google/wiki40b huggingface dataset:
Dzmitryi Korabau

Seuraura

Korabaun kasvattajaseura on Polimir Navapolatsk. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin vain 15-vuotiaana H’K Homelin kakkosjoukkueessa kaudella 2004–2005. Korabau debytoi Ekstraligassa 17-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin hänen tulokaskautensa toi 41 runkosarjaottelussa tehot 3+5=8 sekä viidessä playoff-ottelussa yhden maalin. 
Kauden 2008–2009 Korabau pelasi suurimmaksi osaksi H’K Šinnik Babrujskin riveissä ja hän pelasi Ekstraligassa myös yhden ottelun H’K Keramin-Minskissä. Korabau debytoi myös Dinamo Minskin KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 12 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2009–2010 Korabau pelasi loukkaantumisten vuoksi vain neljä ottelua H’K Šah’tsjor Salihorskissa. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Dinamo Minskissä.
Toukokuussa 2012 Korabau teki sopimuksen toisen KHL-joukkueen, Lokomotiv Jaroslavlin kanssa, mutta elokuussa hän teki kuitenkin NHL-varaamattomana kaksivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Korabau pelasi kauden 2012–2013 kokonaan AHL-joukkue Syracuse Crunchissa, jossa tulokaskausi toi 65 runkosarjaottelussa tehot 3+19=22 sekä 17 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+23=26. Korabau debytoi kauden aikana myös Lightningin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kolme ottelua. Korabau teki NHL-debyyttinsä 19. marraskuuta 2013 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.21 minuuttia.
Kaudeksi 2014–2015 Korabau palasi KHL:ään ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Atlantiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2015–2016 Korobov teki sopimuksen SKA Pietarin kanssa, mutta heinäkuussa 2015 seura kauppasi hänet ja Savva Aleksejevin kuitenkin Spartak Moskovaan vaihdossa Andrei Makaroviin, Roman Tataliniin, Gleb Klimenkoon ja Maksim Potapoviin. Lisäksi seurat vaihtoivat useiden varaamiensa pelaajien oikeuksia. Korobov nousi Spartakin varakapteeniksi.
Korabau palasi kaudeksi 2016–2017 kolmivuotisella sopimuksella Dinamo Minskiin. Kaudella 2017–2018 hän nousi joukkueen varakapteeniksi.

Maajoukkueura

Korabau edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016 ja 2017, joista kolmessa viimeisimmässä turnauksessa hän toimi joukkueensa varakapteenina. Vuoden 2011 turnauksessa valmennus valitsi Korabaun Valko-Venäjän yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Korabau pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009, joista kumpikin turnaus päättyi lohkohopeaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista jälkimmäinen turnaus eteni I-divisioonassa ja päättyi A-lohkon kultaan sekä sarjanousuun. Korabau toimi turnauksessa myös Valko-Venäjän kapteenina.
Korabau pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2007.
Turkka Mali

Turkka Antero Mali (s. 18. tammikuuta 1956 Forssa) on suomalainen sanoittaja ja muusikko. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat muun muassa ”Kirje” (levyttänyt muun muassa Janne Hurme), ”Jaksaa vanhakin tanssia” (Reijo Taipale), ”Vain yksi maa” (Arja Havakka), ”Täällä pohjantähden alla” (Petri Laaksonen) ja ”La dolce vita” (Anneli Saaristo). 
Turkka Mali työskenteli 1980-luvulla musiikinopettajana ja aloitti 1990-luvulla Musiikki-Fazerin palveluksessa. Sittemmin hän siirtyi päätoimiseksi sanoittajaksi ja freelanceriksi ja on tehnyt yli 2 500 laulusanoitusta . 
Mali esiintyy ja on levyttänyt vuodesta 1978 lähtien nuoremman veljensä Mikan kanssa duona Mika ja Turkka Mali. Levytyksiin kuuluu esimerkiksi useampi albumi Vladimir Vysotskin musiikkia suomennettuna. Lisäksi Mali on julkaissut pari soololevyä Uudet äänet ja Synnyinmaa sekä yhteislevyn Kukerpillid-yhtyeen kanssa Meren juhlaa.
Mali on sanoittanut myös salanimillä Jarna Leinonen ja Henri Uotila.
Malin poika on tietokilpailukirjailija Magnus Mali.
Mali valittiin Forssan kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017 Kokoomuksen listalta.
Pitkäjärvi (Asikkala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,7 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.
Palsamityräkki

