google/wiki40b huggingface dataset:
Kilikianpihta

Ulkonäkö

Kilikianpihta on ainavihanta puu, joka kasvaa 25–35-metriseksi. Sen runko voi tulla läpimitaltaan hieman yli kaksimetriseksi. Oksat ovat usein kohenevia ja latvus on kapean kartiomainen. Kaarna on harmaata ja aluksi sileätä, mutta halkeilee vanhemmiten levymäisesti. Silmut ovat munanmuotoisia ja pihkattomia.
Neulaset ovat kaksirivisesti ja viistosti verson kärkeä kohti. Ne ovat 20–40 millimetriä pitkiä ja 1,5–3 millimetriä leveitä, väriltään tummanvihreitä päältä ja lähes valkoisia alta. Ilmarakojuovia on 2–3 neulasten yläpinnalla ja 6–7 alapinnalla.
Kävyt ovat punaruskeita, 15–30 senttimetriä pitkiä, 4–6 senttimetriä leveitä ja muodoltaan lieriömäisiä. Käpysuomut ovat muodoltaan viuhkamaisia. Suojussuomut eivät näy käpysuomujen alta. Siemenet ovat punaruskeita ja siivellisiä. Siipi on vastapuikea ja jopa kaksi senttimetriä pitkä.

Levinneisyys

Kilikianpihta kasvaa luonnonvaraisena Lähi-idässä Turkin, Syyrian ja Libanonin vuoristoalueilla. Se viihtyy 1 000–2 100 metrin korkeudessa ja kestää enimmillään noin 23–29 celsiusasteen pakkasia.
Kamarineuvos

Kamarineuvos on Suomessa käytössä oleva arvonimi. Ruotsissa kamarineuvoksiksi kutsuttiin aiemmin kamarikollegion jäseniä.

Kamarineuvos Ruotsissa

Kustaa Vaasa perusti 1539 kuninkaallisen kamarin, jonka palveluksessa olevia johtavia virkamiehiä kutsuttiin kamarineuvoksiksi. He vastasivat toimistaan aluksi suoraan kuninkaalle ja myöhemmin valtiovarainhoitajalle, joka toimi kamarin päällikkönä. Vuoden 1634 hallitusmuoto teki kamarista kollegion, jota nimitettiin kamarikollegioksi. Sen palveluksessa oli neljä kamarineuvosta, joista kaksi oli valtaneuvoksia. Näitä kahta nimitettiin valtakunnankamarineuvoksiksi (ruots. rikskammarråd), mutta nämä virat lakkautettiin 1720. Kamarineuvosten virat lakkautettiin 1972, jolloin kollegion esimiehiä alettiin kutsua viraston johtajiksi (verkschef).

Kamarineuvoksen arvonimi Suomessa

Kamarineuvos on suomalainen arvonimi, jonka myöntää tasavallan presidentti. Se kuuluu 8. ryhmään arvonimistä suoritettavien maksujen luettelossa. Arvonimestä maksettava vero on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi on myönnetty itsenäisyyden aikana Suomen tasavallassa 105 henkilölle vuosien 1919–2013 aikana. 
Ensimmäisen kamarineuvoksen arvon itsenäisessä Suomessa sai Viipurin läänin lääninrahastonhoitaja Gustaf Timgren vuonna 1919. Televisiotoimittaja Niilo Tarvajärvi sai kamarineuvoksen arvon vuonna 1989 ja kirjailija Reino Palmroth vuonna 1982.
Marco Huck

