google/wiki40b huggingface dataset:
Jerónimo Nicola

Jerónimo Nicola (s. 7. huhtikuuta 1979 Santa Fe, Argentiina) on argentiinalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2008–2009 Raision Loimussa Suomen SM-liigassa. Aikaisemmin hän on pelannut Argentiinan ja Espanjan pääsarjoissa. Hän on rooliltaan hakkuri.

Ura

Nicola alkoi pelaamaan lentopalloa jo nuorena. Hänen ensimmäinen joukkueensa Argentiinan pääsarjassa oli Rosario Central. Pian hän nousi juniorimaajoukkueiden kautta myös Argentiinan A-maajoukkueeseen.
Viiden Argentiinan pääsarjassa pelatun kauden jälkeen Nicola siirtyi neljäksi vuodeksi Espanjan pääsarjaan Numancian joukkueeseen. Espanjassa hän oli joukkueensa paras pistemies ja koko sarjan pistepörssin kärkinimiä jokaisella kaudella. Lopulta hän päätti palata Argentiinaan, jossa hän pelasi kaudella 2007–2008 Boca Juniorsin joukkueessa. Boca Juniors sijoittui tuolla kaudella sarjassa viidennelle sijalle. Nicola pelasi joukkueen ykköshakkurina ja sijoittui liigan pistepörssissä kuudenneksi (424 pistettä) ja torjuntapörssissä kymmenneksi sijalle.
Kaudeksi 2008–2009 Nicola teki yksivuotisen sopimuksen Suomen SM-liigassa pelaavan Raision Loimun kanssa. Nicola hankittiin Loimuun nostamaan joukkueen profiilia etenkin hyökkäyspelissä.

Maajoukkue

Argentiinan A-maajoukkuetta Jerónimo on edustanut peräti yhdessätoista eri arvoturnauksessa vuosina 1999–2001. Kirkkaimpina tähtenä hänen maajoukkueurallaan ovat pelaaminen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1999 Japanissa, sekä Lentopallon maailmanliigassa kausina 2000 ja 2001.

Muuta

Nicolan lempinimi on Indio (suom. intiaani).
Pete Suhonen

Petri “Pete” Suhonen (s. 30. heinäkuuta 1967) on helsinkiläinen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi City-lehden vastaavana päätoimittajana vuosina 1998–2011 sekä lehteä kustantavan Citypress Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2004–2011. Suhonen on työskennellyt myös  viestintäkonserni Jantonin hallituksen jäsenenä ja vuodesta 2017 Lauttasaari-lehden päätoimittajana. 
Suhosen vaimo Heini Larros oli City-lehden toinen päätoimittaja elokuuhun 2011. Suhosen päätoimittama City-lehden 25-vuotisantologia City Tablet Book nousi ladatuimmaksi suomalaiseksi iPad-sovellukseksi AppStoressa syksyllä 2011.
Suhonen on opiskellut suomen kieltä ja viestintää Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hänen esikoisromaaninsa, äärioikeistoa kuvaava seikkailusatiiri Hitlerin kylkiluu julkaistiin WSOY:n kustantamana syksyllä 2012. Suhosen toinen romaani, Helsingin Lauttasaareen sijoittuva Valkoinen joulu (WSOY) ilmestyi lokakuussa 2013. Kustantajan kuvauksen mukaan "Valkoinen joulu sekä herättää henkiin että uudistaa jouluromaanin perinteen." Romaani oli vuoden 2015 toiseksi ladatuin e-kirja Suomessa.  
Syksyllä 2015 Suhonen julkaisi nuorista aikuisista ja huumeiden salakuljetuksesta kertovan romaanin Koira joka kävi coffee shopissa (WSOY).  Teoksen varhainen käsikirjoitusversio palkittiin Otavan nuortenromaanikilpailussa talvella 2015. Raadin mukaan "Sarjakuvamainen ote pitää lukijan vastustamattomasti näpeissään. Verbaalisessa akrobatiassaan ja laajassa lukeneisuudessaan kirjoittaja on aivan omalla tasollaan. Käsikirjoitus on ällistyttävä ja virkistävän räävitön: sitä lukiessa saa nauraa ääneen".  Teos oli Äidinkielen opettajien liiton Nuori Aleksis -kirjallisuuspalkintoehdokas. 
Romaani Poikani ja meri (Kosmos, 2017) kuvaa eroisän ja pienen pojan venematkaa Helsingin ja Porvoon saaristossa. Suhosen viides teos Myrskyn ratsastaja (Sammakko, 2018) on dokumentaarinen romaani veneseikkailija Seppo Murajan yrityksestä kiertää maailma alle kuusimetrisellä moottoriveneellä. Kirja sisältää Murajan autenttisia kirjeitä kotiin.
Pikku-Inha

Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala on 23 hehtaaria. Se sijaitsee aivan Krääkkiön itäpuolella. Siihen laskee vain kaksi lyhyttä pelto-ojaa ja sen laskuoja on vain 150 metriä pitkä yhdysoja Iso-Inhaan. Järven rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä. Rannat ovat moreenipohjaista metsämaata lukuun ottamatta eteläpään pohjukan peltomaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee neljä entistä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Punkalaitumen ja Vesilahden väliseltä yhdystieltä 2986.

Historiaa

Vuonna 1855-1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa "Inhajärvi" oli yksi järvi, jota vastaa nykyään kaksi järveä: Iso-Inha ja Pikku-Inha. Järvi on nykyään poikki siitä kohdasta, missä nykyään ja silloinkin kulki lounas-koillis-suuntainen tie. Se oli matalin ja kapein kohta pitkässä järvessä. Vaikuttaa siltä, että Inhassa on toimitettu järvenlasku.
Vuoden 1930 Tyrvään taloudellisella kartalla järvet ovat erillään ja niillä on siinä nykyiset nimet. Järvien välissä on merkitty peltoa, joka olisi ollut järvenpohjaa. Vuoden 1959 peruskartassa järven ympäristössä on kuusi maatilaa. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa näiden lisäksi rannoille on rakennettu mökkejä. Joitakin maatilojen peltoja on metsitetty ja vuonna 1993 kartassa pelloista on enää puolet jäljellä.
United States Reports

United States Reports on virallinen kokoelma Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksiä. Alun perin yhden lakimiehen aloittamaa nidossarjaa julkaisee nykyään maan hallinnon alainen U.S. Government Publishing Office (vuoteen 2014 asti nimeltään Printing Office).
Korkeimman oikeuden päätösten julkaisemisen aloitti philadelphialainen lakimies ja toimittaja Alexander J. Dallas, joka julkaisi ensin yhden nidoksen Pennsylvanian osavaltion tuomioistuimien päätöksiä vuonna 1790. Julkaisua pidetään United States Reports -sarjan ensimmäisenä osana, vaikka siinä ei ole korkeimman oikeuden päätöksiä. Vuonna 1791 vasta perustettu korkein oikeus muutti maan silloiseen pääkaupunkiin Philadelphiaan, ja Dallas alkoi julkaista myös sen päätöksiä myyntiin. Resurssipula vaikutti julkaisujen laatuun, ja niitä julkaistiin jopa vasta seitsemän vuotta oikeustapausten jälkeen. Dallasin julkaisemat neljä osaa kattavat tuomioistuimen vuodet 1790–1800. Hänen jälkeensä päätöksiä alkoi julkaista washingtonilaisen oikeusistuimen tuomari William Cranch. Vuonna 1817 kongressi hyväksyi lain, jolla päätösten julkaisijan (Reporter of Decisions of the Supreme Court of the United States) asema virallistettiin.
1870-luvulle asti sarjan osat nimettiin niitä julkaisseiden henkilöiden mukaan. Vuonna 1874 Yhdysvaltain hallinto alkoi rahoittaa päätösten julkaisemista, ja vuonna 1921 U.S. Government Printing Office (myöhemmin nimeltään Publishing Office) aloitti sarjan julkaisemisen, kun sitä aikaisemmin olivat julkaisseet yksityiset toimijat. Nykyään oikeusreportterin tehtävänä on valvoa päätösten julkaisua. Vuodesta 2011 lähtien tehtävää on hoitanut Christine Luchok Fallon, joka on tuomioistuimen historian 16. oikeusreportteri ja ensimmäinen nainen virassa. Kirjojen varsinaisen painamistyön hoitavat edelleen yksityiset yritykset.
Osasta 91 lähtien viittaukset oikeuden päätöksiin ovat muotoa ”347 U.S. 483 (1954)”, jossa 347 on osan numero, 483 sivunumero ja 1954 vuosiluku. Vanhemmat viittaukset ovat muotoa ”1 Cranch (5. U.S.) 299 (1803)”.
Korkeimman oikeuden päätöksiä julkaisevat myös useat kaupalliset tahot, kuten United States Law Week (Bloomberg), LexisNexis ja Westlaw.
Viinintuotanto Sveitsissä

Viinintuotanto Sveitsissä tapahtuu valtaosin lounaisissa Valais’n, Vaud’n ja Geneven kantoneissa. Vuotuinen tuotantomäärä on noin 100 miljoonaa litraa. Tuotannosta runsas puolet on punaviiniä.

