Hair

Hair on yhdysvaltalainen musikaali, jonka teemoina ovat hippiliike, seksuaalinen vapautuminen ja Vietnamin sota. Musikaalin tekstin kirjoittivat James Rado ja Gerome Ragni, ja sen sävelsi Galt MacDermot. Musikaali oli ehdolla The American Theatre Wing's
Antoinette Perry Award - palkinnon, lyhyesti Tonyn saajaksi v. 1969 parhaana musikaalina. Musikaalin levytys huomioitiin Grammy- palkinnolla 1968.
Musikaalin ensi-ilta oli 17. lokakuuta 1967 New Yorkissa Joseph Pappin The Public Theaterissa. Varsinainen suurmenestys alkoi New Yorkissa Biltmore Theatressa Broadwaylla jossa ensi-ilta oli 29. toukokuuta 1968. Miespääosissa nähtiin kirjoittajat Rado Claudena ja Ragni Bergerinä. Naispääosan Sheilana tulkitsi Lynn Kellogg. Musikaalia esitettiin 1750 kertaa ja jäähyväisnäytös oli 1. heinäkuuta 1972.
Musikaalin pohjalta tehty elokuva ilmestyi vuonna 1979. Ohjaajana oli Milos Forman ja pääosissa John Savage (Claude), Treat Williams (Berger) ja Annie Golden (Jeannie). Elokuvassa on mukana alkuperäisen musikaalin näyttelijöihin kuulunut Melba Moore kappaleessa "3-5-0-0".
Vuonna 2009 Yhdysvalloissa uusi Broadwaylla esitetty versio voitti Tonyn sarjassa "Best revival of Musical" l. Paras musikaalin uusinta.

