google/wiki40b huggingface dataset:
Koolapuut

Kuvaus

Koolapuut ovat pienehköjä puita tai pensaita. Suurikokoisimmat lajit kasvavat yleensä enimmillään noin 30 metriä korkeiksi. Suvun lajeilla on usein sekä nystykarvoja, tähtikarvoja että kilpikarvoja.
Lehdet voivat olla sormilehdykkäisiä tai yksinkertaisia ja muodoltaan sormiliuskaisia tai ehyitä. Lehdet ovat ruodillisia ja ruodin kärjessä on usein näkyvästi ruotia leveämpi pullistuma. Ilmaraot ovat tavallisesti lehtien alapinnoilla, mutta joillakin lajeilla myös yläpinnoilla.
Koolapuut ovat usein kaksikotisia, joten erilliset yksineuvoiset hede- ja emikukat kasvavat yleensä eri puuyksilöissä. Jotkin lajit ovat kuitenkin yksikotisia ja joillakin lajeilla on kaksineuvoisia kukkia. Kukat kasvavat lehtihankoihin kehittyvissä kukinnoissa. Kukissa ei ole terälehtiä. Verhiöön kuuluu tavallisesti 4–5 verholehteä. Hedekukissa on 5–12 hedettä yhdessä tai kahdessa kehässä hetiöperässä. Emikukissa on tavallisesti 4–5 emilehteä.
Hedelmät ovat rakenteeltaan kypsinä aukeavia kotia. Niissä on yksi tai useampia siemeniä.

Levinneisyys ja kehityshistoria

Koolapuita esiintyy kotoperäisenä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Suurimmillaan lajirunsaus on Länsi- ja Keski-Afrikan trooppisissa sademetsissä. Myös Itä-Afrikan rannikolla on runsaasti lajeja.
Koolapuiden historia ulottuu ainakin oligoseenikaudelle asti. Vanhin tunnettu sukuun luokiteltu jäännös on noin 28–27 miljoonaa vuotta vanha Etiopiasta löydetty fossiilinen lehti. Koolapuita ei nykyisin enää esiinny löytöalueella Saharan pohjoispuolisessa Afrikassa. Koolapuiden lähimpinä sukulaisina pidetään sukua Octolobus sekä kotopuita (Pterygota).

Elinympäristö

Koolapuita esiintyy lähes yksinomaan trooppisissa kosteissa ainavihannissa tai puoliainavihannissa metsissä. Ne kasvavat tavallisesti metsän aluskerroksessa latvuskerroksen alapuolella.

Käyttö

Koolapuuta (Cola acuminata) ja Cola nitidaa viljellään ravintokasveina niiden runsaasti kofeiinia ja teobromiinia sisältävien siementen vuoksi. Siemeniä kutsutaan usein kolapähkinöiksi, vaikka ne eivät ole varsinaisesti pähkinöitä. Siemeniä käytetään useiden ruoka-aineiden ja juomien valmistuksessa, ja läntisessä Afrikassa niitä usein pureskellaan sellaisenaan. Myös lajien Cola ballayi, Cola verticillata ja Cola sphaerocarpa hedelmät ovat syötäviä.
Pegrema

Pegrema (ven. Пегрема) on entinen kylä Karhumäen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen rannalla noin 10 kilometrin päässä Uunitsasta. Pegrema koostuu useista suurista maalaistaloista, joiden julkisivut ovat järven suunnalle. 1770-luvulla Hutynin luostarin kappeli rakennettiin pienelle niemelle talojen eteen.
Toilan kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu etelässä Alutagusen ja Jõhvin kuntiin, lännessä Lüganuseen ja Kohtla-Järveen, pohjoisessa Suomenlahteen sekä idässä Narva-Jõesuuhun.

Hallinto

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Toilan kunta, Kohtla, Kohtla-Nõmme yhdistettiin uudeksi Toilan kunnaksi. Toilassa on 4 807 asukasta (1.1.2018).
Toilan kunta koostuu Kohtla-Nõmmen kauppalasta (alev), Toilan ja Vokan pienkauppaloista (alevik) ja 26 kylästä (küla).

