google/wiki40b huggingface dataset:
Kimi Vilkkula

Elämä ja ura

Suomessa syntynyt Vilkkula on viettänyt suurimman osan elämästään ulkomailla, muun muassa Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hän opiskeli näyttämötaidetta lontoolaisessa Rose Bruford Collegessa 2010–2016. Sen ohella hän on suorittanut alan opintoja Helsingissä ja Tallinnassa.
Vilkkula näytteli Hamletia kappaleessa Studying Hamlet vuonna 2015. Tuotannon ohjasi Grzegorz Bral ja se esitettiin Song of the Goat Theatressa.
Elokuvataiteessa Vilkkula on näytellyt muun muassa Sihvosen roolin Aku Louhimiehen ohjaamassa Väinö Linnan alkuperäisromaaniin perustuvassa teoksessa Tuntematon sotilas vuonna 2017. Kertaluokkaa kevyempää tuotantoa edustaa Janne Niinimaan osa Aleksi Mäkelän draamakomediassa 95.
Vilkkula on näytellyt myös muutamissa lyhytelokuvissa, kuten Robert Lyn teoksessa City of Silence. Lisäksi Vilkkula tehnyt erinäisiä sivuosia televisiotuotannoissa, kuten sarjassa Presidentti.
Äänitöinään Vilkkula on tehnyt radiokuunnelmia Yleisradiolle vuonna 2016.
HMS Urd (1877)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 22. elokuuta 1913.
Piz Sardona

Piz Sardona (saks. Surenstock) on vuori Glarusin Alpeilla Sveitsissä. Vuoren korkeus on 3 056 metriä. Piz Sardona sijaitsee Glarusin ja Sankt Gallenin kantoneiden rajalla.
Piz Sardona on antanut nimensä läheiselle laaksolle, jäätikölle ja solalle. Myös vuoren lähiseuduilla sijaitsevan Unescon maailmanperintökohteen nimi (saks. Glarner Hauptüberschiebung tai Sardona, engl. Swiss Tectonic Arena Sardona tai Glarus thrust) juontaa juurensa alueen keskeisen vuoren nimestä.
Jämtlands Sikåsin rautatieasema

Sivurata Hammerdaliin

Jämtlands Sikås oli risteysasema, jossa Inlandsbanan-radalta haarautui yhdeksän kilometrin mittainen sivurata Hammerdalin rautatieasemalle. Sivurata avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1912 yhtä aikaa pääradan kanssa. Henkilöliikenne sivuradalla oli lakkautettuna kahteen otteeseen, 28.5.1932–21.5.1937 sekä 1.9.1939–30.11.1943 välisenä aikana. Lopullisesti henkilöliikenne lakkautettiin vasta 1. mararskuuta 1957. Tavaraliikenne jatkui aina 1. heinäkuuta 1983 saakka. Sivuradan kahdeksan viimeistä kilometriä purettiin 1985.
Michael Curtiz

Uran alku

Manó Kertész Kaminer – sittemmin Michael Curtiz – aloitti uransa näyttelijänä ja ohjaajana kotimaassaan Unkarissa vuonna 1912.  Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Curtiz jatkoi uraansa ohjaajana Itävallassa ja Saksassa, myöhemmin myös muissa Euroopan maissa.

Hollywood

Curtiz muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1926, kun hänellä oli takanaan 61 Euroopassa ohjattua elokuvaa alle viidessätoista vuodessa.
Yhdysvalloissa hän aloitti työskentelemisen Hollywoodissa elokuvayhtiö Warner Brosille, jonka ”hoviohjaajaksi” hän ryhtyi ja tekikin urallaan elokuvia genrestä kuin genrestä.

