google/wiki40b huggingface dataset:
Jorma Pilke

Jorma Pilke (s. 1. huhtikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen toimittaja, mediakouluttaja ja eläkkeellä oleva Yleisradion entinen ohjelmapäällikkö.
Pilke toimi Yleisradiossa nuortenohjelmien toimittajana ja päällikkönä 1964–1991 ja sen jälkeen hän oli Yleisradiossa digitaalisen median kehittämis- ja päällikkötehtävissä 1992–2006. Pilke oli muun muassa kehittämässä Nettiradio Mikaelia.  Eläkkeelle jäätyään Pilke on ollut mukana erilaisissa mediakasvatus- ja verkkodemokratiaprojekteissa. Hän oli mukana perustamassa Suomen Verkkodemokratiaseuraa joka pyrki edistämään avoimen datan hyväksikäyttöä ja visualisointia. Toinen Pilkkeen vetämistä hankkeista on nuorille tarkoitettu Curly-verkkolehti.
Pilke on kirjoittanut radiokuunnelmia sekä sketsejä radion nuortenohjelmiin. Hän on kirjoittanut myös veneilyalan lehtiin sekä tehnyt useita artikkeleita nuorisotyötä käsitteleviin kirjoihin ja julkaisuihin.  Pilke oli mukana Yleisradion 1990-luvulla tuottamassa polittisessa satiirisarjassa Iltalypsy esiintyen erikoistoimittaja Aimo Surakkana.
Erich Neumann

Erich Neumann (1892 – 1948 tai 1951) oli saksalainen kansallissosialistinen poliitikko ja yksi Wannseen konferenssin osallistujista.
Hän syntyi Forstissa protestanttiseen perheeseen. Saatuaan korkeakouludiplominsa hän opiskeli lakia ja ekonomiaa Freiburgin, Leipzigin ja Hallen yliopistoissa. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja yleni yliluutnantiksi.
Hän toimi Preussin talousministeriössä vuodesta 1923. 1927/1928 hänestä tuli aluepresidentti Freystadtiin (Ala-Sleesiaan), sitten hän palveli nuorempana avustavana valtiosihteerinä (Ministerialrat) taas Preussin talousministeriössä. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1933 eli verraten myöhään muihin natsien huippujohtajiin verraten. Neumann liittyi SS:ään 1934, yleni majuriksi (Sturmbannführer). Vuonna 1938 Neumann ylennettiin alivaltiosihteeriksi ja hän osallistui Hermann Göringin tapaamiseen Saksan talouden ”arjalaistamisesta”. Neumann edusti talous-, työ-, raha-, ruoka-, kuljetus ja ammustuotantoministeriöitä 1942 Wannseen konferenssissa.
Liittoutuneet ottivat hänet vangiksi vuonna 1945. Hänet internoitiin ja hän kuoli huonon terveytensä seurauksena 1948 tai 1951.
Wannseen konferenssista kertovassa elokuvassa Lopullinen ratkaisu (2001) häntä esittää Jonathan Coy.
Lentävä suomalainen

Flying Finn eli lentävä suomalainen on monista menestyneistä suomalaisista urheilijoista kansainvälisesti käytetty lempinimi.
Ensimmäisenä lempinimeä käytettiin Tukholman olympiavoittajan Hannes Kolehmaisen yhteydessä. Suomalaisen kestävyysjuoksun nousun suuria nimiä kuten Paavo Nurmea ja Ville Ritolaa kutsuttiin myös samalla nimellä varsinkin Yhdysvalloissa, jossa he kiersivät kilpailemassa rikkoen useita maailmanennätyksiä.
Myöhemmin suomalaisen ralliautoilun noustessa maailmanmaineeseen 1960-luvulla nimeä alettiin käyttää Timo Mäkisestä. Sen lisäksi eri yhteyksissä myöhemminkin lempinimen ovat saaneet ainakin Rauno Aaltonen (rallin Euroopan mestari 1965), Pauli Toivonen (rallin Euroopan mestari 1968), Carl-Otto Bremer sekä Esko Keinänen. Myöhemmin nimitystä alettiin käyttää myös Mika Häkkisestä, jonka McLaren-autosta on eräässä valokuvassa kaikki neljä pyörää ilmassa. Nimitystä on käytetty myös tennispelaaja Jarkko Niemisestä.
Irwin Goodman levytti kappaleen ”Lentävä suomalainen”, joka kertoo Paavo Nurmesta.
RN Giuseppe Garibaldi (1936)

