google/wiki40b huggingface dataset:
Aukkoautomatiikka

Aukkoautomatiikka on monista kameroista löytyvä puoliautomaattinen kuvausohjelma, jossa kuvaaja säätää kameran aukon haluamakseen ja kameran automatiikka säätää suljinajan aukkoarvoon sopivaksi niin että oikeanlainen valotus saavutetaan. Aukkoautomatiikka (engl. Aperture Priority) lyhennetään yleensä Av.
Aukkoautomatiikka on hyvä valinta kuvaajalle, joka haluaa vaikuttaa joihinkin säätöihin, kuten ISO-herkkyyteen ja syvyysterävyyteen ja antaa kameran säätää valotuksen ympäröivään valaistukseen sopivaksi. Esimerkiksi orjasalamaa käytettäessä on kuvaajan säädettävä aukko itse, jotta salama valottaa kuvan oikein.
Kansan Lehti (1893–1897)

Kansan Lehti oli Helsingissä vuosina 1893–1897 ilmestynyt aikakauslehti.
Matti Heleniuksen ja hänen tulevan vaimonsa Alli Tryggin toimittama Kansan Lehti ilmestyi aluksi neljästi vuodessa, vuosina 1895–1896 viikkolehtenä ja samalla muutamina hajanumeroina. Uskonnollissävyinen lehti ajoi kansanopisto-, nuorisoseura- ja raittiusasiaa sekä työväenasiaa wrightiläisessä hengessä. Sen rinnalla ilmestyi ruotsinkielinen versio Folkets Blad. Viikkolehden liitteenä julkaistiin vuonna 1896 Työväen Lehteä.
Kolmen tuhannen kappaleen levikkiin yltänyt Kansan Lehti yhdistettiin vuoden 1897 alussa Raittiuden Ystävien Aamunairueen, jolloin Heleniuksen toimittaman uuden lehden nimeksi tuli Kyntäjä.
Tshopo

Tshopo on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Kisangani. Vuoden 2005 perustuslakiin kirjatussa hallinnonuudistuksessa se erotettiin Orientalen maakunnasta. Sen pinta-ala on 199 567 neliökilometriä.
Prosessinkehittäminen

Prosessiajattelu

Tyypillisesti prosessi lähtee prosessin asiakkaan tarpeen havaitsemisesta ja päätyy tarpeen tyydyttämiseen esimerkiksi tuotteen, palvelun tai informaation tuottamisen tai toimittamisen avulla. Tyypillinen esimerkki prosessista on tuotteen toimittamisen prosessi (tai tilaus-toimitus prosessi). Prosesseja voidaan tarkastella ainakin tavaravirran, informaatiovirran ja rahavirran näkökulmista.
Toimintoja pyritään virtaviivaistamaan, ja asioita halutaan ajatella uudella tavalla, kyseenalaistaen.
Prosessien kehittämiseen on olemassa lukuisia eri tapoja. Oleellista eri kehitystavoissa on se, että tiedetään lähtötaso, mihin prosessilla pyritään ja miten tavoitteeseen aiotaan päästä. Organisaation lähtötasoa ja -tilannetta (mistä lähdetään) kuvataan prosessikarttojen/prosessikuvien avulla, joilla kuvataan toiminnot ja toimintojen välisiä sidokset. Tavoitetilanne (mihin mennään) tulee perustua organisaation visioon, strategiaan ja tavoitteisiin eli näkemykseen siitä millainen organisaation tulisi olla tulevaisuudessa. Kun tiedetään lähtö- ja tavoitetilanne, laaditaan toimintasuunnitelma kuinka tavoitetilanteeseen päästään. Toiminnankehittäminen tapahtuu usein toiminnankehitysprojektin avulla, jota varten laaditaan projekti ja/tai toimintasuunnitelma. Suunnitelman on oltava yleisesti organisaation tiedossa, jotta eri sidosryhmät ovat tietoisia tavoitteista.

