google/wiki40b huggingface dataset:
Simpauttaja

Juoni

Simpauttaja-tarinan varsinainen päähenkilö on nuori maalaispoika Imppa Ryynänen, joka tarinan alussa joutuu maantielle levittäessään pitkästyneenä isänsä pellolla lantaa isänsä mielestä väärällä tavalla. Isä on häätänyt raivoamisellaan kaikki vanhemmat poikansa, paitsi Imppaa ja tämän mielenterveysongelmista kärsivää pikkuveljeä Ottoa, joka tekee järven rantaan männyn rungoista naispatsaita.
Imppa pohtii Helsinkiin lähtemistä, mutta onnekseen hän pääsee kylän isoimpaan taloon Pirtamoon salaojia tekemään. Pirtamoon on saapunut myös Simpauttaja-nimeä käyttävä arvoituksellinen renki, liikkuvaa työvoimaa edustava työmies. Simpauttaja on myös uskomaton valehtelija, tarinoitsija ja tarpeen mukaan tappelija. Hän muuntaa purnaamisensa vitseiksi ja pystyy antamaan sanan sanasta.
Ajan saatossa Simpauttaja ja Kuuno Taivaisen vaimo Juuli tulevat läheisiksi, josta lähtee huhu kiertämään kylässä. Lopulta Juulin aviomies Kuuno kuulee asiasta Impan isältä. Kuuno menee metsää kaatamaan ja puskee raivonsa työhön. Lopussa tulee välienselvittely, mutta vasta kun syksy on vaihtunut talveen. Juuli käy omassa mielessään läpi aviorikostaan ja pohtii pois lähtemistään. Kuuno kertoo tietävänsä, mitä on ollut tekeillä. Juuli ja Kuuno riitelevät asiasta, mutta Juuli ei tunnusta tekoaan.
Pirtamon talon vanha isäntä kuolee, ja Simpauttajaa epäillään tappajaksi. Kuuno riitelee Pirtamon surutalossa aviorikosasiasta, jolloin Simpauttaja selittää asiat hyvin päin. Purujälki Juulin kaulassa laitetaan Oton syyksi. Rene Girardin kuvaus yhteiskuntaa koossapitävästä liimasta, väkivallasta kohdistettuna syyttömään syntipukkiin toteutuu tässäkin tarinassa. Kirjan lopussa Simpauttaja lähtee pois ja Kuuno muuttaa Kajaaniin myyden kaikki maansa Pirtamolle. Imppa palaa kotiin, koska hänen isänsä on huonossa kunnossa ja Impan on otettava vastuu talosta ja maista.

Simpauttaja elokuvana ja näytelmänä

Vuonna 1975 romaanista tehtiin televisioelokuva, jonka ohjasi Veikko Kerttula. Elokuvassa Imppa Ryynästä esitti Pekka Räty ja Simpauttajaa Ahti Kuoppala.
Simpauttajasta on tehty myös äänikuunnelmia, musikaali ja lukuisia teatterinäytöksiä.
Annie Krokfors

Annie Krokfors (26. helmikuuta 1901 Kruununkylä – 3. elokuuta 1994) oli suomalainen taidemaalari. Hän valmistui Taideteollisesta keskuskoulusta 1927, jatkoi myöhemmin 1934–1936 opintoja Tukholmassa Akademien för de fria konsten -taidekoulussa ja Vapaassa taidekoulussa 1941–1942. Hän oli syvästi uskonnollinen ja maalasi uskonnollisia aiheita.
Krokforsin veli oli kirjailija Hjalmar Krokfors.
FS Mégère (1853)

Palvelus

Alus muutettiin maaliskuussa 1871 Toulonissa 420 tonnin purjein kulkevaksi kuljetusalukseksi. Alus poistettiin alusluettelosta 28. syyskuuta 1875, minkä jälkeen se oli koulutusproomuna Marseillessa. Alus romutettiin vuonna 1901.
Myyntityö