Palvelus

Giuseppe Garibaldi muodosti palvelukseen otettaessa sisaralukensa kanssa 1. laivueen 8. viirikön. Alus osallistui vuodesta 1938 viirikkönsä mukana Espanjan sisällissodan tapahtumiin. Se kuljetti 7. huhtikuuta 1939 joukkoja Durazzoon miehitettäessä Albaniaa.
Italian julistettua 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Britannialle alus osallistui ensimmäisiin sotatoimiinsa 12.–14. kesäkuuta ja heinäkuussa Calabrian taisteluun. Se yritti syyskuussa estää Britannian kuninkaallisen laivaston operaatio Hatsin alusten pääsyn Aleksandriasta Maltalle.
Giuseppe Garibaldi oli joulukuusta alkaen viirikkönsä mukana Adrianmerellä suojaamassa saattueita hyökättäessä Kreikkaan. Alus osallistui myös maavoimien taisteluiden tukemiseen tulittamalla mantereen kohteita kuten esimerkiksi 4. maaliskuuta 1941 Pikerasia, josta alus määrättiin palaamaan brittiläisen lentokoneen rynnäkön jälkeen.
Alus lähti 26. maaliskuuta viirikkönsä mukana suojaamaan Kreetalle matkaavia taistelulaivoja. Viirikkö matkasi aina Kreetan itäkärjen tasalle ennen paluutaan ja taistelulaiva Vittorio Veneton kohtaamista Navarinon edustalla. Operaatio johti Matapanin taisteluun, jossa 1. viirikön risteilijät tuhoutuivat. Saman aikaisesti kuitenkin 8. viirikkö oli jo matkalla Brindisiin.
Toukokuussa Giuseppe Garibaldi suojasi Pohjois-Afrikkaan matkanneita saattueita. Alus lähti 23.–24. heinäkuuta merelle torjuakseen liittoutuneiden operaatio Substancen saattueiden pääsyn Maltalle. Se lähti 27. heinäkuuta Palermosta Montecuccolin sekä hävittäjien kanssa suojatakseen Libyaan matkannutta saattuetta. Seuraavana päivänä alukseen osui Marettimon edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneen HMS Upholderin laukaisema torpedo. Aluksen keula vaurioitui pahoin ja siihen pääsi 700 tonnia vettä, mutta se pääsi kuitenkin omin avuin Palermoon. Se siirrettiin Napoliin telakalle korjattavaksi, mikä vei neljä kuukautta.
Alus palasi palvelukseen marraskuussa, jolloin se lähti sisaraluksensa kanssa merelle suojatakseen saattuetta. Saattueen jouduttua ilmahyökkäykseen Giuseppe Garibaldi selvisi vaurioitta. Aluksen saattueiden suojaustehtävät jatkuivat vuoden 1942. Alus siirrettiin vuoden 1942 alussa liittoutuneiden ilmahyökkäysten vuoksi Tarantosta Messinaan, josta se siirrettiin edelleen heinäkuussa Navarinoon. Marraskuussa alus siirtyi viirikön mukana takaisin Tarantoon.
Liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa Giuseppe Garibaldi lähti 6. elokuuta Genovasta Duca d'Aostan sekä hävittäjäsuojan kanssa merelle iskeäkseen Palermon alueelle, mutta La Spezian edustalla sukellusvene HMS Simoom hyökkäsi alusten kimppuun upottaen hävittäjä Giobertin. Hyökkäys keskeytettiin osaston paljastuttua.
Alus antautui syyskuussa 1943 liittoutuneille Maltalla, josta se siirrettiin 7. maaliskuuta 1944 edelleen keskiselle Atlantille. Aluksen saapui 18. maaliskuuta uuteen tukikohtaansa Freetowniin, josta käsin sen piti etsiä Saksan laivaston saarronmurtajia. Alus kuitenkin lähti paluumatkalle jo 25. maaliskuuta Duca d'Aostan kanssa. Sodan lopun alus oli toisarvoisissa tehtävissä.
Sodan päätyttyä alus muutettiin ohjusristeilijäksi palvellen aina tammikuuhun 1972 saakka.
Matti Pelttari