Varret, oksat ja lehdet

Palsamityräkki kasvaa puun tai pensaan tapaiseksi 1–3 metriä korkeaksi, joskus korkeammaksikin, kasviksi. Suurimmillaan se voi olla noin 5 metriä korkea. Sen lieriömäiset ja tiheästi haaroittuneet varret ja oksat ovat särmättömiä. Väriltään ne ovat vaaleanharmaasta vaaleanruskeaan ja pinta on vanhojen lehtienkantojen jättämien jälkien arpeuttama.
Lehdet ovat 15–80 millimetriä pitkiä ja 3–8 millimetriä leveitä. Lehtien muoto on suikean soikea. Ne ovat oksien kärjissä lehtikiehkuroina. Palsamityräkki pudottaa lehtensä kesäisin kuivan ja lämpimän kauden tullessa. Näin se vähentää haihtumista säilyttääkseen rungossaan olevan kosteuden.

Kukat

Palsamityräkki on kaksikotinen ja sen hede- ja emikukat ovat eri kasveissa. Se kukkii joulukuusta alkaen ja jatkaa kukkimistaan kesä-heinäkuulle. Sen kukinnot ovat oksien kärjissä ja tyräkeille ominainen valekukka (cyathium) on väriltään kellertävänvihreä. Kukinnot ovat suurimmillaan noin 6 millimetriä halkaisijaltaan. Niiden ympärillä olevan lehtikiehkura on myös kellertävänvihreä. Mesiäisiä on viisi. Väriltään ne ovat vihertävän keltaisia.
Hedelmät ovat kotia jotka ovat noin 9 millimetriä pitkiä ja noin 10 leveitä. Hedelmät muuttavat väriään kypsyessään vaaleanvihertävästä vaaleanpunaiseen ja kypsinä ne ovat punertavia. Hedelmät ovat karvattomia tai niiden pinnalla on samettimainen karva. Siemenet ovat pyöreähköjä, soikeita noin 3 millimetriä pitkiä ja noin 2,8 millimetriä leveitä.

Kasvupaikat ja levinneisyys

Palsamityräkki kasvaa hiekkaisessa ja kivisessä maaperässä rantavyöhykkeeltä noin 800 metrin korkeuteen asti. Sitä on käytetty aitakasvina, teidenvarsikasvina ja eroosion hillitsemiseen.
Kanariansaaret, Länsi- ja Pohjois-Afrikka, Mauritania, Senegal, Nigeria aina Arabian niemimaahan ja Somaliaan asti.

Käyttö ja hyödyntäminen

Sitä on myös käytetty polttopuuna. Sitä on myös käytetty erilaisiin lääkinällisiin tarkoituksiin niillä alueilla jossa sitä kasvaa luonnostaan. Se valkoinen maitiaisneste ei ole syövyttävää toisin kuin tyräkeillä yleensä. Maitiasisnesteestä on kuivaamalla tehty purukumia.
Musta tee

Musta tee on länsimaissa suosituin teelaatu, joka valmistetaan teepensaan (Camellia sinensis) lehdistä standardisoitujen valmistusmenetelmien mukaisesti (ISO 3720:2011). Nimensä se on saanut pitkän hapetusprosessin läpikäyneiden teelehtien tyypillisestä, tummasta väristä. Musta tee voi käsitteenä tarkoittaa myös teejuomaa, joka juodaan ilman maitoa.
Kiinan, japanin, korean ja bengalinkielessä teetyyppiä kutsutaan teejuoman tyypillisesti punaruskean värin vuoksi punaiseksi teeksi (kiin. 紅茶, hóngchá, kor. 홍차, hongcha, jap. 紅茶,  kōcha; bengalin kieli: লাল চা, Lal cha).