Liikkuva myyntityö

Liikkuva asiantuntija- tai myyntityö, jossa myyjä matkustaa asiakkaan luo, voi olla sekä psyykkisesti että fyysisesti kuormittavaa. Työterveyslaitoksen tutkimuksen mukaan matkatyötä tekevät ovat kuitenkin melko tyytyväisiä työhönsä. Tyytymättömyyttä aiheuttavat tiedonkulku ja esimiehen ja alainen välinen viestintä. Matkatyö voi heijastua myös perhe-elämään, mistä johtuen ruuhkavuosiaan elävät ovat keskimäärin muita samaa työtä tekeviä tyytymättömämpiä.
Kruunukärhö

Ulkonäkö ja koko

Kruunukärhö on näyttävä helppohoitoinen puutarhakasvi, joka kasvaa 3–4 metriä korkeaksi köynnökseksi. Laji muistuttaa alppikärhöä (Clematis alpina), mutta sillä on suuremmat ja avoimemmat kukat, jotka ovat vaaleansiniset ja puolikerrotut. Kukat kukkivat alkukesästä ja koristelliset pähkylöiden muodostamat pallot valmistuvat loppukesästä. Kruunukärhöstä on olemassa myös vaaleanpunakukkaisia puutarhamuotoja. Kukat kukkivat edellisvuoden versoilla, joten kruunukärhöä ei saa leikata keväällä.

Levinneisyys

Kruunukärhö kasvaa Suomessa kasvuvyökykkeillä I-V.

Käyttö

Kärhöt kasvavat parhaiten aurikoisella tai puoliaurinkoisella kasvupaikalla.  Maan tulee olla kuohkea ja ravinteikas, hieman hapan ja sitä tulee kastella säännöllisesti. Köynnös ei kuitenkaan siedä seisovaa vettä.  Jos köynnöstä halutaan leikata sen koon rajoittamiseksi, leikkaaminen tulee tehdä kukinnan jälkeen.   Köynnöskasvit tarvitsevat tuen tai ne täytyy istuttaa pensaiden vierelle, joiden yli köynnökset voivat kiipeillä. Taimi istutetaan syvään ja vinosti tukea kohden, jotta latva lähtee kiipeämään oikeaan suuntaan. . Laji on hyvin talvea kestävä. Jos köynnös on kuitenkin kuivunut talvella, lähtee se kasvamaan maan alta uudelleen, jolloin kukinta on myöhäisempi mutta kukkien koko usein pienempi. Jos kukat mustuvat ja kuivuvat äkkiä ilman syytä, kyseessä saattaa olla klematissairaus.
Gromovin lentotekniikan tutkimusinstituutti

M. M. Gromovin lentotekniikan tutkimuslaitos, venäläisittäin lyhennettynä LII (ven. Лётно-исследовательский институт имени М.М. Громова, ЛИИ, Ljotno-issledovatelski institut imeni M.M. Gromova), on venäläinen koelentokeskus ja ilmailun tutkimuskeskus. Se on 40 kilometriä Moskovasta kaakkoon sijaitsevassa Žukovskin kaupungissa sijaitsevan Ramenskojen lentokentän alueella, joka on perustettu nimenomaan laitoksen koelentokentäksi. Kentällä on Euroopan pisin kiitotie (5 400 m).

Historia

Instituutti perustettiin 8. maaliskuuta 1941. Sen ensimmäiseksi johtajaksi tuli koelentäjä Mihail Gromov, jonka mukaan instituutti myöhemmin nimettiin.
Instituutti joutui välittömästi perustamisen aikana sotavarustelun tueksi. Se arvioi ja testasi uusien lentokoneiden prototyyppejä. Se kehitti Neuvostoliiton ilmavoimille lentokoneiden huolto-ohjelmat ja osallistui lentokäsikirjojen tekoon. Se arvioi vihollisten ja liittolaisten lentokoneet.
Kylmän sodan aika työllisti laitosta raskaasti 1980-luvun loppuun asti. Laitos osallistui myös avaruuslentojen valmisteluun.
Taina Teerialho