Matti Juhani Pelttari (1. maaliskuuta 1943 Helsinki – 17. maaliskuuta 2018 Rovaniemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi  Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1978–1983 ja Rovaniemen kaupunginjohtajana vuosina 1984–2003.
Pelttarille myönnettiin varatuomarin arvonimi vuonna 1971, mitä ennen hän oli kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 1962 ja valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967. Hän oli Porin apulaiskaupunginsihteeri vuosina 1970–1975 työskenneltyään sitä ennen vuosina 1968–1969 Kotkan liikevaihtoverotoimiston jaostopäällikkönä ja valtionasiamiehenä. Apulaiskaupunginsihteerin tehtävästä hän siirtyi porilaisen Vaunu ja Varaosan toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1980 saakka. 
Pelttari edusti kansanedustajana Turun läänin pohjoista vaalipiiriä ja toimi eduskunnassa lokakuusta 1978 maaliskuuhun 1983. Hän tuli eduskuntaan varaedustajan paikalta, Rissalan lentoturmassa kuolleen Kirsti Hollmingin tilalle, ja eduskuntavaaleissa 1979 hänet valittiin täydelle kaudelle. Hän vaikutti perustuslakivaliokunnassa ja laki- ja talousvaliokunnassa. Pelttari toimi poliittisella urallaan myös Porin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä ja molempien varapuheenjohtajana, kokoomuksen puoluevaltuuston jäsenenä sekä presidentin valitsijamiehenä (1982).
Eduskuntauransa jälkeen Pelttari toimi vuosina 1983–1984 Porin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä ja vuodesta 1984 Rovaniemen kaupunginjohtajana. Hän jäi kaupunginjohtajan tehtävästä eläkkeelle vuonna 2003.
Pelttari oli myös urheiluvaikuttaja. Hän oli vuodesta 1987 vuoteen 2003 jalkapalloseura Rovaniemen Palloseuran puheenjohtaja, mitä ennen hän oli ollut kahdeksan vuotta jääkiekkoseura Porin Ässien puheenjohtajana. Hän toimi myös Jalkapalloliiga ry:n puheenjohtajana, Suomen Palloliiton liittohallituksen jäsenenä ja Suomen Jääkiekkoliiton hallituksen jäsenenä.  
Pelttari oli naimisissa vuodesta 1965, ja hänellä on neljä lasta, kaikki tyttäriä.
Gbolahan Salami

Seurajoukkueura

Salami aloitti uransa Nigerian valioliigan Sunshine Starsissa, jota hän edusti vuodet 2007–2011. Vuonna 2011 hän kuului kuukauden eteläafrikkalaiseen Mamelodi Sundownsiin, mutta ei pelannut seurassa peliäkään. Elokuusta 2011 tammikuuhun 2012 Salami edusti Nigerian valioliigan Enyimba Internationalia. Vuodet 2012–2015 Salami pelasi saman sarjan Shooting Starsissa, voittaen sarjan maalikuninkuuden kaudella 2014–2015. Alkuvuodesta 2015 Salami kävi lainalla Serbian Superliigan Punaisessa tähdessä, pelaamatta peliäkään. Maaliskuussa 2015 Salami siirtyi Nigerian valioliigan Warri Wolvesiin, pelaten siellä vuoden loppuun. Huhtikuussa 2015 Salami kävi Englannin valioliigan Aston Villan testissä, mutta siirto kaatui viisumiongelmiin.
Helmikuussa 2016 Salami siirtyi Suomen Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan.