Kuuluisimmat teokset

Curtiz ohjasi vuonna 1937 valmistuneen elokuvan Gangsterivalmentaja (Kid Galahad), jonka tähtenä esiintyi hänen luottonäyttelijänsä Humphrey Bogart. Sitä ennen hän oli saanut Oscar-ehdokkuuden Kapteeni Bloodin (Captain Blood) ohjauksesta vuonna 1936. Vuonna 1939 hänet huomioitiin kahdella Oscar-ehdokkuudella kahdesta eri ohjauksesta (Likakasvoiset enkelit (Angels with Dirty Faces) ja Neljän tytön sankari (Four Daughters), ja vuonna 1943 hän sai ehdokkuuden Yankee Doodle Dandy -elokuvan ohjauksesta.
Vuonna 1944 hän voitti parhaan ohjauksen Oscarin tunnetuimmasta teoksestaan, Casablancasta (1942), joka on äänestetty useaan otteeseen maailman parhaaksi elokuvaksi.
Curtizin viimeiseksi merkkiteokseksi jäi vuonna 1958 ilmestynyt Elvis Presleyn tähdittämä Kitara kainalossa (King Creole), joka on valittu useaan otteeseen parhaaksi Presleyn elokuvaksi.

Yksityiselämä

Curtiz avioitui elämänsä aikana kolme kertaa, aina näyttelijättären kanssa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Lucy Doraine vuosina 1918–1923, toinen Lili Damita vuosina 1925–1926 ja kolmas Bess Meredyth, jonka kanssa hän eli aviossa vuodesta 1929 aina kuolemaansa, vuoteen 1962, asti.
Curtiz kasvoi juutalaisessa perheessä. Hänen veljensä David Curtiz toimi hänen apulaisohjaajanaan kahdessa elokuvassa vuonna 1949.
Niskavuoren naiset (vuoden 1958 elokuva)

Juoni

Juoni noudattaa hyvin tarkkaan vuoden 1938 elokuvaa, tapahtumat tosin on siirretty 1950-luvulle. Hämäläiskylään saapuu uusi opettajatar Ilona Ahlgren. Hänen ja Niskavuoren Aarnen välille roihahtaa rakkaus. Pienessä kyläyhteisössä suhde ei kauaa pysy salassa. Huhumyllyä pyörittää ensi sijaisesti kylän puhelinkeskuksen hoitaja Sandra, joka pitää Aarnen puolison Martan ajan tasalla. Niskavuoren matriarkka Loviisa on jyrkästi Aarnen ja Ilonan suhdetta vastaan. Tilannetta ruoditaan lopulta koko kylän voimin ja Aarne joutuu jättämään kotitilansa ja -kylänsä nuoren ja kauniin Ilonan tähden. Martan elämä järkkyy, mutta yksittäisten ihmiskohtaloiden yläpuolelle nousee Niskavuoren mahtitilan menestys sekä suvun maine ja kunnia.

Kuvausajat ja -paikat

Niskavuoren naisia kuvattiin 11. syyskuuta 1957 – 26. lokakuuta 1957 ja edelleen kevättalvella 1958. Kuvauspaikkoja olivat Orimattilan kirkonkylä, Keimola Helsingin maalaiskunnassa sekä Humallahti ja Herttoniemi Helsingissä.

Arviot

Aikalaiskritiikki piti väriversiota Niskavuoren naisista turhana toistona Vaalalta, mutta toisaalta uudempi versio on nähty jopa paremmin aiheensa ytimeen osuvana teoksena. Elokuva sijoitettiin valmistumisvuoden aikaiseen nykyhetkeen 1950-luvulle, mitä on pidetty eräänä sen heikkouksista. Kalevan kriitikko kehui Niskavuoren naisia: "Siinä on käytetty myös ilahduttavassa määrässä hyväksi filmin omia keinoja, jopa niin, ettei sen yhteydessä voida sanottavasti puhua filmatusta teatterista, vaan tosiaan elokuvasta." Elokuva-Aitan Valma Kivitie puolestaan ylisti Väänäsen Loviisa-tulkintaa. Markku Varjola arvioi 1970-luvun lopulla: " --- tämä on Vaalan parhaita elokuvia, tekstin läpikotaiseen analyysiin perustuva kristallinkirkas tulkinta, jossa ohjaaja on kyennyt lähes täydellisesti alistamaan välineensä sisäisen vision palvelukseen."
Erään 2010-luvun televisioesityksen yhteydessä julkaistussa arviossa muuan kriitikko piti teosta "hyvähenkisenä päivityksenä".