Taina Teerialho (s. 1. elokuuta 1966 Mynämäki) on suomalainen kirjailija, joka asuu Kokemäellä. Hän on julkaissut romaaneja, nuortenkirjoja, novelleja ja näytelmiä. Teoksia ovat kustantaneet eri kustantamot, pääosalta kuitenkin WSOY (muut pienkustantamoja, kuten turkulainen turbator).
Richard Müller

Richard Bertil Müller (s. 11. maaliskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläänä muun muassa Washingtonissa.
Müller kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1952 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1961 Helsingin yliopistosta. Hän toimi ulkoasiainministeriössä virkamiesharjoittelijana 1961–1964, YK:n Suomen pysyvän edustuston (New York) avustaja 1964–1971, lähetystösihteeri 1971, lähetystöneuvos 1972, ulkoasiainministeriön jaostopäällikkö 1973, toimistopäällikkö 1974–1977, suurlähettiläs Dar es Salaamissa (Tansania), samalla Maputossa (Mosambik) 1977–1980, Washingtonissa 1983–1985.
Ibrahim Touré

Ibrahim Oyala Touré (27. syyskuuta 1985 – 19. kesäkuuta 2014 Manchester, Englanti, Britannia) oli norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, jonka viimeiseksi seuraksi jäi libanonilainen Al-Safa SC. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura

Bouakéssa syntynyt Touré aloitti ammattilaisuransa kotimaansa ASEC Mimosasissa, josta hän siirtyi vuonna 2003 ukrainalaiseen FK Metalurh Donetskiin, jossa hän pelasi neljä kautta, ennen kuin siirtyi Ranskan liigan OGC Niceen. Nizzassa Touré pelasi vain kaksi kautta, kunnes siirtyi Syyrian liigaan pelaamaan Al-Ittihadin riveihin vuonna 2009 kahden vuoden pelitauon jälkeen. Seuraavaksi Touré pelasi Egyptissä kahdessa eri seurassa, kunnes siirtyi viimeiseksi jääneen seuransa Al-Safan riveihin.

Yksityiselämä

Tourén molemmat veljet Yaya ja Kolo Touré ovat myös ammattilaisjalkapalloilijoita, jotka kuuluvat Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueeseen. He ovat edustaneet maataan kolmissa jalkapallon MM-kisoissa. Yaya on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edustaa nykyisin Manchester Cityä ja Kolo on keskuspuolustaja seuranaan Liverpool FC.

Kuolema

Ibrahim Touré kuoli 19. kesäkuuta 2014 Manchesterissa, Englannissa taisteluaan lyhyen ajan syöpää vastaan. Tieto Ibrahimin kuolemasta saavutti MM-kisoissa pelanneet veljet vain muutama tunti hävityn Kolumbia-ottelun jälkeen. Yaya ja Kolo Touré matkustivat Manchesteriin kuultuaan veljensä kuolemasta, mutta palasivat takaisin Brasiliaan pelaamaan maansa puolesta.
Factoring

Factoring on rahoitusmuoto, jossa yritys saa rahoitusta myyntisaamisiaan vastaan. Factoring on tavaroiden ja palveluiden myynnistä syntyneiden laskusaatavien rahaksi muuttamista (diskonttaamista) rahoitusyhtiön myöntämän luoton avulla.
Factoringluototusta varten solmitaan rahoitussopimus, jonka mukaan myyjäyritys siirtää säännöllisesti kaikki asiakaslaskunsa rahoittajalle luotottamista varten. Laskut joko pantataan tai myydään rahoitusyhtiölle. Rahoitusta myyjäyritys saa sovittuun enimmäismäärään (luottolimiittiin) saakka. 
Rahoitusyhtiö perii yleensä factoringpalkkion tiettynä prosenttiosuutena jokaisen siirretyn laskusaatavan määrästä. Muita kuluja ovat luoton korko ja mahdollinen järjestelypalkkio luottolimiitin myöntämisestä tai muuttamisesta.