Asiakaskeskeisyys

Tiivis yhteistyö asiakkaan kanssa (erityisesti sisäisen asiakkaan kanssa) on yksi tyypillinen tapa kehittää prosessia: pyritään selvittämään mitkä prosessin osat tuottavat asiakkaalle arvoa ja mitkä eivät, minkä jälkeen arvoa tuottamattomat osat poistetaan. Prosessien toimintaa ja niiden hyvyyttä voidaan mitata sen asiakkaiden tyytyväisyyden avulla - pyritään tarkoituksenmukaiseen toimintaan, ei välttämättä maailmanluokan parhaisiin käytäntöihin.

Laatutyökalut ja muutosjohtaminen

Prosessinkehittämiseen liittyy olennaisesti erilaiset laatutyökalut. Pelkästään työkalujen ja tekniikoiden oikeaoppinen käyttö ei takaa onnistumista. Suurin onnistumisen este on pelko, ja siitä seuraava muutosvastarinta. Siksi taitava muutosjohtaminen kuuluu prosessinkehittämiseen.

Soveltamisalueet

Perinteisesti laatujohtaminen ja prosessinkehittäminen ovat ensin olleet käytössä tuotannossa, minkä jälkeen sitä on sovellettu myös muihin organisaation alueisiin kuten toimistotöihin (tietotyö). Prosesseja voidaan tarkastella oman organisaation arvoketjuun liittyen, tai näkökulmaa voidaan laajentaa verkostoihin. Verkostonäkökulmaa käytettäessä prosessinkehitys kytkeytyy tiukasti logistiikkaan.

Tavoitteet

Prosesseja määrittelemällä ja kehittämällä pyritään parempaan laatuun kohdeorganisaatiossa, toimintatapojen yhtenäistämiseen, parempaan tehokkuuteen, asiakkaiden tarpeiden huomioon ottamiseen, virheiden vähentämiseen, kustannustehokkuuteen ja suurempaan joustavuuteen.
Galapagosinneitokala

Esiintyminen

Vuosien 1982 ja 1983 ENSO-ilmiö lämmitti vettä Galápagossaarten läheltä. Planktonin tuotanto väheni tuon vuoden aikana voimakkaasti, mikä johti planktonia ravintonaan käyttävän galapagosinneitokalan populaation romahtamiseen. Laajoista etsinnöistä lajia ei ole sen jälkeen enää havaittu, ja se onkin mahdollisesti hävinnyt. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin kuitenkin vielä äärimmäisen uhanalaiseksi.
Jouhihietakyyhky

Tuntomerkit

Jouhihietakyyhky on 28–32 cm pitkä, lisäksi sillä on 2–10 cm pitkät pyrstöjouhet. Lajin siipiväli on 55–63 cm. Jouhihietakyyhkyllä on valkoinen vatsa ja siiven alapeitinhöyhenet. Koiraan  siipien peitinhöyhenet ovat kellanvihreät ja niiden kärjet ovat mustat. Hartioilla ja selässä koiraalla on kullanvihreitä täpliä. Kurkku on musta ja päälaki, niska ja kaulavyö oliivinvihreät. Posket ovat punaruskeat ja rinnassa on mustien juovien rajaama ruskea vyö.
Naaraan siipien peitinhöyhenet ovat vähemmän vihertäviä ja niissä on tiheässä mustia raitoja. Myös päälaella ja niskassa sillä on tiheää poikkiraidoitusta. Kurkku on valkoinen. Posket ja rintavyö ovat himmeämmän ruskeat kuin koiraalla.
Jouhihietakyyhkyn ääni on särähtävän kova ja laskeva ”rraahr-au”, jota se päästää lennossa.

