google/wiki40b huggingface dataset:
Kontupohja

Historia

Kontupohjan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1563.
Kontupohja ympäristöineen muodosti oman kunnan. Kunnassa oli 8 349 asukasta vuonna 1902 ja 8 249 asukasta vuonna 1905. Kontupohjan kunta lakkautettiin vuonna 1927 ja liitettiin Kontupohjan piiriin. Kontupohjan kauppalasta tuli piirin keskus. 
Itä-Karjalaan muuttaneet suomalaiset ja amerikansuomalaiset rakensivat 1920- ja 1930-luvuilla Kontupohjasta kaupungin. Virallisesti Kontupohjasta tuli kaupunki vuonna 1938. Stalinin vainoissa (1935–1937) Kontupohjassa vangittiin 11 000 suomalaista. Sotavuosina suuri osa kaupunkia tuhoutui. Jatkosodan aikana 1941–1944 Kontupohja oli Suomen miehittämä.
Kaupunkiin muutti asukkaita 1950- ja 1960-luvuilla etenkin Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja muualta Neuvostoliitosta.

Talous

Kaupungin suurin työnantaja on jo vuonna 1928 toimintansa aloittanut paperitehdas, nykyisin OAO Kondopoga. Se tuottaa sanomalehtipaperia, jota käytetään myös Suomessa. Tehtaalla on viisi paperikonetta ja rahoitukseltaan se on omavarainen, pääasiassa työntekijöidensä ja johdon omistama. Tehdas on myös rahoittanut kaupunkiin ravintolan, Arbatiksi kutsutun kävelykadun, kulttuuritalon, jäähallin (valmistui 2001) ja kalanviljelylaitoksen. Tehdas vaikuttaa Kontupohjan apulaiskaupunginjohtajan valintaan.
Tehdasta on myöhemmin kunnostettu suomalaisvoimin. Lisäksi kaupungissa on valimo, kivenjalostamo, tiilitehdas ja rehutehdas sekä lähistöllä toimivat titaani- ja vanadiinikaivokset sekä marmorilouhos. Kontupohjan tiilitehdas tuottaa noin kolmanneksen Karjalan tasavallan rakennusmateriaaleista. Kontupohja tuottaa noin 25 % Karjalan tasavallan teollisuustuotannosta.
Kaupungin keskustassa toimii hotelli Kivats (rakennettu 1973).

Liikenne

Kontupohjan rautatieasema on Venäjän päärataverkkoon kuuluvan Murmanskin radan varrella; asemarakennus sijaitsee kaupunkikeskustan pohjoisosissa. Pietarista Kuolan niemimaalle johtava valtatie M18 (eurooppatie E 105) ja sen kanssa Petroskoin ja Karhumäen osuudella rinnakkainen kantatie P15 tarjoaa toimivan maatieyhteyden myös sujuvalle alueelliselle bussiliikenteelle.

Nähtävyydet

Kontupohjan huomattavin nähtävyys oli vuonna 1774 valmistunut Uspenskin kirkko, joka oli pyhitetty Neitsyt Marialle. Kirkko oli rakennettu pyöröhirsistä ja se edusti perinteistä karjalaista kirkonrakennuskulttuuria. Se tuhoutui tulipalossa elokuussa 2018. Kirkon lähistöllä on säilynyt myös useita vanhoja karjalaisia taloja. Kaupungissa on myös kotiseutumuseo.