Tuotantoalueet

Sveitsin viinintuotantoalue oli vuonna 2014 148,8 neliökilometriä. Viiniä tuotetaan kaikissa Sveitsin 26 kantonissa, suurin osa (68 % vuonna 2014) kuitenkin Rhônen laaksossa Valais’ssa (33 %) sekä Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannen seudulla Vaud’ssa (25 %)ja järven länsipäässä Geneven seudulla (9 %). Zugin kantonissa viljelyalue on pienin: 19 039 neliömetriä vuonna 2014.

Rypälelajikkeet

Punaviinilajikkeiden osuus tuotantoalueesta on noin 58 %. Suosituimmat punaviinin tuotantoon käytettävät rypälelajikkeet ovat Blauburgunder, jonka viljelyala on noin 43 neliökilometriä, sekä Gamay ja Merlot.
Valkoviinin tuotantoalue on 42 % kokonaistuotantoalasta. Merkittävin rypälelajike on Chasselas, jota viljellään non 39 neliökilometrin alueella.

Viinien tuotanto

Vuonna 2014 Sveitsissä tuotettiin viinejä yhteensä 93,4 miljoonaa litraa, josta punaviinejä oli 49,0 milj. litraa (52 %) ja valkoviinejä 44,4 milj. litraa (48 %). Tuotannosta Valais’n osuus oli 37 %, Vaud’n 26 % ja Geneven kantonin 10 %.

Viinien luokittelu

Viinit luokitellaan Sveitsissä alkuperätiedoilla merkityiksi AOC-viineiksi, maaviineiksi (saks.  Landwein) ja pöytäviineiksi.
Vierun ruukki

Vierun rautaruukki toimi Padasjoen Arrakoskella vuosina 1853–1896 (myös vuodet 1901 ja 1905 on mainittu toiminnan lopettamisvuotena). Ruukin perusti 1853 Saksalan kartanon omistanut Robert Mauritz von Fieandt (1821–1890) ja se sijaitsi Vierunkosken rannalla Vähä-Saksalan ratsutilalta vuokratulla maalla. Samalle tontille oli Arrakosken sahan kirjanpitäjä Constantin von Fieandt perustanut öljytehtaan viisi vuotta aiemmin 1848, ruukki rakennettiin joen länsirannalle öljytehdasta vastapäätä. Öljytehdas toimi Arrakoskella aina noin 1900 saakka. 
Ruukkiin kuului Padasjoen Vierunkoskella sijainneet harkkohytti, kankirautavasara ja kaksi ahjoa sekä viikate- ja nippulaitos Arrakoskella. Ruukin käyttämä järvimalmi saatiin Jämsän Kankarisjärvestä ja Rautavedestä, Asikkalan Äiniönlahdesta, Sysmän Palvanlahdesta ja Kuhmoisten Karkjärvestä. Lisäksi ruukille tuotiin harkkorautaa taottavaksi Saaninkosken ruukilta Pihtiputaalta. Harkkohytin toiminta loppui jo vuonna 1859.
Vierunkosken yläpuolelle kilometrin päähän Vierun ruukista perustettiin samana vuonna myös toinen Arrakosken rautaruukin nimellä tunnettu laitos. Tämä ruukki toimi vuoteen 1896 saakka. Se sijaitsi Arrakosken alapuolella Arrakosken kylän keskellä.
Molempien ruukkien tuotantorakennukset on purettu, sen sijaan asuinrakennuksia on siirretty läheisiin Jokioisten ja Taulun kyliin. Vierun ruukin konttorina toiminut Annala-niminen rakennus on nykyisin Taulun kylässä ja Vierun ruukin isännöitsijän entinen asuintalo on Padasjoen kirkonkylässä. Ruukkien sijaintipaikoilla on vielä nähtävissä rakennusten jäänteitä. Ruukin sijaintipaikalla on säilynyt lohkokivistä rakennettu pato sekä kosken länsirannalla puretun vasarapajan perustukset, tiilikasoja ja kivisen voimakanavan rauniot.
Voutila

