SS-divisioona Totenkopf

Ranskan valtaus

Divisioona kuului Ranskan hyökänneen armeijaryhmä A:n reserviin. Se sai määräyksen ryhmittyä keskitysalueelleen Belgian rajalle 12. toukokuuta. Armeijaryhmän aloittaessa hyökkäyksen Maasin linjan murtamiseksi sai Eicke 14. toukokuuta määräyksen valmistautua hyökkäykseen. Vasta 17. toukokuuta divisioona liitettiin armeijaryhmä A:n ensilinjaan.
Aamulla 19. toukokuuta Eicke vastaanotti käskyn, jonka mukaan hänen tuli valmistautua torjumaan divisioonallaan mahdollisen pohjoisesta tehtävän vastahyökkäyksen. Pian ensimmäisen käskyn jälkeen XV panssariarmeijakunta antoi käskyn siirtyä Le Cateauxiin, jossa Rommelin johtama 7. panssaridivisioona oli kohdannut lujaa vastarintaa. Eicke lähetti 1. jalkaväkirykmentin vahvennettuna panssarintorjuntakomppanialla ja kenttätykistöpatterilla. Osasto oli divisioonan ensimmäinen yksikkö, joka osallistui taisteluihin. Cambrain alue oli puhdistettu liittoutuneiden joukoista 20. toukokuuta mennessä ja saman aikaisesti oli kerätty 16 000 sotavankia ja runsaasti kalustoa.
Saksalaisten saavutettua Kanaalin rannikon Eicken divisioona siirrettiin XXXIX armeijakuntaan ja se sai käskyn edetä länteen eteläpuolellaan 8. panssaridivisioona ja pohjoispuolellaan 7. panssaridivisioona. Tarkoituksena oli estää pohjoispuolelle eristettyjen liittoutuneiden joukkojen palaaminen linjan eteläpuolelle Ranskan armeijan yhteyteen.
Liittoutuneiden aloitettua vastahyökkäyksensä brittiläisen siirtoarmeijan Matildat jyräsivät Arrasin taistelussa kaksi divisioonan panssarintorjuntakomppaniaa ja kolmaskin komppania kärsi merkittäviä tappioita. Brittien hyökkäys saatiin lopulta pysäytettyä tykkien suorasuuntaustulella ja syöksypommittajien avulla. Divisioona menetti yhden päivän taistelussa 39 miestä kaatuneina, 66 haavoittuneina ja kaksi kadonneina.
Divisioona kärsi Ranskassa noin kymmenen prosentin tappiot. Sotatoimien päätyttyä Himmler poisti Totenkopfin "yksinoikeuden" leirien vartioiden käyttämiseen henkilöstötäydennyksenä, vaan vartijat olivat kaikkien SS-divisioonien täydennyksinä.

Itärintamalla

Operaatio Barbarossan alkaessa kesäkuussa 1941 divisioona eteni pohjoisen armeijaryhmän mukana Baltiaan, jossa se taisteli, kunnes se siirrettiin lokakuussa 1942 uudelleen organisoitavaksi Etelä-Ranskaan. Divisioona  muutettiin 9. marraskuuta panssarikrenatööridivisioonaksi (saks. SS-Panzergrenadier-Division Totenkopf). 
Divisioona muutettiin edelleen panssaridivisioonaksi (saks. 3. SS Panzer-Division "Totenkopf") 21. joulukuuta 1943. Sodan lopun se taisteli itärintamalla. 1945 divisioona siirrettiin Unkariin.
Hitler teki itsemurhan 30. huhtikuuta 1945, mutta taistelu Berliinistä jatkui 2. toukokuuta saakka. Pohjoisessa ja lännessä olleet joukot antautuivat Montgomerylle 4. toukokuuta. Länsiliittoutuneet vastaanottivat Saksan antautumisen Rheimsissä 7. toukokuuta. Seuraavana päivänä Neuvostoliitto vastaanotti antautumisen ja se astui voimaan kaikkialla 9. toukokuuta. Divisioonan viimeinen komentaja Hellmuth Becker yritti antautua divisioonineen Yhdysvaltain 3. armeijalle, joka hyväksyi tämän kunhan Totenkopf-divisioona riisuisi aseista Mauthausenin keskitysleirin vartijat. Beckerin miehet riisuivat vartijat aseista ja luovuttivat aseensa amerikkalaisille, jotka luovuttivat heidät Neuvostoliittoon. Antautuneet kuljetettiin heti leireille ja ne jotka selviytyivät viettivät useita vuosia työleireillä ennen vapautumistaan.

Sotarikoksia

Divisioonan sotilaat syyllistyivät useisiin sotarikoksiin sodan aikana kuten Le Paradisin joukkomurhaan, jossa Totenkopfin 14. komppania teloitti 97 brittiläistä sotavankia Ranskassa 27. toukokuuta 1940.