google/wiki40b huggingface dataset:
Kaskat

Kaskat tai kaska denat on ensimmäisiin kansakuntiin kuuluva Kanadan alkuperäiskansa. Kaskojen oma kieli on athabasca-kieliin kuuluva kaskan kieli. Kaskat ovat eläneet kymmeniä tuhansia vuosia 240 000 nelikökilometin laajuisella alueella Kaakkois-Yukonissa, Luoteisterritorioiden eteläosissa ja Brittiläisen Kolumbian luoteiosissa.
Jorel Decker

Ura

Vuonna 2005 J-Dog, Deuce ja heidän ystävänsä Jeff Phillips julkaisivat Myspace-sivuillaan kappaleen ”The Kids”, joka sai positiivisen vastaanoton. Suosion johdosta syntyi yhtye Hollywood Undead, jossa esiintyi alkuperäisjäsenten lisäksi heidän ystävänsä George ”Johnny 3 Tears” Ragan, Jordon ”Charlie Scene” Terrell, Dylan ”Funny Man” Alvarez, ja Matthew ”Da Kurlzz” Busek. Jeff Phillips kuitenkin lähti bändistä ennen yhtyeen ensimmäisen studioalbumin Swan Songs (2008) julkaisua.
Hollywood Undead ilmoitti vuonna 2010, että Deuce on jättänyt yhtyeen erimielisyyksien takia. Hänen tilalleen tuli Daniel ”Danny” Murillo, jonka jälkeen yhtye alkoi työstämään seuraavaa albumia American Tragedy, joka ilmestyi lopulta huhtikuussa 2011. Sen jälkeen yhtyeeltä on ilmestynyt vielä kolme albumia: Notes from the Underground (2013), Day of the Dead (2015) ja Five (2017).
Muiden bändin jäsenten tavoin J-Dog laulaa bändissä, mutta hän soittaa myös kitaraa, bassoa, koskettimia ja syntetisaattoria hoitaen näin suurimman osan bändin instrumenteista. Hän osaa soittaa myös rumpuja, mutta Hollywood Undeadissa rumpuja soittaa Da Kurlzz.

Maski

Hollywood Undeadin jäsenet ovat tunnettuja naamareistaan, jotka vaihtuvat aina uusien albumeiden mukana. J-Dogin maski on ollut tähän asti valkoinen, mutta Day of the Dead -albumin ilmestyttyä se on enemmänkin beige. Maskin tunnusmerkkeinä ovat pysyneet dollarin seteli tai merkki suun kohdalla, sekä silmistä vuotava veri.

Yksityiselämä

J-Dog meni vuonna 2015 kihloihin pitkäaikaisen tyttöystävänsä Vanessa Jamesin kanssa.
Hänellä on kolme elossa olevaa nuorempaa sisarusta: Daniella, Tyler ja Michael. Perheen viides sisar Evan teki itsemurhan, jonka jälkeen J-Dog kirjoitti yhdessä Deucen kanssa kappaleen ”The Loss”.
Jaakko Ilves

Jaakko Ilves (s. 9. heinäkuuta 1953) on suomalainen viulisti ja Sibelius-Akatemian viulumusiikin lehtori. Ilves on säveltäjä Jean Sibeliuksen tyttärenpojanpoika ja toimii Sibeliuksen perikunnan asioidenhoitajana. Julkisesti hän on viime vuosina konsertoinut Ainolan Sibelius-museossa. Jaakko Ilves on esitelmöinyt Järvenpäässä pidettävillä Jean Sibelius -festivaaleilla ja toiminut Jyväskylän ja Kuopion viulukilpailujen tuomaristossa sekä Sibelius-Seuran luottamustehtävissä, kuten Jean Sibelius -viulukilpailujen tuomaristossa ja järjestelytoimikunnassa.
Ilveksen puoliso on oopperalaulaja Lilli Paasikivi-Ilves, ja pariskunnalla on kaksi lasta.
Kihlakunnanposti

