google/wiki40b huggingface dataset:
Sastamala (pitäjä)

Sastamalan pitäjä eli Saastamala oli suuri Satakunnan historialliseen maakuntaan kuulunut pitäjä. Se lienee muodostunut jo 1200-luvulla. Sastamala-nimi esiintyi ensimmäisen kerran muodossa Sastamall eräässä kuningas Birger Maununpojan kirjeessä vuodelta 1300 tai 1303. Piispa Pentti Gregoriuksenpoika mainitsi Sastamalan itsenäisenä seurakuntana vuonna 1328.
Ennen Sastamalan kirkkopitäjää oli arkeologi Unto Salon mukaan olemassa kaksi rautakautista muinaispitäjää, Karkku ja "Tyrvää" (jälkimmäisen alkuperäisestä nimestä ei ole tietoa).
Keskiajalta lähtien Sastamala kuului 1300-luvulla syntyneeseen Kokemäenkartanon linnalääniin ja myöhemmin vuonna 1634 perustettuun Turun ja Porin lääniin. Vuonna 1412 Kokemäenkartanon lääni jaettiin kahteen kihlakuntaan, Ylä- ja Ala-Satakuntaan. Sastamala kuului Ylä-Satakuntaan.

Kirkkopitäjä

Sastamalan kirkkopitäjän seurakuntakirkkoon nykyisen Sastamalan kirkon paikalle vaelsi seurakuntaa Pohjanmaalta asti. Kirkkopitäjän keskuskirkot lienevät olleet erilaisia puisia kirkkoja ennen Sastamalassa vielä tänäkin päivänä seisovan harmaakivisen Sastamalan kirkon rakentamista 1500-luvulla. Kirkkopitäjä ulottui "Näsijärvestä Pohjanlahteen ja nykyisen Vammalan seuduilta Pohjanmaan lakeuksien rajoille asti". Siihen  kuului myös koko pohjoinen Satakunta. 
Tästä kirkkopitäjästä  muodostuivat alueen myöhemmät seurakunnat. Muistona Sastamalan pitäjän vanhoista eräomistuksista on myös Pohjanlahden rannalla sijaitsevan Merikarvian ruotsinkielinen nimi Sastmola.

Sastamalan hajoaminen ja uudelleen muodostuminen

Myöhemmin Sastamala hajosi kahteen osaan. Sastamalasta irtaantui ensimmäisenä Kyrön pitäjä (Hämeenkyröstä-Kankaanpäästä Kyröjoen suistoon Pohjanlahdelle ulottuva alue), keskuksenaan Hämeenkyrö. Ala-Sastamalan alueesta kehittyivät Tyrvää, Vammala, Kiikoinen ja Kiikka. 
Pietari Brahen aikoina 1600-luvun alkupuolella, jolloin seurakuntia pilkottiin yleisemminkin, Sastamalasta irtautui Ylä-Sastamala eli Mouhijärvi, joka oli jo jonkin aikaa ennen irtautumista ollut kappeliseurakuntana. Ylä-Sastamalasta muodostuivat sittemmin Mouhijärvi, Suodenniemi ja Lavia. Viimeisenä itsenäistyi Suoniemi vuonna 1908. Tyrväätä eli Kallialaa nimitettiin Ala-Sastamalaksi.
Vammala erosi itsenäiseksi kauppalaksi Tyrväästä vuonna 1915, mutta jäi seurakunnallisesti osaksi Tyrväätä. Karkku ja Tyrvää liitettiin Vammalaan (kaupunki vuoden 1965 alusta lukien) sekä Suoniemi silloiseen Nokian kauppalaan vuoden 1973 alussa. Vuonna 1993 Vammala ja muun muassa Mouhijärvi sekä Kiikasta ja Keikyästä muodostettu Äetsä siirtyivät Turun ja Porin läänistä ja Satakunnan maakunnasta Pirkanmaalle ja Hämeen lääniin. 
Uusi Sastamalan kaupunki syntyi vuoden 2009 alussa, kun Vammala, Mouhijärvi ja Äetsä yhdistyivät; Suodenniemi oli liitetty Vammalaan jo vuoden 2007 alussa. Lisäksi Kiikoinen yhdistettiin Sastamalaan vuoden 2013 alussa.
Tatun ja Patun Suomi