Levinneisyys

Jouhihietakyyhkyjä tavataan Ranskassa, Espanjassa, Portugalissa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski- ja Etelä-Aasiassa. Euroopassa elää arviolta 30 000–63 000 yksilöä. Euroopan kanta muodostaa 5–24 prosenttia koko maailman kannasta, joten hyvin varovainen arvio koko maailman kannasta on 130 000–1 500 000 yksilöä.

Elintavat

Jouhihietakyyhky käy aamuisin juomapaikoilla. Laji saattaa kerääntyä tuhansien yksilöiden parviksi.
Upa (joki)

Upa (ven. Упа́) on joki Venäjällä, Okan oikeanpuoleinen sivujoki Volgan vesistöalueella. Joen varrella on Tulan kaupunki.
Upan pituus on 345 kilometriä.
Wolfgang Jerat

Ura

Jerat aloitti valmennusuransa suuremmissa seuroissa toukokuussa 1990 siirryttyään Wuppertal SV Borussian päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran heti debyyttikaudellaan Oberliga Nordrheinin kolmanneksi ja kauden 1991/92 päätteeksi sarjatason mestariksi ja nousuun 2. Bundesliigaan. Menestyksekkään kauden jälkeen Jerat siirtyi 1. FC Kölniin apulaisvalmentajaksi. Päävalmentaja Jörg Bergerin saatua potkut helmikuussa 1993 nousi Jerat Kilipukkien peräsimeen. Hänen johdollaan seura onnistui keräämään seitsemän pistettä yhdeksästä ottelusta ja hän sai tehdä tilaa Morten Olsenille huhtikuussa 1993. Tämän jälkeen Jerat jatkoi Kölnissä apuvalmentajana Olsenin potkuihin elokuuhun 1995 saakka.
Kaudeksi 1996/97 Jerat palasi takaisin Wuppertaler SV Borussiaan, mutta tällä kertaa tulokseksi jäi Regionalliga West/Südwestin kuudes sija. Tämän pestinsä jälkeen Jerat oli pitkään sivussa valmennustehtävistä, kunnes kaudella 2005/06 siirtyi FC Junkersdorfin päävalmentajaksi. Huhtikuussa 2007 hän palasi kolmannen kerran Wuppertaler SV Borussiaan, jossa valmensi helmikuuhun 2008.
Kaudeksi 2008/09 Jerat siirtyi Bonner SC:n peräsimeen. Hänen johdollaan seura juhli kauden päätteeksi NRW-Ligan mestaruutta ja nousua Regionalligaan. Kaudella 2009/10 Jeart luotsasi seuran Regionalliga Westin kymmenenneksi. Talousvaikeuksien vuoksi joukkueelle ei myönnetty sarjalisenssiä kaudelle 2010/11 ja Jerat lähti seurasta kesällä 2010. 
Marraskuussa 2011 Jerat jatkoi uraansa kosovolaisseura FK Pristinan päävalmentajana.  Jerat sai potkut ennen kauden loppua huhtikuussa 2012, vaikka Pristina taisteli mestaruudesta. 
Marraskuussa 2012 Jeratista tuli FC Viktoria Kölnin päävalmentaja.  Hän jätti seuran terveydellisten syiden vuoksi tammikuussa 2013 seuran ollessa Regionalliga Westin kolmantena.
Ristiinan kirkko

Historiaa

Ristiina erotettiin itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi 1649 ja samana vuonna valmistui seurakunnan ensimmäinen kirkko. Kirkon rakennutti Pietari Brahen puoliso Kristiina Katariina Brahe. Huonokuntoisen ja pienen kirkon tilalle valmistui 1775 nykyinen kirkko. Vuonna 1843 kirkkoa laajennettiin ristisakaroiden väliin rakennetuilla suorakulmaisilla osilla. Kirkkoa voikin nykymuodossaan pitää kahtamoisena eli kaksoisristikirkkona. Kirkko on peruskorjattu 1997.
Kirkon sankarihautausmaan sankariristi on paljastettu vuonna 1951 ja sen on suunnitellut kuvanveistäjä Ilmari Wirkkala.
Bond Cars

Bond Cars Ltd oli brittiläinen autonvalmistaja. Yritys perustettiin 1948, ja Bond-merkillä tehtiin erilaisia kääpiöautoja vuoteen 1974 asti. Malleja olivat muun muassa Bond Minicar ja Bond Bug. Bond Minicaria valmistettiin vuosina 1949–1966 kaikkiaan 24 482 kappaletta ja Bond Bugia vuosina 1970–1974 kaikkiaan 2 270 kappaletta.