Voutila on Hämeenlinnan 25. kaupunginosa ja se muodostaa yhden kaupungin läntisistä asuinalueista. Siihen kuuluvat Nummi, Jukola ja itse Voutila. Voutila rajautuu Ahveniston, Kankaantaustan, Hattelmalan, Luolajan, Loimalahden ja Vuorentaan kaupunginosiin.
Voutila koostuu kahdesta lähiöstä sekä pientaloalueista. Suurin osa Nummesta ja Jukolasta on rakennettu 1970-90-luvuilla. Voutilassa on kirjasto, seurakuntakeskus, päiväkoteja ja siellä toimii kaksi koulua, joista toinen on Jukolan koulu. Vuonna 2016 suljetun Nummen koulun tilalle rakennettiin vuosina 2016-2018 Nummikeskus, jonne muuttivat neuvola, kirjasto ja elokuussa 2018 Nummen yhtenäiskoulu. 
Kauppoja löytyy Jukolasta ja Nummelta, myös pubeja on kaksi: Iloinen kulkija ja Jukolan Jussi. Voutilaan kuuluvat Nummi ja Jukola ovat Hämeenlinnan pahamaineisimpia alueita, Nummella väkivaltarikokset ovat olleet Hämeenlinnan korkeimmat. 
Voutilasta keskustaan on noin kolme kilometriä.
Lol Mahamat Choua

Mohamat Choua Lol (15. kesäkuuta 1939 – 15. syyskuuta 2019) oli 29. huhtikuuta 1979 Kanossa perustetun Tšadin väliaikaisen hallituksen päämies. Lol oli kanembu-johtaja ja hänet katsotaan nostetun maan johtoon ainoastaan Nigerian painostuksella. Lol johti heikkoa Mouvement Populaire pour la Libération du Tchad (MPLT) -ryhmittymää, ja hänen kannatuksensa Tšadissa oli olematon. Nigeria asetti kuitenkin Kanon toisessa konferenssissa kapinallisjohtaja Habrén ja Goukounin kotiarestiin, joten Lol valittiin maan johtoon.
Libya suuttui sitä tukeneiden kapinallisjohtajien kuten Ahmat Acylin jättämisestä sivuun, ja pian hallitusta nousi haastamaan uusi kapinallisarmeija Front d'Action Commune Provisoir (FACP). Nigeria vihastui siitä, ettei hallitus ollut täysin sen hallinnassa ja keskeytti asetoimitukset ja esti öljyn myynnin. Lolin hallitus kaatui kesän loppuun mennessä.
Lol oli mukana Habrén hallituksessa 1982 alkaen. Lol johti Rassemblement pour la démocratie et le progrès -oppositiopuoluetta vuodesta 1992, kun ne sallittiin. Hän oli ehdokkaana 1996 presidentinvaaleissa ja jäi viidenneksi. Lol johti RDP:n parlamenttiryhmää parlamentissa ja tuki sittemmin presidentti Débya.
Hyperglykemia

Hyperglykemia tarkoittaa liian korkeaa verensokeria. Ihmisellä, jolla ei ole diabetesta, verensokeri ei yleensä nouse yli tason 8,0 mmol/l. Tyypin 2 diabeteksen hoidossa verensokeri pyritään pitämään mahdollisimman normaalina, eli yli 8 mmol/l olevat verensokeriarvot ovat diabeetikollakin korkeita verensokereita. Veren sokeripitoisuus voi kohota yli 30 mmol/l ja jopa yli 40 mmol/l. Hyperglykemia edistää ateroskleroosin kehittymistä.