Juoni

Alussa kaverukset esittelevät tyypillisen suomalaisen ja näyttävät, kuinka Suomi valmistetaan. Sen jälkeen tutustutaan Suomen hurjaan luontoon. Kirjassa tutustutaan myös ensimmäisiin suomalaisiin sekä Suomen kansalliseepokseen Kalevalaan. Myös Suomen historia ja kieli saavat omat lukunsa.
Kirja sisältää myös kolme TatuPatu-testiä, joissa tutustutaan suomalaisiin erikoisuuksiin: saunaan, ruisleipään ja juhannukseen mökillä.
Tatu ja Patu toimivat myös Suomi-uutisankkureina, vierailevat Virtasilla, esittelevät suomalaisia keksintöjä sekä suurmiehiä ja -naisia. Mukana on myös kertomus Tatun kampanjasta Joulupukin virkaan.
Tulikukastaja

Esiintyvyys

Tulikukastajasta tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalaji trochileum esiintyy laajalla alueella Indonesiassa, muun muassa Borneolla, Sumatralla ja Jaavalla. Alalaji stresemanni esiintyy vain Lombokin saarella. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.
Hartfordin sirkuksen tulipalo

Hartfordin sirkuksen tulipalo 6. heinäkuuta 1944 on yksi Yhdysvaltain historian pahimmista tulipaloista. Se tapahtui Hartfordin kaupungissa Connecticutissa. Tulipalossa kuoli arvioiden mukaan 167 ihmistä ja yli 700 loukkaantui. Tarkkaa uhrien lukumäärää ei tiedetä, koska osa uhreista on voinut palaa kokonaan, joten heitä ei ehkä löydetty. Telttaan jaettiin vapaalippuja, ja yleisön joukossa on voinut olla esimerkiksi kodittomia, joiden katoamisista ei olisi tehty ilmoituksia.
Onnettomuus tapahtui Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus -yhtiön teltassa. Palon syttymissyytä ei tiedetä. Syynä on voinut olla tupakointi tai tuhopoltto. Vuosia myöhemmin eräs muista tuhopoltoista epäilty henkilö tunnusti sytyttäneensä tulipalon, mutta hän perui tunnustuksensa jälkeenpäin eikä häntä tuomittu tästä teosta.
Ringling Bros. -yhtiö maksoi yhteensä lähes viisi miljoonaa dollaria korvauksia uhreille ja heidän perheilleen, mutta yhtiö ei katsonut olevansa vastuussa itse tulipalosta. Yhtiön johtoon kuulunut ja lyhyen vankeustuomion saanut James A. Haley toimi myöhemmin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1953–1977.
Onnettomuuspaikalla otetussa valokuvassa näkyy klovni Emmett Kelly kantamassa vesiämpäriä. Onnettomuudesta alettiin käyttää nimitystä Päivä jolloin klovni itki.

Little Miss 1565

Tulipalon tunnetuin uhri on tunnistamaton valkoiseen mekkoon pukeutunut tyttö, josta käytetään nimitystä ”Little Miss 1565”. Connecticutin viranomaiset arvioivat vuonna 1991, että uhri oli nimeltään Eleanor Emily Cook ja kotoisin Massachusettsista. Eleanorin äidin sisarukset eivät kuitenkaan tunnistaneet 1565:tä vuonna 1944, kun vainaja näytettiin heille.
Nightmare – painajainen merellä