Historiaa

Kolmipyöräisiä Bond-kääpiöautoja alkoi valmistaa Sharp's Commercials Limited Lancashiren Prestonissa vuonna 1949. Ensimmäinen nelipyöräinen auto oli yhdessä Standard-Triumphin kanssa suunniteltu 2+2-paikkainen urheiluauto Bond Equipe (1963). Sen moottori ja alusta oli peräisin Triumphilta, kun taas kori oli pääosin Bondin omaa lasikuituvalmistusta. Yhtiö muutti vuonna 1964 nimekseen Bond Cars Limited. Vuonna  1969 sen osti kilpaileva kääpiöautojen valmistaja Reliant, joka sulki Bondin tehtaan mutta valmisti autoja Bond-nimellä vuoteen 1974 asti. Viimeiseksi malliksi jäi vuonna 1970 esitelty, modernin näköinen kolmipyöräinen Bond Bug, joka perustui paljolti Reliantin tekniikkaan.
Helsingin Sanomien Jukka Miettinen näki kolmipyöräisen, lasikuitukorisen Bond Bugin Lontoon autonäyttelyssä syksyllä 1971 ja toivoi sen tuonnin aloittamista Suomen autoveron ja tilapäisen pisteveron pysäyttämille automarkkinoille. 700-kuutioisella moottorilla varustettua kaksipaikkaista kääpiöautoa ei kuitenkaan koskaan tuotu Suomeen.
Cevian Capital

Cevian Capital on ruotsalainen pääomasijoitusyhtiö. Christer Gardell ja Lars Förberg perustivat yrityksen Dagens Industrin mukaan kesäkuussa 2003. Toiminta aloitettiin nimellä Amaranth Capital. Molemmat toimivat aiemmin sijoitusyhtiössä nimeltä Custos. Cevian Capitalissa oli syksyllä 2005 12 työntekijää. Matematiikassa cevian tarkoittaa kolmion kärjistä sen sivuille piirrettäviä janoja eli kulmanjakajia.

Rahastot

Cevianin rahaston varat olivat vuonna 2006 14 miljardia kruunua. Dagens Industri -lehden mukaan lainarahat mukaan lukien rahastolla oli käytettävissä 25 miljardia kruunua. Gardellin mukaan rahaston sijoitukset olivat tuolloin USA:sta, Lähi-idästä, Euroopasta ja latinalaisesta Amerikasta. Tukholman pörssissä oli ulkomaisia sijoituksia yhteensä 170 miljardia kruunua. Suurimpana ulkomaisena sijoittajana oli amerikkalainen Fidelity Fonder, jolla oli osakkeita 41 miljardin kruunun arvosta vuonna 2006.

Lindex

Cevian Capitalin ensimmäinen sijoitus oli Lindex syksyllä 2004. Lokakuussa 2005 rahasto omisti Lindexistä 16 % ja heinäkuussa 2006 alle 5 %. Osakkeiden myynti on tuottanut rahastolle 640 miljoonaa kruunua.

Skandia

Cevian Capital sijoitti Skandiaan joulukuussa 2004. Hallituksen jäsenenä Christer Gardell puolusti voimakkaasti yrityksen myyntiä etelä-afrikkalaiselle Old Mutualille. Skandian osakkeet myytiin alle vuoden Cevian omistuksen jälkeen Old Mutualille Ruotsin television mukaan vihamielisen tarjouksen johdosta. Cevianin voitto oli miljardi kruunua.