Huomioita

Niskavuoret naisten yleisömenestys kohosi selvästi ensi-iltavuoden keskiarvon yläpuolelle. Jalmari Parikka sai sädehoitoa elokuvan kuvausten aikana ja kuoli kevään 1959 kynnyksellä. Pehtoorin näyttelijä vaihtuu kesken elokuvan Armas Jokiosta Arttu Suuntalaksi. Emma Väänänen mainitsi Loviisan mielenkiintoisimmaksi valkokangastehtäväkseen.
Televisioensi-iltansa Niskavuoren naiset sai 4. syyskuuta 1967. Tuolloin se keräsi vastaanottimien ääreen noin puolitoista miljoonaa katsojaa. Kolmannella televisioesityskerralla tammikuussa 1981 katsojia oli noin 2,1 miljoonaa.
Koulukatu–Puistokatu

Koulukatu ja Puistokatu muodostavat Turussa yksisuuntaisten katujen parin, joka välittää liikennettä Martinmäen ja Naantalin pikatien välillä. Kummankin kadun varressa kulkee kevyen liikenteen väylä. Katuparin luoteispää Ratapihankadun ja Köydenpunojankadun välillä kuuluu valtatie 8:aan, ja tällä osuudella kadut alittavat rautatien. Koulukatu ja Puistokatu kohtaavat risteyksessä, josta lähtevät myös Naantalin pikatie, Köydenpunojankatu sekä Tavarakatu.

Koulukatu

Martinmäestä tuleva liikenne kulkee Myllyahde-nimistä katua pitkin Myllytunnelin läpi ja ylittää Aurajoen Myllysiltaa pitkin, jonka jälkeen Koulukatu alkaa. Katu päättyy rautatien alituksen jälkeen Köydenpunojankadun risteykseen ja on pituudeltaan noin 1200 metriä.

Puistokatu

Puistokatu alkaa Köydenpunojankadun risteyksestä, alittaa rautatien ja päättyy Aurajoen ylittävään Martinsiltaan, jonka jälkeen katulinja jatkuu Martinkatuna. Kadun jalkakäytäviä reunustavat puurivit muualla paitsi Mikaelinkirkon kohdalla. Puistokatu on runsaat 1200 metriä pitkä.
Puistokadun osoitenumerointi kulkee liikennesuuntaa vastaan, sillä Aurajokea vastaan kohtisuorassa olevien katujen numerointi alkaa aina joelta päin.
Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen vuonna 1827 laatimassa Turun asemakaavassa Puistokatu ja sen jatkeena oleva Martinkatu muodostivat yhden kolmesta muita leveämmistä kaduista, ns. perspektiivikaduista, joille oli määrä rakentaa myös silta Aurajoen yli. Muut perspektiivikadut olivat Kaskenkatu–Aurakatu sekä Uudenmaankatu–Aninkaistenkatu. Puisto- ja Martinkadun yhdistävän Martinsillan rakentaminen kuitenkin lykkäytyi vuoteen 1940 saakka.
Sienirihmasto