Laskusaatavien panttaus

Suomessa tavallisinta on, että myyjäyritys panttaa laskusaatavansa rahoituksen vakuudeksi rahoitusyhtiölle. Luottoriski säilyy tällöin myyjäyrityksellä.
Myyjäyritys tekee laskuun merkinnän, jonka mukaan ostajan tulee maksaa lasku rahoittajalle. Rahoitusyhtiö maksaa laskusta myyjäyritykselle sovitun osuuden, esimerkiksi 80 %. Loppuosan rahoitusyhtiö maksaa sitten, kun ostaja on maksanut koko laskun rahoittajalle.

Laskusaatavien kauppa

Panttauksen sijaan voi yritys myydä laskusaatavansa rahoitusyhtiölle. Silloin rahoitusyhtiö yleensä kantaa riskin ostajien maksukyvystä. Laskusaatavien ostaminen on tavallista kansainvälisessä factoringissä mutta jossain määrin myös Suomessa.
USS Birmingham (SSN-695)

Palveluskäyttö

Alus poistettiin käytöstä 22. joulukuuta 1997 ja se poistettiin laivaston alusluettelosta vielä samana päivänä.
Skotit

Asuinalue ja lukumäärä

Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvassa Skotlannissa on vähän yli 5 miljoonaa asukasta ja heistä 4,5 miljoonaa luki vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan itsensä skoteiksi. Muualla maailmassa skottilaisen taustan omaa noin 10–15 miljoonaa henkilöä, ja suurin osa heistä asuu muissa englantia puhuvissa maissa kuten Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.

Historia

Historioitsijoiden mukaan Skotlannin synnytti viisi eri kansaa, piktit, Irlannista saapuneet skotit, kelttiläiset britit, skandinaavit sekä anglit. Skotlannin eli Scotian perusti Kenneth MacAlpin vuonna 843 ja kuningaskunta laajeni vuoteen 1034 mennessä suurin piirtein sen nykyisille rajoille. Englantilaisten hyökkäykset 1200-luvulla johtivat itsenäisyyssotiin joita johti ensin William Wallace ja sittemmin Robert Bruce. Itsenäisyyssodat huipentuivat Bannockburnin taisteluun, jossa skotit voittivat englantilaiset ja säilyttivät asemansa itsenäisenä kuningaskuntana.
Maiden tiet lähenivät taas toisiaan kun Skotlannin kuningas Jaakko VI peri Englannin kruunun ja muutti hovinsa Lontooseen. Jaetun kuninkaan johdosta Skotlannin autonomia alkoi murentua pikku hiljaa ja siitä tuli kiinteämpi osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. 1800-luvulla Skotlanti teollistui voimakkaasti Englannin tapaan ja maan väestö keskittyi Glasgowin lännessä ja Edinburghin idässä käsittävälle vyöhykkeelle. Suuria määriä skotteja muutti paitsi tälle vyöhykkeelle, myös muualle maailmaan ja erityisesti Ison-Britannian siirtomaihin. Muuttoliike siirtomaihin oli erityisen voimakasta gaelia puhuneilta alueilta.

Kulttuuri

Skotin kieli kuuluu germaanisiin kieliin ja sitä puhuu osa skoteista. Se on läheistä sukua englannille, ja se on kehittynyt muinaisenglannista ja muinaisnorjasta. Englannin ja Skotlannin unionien jälkeen kielen asema väheni murteeksi, mutta se elpyi jälleen 1900-luvulla. Gaelia puhuu enää arviolta 2% Skotlannin väestöstä, mutta luku on ollut historiallisesti paljon suurempi. Gaeli on sukua iirille ja sen puhuma-aluetta Pohjois- ja Länsi-Skotlannissa kutsutaan nimellä Gàidhealtachd.
Skottien identiteetti poikkeaa englantilaisista. Skotit pitävät tavallisesti itseään ensisijaisesti skotteina ja vasta toiseksi britteinä, kun taas Englannissa tilanne on usein päinvastoin. Briteiksi itsensä Skotlannissa kokee vain noin yksi 20:tä.
Mosambikin hallitus

