Benedict Anderson

Elämä ja ura

Andersonin äiti oli britti ja isä irlantilainen virkamies, joka työskenteli 1930-luvulla Kiinassa Britannian hallitseman Kiinan tullilaitoksen palveluksessa. Anderson syntyi Kiinan Kunmingissa, mutta hänellä oli Irlannin kansalaisuus. Monet hänen isänsä suvusta olivat osallistuneet Irlannin itsenäisyystaisteluun. Andersonin perhe muutti Kiinasta ensin Irlantiin ja 1941 Yhdysvaltain Kaliforniaan, jossa hän kävi koulunsa. Yliopisto-opintonsa Anderson aloitti Englannissa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1957 Cambridgen yliopistossa. Tohtoriksi hän väitteli 1967 Yhdysvalloissa sijaitsevasta Cornellin yliopistosta. Hän oli tehnyt väitöskirjatutkimustaan 1960-luvun alkupuolella Indonesiassa. Vuoden 1965 vallankaappausyrityksen jälkeen Anderson julkaisi tutkimuksen kaappauksen syistä. Sen seurauksena valtaan nousseen kenraali Suharton hallinto karkotti hänet maasta. Andersonilla oli porttikielto Indonesiaan aina vuonna 1998 tapahtuneeseen Suharton syrjäyttämiseen asti.
Indonesiasta lähdettyään Anderson jatkoi työtään parin vuoden ajan Thaimaassa, minkä jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli vuonna 2002 tapahtuneeseen eläkkeelle jäämiseensä saakka eri viroissa Cornellin yliopistossa, muun muassa Indonesian tutkimusohjelman johtajana. Vuodesta 1988 hän oli kansainvälisen politiikan, hallinnon ja Aasian tutkimuksen ylimääräinen emeritusprofessori. Anderson oli vuosina 1966–1984 Indonesia-nimisen julkaisun päätoimittaja. Hänet nimitettiin 1994 American Academy of Arts and Sciences -akatemian jäseneksi.
Benedict Anderson oli pitkään tunnettu hahmo Britannian riippumattoman vasemmiston piirissä ja kirjoitti New Left Review -lehteen. Hänen veljensä on tunnettu marxilaisälykkö Perry Anderson, joka on toiminut saman lehden päätoimittajana.
Anderson kuoli 79-vuotiaana 13. joulukuuta 2015 hotellissa Indonesian Itä-Jaavan Batun kaupungissa.

Kuvitellut yhteisöt

Anderson julkaisi vuonna 1983 nationalismin ja kansankuntien rakentamisen historiaa käsittelevän teoksen Kuvitellut yhteisöt. Nationalismin alkuperän ja leviämisen tarkastelua (Imagined Communities. Reflections on the Origin and Spread of Nationalism). Siinä hän sanoi kansakuntien olevan väistämättä ”kuviteltuja yhteisöjä”, koska ne muodostuvat sellaisten ihmisten kokemasta yhtenäisyydentunteesta, jotka eivät ole koskaan tavanneet toisiaan. Andersonin määritelmän mukaan kansakunnat ovat paitsi kuviteltuja, myös alueeltaan rajallisia ja lisäksi suvereeneja, mikä tarkoittaa että ne pyrkivät korvaamaan aiemmat valtioiden pohjana toimineet ”dynastiset” järjestelmät.
Toinen Kuviteltuihin yhteisöihin sisältynyt merkittävä uusi ajatus oli Andersonin väite, että nationalismi ei syntynyt Euroopassa, vaan Amerikassa 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa Yhdysvaltojen vallankumouksen sekä Latinalaisen Amerikan valtioiden itsenäisyyskamppailun yhteydessä. Hän kutsuu Pohjois- ja Etelä-Amerikan vallankumousten johtajia nationalismin ”kreolipioneereiksi”. Andersonin mukaan ratkaisevaa nationalismin syntymisen kannalta on kirjapainokapitalismin kehittyminen ja sanomalehtien yleistyminen, koska juuri lehtiä lukeva yleisö kykenee muodostamaan kuvitellun yhteisön.
Andersonin mukaan häntä innoitti Kuviteltujen yhteisöjen kirjoittamiseen se havainto, että sekä liberalismi että marxismi olivat epäonnistuneet selitysvoimaisen nationalismia koskevan teorian kehittämisessä. Teos ilmestyi samoihin aikoihin useiden muiden englanninkielisten nationalismintutkimuksen uutta aaltoa edustaneiden merkkiteosten kanssa. Kuvitelluista yhteisöistä on sittemmin tullut yksi lainatuimmista teoksista yhteiskuntatieteellisessä ja antropologisessa tutkimuskirjallisuudessa. Käsite ”kuviteltu yhteisö” on levinnyt kirjallisuudessa laajaan käyttöön ja johtanut myös moniin Andersonin alkuperäisistä käsityksistä poikkeaviin tulkintoihin. Anderson ei esimerkiksi tarkoita, että ”kuviteltu yhteisö” olisi jotenkin vähemmän luonnollinen tai huonompi kuin ”aito yhteisö”. Andersonia pidetään usein myös nationalismin vastustajana, vaikka hän itse on sanonut suhtautuvansa siihen neutraalisti ja näkevänsä myös sen myönteiset puolet, siinä missä monet muut tunnetut nationalismin analysoijat ovat korostaneet vain kielteisiä puolia. Monista tutkijoista poiketen Anderson myös erottaa selkeästi nationalismin ja rasismin toisistaan.
Vaikka Andersonin ajatus ”kuvitelluista yhteisöistä” on saanut laajaa kannatusta, monet historiantutkijat osoittivat useita virheitä Kuviteltujen yhteisöjen sisältämistä esimerkkitapausten kuvauksista. Anderson teki teoksen vuonna 1991 ilmestyneeseen toiseen laitokseen useita korjauksia.