Sienirihmasto on rihmastollisten sienten pääasiallinen elämänvaihe. Rihmasto voi kasvaa laajalle alueelle. Se muodostuu haarautuneesta sienirihmasta, joka muodostuu jonossa kasvavista sienisoluista. Rihma kasvaa vain päästään, muualta se voi haarautua. Sienirihmat voivat olla väliseinällisiä tai väliseinättömiä. Peräkkäiset solut ovat solulimayhteydessä väliseinässä olevan pienen aukon kautta. Vierekkäin kasvavista sienirihmoista muodostuu rihmastojänne, jonka voi havaita paljaalla silmällä. Rihmastojänteitä saa esiin vaikka kuorimalla kaarnaa lahonneesta puusta. Itiöpesäkkeet ja itiöemät muodostuvat rihmastosta sopivissa olosuhteissa. Rihmastolliset sienet muodostuvat putkimaisista ja haaraisista sienirihmoista eli hyyfeistä. Sienet lisääntyvät ja leviävät itiöidensä avulla. Sienillä on kahdenlaisia itiöitä, suvuttomia ja suvullisia. Suvuttomat itiöt voivat syntyä vaihtelevilla tavoilla. Niitä voi syntyä kuroutumalla sienirihman ylöspäin kasvavan haaran päästä (konidiot), tai yhtymäsienten ja piiskasiimasienten itiöpesäkkeessä eli sporangiossa (mitosporit). Piiskasiimasienten itiöt voivat liikkua. Sopivalle kasvualustalle päätyvä itiö itää kärjestään ja alkaa kasvaa sienirihmaksi. Sienirihmasto on sienen osa.
Laseretäisyysmittari

Laseretäisyysmittari on laite, jolla mitataan kohteiden etäisyyksiä käyttäen apuna laservaloa. Laseretäisyysmittareita on erityyppisiä ja ne sopivat eri käyttötarkoituksiin. Tarkat etäisyysmittaukset ovat tarpeellisia esimerkiksi rakennus- ja maanmittauksessa, geodesiassa ja asejärjestelmissä. Laitteella pystytään mittaamaan pisteitä koskematta kohteeseen. Tuloksena on kolmiulotteinen pistepilvi. Mittalaitteessa on nollapiste, josta lähtee liikkeelle lasersäde, jonka avulla mitataan kohteen etäisyys mittalaitteesta.
Heitto-onki

Heitto-onki on virveli, johon on kiinnitetty koho-onki. Erona tavalliseen koho-onkeen on se, että onki voidaan heittää kauas veneestä tai rannasta ja suuren kalan väsyttäminen helpottuu, kun kelalla on ylimääräistä siimaa.

Luvat

Heitto-onginta ei ole samalla tavalla jokamiehenoikeus kuin onkiminen ja pilkkiminen, sillä siinä käytettävät välineet ovat heittokalastukseen sopivia.
Kusum

Synopsis

Kusum on 14-vuotias tavallinen intialainen tyttö. Hän asuu Delhissä, käy koulua ja miettii tulevaisuuttaan. 
Kunnes sairastuu. Kusum lopettaa syömisen, eristäytyy ja saa pahoja raivokohtauksia. 
Bhagat Jaghdish Prasad Varman, kokeneen parantajan mielestä pahat henget ovat käyneet perheen kimppuun,
Perhe kokeilee länsimaista lääketiedettä, mutta päätyy lopulta kuitenkin perinteiseen intialaiseen henkiparannukseen Bhagatin käsien hoivassa. Tie on pitkä, henget eivät ole helppoja vastustajia.
KUSUM on elokuva perheen kamppailusta epäonnea, huonoja olosuhteita ja sairautta vastaan. 
Tarina auttaa ymmärtämään monia mystisinä pidettyjä asioita. Eikö perheillä kaikkialla maailmassa olekin samanlaisia vaikeuksia? Ovatko henget lopultakin vain erilaisia nimiä meillekin tutuille mielenterveyden ongelmille? Vai onko kyse sittenkin uskosta ja jostakin yliluonnollisesta? Dokumentti jättää katsojalle pääteltäväksi mikä todellisuudessa Kusumia vaivaa ja miksi hän ei siitä parane.
Uusi-Potopia

Uusi-Potopia (ven. Но́вое По́ддубье, Novoje Poddubje) on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 22,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja seitsemän kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 34 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on perustettu 1700-luvulla. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia. Nykyään Uusi-Potopia koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista.
Luhtasirkkunen

Koko ja ulkonäkö

Luhtasirkkunen on kooltaan noin 12 cm ja on yksi pienimmistä Pohjois-Amerikassa tavattavista heimonsa jäsenistä. Luhtasirkkusen paras tuntomerkki on sen kasvojen oranssinruskea väritys. Vaaleassa selässä on leveitä tummanruskeita raitoja. Rinta on väriltään kellertävä ja siinä on tummempia pystyraitoja. Perä on oranssinruskea. Pyrstö on lajilla lyhyt.