Urheilu

Kontupohjassa hiihto on suosituin urheilulaji. Kontupohjasta ovat kotoisin hiihtäjät Olga Vodolazova (o.s. Rokko), Larisa Lazutina (o.s. Ptitsyna) ja Jevgenija Medvedeva-Arbuzova. Kontupohjaan valmistui Karjalan tasavallan ensimmäinen jäähalli vuonna 2001. Hallin rahoitti OAO Kondopoga. Kaupungissa pelaa toiseksi korkeimman sarjatason eli VHL-liigan joukkue HK VMF Karjala joka toimii samalla SKA Pietarin farmiseurana.
Boris Rotenberg (jalkapalloilija)

Ura

Rotenberg asui Suomessa vuodet 1991–2004 ja edusti juniorina Helsingin Ponnistusta, Helsingin Jalkapalloklubia ja FC Jokereita. Kaudella 2003 hän kuului Jokereiden edustusjoukkueeseen, mutta ei debytoinut Veikkausliigassa. Kaudet 2004–2005 hän edusti HJK:n reservijoukkuetta Klubi 04:ää. Juniorivuosinaan Rotenberg pelasi myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Rotenberg palasi Pietariin yliopisto-opintojen vuoksi, mutta päätyi jatkamaan jalkapallouraansa paikallisen pääsarjaseuran Zenitin kakkosjoukkueessa. Sittemmin hän pelasi lainalla useissa muissa seuroissa. Hän debytoi Venäjän valioliigassa Šinnikin riveissä 12. heinäkuuta 2008 ottelussa Krylja Sovetovia vastaan. Kaudella 2009 hän teki läpimurtonsa Himkissä.
Heinäkuussa 2008 Israelin Ligat ha'Alin Hapoel Petah Tikva osoitti kiinnostusta Rotenbergia kohtaan. Juutalaisuutensa takia Rotenbergia ei olisi laskettu ulkomaalaiseksi Israelissa.
Helmikuussa 2011 Rotenberg siirtyi vapaana pelaajana Dynamo Moskovaan, jonka kanssa hän teki 2,5-vuotisen sopimuksen.
Vuodesta 2016 alkaen Rotenberg on edustannut Lokomotiv Moskovaa. Vuonna 2018 hän voiiti Venäjän jalkapalloliigan.
George Harpur Crewe

George Harpur Crewe (1795–1844) oli englantilainen poliitikko, joka edusti tory-puoluetta maansa ylähuoneessa vuosina 1835–1841. Hän oli aatelisarvoltaan baronetti. Perhe vaihtoi nimensä Harpurista Creweksi vuonna 1808; myöhemmin on käytetty yhdysnimiä Harpur Crewe ja Harpur-Crewe.
Crewe oli kiinnostunut luonnontieteistä ja keräsi suuren kokoelman perhosia, täytettyjä eläimiä ja muita luonnontieteellisiä keräilykohteita. Hän laajensi myös sukunsa taidekokoelmaa. Hän oli vuonna 1836 perustetun yhdistyksen Derby Town and County Museum and Natural History Societyn ensimmäinen puheenjohtaja – yhdistys käynnisti Derbyn kaupunginmuseon.  Monia Crewen keräämiä taide-esineitä on myös esillä suvun kartanossa Calkessa. George Harpur Crewe oli hyväntekijä, joka lahjoitti varat läheisen Ticknallin kylän koulun ja uuden kirkon rakennuttamiseen. Kirkon piirustukset tilattiin Henry Isaac Stevensiltä, jonka kuuluisampiin töihin kuuluu Pyhän Alkmundin kirkko Derbyn keskustassa.
George Harpur Crewe peri aateliarvon ja sukunsa tilukset vuonna 1819. Tiluksiin kuuluivat Arlestonin, Boultonin, Breadsallin, Calken, Smisby, Stantonin, Swarkstonen, Ticknallin ja Twyfordin tilat, yhteensä 44 km² (11 000 acrea) Derbyshiressä ja 93 km² (23 000 acrea) Staffordshiressä. Hänet tunnettiin liberaalina vuokraisäntänä ja suurena hyväntekijänä. Hän oli kiinnostunut myös maanviljelyksen uudistamisesta, ja kasvatti tiluksillaan harvinaislaatuista lammasrotua portlandinlammasta.
Rohtosalkoruusu