Maajoukkueura

Salami pelasi Nigerian alle 20-vuotiaiden paidassa ikäluokan MM-kilpailuissa vuonna 2009 yhdessä ottelussa. Nigerian jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä tammikuussa 2014 ystävyysottelussa Etiopiaa vastaan. Avausmaali syntyi viikon päästä Malin verkkoon.
Virenoja

Virenoja on Orimattilan kylä. Se sijaitsee tietä pitkin kuusi kilometriä Orimattilan kirkonkylän pohjoispuolella ja Pennalan eteläpuolella, noin 17 kilometriä Lahdesta etelään. Kylän asukasluku on noin 500 henkeä. Vielä 1990-luvulla kylällä oli Siwa ja posti, mutta nykyään lähimmät palvelut löytyvät Orimattilasta. Virenojalla on yksi koulu, Virenojan ala-aste, jossa on noin 70 oppilasta.
Virenojan Myllykulmalla on tehty Pohjois-Karjalan Enon ohella Suomen vanhimmat arkeologiset löydöt, ajoitukseltaan 9070-8670 eaa. (Takala 2004: 149). 
Virenojalla toimi 1970-luvulle asti Virenojan tiilitehdas.
Mikael V

Mikael V Kalafates (kreikaksi Μιχαήλ Καλαφάτης, 1015 – 24. elokuuta 1042) oli Bysantin keisari lyhyen ajan vuosina 1041–1042. Hän oli keisari Mikael IV:n sisarenpoika.
Kun Mikael IV kuoli vuonna 1041, Mikael V:stä tuli Zoen uusi kanssahallitsija. Mikaelin valtaistuimelle nousun takana oli hänen setänsä Johannes, jonka Mikael kuitenkin pian karkotti luostariin. 18. huhtikuuta ja 19. huhtikuuta välisenä yönä hän määräsi myös Zoen karkotettavaksi. Kuullessaan tästä Konstantinopolin kansalaiset vihastuivat ja syrjäyttivät Mikaelin. Hänet sokeutettiin ja lähetettiin luostariin, missä hän kuoli 24. elokuuta 1042.
Henry Seemann

Henry Frederik Seemann (13. kesäkuuta 1875 Kööpenhamina – 10. kesäkuuta 1948) oli tanskalainen näyttelijä.
Viinikauppiaan perheeseen syntynyt Henry Seemann sai kaupallisen koulutuksen, mutta ryhtyi vuonna 1904 näyttelijäksi. Hän työskenteli operettinäyttelijänä ja -laulajana muun muassa Kööpenhaminan Casinossa vuosina 1907–1913 ja myöhemmin Scalassa. Vuodesta 1908 lähtien Seemann työskenteli myös Nordisk Filmillä, jossa hän teki yli 60 mykkäelokuvaa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Klovnen vuonna 1926. Myöhemmin Seemann toimi elokuvateatterin johtajana ja koirankasvattajana. Hänen toinen vaimonsa oli näyttelijä Agnes Nørlund Seemann.
Brad Gillis

Brad Gillis (s. 1957) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan etenkin Night Ranger-yhtyeen kitaristina. Hänen muita yhtyeitään ovat olleet muun muassa Ozzy Osbourne ja Rubicon. Gillis on myös julkaissut sooloalbumeja. Hänen soittotyyliinsä tavaramerkkeihin kuuluu etenkin vibrakammen tiuha käyttö.
Albert Suho

Albert Suho (s. ennen vuotta 1390, k. vuoden 1450 jälkeen) oli saksalainen pappi ja kirjailija. Hän toimi menestyksekkäästi kirkollisissa tehtävissä kotikaupungissaan Osnabrückissä, jota myös edusti Baselin kirkolliskokouksessa. Hän kirjoitti useita teologisia teoksia latinaksi ja laati maailmankronikan alasaksan kielellä.
Kronikkansa Suho aloittaa maailman luomisesta ja päättää vuoteen 1447 (toisen painoksen vuoteen 1452); loppuvaiheissa hän keskittyy käsittelemään Osnabrückin kaupunkia. Suurin osa sisällöstä oli yleisesti tiedossa (Petrus Riga, Martinus Troppaulainen), mutta loppuosa tarjoaa tärkeää lähdeaineistoa paikallisesta kirkkohistoriasta.
Pitkään luultiin, että kronikasta olisi vain yksi käsikirjoitus (Berliini/Krakova), mutta Warburgista 1990-luvulla ja Leidenista vuonna 2012 tehdyt löydöt ovat osoittaneet tiedon vääräksi.
FEANI