Mustan teen tuotantoalueet

Tuotantomäärältään musta tee on maailman yleisin teelaatu. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO arvioi marraskuussa 2014, että mustaa teetä tuotettiin vuonna 2013 noin 3,14
miljardia kilogrammaa, kun maailman koko teetuotanto oli 5,06 miljardia kilogrammaa. Mustan teen osuus oli siis yli 60 prosenttia kaikesta teetuotannosta. Mustan teen tuotannon odotetaan kasvavan keskimäärin 2,9 prosenttia vuosittain, ja yltävän 4,17 miljardiin teekiloon vuonna 2023. Vihreän teen tuotannon arvioitiin yli kaksinkertaistuvan samana ajanjaksona (2013: 1,57 mrd kg, 2023: 3,46 mrd kg), mutta pysyvän yhä pienempänä kuin mustan teen tuotanto. FAO:n marraskuun 2014 raportoimat vuoden 2013 mustan teen tuotantoarviot poikkeavat kuitenkin merkittävästi tuottajamaiden itsensä samassa tilaisuudessa esittämistä tuotantoluvuista. Esimerkiksi FAO:n raportoima Kiinan mustan teen tuotantomäärä (2013) oli 273,967 miljoonaa kilogrammaa, kun maa itse ilmoitti mustan teen tuotantomääräkseen vain 198 miljoonaa kiloa. Myös Iranin oman teetuotannon määrästä FAO:n tilastot viestivät kahta toisistaan merkittävästi poikkeavaa näkemystä.
Merkittävimpiä mustan teen tuotantoalueita ovat:
Rinspeed

Rinspeed on sveitsiläinen autonvalmistaja, jonka on perustanut Frank Rinderknecht vuonna 1979.
Yritys on jokavuotinen esittelijä Geneven autonäyttelyssä. Sen alaa ovat konseptiautot sekä muiden automerkkien kuten Lotuksen ja Porschen modifiointi ja "tuunaus". Yritys ei varsinaisesti pyri suurtuotantoon.
Erityisiä Rinspeedin luomuksia ovat sQuba ja Splash, jotka ovat amfibiomalleja, maakaasukäyttöinen "Swarowskin kristallein" koristeltu Bedouin sekä vuonna 2009 lanseerattu iChange-sähköäuto, jossa on litiumioniakku ja jonka 150 kilowatin sähkömoottori lupaa huippunopeudeksi 220 kilometriä tunnissa.
Jonas Armstrong

Ura

Armstrong syntyi Irlannissa, mutta kasvoi St. Annesissa, Englannissa. Hän valmistui näyttelijäksi vuonna 2003 Royal Academy of Dramatic Artista. Valmistumisensa jälkeen hän esiintyi teatterissa.
Armstrong teki ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2004 tilannekomediasarjassa Teachers, jossa hänellä oli vieraileva rooli. Uransa ensimmäisen merkittävän roolin hän sai vuonna 2006 esittäessään Robin Hoodia modernimmaksi versioksi luodussa televisiosarjassa Robin Hoodissa. Armstrong on lisäksi näytellyt muun muassa televisio-ohjelmissa Hit & Miss ja Prisoners’ Wives.
Jaime Hernandez

Jaime Hernandez (s. 1959) on sarjakuvataiteilija. Hän on piirtänyt veljiensä Gilbertin ja Marion kanssa Rakkautta ja Raketteja -sarjakuvaa (Love and Rockets). Tunnetuimmat hänen luomansa hahmot ovat nuoret meksikolais-amerikkalaiset naiset Margarita "Maggie" Luisa Chascarrillo ja Esperanza "Hopey" Leticia Glass, jotka esiintyvät Locas-jatkokertomuksessa.
Shift

Shift eli vaihtonäppäin on näppäimistössä esiintyvä näppäin. Näppäimen pääasiallinen käyttötarkoitus on suuraakkosten kirjoittaminen. Tyypillisessä QWERTY-näppäimistössä myös jotkin erikoismerkit kuten kysymysmerkki ja huutomerkki vaativat shift-näppäimen painamista. Shift-näppäimiä oli jo kirjoituskoneissa, ja ensimmäisen kerran se esiintyi Remingtonin no. 2 kirjoituskoneessa vuonna 1878. Aiemmassa no. 1 -mallissa oli vain suuraakkosia.
Monissa käyttöjärjestelmissä, pois lukien OS X, Caps Lock -näppäimen painamisen jälkeen shift-näppäimellä voi kirjoittaa pienaakkosia.
Näppäimistömerkki shift-näppäimelle on ylöspäin osoittava valkoinen nuoli (⇧). Symboli määritettiin ISO/IEC 9995 standardissa. Ylöspäin osoittavaa nuolta käytetään useissa näppäimistöissö korvaamaan sana "shift" etenkin Yhdysvaltojen ulkopuolella ja Applen valmistamissa tietokoneissa. Joskus näppäimistöissä käytetään yhdistelmää symbolista ja "shiftista" tai sitä vastaavasta paikallisesta käännöksestä.
Hanit