Ulkonäkö

Rohtosalkoruusu kasvaa 60–130 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pystykasvuinen ja samettikarvainen. Suuret lehdet ovat matalasti 3–5-liuskaiset ja samettimaiset. Kukkiminen tapahtuu loppukesästä ja kestää lyhyen ajan. Kukat kasvavat tavallisesti yksittäin lehtihangoissa. Ne ovat 3–5 cm leveät ja valkoiset, vaaleanpunertavat. Juuri on paksu ja valkoinen, ja siitä käytetään myös nimeä alteanjuuri.
Kasvia lisätään joko juuriversoista tai siemenistä, jotka riivitään syksyllä ja kylvetään toukokuun alussa. Taimet siirretään kosteaan tai märkään maaperään aurinkoiselle paikalle.

Käyttö

Rohtosalkoruusun juuresta saatavaa maitiaisnestettä on käytetty eri tavoin. Tahmeaa mahlaa tai siirappia on keskiajalla käytetty flunssan lievittämiseen ja sillä on lääkitty kipeää kurkkua. Muinaisessa Egyptissä rohtosalkoruusun juurimahlaa sekoitettiin pähkinöihin ja tarjoiltiin kuninkaallisille herkkuna. Alteanjuuri oli herkkua myös muinaisille roomalaisille. Ranskassa 1800-luvulla kondiittorit keksivät makeuttaa maitiaisnesteen ja sitten vatkata sen vaahdoksi, josta muotoiltiin vaahtokarkkia. Englanninkielessä on yhä näkyvissä vaahtokarkin (engl. marshmallow) alkuperäinen raaka-aine: rohtosalkoruusun englanninkielinen nimi on marshmallow. Tämä nimi taas juontuu rohtosalkoruusun kasvupaikasta eli marskimaa, suomaa (engl. marsh) ja kasvin heimosta eli malvakasvit (engl. mallow). Nykyisin vaahtokarkkeihin ei enää kuitenkaan käytetä rohtosalkoruusun juurta.

Käytettävät osat

Kasvin lehtiä kerätään kesällä ja käyttää niitä yrittiteehen. Vähintään kaksivuotiaan kasvin juuret korjataan syksyllä ja kuivataan. Kuivatuista juurista voi valmistaa jauhetta, uutetta, siirappia sekä yrttiteetä. Lääkintään käytetään nimenomaan alteanjuurta. Useat malvaheimon kasveista ovat lima-ainepitoisia: lima-aineet hellivät ihmisen kehon limakalvoja. Tähän tarkoitukseen voi tehdä yrittiteetä, jonka valmistukseen voi lehtien ja juurien lisäksi käyttää myös Althaea officinaliksen kukkia. Yrttiteesekoituksiin malvat antavat täyteläistä makua.

Rohdoskäyttö

Rohtosalkoruusun lima-aineet lievittävät tulehdusta ja voivat hillitä yskänärsytystä. Tulehdusta lievittävä vaikutus perustuu siihen, että rohtosalkoruusu tehostaa elimistön puolustusjärjestelmää. Lisäksi kasvilla on antiseptinen vaikutus eli se tuhoaa bakteereitä ja muita pieneliöitä. Kasvin käyttökohteita ovat yskä ja hengitystievaivat, kuten kurkkukipu ja keuhkoputkentulehdus. Muita käyttökohteita ovat virtsateiden hoito, akne ja palovammat. Jäähdytettyä yrttiteetä voi käyttää suun tulehdusten hoitoon. Officinalis kasvien nimessä viittaa yleensä lääke- tai rohdoskäyttöön, ja usein se esiintyy myös syötävän kasvin nimessä.
Rohdoskäytöstä on hyvä keskustella lääkärin ja luonnonlääkintään perehtyneen hoitoalan ammattilaisen kanssa. Rohtosalkoruusu-uutteen käyttö voi vaikuttaa muiden lääkeaineiden imeytymiseen. Rohtosalkoruusu myös alentaa verensokeritasoa, joten esimerkiksi insuliinilääkitystä käyttävä ei saa käyttää sitä neuvottelematta lääkärin kanssa.