Euroinsinööri (Eur Ing)

FEANI myöntää hakemuksesta euroinsinöörinimikkeen (engl. European Engineer) pätevyysvaatimukset täyttävälle eurooppalaiselle insinöörille. Suomessa Eur Ing -nimikkeeseen on yksinoikeus Suomen Insinöörijärjestöjen kansallisella komitealla. Eur Ing -nimikettä voivat käyttää ainoastaan henkilöt, joille FEANI on myöntänyt käyttöoikeuden.

Tavoite

Euroinsinöörinimikkeen tavoitteena on toimia ammatillisen pätevyyden takeena ja helpottaa liikkuvuutta kansainvälisillä työmarkkinoilla.
Joen yö

Joen yö on Joensuussa elokuun lopussa, viikon 34 perjantaina järjestettävä  kulttuuritapahtuma, joka on verrattavissa Taiteiden yöhön. Joen yön tarkoitus on tarjota kulttuurielämyksiä ja tarjota järjestöille toiminnan esittelymahdollisuuksia. Ensimmäisen kerran Joen yö järjestettiin 1991. Alun perin Joen yötä vietettiin viikon 34. perjantaina, mutta se siirrettiin muutaman vuoden ajaksi torstaihin muun muassa järjestyshäiriöiden ja Helsingin Taiteiden yön esimerkin vuoksi. Sittemmin Joen yö on siirretty takaisin perjantaille.

Joen yö 2007

Vuonna 2007 kaupunkifestivaali järjestettiin 30. elokuuta. Tapahtumapaikkoja olivat Vapaudenpuisto, kortteli XXXI, Taidekeskus Ahjo, torilava, Kauppakatu (Joensuu)kävelykadun lava, Keskuskujan Sinisen virran alue ja Ilosaari sekä muun muassa kirjakauppa, kaupunginteatteri, pääkirjasto, Laulutalo ja ravintolat. Korttelin XXXI eli taidemuseon korttelin ohjelma painottui lasten toimintaan, Keskuskuja oli varattu urheilujärjestöille ja lajiesittelyille. Ilosaaressa oli nuorisolle suunnattua toimintaa. 
Tapahtuman tuotti Soundi ja Väläys -yhtiö.

Joen yö 2008

Vuoden 2008 Joen yötä vietettiin 28. elokuuta. Tapahtumaa leimasi Joensuun kaupungin 160-vuotisjuhlavuosi, mikä näkyi muun muassa monipuolisempana ohjelmana.

Joen yö 2009

Vuonna 2009 Joen yö järjestettiin 27. elokuuta. Tapahtumapaikat painottuivat rantabulevardille, matkustajasatamaan.

Joen yö 2010

Joen Yö 2010 järjestettiin perjantaina 27. elokuuta. Tapahtuma palautettiin muutaman vuoden tauon jälkeen alkuperäiselle paikalleen perjantaiksi. Järjestäjä oli Joensuun kaupungin kulttuuritoimi, tuotantopalveluista vastasi Valoparta Oy ja tuottajana oli Jukka Moskuvaara.

Joen yö 2011

Joen Yö 2011 järjestettiin perjantaina 26. elokuuta. Uusia tapahtumapaikkoja olivat muun muassa Sirkkalanpuisto ja Pakkahuoneen takainen puisto.

Joen yö 2012

Vuonna 2012 Joen yö järjestettiin 31. elokuuta ja teemana oli 300 vuotta kulttuuria. Tapahtumassa oli osana kolmesta majakasta muodostuva Majakat-valoteos.

Joen yö 2013

Vuonna 2013 Joen yö järjestettiin 30. elokuuta ja tapahtumapaikkana toimi Joensuun torille pystytetty tapahtumateltta. Pääesiintyjänä nähtiin Kaukolasipartio.

