google/wiki40b huggingface dataset:
Robinson Reichel

Robinson Reichel (s.16. toukokuuta 1966 München, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa lienee poliisisarjassa Siska rikoskomisario ja rikospaikkatutkija Felix Bender, jota hän esitti vuosina 1999-2004. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät Irmhild Wagner ja Horst A. Reichel.  Reichel on näytellyt myös televisiosarjoissa Tatort, Kettu, Kahden keikka ja Derrick.
Malopit

Ulkonäkö ja koko

Maloppien kukat ovat väriltään purppuranpunaisia, tummanpunaisia, vaaleanpunaisia tai valkoisia. Ne ovat pitkäperäisiä. Emilehdet muodostavat pystyrivejä. Emiö on muodoltaan lähes pallomainen. Kukilla on suuri lisäverhiö, joka on kolmilehtinen. Kasvi voi olla 80–100 cm korkea.

Elinympäristö

Kasvit viihtyvät aurinkoisella kasvupaikalla.

Käyttö

Maloppia käytetään koristekasvina puutarhoissa. Siemenet kylvetään suoraan avomaalle.
Grigori Štern

Grigori Mihailovitš Štern (ven. Григорий Михайлович Штерн, 1900 Smila – 28. lokakuuta 1941) oli neuvostoliittolainen kenraalieversti. Stalin teloitutti hänet toisen maailmansodan aikana ilmeisen syyttömänä. Hänet rehabilisoitiin vuonna 1954.

Sotilasura

Štern oli juutalaisen lääkärin poika. Hän kuului kommunistiseen puolueeseen vuodesta 1919 lähtien.
Štern toimi poliittisena komissaarina muun muassa prikaatin-, divisioonan- ja armeijakunnan komissaarina siihen asti, kunnes vuonna 1929 valmistui puna-armeijan Sota-akatemiasta. Valmistuttuaan hän vastasi Neuvostoliiton puolustusasiain kansankomissariaatin sihteeristössä arkaluontoisista ja luottamuksellisista toimeksiannoista. Vuonna 1936 hänet komennettiin 7. Ratsuväkidivisioonan komentajaksi, missä tehtävässä hän olikin siihen asti, kunnes hänet komennettiin Espanjan sisällissotaan sotilasneuvonantajaksi.

Talvisota

Toisen luokan armeijakomentaja Štern komennettiin Stavkan päätöksellä 13. joulukuuta 1939 Neuvostoliiton 8. Armeijan komentajaksi korvaamaan huonosti menestynyttä divisioonankomentajaa Ivan Nikititš Habarovia. Talvisodan jälkeen Štern nimitettiin Neuvostoliiton sankariksi ja ylennettiin kenraaliarvojen käyttöönoton yhteydessä 5. kesäkuuta 1940 kenraalieverstiksi.

Talvisodan jälkeinen aika

Štern lähetettiin talvisodan jälkeen 22. kesäkuuta 1940 Kaukoidän rintaman komentajaksi. Myöhemmin hänet nimitettiin Neuvostoliiton puolustusasiain kansankomissariaatin ilmavalvontahallinnon päälliköksi. Štern pidätettiin virasta 8. kesäkuuta 1941 ja teloitettiin ampumalla 28. lokakuuta 1941. Mitä todennäköisimmin syyttömänä teloitetun kenraalieverstin kunnia palautettiin Neuvostoliitossa elokuussa vuonna 1954.
Yhdystie 2140