Vaikuttavat aineet

Rohtosalkoruusun juuren vaikuttavat aineet ovat fenolihappoja ja flavonoideja, ja se sisältää pääasiassa lima-aineita.
Alain Laroche

Ura

Laroche pelasi yliopistokoripalloa Pohjois-Floridan yliopistossa, jossa hän teki viimeisenä kautenaan 18,2 pistettä ottelua kohden. Ensimmäisen ammattilaiskautensa Laroche pelasi Alankomaissa Hanzevast Capitalsin joukkueessa, mutta ehti pelata vain neljä ottelua. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Universidad de Concepcióniin, jonka riveissä hän voitti pronssia. Seuraavaksi kaudeksi Laroche siirtyi Korihaiden joukkueeseen, jonka hän johdatti aina pudotuspeleihin saakka. Hänen kahden pisteen heittoprosentti oli SM-sarjan historian kolmanneksi paras.
Kaudella 2009–2010 Laroche valittiin D-liigaan. Utah Flash varasi hänet 101. pelaajana.
Google Knowledge Graph

Google Knowledge Graph on tietopankki, jota on vuodesta 2012 käytetty näyttämään tietoa Google-hauissa.

Historia

Google Knowledge Graph aloitti toimintansa 16. toukokuuta 2012. Aluksi se oli käytössä vain Yhdysvalloissa. Knowledge Graph julkaistiin 4. joulukuuta 2012 seitsemällä muulla kielellä: espanjaksi, ranskaksi, venäjäksi, saksaksi, japaniksi, italiaksi ja portugaliksi.
Google osti huhtikuussa 2013 Waviin, jonka työntekijät siirtyivät työskentelemään Knowledge Graphin parissa.

Toiminta

Knowledge Graph hakee tietonsa eri tietokannoista. Sen käyttämiä tietokantoja ovat muun muassa The World Factbook, Freebase, Wikipedia ja  Wikidata. Puheassistenssi Google Now käyttää käyttäjien kysymysteen vastaamiseen Knowledge Graphin tietoja.
Knowledge Graph näyttää käyttäjälle kuvan ja lyhyitä perustietoja aiheesta, lyhyen kuvauksen aiheeseen liittyvästä Wikipedia-artikkelista sekä aiheeseen liittyviä hakuja. Aiheeseen liittyvien Wikipedia-artikkelin johdannon näkyminen Knowledge Grapgissa mahdollistaa sen tietojen muuttamisen muuttamalla Wikipedia-artikkelin johdantoa. Knowledge Graph pyrkii mukauttamaan näyttämäänsä tietoa käyttäjän maantieteellisen sijainnin ja kulttuurin mukaan. Knowledge Graphin tieto näkyy käyttäjälle tietolaatikossa, joka on työpöytänäkymässä hakutulosten oikealla puolella ja mobiilinäkymässä niiden yllä.

Vaikutukset

Monet Google-haun käyttäjät hakevat Googlesta vastauksia yksinkertaisiin kysymyksiin. Knowledge Graph näyttää perustiedot nopeasti tietolaatikossa, joten se on vähentänyt klikkauksia Google-haun tuloksiin. Aiemmin monet käyttäjät ovat hakeneet kysymyksiinsä vastauksia Wikipedian artikkelista, mutta tämä on vähentynyt Knowledge Graphin julkaisun jälkeen.
Särkijärvi (Tampere, Terälahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Ilvesjoen valuma-alueeseen (35.385) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,9 metriä mpy.
NXIVM

NXIVM on yhdysvaltalainen seksikultti joka toimi 20 vuotta. Sen johtaja oli Keith Raniere, joka pidätettiin maaliskuussa Meksikossa. Sitä rahoittivat kanadalaiset Seagram-viskiyhtiön perijättäret Clare ja Sara Bronfman. Raniere ja Bronfmanit on pidätetty ja heitä vastaan on alkanut oikeuskäsittely heinäkuussa 2018.
Marija Kljonova