Levinneisyys ja elinympäristö

Luhtasirkkunen pesii Kanadan keskiosissa erityisesti Albertan provinssissa. Kanadassa levinneisyys ulottuu lännessä Brittiläisen Kolumbian ja idässä Québeciin asti. Yhdysvalloissa lajia tavataan pesivänä Minnesotan, Wisconsinin ja Michiganin osavaltioissa. Talveksi laji muuttaa Yhdysvaltain kaakkoisosiin.
Luhtasirkkusen elinympäristöä ovat kesäisin avoimet kosteat niityt, heinämaat ja marskimaat. Laji voidaan tavata myös kuivemmillakin alueilla, kuten heinäpeltojen reunamilla. Talvella laji elää samankaltaisilla alueilla kuin kesäisin: kosteilla niityillä marskimailla ja avoimissa heinikoissa.

Ravinto

Luhtasirkkunen syö enemmikseen siemeniä. Niiden lisäksi laji voi ruokailla myös hyönteisillä, hämähäkeillä ja muilla pienillä selkärangattomilla eläimillä. Ravintonsa lintu etsii maasta tiheän kasvillisuuden suojissa.

Elintavat

Luhtasirkkuset viettävät hyvin piileskelevää elämää heinikon suojissa. Häirittynäkin ne mieluummin juoksevat pakoon kuin lähtevät lentoon.
Luhtasirkkuset saapuvat pesimäseuduilleen maaliskuussa ja viimeiset yksilöt muuttavat etelämmäs loka-marraskuussa. Pesä sijaitsee veden lähellä hyvin kätkettynä saraikkoon. Naaras rakentaa heinistä kuppimaisen pesän, johon se munii kolmesta viiteen vaalean vihreää ruskeapilkullista munaa. Ainoastaan naaras hautoo munia ja haudonta kestää noin kaksi viikkoa.
Asier Riesgo

Ura

Riesgo on Real Sociedadin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiitymisensä ammattilaisurallaan Eibarissa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän pelasi Eibarissa yhden kokonaisen ja yhden puolikkaan kauden, kunnes hänet kutsuttiin maaliskuussa 2004 takaisin Real Sociedadiin ykkösvahti Sander Westerveldin loukkaannuttua. 19. toukokuuta 2004 hän teki ensiesiintymisensä pääsarjassa Deportivo Alavésia vastaan.
Kaudella 2007–2008 Riesgo pelasi kaikki 42 ottelua, mutta joukkue ei kauden päätteeksi onnistunut nousemaan pääsarjaan. Elokuussa 2008 hän siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella Recreativoon 350 000 euron siirtosummalla. Real Sociedadilla oli kauden jälkeen takaisinosto-oikeus 4 300 000 eurolla.
Kaudella 2008–2009 Riesgo oli joukkueen kiistaton ykkösmaalivahti. 4. tammikuuta 2009 hän torjui kaksi rangaistuspotkua, kun Recreativo voitti Numancian numeroin 3–1.
Kesällä 2010 hän teki sopimuksen pamplonalaisseura Osasunan kanssa.
Ropsa

Maantietoa

Saari on 230 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,53 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon eteläpuolella Käiväränniemen kärjen tuntumassa. Matkaa nemenkärkeen on 150 metriä. Koska se sijaitsee Paalahden suulla, voidaan sen katsoa kuuluvan Paalahden saariryhmään. Ropsan vieressä sijaitsee määrältään lukuisa Korkeat Luotosaaret. Saari on kallioinen metsäsaari, jonka mäki yltää vain parin metrin korkeuteen Päijänteestä. Ympäröivä alue on kivinen ja saaristoinen. Saari on autio.