Liikenne

Valtatie 1 ja rautatie Tallinnasta Narvaan kulkevat Toilan poikki.
Trackball

Pallohiiri (engl. trackball) on tietokoneen osoitinlaite, joka edeltää hiirtä. Pallohiiren kehittivät Ferrantin insinöörit DATAR-tutkaseurantajärjestelmään, jonka kehitystyö alkoi vuonna 1949. Itse pallohiiren kehitys ajoittuu vuoteen 1952. Pallohiiren keksivät Tom Cranston ja Fred Longstaff ja laakeroinnin kehitti Kenyon Taylor.
Pallohiirtä on ollut integroituna joissakin kannettavissa tietokoneissa kuten PowerBook 100:ssa. Pallohiirtä on käytetty peliohjaimena eräissä kolikkopeleissä kuten Centipede, Quantum ja Marble Madness.
Yhdysvaltojen vankilaväestön palkaton pakkotyö

Yhdysvaltojen vankilaväestön palkaton pakkotyö tarkoittaa Yhdysvaltojen käytäntöä, jossa vankilaväestöä käytetään palkattomaan pakkotyöhön, jota kutsutaan myös vankilaorjuudeksi. Yhdysvaltojen perustuslain 13. pykälä kieltää orjuuden muissa tapauksissa kuin rangaistuksena rikoksesta. Palkattomasta pakkotyöstä hyötyvät yksityisomisteiset voittoa tavoittelevat vankilat. Kalifornian osavaltio on käyttänyt vankilatyövoimaa maastopalojen torjuntaan.
Elokuussa 2018 vankilaväestö ryhtyi 17 osavaltiota käsittävään lakkoon. Marraskuussa 2018 Coloradon osavaltio kielsi vankilaorjuuden.
Aatos Tapala

Aatos Abel Tapala (5. toukokuuta 1940 Sauvo) on suomalainen oopperalaulaja ja tenori.
Aatos Tapala oli naimisissa laulaja Tamara Lundin kanssa vuosina 1966–1985.

Koulutus

Aatos Tapala on opiskellut Jorma Huttusen, Pekka Nuotion, Clemens Glettenbergin, Clemens Kaiser-Bremen ja Gino Cittadini-Laurin oppilaana. Hän on myös toiminut kansakoulunopettajana.

Ura

Tapala toimi Suomen kansallisoopperan solistina vuosina 1965–1972. Hänen osistaan voidaan mainita Tamino Taikahuilussa, Basilio Figaron häissä, Perämies Lentävässä Hollantilaisessa, Aigistos Elektrassa, Maalari Lulussa, Šemeikka Juhassa ja Tony West Side Storyssa. Oopperaosien lisäksi hän on myös esiintynyt monissa opereteissa.
Tapala on hoitanut omaa ohjelmatoimistoa Expertus Oy:tä vuodesta 1972. Hän on patentoinut näyttämötapahtumien havainnollistamiseen tarkoitetun näyttämösimulaattorin, jolla voidaan tehostaa näyttämöproduktioiden harjoittelua.
Junianus Justinus

Junianus Justinus (lat. Marcus Iunianus Iustinus) tai Justinus Frontinus oli roomalainen historioitsija 200-luvulla. 
Hänet tunnetaan kirjastaan Historiarum Philippicarum libri XLIV, jonka alkusanoissa hän kertoo koonneensa tärkeimmät ja kiinnostavimmat tekstit Pompeius Troguksen kirjasta Historiae pillippicae et totius mundi origines et terrae situs. Troguksen kirja ei ole säilynyt nykypäivään asti, mutta se käsitteli Makedonian historiaa ja nousua suurvallaksi.
Wivi Roslander

Maria Vive Salome (Wivi) Roslander (o.s. Smedberg; 16. heinäkuuta 1891 Oulu – 31. maaliskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kirjanpitäjä ja kansanedustaja vuonna 1922.
Wivi Roslanderin vanhemmat olivat ratavartija Simon Wilhelm Smedberg ja Johanna Matilda Litens. Hän kävi kauppakoulua ja työskenteli konttoristina ja kirjanpitäjänä Porissa, Raumalla, Oulussa, Varkaudessa ja Joensuussa 1909–1925 sekä Suomen Punaisen Ristin julkaisuosaston kirjanpitäjänä Helsingissä 1925–1954.
Wivi Roslander nousi eduskuntaan varasijalta Suomen sosialidemokraattisen puolueen edustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 24. tammikuuta 1922, kun hänen edeltäjänsä Oskari Leivo oli kuollut kesken vaalikauden.
Arvid Nordin