Historia

Kiinalaisten arkeologien mukaan hanit muodostuivat Yunnanin ja Sichuanin rajaseudulla. Heillä on ehkä sama alkuperä kuin tillä. Hanien suullinen perimätieto tuntee tarinan muuttoaallosta pohjoisesta heidän nykyisille asuinalueilleen. 700-luvun Nazhaon historioitsijat tunsivat hanit nimellä heni ja myöhemmin Kiinan vallanneet mongolit tunsivat heidät puolestaan nimellä hezi. Han-kiinalaiset alistivat hanien maat 1300-luvulle tultaessa. Kiinalaiset hallitsivat haneja niin sanotun tusi-järjestelmän kautta, jossa keskusvalta hallitsi paikallisia kansoja paikallisten välikäsien kautta. Tusijärjestelmä pysyi käytössä vuosisatojen ajan, mutta lopulta paikalliset päälliköt korvattiin han-kiinalaisilla virkamiehillä alueiden hallinnossa.
Han-kiinalaisten valtaa hanien parissa leimasi rauhattomuus. 1800-luvun puolivälissä hanit tukivat Taiping-kapinaa Kiinan keskusvaltaa vastaan. He taistelivat myös ranskalaisia vastaan näiden yrittäessä liittää alueita Yunnanista Ranskan Indokiinaan. Vuonna 1917 Lu Mebei -niminen haninainen johti haneja kapinassa han-kiinalaisia virkamiehiä ja paikallisia tusipäälliköitä vastaan. Toisessa maailmansodassa hanit taistelivat japanilaisia vastaan ja Kiinan sisällissodassa he tukivat kommunisteja kansallismielisiä vastaan. Kommunistien vallan alla haneille perustettiin autonominen Honghen prefektuuri Yunnaniin vuonna 1952.

Kulttuuri

Hanin kieli kuuluu tiibetiläis-burmalaisiin kieliin. Sillä ei ole omaa kirjoitusjärjestelmäänsä. Hanin kielen eri murteiden puhujat eivät aina pysty ymmärtämään toisiaan ja niinpä eri murteet luokitellaan joskus myös kokonaan omiksi kielikseen. Kolme päämurretta ovat ha-ai, bi-kaw ja hao-bai. Murteiden, alueiden ja tapakulttuurin perusteella hanit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, joita voidaan kielten tapaan pitää joskus kokonaan omina erillisinä etnisinä ryhminään.
Buddhalaisten ja kristittyjen lähetyssaarnaajien työstä huolimatta suurin osa haneista harjoittaa edelleen perinteisiä uskoja, joissa on animistisia ja šamanistisia piirteitä. Hanit uskovat erilaisiin henkiin, jotka voivat suojella tai aiheuttaa vahinkoa. Vahingot voivat ilmetä esimerkiksi tautien muodossa, joita voivat parantaa jokaisesta kylästä löytyvät šamaanit eli zuimat. Suurin osa haneista on maanviljelijöitä. Osa heistä harjoittaa edelleen kaskiviljelyä. Viljeltyihin kasveihin kuuluvat muun muassa riisi, maissi pavut, tattari, puuvilla, tee ja kaneli. Nykyajan mukana hanien asuinalueille on myös tullut teollisuutta ja kaivostoimintaa.
Honghen hanien riisipenkereet ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2013.
Citroën C1

Citroën C1 on Citroënin vuodesta 2005 lähtien valmistama A-segmentin automalli, joka on kehitetty PSA-konsernin ja Toyotan välisessä yhteistyössä. Autoa valmistetaan yhdessä sisarmalliensa kanssa Tšekin Kolínissa Groupe PSA:n ja Toyotan puoliksi omistamalla tehtaalla.
Tuomas Tolonen