Marija Vasiljevna Kljonova (ven. Мари́я Васи́льевна Клёнова, 1898–1976) oli venäläinen merigeologi ja yksi Neuvostoliiton meritieteen perustajista.
Kljonova suoritti opintonsa ja myöhemmin myös työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Antarktiksen tutkimuksen neuvostossa. Tänä aikana hän vietti lähes 30 vuotta napaseutuja tutkien. Hänestä tuli ensimmäinen Antarktiksella ja erityisesti Australialle kuuluvalla Macquariensaaren tutkimusasemalla toiminut naispuolinen tutkija.

Ura

Kljonova aloitti uransa merigeologian tutkijana 1925 Neuvostoliitolle kuuluneella tutkimusalus Perseuksella, joka liikkui Barentsinmerellä sekä Novaja Zemljan, Huippuvuorten ja Frans Joosefin maan saaristossa. Vuonna 1933 Kljonova laati ensimmäisen kattavan kartan Barentsinmeren pohjasta.
Vuonna 1949 Kljonova siirtyi Neuvostoliiton tiedeakatemian Širšov-instituutin vanhemmaksi tutkijaksi. Hän analysoi merenpohjan geologiaa Atlantin valtameressä, Antarktiksella sekä Kaspian-, Barentsin- ja Vienanmerissä. Eteläisen pallonpuoliskon kesällä 1956 hän matkusti venäläisen meritiederyhmän kanssa kartoittamaan Antarktiksen rannikon siihen asti tutkimattomia alueita.
Kljonovan laakso (84°36′N, 55°00′W ), jonka Neuvostoliiton Pohjoisen laivaston hydrograafinen tutkimusretki löysi 1981–1983 on nimetty hänen kunniakseen. Samoin Kljonovan kraatteri Venuksessa sekä Antarktiksella sijaitseva Kljonovan huippu.

Vaikutus

Kljonovan työ edesauttoi ensimmäisen Antarktiksen karttakokoelman luomista. Siitä tuli uraauurtava teos, jonka neljä osaa julkaistiin Neuvostoliitossa. Tohtori Kljonova vietti suurimman osan ajastaan tehden havaintoja venäläisillä jäänmurtajilla Ob ja Lena. Hänen ryhmänsä teki mittauksia Antarktisen ja sen lähialueiden vesillä. Kljonovan mukana Ob-murtajalla oli seitsemän naista. Rantautumista ei tuohon aikaan sallittu naisille kuin harvoin, joten heidän täytyi luottaa miespuolisiin kollegoihin mittausten ja näytteiden kokoamisen suhteen. Näiden matkojen välissä hän työskenteli Mirnyissä, joka on venäläinen tukikohta Kuningatar Maryn maassa (jota käyttävät myös Australian ja Puolan tutkimusasemat). Kotimatkalla Kljonova kävi maissa Macquariensaarella, jossa hänestä tuli ensimmäinen siellä koskaan käynyt naispuolinen tieteilijä.
Teuri Haarla

Teuri Heikki Ismaro Haarla (s. 9. helmikuuta 1955 Turku) on suomalainen ympäristötaiteilija.
Ite-taiteilijoita kartoittavan Erkki Pirtolan mukaan Haarlan pääteoksiin kuuluu Ateneumin puistikkoon 1990-luvulla noussut ”eroottis-ekologinen maateos” Maatuma, jossa ”ihmispuun seksuaalikierto yhtyi Tuonelan paskaan kastemadon kautta”. Soinisen koulun pihalle Helsingin Pukinmäkeen syntyi vuonna 1998 Haarlan teos Maa-isä / Jättiläisen jalanjälki, suu ja nenä. Toukokuussa 2010 Haarla piti galleria Jangvassa Helsingissä näyttelyn Egokatastrofi. Siihen kuului performanssi, jossa taiteilija ratsasti puisella ”Ihmisulosteen ideaalin prototyypillä” ja tunkeutui Äiti maan kohtuun. Ulosteprototyyppi oli jo 2004 esillä Kiasman lähellä. Uloste, komposti ja multa ovat muutenkin olleet keskeisiä teemoja taiteilijan työssä.
Haarla aloitti taiteellisen työskentelynsä 1980-luvulla. Espoon Kilon kaatopaikkanäyttelyssä 1986 hän teki ensimmäisen tilateoksensa Komposti-äiti. Haarla luonnehtii 1980–1990-luvun teoksiaan Pirtolan haastattelussa ”karvanaamoiksi ja vittupäiksi”.
Teuri Haarlan isä oli näyttelijä ja teatterinjohtaja Saulo Haarla. Hänen sisarensa on muusikko Iro Haarla.
Anna opettajana