Kihlakunnanposti oli aikanaan virkamiesten kirjeitä välittävä järjestelmä Suomessa. Sitä pääasiassa vain silloin, kun postilaitoksen kuljetusta ei voitu käyttää esimerkiksi virkamiehen asuessa kaukana postireitistä. Kihlakunnanpostin avulla kirje kulki silloinkin turvallisesti ja säännöllisesti perille. Järjestelmän toiminta alkoi 1700-luvulla ja päättyi 1880-luvulla, kun postikonttorien määrän kasvaessa postilaitos alkoi kuljettaa kaikki virkakirjeet.
Kestikievariluettelossa olevista taloista osa vapautettiin hollikyytivelvollisuudesta, jotta ne voivat kuljettaa yleensä kerran viikossa virkapostia. Kihlakunnanpostia käytettiin maaherran kirjeiden toimittamisessa kruununvoudeille, kihlakunnantuomareille, nimismiehille ja kirkonkuulutusten toimittamisessa papeille sekä tietenkin myös vastakkaiseen suuntaan kulkeviin kirjeisiin. Myös hovioikeuksien kirjeet kulkivat järjestelmässä.
Lähetettävä kirje suljettiin laukkuun, jonka lähin kihlakunnanpostinkuljettaja nouti ja vei seuraavalle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Jos tarvittiin ylimääräinen kuljetus, niin lähetti vei laukun ensimmäiselle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Kiireellisen postin vei lääninlähetti yksin kulkien kievarikyydillä määränpäähän. Yleisen postin eli kruununpostin kuljetus ja kihlakunnanpostin kuljetus olivat erillisiä järjestelmiä. Maaherra järjesti läänissään kihlakunnanpostin kuljetuksen ja postilaitos järjesti yleisen postin kuljetuksen.
Olli Maansaari

Seuraura

Maansaari on Valkeakosken Kiekko-Ahman kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2014–2015 Maansaari toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa HPK:n paras syöttäjä Janne Jokisen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä tehoilla 6+11=17. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa Maansaari oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+18=35. Hän kävi kauden aikana myös kolmen ottelun lainalla kasvattajaseuransa Kiekko-Ahman B2-nuorissa. Kauden 2016–2017 päätteeksi Maansaari voitti A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Maansaari nousi HPK:n SM-liigarinkiin. Hän pelasi joukkueessa kaksi runkosarjaottelua. Maansaari teki liigadebyyttinsä 28. lokakuuta 2017 Saimaan Palloa vastaan, kun hänelle avautui viime hetkellä paikka HPK:n kokoonpanosta Oula Palveen jouduttua sivuun. Maansaari merkittiin joukkueen nelosketjuun oikeaan laitaan toisen liigadebytantin, Niilo-Kustaa Määtän sekä Jaakko Turtiaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.56 minuuttia. Toisessa ottelussaan, runkosarjan päätösottelussa 10. maaliskuuta 2018 Tapparaa vastaan Maansaari teki liigauransa avausmaalin. Hän edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa Maansaari pelasi kaksi ottelua.
Huhtikuussa 2018 Maansaari teki HPK:n kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2018–2019 lähes kokonaan seuran A-nuorissa, mutta Maansaari ei saanut kuitenkaan tililleen SM-liigaotteluita. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Toukokuussa 2019 Maansaari teki Mestis-joukkue KeuPa HT:n kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Jo heinäkuussa hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä. Maansaari palasi kaudeksi 2019–2020 HPK:n A-nuoriin.
Nicoleta Grasu

Lenuţa Nicoleta Grasu tai Grădinaru-Grasu (o.s. Grădinaru, s. 11. syyskuuta 1971 Secuieni, Romania) on romanialainen kiekonheittäjä. Hän on saanut MM-kilpailuista hopeaa 2001 sekä pronssia 1999, 2007 ja 2009. Edmontonissa 2001 hän oli alun perin kolmas, ja nousi toiseksi Natalja Sadovan dopingrikkeen vuoksi. Osakassa 2007 Grasu sijoittui puolestaan alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille Darja Pištšalnikovan jäätyä kiinni dopingista. Grasu on saavuttanut lisäksi EM-hopeaa 2010 sekä EM-pronssia 1998 ja 2006. Hän oli kuudes olympiakisoissa 2004.
Grasun ennätys kiekonheitossa on 68,80 metriä, jonka hän heitti vuonna 1999 Poiana Braşovissa. Hänen puolisonsa on kiekonheittäjä Costel Grasu.
Fredrik Björkqvist