Ura

Tolonen on Kajaanin Hokin kasvatti. Hän harjoitteli seuran miesten Mestis-joukkueen ringissä kaudella 2011–2012. Huhtikuussa 2012 Tolonen teki Hokin kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Hän lähti kauteen 2012–2013 niin ikään joukkueen kolmosmaalivahtina ja pelasi kautensa vielä A-nuorissa. Tolonen puki 12 Mestiksen runkosarjaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kauteen 2013–2014 Tolonen lähti Hokin kakkosmaalivahtina Teemu Seppäselle. Hän pelasi kuusi runkosarjaottelua. Tolonen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhden ottelun verran lainalla II-divisioonajoukkue Sotkamon Kiekossa.
Kaudella 2014–2015 Tolonen jatkoi Hokin kakkosmaalivahtina Antti Lehtoselle. Hän sai torjuntavastuuta 12 runkosarjaottelussa, mutta ei kuitenkaan onnistunut ottamaan odotettua kehitysaskelta. Joulutauon jälkeen Hokki vahvisti maalivahtiosastoaan Timo Niemellä, joten Tolonen putosi lopulta joukkueen kolmosmaalivahdiksi. Hän haki kauden aikana pelituntumaa myös kahden ottelun verran Suomi-sarjajoukkue Iisalmen Peli-Karhuista, jonne Tolonen siirtyi kaudeksi 2015–2016 jatkamaan uraansa vuoden mittaisella sopimuksella. Hän nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja torjui IPK:n Suomi-sarjan mestaruuteen. Joukkue nostettiin tämän myötä suoraan Mestikseen.
Tolonen jatkoi Mestikseen nousseessa IPK:ssa myös kaudella 2016–2017. Hän jakoi joukkueen torjuntavastuun varsin tasaisesti Antti Leskisen kanssa ja Tolonen pelasi runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. IPK ajautui kauden päätteeksi karsintasarjaan, mutta onnistui kuitenkin säilyttämään sarjapaikkansa. Tolosella oli karsintasarjan paras torjuntaprosentti (94,1%). Kaudella 2017–2018 hän jäi niukasti joukkueen kakkosmaalivahdiksi Aleksi Autiolle.
Kauden 2018–2019 kynnyksellä Tolonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Orlik Opoleen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2018 vieraissa KS Unia Oświęcimia vastaan. Tolonen torjui Orlikin 3–2-jatkoaikatappioon päättyneessä ottelussa 36 kertaa. Hän pelasi 17 runkosarjaottelua, mutta Tolosen otteet eivät kuitenkaan vakuuttaneet Orlikin seurajohtoa ja hänen sopimuksensa purettiin marraskuussa. Joulukuussa 2018 Tolonen palasi try-outille IPK:n Mestis-joukkueeseen, kun joukkue tarvitsi uutta maalivahtia sopimuksensa purkaneen Aleksi Aution tilalle. IPK:n maalivahtiosasto täydentyi lyhyen sopimuksen tehneellä Dennis Saikkosella, mutta hänen lähdettyä tammikuun 2019 puolessä välissä Sveitsiin seura teki samalla loppukauden kattavan sopimuksen Tolosen kanssa.
Nappi

Nappi on tavallisesti pyöreä ja litteä esine, jota käytetään vaatteissa tai muissa tekstiilituotteissa kiinnittimenä tai koristeena. Napit jaetaan läpiommeltaviin ja altaommeltaviin (kantanapit). Kannallisen napin kanta pitää napin irrallaan kankaasta ja näin ollen estää nappia painamasta napinläpeä. Näiden kahden ryhmän lisäksi on olemassa myös erilaisia painonappeja, joissa on kaksi eri puolta, ylä- ja alanappi. Napit ovat yleisimpiä kiinnittimiä vaatteissa. Ne valitaan yleensä vaatteen väriin sopiviksi. Jos sopivan värisiä nappeja ei löydy, napit voidaan päällystää tarvittaessa vaatteen kankaalla.  Nappeja voidaan valmistaa eri muotoisia, kokoisia, ja erilaisista materiaaleista, kuten muovista, puusta, metallista, luusta tai helmiäisestä.