Volvo

Cevian Capital ja brittiläinen Parvus Asset Management ostivat 5. syyskuuta 2006 yhdessä 50 000 Volvon äänivaltaista A-osaketta. Ostajista tuli 5 %:n äänivallalla yhdessä Volvon toiseksi suurin omistaja. Cevian ja Parvus vaativat kaupan jälkeen käteisen palautusta osakkaille ylimääräisenä osinkona ja yhtiön joidenkin osien myyntiä. Gardell pyrki myös yrityksen hallitukseen.
Kriitikoiden mukaan Gardellin ainoa päämäärä oli saada käsiinsä Volvon kassa ja pilkkoa yritys. Pilkottuna Volvo olisi voinut Ruotsin television mukaan olla 40 miljardia kruunua arvokkaampi. Mediassa arvosteltiin Gardellin toimintatapaa. Myös pääministeri Göran Persson ilmaisi 7. syyskuuta 2006 huolensa Volvon tilasta.

Teliasonera

Cevian Capital vahvisti 9. lokakuuta 2006 Reutersille hankkineensa 72 miljoonaa TeliaSoneran osaketta. Ruotsin valtio omisti tuolloin 45 % TeliaSonerasta ja Suomen valtio 13,7 %.

Muita sijoituksia

Muita Cevian Capitalin sijoituksia ovat Intrum Justitia 2004, norjalainen Visma, Metso 4 % 2005 ja Volvo 5 % 2006.
Daniel Ramsin

Ura

Ramsin aloitti pelaamisen aikuisten tasolla kaudella 2005–2006 Ruotsin II-divisioonassa Frösön riveissä. Sittemmin hän siirtyi kauden jälkeen Ruotsin pääsarjaan Caperio/Täbyn riveihin.
Lokakuussa 2010 Ramsin kieltäytyi osallistumasta vuoden 2010 MM-kisoihin. Syyksi hän ilmoitti maajoukkueen vievän liian paljon aikaa, mikä vaikuttaa hänen opiskelemiseensa.
Ninja Cheerleaders

Juoni

April, Courtney ja Monica ovat kolme kaunista, älykästä ja kovia collegen ensimmäisen vuoden oppilaita. He ovat juuri saamassa päätökseen ensimmäistä lukukautta Los Lomas Malasin collegessa. Kolmikon täytyy pärjätä todella hyvin kokeissa päästäkseen Ivy League yliopistoon. Lisäksi he toimivat strippareina saadakseen rahaa yliopistoa varten. Kaikki tämä vaikeutuu, kun vapaaksi päässyt mafiapomo Victor Lazzaro vaatii nyt Hiroshin omistuksessa olevaa pientä strippausklubia takaisin, joka oli hänen isänsä perustama perheyritys. Tyttöjen täytyy nyt pelastaa senseinsä, jonka aikana heidän täytyy vältellä uteliaita poliiseja, vanhempia ja pervoja collegen valmentajia, sekä taistella tiensä kummallisten rikollisten läpi.
M-Klooritolueeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa m-klooritolueeni on väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin, tetrakloorimetaaniin ja bentseeniin.

Valmistus ja käyttö

m-Klooritolueenia muodostuu tolueenin kloorauksessa vain hyvin vähän, joten sitä valmistetaan muilla tavoin, kuten muun muassa m-toluidiinin diatsoniumsuolan ja kupari(I)kloridin välisellä Sandmeyer-reaktiolla, isomeroimalla o-klooritolueenia 200 –400 °C:n lämpötilassa ja 2000 – 4000 kPa:n paineessa zeoliittien toimiessa katalyytteinä tai m-kresolin ja fenyylifosforipentakloridin välisellä reaktiolla.
m-Klooritolueenia voidaan käyttää yhdessä muiden klooritolueeni-isomeerien kanssa liuottimena. Yhdisteestä valmistetaan myös väriaineita ja muita orgaanisia yhdisteitä kuten m-klooribentsoehappoa ja 5-kloori-2-nitrobentsoehappoa.
Länsi-Amazonian arkeologiset kaivaukset