Fredrik Björkqvist (1. joulukuuta 1859 Kangasala – 2. helmikuuta 1935 Tampere) oli tamperelainen tukkukauppias ja kauppaneuvos. Hän testamenttasi omaisuutensa taloudelliseen valistustyöhön ja hyväntekeväisyyteen.
Björkqvist kävi Kangasalla Ahlmanin koulua ja sitten alkeiskoulua Tampereella. Hän tuli kauppa-alalle 1873 ja oli työssä A. Nybergin, L. Tallqvistin, G. O. Sumeliuksen ja Alex Östermanin liikkeissä Tampereella toimien viimeksimainitussa liikkeessä prokuristina. Vuonna 1888 hän perusti oman siirtomaatavaraliikkeen joka laajeni sittemmin myös tukkukaupan alalle. Björkqvistin liike muutti 1900 omaan taloon Puutarhakadun ja Kuninkaankadun kulmaan ja siitä tuli vähittäiskaupan alalla joihtava liike Tampereella. Björkqvist myi vähittäiskauppansa vuonna 1916 mutta hän harjoitti tukkukauppaa vielä lähes kymmenen vuoden ajan. Björkqvist oli myös mukana perustamassa muun muassa Tampereen Kutomateollisuus Oy:tä, Tampereen Saippuatehdasta ja Tampereen Sateenvarjo- ja Keppitehdasta.
Björkqvist oli Tampereen kaupunginvaltuutettuna 18 vuoden ajan ja oli myös rahatoimikamarin jäsenenä. Hän oli myös Tampereen Kauppaseuran johtokunnan jäsenenä ja Tampereen Säästöpankin hallituksen puheenjohtajana,
Björkqvist sai kauppaneuvoksen arvon 1912. Hän kuului useiden tamperelaisten yritysten omistajiin ja hallituksiin.
Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games

Pelattavuus

Pelaajat ohjaavat eri hahmoja Marion ja Sonicin pelisarjoista vuoden 2016 Rion kesäolympiapeleissä.
Pelissä on tuki amiibo -sarjan NFC figuureille.
Viitatiainen

Koko ja ulkonäkö

Viitatiaisen pituus on 12–13 cm ja paino 11–12 g. Se muistuttaa suuresti hömötiaista. Siiven päällä ei kuitenkaan erotu vaaleaa panelia, ja viitatiaisen päälaki on kiiltävänmusta, kun hömötiaisella se on himmeänmusta. Ääni on erilainen: iskevä ”pitsjä” tai pitempi tiititys. Myös laulu poikkeaa hömötiaisen laulusta. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Euroopan vanhin rengastettu viitatiainen on ollut ruotsalainen, vähintään 11 vuoden 11 kuukauden ikäinen yksilö.

Esiintyminen

Pesii suurimmassa osassa Eurooppaa, Suomi ja pääosa Espanjaa pois lukien. Toinen alalaji pesii Kaukoidässä. Euroopan kanta on 6,1–12 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Tavataan Suomessa nykyisin vuosittain, mutta ei pesi ainakaan säännöllisesti. Pesii melko yleisenä jo Virossa ja Etelä-Ruotsissa.

Elinympäristö

Kosteat lehti- ja sekametsät, soiden reunat, puutarhat ja puistot.

Lisääntyminen

Pesä on kolossa tai pöntössä. Munia on tavallisesti 7–9. Naaras hautoo noin 13 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä 17–18 päivän ikäisinä.

Ravinto

Kesällä pääasiassa hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Muina vuodenaikoina myös erilaiset siemenet, marjat ja hedelmät. Kerää ahkerasti talvivarastoja.
NRJ Extravadance

NRJ Extravadance (2.2.2013 asti NRJ @ The Club) on radio NRJ:ltä lauantaisin ja sunnuntaisin klo 01-06 kuultava ohjelma, jossa kuullaan klubi- ja konemusiikkia suomalaisilta ja ulkomaalaisilta DJ:ltä. Ohjelmassa voi olla kerralla kahden eri DJ:n soittamaa musiikkia, jolloin kumpikin soittaa tunnin setin.
Ensimmäisessä Extravadance -ohjelmassa (9.2.2013) soittivat Avicii ja DJ Dosse.
Ohjelman aiempi nimi, NRJ @ The Club, oli ehdolla vuoden radio-ohjelmaksi 2011 RadioMedian Radio Gaalassa.
Jacques Sautereau

Marie Maurice Jacques Alfred Sautereau (7. syyskuuta 1860 Louveciennes – 23. marraskuuta 1936, Saint-Mandé) oli ranskalainen kroketinpelaaja ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia kahden pallon yksinpelissä vuoden 1900 olympialaisissa Pariisissa.
Viherluikero

Koko ja ulkonäkö

Viherluikero kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sen pää on nelikulmainen, silmät kohoavat päälaen yläpuolelle ja vielä silmien yläpuolelle kohoavat tappipäiset silmäripsimäiset ulokkeet. Selkäevä kohoaa komeana harjana lähes koko selän pituudelta. Väritys on epämääräisen ruskeanvihreänharmaankirjava.