Arvid Oskar Nordin (3. elokuuta 1913 Närpiö – 26. syyskuuta 1997 Närpiö) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 102. Ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 61:ssä palvellut Nordin nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 6. marraskuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä alikersantti.
Sääksjärvi (kylä Mäntsälässä)

Sääksjärvi on kylä Mäntsälässä.
Sääksjärven asukasluku on noin 800 (2005). Kylä sijaitsee Mäntsälä–Porvoo-tien varrella ja on vanhan Porvoo–Hämeenlinna-tien suuntaisesti noin viisitoista kilometriä pitkä. Kylä jakaantuu Pohjoispäähän, Keskikylään ja Eteläpäähän eli Purolaan. Sääksjärvellä on kylätoimikunta, maamiesseura, maa- ja kotitalousnaisyhdistys, kaksi metsästysseuraa, nuorisoseura ja urheiluseura. Kylällä on oma koulu, Sääksjärven koulu. Kylä on saanut nimensä samannimisen järven mukaan. Järven rannalla on uimaranta. Sääksjärven lisäksi kylällä on pienempiä lampia: Korplampi, Suojärvi ja Venunjärvi.
Sääksjärvellä on viisi karjatilaa (2009). Mäntsälän tulitikkuteollisuus alkoi kylältä ja kylällä on ollut viisi eri tehdasta. Sääksjärvellä ei ole enää teollisuutta, mutta siellä louhitaan punamustaa Aurora-graniittia.
Jumalten taistelu

Tuotanto

Jumalten taistelua tehtiin Buckinghamshiren Iver Heathissa sijaitsevilla Pinewood Studiosilla, Cornwallissa, Maltan Gozossa, Italian Salernossa ja Espanjan Málagassa 15 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan tuotanto oli alkanut toukokuussa vuonna 1979.
Harry Hamlin ja Ursula Andress alkoivat seurustella elokuvan kuvauksien aikana. Heidän Dimitri-poikansa syntyi vuonna 1980 elokuvan valmistumisen jälkeen. Hamlin ja Andress erosivat vuonna 1982.
Elokuvan käsikirjoittaja Beverley Cross oli elokuvan tekemisen aikaan naimisissa Thetistä näytelleen Maggie Smithin kanssa. He olivat menneet naimisiin vuonna 1975; avioliitto päättyi Crossin kuolemaan 1998.

Julkaisu ja vastaanotto

Jumalten taistelu sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. kesäkuuta vuonna 1981. Suomessa elokuva julkaistiin 26. heinäkuuta 1981 Karkkilassa, mutta laajaan teatterilevitykseen elokuva pääsi 6. marraskuuta 1981. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan levittäjänä. Jumalten taistelu tuotti Pohjois-Amerikassa 41 092 328 dollaria. Jumalten taistelu oli vuoden 1981 11. menestynein elokuva.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 68 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu 37:aan arvosteluun. Jumalten taistelua pidetään fantasiaelokuvan klassikkona. Elokuva on ollu ehdolla American Film Instituten 10 Top 10 -fantasiaelokuvalistalle.
Syksyn sävel

Kilpailijat

Syksyn sävelessä esiintyneitä laulajia ovat olleet muun muassa Irwin Goodman, Sammy Babitzin, Jussi Lammela, Jonna Tervomaa, Kirka, Erkki Liikanen, Lea Laven, Rainer Friman ja Mikko Alatalo. Alatalo voitti kilpailun kaikkiaan neljä kertaa, Goodman, Liikanen, Laven, Friman ja Pelimannet kahdesti. Ohjelmassa pitkään vaikuttaneen Tauno Äijälän mukaan saman osallistujan useat peräkkäiset voitot herättivät närää muissa kilpailijoissa, mutta esimerkiksi Alatalolla, Goodmanilla ja Liikasella oli selvä kuva siitä, millainen musiikki saavutti juuri sillä hetkellä vastakaikua yleisössä. Ohjelman alkuaikoina kilpailu miellettiin vahvasti miehiseksi, kunnes Lea Laven voitti sen vuonna 1979. Osasta kilpailussa esitetyistä kappaleista on tullut kansansuosikkeja, kun taas osa kappaleista on jäänyt vähemmälle huomiolle. Tunnettuja Syksyn sävelessä esitettyjä musiikkikappaleita ovat muun muassa Minttu sekä Ville, Surun pyyhit silmistäni, Sinulle vain, Poing poing poing, Mun sydämeni tänne jää ja Daa-da daa-da. Joinakin vuosina kilpailukappaleista on menestynyt kaupallisesti parhaiten muu kuin voittaja.  Myös monista karsiutuneista kappaleista tuli myyntimenestyksiä levymarkkinoilla; tällaisia ovat olleet esimerkiksi Matin ja Tepon Kissankultaa vuodelta 1970, Dannyn ja Armi Aavikon Kaiken sulle antaisin vuodelta 1977 sekä Tarja Lunnaksen Seine vuodelta 1997. Tauno Äijälän mukaan monen kilpailusta pudonneenkin laulajan ura pääsi kunnolla vauhtiin nimenomaan Syksyn sävelen ansiosta.
Virginia Balistrieri