Tien kulku

Tie saa alkunsa Säkylästä Seututien 204 risteyksestä, ensin tie kulkee Säkylästä Köyliöön melko suorasti ja tasaisesti peltoaukeiden läpi, tie kohtaa Säkylän ja Köyliön välillä Huhdinkylässä Karhusuontien joka saa alkunsa Säkylän Lännen Tehtailta Iso-Vimmasta, sitten kun tie saapuu Köyliön keskustaan, se kulkee sen läpi ja kohtaa matkalla Yhdystie 2111:n joka saa alkunsa Euran Luvalahdesta ja sen jälkeen tie kohtaa Kirkkosaaresta tulevan Kirkkosaarentien, sen jälkeen kun Köyliön keskusta on ohitettu, tie jatkaa matkaansa vähän mäkisemmän seudun halki kunnes se kohtaa Valtatie 12:n johon se mäkinen seutu päättyy, Valtatien 12 ylitettyä tie jatkuu mutkikkaana tienä joka kohtaa Peipohjaan päin mentäessä Ilmiinjärven lähettyvillä Tuiskulasta tulevan Yhdystie 2141:n sen jälkeen tie etenee noin kilometrin verran jonka jälkeen se kohtaa Kokemäen raviradan, sen jälkeen tie etenee taas noin kilometrin verran jonka jälkeen se kohtaa Pitkäjärven jonka Itäpuolella on leirintäalue jossa järjestetään joka kesä mm. Pitkisleirejä, sen ohitettuaan tie jatkuu muutaman kilometrin verran ja päättyy Peipohjaan Koomanojantien ja Köyliöntien risteykseen josta lähtee Köyliöntietä pitkin menemään Yhdystie 2143 Peipohjan rautatieasemalle ja Koomanojantietä pitkin lähtee menemään Yhdystie 2470 Kokemäen keskustaan josta se jatkuu Kullaalle.
Ruaste

Perustaminen, alkuajat, demosessiot ja hajoaminen

Aluksi kokoonpanossa oli Jansku rummuissa, Maza kitarassa, Tomppa kitarassa ja Timppa laulajana. Vähän myöhemmin Niksu liittyi mukaan soittamaan bassoa. Muutamien treenien jälkeen kokoonpanossa tapahtui pieni muutos: Jansku vaihtoi kitaraan ja Tomppa rumpuihin.
Vuoden 1996 talvella yhtye teki ensimmäisen demonsa Kesä ja kärpäset. Demo äänitettiin ja miksattiin Helapuiston nuorisotiloissa Hervannassa. Kesällä Ruaste teki ensimmäisen keikkansa samassa paikassa.
Keväällä 1997 yhtye äänitti Outo rotu -demon. Vuoden lopussa Ruaste soitti keikan, jälleen Helapuistolla. Tämän jälkeen yhtyeen jäsenet alkoivat hajaantua eri tahoille. Osa lopetti soittamisen melkein kokonaan ja osa perusti muita yhtyeitä.

Uudelleen perustaminen, pitkäsoitot ja live-esiintymiset

Kesällä 2005 Jansku kuunteli vanhoja demoja sekä treeneiltä äänitettyjä nauhoja ja päätti tehdä uudemmat versiot kappaleista. Näin syntyi nettilevy, joka kantoi nimeä Aito ja alkuperäinen. Mukaan tuli myös muutama aivan uusi kappale. Levyllä Jansku soitti kitaraa ja rumpuja ja Niksu soitti soolot, bassot ja lauloi. Maza soitti muutamaan kappaleen sooloja.
Vuonna 2005 Jansku teki muutaman uuden laulun ja syntyi Talvi-EP. EP tehtiin samalla kokoonpanolla kuin Aito ja alkuperäinen. Keväällä 2006 syntyi uusia kappaleita ja yhtye julkaisi Elämää-EP:n, jolla oli mukana myös Juhlajätkät-televisiosarjan tunnusmusiikki. Saman vuoden kesällä Ruaste järjestäytyi kokonaan uusiksi. Niksu lauloi ja soitti bassoa, Jansku ja Maza soittivat kitaraa ja Timpe soitti rumpuja. Syksyllä yhtye alkoi pikkuhiljaa uuden materiaalin äänittämisen ja teki Joulu-EP:n. Yhtye aloitteli myös ensimmäisen pitkäsoiton äänityksiä.
Kone käy -levy julkaistiin vuonna 2007. Levyllä oli mukana muun muassa Costello Hautamäki Popedasta. Pitkäsoittoa seurasi Ruaste-EP vuonna 2008. Sitten yhtye julkaisi toisen pitkäsoittonsa Nuottiöljyy, joka julkaistiin kesällä 2009. Nuottiöljyy-levyllä vierailivat muun muassa Jarkko Ahola (Teräsbetoni), Jussi Aaltonen (Mustat Enkelit), Elias Viljanen (Sonata Arctica) ja Vesku Jokinen (Klamydia).
Vuonna 2008 Ruaste alkoi keikkailla pitkän tauon jälkeen. Yhtye on sen jälkeen tehnyt useita esiintymisiä sekä akustisesti että sähköisesti. Yhtye on soittanut sekä julkisissa tapahtumissa että myös tilauksesta yksityistilaisuuksissa.
Zoen arkki