Länsi-Amazonian arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 2007 Brasiliassa. Ne aloitettiin, kun Amazonin sademetsää kaadettiin sokeriruokoviljelmien tieltä, ja esiin tuli ihmisasutuksen jälkiä. Viidakosta löytyi kymmeniä metrejä leveitä bulevardeja ja geometrisesti tarkkoja geoglyfejä, kuten kahdeksankulmioita, neliöitä ja ympyröitä. Geoglyfejä on tähän mennessä paikallistettu noin 300, mikä on arvioitu olevan vasta 20% niiden todellisesta määrästä.

Muinainen sivilisaatio

Amazoniaa luultiin aiemmin koskemattomaksi sademetsäksi. Kaivauksien jälkeen on selvinnyt, että alueella on asunut miljoonia ihmisiä kehittyneissä yhteiskunnissa, joissa puhuttiin mahdollisesti useita kieliä. Tutkijoiden ensiarviot olivat, että geoglyfit ovat 1200-luvulta. Radiohiiliajoituksen perusteella on mahdollista, että ne ovat jopa ajalta 1000 eaa.

Suomalaiset kaivauksilla

Vuonna 2008 kaivaukset laajenivat Suomen Akatemian rahoituksella, ja niihin on osallistunut brasilialaisten lisäksi kymmenkunta suomalaista. Kaivauksia on tehty Amazon-tutkija, professori Martti Pärssisen johdolla.
Marko Vovtšok

Marko Vovtšok (ukr.: Марко Вовчок), oikea nimi Marija Oleksandrivna Markovytš (Марія Олександрівна Маркович), o.s. Vilinska (Вілінська), (22. joulukuuta 1833 Jelets – 10. elokuuta 1907 Naltšik) oli ukrainalainen kirjailija.
Vovtšokin ensimmäiset teokset lienevät syntyneet hänen miehensä vaikutuksesta, joka oli ukrainalainen kirjailija Opanas Markovytš.Ne olivat kansanelämän kuvauksia, ja ne julkaisi 1857 Pantelejmon Kulisj nimellä Narodnyš opovidan (Kertomuksia kansanelämästä, 3. painos 1903–1904), ja Ivan Turgenjev käänsi ne venäjäksi 1859.
Kokoelma, jossa on 26 Vovtšokin ukrainankielistä novellia, ilmestyi Lembergissä 1878. Parhaana pidetään novellia Instytutka (Eläkeläisrouva). Siinä kuten monissa muissakin, kuvataan maaorjien surkeaa asemaa oikullisten ja vailla omaatuntoa olevia tilanomistajien ja heidän vielä pahempien vaimojensa väkivallan alla. Jotkut novellit on muokattu laulujen pohjalta. Heikoimmin hän on onnistunut kansan kuvaamisessa, jota hän ei omasta kokemuksesta tuntenut. Paremmin hän tunsi tilanomistajat ja kaupunkielämän.
Vovtšok kuului kaiken kaikkiaan ukrainalaisen kirjallisuuden kansanomaiseen, realistiseen suuntaukseen. Jo 1859 hän julkaisi venäjäksi kirjoittamansa novellin, ja miehensä kuoleman jälkeen hän omistautui täysin venäjänkieliselle kirjallisuudelle. Kootut teokset julkaistiin uutena painoksena 1896–1898.
Amleto Palermi