Ura

Balistrieri näytteli sekä teatterissa että elokuvissa. Hän aloitti Giovanni Grasson vastaparina Nino Martoglion ohjaamissa mykkäelokuvissa 1910-luvulla. Vuonna 1914 Balistrieri tulkitsi naispääosan elokuvassa Sperduti nel buio, jota  pidetään eräänä italialaisen neorealismin edeltäjistä.
Balistrierin aviopuoliso oli Giovanni Grasso jr. (1888–1963), joka oli edellä mainitun Giovanni Grasson (1873–1930) serkku. Balistrierin sisko Desdemona Balistrieri  (1889–1976) oli niin ikään näyttelijä.
Susanna Leinonen

Susanna Tuulikki Leinonen (s. 7. helmikuuta 1972, Tampere) on suomalainen tanssija ja koreografi.
Leinonen valmistui Turun konservatorion tanssilinjalta vuonna 1996 ja Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitokselta tanssitaiteen maisteriksi vuonna 2000. Hänen esikoiskoreografiansa Ei kukaan, vain ystäväsi (2000) sai innostuneen vastaanoton kansainvälisen Bagnolet-koreografiakilpailun Suomen katselmuksessa. Sittemmin teos on esitetty useilla kansainvälisillä festivaaleilla Englannissa, Irlannissa, Ranskassa, Portugalissa, Tanskassa ja Japanissa.
Leinonen oli jo opiskeluaikanaan 1994–1995 kiinnitettynä Viron kansallisbalettiin, jossa hän esiintyi muun muassa balettiteoksissa Don Quijote, Pähkinänsärkijä, Giselle ja Joutsenlampi. Viime vuosina hän on työskennellyt oman ryhmänsä kanssa ja pyörittänyt Susanna Leinonen Companya, toiminut freelance-taiteilijana ja työskennellyt huomattavan kansainvälisesti. Leinonen esiintyy useimmissa omissa tanssiteoksissaan itsekin tanssijana. Hänen tanssinsa edustaa liikkeen virtaavuuteen perustuvaa modernia nykytanssia, joka kuitenkin hyödyntää liikesanastossaan myös klassista balettia. Teoksille on muodostunut tyypilliseksi surrealistinen ja aistikas, osittain myös utuinen ja hyvin tiivis tunnelma.
Oman ryhmänsä lisäksi Leinonen on työskennellyt koreografina myös suurille baletti- ja nykytanssitaloille, kuten Suomen Kansallisbaletille, Ruotsin Kuninkaalliselle Baletille, sekä Dansk Danseteaterille. Susanna Leinosen teoksia on esitetty 25 maassa.
Kohtalon ivaa

Juoni

Kaveriporukka lähtee Moskovassa pohjustamaan uudenvuodenviettoa saunaan. Vodkanhuuruisen saunomisen jälkeen kaksi miestä löytää itsensä vääristä paikoista, toinen lentäneenä Leningradiin aivan samanlaiseen kerrostaloon kuin missä hän asuu Moskovassa. Jopa avain sopii oveen, mutta asunnossa odottava nainen ei vaikuta aivan tutulta.
LZ 58