Hair Suomessa

Hair-musikaalia on esitetty Suomessa useita kertoja. Tampereen Popteatteri esitti versionsa ensimmäistä kertaa Tampereen 1. Teatterikesässä 6.8.1969. Version esitysoikeudet Yhdysvalloista hankki Reijo Paukku kuultuaan siitä sattumalta etsiessään uutta ohjelmistoa. Musikaalin sanoitti suomeksi Esko Elstelä. 
Suunnitellut esitykset myytiin loppuun jo ennen ensi-iltaa. Musikaali siirtyi Teatterikesän päätyttyä vierailevana Tampereen Teatteriin.
Ryhmä esitti musikaalia myös Suomen-kiertueella. Taustat versiossa soitti urkuri Risto Hiltusella ja saksofonisti Risto Tannerilla vahvistettu Matthews-yhtye . 
Viimeinen esitys oli elokuussa 1971 Tampereen Teatterikesässä. 
Musikaali herätti kohua tuolloin uskaliaalla alastonkohtauksella, vaikka se kuului oleellisesti musikaalin juoneen. Kohtaus arvelutti myös näyttelijöitä koska aiemmin ei vastaavaa oltu tehty ja he esiintyivät muutamia kertoja stringeissä ennen tarkoitettua toteutusta. Broadway-versiossa kohtauksen aikana näyttämölle laskettiin voodoo-nukkeja, mikä ei ollut Tampereen versiossa teknisesti mahdollista. 
"Ei se alastomuus autuaaksi tehnyt. Kyllä Hairia tultiin katsomaan ihan muista syistä. Jos alastomuus todella olisi ollut hitin syy, eikö olisi kannattanut tehdä koko kaksituntinen esitys ilman vaatteita? (Rauli Koivisto 2009)"
Helsingin Svenska Teaternissa musikaalin ruotsinkielinen versio "Hår" sai ensi-iltansa 23.11.1969.Sen käsikirjoitus ja esityslupa saatiin Tukholman Hår - musikaalia esittävältä teatterilta. Ohjaaja oli kanadalainen koreografi Dmitry Cheremeteff.
Svenska Teaternin versiossa mukana oli englanninkielisiä osuuksia. 
Musikaalissa esiintyivät muiden muassa Anki Sheilan roolissa, Cay Karlsson Bergerin roolissa, Hector yleisroolissa sekä Jim Pembroke ja Frank Robson, joka lauloi avausnumeron "Aquarius". Osa näyttelijöistä etsittiin kadulta. 
Musikaaliesityksen taustat soitti saksofonisti Eero Koivistoisella ja trumpetisti Mike Koskisella vahvistettu Wigwam
Kapellimestarina toimi Sakari Lehtinen. Anki sekä Hector kiersivät Manner-Euroopassa katsomassa useita Hair-versioita tuotantovaiheen aikana. Versio ei ollut teatterin omaa tuotantoa, vaan musikaalin toteutti suomenruotsalainen nuorisoteatteri Rampen, jolle Svenska Teatern vuokrasi tilat.
Yleisömenestyksestä huolimatta vuokra- ja muut kustannukset pakottivat lopettamaan Hår - esitykset varsin pian.Osa esiintyjistä perusti musikaalin jälkeen  Cumulus-yhtyeen.
Ajan nuortenlehdet pyrkivät esittämään Tampereen ja Helsingin tuotannot kilpailijoina, mikä sai Ankin ja Hectorin kirjoittamaan kriittisen kommentin ja kysymyksen Suosikki-lehteen ja lehdelle turhasta ja keinotekoisesta kilpailutilanteen esittämisestä. He korostivat nuorten yhteisen, paikkakunnasta riippumattoman viestin merkitystä. Tampereen Popteatteri kutsui Hår-näyttelijät pikkujouluihin joulukuussa 1969.
Kotkassa musikaalin esittivät paikalliset näyttelijät Reijo Paukun ohjaamana Kaupunginteatterissa. Yhtyeeksi suunniteltiin aluksi Tapani Kansan taustakokoonpanona toiminutta Strings-yhtyettä, mutta harjoituksissa todettu puutteellinen taito lukea nuotteja sai aikaan päätöksen koota yhtye tarkoitusta varten. Version ensi-ilta oli 17.4.1970. Esityksiä kertyi 56 yhteensä 19532. katsojalle.
Sirkka Kannisen ohjaama Forssan Hair sai ensi-iltansa Forssan teatteritalossa vain viikkoa myöhemmin 24.4.1970. Esitys vieraili myös Hämeenlinnassa. Orkesteri oli Crystal. Sen kokoonpano oli Risto Pelli (urut), Hannu Lahtonen (huilu), Masi Sallinen (soolokitara), Kari Kanninen (bassokitara) ja Ilppo Aaltonen (rummut). Musiikin johti Risto Pelli, joka esitti myös Clauden roolin.
Muut pääroolit olivat Berger / Rauno Simola, Woof / Markku Enqvist, Hud / Matti Nuolijärvi. Sheila / Inke Pelli, Jeanie / Pipe Rönkkö, Dionne / Tiina Marjamaa, Crissy / Sirpa Oksa ja Ron / Hilkka Alanko.
Pienemmissä rooleissa esiintyivät Ossi Kallioinen, Tuomo Isotalo, Jorma Kangas, Ilmo Viljanen, Jarmo Jalarvo, Antero Sundholm, Manu Valli, Hannele Rokkanen, Irma Lintula, Merja Kanninen, Marjo Kanninen, Eeva-Liisa Houttu sekä Päivi Viksten. Valaisun hoiti Ripe Siro.  
Vuonna 2003 Marco Bjurström ohjasi Hairin Linnanmäen Peacock-teatteriin. Tämä esitettiin niin ikään Suomen kiertueella. Marco Bjurströmin ohjauksen sanoitti uudelleen Markku Salo. Versiossa näyttelivät mm. Ville Pusa Clauden roolissa ja Hanna-Riikka Siitonen. Koreografian tekivät Bjurström ja Mindy Lindblom. Kapellimestarina toimi Anssi Vauramo. Versiosta oli saatavilla CD-single vain esitysten yhteydessä.
2012 Maarit Pyökäri ohjasi musikaalin Lahden Kaupunginteatteriin. Musikaalin koreografian teki Jari Saarelainen. Sen ensi-ilta oli 5.9.2012. Versiossa on mukana aikoinaan Helsingin Svenska Teaternin esityksessä ollut Hector. Hän teki versioon uuden käännöksen laulusta "What a piece of work is a man" ja myös esitti sen soolona.
13.10.2012 ensi-iltansa sai myös Georg Malviuksen ohjaama versio Åbo Svenska Teaterissa.

