Necronomicon (Simon)

Simonin johdanto

Kirjan aloittaa noin 50 sivua pitkä johdanto (noin 250 sivusta), joka on ainoa osa jonka Simon itse sanoo kirjoittaneensa. Siinä kerrotaan kuinka Simon, joka sanoo olevansa entinen pappi, kumppaneineen sai salaperäiseltä munkilta käsiinsä kreikkalaisen Necronomiconin laitoksen. Johdannossa Simon myös osoittaa väitettyjä yhtäläisyyksiä Lovecraftin, hänen mytologiansa, Aleister Crowleyn ja sumerilaisen mytologian välille, minkä lisäksi hän vertailee näitä muihin uskontoihin (varsinkin kristinuskoon, wiccaan ja satanismiin). Teorian Crowleyn ja Lovecraftin välisestä yhteydestä esitti alun perin brittiläinen okkultisti Kenneth Grant.
Lisäksi johdanto sisältää varoituksen kirjan voimasta: sen mukaan varomaton käyttäjä saattaa joutua kirouksen uhriksi ja että se saattaa olla jopa hengenvaarallinen. Sen mukaan rituaaleja yrittävän on oltava mielenterveydeltään ja tahdonvoimaltaan hyvin vahva tai kirja on äärimmäisen vaarallinen. Johdannossa myös väitetään että sen julkaisijat joutuivat kirouksen uhriksi. Lisäksi varoitetaan hyödyntämästä länsimaisen taikuuden perinteitä Necronomiconin loitsuissa ja rituaaleissa, sillä niillä ei ole vaikutusta kirjassa käsiteltyihin olentoihin. Myös kirjan markkinointi tarjosi vastaavia sensationalistisia väitteitä kirjan taikavoimista. Sen takakansi väittää sen olevan "voimakkain ja mahdollisesti vaarallisin 'musta kirja' joka länsimaissa tunnetaan", ja että kirjan rituaalien avulla voi todella tuoda erilaisia hirviöitä ja olentoja "fyysiseen olomuotoon".

"Hullun arabin" kehystarina

Simonin johdannon lisäksi kirjassa on kehystarina, jonka kirjoittajaa kutsutaan "hulluksi arabiksi" ("Mad Arab"). Tämä on todennäköisesti yritys sitoa kirja Cthulhu-mytologiaan vahvemmin, sillä Lovecraftin tarinoissa mainittiin usein "hulluksi arabiksi" kutsuttu Abdul Alhazred, joka kirjoitti Lovecraftin fiktiivisen Necronomiconin. Kertojaa ei kuitenkaan suoraan nimetä. Kehystarina on nimeltään "The Testimony of the Mad Arab" ("Hullun arabin todistus") ja se on jaettu kahteen osaan muodostaen kirjan varsinaiselle rituaaleja ja taikoja sisältävälle ytimelle prologin ja epilogin.
Ensimmäisessä osassa "hullu arabi" selostaa miten hän sai ensimmäisen kerran tietoonsa salaisuudet jotka hän kirjaan kirjoittaa, kun hän vahingossa päätyi todistamaan muinaisten jumalien kultin rituaalia. Epilogissa demonit ja hirviöt vainoavat häntä. Hän pelkää että hänen palvomansa vanhemmat jumalansa ovat hylänneet hänet ja demonit vainoavat häntä jonkin epähuomiossa tehdyn synnin takia. Kehystarinan toinen osa jää tarinaltaan kesken, kertojan yrittäessä saattaa työstään mahdollisimman suuren osan loppuun ennen kuin hirviöt vievät hänen henkensä.

Necronomiconin taikuus

Suuri osa kirjasta on ohjeistusta taikuuteen ja manauksiin. Kirja sisältää kuvauksia useista loitsuista, maagisista sineteistä ja rituaaleista. Suurin osa näistä on tarkoitettu pahojen henkiolentojen karkoittamiseen tai vanhempien jumalien avuksi kutsumiseen. Jotkut niistä ovat kirouksia vihollisia vastaan. Loitsut on kirjoitettu pääosin englanniksi, tiettyjen fraasien ja satunnaisten katkelmien ollessa sumeriksi.
Monet Necronomiconin maagisista sineteistä liittyvät johonkin tiettyyn jumalaan tai henkiolentoon ja niitä käytetään sellaisen kutsumisessa avuksi. Joissain tapauksissa sinettien tekemiseen annetaan erityisiä ohjeita, kuten materiaali johon se tulisi kaivertaa tai mihin aikaan päivästä se pitäisi tehdä; muissa tapauksissa kirjassa on esitelty vain sinetti.