Luontoarvoja

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä Korkeiden Luotosaarien kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Miikka J. Anttila

Miikka J. Anttila (s. 1988) on suomalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja tv-sarjoissa.
Hän on ollut aktiivisesti teatteritoiminnassa mukana jo vuodesta 2005. Tie on vienyt harrastajateatterista kohti ammattinäyttelijän uraa.
Hänet nähdään 2017 Roope Oleniuksen elokuvassa Kyrsyä – Tuftland.
Anttila on näytellyt Hämeenlinnan Teatterin kantaesityksessä Naisia hermoromahduksen partaalla ja on Ofelia-teatteriryhmän perustajajäsen. Ofelia-ryhmän perustajajäseniä ovat myös Kyrsyä-elokuvan Neea Viitamäki ja Ria Kataja.
Kyrsyän (2017) lisäksi Anttila on näytellyt muun muassa elokuvissa Pahaa verta (2013) ja tv-sarjoissa Helppo elämä (2011) ja Ex-onnelliset (2016).
Mustapäästäinen

Ulkonäkö ja koko

Selkäpuoleltaan mustapäästäinen on hieman tummemman ruskea kuin tavallinen metsäpäästäinen, joskus lähes musta. Sen väri vaihtelee vuodenajoittain: Talvella sekä on miltei musta, kesällä tummanruskea. Vatsapuoli on vaaleampi, harmaanruskea kesällä, mutta jopa kellanruskea talvella. Selän ja vatsan väriraja on epäselvä. Muiden päästäisten tavoin mustapäästäiselläkin on pitkulainen kuono. Sen voi joskus tunnistaa voimakkaasta ominaishajustaan.
Mustapäästäinen voi kasvaa jopa 8 cm pitkäksi, lisäksi hännän pituus on noin viisi senttiä, joten se on toiseksi suurin Suomessa elävistä päästäislajeista. Yksilön paino vaihtelee 10 gramman molemmin puolin.

Levinneisyys ja elinympäristö

Mustapäästäisen levinneisyysalue ulottuu Fennoskandiasta Venäjän ja Siperian poikki Kiinaan ja Sahalinille asti. Se elää metsissä ja jokilaaksoissa. Se suosii paksumultaisia alueita, josta löytyy kastematoja. Suomessa lajia esiintyy maan itä- ja keskiosissa. Sitä tavataan rämeillä ja puronvarsilla ryteiköissä, mutta myös kulttuuriympäristöissä.

Lisääntyminen ja elintavat

Mustapäästäisemo synnyttää kerralla 5–8 poikasta. Ne talvehtivat keskenkasvuisina, tulevat keväällä sukukypsiksi, lisääntyvät ja lopulta kuolevat noin puolitoistavuotiaina. Yksi kuolinsyy on hampaiden kuluminen loppuun. Ravintoon kuuluu kastematoja ja kärpäsentoukkia.
Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania

Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania (ruots. Svenska Ostindiska Companiet) oli Ruotsin ja Kaukoidän välistä kaupankäyntiä varten perustettu kauppaseura. Se perustettiin Göteborgissa 14. kesäkuuta 1731 Kaakkois-Aasian kauppaa varten portugalilaisten, hollantilaisten, tanskalaisten, ranskalaisten ja brittien Itä-Intiankomppanioiden vanavedessä.
Kauppakomppania sai viidentoista vuoden monopolin Itä-Intian kauppaan, jossa ruotsalaista sahatavaraa, tervaa, rautaa ja kuparia vaihdettiin hopeaan, teehen, posliiniin ja silkkiin. Kauppakomppanian kotipaikka oli Göteborg, ja useimmat sen aluksista rakennettiin Tukholmassa.
Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania toimi kaikkiaan 82 vuoden ajan ja se suoritti 38 aluksellaan yhteensä 132 matkaa. Kauppaseura lakkasi käytännössä olemasta vuonna 1813. Vaikka kauppakomppania lopulta menikin vararikkoon, se tuotti suurimman osan ajasta suuria voittoja omistajilleen. Tuottoisinta oli raudan vienti sekä erityisesti teen ja posliinin tuonti Kiinasta.
Brasiliannärhi