Napin ompelu

Ennen nappien ompelua tulee tehdä napinläpi/napinlävet kankaaseen (napinläpi on napille sopivan kokoinen reikä, josta nappi pujotetaan läpi), joiden avulla saadaan selville napin tai nappien tarkat paikat. Napit kannattaa ommella riittävän pitkällä silmäneulalla ja kaksinkertaisella langalla. Napit ommellaan aina kaksinkertaiseen kankaaseen, siten että neula lankoineen pujotetaan kankaan oikea puoli päällepäin nurjalle puolelle, jolloin solmu jää oikealle puolelle napin alle.
Napin ompeluun valitaan napin kanssa samanvärinen lanka ellei haluta tietoisesti saada lankaa näkyviin. Värillisiä nappeja käytettäessä, jos ei ole olemassa samanväristä lankaa, on syytä käyttää hieman nappia tummempaa lankaa, koska vaaleampi lanka erottuu helpommin napista.  
Lanka valitaan myös kankaan materiaalin ja paksuuden mukaan niihin sopiviksi. Paksujen kankaiden nappien ompeluun voi käyttää karhulankaa. Läpiommeltavilla ja altaommeltavilla napeilla on erilaiset ompelutavat. Jos läpiommeltavaa nappia käytetään yhdessä paksun kankaan kanssa, tulisi napin alle ommella ompelulangasta kaula.

Käyttö

Kauluspaidassa napit ovat yleensä pieniä, keskellä, ja niiden tarkoitus on pitää paita kiinni.
Housuissa, kuten farkuissa, on etumuksessa nappi, jonka avulla housut on helppo avata ja sulkea. Napin lisäksi farkuissa voi olla myös vetoketju. Myös takeissa ja jakuissa käytetään nappeja kauluspaidan tapaan, tai vaihtoehtoisesti helpompikäyttöisiä neppareita. Lisäksi nappeja käytetään esimerkiksi kasseissa kassin suun sulkemiseen. Nappeja voidaan käyttää myös koristeena, ja niistä voidaan tehdä jopa koruja.
Lauri Ojala

Lauri Fritjof Ojala (22. syyskuuta 1918 Kaustinen – 6. heinäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen trumpetisti.
Hän opiskeli Helsingin konservatoriossa (nyk. Sibelius-Akatemia) ja suoritti loppututkinnon 1938.
Vuonna 1947 Ojala sai jaetun ensimmäisen palkinnon Genevessä pidetyssä kansainvälisessä trumpettikilpailussa. Hän jakoi voiton belgialaisen André Marchalin kanssa, vaikka joutui soittamaan kilpailuun sävelletyn C-trumpettikappaleen vanhalla B-trumpetilla ja joutui näin koko ajan soittaessaan transponoimaan.
Vuonna 1950 Ojala voitti ensimmäisen palkinnon WCBS-televisioaseman järjestämässä kilpailussa New Yorkissa. Hänestä tuli siihen aikaan yksi harvoista televisiossa esiintyneistä suomalaisista. Ojala pääsi 82 kilpailijan joukosta viiden kilpailijan loppukilpailuun ja voitti kilpailun soittamalla Kimalaisen lennon ja Venetsian karnevaalin.
Vuonna 1950 Ojala opiskeli Bostonissa ja 1952 Roomassa. Hän toimi Helsingin kaupunginorkesterissa trumpetin äänenjohtajana 1945–1977. 1960-luvulla Ojalalle tarjottiin ilman koesoittoa kolmen vuoden sopimusta Wienin sinfoniaorkesterin äänenjohtajana. Hän kuitenkin kieltäytyi tarjouksesta.
Ojala toimi Sibelius-Akatemiassa trumpetinsoiton lehtorina 42 vuotta vuodesta 1955 vuoteen 1997. 1980-luvulla Suomen musiikkipiireissä puhuttiin, että 95% Suomen trumpetisteista oli jossakin vaiheessa ollut Ojalan oppilaana. Ojala myös toimi Helsingin NMKY:n orkesterin, Lohjan kaupunginorkesterin, Finnairin Pilottipuhaltajien ja Vuosaaren mieslaulajien johtajana. Lisäksi hän on esiintynyt kapellimestarina, trumpetistina, viulistina ja laulajana Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla.
Ojala vaikutti laajasti taiteen alalla sekä synnyinseudullaan Keski-Pohjanmaalla, että kotimaisemissaan pääkaupunkiseudulla. Hän muun muassa perusti Eero Erkkilän kanssa Keski-Pohjanmaan musiikkiopiston ja kuului pitkään Uudenmaan Taidetoimikuntaan.
Vuonna 1995 Ojalan trumpettiesityksiä koottiin CD-levylle Yleisradion 1950-luvun nauhoista.
Ojala kuoli synnyinmaisemissaan Kaustisella kesällä 2002. Usein trumpettivirtuoosina ja maestrona tunnetulle Ojalalle pidettiin muistokonsertti niin Kaustisella kuin Helsingin Tuomiokirkossa. Hänen aikalaisensa muistelivat häntä erinomaisena esiintyjänä, seuramiehenä ja valovoimaisena persoonana.
Hänen isänsä oli kaustislainen viulupelimanni Friiti Ojala.
Jonas Heiska