Juoni

Anna opettajana kertoo Annan vuosista Summersiden koulun rehtorina. Se käsittää noin kolmivuotisen ajanjakson Annan elämästä kihlautumisesta Gilbert Blythen kanssa aivan häitä edeltävään aikaan. Tämän ajanjakson hän asuu Poppelipuisto -nimisessä talossa, jota emännöivät leskeksi jääneet Kate- ja Chatty-tädit sekä taloudenhoitajatar Rebecca Dew. Anna vierailee kotonaan Vihervaarassa vain lomillaan. 
Kirja eroaa kerronnallisesti muista Anna-kirjoista siinä suhteessa, että merkittävä osa Anna opettajana -teoksesta koostuu Annan Gilbertille lähettämistä kirjeistä. Välissä on kuitenkin tavallisia kaikkitietävän kertojan kertomia jaksoja.
Summersiden koulun rehtorina Anna kohtaa monenlaisia haasteita. Ensinnäkin hänen on voitettava oppilaat puolelleen, sillä hänen oppilaistaan suuri osa kuuluu paikkakunnan merkittävimpään ja vaikutusvaltaisimpaan sukuun Pringleihin. Heidän johtohahmonsa koulussa Jen Pringle on päättänyt kääntää kaikki oppilaat Annaa vastaan. Annan opettajakollega, ilkeä ja pisteliäs vanhapiika Katherine Brook myös inhoaa Annaa, mutta ajan mittaan Anna onnistuu valloittamaan myös Katherinen sydämen puolelleen ja heistä tulee hyviä ystäviä, millä on suotuisia vaikutuksia myös Katherinen elämään. 
Lisäksi Anna saa hyvän ystävän Poppelipuiston naapurissa asuvasta nuoresta, yksinäisestä ja äidittömästä lapsesta Elizabeth Graysonista. Kirja päättyy siihen, kun Anna lopettaa toimensa koulun rehtorina ja matkustaa Vihervaaraan  Avonleaan valmistelemaan häitään Gilbertin kanssa.
Laivaston säiliölaiva

Laivaston säiliölaiva on merivoimien huoltoalus.
Alus on yleensä tavallinen noin 12–16 000 tonnin tankkilaiva, jotka kuljettavat ensisijaisesti polttoöljyä, merellä toimivien laivasto-osastojen käyttöön. Vaikka ydinvoima on käytössä suurvaltojen lentotukialuksissa ja sukellusveneissä, lähes kaikki muut sota-alukset käyttävät polttoaineenaan polttoöljyä.
Nämä alukset olivat olennaisessa osassa mm. saattueissa Venäjälle Toisen maailmansodan aikana; niistä tuhoutui tunnetuimpana saattueen PQ17 mukana kulkenut H.M.Aux.S. Aldersdale.
Laivaston säiliölaivassa on yleensä oma puolustusaseistus ensisijaisesti ilmahyökkäyksiä vastaan; tällaiset alukset kulkevat laivastojen mukana pitkissä operaatioissa. Ne mahdollistavat jopa kuukausien mittaiset operaatiot merellä.
Rantsila