Mosambikin hallitus käyttää Mosambikissa  vallan kolmijako -opin mukaan toimeenpanovaltaa. Presidentillä on perustuslain mukaan oikeus nimittää ja erottaa ministerit.
Maassa on sen itsenäisyyden aikana ollut neljä pääministeriä, kaikki Frelimon edustajia. Kolme ensimmäistä oli miehiä, neljäs nainen.
HMS Pluto (J446)

Palvelus

Alus romutettiin 1972 Dalmuirissa.
M/S Norbank

Käyttöhistoria

5. kesäkuuta 1993 alus laskettiin vesille ja 29. lokakuuta se luovutettiin Nordzee Verdiensten B.V:n omistukseen, joka rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. 31. lokakuuta North Sea Ferries aloitti liikennöinin aluksella reitillä Hull–Rotterdam. 1. tammikuuta 1997 alus rekisteröitiin Norships CV:n omistukseen, joka vaihtoi samalla nimensä P&O North Sea Ferriesiksi. Samana päivänä Norbank aikarahdattiin P&O Groupin liikenteeseen. Toukokuussa 2001 alus siirtyi Rotterdamin ja Felixstowen väliseen liikenteeseen. 7. tammikuuta 2002 Norbank siirtyi P&O Irish Sean Liverpoolin ja Dublinin väliseen liikenteeseen.
Raattama

Raattama, entinen Kyrö, on Kittilän kunnassa sijaitseva 160 asukkaan kylä. Raattama sijaitsee Pallastunturin vieressä, Ounasjoen varrella. Kylän pääelinkeinot ovat poronhoito, matkailu ja palveluelinkeinot. Raattama on ainoita kyliä, joilla on omistuksia Pallas-Yllästunturin kansallispuistossa.
Steve J. Harris

Steve J. Harris (s. 3. joulukuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Eugene Youngina televisiosarjassa Oikeus ja kohtuus, mutta on esittänyt myös elokuvarooleja (kuten Minority Reportissa).
Hänellä oli myös äänirooli vuoden 2004 Batman-animaatiosarjassa, jossa hän esitti etsivä Ethan Bennettiä.
Harris syntyi Chicagossa, Illinoisissa. Hänellä on vuonna 1969 syntynyt veli Wood Harris, josta myös tuli näyttelijä. 
Harris oli vuosina 1999 ja 2000 ehdolla kahden Emmy-palkinnon saajaksi.
Tyttö Harlemista

Tyttö Harlemista (engl. Hollow Image) on vuonna 1979 julkaistu draama/televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Robert Hooks, S. Pearl Sharp, Dick Anthony Williams, Hattie Winston, Morgan Freeman, Anna Maria Horsford, Samuel E. Wright, Minnie Gentry, Laurie Chock, Ted Beniades, Lea Scott, Arthur French ja Pat McNamara. Elokuvan on ohjannut Marvin J. Chomsky.
Keilatetrat

Lajit ja anatomia

Keilatetrojen heimoon kuuluu 5 sukua ja noin 28 lajia. Ruumiinmuodoltaan ne ovat sukkulamaisia ja virtaviivaisia ja kasvavat 7–30 cm:n mittaisiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat hampaiden puuttuminen alaleuasta tai kokonaan aikuisilla heimon kaloilla, rasvaevä, keskiruumiin tumma täplä ja pyrstön alaosan juova.

Levinneisyys ja elintavat

Keilatetralajeja tavataan nopeasti virtaavista puroista ja joista Etelä-Amerikan pohjoisosista. Niiden ravintoa ovat kasvit, levät, kuollut orgaaninen aines, planktonäyriäiset ja vesihyönteisten toukat. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaariokaloina ja suurimmat keilatetalajit ovat tärkeitä ruokakaloja.
Kulttuuritalo Sandels

