google/wiki40b huggingface dataset:
Hentomaite

Ulkonäkö ja koko

Hentomaite kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Varret ovat täyteisiä tai harvoin pienionteloisia, ohuita, pystyjä tai kohenevia ja lähes kaljuja. Lehdet ovat päättöparisia ja kaksiparisia. Lehdykät ovat 0,5–1,5 cm pitkiä, suikeita–tasasoukkia ja suippoja. Alemman parin lehdykät ovat korvakemaisia, muiden lehdyköitten korvakkeet ovat surkastuneita. Kukinto on lehtihankainen, pitkäperäinen ja 1–4-kukkainen mykerömäinen sarja. Kukan verhiönliuskat ovat torvea lyhyempiä ja nupussa sisäänkaartuvia. Keltainen teriö on 6–12 mm pitkä. Suomessa hentomaite kukkii heinä-elokuussa. Palko on suora, liereä, monisiemeninen ja avautuva.
Laji muistuttaa jossain määrin Suomessa kotoperäistä keltamaitetta (L. corniculatus).

Levinneisyys

Hentomaitteen päälevinneisyysalue keskittyy Eurooppaan, jossa se ulottuu Britteinsaarten eteläosista Ranskaan, Italiaan, Alppien alueelle, Unkariin, Romaniaan, Bulgariaan, Balkanin alueelle ja Kreikkaan. Satunnaisemmin lajia tavataan Pyreneiden niemimaalla, Saksassa, Puolassa, Fennoskandian etelä- ja keskiosissa, Ukrainassa ja Etelä-Venäjällä. Aasian puolella lajia kasvaa Etelä-Kaukasuksella, monin paikoin Turkissa, Lähi-idässä sekä Iranissa. Lajia on tavattu myös Egyptissä ja tulokkaana Australiassa. Suomessa hentomaite on satunnainen uustulokas, joka on paikoin myös vakiintunut lajistoon. Sitä on tavattu lähinnä satamakaupungeista. Vuoden 2014 kasviatlaksessa siitä on kuusi havaintoa vuosilta 1900-2005.

Elinympäristö

Hentomaite on rantaniittyjen kasvi. Suomessa sitä on tavattu satamissa, painolastipaikoilla ja varastoalueilla.
Taikojen talo

Taikojen talo (engl. The House of Magic, ransk. Le Manoir magique) on vuonna 2013 ilmestynyt belgialais-ranskalainen animaatioelokuva. Elokuva kertoo kissanpennusta, joka etsii suojaa eläköityneen taikurin talosta.
Piikkisalaatti

Ulkonäkö

Piikkisalaatti on yksi- tai kaksivuotinen jäykkävartinen ruohokasvi, joka kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pariliuskaiset ja nirhalaitaiset. Lehtien alapuolen keskisuonessa on runsaasti piikkejä, samoin varren alaosassa. Piikkisalaatin mykeröstö koostuu runsaasta määrästä pieniä, hoikkia, kukintomykeröitä, joissa on vaaleankeltaiset kukat.

Levinneisyys

Piikkisalaatin levinneisyysaluetta on Keski- ja Etelä-Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Pohjoismaiden eteläosat, Aasian euroopanpuoleiset alueet ja Pohjois-Amerikka. Suomessa se on harvinainen uustulokas, jota on löydetty eniten Etelä-Suomen suurista kaupungeista. Niissä se kasvaa satamien painolastimailla, tienvarsilla, joutomailla ja nurmikoilla.
Kerjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,8 metriä mpy.
Kitty Carlisle

Kitty Carlisle (synt. Catherine Conn, 3. syyskuuta 1910 – 17. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, oopperalaulaja, Broadway-esiintyjä, talk-show juontaja ja taidevaikuttaja. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat: She Loves Me Not (1934), Ilta oopperassa (1935), Hollywood kanttiini (1944), Radio Days (1987) ja Moni kakku päältä kaunis (1993). Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famellä.
Kitty Carlisle esiintyi Broadwayllä useissa suosituissa näytelmissä ja musikaaleissa. Hän juonsi myöhemmällä urallaan monia talk-show ja peliohjelmia: Password (1961–1962), I've got a Secret (1952–1966), What's My Line (1963–1966) ja To Thell The Truth (1957–1968, 1975–1977, 1980).