Zoen arkki (ransk. L'Arche de Zoé) on ranskalainen hyväntekeväisyysjärjestö, joka on keskittynyt lasten auttamiseen. Järjestön perusti 2005 vapaaehtoispalomies Eric Breteau, jonka mukaan järjestö on nimetty 2004 vuoden Aasian tsunamikatastrofissa orvoksi jäänen tytön mukaan.

Vuoden 2007 pidätykset

Järjestö nousi kansainväliseen julkisuuteen loppuvuodesta 2007, kun se yritti salakuljettaa 103 Darfurin sotaorvoiksi väitettyä lasta Eurooppaan. Suurin osa lapsista oli kuitenkin tšadilaisista perheistä. Jäsenet ovat kiistäneet syytteet ja väittäneet järjestön paikallisten apulaisten antaneen heille vääriä tietoja lasten alkuperästä. Kidnappaukseen osallistuneet ranskalaisjäsenet tuomittiin Sudanissa kahdeksaksi vuodeksi pakkotyöhön, mutta heidät päästettiin palaamaan takaisin Ranskaan. Myöhemmin kuusi avustustyöntekijää tuomittiin Ranskassa kahdeksan vuoden vankeusrangaistukseen yli sadan lapsen sieppaamisesta. Ranskan oikeusjärjestelmä ei tunne pakkotyörangaistusta, joten oikeus käsitteli sieppaustapauksen uudestaan.
Koskimonnit

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat koskimonnien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu plioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 17–22 sukua ja 85–167 lajia. Koskimonnit jaetaan kahteen alaheimoon, jotka ovat Glyptosterninae ja Sisorinae. Suurin osa koskimonneista on pienehköjä kaloja, mutta suurimmat lajit, kuten jättivirtamonni (Bagarius yarrelli) voivat saavuttaa 2 metrin pituuden. Heimon kaloille tyypillisiä piirteitä ovat suurikokoinen rasvaevä, joka voi olla yhtynyt pyrstöevän kanssa, lyhyehkö selkäevä, suomuton iho, jossa on nystyjä ja kuonon 4 viiksisäieparia. Siimakoskimonnilla (Sisor rabdophorus) säiepareja on 6. Useilla koskimonneilla on myös tarttumaelin vatsassa, jonka avulla ne voivat tarrautua kiviin.

Levinneisyys

Koskimonnilajeja tavataan makeista vesistä Turkista Syyriaan ja Afganistanista Intain ja Pakistanin sekä Kaakkois-Aasian kautta Etelä-Kiinaan. Suurin osa heimon kaloista elää nopeasti virtaavissa puroissa ja joissa, joskin heimon kuuluu myös hitaammin virtaavissa vesissä eläviä lajeja.
Pavel Tšerenkov

Elämä

Tšerenkov syntyi pienessä kylässä Voronežin alueella Venäjällä.
Tšerenkov valmistui vuonna 1928 Voronežin yliopistosta. Kaksi vuotta myöhemmin hän pääsi töihin Lebedevin fysiikkainstituuttiin. Samana vuonna hän avioitui Marija Putintsevan kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, Aleksei ja Jelena. Tšerenkovista tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen vuonna 1970.
Tšerenkov kuoli Moskovassa vuonna 1990, ja hänet haudattiin Novodevitšin hautausmaalle.
Krotopas