Tunnetuimpia lauluja

Musikaali on levytetty nimellä Original Cast - Hair. Tampereen Popteatterin Hair on levytetty kuten myös Lontoon Hair. 
Elokuvaversion soundtrack on julkaistu levynä 
Pääsääntöisesti Hair-tuotannot levytettiin kunkin maan äidinkielellä.
Musikaalin lauluja ovat mm. "Aquarius/Let the Sunshine In" suomeksi "Aquarius/Kuljen valoon kuljen Aurinkoon" (Esko Elstelä) sekä "Good Morning Starshine".
Edellinen oli hitti yhdysvaltalaiselle 5th Dimension - lauluyhtyeelle sekä Kristianille. Kristianin version Aquarius-osan on sanoittanut L.Savinainen eli Aarno Raninen.
Nimensä mukaisesti kappale on yhdistelmä musikaalin avausnumerosta "Aquarius" ja päätöskappaleesta "Flesh Failures(Let the Sun Shine In)".
Tämä versio on mukana mm. Forrest Gump-elokuvassa ja sen musiikista kootulla CD:llä.
Tampereen Popteatterin single "Aquarius" b-puolenaan "Kulje valoon, kulje Aurinkoon" nousi samanaikaisesti sijalle 19. 
Problems?-yhtye teki kappaleesta 1980 Pelle Miljoonan sanoittaman ja Tumppi Varosen laulaman version nimellä "Lanka palaa."
"Good Morning Starshine", suomeksi "Hei tähdet taivaan", oli hitti yhdysvaltalaiselle Oliver-laulaja/lauluntekijälle. Myös lukuisat muut artistit tekivät musikaalin kappaleista omia versioitaan ja hittejä. Parhaimmillaan tekijänoikeusmaksuja kerättiin yli 300:sta musikaalin kappaleiden levytyksestä. Tampereen Popteatterin versio nousi Suomen LP-listalla sijalle 3.

Juoni lyhyesti

Musikaali kertoo ryhmästä vaihtoehtokulttuurin nuoria, joista pääosassa ovat Claude ja Berger. Vietnamin sota on käynnissä ja armeijakutsunnat ovat osuneet myös tähän ryhmään. Esiin nousee erilaisia moraalisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä, elämäntavan pohdintaa, huumeet yms. Kun ryhmän jäsenet polttavat saamansa kutsuntakirjeet, mikä oli laitonta, Claude ei tätä tee. Lopulta Claude ilmoittautuu armeijaan ja saa surmansa Vietnamissa.
Elokuvaversio poikkeaa näyttämöversiosta. Siinä Oklahomasta kaupunkiin saapuva Claude tapaa ryhmän, joka esittelee hänelle toisenlaista elämää kuin mihin hän on tottunut.  Tämä saa hänet pohtimaan omia valintojaan. Myös ryhmän sisäiset ristiriidat elämänvalintojen paineissa nousevat esiin. Lopulta Claude ilmoittautuu kutsunnassa määrättyyn paikkaan. Hän ei silti unohda ryhmän kanssa viettämiään päiviä ja kirjoittaa heille tapaamansa tytön Sheilan kautta. Sheilan roolia on muutettu siten, että hän on hienostoperheen tytär, johon Claude ihastuu ensinäkemältä ja ryhmän rohkaisemana onnistuu tapaamaan hänet. Näyttämöversiossa Sheila kuuluu ryhmään.
Hänen ystävänsä päättävät vielä kerran tavata Clauden ja suostuttelevat Sheilan mukaansa tämän autolla. Clauden onnistuu livahtaa ulos kasarmilta yön ajaksi Bergerin ottaessa hänen paikkansa luvun täyttämiseksi. Komennus Vietnamiin tulee tällä ajalla ja Berger saa surmansa siellä.
Sekä näyttämö- että elokuvaversiossa "Good Morning Starshine" l. "Hei tähdet taivaan" on tapaamisen runko. Elokuvassa kappale vauhdittaa automatkaa. Näyttämöversiossa kappale on musikaalin juhlakohtaus ennen Clauden lähtöä. "Flesh Failures/Let The Sun Shine In" l. "Niin paljon meitä petettiin/Kulje valoon, kulje aurinkoon" päättää näyttämöversion Clauden kuoltua. Elokuvassa laulu soi Bergerin marssiessa muun osaston mukana miehistönkuljetuskoneeseen ja lopulta Arlingtonin sotilashautausmaalla, jonne Claude ja muut Bergerin ystävät ovat tulleet.
Elokuvassa on mukana ajankohdan musiikkia, joka ei sisälly itse musikaaliin. Lauluja on myös lyhennetty tai jätetty pois elokuvan rakenteen tiivistämiseksi.