Yksityiselämä

Kitty Carlisle oli naimisissa käsikirjoittaja Moss Hartin kanssa vuosina 1946–1961. Heillä on kaksi lasta Christopher (s. 1948) ja Catherine (s. 1950). Moss Hart kuoli vuonna 1961 57-vuotiaana. Kitty Carlisleltä ilmestyi elämäkerta Kitty vuonna 1984. Carlisle saavutti pitkän eliniän, hän kuoli 96-vuotiaana vuonna 2007.
Lumijärvi (Akaa)

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 49 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 90,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kuusi ojaa lähialueilta, joista Savikoskenjoki ja kaakkoiseen lahteen laskeva Ahveniston, Ylisen Mertajärven, Alisen Mertajärven ja Mustilammin yhteinen laskuoja ovat huomattavimmat. Sen kautta järveen laskee Laadunjärvi, johon laskee vuorostaan laaja-alainen Riehunoja. Lumijoki on Lumijärven laskuoja ja se yhtyy Tarpianjokeen Kylmäkoskella ennen sen laskemista Jalantiin. Järvi on 2,0 kilometriä pitkä, 750 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä. Rannat ovat melko jyrkkiä ja sijaitessaa peloalueen keskellä ne ovat enimmäkseen peltomaata. Rantojen jyrkkyys johtuu eteläpuolella kulkevasta Konginharjun kaakkoisesta jatkeesta. Järven lähiympäristössä on toiminut lähes 15 maatilaa ja järven rannoille on rakennettu lähes 40 vapaa-ajan asuntoa.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvellä on erikoisen pitkänä piirretty kaakkoon työntyvä lahti. Samoin on koilliseen työntyvän ja järven luoteispään lahdissa eroja nykykarttoihin. Nämä ovat merkkejä siitä, että järven vedenpina olisi laskujoen perkauksissa laskettu hieman. Kartassa järven rannoilla sijaitsi Poutalan kaksitalonen kylä, Nuhkolan ja Aunelundin talot ja yksi torppa.
Vuoden 1959 peruskartassa rannoilla ei ollut vielä mökkejä, mutta vuoden 1980 karttaan niitä oli ilmaantunut jo toistakymmentä. Vuoden 1993 peruskartassa länsirannassa sijaitsi leirikeskus.
Gabriela Andersen-Schiess

Gabriela Andersen-Schiess (s. 20. maaliskuuta 1945) on sveitsiläinen kestävyysjuoksija. Andersen-Schiess tuli maailman tietoisuuteen vuonna 1984 Los Angelesin olympiakisojen maratonjuoksussa saapuessaan horjuvana lämpöhalvauksesta kärsien stadionille 20 minuuttia voittaja Joan Benoitin jälkeen. Toimitsijat antoivat Andersen-Schiessin jatkaa maaliin, vaikka hän välillä pysähdellen kiersi viimeistä stadionkierrosta peräti 5 minuuttia ja 44 sekuntia. Lopputuloksissa hän oli 37. ja palautui kisan jälkeen huolestuttavalta näyttäneestä tilastaan huolimatta nopeasti ja pääsi sairaalahoidosta pois pari tuntia myöhemmin.
Vilma Paakkala

Vilma Sini Pauliina Paakkala (s. 11. toukokuuta 1996 Espoo) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kiekonheitto. Hän edustaa Espoon Tapioita.
Paakkala saavutti Kalevan kisoissa 2019 kiekonheitossa pronssia. Aiemmin hän on sijoittunut Kalevan kisoissa kymmenenneksi vuonna 2015, viidenneksi vuonna 2016 ja kahdeksanneksi vuonna 2017. Kiekonheiton hallimestaruuskilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia.
Paakkala sijoittui kiekonheitossa kymmenenneksi sekä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 että alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän jäi karsintaan.
Paakkalan ennätykset kiekonheitossa ovat 53,82 m hallissa ja 52,91 m ulkoradoilla, molemmat vuodelta 2019.
4579 Puccini