Alkuperä

Viherluikero elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Se on suosittu riutta-akvaarion kala.

Käyttäytyminen

Viherluikero nöpöttää usein rintaeviensä varassa samalla tavalla kuin tokot.

Vesiolot ja ravinto

Viherluikero syö luonnossa enimmäkseen levää. Se viihtyy parhaiten altaassa, jossa kasvaa nukkamaista nuorta levää, jota se voi laiduntaa pitkin päivää (englanninkielinen lempinimi onkin Lawnmower blenny, ruohonleikkuriluikero)
Baltatševon piiri

Baltatševon eli Baltasin piiri (ven. Балта́чевский райо́н, Baltatševski raion, baškiiriksi Балтас районы, Baltas raiony) on hallintopiiri Baškortostanissa. Piirin hallinnollinen keskus on Starobaltatševon kylä, joka sijaitsee 220 kilometriä pääkaupungista Ufasta. Piiri on perustettu vuonna 1930 ja siihen kuuluu 17 kylähallintoaluetta. Piirin pinta-ala on 1 592 km².
Baltasin piirissä oli 24 900 asukasta vuonna 1995 ja asukastiheys oli 16 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat tataarit, baškiirit ja marit.
Pietari Koskinen

Pietari Koskinen (s. 1965) on suomalainen äänisuunnittelija ja ohjaaja. Hän on elokuvaäänityksen ja -äänisuunnittelun professori Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa. Hän on voittanut parhaan äänisuunnittelun Jussi-palkinnon vuonna 1996 elokuvasta Suolaista ja makeaa, vuonna 2007 elokuvasta Unna ja Nuuk sekä vuonna 2012 yhdessä Olli Huhtasen kanssa elokuvasta Hiljaisuus (suomalainen elokuva). Vuonna 1995 hänelle myönnettiin Suomi-palkinto.
Ihmeiden luostari

Ylienkeli Mikaelin ihmeen luostari  oli Aleksei Moskovalaisen vuonna 1365 Moskovan Kremliin perustama luostari. (Sitä on kutsuttu  myös Tšudovin luostariksi). Aleksei Moskovalainen haudattiin luostariin. 
Luostari suljettiin vuonna 1918 ja purettiin 1929. Vladimir Putin ehdotti vuonna 2014, että luostari rakennettaisiin uudelleen. Suunnitelmasta luovuttiin vuonna 2016.
Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajat

Toiminta

Yhdistyksen tarkoituksena on parantaa suomalaisen tieteis- ja fantasiakirjallisuuden tasoa, kouluttaa suomalaisia tieteis- ja fantasiakirjoittajia ja pyrkiä tekemään suomalaista tieteis- ja fantasiakirjallisuutta tunnetuksi niin kotimaassa kuin ulkomailla. Yhdistyksen tavoitteena on myös toimia jäsentensä taloudellisen ja ammatillisen aseman parantamiseksi.
Emerson Palmieri

Seurajoukkueura

Emerson pelasi Santosissa 18 Brasilian pääsarjaottelua 2012−2014. Hän pelasi Serie A:n Palermossa lainasopimuksella yhdeksän ottelua kaudella 2014−2015. Hän pelasi seuraavat puolitoista kautta lainalla saman sarjan AS Romassa. Siirto vakinaistettiin kahden miljoonan euron kaupalla tammikuussa 2017. Hän pelasi Romassa kaikkiaan 34 Serie A -ottelua.
Emerson siirtyi 20 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Chelseaan tammikuussa 2018. Hän pelasi kaksi ottelua Chelsean tiellä FA Cupin voittajaksi 2018. Seuraavan kauden Eurooppa-liigassa hän pelasi 11 ottelua mukaan lukien voitokas finaali Arsenalia vastaan. Valioliigassa hän pelasi ensimmäisen puolentoista kauden aikana vain 15 ottelua.