Kulttuuritalo Sandels on Helsingissä Töölöntorin laidalla sijaitseva kulttuuritalo, joka valmistui vuonna 2007. Talossa toimii nuorisotalo, musiikkiopisto, yläaste ja lukio, ja sen pohjakerroksessa on laajat nuorten kokoontumis-, kahvila-, oleskelu- ja kulttuuritilat. Talon opetus- ja nuorisotoiminta on ruotsinkielistä. Niiden lisäksi talossa järjestetään runsaasti yleisölle avoimia kulttuuritapahtumia.
Sandelsin uudisrakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Juha Leiviskä ja Rosemarie Schnitzler. Rakennus muodostaa Töölöntorille uuden länsilaidan, ja se liittyy hienovaraisesti Hilding Ekelundin suunnittelemaan 1950-luvulla valmistuneeseen kouluun. Sandels jatkaa Leiviskän aiemmista töistä tuttua abstraktin modernistista linjaa. Rakennuksen kaikkia toimintoja yhdistää avara sisääntulo-, oleskelu- ja ruokailuaula. Katujulkisivun laajat ikkunapinnat korostavat talon julkista ja avointa luonnetta, ja suuret ikkunat liittävät sen valoisat aulatilat Töölöntorin katuelämään.
Talon Gyllenberg-konserttisali on arkisin päiväsaikaan opetustoimen käytössä, mutta muulloin sali on musiikkiopiston ja erilaisten konserttitapahtumien käytössä. Musiikkisali muodostuu kahdesta opetustilasta, joita erottaa siirrettävä väliseinä. Kun tilat on yhdistetty, toinen opetustiloista toimii näyttämönä. Salissa on 245 istuinpaikkaa. Konserttisali on maanalaisissa tiloissa ja sen seinille on jätetty kallion pintaa näkyviin. Salin parvi on sisääntulokerroksen tasossa, salin takaosa kellarikerroksen ja salin etuosa alemman kellarin tasossa. Salissa on kattoikkunat antamassa luonnonvaloa.
Talon sisustuksen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Antti Olin. Rakennukseen liittyy kuvanveistäjä Anna-Kaisa Ant-Wuorisen toteuttama teräksinen taideteos Fuuga, joka on sijoitettu pääosin talon viereiseen tapuliin, mutta teoksen materiaalit ja muodot toistuvat myös taiteilijan tapulin läheisyyteen toteuttamissa porraskaiteissa.
Oliver Baumann

Seurajoukkueura

Baumann on edustanut koko ammattilaisuransa SC Freiburgia. Hän teki debyyttinsä Bundesliigassa kauden 2009-2010 viimeisellä kierroksella, josta asti hän on ollut joukkueen ykkösmaalivahti. Lokakuussa 2013 Baumann pelasi huonon ottelun Hamburger SV:tä vastaan, ollen syyllinen jokaiseen kolmeen hampurilaisten maaleista. Kesällä 2014 Baumann siirtyi toiseen bundesliigaseuraan TSG Hoffenheimiin, jossa hän pelasi jokaisessa ottelussa täydet minuutit kaudella 2014-2015.

Maajoukkueura

Baumann on pelannut Saksan nuorisomaajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän oli pitkään kakkosmaalivahti Bernd Lenon takana. Baumann on yksi mahdollisista Saksan tulevaisuuden maajoukkuemaalivahdeista yhdessä esim. Lenon, Kevin Trappin ja Marc-André ter Stegenin kanssa.
Turun Kauppakorkeakouluseura

Turun Kauppakorkeakouluseura on vuonna 1970 perustettu rekisteröity yhdistys, jonka tarkoituksena on toimia yhdyssiteenä Turun kauppakorkeakoulun ja elinkeinoelämän välillä. Sen toiminnan tarkoituksena on tehdä tunnetuksi Turun kauppakorkeakoulua ja tukea tieteellistä tutkimusta sekä avustaa korkeakoulun väitöskirjarahastoa, nuorten opiskelijoiden kansainvälisiä opintoja ja korkeakoulun henkilöstön ammatillista jatkokoulutusta. Turun kauppakorkeakouluseura järjestää myös juhlia kuten Vapun Vauhdinotto ja Merkuriuksen Karnevaalit.
AHS Centaur