4579 Puccini on päävyöhykkeen asteroidi, jonka Börngen löysi Tautenburgissa 11. tammikuuta 1989. Sen kiertoaika on 3,71 vuotta ja absoluuttinen magnitudi 13,7. Eksentrisyys on 0,1547360 ja inklinaatio 2,21372°. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1989 AT6.
Armoton maa (vuoden 2017 elokuva)

Tuotanto

Elokuva on kuvattu Norjassa keväällä 2016. Se on Making Moviesin tuottama.
Elokuvan traileri julkaistiin marraskuussa 2016.
Litvinovin pöytäkirja

Litvinovin pöytäkirja oli vuonna 1929 laadittu sodan kieltävä sopimus Neuvostoliiton ja sen useimpien läntisten naapurimaiden välillä. Sopimuksen isä oli neuvostoliittolainen diplomaatti ja maan tuleva ulkoministeri Maksim Litvinov, joka uskoi valtioiden välisillä sopimusjärjestelyillä taattavaan kollektiiviseen turvallisuuteen.
Neuvostoliitto oli jo maaliskuussa 1926 tarjonnut keskinäistä hyökkäämättömyyssopimusta Suomelle ja Baltian maille, mutta neuvottelut eivät johtaneet mihinkään. Neuvostoliitto ja sen kaikki läntiset rajanaapurit Suomea lukuun ottamatta allekirjoittivat kuitenkin 1928 kansainvälisen Kellogg-Briandin-sopimuksen, jolla kiellettiin sodan käyttäminen politiikan välineenä. Koska sopimuksen voimaanastuminen näytti viivästyvän, tarjosi Litvinov Neuvostoliiton naapurimaille mahdollisuuden sitä täydentävään bilateraaliseen lisäpöytäkirjaan, jonka mukaan pääsopimuksen sisältö astuisi voimaan Neuvostoliiton ja kunkin muun allekirjoittajavaltion välillä välittömästi pöytäkirjan ratifioinnin jälkeen. Romania, Puola, Latvia ja Viro allekirjoittivat lisäpöytäkirjan helmikuussa 1929. Suomi jäi ainoana Neuvostoliiton läntisenä naapurimaana sopimusjärjestelyn ulkopuolelle. Neuvostoliitto solmi myöhemmin vielä erilliset hyökkäämättömyyssopimukset 1929 Saksan, 1931 Ranskan ja Puolan sekä viimein tammikuussa 1932 myös Suomen kanssa (ks. Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus).
Sepän lukio

Sepän lukio on Jyväskylässä sijaitseva lukio, joka perustettiin 2009.

Historia

Sisäilmaongelmien vuoksi Vaajakosken lukio päätettiin siirtää vuonna 2007 väistötiloihin, joiksi Jyväskylän maalaiskunta valitsi Jyväskylän kaupungin tarjoamat Harjun ammattiopiston saneeratut tilat Jyväskylän keskustasta. Kun kaupungin ja maalaiskunnan yhdistymisestä päätettiin 2008 ja kun myös entisen maalaiskunnan Palokan lukio joutui myöhemmin sisäilmaongelmien takia väistöön samoihin tiloihin, nähtiin uudessa kaupungissa tarkoituksenmukaiseksi yhdistää lukiot Haahtelan konsulttitoimiston laatiman lukioverkkoselvityksen pohjalta, vaikka vielä keväällä 2008 maalaiskunta oli päättänyt molempien yläaste-lukioiden rakentamisesta entisille paikoilleen. Runsaasta keskustelusta ja laajasta vastustuksesta huolimatta kaupungin sivistyslautakunta lakkautti Vaajakosken ja Palokan lukiot ja perusti syksystä 2009 alkaen Harjun tiloihin Sepän lukion, jonka rehtori on Yrjö Damskägg.
Komun rautatieasema

Komun rautatieasema (lyh. Kom) sijaitsee Pyhäsalmella Iisalmi–Ylivieska-radalla.
Komulla oli tärkeä rooli Kaukas-yhtiön Pyhäjärvellä vuonna 1953 toimeenpaneman Suomen ensimmäisen suuren traktorisavotan käyttämänä lastauspaikkana.
Tuomo Suntola