Taustaa

Elokuvan tuotantobudjetti oli 500 000 euroa, josta elokuvasäätiön osuus oli 200 000 euroa. Tuotantokustannuksien lisäksi elokuvasäätiö jakoi elokuvalle markkinointi- ja levitystukea 80 000 euroa sekä 2 500 euroa markkinointitutkimukseen. 
MTV3 esitti 30. elokuuta 2012 verkkosivuillaan ensimmäisenä mediana elokuvan trailerin ja tuolloin paljastettiin myös elokuvan virallinen nimi.
Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan Vague Musik -nimisen duon kappale "Kyynel kuuluu mereen", jossa solistina toimii Karoliina Kallio. 
Elokuva palkittiin Jussigaalassa 2013 kunniakirjalla yleisön suosikkina. 
Elokuva julkaistiin DVD:nä ja Blu-raynä 22. maaliskuuta 2013. Vuokrattavaksi elokuva tuli 20. maaliskuuta 2013. Julkaisut sisältävät itse elokuvan lisäksi myös trailerin sekä kaikki NIGHTMARE countdown -nettisarjan osat. TV-ensi-iltansa elokuva sai 3. tammikuuta 2014 MTV3-kanavalla. Elokuvan katsoi MTV3:lta 366 000 katsojaa.

Juoni

Vastavihitty 21-vuotias Peppi Kuula lähtee risteilylle tuoreen aviomiehensä ja ystäviensä kanssa. Laivamatkan aikana hän tapaa vanhoja tuttuja, jotka nostavat mieleen ikäviä asioita Pepin menneisyydestä. Sitten laivalla alkaa tapahtua kummia ja seurueen jäseniä alkaa kadota. Peppi tajuaa katoamisten liittyvän jotenkin Tobias Nylundin huumekuolemaan, jossa hän oli osallisena. Tilanne käy tukalaksi, vanhoilla ystävilläkin tuntuu olevan motiivi satuttaa Peppiä.

Vastaanotto

Elokuvan levittäjä FS Film kertoi tavoittelevansa elokuvalle 200 000 katsojaa. Yhtiön edustajan mukaan elokuvasta oli tarkoitus tulla vuoden isoin kotimainen elokuva. Elokuva keräsikin kahden päivän aikana elokuvateattereihin 28 751 katsojaa. Viidessä päivässä elokuvan oli nähnyt ennakkonäytökset mukaan lukien 56 500 katsojaa. Vajaa neljä kuukautta ensi-illan jälkeen kokonaiskatsojaluku oli 125 000.

Kriitikoiden vastaanotto

Elokuva ei ollut arvostelumenestys. Kriitikot ovat antaneet sille pääosin yhden tähden ja sitä on kuvailtu ”järjettömän huonoksi”, ”epäuskottavaksi” ja sen käsikirjoituksen on sanottu olevan ”yhdentekevä”.

NIGHTMARE countdown

26. marraskuuta – 5. joulukuuta 2012 välisenä aikana MTV3:n verkkosivuilla esitettiin kymmenosainen nettisarja NIGHTMARE countdown, joka sisältää elokuvassa esiintyvien näyttelijöiden haastatteluja, tekijöiden kommentteja, kolme poistettua kohtausta sekä making of -materiaalia. Lisäksi nettisarjassa on seitsemän net only -kohtausta, eli vain sitä varten tehtyjä kohtauksia. NIGHTMARE countdown uusittiin Katsomossa 24. joulukuuta 2013 – 2. tammikuuta 2014 välisenä aikana, päivää ennen elokuvan TV-ensi-iltaa.
Eljas Aalto

Eljas Kullervo Aalto (s. 15. tammikuuta 1996 Sipoo) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa IF Sibbo-Vargarnaa ja hänen valmentajanaan toimii Taisto Olenius.
Kalevan kisoissa Aalto on voittanut kultaa 400 metrin juoksussa vuonna 2019 sekä saavuttanut pronssia 200 metrin juoksussa vuosina 2017 ja 2018. Ennätyksikseen hän on juossut 100 metrillä ajan 10,80, 200 metrillä 21,32 ja 400 metrillä 47,58, kaikki vuonna 2019.
Phoenix Roadrunners

Historia

Seura perustettiin alun perin vuonna 1967 ja se pelasi aluksi WHL-liigaa vuosina 1967–1974 voittaen kuuden joukkueen liigan keväällä 1973 ja 1974. WHL-liigan lakkautuksen jälkeen seura siirtyi pelaamaan WHA-liigaan, jossa ei kuitenkaan menestystä herunut.
Adolf Usenius

Adolf Emil Usénius (1872 Hollola – 2. helmikuuta 1943 Fitchburg, Massachusetts) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktiivi.