Krotopas oli kreikkalaisessa mytologiassa Agenorin poika, josta tuli Argoksen kuningas setänsä Iasoksen jälkeen. Hän oli Sthenelaan ja Psamathen isä.
Psamathe tuli raskaaksi Apollonille ja synnytti pojan, mutta pelätessään isäänsä hän hylkäsi lapsen. Krotopaan lammaskoirat löysivät lapsen ja raatelivat hänet kuoliaaksi. Apollon lähetti tämän vuoksi Argokseen koston hengettären, joka riisti lapset heidän äideiltään. Koroibos, megaralainen sankari, saapui paikalle ja löi tämän.
Kuoltuaan Krotopas haudattiin Argokseen, ja häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Sthenelas.
Laihialaisvitsi

Laihialaisvitsit perustuvat stereotypiaan laihialaisten ylenpalttisesta säästeliäisyydestä tai suoranaisesta saituudesta. Laihia on vakiintunut Suomen kansanperinteessä alueeksi, jonka asukkaita pidetään saituuden perikuvina.
Aihe on kansainvälinen ja useilla kansoilla on vastaavaa huumoria, joka kohdistuu kussakin maassa jonkin tietyn alueen asukkaisiin. Maailmanlaajuisesti tunnetuimpia lienevät skotlantilaisten itaruutta pilkkaavat skottivitsit. Näistä monia on soveltaen käännetty suomeksi laihialaisvitseiksi.
Willow Smith

Willow Camille Reign Smith (s. 31. lokakuuta 2000) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Smith on Jada Pinkett Smithin ja Will Smithin tytär. Jaden Smith on hänen veljensä, ja lisäksi hänellä on velipuoli Trey.
Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui tieteiselokuvassa I Am Legend (2007). Toisen roolinsa hän sai elokuvasta Kit Kittredge: An American Girl (2008).
Laulajan uransa Smith aloitti vuonna 2010 julkaisemalla debyyttisinglensä Whip My Hair. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka oli ehdolla vuoden musiikkivideoksi vuoden 2011 BET Awards -gaalassa. Smithin musiikki julkaistaan Jay-Z'n levy-yhtiön Roc Nationin kautta.
Järvilohi

Saimaan järvilohi

Suomessa alkuperäisiä järvilohikantoja on ollut Vuoksen vesistössä, jossa  lohta on myös kutsuttu saimaanloheksi (Salmo salar saimensis). Järvilohikanta jäi vesistöön reliktiksi, kun  aiemmat läntiset yhteydet mereen sulkeutuivat. Saimaanlohta oli alun perin kaksi kantaa, joista toinen kuti Lieksanjoessa, toinen Pielisjoessa ja Koitajoessa. Kutujokien kahlitsemisen jälkeen Saimaan järvilohi on nykyään lähes täysin viljelyn ja istutusten varassa. Tavoitteena on kuitenkin luonnossa lisääntyvien kantojen palauttaminen. Vuoksen vesistön lisäksi järvilohta on nykyisin istutettuna muun muassa Päijänteessä ja Inarijärvessä.  
Saimaan järvilohen luonnonvaraista lisääntymistä on pyritty palauttamaan kunnostamalla kutupaikkoja vanhoissa kutujoissa. Ala-Koitajoen Pamilon voimalaitos velvoitettiin vuonna 2013 juoksuttamaan voimalaitoksen alapuoliseen uomaan enemmän vettä, ja vuonna 2015 havaittiin ensimmäistä kertaa siirrettyjen emokalojen onnistunut kutu joessa. Joen kunnostöitä on jatkettu, ja erityisesti soran lennättäminen kutupaikolle helikopterilla on tuottanut hyviä tuloksia.
Saimaan järvilohi on merilohta tummempi, tukevampi ja pyrstöevässä oleva lovi on pienempi. Se jää pienikokoisemmaksi kuin merilohi ja harvoin kasvaa 10-kiloiseksi. 
Järvilohi on Etelä- ja Pohjois-Karjalan maakuntien nimikkokala.