Opinnot ja työura

Suntola kävi koulua Turussa ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1962. Seuraavana vuonna hän ryhtyi opiskelemaan Teknillisessä korkeakoulussa. Hänen diplomityönsä (1967) käsitteli tutkapaikantimissa käytettyjä mikroaaltoalueen Schottky-diodeja. Jatko-opinnoissaan hän paneutui ohutkalvotekniikalla valmistettujen kytkinten toimintaperiaatteeseen ja valmistui vuonna 1971 aihepiiriin liittyvillä tutkimuksilla tekniikan lisensiaatiksi ja tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu Electrical Conduction and Switching in Chalcogenide Thin Films. Suntola luennoi Tampereen teknillisessä korkeakoulussa (TTKK) puolijohdefysiikkaa vuosina 1972–1978 ja on toiminut saman yliopiston fysiikan dosenttina vuodesta 1975.
Suntola työskenteli perustutkintonsa jälkeen tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa ja VTT:ssa vuosina 1968–1973. Keskeisen osan hänen työtään muodosti Vaisala Oyj:lle tilaustutkimuksena suunnitellun Humicap-kosteusanturin kapasitiivisen mittauselementin kehittäminen 1970-luvun alkuvuosina. Hän siirtyi kutsuttuna Instrumentarium Oy:n ja Oy Lohja Ab:n palvelukseen (1974–1987). Hän esitteli vuonna 1974 atomikerroskasvatuksen periaatteet ja kehitti menetelmän käytännön soveltamiseen eli ohutkalvojen valmistukseen sopivia reaktorilaitteita. Hän kehitti työtovereineen elektroluminenssinäyttöjä. Hän toimi tämän jälkeen Mikrokemia Oy:n toimitusjohtajana (1987–1997) ja oli pääasiantuntijana Fortum Oyj:ssä (1997–2003). Suntola siirtyi eläkkeelle vuoden 2004 alussa. Monet Suntolan tekemistä keksinnöistä on  patententoitu. 
Työnsä ohella hän on ollut muun maussa hallituksen varajäsenenä Tekniikan edistämissäätiössä sekä World Energy Councilin (WEC) työryhmän ”Energy Technologies for the 21st century” jäsen vuosina 2003–2004. Eläkkeellä ollessaan hän on toiminut muun muassa Picosun Oy:n hallituksen jäsenenä.
Suntolan tieteelliseen tutkimustyön aihepiireihin ovat kuuluneet myös aurinkokennot, pintakemia, energia ja ilmasto, maapallon energiavarat, uusiutuva energia ja maapallon CO₂-tasapaino.
Army of Two

Juoni

Peli alkaa somalialaisella harjoitteluasemalla, jonka omistaa U.S Army Rangers. Tyson Rios ja Elliott Salem harjoittelevat asemalla Somalian taistelua varten, jossa heidän päätehtävänään on eliminoida terroristijärjestön johtaja Mo’Alim. Kun Rios ja Salem palaavat tehtävältään, suustaan kova Security and Strategy Corporationin eli SSC:n sotilas Phillip Clyde järjestää asiat niin, että Rios ja Salem pääsevät SSC:hen. Muutamien vuosien kuluttua Rios ja Salem suorittavat tehtäviä muun muassa Afganistanissa, Irakissa ja Kiinassa.
Steppaillen

Kappaleet

Kaikkien kappaleiden sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1 "Ihmisen paras ystävä" säv. Ilkka Laru ja Röyhkä, B7 "Terveisiä kalojen maailmasta" säv. Lou Reed.
Ronnie O’Sullivan