Joen yö 2014

Vuonna 2014 Joen yö järjestettiin 29. elokuuta. Teemana oli sirkus. Yö huipentui klo 22.30 ravintolalaiva Elinalla monitaideteokseen, jossa oli pyrotekniikkaa ja sirkusakrobatiaa. Tapahtumapaikkoina olivat muun muassa Carelicum, Iso Myy, Rantakadun suljettu katuosuus, Taitokortteli, Rantabulevardi, Taidekeskus Ahjo ja Taidemuseo.

Joen yö 2015

Vuonna 2015 Joen yö järjestettiin 28. elokuuta ja tapahtuman teemana oli maailmanmusiikki. Tapahtumapaikat ulottuivat Teatterin puistosta Vapaudenpuiston kautta Taitokorttelin ja Surakan pihapiireihin.
Athenodoros Kananalainen

Athenodoros Kananalainen (muinaiskreikaksi Ἀθηνόδωρος Κανανίτης, n. 74 eaa. – 7) oli kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Elämä

Athenodoros syntyi Kananassa lähellä Tarsosta nykyisessä Turkissa. Hänen isänsä nimi oli Sandon. Hän oli Poseidonios Rhodoslaisen oppilas ja Octavianuksen, tulevan keisari Augustuksen, opettaja Apolloniassa.
Vuonna 44 eaa. hän seurasi Octavianusta Roomaan ja jatkoi hänen neuvonantajanaan toimimista siellä. Hänen kerrotaan nuhdelleen keisaria avoimesti, ja neuvoneen tätä luettelemaan mielessään aakkoset aina suuttuessaan ennen kuin tekee mitään hätiköityä. Myöhemmin Athenodoros palasi Tarsokseen. Siellä hän osallistui Boëthuksen hallinnon karkottamiseen ja kaupungin uuden perustuslain muotoiluun. Lopputuloksena oli roomalaisia suosiva oligarkia.
Athenodoroksen kuoleman jälkeen tarsoslaiset viettivät vuosittaista uhrijuhlaa hänen kunniakseen.
Oite (1906)

Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus romutettiin 1. joulukuuta 1924.
Rukojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,0 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,5 metriä mpy.
Gunnebon linna

Gunnebon linna sijaitsee Ruotsissa Mölndalin kunnassa koillisosassa Mölndalin ja Pixbon välillä. 
Se sijaitsee lähellä Rådasjön- och Stensjön-järviä. Gunnebon historia voi seurata aina 1300-luvun lopulle, jolloin nimi esiintyy ensi kerran erään kartanon ja siihen kuuluvan myllyn yhteydessä. Nimi oli silloin Gunnobodher tai Gunnobodhum. Sittemmin kartano on kuulunut muun muassa hallitsijasuvulle ja kirkolle.
Gods & Gårdar -lehti valitsi Gunnebon puutarhan ja puiston vuoden 2007 linnanpuutarhaksi. Linnan omistaa Mölndalin kaupunki, joka kunnosti sen 1949–1952.

Rakennus

Italialaistyylinen rakennus on Pohjois-Ruotsista tuotua puuta, mäntyä ja kuusta, minkä vuoksi se on erikoisasemassa.Vastaavat eurooppalaiset arvorakennukset rakennettiin siihen aikaan kivestä. Huolimatta pylväistä, terasseista ja mahtavasta portaikosta muotopuutarhan suuntaan rakennus on itse asiassa kesähuvila eikä linna.
Gunnebo on ainutlaatuisen sopusointuinen kokonaisuus pienimpiä yksityiskohtia myöten. Kaiken sen on suunnitellut yksi mies. Gunnebo on arkkitehtuuriltaan, kiinteältä ja irtaimelta sisustukseltaan yhtenäisen uusklassinen. Puutarha on kuitenkin barokkityylinen muotopuutarha.
Ruotsin sana "slott" ('linna') on muuttunut sisällöltään, sillä alkuun nimitettiin linnoiksi kuninkaallisia rakennuksia, ja vasta 1800-luvun lopulla linnoiksi alettiin sanoa myös suuria kartanoita. Gunnebota sanottiin jo sen syntyaikaan "pieneksi sieväksi puulinnaksi" ja sitä luonnehdittiin "puurakennukseksi, joka on kuin pieni linna".