Jonas Heiska (13. lokakuuta 1873, Jyväskylän maalaiskunta – 3. maaliskuuta 1937 Jyväskylä) oli suomalainen taidemaalari. Hänen luetteloituja töitään on yli tuhat.
Oravasaaren kylässä Heiskan talossa syntynyt Heiska pääsi ylioppilaaksi 1898 Jyväskylän lyseosta. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898 ja 1902-1904 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1902-1903 suorittaen piirustuksen opettajan tutkinnon.
Heiska kuvasi maalauksissaan erityisesti keskisuomalaisia maisemia ja kansanelämää sekä suomalaisuuteen liittyviä aiheita. Heiskan maalauksia oli esillä Pariisin maailmannäyttelyn Suomen osastolla 1908 ja vuonna 1909 hän sai valtionpalkinnon maalauksestaan Syyspäivä/Syystunnelma. 1930-luvulla Heiska teki laajan kuvasarjan Aleksis Kiven Seitsemän veljeksen elämänvaiheista. Tämä sarja oli tarkoitus julkaista kuvakirjana, mutta julkaisukustannukset arvioitiin liian suuriksi.
Vuonna 1912 Heiska rakensi Jyväskylän Älylään itselleen ateljeekodin, jonka hän oli itse suunnitellut yhdessä Lapinlahdelta kotoisin olleen Antti Halosen kanssa. Vuonna 1920 hän meni naimisiin pianonsoiton opettaja Maikki Aron (1889–1961) kanssa. Heidän tyttärensä oli kuvataiteilija ja kuvaamataidon opettaja Vappu Heiska (1921–1993).
Ristikkomerkki

Ristikkomerkki # (myös risuaita, ruutu tai numeronmerkki) on merkki, jota käytetään lähinnä teknisissä yhteyksissä, esim. puhelimissa ja tietotekniikassa. Merkkiä on käytetty myös sanan numero tilalla, samaan tapaan kuin nykyäänkin englannin kielessä (esimerkiksi #5 ’numero 5’).

Historia

Ristikkomerkin historia juontunee lääkärien lääkemääräyksiin tekemistä merkinnöistä. Latinankielinen sana recipe (suom: ota) lyhennettiin muotoon rec. Varhaisilla ajoilla lyhenteen c-kirjaimen yli vedettiin poikkiviivoja ja pisteitä, joka merkitsi jumalolentojen avuksi kutsumista, invokaatiota. 
Roomalaiset lääkärit käyttivät lääkemääräyksissä Jupiterin merkkiä (symboli: ), jonka kristityt lääkärit korvasivat ristinmerkillä. Merkkiin saatettiin liittää kirjaimet I.H.S. (In Hoc Signo, tämän merkin avulla). Merkkeinä on myös käytetty kirjaimia I. D. N. (In Dei Nomine, Jumalan nimessä), I. D. (Iuvante Deo, Jumalan avulla) tai I. I. (Iuvante Iesu, Jeesuksen avulla). 
Klassisesta latinasta puuttuva J-kirjain korvattiin myöhemmin varustamalla I-kirjain poikkiviivalla. Kun kaksi poikkiviivaista I-kirjainta kirjoitettiin peräkkäin, varsinkin nopeasti kirjoitettuna muodostui kaksoisristi #. Ristikkomerkkiä on käytetty reseptilomakkeissa erottamaan lääkemääräykset toisistaan.