Poikkeuksellinen lahjakkuus

Ronnie O’Sullivanin lyöntitekniikkaa pidetään yhtenä maailman parhaimmista ja hän on taitava break builder, eli lyöntisarjan rakentaja. Erityisesti arvostetaan hänen tapaansa siirrellä valkoisella pallolla osuman jälkeen punaisia palloja paremmin lyötäviksi samalla kun hän lyö väripalloa pussiin. Hänen nimissä on viisi maailman nopeinta maksimibreikkiä, joista nopeimman tekemiseen kului aikaa 5 minuuttia ja 20 sekuntia. Tässä hän onnistui vuoden 1997 maailmanmestaruuskilpailuissa 21. huhtikuuta ensimmäisellä kierroksella Mick Pricea vastaan.
Toinen ennätys, joka O’Sullivanilla on hallussaan, on suurin määrä yli sadan pisteen lyöntisarjoja paras yhdeksästä -ottelussa. Tällöin hän voitti Ali Carterin 5–2 ja jokaisessa viidessä erässä hän teki yli sataset joista yksi oli 147 (147, 129, 122, 108 ja 107). Tämä tapahtui 8. marraskuuta 2007 Northern Ireland Trophy-turnauksessa. Koko uransa aikana O’Sullivan on tehnyt yli 900 yli sadan pisteen lyöntisarjaa.
O’Sullivan pidetään myös värikkäänä persoonana. Pelin suhteen hän vaatii itseltään täydellisyyttä ja jos tämä ei onnistu, saattaa hän tehdä jotakin täysin odottamatonta. Näin kävi UK Championshipissa vuonna 2006 kun hän herätti kohua luovuttamalla puolivälierässä Stephen Hendrylle, oltuaan tappioasemassa erin 4–1. O’Sullivan päätti luovuttaa, kun hän epäonnistui helpossa lyönnissä ja lyöntisarja jäi 24 pisteen mittaiseksi. O’Sullivan perusteli luovuttamistaan sillä, että hän on perfektionisti. Myöhemmin O’Sullivan kuitenkin pahoitteli luovutustaan. Vuoden 2008 China Open -turnauksessa, hävittyään Marco Fu'lle, lehdistötilaisuudessa O’Sullivan aiheutti jälleen pahennusta härskeillä kommenteillaan haastattelun yhteydessä kun haastattelua käännettiin kiinaksi. Aikaisemmin urallaan Ronnie on menettänyt turnausvoiton vuoden 1998 Benson & Hedges Irish Masters -turnauksessa, jolloin hänen verestään löydettiin kannabista, ja vuoden 1996 maailmanmestaruusturnauksessa O’Sullivan kävi tuolloisen mediavastaavan, ja nykyisen kilpailujohtajan, Mike Ganleyn kimppuun saaden tästä hyvästä maailmanliitolta 30 000 punnan sakot ja kahden vuoden ehdollisen kilpailukiellon.
Vuonna 2010 O’Sullivan aiheutti jälleen hämmennystä 12bet.com World Open -turnauksessa, jossa hän ottelussaan Mark Kingiä vastaan kysyi tuomari Jan Verhaasilta, pussitettuaan ensin yhden punaisen ja sitten mustan pallon, että onko maksimibreikistä luvassa rahapalkinto. Tuomarin selvitettyä asian kävi ilmi, että siitä ei ole tiedossa erillistä palkintoa, mihin O’Sullivan totesi, että siinä tapauksessa hän jättää viimeisen mustan pallon pöydälle ja lyöntisarjan siis tasan 140:een. The Rocket teki kuin tekikin 140 pistettä, ja sen jälkeen hän kätteli vastustajansa mutta jatkoi kuitenkin loppuun asti tuomarin kehotettua häntä lyömään viimeisenkin mustan pussiin.

Pool

Ronnie on myös taitava pool-biljardin pelaaja ja pelaa pool-kilpailuja menestyksekkäästi ympäri maailmaa. Hän aloitti alun perin poolin pelaamisen, koska sillä ansaitsi paremmin kuin snookerilla.
Sin (vuoden 2003 elokuva)

Juoni

Murhatutkija Eddie Burns (Ving Rhames) on ollut Renon poliisissa 15 vuotta, mutta loukkaannuttuaan hän vetäytyi eläkkeelle. Burns lähtee kostoretkelle, kun hänen Kassie-sisarensa (Kerry Washington) siepataan, joukkoraiskataan ja hakataan. Syyllisten takana on psykopaattinen huume- ja pornopomo Charlie Strom (Gary Oldman), joka on Burnsille ennestään tuttu.
Christopher Markus ja Stephen McFeely