Elämä

Usenius syntyi senaattori Leo Mechelinin omistamassa Laitialan kartanossa, jossa hänen isänsä Adolf Fredrik Usenius oli tynnyrintekijänä. Kansakoulun jälkeen Usenius työskenteli myös itse tynnyrintekijänä ja puuseppänä Helsingissä. Hän oli jo 1890-luvun alusta lähtien mukana Helsingin työväenyhdistyksen ja myöhemmin Ruotsalainen Työväenliiton toiminnassa.
Helmikuussa 1907 Usenius valittiin Anton Caseliuksen seuraajaksi Suomen ensimmäisen ruotsinkielisen työväenlehden Arbetarenin päätoimittajaksi, mutta hän joutui luopumaan tehtävästä jo elokuussa, saatuaan lehtijutun perusteella kolmen kuukauden vankeustuomion kahden kartanonherran kunnianloukkauksesta. Marraskuussa alussa Usenius sai toisen tuomion kunnianloukkauksesta ja hieman myöhemmin häntä vastaan nostettiin vielä kolmas oikeusjuttu, jonka jälkeen Usenius lähti siirtolaiseksi Pohjois-Amerikkaan. Hän saapui Massachusettsin Fitchburgiin vielä saman vuoden aikana ja aloitti heti suomenkielisen Raivaajan toimittajana. Usenius työskenteli lehdessä 34 vuoden ajan ja kuului lisäksi vuosina 1921–1937 ilmestyneen kulttuurilehti Nykyajan toimitukseen. Hän oli myös aktiivisesti mukana Fitchburgissa toimineessa Työväenyhdistys Saimassa.

Perhe

Adolf Usenius avioitui Yhdysvalloissa Hilja Victoria Pasasen (k. 1965) kanssa vuonna 1915. Perheeseen syntyi myöhemmin yksi tytär. Hänen veljensä oli kansanedustaja Arthur Usenius, joka teloitettiin Stalinin vainojen aikana Neuvostoliitossa vuonna 1937.
NRP Flexa (1909)

Valmistus

Siirtomaaministeriö tilasi aluksen. Alus laskettiin vesille 1909.

Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1933.
Tikaskaarteenvuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Paikka sijaitsee Anttolan kirkolta 11,2 km koilliseen Saimaan Luonterin Siikaveden itärannalla, jossa on Pihlajasalon saari. Saaren lounaisosassa oleva jyrkkä ja korkea kallioinen vuori hallitsee ympäristöään. Kalliojyrkänne, jossa maalauken kuviot ovat 10 metrin korkeudella, aukeaa länsilounaaseen ja on järveltä piilossa metsäisen terassin takana. Itse maalaus sijaitsee varsin korkealla ja sen äärelle pääsee vain tikkailla, joilla kiivetään kalliolla olevan terassin päälle.
Kohde sijaitsee yksityisen maanomistajan maalla, ja sinne on opaste, jonka teki vuoden 1995 "Muinaisen ihmisen jäljillä" -hanke. Myös maalauskallion luonna on samasta syystä opastaulu. Opastus ohjaa kulkemaan mökille johtavaa hiekkatietä pitkin, joka ohittaa maalauskallion rannan puolelta.