Muut järvilohet

Pelkästään sisävesissä eläviä lohikantoja on syntynyt itsenäisesti ja elää myös muualla, muun muassa Laatokassa, Äänisjärvessä, Ruotsin Vänernissä, Norjassa sekä monissa koillisen Pohjois-Amerikan järvissä (Newfoundlandin, Labradorin, Québecin, Nova Scotian, New Brunswickin ja Mainen alueilla). Laatokan järvilohi on lisääntynyt luontaisesti Suomen puolelle ulottuvassa Hiitolanjoessa; kulkuesteiden poistaminen joesta on saanut viime vuosina enemmän kannatusta mutta edelleenkin on Suomen puolella kolme voimalaitosta, jotka estävät järvilohien nousun vanhoille kutupaikoilleen ja näin ollen suurin osa potentiaalisista kutupaikoista jää käyttämättä.
Xinglongwan kulttuuri

Xinglongwan kulttuuri oli neoliittinen kulttuuri nykyisten Sisä-Mongolian ja Liaoningn maakuntien rajalla Luoteis-Kiinassa. Se oli tyypillinen nuoremman kivikauden maatalouskulttuuri. Kulttuurista on löydetty hirssin jäänteitä.
Sen kylissä näkyi merkkejä yhteisöllisestä suunnittelusta: talot rakennettiin riveihin ja joissain kylissä oli suuri keksusrakennus. Xinglongwasta on löydetty 120 kuoppataloa. Paikka on Kiinan vanhin, jonka ympärillä on vallihauta. Hautauksissa jonkin verran eroja: rikkain haudattu kahden sian kanssa. Xinglongwan saviastiat yleensä sylinterimäisiä ja poltettu melko matalassa lämpötilassa, joitain ihmisiä haudattu talojen alle.
Katja Novitskova

Katja Novitskova (s. 1984 Tallinna) on virolainen taiteilija, joka asuu ja työskentelee Amsterdamissa ja Berliinissä. Novitskova on osallistunut ryhmänäyttelyihin vuodesta 2009 alkaen ja pitänyt yksityisnäyttelyitä eri maissa vuodesta 2012. Lisäksi hän on toiminut useiden näyttelyiden kuraattorina. Novitskova edustaa Viroa Venetsian biennaalissa vuonna 2017.

Taidetta internetistä

Novitskova hyödyntää teoksissaan verkosta löydettyä kuvamateriaalia, muun muassa kuvia kasveista, eläimistä ja taivaankappaleista. Teoksissa kuvat saavat usein litteän veistoksen muodon. Alumiinille pohjustetut ja muotoon leikatut kuvasuurennokset seisovat vapaasti lattialla. Novitskova hyödyntää teoksissaan myös videokuvaa sekä erilaisia valmisesineitä, joita hän muokkaa lisäämällä niihin osia.
Novitskova on kiinnostunut ihmisen havaintokyvyn rajoista sekä uusista kuvantamismenetelmistä, jotka tavoittavat paljaalle ihmissilmälle näkymättömiä asioita. Monet teoksista esittävätkin aiheita, joiden taltioimiseen tarvitaan mikroskooppeja, lämpökameroita tai avaruusluotaimia.
Novitskovan taideprojekti Post Internet Survival Guide 2010 oli mukana vakiinnuttamassa post-internet-taiteen käsitettä. Projekti toteutui kirjan, installaation sekä tapahtuma- ja näyttelysarjan muodossa vuosina 2010–2011.