Christopher Markus ja Stephen McFeely ovat kaksi yhdysvaltalaista tuottaja-käsikirjoittajaa, jotka työskentelevät yhdessä. Heidät tunnetaan Narnian tarinat -elokuvasarjan käsikirjoittajina sekä työskentelystään Marvel Cinematic Universen parissa. He aloittivat uransa vuonna 2004 elokuvalla The Life and Death of Peter Sellers, josta he voittivat Primetime Emmy -palkinnon.
Screen Actors Guild Awards 2014

Screen Actors Guild Awards 2014 oli järjestyksessään 20. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild -ammattilitto jakoi näyttelijöille palkintoja roolisuorituksista vuoden 2013 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin 18. tammikuuta 2014 Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Voittajat ja ehdokkaat

Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Westmalle (kylä)

Westmalle on kylä Belgiassa Antwerpin maakunnassa. Kylä kuuluu Mallen kuntaan. Kylä on kuuluisa panimostaan, jota hoitaa luostari, Neitsyt Marian pyhän sydämen luostari (holl. Abdij van Onze-Lieve-Vrouw van het Heilig Hart), joka kuuluu sisterssiläisten sääntökuntaan. Luostarissa valmistetaan myös juustoa.
Westmallen linna on peräisin noin vuodelta 1100. Scherpenbergin tuulimylly on yhä toiminnassa, ja siihen voi käydä tutustumassa.
Wanderer (yritys)

Wanderer on vuosina 1911–1945 valmistettu saksalainen automerkki. Tehtaan oli perustanut Johann Winklhofer vuonna 1896 Chemnitzin lähelle Schönauhun. Autojen valmistus alkoi 1903 ja tehdas muutti nimensä Wandereriksi vuonna 1911, jolloin alkoi Wanderer-autojen valmistus.
Vuonna 1912 tehdas valmisti 5/12 PS-nimistä pikkuautoa. Wanderer sulautui vuonna 1932 Auto Unioniin, jonka muut merkit olivat Audi, DKW ja Horch. Nykyisen Audin logon neljä rengasta kuvaavat Auto Unionin neljää automerkkiä, joista yksi on siis Wanderer.
Ennen yhdistymistä Wanderer oli myynyt moottoripyörätuotantonsa saksalaiselle NSU:lle ja tšekkoslovakialaiselle František Janečekille. Wanderer valmisti 1930-luvulla luotettavia, ylellisiä ja kalliita autoja.
Wandererin viimeinen henkilöautomalli oli vuosina 1936–1939 valmistettu W25K, joka suunniteltiin BMW 328:n kilpailijaksi. Moottori oli kuusisylinterinen mekaanisesti ahdettu, iskutilavuudeltaan 1 950 cm³ ja teholtaan 62,5 kW eli 85 hv. W25K-mallia valmistui vain 258 kappaletta.
Kista Science Tower

Kista Science Tower on Tukholman Kistan kaupunginosassa sijaitseva tornitalo, joka on Pohjoismaiden korkein toimistorakennus. Se on 32-kerroksinen ja 117 metriä korkea. Talo rakennettiin vuosina 2000–2003. Kompleksi käsittää kaikkiaan kuusi rakennusta. Sen suunnitteli ruotsalainen arkkitehtitoimisto White Arkitekter AB, joka voitti vuonna 1998 luonnoksellaan rakennuksen suunnittelusta järjestetyn kilpailun. Rakentaja oli NCC.
Valmistuessaan vuonna 2003 Kista Science Tower oli Skandinavian korkein pilvenpiirtäjä, mutta vuonna 2004 sen ohitti korkeudessa Malmöhön, Etelä-Ruotsiin, kohonnut asuintalo Turning Torso. Katolla olevan antennin kanssa Kista Science Towerin korkeus on 156 metriä.
Pilvenpiirtäjän hissit ovat Ruotsin nopeimmat. Niiden nopeus on noin 5–6 metriä sekunnissa. Hissit on toimittanut suomalainen Kone Oyj.
George Eastman -palkinto