Kyliä

Kerälä, Kirkonkylä, Kärsämä, Mankila, Savaloja, Sipola

Ruokakulttuuri

Rantsilan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla rössypotut ja ohrarieska.
Prayer In The Square

Prayer In The Square (suom. "Rukoushetki aukiolla" tai "Rukoilija aukiolla") on kristillinen, kaikille avoin ja ilmainen rukoustapahtuma Times Square -alueella New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Kadulla tapahtuvan julkisen rukouksen ja ylistyksen tarkoituksena on koota kristityt samaan tapahtumaan rukoilemaan tunnin ajaksi kaupungin ja kansan tulevaisuuden puolesta. Tapahtumaa näytetään myös suurelta News Astrovision screen -ruudulta One Times Square -rakennuksesta tapahtumaan osallistuville. Useat radiokanavat lähettävät sen suorana sekä lisäksi internetin kautta. Tapahtuman alkuvuosina sen järjesti Times Square Church -seurakunta, mutta myöhemmin on pyritty vähentämään nimien ja seurakuntien mainostamista ja julkisuutta.  Tapahtuma on levinnyt ainakin Belfastiin 26. syyskuuta 2010 pidetyssä tapahtumassa, joka oli nimetty Prayer @ The Square 2010.
Tapahtumalle on valittu raamatunkohta: 2. aikakirja. 7:14 "...mutta minun kansani, joka on otettu minun nimiini, nöyrtyy, ja he rukoilevat ja etsivät minun kasvojani ja palajavat pahoilta teiltänsä, niin minä kuulen taivaasta ja annan anteeksi heidän syntinsä ja teen heidän maansa jälleen terveeksi."
Seuraavat metrot kulkevat pysäkin Time Square - 42 Street kohdalta: A, C, E, N, Q, R, W, S, 1, 2, 3 ja 7.
Korsikankoira

Ulkonäkö

Vaikka korsikankoira luokitellaan kotimaassaan virallisesti FCI:n 5-ryhmään, se muistuttaa kuitenkin ulkonäöllisesti eniten 2-ryhmän são miguelinfilan ja uruguayncimarrónin tyyppisiä mastiffeja. Se on keskikokoinen ja sillä on kevyt, mutta vankka rakenne. Keskimääräinen säkäkorkeus on 55 cm. Karvepeite on sileää ja vaihtelee lyhyestä keskipitkään. Väritys on yleensä ruskeajuovikas. On olemassa yksilöitä joilla on valkoinen rintakehä, mutta se luetaan virheeksi.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on erittäin reviiritietoinen ja työskentelee sille vieraassa ympäristössä melko epävarmasti. Se suhtautuu epäluuloisesti vieraisiin ja puolustaa omistajansa omaisuutta kiivaasti. Se ei tule toimeen vieraiden koirien kanssa. Korsikankoira on älykäs ja kotioloissa rauhallinen, mutta ulkona eloisa. Sen täytyy päästä metsästämään tai tekemään muuta työtä, sillä ilman oikeanlaista aktivointia se turhautuu. Se ei sovellu yksinomaan perhekoiraksi.

Alkuperä

Korsikankoira polveutuu mahdollisesti muinaisesta sikakoirasta, jota käytettiin metsästys-, hälytys- ja vahtikoirana. Korsikan kaltaisille saarille saapui usein piraatteja, minkä vuoksi tarvittiin voimakkaita koiria puolustamaan kotia. Alun perin rotua käytettiin myös karjanajoon ja paimentamiseen. Nykyisin se on lähinnä metsästyskoira. Vuonna 2003 Ranskan kennelliitto hyväksyi sen viralliseksi roduksi.
Hjalmar Munsterhjelm

Magnus Hjalmar Munsterhjelm (19. lokakuuta 1840 Tuulos – 2. huhtikuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Han oli 1800-luvun loppupuolen romanttista taidesuuntausta edustanut suomalainen maisemamaalari. Hänellä on arvostettu asema Suomen taidehistoriassa, vaikka hän aikanaan oli tuotannossaan epätasainen.