Maalaus

Maalaus on kaksiosainen. Ylin osa sijaitsee 10 metrin korkeudella vedenpinnasta. Se alla on toinen kuvakenttä, jonka kuvia ei ilmeisesti ole esitelty missään julkaisussa. Maalattu yläalue on 3,7 metriä leveä, mutta suurin osa sen kuvioista ovat suttaantuneet punaväriläskiksi. Vasemmalla puolella näkyy 60 senttimetriä korkea kuvio, joka esittää käsiään ylhäällä pitävää ihmistä. Sen vieressä on epäselvä kuvio, joka esittää ilmeisesti hirveä, ja vielä varsin selkeä venekuvio, jonka peräosa on tuhoutunut. Hirven jäljelle jäänyt osa on 27 senttimetriä pitkä.
Kalliosta erottuu lippa, joka suojaa sen alle maalattuja kuvioita. Siitä erottuu 27 senttimetriä korkea ihmishahmo, joka on maalattu leveällä viivalla. Toinen ihminen on koukkupolvinen ja se on maalattu kapella viivalla. Sen pituus on 30 senttimetriä. Kuvakentän oikealla puolella on vielä kuvioita, joista useimmat ovat katkelmallisia ja tulkitsematta. Ainoastaan venekuvion piirteet erottuvat yhdestä kohtaa. Venekuvion pituus on 31 senttimetriä.
Yleensä ajatellaan, että Suomen kalliomaalaukset on maalattu veneessä istuen tai jään päällä seisten silloin, kun muita vaihtoehtoja ei ole ollut tarjolla. Täällä kallion terassin korkeus mahdollistaa maalaamisen sen päällä seisten, joten näiden kuvioiden ajoittaminen muinaisen Saimaan vedenpinnan korkeuden avulla ei vakuuta kaikkia. Kalliossa on kuitenkin yksi kuvio, jota ei ole voitu maalata terassilta seisten, vaan sen tekemiseen on tarvittu korkeampaa vedenpintaa.
Manny Diaz

Manuel Alberto Diaz (5. marraskuuta 1954 Havanna, Kuuba) on Miamin entinen pormestari, joka oli virassa vuosina 2001-2009. Diaz on avioliitossa Robin Smithin kanssa ja heillä on neljä lasta ja kaksi lapsenlasta.
Kohtla-Järve

Väestö

Kaupungissa on runsaat 35 000 asukasta, ja se on väkiluvultaan maan viidenneksi suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku on laskussa, sillä asukkaita oli vuonna 2001 yhteensä 47 930 ja vuonna 2011 yhteensä 38 650.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kohtla-Järven kaupungissa oli 37 201 asukasta, joista venäläisiä oli 27 507 (73,9 %), virolaisia  5 994 (16,1 %) ja muita kansallisuuksia 3 651 (9,8 %)

Kaupunginosat

Kohtla-Järve on alueellisesti pirstaleinen koostuen viidestä erillisestä kaupunginosasta: Ahtme, Järve, Kukruse, Oru ja Sompa. Kunnan alueet rajoittuvat Lüganusen, Toilan, Alutagusen ja Jõhvin kuntiin. Hallintokeskus on Järven kaupunginosassa.
Viivikonnan alue siirrettiin vuonna 2017 perustettuun Narva-Jõesuun kaupunkiin. Vuosina 1960–1991 Kohtla-Järven kaupunkiin kuuluivat myös Jõhvin, Kiviõlin ja Püssin kaupungit.

Historiaa

Kaupunki perustettiin 15. kesäkuuta 1946, jolloin siihen yhdistettiin useita kaivoslähiöitä. Yhdistelmänimeä Kohtla-Järve käytettiin jo Viron ensimmäisen itsenäisyyden aikana Kohtlan ja Järven kuntiin syntyneestä kaivosteollisuusalueesta. Alkuaan kuntien nimet periytyivät samannimisiltä kyliltä ja kartanoilta. Järven] kunnan alue liitettiin Kohtlaan ja osin Jõhviin vuonna 1939.
Einar Lagerwall

Erik Viktor Einar Lagerwall (12. joulukuuta 1921 – 11. toukokuuta 1992) oli Ruotsin ensimmäinen Danish Gutenbergin palkkaama taiteilija (1960-luvulla).
Tosinimi

Tosinimi on kohteensa nimi, joka ilmaisee sen todellista luonnetta. Magiassa, uskonnollisessa invokaatiossa ja mystiikan mantroissa kohteisiin viittaaminen pyhän kielen sanoilla tai muuten voimallisilla sanoilla on ollut keskeistä ainakin antiikista ajoista asti.