Historiaa

SS Centaur pelasti marraskuussa 1941 Saksan laivaston kaapparin Kormoranin, joka oli uponnut taistelussa upottamansa Australian laivaston risteilijän HMAS Sydneyn kanssa, eloonjääneitä merestä.
Alus muutettiin vuoden 1943 alussa Sydneyssä sairaalalaivaksi. Se lähti aamulla 12. toukokuuta miehistöllä ja normaalilla henkilökunnalla ja materiaalilla varustettuna (2/12th Field Ambulance), mutta ilman potilaita. Alukseen osui 14. toukokuuta noin kello neljä aamulla 50 merimailia Brisbanesta itäkoilliseen Japanin laivaston sukellusveneen laukaisema torpedo ilman ennakkovaroitusta. Aluksella olleista 332 hengestä pelastui ainoastaan 64, jotka olivat pelastusveneissä 35 tuntia ennen pelastamistaan. Pelastuneiden joukossa oli ainoastaan yksi nainen, joka palkittiin toimistaan pelastuneiden keskuudessa Yrjönmitalilla.

Hylyn löytyminen

Alus löydettiin joulukuussa 2009 noin kahden kilometrin syvyydestä Queenslandin edustalta Australian itärannikolta. Sen upottaneen sukellusveneen tunnus I-177 (toukokuuhun 1942 saakka I-77) selvisi 1970-luvun alussa. Sukellusvene upposi syksyllä 1944 sen taisteltua Yhdysvaltain laivaston saattuehävittäjän kanssa.
Star Wars: The Force Unleashed II

Juoni

Pelin tapahtumat sijoittuvat puoli vuotta ensimmäisen pelin tapahtumien jälkeen, ja vuosi ennen Tähtien sota -elokuvan tapahtumia. Pelaaja ohjaa Darth Vaderin salaisen oppipojan, Starkillerin kloonia hänen kuoltuaan edellisen pelin lopussa. Starkillerin klooni pakenee Kaminolta ja lähtee etsimään Starkillerin entistä pilottia, Juno Eclipseä. Sillä välin Darth Vader on palkannut Boba Fettin etsimään Juno Eclipsen ja Starkillerin.
Kun Starkiller on voittanut massiivisen hirviön Gorogin, Kenraali Kota, Starkiller ja Gorog putoavat Cato Neimoidian areenan mukana. Starkiller vapauttaa Kotan Gorogin kynsistä, ja Junon alus Rogue Shadow pelastaa heidät. Starkiller päättää mennä Dagobaan selvittämään kuka on. Sen jälkeen hän menee alukseen nimeltä Salvation, ohjaa sen Kaminoon päin ja menee kohtaamaan Darth Vaderin.
Esa Eloranta