Oireet

Tyypillisesti ihmisellä on janon tunne. Janoon ei ole järkevää juoda sokeripitoisia juomia, koska se nostattaa veren sokeripitoisuutta lisää. Vesi on paras vaihtoehto. Muita tuntemuksia, joita korkea verensokeri aiheuttaa, ovat väsymys, ajattelun vaikeutuminen vaikeita tehtäviä suoritettaessa ja raskas väsymyksen tunne käsien ja jalkojen nivelissä (johtuu ateroskleroosista ja muistuttaa raskaan liikunnan jälkeisen maitohapon tunnetta lihaksissa).
Muita oireita ovat silmänpohjan muutokset, kun sokeripitoinen veri tekee muutoksia silmänpohjan verisuoniin. Ihmisen näkökyky heikkenee pikkuhiljaa, ja pitkän ajan kuluessa hän sokeutuu.
Raajojen verenkierto heikkenee, ja niissä voi ilmetä tunnottomuutta. Jos näitä ei hoideta, raajat voivat mennä kuolioon. Äärimmäisenä hoitokeinona on amputoiminen.
Vuokko Rehn

Vuokko Kaarin Päivikki Rehn (o.s. Valjakka) (24. toukokuuta 1938 Mikkelin maalaiskunta – 13. syyskuuta 2011 Mikkeli) oli suomalainen kansanedustaja. Hän edusti Suomen Keskustaa eduskunnassa 1995–1999. Mikkelin kaupunginvaltuustossa hän toimi vuosina 1993–2010 ja kaupunginhallituksessa vuosina 1993–1997. 
Rehn on suorittanut humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon ja lisäksi tutkintoja Markkinointi-instituutissa. Hän on aiemmin toiminut englannin ja ruotsin kielten opettajana ja vuodesta 1976 autotarvikealan yrittäjänä perheen yrityksessä Mikkelin Autotarvikkeessa. 
Ainoana Suomen keskustan kansanedustajista hän ei äänestänyt rahaliittoa vastaan vaan tyhjää, ja on arvioitu että siksi hän ei seuraavissa vaaleissa päässyt eduskuntaan. Hän jatkoi kuitenkin paikallispolitiikassa. 
Rehnillä oli miehensä Tauno Rehnin kanssa kaksi lasta, joista vanhempi on poliitikko, Suomen Pankin pääjohtaja Olli Rehn (s. 1962). Vuonna 1965 syntynyt tytär Sirpa kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin tammikuussa 1987.
HMS Acasta (1797)

Palvelus

Acasta siirrettiin huhtikuussa 1797 Rotherhithestä telakalta aluksen päällikkönä Richard Lane Deptfordiin varustettavaksi, ja se otettiin sieltä palvelukseen 24. kesäkuuta. Alus liitettiin Kanaalin laivastoon, kunnes se purjehti helmikuussa 1798 Jamaikalle.
Alus valtasi seuraavat kaapparilaivat: Santa Marian 1. toukokuuta, San Antonion 12. toukokuuta sekä L'Hirondellen ja sen seuralaisen vielä toukokuussa. Se valtasi edelleen seuraavat kaapparit: Trompen 30. kesäkuuta, San Josef de Victorian 2. heinäkuuta ja San Miguel y Acandoan 13. heinäkuuta. Alus valtasi vielä vuoden loppuun mennessä kaapparit L'Actifin, Cincinnatuksen sekä erään tuntemattomaksi jääneen aluksen.
Acastan päälliköksi määrättiin marraskuussa 1799 Edward Fellowes, jonka johdolla alus upotti vuoden 1800 alussa kaapparialus La Victoiren. Alus purjehti lokakuussa 1801 takaisin Englantiin suojaten samalla saattuetta kotimaahan. Alus palasi Jamaikalle helmikuussa 1802 päällikkönään James Wood.
Alus palasi heinäkuussa 1802 Englantiin, jossa se siirrettiin telakalle Portsmouthiin. Telakalta palattuaan alus sijoitettiin tammikuussa 1803 Pohjanmeren valvontaan ensin Leithiin ja myöhemmin Noreen. Aluksen päälliköksi määrättiin huhtikuussa James Oswald. Alus määrättiin heinäkuussa Kanaalin laivastoon, jossa palvellessaan se valtasi 2. lokakuuta kaapparialus L'Aventuren.
Acasta määrättiin vuonna 1804 Länsi-Intiaan, josta se palasi Englantiin huhtikuussa 1805. Toukokuussa aluksen päälliköksi vaihdettiin Richard Dunn ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Alus kuului Duckworthin osastoon, jonka tehtävänä oli estää Cadizissa olevan laivaston pääsy merelle.
Alus otti osaa 6. helmikuuta 1806 San Domingon taisteluun. Aluksen päälliköksi määrättiin syyskuussa Philip Beaver. Se purjehti helmikuussa 1807 Leewardsaarille. Alus valtasi 17. heinäkuuta 1808 La Güairassa Ranskan laivaston 18-tykkisen Le Serpentin. Alus osallistui 30. tammikuuta 1809 Martiniquen saaren valtaukseen ja 14. huhtikuuta Les Saintes -saarten valtaukseen. Se palasi vuonna 1810 Englantiin, jossa se poistettiin Plymouthissa palveluksesta.
Acasta palasi palvelukseen tammikuussa 1811 päällikkönään Alexander Kerr, ja se liitettiin Kanaalin laivastoon, kunnes se purjehti vuonna 1812 Pohjois-Amerikkaan. Alus valtasi amerikkalaiset kaappariprikit Curlew'n 24. heinäkuuta ja Heraldin 10. joulukuuta. Alus joutui tulitukseen kohteeksi varjostaessaan amerikkalaista laivasto-osastoa kesäkuussa 1813 Uuden Lontoon edustalla. Alus varjosti tammikuussa 1815 Constitututionia. Se valtasi myöhemmin tammikuussa takaisin Levantin.
Alus palasi heinäkuussa 1817 Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 12. syyskuuta, ja se sijoitettiin Chathamin reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 1. tammikuuta 1821 Woolwichissa.
HMS Albion (1802)