Kansantarut

Kansanperinteessä henkilön tai olennon (ehkä jopa jumalan) tosinimen tunteminen antaa voiman vaikuttaa tähän maagisesti.
Skandinavisissa myyteissä maagisia petoja kuten Nix saatettiin kukistaa kutsumalla niitä tosinimillään.
Renessanssin demonologia (jota katolinen kirkko yhä harjoittaa Suomessakin) perustuu ajatukseen, että demoniin saadaan valtaa tietämällä sen tosinimi (ks. manaus).
Muinaiset juutalaiset uskoivat Jumalan nimen olevan niin voimallinen, että sen lausuminen kiellettiin. Myös nykykristittyjen fraasia "Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen" käytetään taikasanojen tavoin.

Kryptografiassa

Kryptografiassa termi "tosinimi" ("true name") voi tarkoittaa nimeä, joka identifioi kohteensa yksikäsitteisesti globaalissa nimiavaruudessa.
Treviso

Urheilu

Trevisossa pelaa lentopallojoukkue Sisley Treviso, joka on voittanut Italian A1-liigan yhdeksän kertaa. Benetton Basket on kaupungissa sijaitseva koripalloseura. Joukkue on voittanut Italian mestaruuden viisi kertaa.
Jalkapallossa kaupunkia edustaa Treviso F.B.C. 1993, joka on pelannut Serie B:ssä.
Lizzie Armanto

Ura

Armanto kasvoi Santa Monicassa, Kaliforniassa. Hän aloitti lautailun 14-vuotiaana vuonna 2007 nuoremman veljensä kanssa.
Vuosina 2010–2012 hän voitti rullalautailun kokonaismaailmancupin. Vuonna 2013 Armanto voitti kultaa ensimmäisessä naisten rullalautailun park-tapahtumassa X Gamesissä Barcelonassa.
Vuonna 2018 Armanto teki ensimmäisenä naisena 360 Loopin.
Tammikuussa 2019 uutisoitiin Armannon liittyneen Suomen rullalautajoukkueeseen ja tavoittelevan paikkaa vuoden 2020 olympialaisiin, missä laji on ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten kilpailuohjelmassa.
Maaliskuussa 2019 Armanto voitti ensimmäisenä naisskeittarina toistamiseen Combi Pool Classic -rullalautakilpailun.

Videopeliesiintymiset

Armanto on pelattavissa oleva hahmo videopeleissä Tony Hawk's Shred Session ja Tony Hawk’s Pro Skater 5.
Arent Passer

Elämäkerta

Arent Passer syntyi Haagissa vuonna 1560. Hän saapui Tallinnaan Juhana III:n suosituksesta ruotsalaisten vallanpitäjien palvelukseen vuonna 1589. Hänen ensimmäinen työnsä kaupungissa oli Pontus de la Gardien ja tämän vaimon Sofia Gyllenhielmin hautamonumentti, joka valmistui vuonna 1695. Tämän jälkeen hän johti Tallinnan Mustapäiden talon päädyn ja portaalin uudistamista, mikä saatiin loppuun vuonna 1597. Hanke aloitettiin Ruotsin kuninkaan Sigismundin vierailua varten, jota ei kuitenkaan lopulta koskaan järjestetty. Vuosina 1602–1604 Passer teki töitä Tallinnan kaupunginrakennusmestarina, mutta teki töitä myös Uppsalan ja Turun rikkaille kauppiaille ja aatelisille. Kuningas Sigismund kehotti häntä muuttamaan Tukholmaan, mutta Passer ei tähän suostunut. Arent Passer kuoli Tallinnassa vuonna 1637 ja hänet haudattiin Olevisten kirkkoon. Hänen poikansa Dionysius Passer jatkoi isänsä jalanjäljillä rakentaen myös barokkityylisiä rakennuksia.
Aksishirvi