LZ 58, joka on merkitty eri lähteissä myös LZ-58 tai L25, oli Saksan laivaston jäykkä Zeppelin-ilmalaiva, jota käytettiin 14. marraskuuta 1915 alkaen 48 ensimmäistä matkaa Saksan maavoimien palveluksessa länsirintamalla lennonvarmistuspalvelun tuottamiseen, minkä jälkeen se siirrettiin Saksan laivastolle länsirintamalle tiedustelutehtäviin.
Palattuaan Ahvenanmaan pohjoispuolelta etelämmäs LZ 58 suoritti ensimmäisen Suomea vastaan suunnatun ilmahyökkäyksen 25. heinäkuuta-26. heinäkuuta 1916 vastaisena yönä Maarianhaminan satamassa Ahvenanmaalla pudottaen kahdeksan lentopommia. Lentopommit surmasivat viisi venäläistä matruusia.  Ilmailu 1/2007 -lehden artikkelin mukaan hyökkäys vaati kaikkiaan seitsemän hengen tappiot.
Władysław Taczanowski

Władysław (Ladislaus) Taczanowski (1. maaliskuuta 1819 Jablonna – 17. tammikuuta 1890 Varsova) oli puolalainen eläintieteilijä.
Taczanowskia pidetään eräänä 1800-luvun tärkeimmistä eläintieteilijöistä. Hän kuului vaikutusvaltaiseen Poznańin alueen aristokratiaan. Hän opiskeli Pariisissa ja työskenteli Wienin, Berliinin, Pariisin ja Lontoon museoissa. Hän oli Varsovan yliopiston eläinmuseon intendentti vuodesta 1862 alkaen kuolemaansa saakka. Hän otti osaa Antoni Stanislaw Wagan johtamalle tutkimusmatkalle Algeriaan vuosina 1866–1867. Hän kirjoitti useita merkittäviä teoksia, kuten Ptaki krajowe 1–2 (Birds of Poland) (1882) ja Ornithologie du Pérou 1–4 (1884–1886).
Taczanowski tutki erityisesti lintuja ja hämähäkkejä. Suomessa tavatuista linnuista hän nimesi mongoliankirvisen vuonna 1876. Hänen kunniakseen on nimetty muun muassa juninjärvenuikku, piiskulumivarpunen, täpläkurkkukolibri, ruohometsäkerttunen, peruntinami, inkanappaaja, isonokkasirkkunen ja tyrskyorneero.
Pippo

Pippo on ennen vuotta 1956 Orimattilaan kuulunut nykyinen Lahden kaupunginosaan kuuluva kylä Ämmälän ja Kujalan välillä. Siellä on Lahden moottoriurheilukeskus.

Moottoriurheilukeskus

Moottoriurheilukeskusta käyttäviä yhdistyksiä ovat Salpausselän Moottorikerho ry, joka on keskittynyt moottoripyöräilyyn, ja Lahden Formula K-kerho, joka on keskittynyt mikroautoiluun. Moottoripyörälajeista Pipossa on harrastettu motocrossia ja speedwaytä, joka siirtyi Pippoon Kärpäsen koulun urheilukentältä vuosia sitten.
Pippon moottorirata oli 2012 suljettuna, koska radan ylläpitäjiltä edellytettiin ympäristöluvan vuoksi melurajoja, joita ei silloin vielä kyetty täyttämään. Asiaa käsiteltiin Vaasan hallinto-oikeudessa. Pippon moottorirata on Lahden kaupungin maalla vuoden vuokrasopimuksin ja sen ympäristölupa tulee uusia 2016.
Metallica (albumi)

Albumin nauhoittaminen

Albumin nauhoitukset aloitettiin 6. lokakuuta 1990 Los Angelesin Pohjois-Hollywoodissa sijaitsevalla One On One -studiolla. Albumin tuottajaksi valittiin Bob Rock, joka oli tehnyt yhtyeen jäseniin vaikutuksen tuotettuaan Mötley Crüen albumin ‘’Dr. Feelgood’’. 
Valinnasta yllätyksellisen teki se, että Rock ei ollut tuottanut ennen thrashyhtyeitä, vaan perinteisiä The Cultin, Aerosmithin ja Mötley Crüen kaltaisia, valtavirran rockbändeiksi laskettavia yhtyeitä ja oli tullut tunnetuksi terävästä, selvästä ja bassovoittoisesta soundistaan. Suurin osa Metallican fanikannasta järkyttyi kuullessaan tuottajavalinnasta.
Uuden levyn tuottajaa oli mietitty todella pitkään. Flemming Rasmussen, joka oli tuottanut menestyksekkäästi yhtyeen kolme edellistä levyä oli jälleen harkinnassa tuottajaksi, ja Metallica jopa maksoi Rasmussenille siitä, että tämä pitäisi kuukauden loman, mikäli tuotantosessiot Bob Rockin kanssa eivät etenisi halutulla tavalla. Työt yhtyeen ja Rockin välillä alkoivat kuitenkin sujua, ja albumi ilmestyi kauppoihin 12. elokuuta 1991.
Fredrik Pettersson

