Saale-jääkausi

Saale-jääkausi

Saaleen kuului kaksi moniosaista jäätiköitymistä, Drenthe ja Warthe, ja niiden välissä lämpimämpi Treene. Sekä Drenthe- että Warthe-jäätiköityminen muodostivat useiden päätemoreenien sarjoja, mikä viittaa siihen että niiden aikana on vuorotellut kylmempiä ja lämpimämpiä ajanjaksoja. Jääkausi on nimetty Saksassa virtaavan Elben sivujoen mukaan. Alpeilla vastaava jääkausi tunnetaan nimellä Riss (Riß), Pohjois-Amerikassa oli tuolloin puolestaan Illinois-jääkausi (Illinoian).
Saalea edelsi Holstein-lämpökausi ja se päättyi Eem-lämpökauteen eli interglasiaaliin.
Saale-jääkausi on tunnettu siitä, että jäätiköt levisivät huomattavasti laajemmalle kuin viime jääkaudella peittäen noin 30 prosenttia maapallon maa-alasta. Kauden tunnetuimmat jäätiköitymiset ovat laajempi Drenthe ja suppeampi Warthe. Jäätikkö oli laajimmillaan noin 150 000 vuotta sitten, jolloin Euroopassa oli suuria tundra- ja aroalueita. Euroopan ihminen oli ehkä neandertalinihminen, joka valmisti Acheul-käsikirveitä ja Clacton-levykirveitä. Jäätikkö levisi viime jääkautta laajemmalle, Ukrainaan asti.
Saale-jääkausi osui myöhäiskeskipleistoseenille, keskimäärin kylmälle jaksolle MIS 8-6 300 000–130 000 vuotta sitten. Saale-jääkausi oli huipussaan noin 150 000 vuotta sitten. Amerikassa jää eteni Mississippin ja Missourin risteykseen asti. Kesälämpötila laski Keski-Euroopassa yli 15 astetta.
Saale-jääkauden Drenthe-vaiheessa jää eteni sekä Amerikassa että Euroopassa edemmäs kuin Veiksel-kaudella varsinkin kaukana Atlantista olevilla alueilla. Jää levisi tällä kaudella Drenthe-vaiheessa jopa 42 leveyspiirille asti Kiovan seudulle, Alpit jäätyivät kokonaan, samoin monet Euroopan muut vuoristot kuten Hartz. Jää ulottui Gross Pampaun alueelle Saksassa. Jään rajalla olivat nykyisen Ruhrin teollisuusalueen nykyiset kaupungit Essen, Dortmund ja muita Saksan kaupunkeja, Paderborn ja Halberstadt. Leipzig ja Hannover olivat jään peitossa ja jää aivan lähellä Dresdeniä. Drenthe-vaiheelta on Saksan ja Hollannin ns. Rehburg-päätemoreeni joka syntyi Drenthe-jäätikön jo hieman kutistuttua.
Ison-Britannian samanaikainen Wolstonian-jääkausi oli suppeahko, mahdollisesti Ison-Britannian jääkentillä ja Skandinavian mannerjäätiköllä ei ollut mitään yhteyttä toisin kuin aikaisemmin kuviteltiin. Samoin Siperiassa jäätikkö ei edennyt aivan kvartäärikauden maksimiin.
Jäätikkö peitti laajan alueen Venäjän pohjoisosasta 60 leveysasteen pohjoispuolelta, ja Euroopassa jäätikkö ulottui paljon etelämmäksi. Drenthe-vaiheen jäätiköitymisraja oli suunnilleen Lontoo-Köln-Dresden-Lviv-Dneprin ensimmäinen iso mutka-Harkova-Voronezh-Volgogradista 150 km luoteeseen-Kazan-Tobolsk -Nižnevartovsk. Jää peitti myös Jenisein alajuoksun.
Warthe-vaiheen jäätiköitymisen laajuus oli jotain Veiksel-maksimin ja Drenthe-jäätiköitymisten maksimien väliltä. Warthen jääraja kulki Jyllannin niemimaan läntisestä tyvestä Berliinin ja Dresdenin välistä Wroctawiin, Varsovaan, Moskovaan ja Uchtaan ja Petshoraan. Jäätä oli tällöinkin laajoilla alueilla pohjoisessa Keski-Siperiassa. Ob-ja Jenisei-jokien suistossa oli oma jäätikköalueensa, joka ulottui rannikolta noin 400 km etelään.
Myös Warthe-jäätiköityminen joka laski lämpötilaa Drentheä hieman vähemmän, sopii kuvaan, jonka mukaan ankara jääkausi jäädyttää Venäjän sisäosia viimeisenä. Luultavasti tähän on syynä mantereen kuivuus ja se, että ankara jääkausi, joka on kylmä ja myös pitkä, ehtii levitä laajemmalle, kun jää virtaa oman painonsa takia sivulle. Tästä kertoo jään eteneminen pitkälle kielekkeenä Dnjestrin jokilaaksossa ja ehkä Donin jokilaaksossa. Saale-jääkausi ei ole Venäjällä niin laaja kuin sitä edeltävä Elster-jääkausi, mutta ulottuu Saksassa Elsteriä kauemmaksi. Elsterin ja Saalen jäätikön maksimireunat kulkevat jonkin matkaa Itä-Euroopassa rinnakkain.
Saale-jääkaudelle lähimmät suuret metsäalueet olivat Pohjois-Turkissa ja Kaukasuksen eteläpuolella. Puistotundraa kasvoi pohjoisimmillaan muun muassa Iberian niemimaan länsirannikolla, Sloveniassa, Kroatiassa, Romaniassa, Unkarissa ja Bulgariassa. Sitä oli myös Balhasjärven pohjoispuolella pienenä saarekkeena ja Itä-Siperiassa Baikaljärvestä pohjoiseen ja itään, muttei Luoteis-Siperiassa. Suurin osa Keski- ja Etelä-Eurooppaa oli tundraa, aavikkoa ja aroa, niin kuin pohjoista Aasiaakin.
Jääkausina jäätiköiden eri osat kehittyivät eri aikaan, joten ei voida olla varmoja, onko Saale-jääkausi ollut maksimissaan niin laaja kuin miltä näyttää. Jäätikkö levisi pitkälle Saale-vaiheella, koska kylmä kesti pidempään kuin esim. Veiksel-kaudella. Dneprin ja Donin jääsilmukat kehittyivät nykykäsityksen mukaan eri aikoihin, vaikka ne on monissa kartoissa merkitty Saalen suurimmaksi rajaksi. Jäätiköityminen 180 000–130 000 vuotta sitten näyttää joissain käyrissä olevan syvempi ja pitkäkestoisempi kuin edellinen.
Kautta vastaavat happi-isotooppivaiheet OIS 6-9? Laajin jäätiköityminen eli 49 leveysasteelle ulottunut Dnepr-jäätiköityminen tapahtui kautena OIS 6 tai ehkä kaudella OIS 8
Saalesta on erilaisia ajoituksia. Saale-I eli Drenthe, Odranian on ajoitettu Puolassa TL-ajoituksella 265 000–325 000 vuotta. Saale II eli Drenthe on ajoitettu 139-204.