Palvelus

Toukokuussa 1803 aluksen päällikkönä oli John Ferrier ja se liittyi amiraali Cornwalliksen laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli valvoa Brestin saartoa. Alus kuitenkin erkani laivastosta siirtyäkseen Intian valtamerelle, jossa se palveli useita vuosia.
Vuonna 1809 alus suojasi yhdeksää Itä-Intian purjehtiijaa paluumatkalla Britteinsaarille. Hyökyaalto hajotti 20. marraskuuta osaston ja upotti suojattavista aluksista kolme: Lord Nelson, Glory ja Experiment.
Napoleonin sotien päätyttyä ja telakalla tehtyjen korjausten valmistuttua aluksesta tehtiin kontra-amiraali George Cockburnin lippulaiva ja se otti osaa vuoden 1812 sotaan Yhdysvaltoja vastaan. Kesällä 1814 alus Cheasapeakenlahdelle tunkeutuneessa osastossa purjehti Potomacia ja Patuxentia ylävirtaan tuhoten useita aluksia sekä rannoille varastoitua materiaalia. Sotatoimet päättyivät vuoden 1815 sopimukseen.
Alus oli vuonna 1816 brittiläis-alankomaalaisessa laivasto-osastossa, joka tulitti Algeria. Alus oli 1827 Codringtonin johtamassa laivasto-osastossa turvaamassa Kreikan itsenäisyyttä Navarinon taistelussa, jossa turkkilais-egyptiläinen laivasto-osasto kärsi tappion.
Aluksen muutostyöt vastaanottoalukseksi aloitettiin maaliskuussa 1831 Portsmouthissa, mutta se valmistui sairaalalaivana heinäkuussa. Alus oli karanteenilaivana Leithissä 1832–1835 ja se romutettiin kesäkuussa 1836 Deptfordissa.
José Miguel Gómez

Nuoruus ja sotahistoria

José Miguel Gómez syntyi vauraaseen plantaasinomistajaperheeseen. Jo nuorena Gómez osoitti taipumuksia sotilasuralle ja jo ennen 20. syntymäpäiväänsä hän liittyi armeijaan ja taisteli ensin kymmenvuotisessa sodassa ja myöhemmin pienessä sodassa espanjalaisia vastaan. Alle 24-vuotiaana hän oli kohonnut everstiluutnantiksi. 
Vuonna 1895 Gómez liittyi taistelijana Kuuban itsenäisyyssotaan, jossa palveli synnyinkaupunkinsa prikaatin johtajana ja nousi nopeasti everstiluutnantin arvoon. Santa Clarassa vietettynä aikana hänestä tuli paitsi merkittävä sotilaallinen johtaja myös arvostettu poliittinen hahmo. Tuona aikana hän osallistui myös Perustuslailliseen konferenssiin joka laati maalle sen ensimmäisen varsinaisen perustuslain. Yhdysvaltain miehityksen päätyttyä Gómezista tuli Santa Claran alueen kuvernööri.