Rakentaminen

Nykyisen Gunnebon linnan rakensi varakas kauppias John Hall vanhempi, joka 1778 osti Gunnebon maatilan pakkahuoneentarkastaja Joakim af Ditmeriltä. Linna koostuu 900 m²:n kokoisesta puurakenteisesta päärakennuksesta ja yhdestä tuon ajan Ruotsin merkittävimmistä ja parhaiten säilyneistä puistoista. Arkkitehti oli Carl Wilhelm Carlberg, ja pääosa hänen alkuperäispiirustuksistaan on tallella Göteborgissa Röhssin museossa. 
Kaupunginarkkitehti C. W. Carlberg oli palannut pitkältä Euroopan-matkalta ja oli innostunut italialaisen Andrea Palladion (1508–1580) huviloista. Nuo pohjaltaan symmetriset rakennukset, joissa oli monumentaaliset julkisivut, rikkoivat renessanssin ja sitä edeltäneen barokin harmoniaoppia vastaan.
Carlberg teki perusteellista työtä ja piirsi linnan, puiston ja palvelusväen rakennuksen sekä kasvihuoneen, orangerian ja lisäksi vielä koko sisustuksen, patsaat, tekstiilit, kaakeliuunit parkettien kuviointia ja kukkaruukkuja myöten. Linnan runko nousi 1784, ja 1796 söi Hallin perhe siellä ensimmäisen ateriansa, mutta vasta noin 1800 se oli täysin valmis.
Verrannollisuuslaskuri

Verrannollisuuslaskuri on geigermittarin ja ionisaatiokammion ohella yksi kaasutäytteisistä hiukkasilmaisintyypeistä, jonka toiminta perustuu kaasussa tapahtuneeseen ionisaatioon.

Toimintaperiaate

Verrannollisuuslaskurin kammio muistuttaa perusrakenteeltaan geigermittaria. Ilmaisinkammion tyypillisesti sylinterimäinen seinämä muodostaa katodin ja sisällä on anodilanka. Katodin ja anodin välille on säädetty jännite, joka luo kammion sisään sähkökentän. Täytekaasuna voidaan käyttää esimerkiksi argonia. Ilmaisimeen kuuluu myös signaalinkäsittelyyn liittyvää elektroniikkaa.
Kun ilmaisimen läpäisee säteilevä hiukkanen, se ionisoi kaasumolekyylejä eli hajottaa molekyylin ioniksi ja elektroniksi. Sähkökentän vaikutuksesta ionit pyrkivät kohti katodia ja elektronit kohti anodia. Kun elektronit ovat lähellä anodilankaa, hyvin voimakas sähkökenttä kiihdyttää elektroneita ja ne törmäilevät kaasumolekyyleihin ionisoiden näitä, jolloin niistä irtoaa lisää elektroneita. Tämä monistuva ionisaatio aiheuttaa anodia kohti kulkevan elektronivyöryn.
Syntyneiden elektronivyöryjen aiheuttaman signaalin voimakkuus on verrannollinen kammion läpäisseen hiukkasen energiaan. Tämän vuoksi verrannollisuusilmaisin kykenee erottamaan korkea- ja matalaenergiaiset hiukkaset.
Islannin kulttuuri

Islannin kulttuurilla tarkoitetaan islannin kielistä kulttuuria nykyisessä Islannissa.

Musiikki

Björk, Sugarcubes ja Sigur Rós ovat tunnetuimpia kevyen musiikin esittäjiä. Reykjavikissa toimii maan ainoa sinfoniaorkesteri.

Kuvataide

Islannin kuvataide oli pitkään kirkkotaidetta. 1800-luvulla aloittivat ensimmäiset maalliset kuvataiteilijat. Einar Hákonarson (s. 1945) on tunnettu ekspressionisti.