Amleto Palermi (11. heinäkuuta 1889 Rooma – 20. huhtikuuta 1941 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Sisiliassa lapsuutensa viettänyt Palermi työskenteli ennen elokuvauraansa toimittajana ja kirjoitti komedioita. Hänen ensimmäiset ohjaustyönsä olivat Colei che tutto soffre (”Joka kaiken kestää”) ja L’orrendo blasone (”Hirveä maalaus”) vuonna 1914. Palermin melodraamoja tähdittivät muun muassa Mario Bonnard, Ruggero Ruggeri ja Lyda Borelli. Spektaakkelielokuvan Pompejin viimeiset päivät (Gli ultimi giorni di Pompei, 1926) viimeisteli Carmine Gallone. Italialaisen elokuvan kriisivuosina Palermi työskenteli myös Saksassa, jossa hän ohjasi yhden merkkiteoksistaan, Die lebende Maske eli Enrico IV (1926).
1930-luvulla ja 1940-luvun alussa Palermi ohjasi ja käsikirjoitti lähes kolmekymmentä sentimentaalista viihde-elokuvaa. Hänen vuonna 1940 ohjaamansa La peccatrice oli yksi tuon ajan harvoista sävyltään realistisista elokuvista. Samana vuonna Cinema-lehti nimesi Palermin Italian parhaaksi elokuvaohjaajaksi.
HMS Wolsey

Palvelus

HMS Wolsey palveli ensimmäisen maailmansodan lopun Atlantin laivaston 4. hävittäjälaivueessa, jonka mukana alus siirtyi Välimeren laivastoon. Se siirrettiin Maltalla reserviin, jossa se oli ilmatorjuntasaattajaksi muutostöiden alkamiseen 1938. Muutostöiden päätyttyä Maltalla alus palasi palvelukseen.
Farleigh Hungerfordin linna

Arkkitehtuuri

Ulkopiha on kehämuurin ympäröimä. Molemmat pohjoistornit ovat tuhoutuneet maatasoon asti kun taas lounais- ja kaakkoistornit ovat edelleen pystyssä.
Irma Rosnell

Irma Maria Rosnell (s. 20. helmikuuta 1927 Pori) on suomalainen poliitikko. Rosnell toimi kansanedustajana Suomen kansan demokraattisen liiton (1954–1986) ja Demokraattisen vaihtoehdon (1986–1987) eduskuntaryhmissä. Rosnell on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti (Helsingin yliopisto 1951). 
Ennen nousuaan eduskuntaan Rosnell toimi Työväen sivistysliiton opintosihteerinä 1952–1954. Rosnell valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vaaleissa 1954 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Viimeisellä, yhdeksännellä kaudellaan 1986 hän siirtyi Devan eduskuntaryhmään tultuaan erotetuksi SKDL:n ryhmästä yhdeksän muun vähemmistökommunistin tavoin. Vuoden 1987 vaaleissa hän putosi eduskunnasta. Irma Rosnell istui yhteensä 34 valtiopäivät ja on Suomen viidenneksi pitkäaikaisin naiskansanedustaja Sirkka-Liisa Anttilan, Miina Sillanpään, Aino Malkamäen ja Aino Lehtokosken jälkeen.
Rosnell oli eduskunnassa jäsenenä sivistysvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1956, 1962, 1968, 1978 ja 1982. Rosnell kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon.
Irma Rosnell oli SKP:n Satakunnan piirijärjestön taloudenhoitaja kevääseen 2007 asti.
Sanna Niemikunnas

Sanna Niemikunnas (s. 1964 Hyvinkää) on suomalainen oboensoittaja. Hän aloitti soittimen opinnot Hyvinkäällä vuonna 1980 ja pääsi Sibelius-Akatemiaan vuonna 1983. Hän valmistui musiikin kandidaatiksi vuonna 1990 ja maisteriksi 1996. Hänestä tuli vuonna 1988 Radion sinfoniaorkesterin oboen- ja englannintorvensoittaja. Aluksi hän oli vain sijainen; vuonna 1990 paikasta tuli vakinainen.
Niemikunnas on myös Suomalaisen Kamariorkesterin jäsen ja soittanut Hyvinkään Musikanteissa. Hän on ollut Radion sinfoniaorkesterin jäsenenä muun muassa englannintorvisolistina Jean Sibeliuksen Tuonelan joutsenessa.
Niemikunnas on Suomen Oboe- ja Fagottiseuran sihteeri ja taloudenhoitaja.
Tunturi DX