Seuraura

Pettersson on Frölunda HC:n kasvatti. Hän voitti joukkueessa J20 SuperElitin mestaruuden vuonna 2005 sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden vuosina 2003, 2004 ja 2005. Edmonton Oilers varasi Petterssonin 157. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Samana kesänä hänet varasi myös WHL-joukkue Calgary Hitmen 48. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Pettersson pelasi Hitmenissä vuodet 2005–2007 ja hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan 2005–2006 tehoilla 22+21=43 joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi sekä sisäisessä maalipörssissä toiseksi. Kaudella 2006–2007 Pettersson paransi piste-ennätystään 50 pisteeseen, mutta sijoitus Hitmenin sisäisessä pistepörssissä oli neljäs.
Toukokuussa 2007 Pettersson teki yksivuotisen Elitserien-sopimuksen Frölundan kanssa. Hän teki Elitserien-debyyttinsä kauden avausottelussa 24. syyskuuta 2007 vieraissa HV71:tä vastaan saaden peliaikaa 11.17 minuuttia ja hän teki ottelussa myös Elitserien-uransa avausmaalin Stefan Livin taakse. Yhteensä Pettersson teki tulokaskautensa 2007–2008 aikana 53 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13 sekä seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Helmikuussa 2008 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Frölundan kanssa. Kaudella 2008–2009 Pettersson teki runkosarjassa tehot 8+18=26, mutta kevään 2009 pudotuspeleissä hän oli viidellä osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Helmikuussa 2009 Pettersson jatkoi Frölunda-sopimustaan kahdella vuodella.
Kaudella 2009–2010 Pettersson oli Frölundan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+18=38. Hän oli koko Elitserienin neljänneksi paras maalintekijä yhdessä Timrå IK:n Martin Sonnenbergin, HV71:n Martin Thörnbergin sekä Brynäs IF:n Stephen Dixonin ja Magnus Kahnbergin kanssa. Elitserienin pistepörssissä Pettersson oli sijalla 17. yhdessä Thörnbergin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut toista sopimuskauttaan Frölundassa, vaan siirtyi kaudeksi 2010–2011 kaksivuotisella tulokassopimuksella NHL-joukkue Atlanta Thrashersin organisaatioon. Pettersson pelasi koko kauden AHL-joukkue Chicago Wolvesissa tehden 67 runkosarjaottelussa tehot 11+21=32.
Pettersson purki heinäkuussa 2011 sopimuksensa Kanadan Winnipegiin muuttaneen Thrashersin (nimi vaihtui Jetsiksi) kanssa ja palasi kaudeksi 2011–2012 nelivuotisella sopimuksella Frölundaan. Hänestä tuli joukkueen varakapteeni. Pettersson teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+24=40, joilla hän jakoi Frölundan sisäisen pistepörssin toisen sijan Mika Pyörälän kanssa. Pettersson oli myös joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja syöttäjä. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi KHL-joukkue Donbass Donetskiin. 
Kesken toisen Donbass-kautensa 2013–2014 Pettersson jätti joukkueen jo viiden pelaamansa ottelun jälkeen lokakuussa 2013. Marraskuussa hän siirtyi kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella Sveitsin National League A:n HC Luganoon. Maaliskuussa 2014 Pettersson jatkoi sopimustaan kahdella vuodella aina kevääseen 2017 saakka. Kaudella 2014–2015 hän voitti koko liigan piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 33+36=69 ja Pettersson valittiin kauden päätteeksi NLA:n tähdistökentälliseen.
Ryssänlampi (Virrat)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 140,1 metriä mpy.
Yksivuotinen kasvi

Yksivuotinen kasvi eli annuelli on sellainen kasvi, joka sekä itää, kasvaa että kuolee saman vuoden aikana. Näiden kevätyksivuotisten lisäksi on syysyksivuotisiksi sanottuja kasveja, jotka itävät syksyllä mutta kukkivat vasta seuraavana vuonna. Syysviljat ovat syysyksivuotisia. Monia luonnostaan monivuotisia kasveja kasvatetaan puutarhassa yksivuotisina. Monivuotisuuden voi estää esimerkiksi liian kylmä ilmasto, jolloin pakkanen tappaa talvella luonnostaan monivuotisen kasvin juurakon. Tällaisia ovat esimerkiksi tomaatti ja bataatti.
Yksivuotisia koristekasveja ovat muun muassa samettikukka, kukonheltta, pikkubegonia ja ahkeraliisa.
Soukon kaivos