Nuoruusvuodet ja opinnot

Hämeestä kotoisin oleva Hjalmar Munsterhjelm syntyi Tuuloksen Toivoniemen kartanossa 19.10.1840. Vanhemmat, aliratsumestari Gustaf Riggert Munsterhjelm ja Mathilda Charlotta Eleonora von Essen toivoivat pojasta taidemaalaria, mutta Hjalmar itse haaveili merikapteenin ammatista. Hän kävikin Turun merikoulua ja osallistui kahdelle Espanjan-purjehdukselle vuosina 1858 ja 1859. Vuonna 1860 isä Gustaf kuitenkin vei pojan Düsseldorfiin, missä tämä pääsi Werner Holmbergin yksityisoppilaaksi. Kun Hjalmar Munsterhjelm kesällä 1865 valmistui Düsseldorfin taideakatemiasta, hän oli ensimmäinen koko kurssin läpikäynyt suomalaistaiteilija. Kotimaassaan Munsterhjelm olikin yksi harvoista perusteellisen ammatillisen koulutuksen saaneista taidemaalareista ja sen ansiosta teknisesti erittäin taitava. Pitkäaikainen opiskelu kertoi myös Munsterhjelmin epävarmuudesta taiteilijana: hän oppi käyttämään erilaisia vaikutteita ja esikuvia varsin vapaasti tavoitteidensa ja yleisön odotusten mukaisesti.
Dûsseldorfin koulun jälkeen Munsterhjelm opiskeli vielä Karlsruhessa Staatliche Akademie der bildenden Künstessä (1865–1866) ja Hans Guden yksityisoppilaana (1867–1870). Suomeen hän palasi, kun Saksan ja Ranskan välille syttyi 1870 sota.

Maalaismaiseman kuvaaja

Hjalmar Munsterhjelm teki useita kesämatkoja Savoon ja Karjalaan tutustuen muun muassa Vuoksen rannan kansallismaisemiin. Luonnonkaunis koskimaisema kiehtoi taiteilijaa, joka valmisteli Imatraa ja sen lähiseutuja esittelevää kuvateosta "Album d'Imatra par Hj. M-m" (1872). Munsterhjelm itse piti parhaana aiheenaan Ruokolahden Vallinkoskea. Samoihin aikoihin Munsterhjelmin maalausten mukaan toteutettuja maisema-aiheita painettiin myös Suomea esittelevään kuvajulkaisuun Matkustus Suomessa (Zachris Topelius, 1873).
Hjalmar Munsterhjelm oli uransa huipulla 1870-luvun alussa. Hänen kotimaassa tekemiensä matkojen tuloksena syntyneitä komeita maisemamaalauksia oli esillä niin Münchenissä, Bremenissä, Hannoverissa, Wienissä, Lontoossa, Pietarissa, Göteborgissa kuin Helsingissäkin.

Tuotanto

Hjalmar Munsterhjelmin tuotantoa hallitsee romanttissävyinen tunnelmakuvaus. Hän pyrki näkemään luonnon kokonaisuutena, pikemminkin tunnelmana kuin realistisena kuvauskohteena. Kasvu- ja elinympäristönsä vuoksi Munsterhjelm on muistettava ennen kaikkea Hämeen kuvaajana: hänen teoksissaan toistuvat järvi- ja peltomaisemat.
Düsseldorfin vuosien varhaistuotanto on vielä epäitsenäistä, eikä se kerro varhaiskypsästä lahjakkuudesta.

Kunnianosoitukset

Hjalmar Munsterhjelm sai Pietarin taideakatemian arvonimen "toisen luokan taiteilija" 1872 ja "ensiluokan taiteilija" 1873. Akateemikoksi hänet valittiin vuonna 1874. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen valtion maisemamaalauskilpailun. Ruotsin taideakatemian jäseneksi Munsterhjelm valittiin 1897.