Ura

Jugoslaviasta kahdeksanvuotiaana perheensä kanssa Saksan liittotasavaltaan Bielefeldiin muuttanut Huck aloitti kamppailu-urheilu-uransa potkunyrkkeilyn parissa, missä hän voitti full contanct -ottelumuodossa maailmanmestaruuden. Vaihdettuaan lajia normaaliin nyrkkeilyyn Huck kävi amatöörinä vain 15 ottelua, joista hän voitti jokaisen, ennen siirtymistään ammattilaiseksi Ulli Wegnerin valmennukseen suureen Sauerland-ammattilaistalliin.
Ensimmäisessä ammattilaisnyrkkeilyottelussaan 7. marraskuuta 2004 Huck tyrmäsi Pavel Cirok -nimisen tšekkiläisraakin heti avauserässä ja sama meno jatkui kahdessa seuraavassakin ottelussa. Kahden ja puolen vuoden aikana Huck otteli kaikkiaan kuusitoista ottelua, joista voitti jokaisen, ennen kuin pääsi ensi kertaa urallaan titteliotteluun. 
16. joulukuuta 2006 käydyssä Euroopan nyrkkeilyliiton EU:n-mestaruusottelussa vastaan asettui italialainen Pietro Aurino, jonka Huck tyrmäsi jo toisessa erässä. EU-vyötään Huck puolusti Ismail Abdoulia vastaan täyden ajan kestäneessä ottelussa voitolla kaikin tuomariäänin.
Toukokuussa 2007 Huck pääsi iskemään tappioitta olluta venäläistä Vadim Tokarevia vastaan pääsystä IBF-liiton maailmanmestaruusotteluun. Täydet 12 erää kestänyt ottelu tuomittiin lopulta Huckin voitoksi enemmistötuomiolla (114-114, 117-110, 117-110). IBF-liiton MM-otteluun Huck pääsi saman vuoden joulukuussa Steve Cunninghamia vastaan. Ottelu käytiin Huckin kotikaupungissa Bielefeldissä, mutta päättyi lopulta hallitsevan mestarin amerikkalaisen Cunninghamin voittoon teknisellä tyrmäyksellä Huckin kulman viskattua pyyhkeen kehään viimeisessä erässä.
Palattuaan kehään Huck iski toukokuussa 2008 voittoon Frantisek Kasanicista IBF-liiton intercontinental-vyöstä. Saman vuoden syyskuussa hän pääsi Euroopan-mestaruusotteluun Jean Marc Monrosea vastaan ja voitti kotikaupungissa käydyn ottelun sekä EM-vyön itselleen teknisellä tyrmäyksellä kahdennessatoista erässä. Hän puolusti EM-vyötään vain kuukauden kuluttua Fabio Tuiachia vastaan toisen erän tyrmäyksellä, sekä seuraavana vuonna tyrmäysvoitoilla Geoffrey Battelosta ja Vitali Rusalista. 
29. elokuuta 2009 Huck kohtasi WBO-liiton maailmanmestaruusottelussa hallitsevan mestarin, tuolloin tappioitta olleen Victor Emilio Ramírezin. Ottelu kesti täydet erät ja tuomittiin Huckin voittoon kaikin tuomariäänin.
Kritolaos

Elämä

Kritolaos oli kotoisin Faseliksesta ja eli 82-vuotiaaksi. Hän opiskeli filosofiaa Ariston Keoslaisen oppilaana, ja hänestä tuli yksi peripateettisen koulun johtajia puhujantaitojensa sekä oppineisuutensa ja moraaliopetustensa ansiosta. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, tuliko hänestä koulun johtaja välittömästi Aristonin jälkeen, koska todisteet ovat ristiriitaisia.
Kritolaoksen elämän yksityiskohtia ei tunneta kovin hyvin, ja hänen elämästään tunnetaan vain yksi tapahtuma. Ciceron mukaan ateenalaiset lähettivät hänet yhdessä akatemialaisen Karneadeen ja stoalaisen Diogenes Babylonialaisen kanssa Roomaan vuosina 156-155 eaa. esittämään vastalause Ateenalle määrätystä 500 talentin sakosta Oropoksen tuhoamisen vuoksi. Nämä kolme lähettilästä luennoivat filosofiasta Roomassa sellaisella menestyksellä, että Cato huolestui ja järjesti heidän häätönsä kaupungista.