Levinneisyys

Brasiliannärheä tavataan Brasilian itä-, keski- ja koillisosissa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta lajia on kuvailtu melko tavalliseksi. Brasiliannärhi on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Kai Sarmanne

Kai Bore Sarmanne (18. huhtikuuta 1919 – 23. helmikuuta 1988) oli Suomen puolustusvoimien kenraaliluutnantti ja Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkö.
Hän syntyi Terijokelaiseen rautatievirkamiesperheeseen ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1938 Viipurin suomalaisesta lyseosta. Suomen puolustusministeriön kansliapäälliköksi Sarmanne nimitettiin 1.6.1970 ja hän erosi tehtävistä täysin palvelleena 18. huhtikuuta 1979.

Talvisota ja jatkosota

Sarmanne astui suorittamaan varusmiespalvelustaan Ilmatorjuntarykmentti 2:een juuri ennen talvisodan alkamista vuonna 1939. Hän osallistui talvisotaan Viipurin ilmatorjunnassa. Reserviupseerikoulun 44. kurssin tykistölinjan Niinisalossa hän suoritti talvella 1940.
Reservin vänrikki Sarmanne aloitti 25. Kadettikurssin 3. tammikuuta 1941 kadettinumerolla 2149. Kurssi keskeytettiin 17. kesäkuuta 1941 ja kadetit komennettiin nuoremman upseerin tehtäviin eri joukko-osastoihin. Vänrikki Sarmanne toimi eri ilmatorjuntayksiköissä Helsingissä, Syvärillä ja Aunuksessa vuosina 1941–1942. Vuonna 1942 hänet määrättiin luutnantiksi ylennettynä patterin päälliköksi Kotkaan ilmatorjuntarykmentti 2:een. Tässä tehtävässä hän toimi jatkosodan loppuun saakka. Sarmanne ylennettiin kapteeniksi vuonna 1944.
Jatkosodan alkaessa keskeytetty 25. Kadettikurssi alkoi uudelleen 6.6.1945. Kurssin aikanaan aloittaneista 206:sta kadeteista oli kaikkiaan 47 kaatunut sodassa.
Deir el Bahri

Deir el-Bahri (arab.  دير البحري‎ dayr al-baḥrī, sananmukaisesti "Pohjoinen luostari") on kuolintemppelien ja hautojen alue, joka sijaitsee Theban nekropolissa Egyptissä Niilin länsirannalla vastapäätä Luxorin kaupunkia.

Temppelialue

Deir el Bahrin terassitemppeli oli alun perin 1460-luvulla eaa. suunniteltu kuningatar Hatšepsutin kuolintemppeliksi, mutta rakennusteknisistä syistä hanke epäonnistui.
Ensimmäinen alueelle rakennettu monumentti oli 1995 eaa. kuolleen 11. dynastian Mentuhotep II:n kuolintemppeli. Myös Amenhotep I ja Hatšepsut rakensivat paikalle temppelinsä. Hatšepsutin kuolintemppeli suunniteltiin sijoittumaan aikaisempien kuningashautojen alapuolelle. Louhiminen ei kuitenkaan onnistunut suunnitellulla tavalla, koska kiviaines oli epätasaista. Hautakammio on tosin syvällä, mutta ei suunnitellulla paikalla. Sinne haudattiin vain Hatšepsutin lähin avustaja Senenmut.
Al-Gama'a al-Islamiyyasta tulleet islamistiset militantit surmasivat alueella 58 matkailijaa ja neljä egyptiläistä vuonna 1997. Matkailijoiden määrä väheni alueella väliaikaisesti huomattavasti.
Clubber Lang

Hahmon taustaa

Elokuvassa ei juuri Clubber Langin henkilökohtaisesta elämästä mainita, mutta Rocky Legends -videopeli sekä Rocky: The Ultimate Guide -tietokirja kertovat hänen taustastaan. Hänen oikea nimensä on James T. Lang, ja hänet hylättiin nuorena Chicagon kaduille, joilla hän varttui. Aikuisena hän joutui törkeästä rikoksesta viideksi vuodeksi vankilaan, jossa hän alkoi harrastaa nyrkkeilyä.