Soukon grafiittikaivos sijaitsi Tyrväällä Soukon kylässä Perttulan talon alueella ja se oli toiminnassa 1900-luvun alusta aina vuoteen 1923 saakka. Kaivoksesta louhittiin 500 tonnia grafiittimalmia jonka keskipitoisuus oli 50%. Kaivoksen omisti agronomi Väinö Selander joka myi 1919 puolet kaivoksesta Grafit-yhtiölle. Yhtiö lopetti toimintansa 1923.
Entisellä kaivosalueella on näkyvissä kaivosratalinja ja pari isompaa louhintakuoppaa joista molemmista lähtee tunneli. Perimätiedon mukaan kaivosalueella olisi myös kymmeniä metrejä pitkä kaivostunneli ja tunneleita saattaa olla myös vieressä olevan Rautaveden järven alla. Kaivoksesta louhittu malmi ns. soukonkivi kuljetettiin vesitse luultavasti Karkun rautatieasemalle edelleen kuljetettavaksi. 1980-luvun lopulla alueelta löydettiin koeporauksissa nikkeliesiintymä.
Darrett Adkins

Darrett Adkins (s. Huron, South Dakota) on yhdysvaltalainen sellisti. Hän valmistui maisteriksi Oberlin Collegesta, maisteriksi Ricen yliopistosta ja tohtoriksi Juilliard Schoolista. Hänen opettajiaan olivat Joel Krosnick, Norman Fischer ja Cordelia Wikarski-Miedel. Hän on itse kuulunut Juilliardin opettajakuntaan vuodesta 2003 ja opettanut lisäksi Baylorin yliopistossa, Encore School for Stringsissä sekä Oberlin Collegessa.
Su Lian Tan ja Philip Cashian ovat omistaneet Adkinsille konsertot, kuten myös Jeffrey Mumford. Hän piti Harrison Birtwhistlen teoksen Meridian ja Franco Donatonin teoksen Le Ruisseau sur l'escalier Yhdysvaltain-ensiesitykset. Juuri Adkins esitti New Yorkissa ensimmäistä kertaa Rolf Wallinin Grund, Arne Nordheimin Tenebrae, Olivier Messiaenin Konsertto neljälle soittimelle ja Luciano Berion Sequenza XIVa. Berion kappaleen Adkins myös levytti Naxokselle.
Adkins on paitsi esiintynyt lukuisien orkestereiden kanssa, myös toiminut ahkerasti kamarimuusikkona. Flux Quartetin kanssa hän esitti ensimmäistä kertaa Morton Feldmanin toisen kvarteton kokonaisuudessaan.
Et ole koje

Arviot

Heikki Poroila toteaa, että vaikka ei pitäisi Lanierin tyylistä, hänen ajatuksiinsa on terveellistä tutustua ja pohtia verkkomaailman liukuhihnalta tuottamia itsestäänselvyyksiä.
Jussi Ahlroth huomauttaa kommentissaan, että kun suomalaisen kustantajan budjetti on tiukka, se näkyy jäljessä: ”käännös on jo kohtuuttoman heikko. Lukeminen on tuskallisen vaikeaa”.
Oranssirastas

Levinneisyys

Oranssirastasta tavataan Intian niemimaalla, Himalajan alueella, Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
M/S Finnfighter

Käyttöhistoria

Aluksen tilasi suomalainen Palkkiyhtymä. Joulukuussa 2001 alus luovutettiin Nedd Investmentsin omistukseen, joka rahtasi aluksen B&N Nordsjöfraktille. Finnfighter rekisteröitiin Ruotsin lipun alle ja sen kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen F-ships aloitti liikennöinnin Finnfighterillä, välillä Suomi–Yhdysvallat. Vuonna 2004 Gorthons Lines osti laivan ja rekisteröi sen Helsingborgiin.
Maaliskuussa 2005 Finnfighter rekisteröitiin Rederi AB Transatlanticin omistukseen. Helmikuussa 2006 alus meni Blohm + Vossin telakalle Hampuriin Saksaan pidennettäväksi.