Ulkonäkö ja koko

Aksishirven karvapeite on väriltään punertavan kellanruskea valkoisin täplin ja sen vatsa ja koivet ovat valkoiset. Sen sarvet, jotka uusiutuvat vuosittain, ovat tavallisesti kolmihaaraiset, taipuvat lyyran muotoisiksi ja saattavat kasvaa 75 cm:n mittaisiksi. Aksishirven säkäkorkeus on noin 90 cm ja se painaa noin 85 kg.
Euroopassa aksishirvi saatetaan toisinaan sekoittaa japaninhirveen (Cervus nippon), joka on varsin saman näköinen ja myös siirtoistutusten seurauksena alueelle levinnyt laji.

Levinneisyys

Aksishirvi elää luontaisesti Sri Lankan, Nepalin, Bangladeshin, Bhutanin ja Intian aukeissa metsissä. Sitä on istutettu monille luontaisen elinalueensa ulkopuolella sijaitseville alueille: Aasiassa Andamaaneille, Armeniaan, Pakistaniin ja Papua-Uuteen-Guineaan, Amerikassa Argentiinaan, Uruguayhin, Brasiliaan, Yhdysvaltojen Floridaan ja Texasiin, Euroopassa Kroatiaan, Moldovaan ja Ukrainaan sekä muualla maailmassa Havaijille ja Australiaan. Eurooppaan laji tuotiin jo 1700-luvun alkupuolella, ja nykyisin sitä tavataan edellä lueteltujen maiden lisäksi puolivillinä puistoeläimenä muun muassa Saksassa, Britanniassa, Itävallassa, Tšekissä, Slovakiassa ja Balkanin alueella.
Aksishirveä pidetään elinvoimaisena lajina, eikä se ole uhanalainen.

Elintavat

Lajilla on jatkuva lisääntymiskausi trooppisen ilmaston vuoksi, joten vasoja syntyy läpi vuoden. Tämän vuoksi urosten sarvet eivät uusiudu samanaikaisesti, ja joitakin hedelmällisiä lehmiä on liikkeellä vuoden kaikkina aikoina. Urokset, joilla on päässään kovat sarvet, käyttäytyvät hallitsevasti nukkaiset sarvet omaavia ja sarvettomia kohtaan riippumatta yksilöiden koosta tai muista seikoista.
Aksishirvet esiintyvät tavallisesti 10–15 yksilön laumoissa, jotka koostuvat muutamasta uroksesta ja useista naaraista ja vasoista. Ne eivät useinkaan häiriinny ihmisten ja kulkuneuvojen lähestymisestä varsinkaan sellaisilla alueilla, joilla ne ovat tottuneet ihmisten läheisyyteen. Niitä ei esiinny metsissä, joissa maanpinnan korkeuserot ovat suuria, ja siellä niiden tilalla esiintyy muita lajeja, kuten sambarhirviä.
Aksishirvet syövät pääasiassa ruohoa ja muuta kasvillisuutta, mutta ne syövät myös pudottamansa ravinteikkaat sarvet. Apinat auttavat aksishirviä tiputtamalla lehtiä puista ja varoittamalla vaaroista, kuten pahimmasta vihollisesta tiikeristä.
Elinikä on noin 20-30 vuotta.
Carraran akatemia