George Eastman -palkinto on taidemuseo George Eastman Housen vuonna 1955 perustama palkinto. George Eastman -palkinto on ensimmäinen yhdysvaltalaisen arkiston ja museon myöntämä palkinto. Palkinto annetaan henkilölle, jonka elämäntyö on ollut merkittävää elokuvataiteen kannalta.
Alun perin palkinto myönnettiin varhaisen mykän elokuvan aikakauden (1915–1925) elokuvanäyttelijöille, -ohjaajille ja elokuvaajille. Vuodesta 1957 alkaen palkintoa alettiin myöntää myöhäisen mykän elokuvan aikakauden (1926–1930) taiteilijoille. Varhaisimpia palkinnonsaajia olivat Charles Chaplin, Norma Talmadge, Mary Pickford, Joan Crawford, Frank Capra ja Gary Cooper. Myöhemmin George Eastman -palkintoa alettiin myöntää myös monille muille elokuvataiteen alojen tekijöille. Palkintogaala alkujaan pidettiin Eastman Theatressa, joka sijaitsee New Yorkin Rochesterissa. Nykyään palkintogaala pidetään George Eastman Housen Dryden Theatressa.

George Eastman -kunniastipendiaatti

George Eastman -kunniastipendiaatti perustettiin vuonna 1995, ja se myönnetään taiteellisista saavutuksista.

George Eastman -kunniamitali

George Eastman -kunniamitali perustettiin vuonna 2006, ja se myönnetään tunnustuksena ansiokkaasta palvelusta George Eastmanin saavutuksien edistämisessä.

Eastman House -kunniamaininta

Eastman House -kunniamaininta perustettiin vuonna 2009, ja se myönnetään taiteilijalle, jonka elämäntyö sisältää George Eastman House -taidemuseon suojelemien kohteiden perinteitä ja arvoja.
Community as Opportunity (CO:OP)

Tavoitteet

Hankkeella oli kolme tavoitetta:
1. yksityishenkilöiden hallussa olevan arkistomateriaalin digitoinnin, jakamisen, metatietojen rikastamisen ja sähköisen pitkäaikaissäilyttämisen helpottaminen
Suomessa lanseerattiin joukko Tuo historiasi -päiviä, johon kansalaiset saattoivat tuoda kotiensa asiakirjallista kulttuuriperintöä (kuvia ja asiakirjoja) digitoitavaksi paikkakunnan omaan verkossa toimivaan kotiseutuarkistoon (topoteekki). Aineiston luovuttajien kanssa tehtiin sopimukset, joilla he julkaisivat omistamansa kuvat vain katseltavaksi tai antoivat niille Creative Commons -lisenssin.
2. lasten ja nuorten mielenkiinnon herättäminen arkistoja kohtaan
Hanketta Suomessa toteuttanut Kansallisarkisto järjesti joukon tutkimusmatkoja ja työpajoja arkistojen aarteiden maailmaan. Osallistujat olivat eri ikäisiä nuoria esikoululaisista lukiolaisiin. Nuorimpien kanssa tehtiin tutustumiskierroksia arkiston aineistojen pariin. Varttuneimpien tutkimusten kohteina olivat kotiympäristössä aikojen saatossa tapahtuneet muutokset ja Suomen historian merkkitapauksiin liittyvät asiakirjat.
3. digitoidun kulttuuriperinnön saatavuuden ja käytettävyyden teknisten edellytysten kehittäminen
Tavoitetta edistettiin tuottamalla englanninkielinen formaattiselvitys, jossa tutkittiin kätevimpiä tiedostoformaatteja, kun digitoituun objektiin liittyy perinteistä (muistiorganisaation henkilökunnan tuottamaa), sosiaalista ja koneellisesti tuotettua metadataa.

Topoteekki

Hanke toi Suomeen Itävallassa kehitetyn topoteekki-nimisen verkkopalvelun, jonne paikallisyhteisön tai harrastuspiirin aktiivit voivat tallentaa kulttuuriperintöaineistojaan ja kartuttaa niiden metatietoja omin ja yleisön voimin. Projektin aikana Suomeen syntyi yli 10 topoteekkia.

Palkinnot

Community as Opportunity (CO:OP) -hanke palkittiin esimerkillisenä julkisen sektorin digitekona Väestörekisterikeskuksen vuonna 2018 järjestämässä Suunnannäyttäjät-kilpailussa.