Filosofia

Kritolaos oli yleisesti lojaali peripateettisen koulun perinteisille opetuksille, mutta joissakin asioissa hän esitti edeltäjistään poikkeavia opetuksia. Hän esimerkiksi katsoi, että nautinto oli pahaa ja että sielu koostuu eetteristä. Olemassaolon päättyminen oli hänelle täydellisyyden saavuttamista luonnollisessa elämässä, ja se sisälsi sekä sielun ja ruumiin hyveet että kaikki ulkoiset hyvät asiat. Cicero sanoi teoksessaan Keskusteluja Tusculumissa, että sielun hyveet olivat hänestä täysin ylivertaisia muihin hyviin asioihin verrattuna ("tantum propendere illam bonorum animi lancem").
Kritolaos puolusti peripateettista käsitystä kaikkeuden ikuisuudesta ja ihmiskunnan tuhoutumattomuudesta stoalaisia vastaan. Asioiden luontaisessa järjestyksessä ei tapahtunut hänelle havaittavia muutoksia; ihmiskunta jatkaa elämäänsä luonnolta saamiensa kykyjen mukaan, eivätkä yksittäiset paheet, vaikka ovatkin kohtalokkaita yksilöille, voi vahingoittaa kokonaisuutta. Aivan kuten on absurdia olettaa, että ihminen olisi vain maasyntyinen, samoin olisi mahdotonta ajatella hänen tuhoutuvan lopulta. Maailman, ikuisen järjestyksen ilmentymänä, täytyy itsessään olla ikuinen.
Galeries Lafayette Haussmann

Galeries Lafayette Haussmann on ranskalaisen tavarataloyrityksen Galeries Lafayetten lippulaivatavaratalo Pariisissa, Ranskassa, lähellä Palais Garnieria. Siinä on kymmenen kerrosta. Se avattiin vuonna 1896. Tavaratalon toinen rakennus tunnetaan kupolinsa vuoksi myös nimellä Magasin Coupole. Tavaratalon valikoimissa muotitalojen mallistoja niin naisille, miehille kuin lapsillekin. Magasin Coupolen rakennuksesta löytyy kaikkea muuta paitsi miesten vaatteita, jotka löytyvät viereisestä Lafayette Hommesta. Lafayette Hommen toisessa kerroksessa on lisäksi ruokaosasto Lafayette Gourmet.

Historia

1893 Theophile Bader ja hänen serkkunsa Alphonse Kahn avasivat muotitalon pienessä liikkeessä Lafayette ja Chaussée d'Antin -katujen kulmalla. 1896 he ostivat kokonaisen tavaratalon rue La Fayette nro 1:ssä, ja vuonna 1905 rakennukset nro 38, 40 ja 42, boulevard Haussmannin rakennuksen ja nro 15:tä rue de la Chaussée d'Antinilta.
Theophile Bader palkkasi Georges Chedannen ja hänen oppilaansa Ferdinand Chanut'n suunnittelemaan Haussmannin tavaratalolle tilat. Heidän suunnittelemansa lasinen ja teräksinen kupoli sekä Art Nouveau -portaikot rakennettiin vuonna 1912.
Cyrillus Kreek

Cyrillus Kreek (1889–1962) oli virolainen säveltäjä. Hän oli merkittävässä roolissa, kun Viroon on kehitettiin ammattimaisesti toimivaa musiikkialaa. Hänen oleellisin tuotantonsa on tyyliltään hengellisestä musiikkia, vaikkakin monet hänen säveltämänsä laulut ovat arvostettua kuoromusiikkia. Myös merkittäväksi virolaisen musiikkihistorian sävellykseksi laskettava Requiem on Kreekin luoma.
Kreek opiskeli Pietarin konservatoriossa ja asui lähes koko elämänsä ajan Haapsalussa. Siellä hän teki koulutyötä, johti kuoroa ja tutki kansanmusiikkia, millä oli oma vaikutuksensa hänen sävellyksiinsä. Kreekin arkistoissa on noin 6 000 kansanlaulua ja yli 500 itse tehtyä kansanlaulusovitusta. Kreekin musiikillinen ajattelu lähtee laulullisesta näkökulmasta.
Piinaavat hetket

Juoni

Frank Conner (Garcia) on sanfranciscolainen poliisi, jonka nuori poika sairastaa leukemiaa. Sairaus on edennyt jo niin pitkälle, että hän tarvitsee luuydinsiirron selviytyäkseen. Kun lääkärit etsivät sairaalan potilastietokannasta sopivia luovuttajia, selviää, että näitä on vain yksi; elinkautista vankeustuomiota kärsivä paatunut murhaaja Peter McCabe (Keaton). Conner lähtee tapaamaan häntä vankilaan mutta McCabe ei ole kiinnostunut luovuttajaksi. Vähän ajan päästä hän kuitenkin suostuu mutta sillä ehdolla, että Conner lupaa järjestää hänelle paremmat olot ilman tiukkoja vankilarutiineja. Conner suostuu muitta mutkitta, mutta McCabe vain bluffaa; hänellä ei ole aikomustakaan mennä leikkaukseen, vaan päättää käyttää tilannetta hyväkseen ja paeta. Hyvin suunniteltu pako onnistuukin ja leikkauspöydällä McCabe pääsee vapauteen ja aloittaa välittömästi ihmisten lahtaamisen. Epätoivoisen Connerin on samanaikaisesti saatava McCabe kiinni elävänä ja estää poliiseja tappamasta tätä.
Whitecross