Carraran akatemia on taidemuseo ja kuvataideoppilaitos Bergamon kaupungissa Italiassa. Sen perusti kreivi Giacomo Carrara, kulttuurin ystävä ja mesenaatti, joka jätti testamentissaan huomattavan taidekokoelmansa ja muuta varallisuutta Bergamon kaupungille. Kreivin kuoltua vuonna 1796 kokoelmaa hoiti komitea, kunnes Bergamon kunta otti sen hoitaakseen vuonna 1958. Uusklassinen museorakennus valmistui vuonna 1810.
Museo on jatkanut kokoelmansa kartuttamista sekä ostoilla että lahjoituksin. Vuonna 2006 sen kokoelmiin kuului 1 800 työtä 1400-1800-luvuilta. Taiteilijoihin kuuluvat mm. Pisanello, Botticelli, Giovanni Bellini, Andre Mantegna, Raffaello, Moroni, Baschenis, Fra Galgario, Tiepolo, Canaletto ja Piccio.
Vuonna 1999 museo sai lahjoituksena kokoelman 1900-luvun taidetta, johon kuuluu teoksia muun muassa seuraavilta taiteilijoilta: Boccioni, Balla, Morandi, Campigli, Casorati, Savinio, De Chirico, Kandinsky, Sutherland, Manzù. Maalausten lisäksi kokoelmissa on piirroksia, grafiikkaa, veistoksia, huonekaluja, posliiniesineitä ja mitalikokoelma.
Kreivi Carrara perusti museon yhteyteen taidekoulun vuonna 1793. Vuoteen 1912 se toimi samassa talossa museon kanssa. Vuodesta 1988 koulu on ollut virallinen keskiasteen taideoppilaitos (Accademia di Belle Arti).
Elia Heikel

Elia Heikel (19. lokakuuta 1852 Brändö – 3. tammikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari-arkkitehti, joka perusti toimiston arkkitehti Konstantin Kiseleffin kanssa.
Vuonna 1888 Kiseleffin kuoltua Heikel tarjosi yhtiökumppanuutta opintojaan päättävälle nuorelle Selim A. Lindqvistille. Rakennustarvikekauppiaasta teollisuusmieheksi ja suurrakennuttajaksi nousseesta Julius Tallbergista tuli arkkitehtitoimisto Kiseleff & Heikelin mesenaatti, joka hankki erityisesti Lindqvistille vuosien mittaan sekä merkittäviä liike-elämän että Helsingin kaupungin toimeksiantoja. Kiseleff & Heikelin käsialaa ovat muun muassa alun perin 1867 rakennetun Helsingin Esplanadin kappelin muutostyöt, joissa rakennus sai nykyisen asunsa. Tallbergin ja Kiseleff & Heikelin yhteistyö oli alkanut vuonna, kun Kiseleff & Heikel olivat sijoittaneet alkupääoman Tallbergin perustamalle rakennustarvikeliikkeelle vuonna 1880. Aluksi rakennusmestari Heikel allekirjoitti pohjapiirustukset ja leikkaukset, arkkitehti Lindqvist julkisivut.
Heikelin ja Lindqvistin yhteistyö jatkui pitkään senkin jälkeen kun Lindqvist perusti oman toimiston vuonna 1901. 
Heikel oli huvilakaupunki Kauniaisten perustajia. Hän osti vuonna 1902 rakennusmestari Emil Lindstedtin kanssa Glimsin maatilan alueelta 30 hehtaaria maata. Seuraavana vuonna Heikel rakensi Gallträskin rannalle Kauniaisten ensimmäisen huvilan Villa Heikelin. Heikelin mukaan Kauniaisissa on nimetty Eteläinen ja Pohjoinen Heikelintie.
Eija Pelkonen

Eija Pelkonen on suomalainen virkamies, koulutukseltaan proviisori. Hän toimii Fimeassa lääkealan toimijoiden valvontaprosessin johtajana syyskuuhun 2018, jolloin hän aloittaa Fimean ylijohtajana viiden vuoden määräaikaisessa virassa.
Pelkonen on ollut Fimean lääkealan toimijoiden valvontaprosessin johtajana vuodesta 2009. Sitä ennen hän on toiminut muun muassa Lääkelaitoksessa päällikkönä ja asiantuntijana ja sosiaali- ja terveysministeriössä asiantuntijana.