Opinnot

Novitskova opiskeli semiotiikkaa ja kulttuurintutkimusta Tarton yliopistossa, missä hän suoritti BA-tutkinnon vuosina 2003–2006. Hän jatkoi opintojaan Tarton taidekorkeakoulun mediataiteen osastolla ja suoritti maisterintutkinnon digitaalisesta mediasta Lyypekin yliopistossa Saksassa 2007. Vuosina 2008–2010 hän opiskeli graafista suunnittelua amsterdamilaisessa Sandberg Instituutissa.

Suomessa

Novitskovan installaatio Dawn Mission on esillä Kiasman Ars17-näyttelyssä. Vuonna 2011 Novitskova kuratoi näyttelyn turkulaiseen B-galleriaan. Hän oli myös yksi näyttelyn taiteilijoista.
Piiska (soitin)

Piiska on lyömäsoitin, jossa on kaksi saranalla yhteenliitettyä litteää puunkappaletta. Lyömällä nämä yhteen tuotetaan pamahtava ääni, joka muistuttaa piiskan tai ruoskan sivalluksen aikaansaamaa paukahdusta. Orkesterikokoonpanoissa piiskaa on käytetty perkussiona 1800-luvulta lähtien.
Michael Melchior

Michael Melchior (hepreaksi ‏מיכאל מלכיאור‎‎, s. 31. tammikuuta 1954 Tanska) on tanskalaissyntyinen rabbi ja israelilainen poliitikko. Hän on naimisissa ja hänellä on viisi lasta.
Melchior edustaa työväenpuolueen kanssa liittoutunutta Meimadia, ja hänet valittiin Knessetiin ensimmäisen kerran 1999. Hän on koulutus- ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja. Hän oli sosiaali- ja diaspora-asioiden ministeri vuodesta 1999, sen jälkeen apulaisulkoministeri vuoteen 2002. Vuonna 2005 hän oli opetus-, kulttuuri- ja urheiluministeri ja sen jälkeen sosiaali- ja diaspora-asioiden ministeri.
Kopiolääke

Kopiolääke on lääke, jota ei ole osoitettu bioekvivalentiksi alkuperäisvalmisteen kanssa. Kopiolääkkeitä ei ole myynnissä Suomessa, mutta melko paljon internetissä ja esimerkiksi Etelä-Euroopassa. Suomessa käytetään toisinaan virheellisesti termiä kopiolääke, vaikka tarkoitetaan rinnakkaislääkkeitä.
Pöykärin Linnanmäki

Linnamäki

Linnamäki sijaitsee Karjalohjan kirkosta 4,5 kilometriä eteläkaakkoon Lohjanjärven Hauraveden lahden pohjukassa. Linnasta on 200 metriä järven rantaan ja 150 metriä Hotopohjanojaan, joka laskee lahteen. Mäki sijaitsee peltoaukean ja avosuon keskellä ja sen huippu kohoaa yli 25 metriä ympäristöään korkeammalle. Se on moreenimäki, jossa esiintyy kalliopaljastumia eri puolilla mäkeä. Jyrkimmät piirteet sijaitsevat mäen länsipäässä, jossa lounaaseen aukeaa jyrkänne. Koilliseen mäki on loiva. Mäen lakea kiertää pohjois- ja itäpuolella kivistä ladottu valli. Vallin on keskiosasta 2,5–4,0 metriä leveä ja metrin korkuinen. Valli on noin 80 metriä pitkä, mutta reunoissa sen rakenne on epämääräisempi. Luoteessa on vielä kolmimetrinen lyhyt valli, joka sijoittuu kahden kallion väliin. Pitkässä vallissa on kaksi kaksimetristä aukkoa, joita pidetään linnoituksen portteina. Ne sijaitsevat vallin itä- ja koillisosassa. Vallit ja jyrkänne rajaavat sisälleen linnapihan, joka on kooltaan 70×45 metriä.