Tunturi DX -mopo oli Super Sportin katuversio. Tunturi DX erosi Super Sportista muovisten katteiden ja neliönmuotoisen lampun takia. Moottori on sama kuin Super Sportissa, ajoviimajäähdytteinen ja 4-vaihteinen Puch VZ50 N4, joka 1,5 hevosvoimallaan ja reippaalla alakierrosväännöllään keräsi paljon kehuja.
Aga Khan II

Aga Khan II (pers. ‏آغا خان دوّم‎, Āghā Khān-i Duwwum) oli Aqa Ali Shahin (1830, Mahallat, Iran – elokuu 1885, Pune, Intia) oli Ismailiittien 47. imaami. Hän oli Qajar- dynastian Iranin kuninkaallisen hallitsijasuvun jäsen. Hänestä tuli imaami vuonna 1881. Elinaikanaan hän toimi paitsi oman yhteisönsä eduksi, myös Intian muslimiyhteisön eduksi. Aga Khan II oli innokas urheilija ja metsästäjä.

Varhainen elämä

Aqa Ali Shah syntyi 1830 Mahallatissa, Iranissa. Hän oli Aga Khan I vanhin poika. Aqa Ali Shah oli Iranin kuninkaallisen perheen jäsen, sillä hänen äitinsä oli Fat′h-Ali Shah Qajarin tytär. Isänsä puolelta Aqa Ali Shahin juuret johtavat profeetta Muhammadiin tämän tyttären Fatiman ja Ali ibn Abi Talibin avioliitosta. Hän polveutui myös fatimidien dynastiasta.
Aqa Ali Shah vietti ensimmäiset vuotensa Mahallatissa. Hänen isänsä pyrki palauttamaan entisen asemansa Kirmanin kuvernöörinä ja tämä teki oleskelun Mahallatissa vaikeaksi. Niinpä Aqa Ali Shah siirtyi äitinsä kanssa Irakiin vuonna 1840. Hän opiskeli arabiaa, persiaa ja ismailismia. Hän saavutti nopeasti aseman Arabian ja Persian kirjallisuuden asiantuntijana ja metafysiikan opiskelijana. 1840-luvun lopulla muuttunut poliittinen tilanne salli Aqa Ali Shahin paluun Persiaan. Vuonna 1853 Sarv-i Jahan Khanum ja Aqa Ali Shah liittyivät yhteen Aga Khan I kanssa Bombayssa, Intiassa. Isänsä aseman perijänä Aqa Ali Shah vieraili usein Etelä-Aasian muslimiyhteisöissä.

Imaamius

Aqi Ali Shahista tuli imaami isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1881. Hän peri myös isänsä arvonimen Aga Khan. Aga Kahn II jatkoi isänsä hyväntahtoisia suhteita Britannian kanssa.
Imaami Aqa Ali Shah peri myös isänsä huolen seuraajiaan kohtaan ja oli hyvin perillä heidän tarpeistaan. Hän avasi useita kouluja Bombayhin ja eri puolille Etelä-Aasiaa ja tarjosi taloudellista tukea perheille.

Kuolema ja perintö

Aqa Ali Shah kuoli keuhkokuumeeseen Punessa, Intiassa vuonna 1885. Hän sai kuumeen ja kuoli 8 päivää myöhemmin. Hänet haudattiin perhehautaan Najafin Eufrat-joen länsirannalle, lähelle Kufaa ja Imaami Alin hautaa Irakiin. Mausoleumi on myös Aqa Ali Shahin isoisän, Shah Khalil Allahin, hauta.