Maajoukkueura

Emerson pelasi kuusi ottelua Brasilian sijoittuessa neljänneksi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen ottelunsa Italian jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan syyskuussa 2018. Ensimmäisen varsinaisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan kesäkuussa 2019.
Georgian mafia

Historia

Melkein kaikki johtajat Venäjällä vuoden 1917 vallankumouksessa aloittivat uransa jollain tavallisten rikosten parissa. Josef Stalin oli mukana useissa ryöstöissä ml. kuuluisa pankkiryöstö kotimaansa Georgian pääkaupungissa Tbilisissä 1907. He ottivat lempinimensäkin bandiiteilta, Stalinin lempinimi oli Koba. Dzerzhinsky oli lempinimeltään Iron Felix.
Rochdalen periaatteet

Periaatteet käytännössä

Teoksessa Uusi osuuskunta – tekijöiden liike arvioidaan kriittisesti, kuinka Rochdalen periaatteet ovat toteutuneet käytännössä ja kuinka hyvin ne erottavat osuustoimintaa muista yhtiömuodoista.
Vapaaehtoisen ja avoimen jäsenyyden periaate ei todellisuudessa erottele osuuskuntia muista markkinaehtoisista yrityksistä. Muutkin yritykset ovat vapaaehtoisia. Avoimen jäsenyyden periaate ei yleensä toteudu kuin kuluttajaosuuskunnissa. Työ- ja tuottajaosuuskuntien jäseneksi pääsy vaatii tavallisesti muutakin kuin osuusmaksun maksamisen. Vapaasti voi sen sijaan hankkia pörssiyhtiöiden osakkeita pörssistä.
Jäsenten demokraattisen hallinto on osuuskuntamuodossa mahdollinen toteuttaa, mutta sen toteutuminen ei ole taattu. Asia on kiinni osuuskunnan säännöistä ja toimintatavoista. Suurissa, edustuksellista demokratiaa noudattavissa osuuskunnissa jäsendemokratian osuus pienenee. Tällaiset osuuskunnat muistuttavat osakeyhtiöitä hallintoneuvostoineen ja muine hallintoelimineen.
Itsenäisyyden ja riippumattomuuden periaate on toteutunut vaihtelevasti. Historiasta tunnetaan esimerkkejä valtioon ja puolueisiin kytketystä osuustoiminnasta mm. Itä-Euroopassa. Suomessa osuustoiminta oli pitkään jakautunut puoluekentän mukaan.
Valistuksen suhteen osuuskunnat eivät eroa muista yrityksistä, sillä kaikki harjoittavat henkilöstökoulutusta jollain tavoin.
Osuuskuntien keskinäinen yhteistyö ei eroa muista yrityksistä. Muutkin yritykset verkostoituvat ja perustavat yhteisiä intressejään puolustavia yhdistyksiä ja liittoja.
Toimintaympäristövastuu pystyy kritiikin mukaan erottamaan osuuskunnat muista yrityksistä, vaikkakin yhteiskuntavastuun periaate on kirjattu monien muidenkin yritysten arvoihin.
Aizunkoira

Ulkonäkö

Tyypillisenä japanilaisena pystykorvana rodulla ei ollut juuri erityispiirteitä, jotka olisivat erottaneet sen muista lähialueen roduista. Se oli keskikokoinen, vahvaluustoinen, vankkarakenteinen, lihaksikas ja voimakas. Raajat olivat pitkät ja kuono suippo. Korvat olivat pystyt ja häntä selän päälle kiertynyt. Karvapeite oli lyhyt ja jäykkä eikä väritys ollut tarkkaan määritelty, mutta jotkut yksilöt olivat laikukkaita valkoisella pohjavärillä.

Luonne ja käyttäytyminen

Aizunkoira oli rohkea, uskollinen ja voimakas. Se oli kuuliainen isäntäänsä kohtaan, mutta aggressiivinen kaikkia muita kädenmitan päässä olleita ihmisiä kohtaan. Vain sen omistaja pystyi pitämään sen kurinalaisena. Se osasi kuitenkin arvioida hyvin eri tilanteet ja milloin sen tuli puolustaa omistajaansa.