Luonteenpiirteet

Lang on väkivahva, häijy ja suulas. Hahmo sai vaikutteita ainakin Sonny Listonista, Larry Holmesista ja George Foremanista. Nyrkkeilijä Earnie Shaversin piti alun perin esittää Langia ja hän ehti osallistua koekuvauksiinkin.

Elokuvassa

Rocky III -elokuvan alussa kuvataan, miten Clubber Lang seuraa Rockyn otteluja maailmanmestarina ja hänen menestystään. Langin mielestä Rocky on mestari vain paperilla, joka ottelee helppoja otteluja. Kolmen vuoden aikana Lang onnistuu voittamaan kaikki vastustajansa nopealla tyrmäyksellä ja nousemaan rankkauslistan ykköseksi. Samoihin aikoihin pystytetään Philadelphiaan patsas Rockyn kunniaksi, ja samassa tilaisuudessa tämä ilmoittaa aikovansa lopettaa, jolloin Lang tulee yleisön joukosta ja haastaa Rockyn häntä nöyryyttäen. Rocky hyväksyy haasteen, vaikka tämän valmentaja Mick ei usko Rockyn voittavan, sillä hänen haastajansa eivät ole olleet Langin kaltaisia.
Rocky treenaa koitokseen julkisessa harjoitusleirissä näytöstyyliin, kun taas Lang harjoittelee kovasti omassa asunnossaan. Ottelu koittaa ja Mick saa sydänkohtauksen kun Lang ja Rocky alkavat nahistella jo ennen kehään saapumista. Rocky ei pysty keskittymään kunnolla otteluun, eikä hän muutenkaan mahda ylivoimaisesti vahvemmalle Langille mitään, joka lataa kovia iskuja Rockyyn ja tyrmää hänet jo toisessa erässä ja vie tältä mestaruuden.
Myöhemmin Rocky saa odottamatonta apua Apollo Creedilta, ja haastaa Langin uusintaan. Harjoittelun alussa Rocky kärsii motivaatio-ongelmista. Häntä painavat Mickin sanat siitä, että tämä oli todellakin Rockyä suojellakseen valinnut hänelle helppoja vastustajia. Rockyn vaimo Adrian saa kuitenkin valettua miehelleen uutta uskoa. Rocky ymmärtää, että hän pääse asioiden ylitse vain treenaamalla kunnolla ja kohtaavansa Langin niin hyvin valmistautuneena kuin vain on mahdollista. Uutta uskoa saaneena Rocky valmentautuu kunnolla ja kehittää kestävyyttä ja nopeutta. Lang sanoo ennen ottelua aikovansa voittaa Rockyn helposti ja että ottelusta tulee tuskallisempi kuin edellisestä. Ottelun alkaessa Rocky tykittää Langia nopeilla jabeilla, eikä Lang saa yhtäkään osumaa. Toisessa erässä Lang pääsee yllättämään ja saa Rockyn kanveesille. Tällöin Rocky alkaa tarkoituksella ottaa iskuja vastaan väsyttääkseen Langin, joka ei ole koskaan otellut pitkiä otteluita. Hän alkaa myös ivata Langia voittaakseen hänet psyykkisesti. Kolmannen erän alkaessa Lang on jo puhki ja alkaa lyödä huteja Rockyn väistäessä ja iskiessä nopeita vastaiskuja. Lopulta Lang uupuu ja horjahtelee, ja Rockyn käyttää tilaisuutensa ja tyrmää hänet voittaen tittelin takaisin.