Hoito ja opastus

Linnanvuorella tehtiin perusraivaus vuosina 1991–1993, jolloin raivattiin muun muassa puustoa mäen lakialueelta, mäen etelärinteiltä ja vallien läheisyydeltä. Kohteen hoidon alkuperäisenä tarkoituksena on varmistaa muinaisjäännöksen säilyminen ja tehdä siitä matkailukohde. Vuonna 2004 raivattiin mäeltä joitakin kiireellisiä kohtia, ja raivausta jatkettiin myöhemmin kotiseutuyhdistyksen raivaustalkoissa. Tien viereen on pystytetty opastaulu. Käynti linnanmäelle on Niemeläntieltä, parikymmentä metriä ennen Linnanmäentietä.

Tutkimukset

Kohdetta on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1879 (J. Wefvar), 1937 (V. Maajoki), 1992 (Hannu Kotivuori) ja 1997 (Kaarlo Katiskoski). Sitä on tutkinut myös Hjalmar Appelgren, mutta hänen käyntinsä ajankohta on tuntematon. Linnanvuorta ei ole tutkittu arkeologisin kaivauksin.
Linnavuoren luoteispuolella noin 350 metrin päässä sijaitsee Lammashaanmäki, jonka kaakkoisrinteessä on metsänrinteessä havaittu terassimaisia raivanteita ja pengerrettyjä kohtia. ne voivat liittyä linnavuoren aikaiseen asutukseen.
Olibaanihartsi

Olibaanihartsi (arab. لبٌان‎, lubbān) eli frankinsensi on aromaattista pihkaa, jota saadaan olibaanien eli Boswellia-suvun puista, etenkin Boswellia sacra -puusta eli temppeliolibaanista, joka kuuluu heimoon tohtorinpuukasvit. 
Olbaanien hartsia käytetään suitsukkeena, hajuvesissä ja lääkeaineena.

Historiassa

Muinaisessa Egyptissä palsamoijat sulloivat frankinsensia faaraoiden ruumiisiin ja hautoihin. Sen tuhka jauhettiin silmämeikiksi. Rabbit polttivat sitä uhrilahjana Jerusalemin temppeleissä. Profeetta Muhammed suositteli sitä käytettävän tuholaisten torjuntaan. Sitä käytettiin myös kiinalaisessa lääkeopissa. 
Olibaanihartsia on käytetty paljon uskonnollisissa menoissa. Se on mainittu Raamatussa useaan otteeseen, ja se oli mirhamin ohella toinen niistä suitsukkeista, jotka Itämaan tietäjät toivat Jeesukselle lahjaksi (Matt. 2:11). 
Frankinsensi mainitaan myös Talmudissa.

Lääkeaineena

Somalit ovat käyttäneet frankinsensiä niveltulehduksen hoitoon. Cardiffin yliopiston tutkijat uskovat, että harvinaisen Boswellia frereana -kasvin pihkan ainesosa hillitsee sellaisten tulehdusaineiden tuotantoa, jotka hajottavat rustoa. 
Olibaanihartsin ainesosilla (engl. incensole acetate) voi olla masennusta vähentävää vaikutusta.
Olbaanihartsia käytetään myös purukumina hampaiden puhdistukseen.

Tuotanto

Olbaanihartsia kerättäessä kypsän boswellia-kasvin kylkeen viilletään haava, josta virtaa pihka, joka kuivaa puun pintaan ruveksi, joka kerätään ja jalostetaan öljyksi tai suitsukkeeksi.
Nykyisin olibaanihartsin keskeisin lähde on Boswellia papyrifera, mutta sen kanta on romahtamassa. 
Parhaana suitsukkeena pidetään Omanista ja Jemenistä saatavaa temppeliolibaanin suitsukepihkaa, mutta sitä ei kuitenkaan mene vientiin. Somaliassa kasvaa vientipihkan tuottamiseen Boswellia frereana, jonka pihka ei ole laadultaan yhtä hyvää.
Horst-Wessel-Lied