Alkuperä

Aizunkoira oli hyvin vanha metsästyskoira. Paljon muuta sen alkuperästä ei tiedetä, mutta Iwaten prefektuurin iwatenkoira, Miyagin prefektuurin sendainkoira ja Yamagatan prefektuurin takayasunkoira lienevät sukua sille.
Rotua käytettiin ensisijaisesti pesukarhun, karhun ja villisian metsästykseen, joita se jäljesti ryhmässä. Se oli kuitenkin myös Aizun alueen metsästäjien, maanviljelijöiden ja samuraiden vahti- ja lemmikkikoira. 1920-40-luvulla (showa-kauden alussa) se alkoi saavuttaa suosiota myös kotiseutunsa ulkopuolella. Suosio kuitenkin johti osaltaan myös sen sukupuuttoon, koska moni alkoi kasvattaa sitä haluten hyötyä sen suosiosta, mutta ei välittänyt ostaa jalostuskoiriaan kovalla hinnalla Aizun keskustasta. Säästääkseen menoissa he eivät välittäneet panostaa jalostusmateriaalin hyvään laatuun tai sukutauluihin.
Puhdasrotuisia aizunkoiria ei tiettävästi ole enää nykyisin olemassa, ja harvat mahdolliset jäljellä olevat yksilöt ovat suurella todennäköisyydellä sekoittuneet muihin japanilaisiin rotuihin, koska Aizun alueella suosituimmat metsästyskoirat ovat nykyisin kishunkoira, hokkaidonkoira ja kainkoira.

Somankoira

Somankoira, joka oli todennäköisesti aizunkoiran paikallismuunnos, oli kotoisin Soman alueelta Fukushiman prefektuurista. Toisinaan sitä pidetään erillisenä rotuna, mutta se oli joka tapauksessa hyvin samankaltainen aizunkoiran kanssa, ja näillä kahdella oli mahdollisesti sama alkuperä. Somankoirasta tiedetään vain sitä käytetyn metsästykseen, vartiointiin ja tuholaiseläinten pyydystämiseen. Se kuoli sukupuuttoon jo ennen aizunkoiraa.
Thaimaan valtaus

Tausta

Vallatakseen Malesian ja Burman Japanin sotilasjohto tarvitsi Thaimaan satamia, rautateitä ja lentokenttiä. Thait eivät kuitenkaan olleet suostuvaisia japanilaisten vaatimuksille. Thaimaa oli itsenäinen valtio ja se oli juuri kukistanut Vichyn Ranskan Ranskan–Thaimaan sodassa. Thaimaan armeija oli taisteluvalmiudessa. Tappioiden välttämiseksi japanilaisille oli ensiarvoisen tärkeää, että maihinlaskua ei vastuttettaisi.
Japanin hallitus aloitti salaiset neuvottelut Thaimaan hallituksen kanssa. Tällöin vaikutti siltä, että akselivallat olisivat voittamassa sotaa Euroopassa. Lokakuussa 1940 Thaimaan diktaattori Phibunsongkhram antoi salaisen suullisen lupauksen tukea Japanin invaasiota Malesiaan. Vastineeksi tästä salaisesta liitosta Japani lupasi Burman Shan maakunnan ja Thaimaan briteille 1909 luovutetut provinssit Malesiassa.
Phibun ei kuitenkaan ollut kovinkaan lojaali lupaustaan kohtaan jos olosuhteet muuttuisivat. Vuonna 1941 hän tiedusteli briteiltä ja amerikkalaisilta mahdollisuuksia sotilaalliseen tukeen, jos invaasio Thaimaahan toteutuisi. Kumpikaan maa ei antanut takuita, vaikkakin Britannian pääministeri Winston Churchill kannatti julkisen varoituksen antamista Japanille Itä-Aasian maiden suojelusta. 
Tämä häiritsi japanilaisten suunnitelmia ja he eivät saaneet aikaan sopimusta läpikulusta. Lopulta kenraali Hisaichi Terauchi teki päätöksen miehityslaivueen siirtymisestä Thaimaan alueelle heidän suostumuksellaan tai ilman sitä.
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet

Vastaanotto

Jeunet’n ensimmäinen englanninkielinen ohjaus sitten vuoden 1997 elokuvan Alien – ylösnousemus sai kriitikoilta hyvin varautuneen vastaanoton. The Guardian antoi elokuvalle yhden tähden viidestä ja kiteytti sen sekoitukseksi suklaata, sitruunamehua ja valkaisuainetta. Myös IndieWiren Oliver Lyttelton ihmetteli elokuvan toisiinsa yhteensopimattomia tyyli- ja sisältövalintoja. Hän näki hyvää lähinnä poikaa esittävän Kyle Catlettin ja hänen tieteestä innostunutta äitiään esittävän Helena Bonham Carterin roolitöissä, mutta piti kokonaisuutta onttona. Roger Ebert -muistosivuston Simon Abrams näki elokuvassa paljon hyvääkin ja antoi sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Umpah-pah

Umpah-pah (ransk. Oumpah-Pah) on piirtäjä Albert Uderzon ja käsikirjoittaja René Goscinnyn vuonna 1951 luoma ranskalainen sarjakuva. Umpah-pah sijoittuu 1700-luvun Pohjois-Amerikkaan. Tarinoissa seikkailevat jalo, konstailematon ja roteva intiaani Umpah-pah, joka kuuluu shava-shava-heimoon, ja hänen hienohelmainen ystävänsä, ranskalainen upseeri, kreivi Olvin Janoisin. 
Goscinny ja Uderzo tekivät viisi Umpah-pah-tarinaa vuosien 1958–1961 aikana. Ne julkaistiin aluksi belgialaisessa Tintin-lehdessä ja myöhemmin albumeina.

Historia

René Goscinny ja Albert Uderzo loivat Umpah-pahin hahmon vuonna 1951 Yhdysvaltojen markkinoille. Umpah-pah oli intiaani, joka eli noissa varhaisissa sarjakuvissa nykyaikana mutta vanhoja perinteitä kunnioittaen. Goscinny ja Uderzo tekivät kuusi englanniksi käännettyä planssia sarjakuvastaan, mutta he eivät saaneet niitä myydyksi Yhdysvaltoihin. Kaksikko piti planssit kuitenkin tallessa ja aikoi palata niihin myöhemmin. Seuraavina vuosina he tekivät yhdessä monia muita sarjoja, mutta Uderzo on kertonut, että Umpah-pah oli heille kaikkein lähimpänä sydäntä.
Belgialainen Tintin-lehti palkkasi Goscinnyn 1956, ja kaksi vuotta myöhemmin lehti pyysi häntä luomaan sarjakuvan Uderzon kanssa. Goscinny ja Uderzo herättivät Umpah-pahin henkiin, mutta tekivät siihen joitain muutoksia. He sijoittivat tarinan siirtomaavallan ajalle 1700-luvulle ranskalais-englantilaisten siirtokuntien synnyn aikaan. Sarjasta tehtiin suurimmaksi osaksi melko realistinen, mutta esimerkiksi siinä esiintyvällä Preussin armeijalla ei todellisuudessa ollut mitään osaa Amerikan valloittamisessa. Tekijät myös lisäsivät toiseksi päähenkilöksi nuoren ranskalaisupseerin nimeltä Olvin Janoisin. Umpah-pahin julkaisu aloitettiin Tintinissä 2. huhtikuuta 1958.
Goscinny ja Uderzo tekivät vajaan kolmen vuoden aikana viisi Umpah-pah-seikkailua. Ensimmäisen albumin alussa shava-shavojen heimoon kuuluva roteva Umpah-pah kohtaa nuoren ranskalaisupseerin Olvin Janoisimman. Heidän seikkailujensa juoni jatkuu luontevasti kaikkien viiden albumin läpi.
Tekijät siirtyivät Tintinistä uuteen Pilote-nuortenlehteen, ja koska sopimus kustantamon kanssa kielsi Umpah-pahin aloittamisen toisessa lehdessä, tekijät lopettivat sen ja keskittyivät Asterixiin. Umpah-pahin seikkailuissa olikin jo ollut nähtävissä paljon Asterixin huumoria, teemoja ja piirrostyyliä.
Umpah-pahia julkaistiin suomeksi ensi kerran vuosina 1973–1974 ilmestyneessä Zoom-sarjakuvalehdessä, joka ehti julkaista neljä ensimmäistä tarinaa. Sanoma julkaisi kaikki tarinat albumeina vuosina 1976–1977, jolloin myös viides seikkailu suomennettiin. Sarjan suomensivat Mary A. Wuorio ja Outi Walli.