Vuoristokasvillisuus

Alpiininen ja vuoristokasvillisuus

Alpiiniselle kasvillisuudelle on tyypillistä laikuittainen esiintyminen, joka johtuu vähäistenkin pinnanmuotojen aiheuttamista elinolosuhteiden muutoksista. Esimerkiksi Lapin tunturipaljakoilla vallitseva hemiarktinen (puoliarktinen) kasvillisuus käsitetään usein alpiiniseksi kasvillisuudeksi eikä aidoksi arktiseksi tundraksi, jota esiintyy lähimmillään vasta Norjassa Varangin niemimaalla sekä Venäjän pohjoisosissa. Alpiininen kasvillisuus on saanut nimensä Alppien kasvillisuudesta, joka on kasvillisuustyypin malliesimerkki. Vuoristokasvillisuudelle on tyypillistä, että se muodostaa kasvillisuusvyöhykkeitä vuorten rinteille, koska ilma viilenee ylöspäin mentäessä. Vyöhykkeet vastaavat päiväntasaajan ja napojen välisiä vyöhykkeitä, vaikka ilmasto- ja valaistusolot ovat erilaiset. Korkeuden lisäksi rinteiden suunta ja jyrkkyys vaikuttavat kasvillisuuteen. Varjoisilla rinteillä vyöhykkeiden rajat ovat alempana ja jyrkillä rinteillä maaperän ohuuden takia kasvillisuus on vaatimatonta. Myös tuulisuus vaikuttaa kasvillisuuteen, jolloin puut ovat matalampia ja tuulen vuoksi taipuneita.

Vuoriston kasvillisuusvyöhykkeet

Kasvillisuusvyöhykkeet vuorten rinteillä voivat vaihtua nopeastikin. Kun mennään ylöspäin yksi kilometri, lämpötila laskee keskimäärin 10 astetta. Korkeus merenpinnasta ja etäisyys päiväntasaajasta määräävät kasvillisuusvyöhykkeiden rajat. Suunnilleen voidaan sanoa, että jos noustaan 100 m:n korkeudelle vuorella, on ilmastollisesti siirrytty noin 80 km pohjoiseen pohjoisella pallonpuoliskolla, eli 45' (kaariminuuttia) tai 0,75° leveysastetta.
Riittävän korkean huipun kivikoilla ja kallioilla kasvaa vain niukkaa jäkälikköä, varpuja tai pieniä pensaita, ylimpänä on vain ikuista jäätä. Vuoristojen lumirajojen sijaintiin vaikuttavat etäisyys päiväntasaajasta, ilmankosteus ja vuoren rinteen suunta. Sateet ovat vuoristoissa orograafisia sateita, jotka johtuvat kostean ilman nousemisesta ylös pitkin vuoren rinnettä ja tiivistymisestä pilviksi.

Puuraja

Köppenin mukaan puita kasvaa vielä, jos lämpimin kuukausi on yli 10 °C. Erään teorian mukaan raja olisi W = 9 - 0,1 °C, missä W = lämpimimmän, C = kylmimmän kuukauden keskilämpötila. Näin esimerkiksi jos vuoden kylmimmän kuukauden keskilämpötila on -20 °C, lämpimimmän kuukauden on oltavat yli 11 °C, jotta puita kasvaisi. Molemmat ovat vain karkeita yleistyksiä.

Kasvillisuus korkealla vuoristossa

Korkealla vuoristossa kasvaa vuoristotundran alpiinista kasvillisuutta, eli ruohoja, sammalia, jäkäliä ja pensaita. Lumirajan yllä on lunta ja jäätä sekä paljasta kiveä, jossa voi kasvaa jäkälää. Lämpötila vaihtelee tavallisesti vuoristotundravyöhykkeellä välillä −18–10 °C ja sademäärä on noin 230 mm. Vuoristotundraa on Alpeilla, Kalliovuorilla, Andeilla, Kilimanjarolla, Fujilla Japanissa ja Himalajassa.

Vuoristokeidas

Vuorten välisissä suojaisissa kattilalaaksoissa saattaa kasvaa runsaasti erilaisia kasveja. Suojaisia paikkoja syntyy sopiviin tuulensuojaisin kattilalaaksoihin, joihin tuuli kuljettaa ravinnepitoisia mineraalihiukkasia, kasvien siemeniä jne. Lumen sulamisvedet tuovat kosteutta. Niinpä näillä puuttomilla vuoristokeitailla saattaa kasvaa Euroopassa jopa 300-500 eri kasvilajia, jopa sellaisia alempana kasvavia lajeja, jotka eivät muuten kasvaisi vuorilla.