Saale-kauden yleinen alajako

Keski-Euroopassa Saalen ajalta voidaan erottaa kolme kylmempää maksimia. Saale-jääkauden oletetaan kattavan kolme suurta 100 000 vuotta kestävää jäätiköitymisjaksoa. Saale-kausi alkoi pienillä Fühne- ja Krzanian-jäätiköitymisillä, joiden jälkeen tulivat laajat Drenthe- ja Warthe-jäätiköitymiset. Saalen varhaisvaiheessa Tanskassa kasvoi tundraa.

Fuhne-kylmäkausi

Fuhne-kylmäkaudella tundra ja maan jäätymisen aiheuttama kryoturbaatio levisivät pohjoiseen Keski-Eurooppaan, muttei luultavasti itse jäätikkö. Wackenista on löydetty ajalta peräisin olevia maalajeilla täyttyneitä jääpiikkejä. Alankomaista on löydetty muun muassa laajoja kivikerrostumia, jääpiikkien jälkiä ja muita routimismuutoksia. Muun muassa Tanskan Veljbyssä, Alankomaiden Hoogeveenistä ja Saksan Brandenburgin Prizwalkista on ajalta peräisin olevaa harvan kasvillisuuden siitepölyä, joka koostuu mäntyjen (Pinus), koivujen (Betula), pajujen (Salix), katajien (Juniperus) ja marunan (Artemisia) siitepölystä, ja osin varpukasvien (Ericales) siitepölyistä. Rossendorfista on löydetty merkkejä kaudella olleesta lämpimästä interstadiaalista, jolloin mänty ja koivu yleistyivät subarktisen koivu-pajukasvillisuuden kustannuksella.

Illinois-jääkausi

Illinois-jäätiköityminen (Illinoian) 310 000–128 000 vuotta sitten, laajimmillaan n. 160–128 000 vuotta sitten, huippu 140 000 vuotta sitten, ulottui Illinoisin osavaltion eteläosiin. Tämä vastaa Euroopan Saalea ja Rissiä. Jää peitti nykyisen Illinoisin osavaltion alasta 85 %. Kalliovuorilla oli yksittäisiä, suuria vuoristojäätiköitä. Kaudella syntyivät jään vetäytyessä mm Monican ja Jubileean-moreenit. Eteläisin Laurentidin jääkentän kohta sijaitsi Illinoisissa St. Louisin kaupungin lähistöillä. Tarkemmin sanoen, Saale-jääkautta vastaavalla toiseksi viimeisellä jääkaudella jääkenttä ulottui jopa Marionin kaupungin lähettyville leveyspiirille 37,5 °N. Ensimmäiset isot reunamuodostumat tavataan St. Louisin kaupungin läheltä. Lännempänä Saalea vastaava jäätikkö ulottui Kansas Cityyn ja viime jääkautta vastaava Sioux Cityyn.