Politiikka

28. tammikuuta 1908 Gómezista tuli Kuuban toinen presidentti. Hänen presidenttikauttaan leimasivat paluu vanhaan ajatteluun muun muassa siten, että hallituksen virkamiesten valta kasvoi ja byrokratia lisääntyi. Kuten moten Karibianmeren alueen johtajista häntä ennen ja jälkeen, Gómez osoitti taipumusta hallita kaikkia hallinnon aloja liki tyrannimaisella otteella. Hän ei kuitenkaan kaudellaan syyllistynyt varsinaisiin ylilyönteihin kuten muun muassa seuraajansa Gerardo Machado.
Gómezin hallinnon ainoina varsinaisina ylilyönteinä voidaan pitää muun muassa hyökkäystä kenraali "Pino" Guerraa vastaan. Hyökkäyksen toteuttivat kapinalliset voimat jotka vastustivat hänen nimittämistään maan armeijan johtoon. Myös Gómezin hallintoa syytettiin tapauksesta, mutta maan tavan mukaan heitä ei koskaan osoitettu syyllisiksi taikka syytetty oikeudessa.
Gómez toimi maansa presidenttinä kahden kauden ajan. Kautensa päättyttyä 20. toukokuuta 1913 hän erosi virastaan. Maassa tapahtuneiden poliittisen ilmapiirin muutosten seurauksena José Gómez pakeni Yhdysvaltoihin jossa kuoli 1921.
Poika Salama

Iris West II

Iris West II oli toinen Poika Salaman roolia kantanut hahmo, joka esiintyi lähitulevaisuuteen sijoittuneessa Kingdom Come tarinassa. Hahmoa ei kuitenkaan kelpuutettu varsinaiseen DC:n jatkumoon, mutta sitä on esitetty ajoittain aikamatkaan ja Hyperaikaan liittyvissä tarinoissa.

The Superman/Aquaman Hour of Adventure

Wally Westin versio Poika Salamasta esiintyi ensi kerran animaatiossa vuonna 1967 Filmationin tuottamassa animaatiosarjassa The Superman/Aquaman Hour of Adventure. West esiintyy jaksossa ”To Catch A Blue Bolt”, Poika Salamana Barry Allenin apurina, kuten sarjakuvissa. Hahmon äänenä toimii Tommy Cook.

Teen Titans

Westin versio esiintyy Teen Titansin viidennellä tuotantokaudella. Jaksossa ”Lightspeed” Wally joutuu Hive Five -rikollisryhmän vangiksi vaikka aiheuttaakin heille aluksi harmia. Hän onnistuu pakenemaan, mutta kohtaa Madame Rougen, joka oli alun perin käskenyt ryhmää vangitsemaan Poika Salaman. Vaikka sankarin nimeä ei koskaan paljasteta, muutamia viittauksia annetaan, kuten hiusten väri sekä hahmon äänenä toiminut Michael Rosenbaum, joka toimi Justice Leaguessa Wally Westin Salama-version äänenä.
Poika Salama esiintyy vielä sarjan toiseksi viimeisessä jaksossa ”Titans Together”.

Batman – pelottomat

Wally Westin versio Poika Salamasta esiintyi toukokuussa 2010 Batman – pelottomat -sarjan jaksossa ”Requiem for a Scarlet Speedster!” jossa hahmon äänenä toimii Hunter Parrish.
Poika Salama auttaa jakson alussa Batmania ja Jay Garrickia pelastamaan Batmanin Keystone Cityn rikollisilta Helleaallolta, Säävelholta ja Kapteeni Pakkaselta. Poika Salama on suuttunut Garrickille, jota hän syyttää Barry Allenin kuolemasta. Pian selviää Batmanin avustuksella ettei Allen ole kuollut vaan jäänyt jumiin vuoteen 2400, jossa Professori Zoom on noussut Keystone Cityn valtiaaksi. Kolmikko matkaa juoksumaton avulla tulevaisuuteen Batmanin saamien koordinaattien avulla. Paikalla kolmikko napataan kiinni ja Salamat joutuvat Allenin ohella juoksupyörään, joka tuottaa lisäenergiaa Zoomin nopeudelle. Allen onnistuu lopulta kukistamaan Zoomin ja nelikko pääsee takaisin omaan aikaansa.

Young Justice

Poika Salama esiintyy marraskuussa 2010 alkaneessa Young Justice -animaatiosarjassa, jossa hahmon äänenä toimii Jason Spizak.