Horst-Wessel-Lied oli vuodesta 1931 lähtien Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen tunnuslaulu, jonka kirjoitti Horst Wessel, kansallissosialistisen liikkeen marttyyri. Se tunnetaan myös nimellä ”Die Fahne hoch” (suom. Lippu korkealle). Kappale on nykyään kielletty Saksassa.
Horst-Wessel-Lied julkaistiin ensi kerran runona SA:n lehdessä Der Angriff otsikolla ”Die Fahne hoch!” Horst Wessel kirjoitti runonsa kommunistisen runoilijan Willi Bredelin taistelulaulun pohjalta, jonka tämä oli kirjoittanut 1800-luvulta peräisin olevan posetiivilaulelman sävelmään. Horst Wessel sanoitti laulun uudelleen, niin että se sopi SA:n tilanteeseen. 
Horst Wessel kuoli 23. helmikuuta 1930 kommunistiseen taistelujärjestöön Roter Frontkämpferbundiin kuuluneen Albrecht (Ali) Höhlerin ampumiin laukauksiin. Pian tämän jälkeen Wesselin kirjoittama runo julkaistiin uudelleen, nyt kansallissosialistien pää-äänenkannattajan, Völkischer Beobachterin etusivulla otsikolla ”Horst Wessels Gruß an das kommende Deutschland” (Horst Wesselin tervehdys tulevalle Saksalle). Laulusta tuli pian kansallissosialistisen puolueen virallinen puoluehymni. Vuoden 1933 kansallissosialistien valtaannousuun jälkeen Horst Wessel Lied laulettiin yleensä välittömästi kansallislaulu Deutschlandliedin ensimmäisen säkeistön jälkeen eräänlaisena epävirallisena kansallishymninä. Laulu ei kuitenkaan koskaan saanut virallisen kansallishymnin asemaa, eikä sitä käytetty ulkomailla.
Laulusta kiersi jo kansallissosialistien aikaan useita ivamukaelmia. Niistä tunnetuin lienee Bertolt Brechtin ”Kälbermarsch” (Vasikoiden marssi) hänen teoksestaan ”Schweyk im zweiten Weltkrieg” (Sotamies Schweyk toisessa maailmansodassa) vuodelta 1943.
Toisen maailmansodan jälkeen liittoutuneiden Valvontakomissio kielsi Horst-Wessel-Liedin. Saksan liittotasavallan rikoslain mukaan (§ 86a StGB) Horst Wessel Lied on perustuslain vastaisen järjestön tunnusmerkki ja näin ollen kielletty Saksan liittotasavallassa. Kielto koskee myös laulun sävelmää, joten myös laulun esittäminen toisin sanoin on Saksan liittotasavallassa kielletty. Suomessa laulun esittäminen sen sijaan on sallittua.
Sävelmää käytettiin myös suositun tietokonepelin, Wolfenstein 3D:n tunnusmusiikkina (mikä oli osasyynä pelin kieltoon Saksassa), ja Otto Al’Antilan sanoittamassa Lapuan liikkeen ja IKL:n laulussa ”Luo lippujen”.
Leukakyhmy

Leukakyhmy on alaleuan ulkoneva kärki suun alapuolella.
Nykyihminen on ainoa kädellinen laji, jolla on leukakyhmy. Edes nykyihmisen välittömällä edeltäjällä heidelberginihmisellä ei vielä ollut leukakyhmyä.
Leukakyhmyn tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa, ja sille on annettu useita selityksiä. Yhden selityksen mukaan sen kehitys on seurausta puhekyvyn kehityksestä. Se suojaa alaleukaa kielen lihasten supistumisen aiheuttamalta rasitukselta. Leukakyhmyn on myös arveltu kehittyneen suojaamaan alaleukaa puremisen aiheuttamalta rasitukselta. Tällainen suojaava vaikutus onkin havaittu tutkimuksessa. Leukakyhmyn on myös arveltu syntyneen sukupuolivalinnan kautta. Miehen leukakyhmy on keskimäärin voimakkaampi kuin naisen. Erään teorian mukaan miehellä iso leukakyhmy kertoisi hyvistä geeneistä tai johtajanominaisuuksista, ja naisella kapea leuka korkeasta estrogeenitasosta.