaniini-ihopigmentin, välittäjäaineina toimivien adrenaliinin, noradrenaliinin ja dopamiinin sekä kilpirauhashormonien (tyroksiinin ja trijodityroniinin) esiaste.
Fenyylialaniini kulkeutuu aktiivisesti verenkierron ja aivojen välillä (veriaivoeste) samaa kanavaa kuin tryptofaani, mikä fenyylialaniinia suurina pitoisuuksina saataessa haittaa serotoniinin tuotantoa, koska tämä muodostuu elimistössä tryptofaanista.

Fenyylialaniiniin liittyvät sairaudet

Fenyyliketonuria on harvinainen perinnöllinen tauti, jossa elimistö ei kykene käsittelemään fenyylialaniinia PAH:ta katalysoivan entsyymin puutteen vuoksi. Veren korkea fenyylialaniinipitoisuus vahingoittaa aivojen kehitystä lapsilla, mikä johtaa kehitysvammaisuuteen. Aspartaamin hajotessa elimistössä vapautuu fenyylialaniinia, minkä takia sillä makeutetut elintarvikkeet tulee varustaa varoituksella ”sisältää fenyylialaniinin lähteen”.

Historia

Fenyylialaniini eristettiin ensimmäisen kerran hernekasveista vuonna 1879. Vuonna 1882 sitä valmistettiin ensimmäisen kerran synteettisesti.
Fenyylialaniinin geneettinen koodi ”UUU” oli ensimmäinen tunnistettu kodoni. Marshall Nirenberg huomasi, että urasiilista valmistetun RNA:n lisääminen E. coli -bakteeriin tuotti proteiinia, joka koostui pelkästään fenyylialaniinista.
Viraali (elokuva)

Juoni

Elokuvan tarina koostuu neljästä episodista, jotka nivoutuvat yhteen bitcoin-ryöstön seurauksena. Nuori Janne haaveilee rap-urasta, mutta joutuu kohtaamaan uran alkuvaiheen haasteet. Samaan aikaan poliisi rakastuu muusikkoon, jolla puolestaan on lupaava kansainvälinen ura edessään. Kodinelektroniikkaliikkeessä työskentelevä Mika päätyy rikollisille teille, kun huomaa nykytekniikan tarjoamat uudet mahdollisuudet. Syöpäpotilas Maarit ja pankkiirina työskentelevä Harry tapaavat kymmenen vuotta avioliittonsa päättymisen jälkeen.
Sirkka Saari

Sirkka Kyllikki Suortti, kirjailijanimi Sirkka Saari (s. 8. joulukuuta 1913 Helsinki) on suomalainen kirjailija.