Ura

Eloranta kiinnostui rockmusiikista nähdessään Hurriganesin livenä vuonna 1975. Hän alkoi soittaa isänsä vanhaa akustista kitaraa ja opetella kitaransoittoa. Samalla hän alkoi tehdä uusia kappaleita sen lisäksi, että hän soitti Bob Dylanin kappaleita.
Elorannan ensimmäinen soolosingle ilmestyi vuonna 1982 Mirror Recordsin kautta, ja sen kautta piti julkaista kokopitkä albumi. Ramblers-yhtyeen kokoonpano vieraili Elorannan singlellä. Lisäksi Elorannalla on taustayhtyeenä Esa Eloranta Encore, joka kuitenkin hajosi vuonna 1984, ja Eloranta siirtyi laulajaksi Riff Raff -yhtyeeseen.
Garbo perustettiin syksyllä 1985. Garbo oli yksi viisikirjaimista nimistä, joita syntyi 1980-luvulla. Idea yhtyeen nimeen tuli eräästä kioskilla olevasta lööpistä. Garbo hajosi kaksi kertaa, vuonna 1989 jolloin yhtyeeltä ilmestyi Pitkä tie, ja vuonna 1995, jolloin yhtyeen kitaristi ja tuottaja Nixu Nikula kuoli. 
Elorannan ensimmäinen sooloalbumi Kipinä ilmestyi AMT-levy-yhtiön kautta. Saman levy-yhtiön kautta ilmestyi myös Esa Eloranta ja Ihmeidentekijät-yhtyeen levy Pienet suuret teot, jonka kappaleista suurin osa oli Elorannan tekemiä. 
Garbo-yhtyeen toisen hajoamisen jälkeen Eloranta ryhtyi tekemään duokeikkoja Bablon kanssa. Lisäksi 1990-luvulla syntyi yhtye BEL, ja sen nimissä Eloranta teki yhteiskeikkoja Bablon ja Aki Louhelan kanssa. Myöhemmin Harri Marstio ja Eero Raittinen halusivat liittyivät myös porukkaan, jolloin syntyi Kultakurkut-niminen levy. Eloranta julkaisi vuonna 1998 albumin Jotain pysyvää, jonka nimikappale on Elorannan ja Louhelan säveltämä. "Jotain pysyvää" -kappale julkaistiin myös Kultakurkut-levyllä.
Eloranta on myös vieraillut Bablon, Kari Riihimäen, Jussi Syrenin, Merja Laaksosen, Heli Rapakon, Pekka Tillikaisen ja Matti Eskon levyillä, Tundra-yhtyeen singlellä sekä kokoelmalevyillä, kuten Eläköön iskelmä - Vol. 1. 
Garbo teki paluun vuonna 2005, jolloin tehtiin albumi Kruunaa ja klaavaa. Lisäksi Eloranta levytti englanninkielistä musiikkia vuonna 2006 Heartworn-yhtyeen nimissä. Heartwornille hän teki neljä englanninkielistä kappaletta.
Vuonna 2007 Eloranta päätti palata soolouralle, jolloin Humble Housen kautta ilmestyi kolme albumia. Viimeisin soololevy ilmestyi AXR:n kautta. Vuonna 2015 häneltä ilmestyi Turenki Recordsin kautta single "Muurinmurtajat". Lisäksi hän tekee triokeikkoja Bablon ja Edu Kettusen kanssa.
Sheldon Lettich

Käsikirjoittaja

Lettichin ensimmäinen filmattu käsikirjoitus oli Stryker’s War (1985), joka filmattiin vaatimattomalla 200 000 dollarin budjetilla. Seuraavaksi filmille päätyi Rick Rosenthalin ohjauksessa Meidän miehemme Misha (1987). Toimintaelokuvia seuraavaksi kynäillyt Lettich onnistui kirjoittamaan pari hittiä peräkkäin; Jean-Claude Van Dammen tähdittämät Bloodsport (1988), Lionheart – Liian kova kuolemaan (1990), Kaksoisisku (1991), sekä Legioonalainen (1998). Myös Sylvester Stallonen tähdittämä Rambo – taistelija 3 (1988) oli suuri hitti.

Ohjaaja

Van Dammen tähdittämät Lionheart – liian kova kuolemaan (1990), Kaksoisisku (1991), The Order (2001) sekä The Hard Cops (2006) ovat Lettichin menestyneimmät ohjaustyöt.
The Maryland Zoo

Maryland Zoo (entinen nimi Baltimore Zoo) on Baltimoren kaupungissa Yhdysvalloissa sijaitseva eläintarha, jossa on yli 2 000 eläintä. Siellä on muiden muassa jääkarhuja, kirahveja, tiikereitä ja lintuja. Eläintarha avattiin vuonna 1876, ja se on Yhdysvaltojen kolmanneksi vanhin eläintarha. Ennen 1990-luvulla tehtyjä peruskorjauksia se oli Yhdysvaltojen pienimpiä ja epäsiisteimpiä eläintarhoja. Talousvaikeuksien vuoksi eläintarhasta osa jouduttiin sulkemaan 2004 ja eläimiä siirrettiin lainaan muihin eläintarhoihin.
Tarha on mukana monissa suojeluohjelmissa, kuten vuorigorillojen eläinlääketieteellisessä ohjelmassa. Siellä myös kuntoutetaan paikallisia lintuja, etenkin petolintuja ja valkopäämerikotkia.