Historia

Whitecross on voittanut kolme GMA Dove -palkintoa: kaksi kategoriassa "hard music album of the year" albumeillaan Triumphant Return (vuonna 1990) ja In the Kingdom (vuonna 1992) ja yhden "Come unto the Light" -kappaleestaan albumilta Unveiled kategoriassa "hard music recorded song of the year" vuonna 1995.
Vuonna 1998 laulaja Scott Wenzel piti kahden vuoden tauon, ja meni lähetystyöhän Etelä-Amerikkaan. Tämän vuoksi Whitecross vietti hiljaiseloa. Seitsemän vuoden aikana yhtye ei ollut juuri toiminnassa, lukuun ottamatta muutamaa paluukonserttia, joissa olivat mukana sekä Wenzel että Carroll vuonna 2002.
Vuonna 2005 Wenzel ja Carroll palasivat Whitecrossiin, ja äänittivät albumin Nineteen Eighty Seven. Albumi sisältää yhdeksän kymmenestä ensimmäisen albumin Whitecross kappaleesta uudelleen äänitettynä sekä "You're Mine" ja "Love on the Line" -kappaleet, joista jälkimmäistä ei aiemmin ole julkaistu cd:llä. Lisäksi albumilla on Rex Carrollin uusi pelkästään soittimellinen kitarakappale.
Whitecross suunnittelee äänittävänsä uutta musiikkituotantoa cd:tä varten. Rex Carroll taas saattaa julkaista kitarasoolo-cd:n.
Sulfamiinihappo

Käyttö

Sulfamiinihappoa käytetään muun muassa orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa, erityisesti sulfonoinneissa. Se reagoi muun muassa alkoholien kanssa muodostaen alkyyliammoniumsulfaattisuoloja. Aine kykenee sulfonoimaan myös aldehydejä. Suurin käyttö orgaanisessa synteesissä on makeutusaineiden natriumsyklamaatin ja asesulfaami K:n valmistus.
Sulfamiinihappoa käytetään myös puhdistusaineena, muun muassa karbonaattisaostumien poistoon ja metallipintojen kiillottamiseen. Muita käyttökohteita ovat sellun valkaisu, nitriittien hävitys ja kvantitatiivinen analyysi, standardina happo-emästitrauksissa ja kloorin vesiliuosten stabilisoiminen.
Artturi Laakso

Artturi Verneri Laakso (ent. Adamsson, 26. lokakuuta 1893, Hollola – 22. syyskuuta 1976, Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Artturi Laakso aloitti uransa eri teattereissa, muun muassa Viipurissa ja jatkoi Helsingin kaupunginteatterissa. Myöhemmin hän esiintyi myös suositussa Radioteatterissa. Laakson elokuvaura alkoi varsin myöhään, 44-vuotiaana.
Artturi Laakson nuorempi veli oli näyttelijä Uuno Laakso. Laakson vaimo oli näyttelijä Elsa Turakainen. Laakso esiintyi noin viidessäkymmenessä elokuvassa vuosien 1937–1973 aikana, enimmäkseen pienissä sivurooleissa. Hän on esiintynyt myös valistusfilmeissä. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.
Iheb Mbarki

Ura

Mbarki aloitti ammattilaisuransa CA Bizertinissa kaudella 2009–2010. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi neljän vuoden sopimuksella ranskalaiseen Évianiin. Mbarki pelasi kuitenkin vain yhden kauden, jonka aikana hän pelasi 18 sarjaottelua Ranskan pääsarjassa.
3. heinäkuuta 2013 Mbarki siirtyi Espéranceen.

Maajoukkueura

Mbarki pelasi ensimmäisen maaottelunsa 15. elokuuta 2012 ystävyysottelussa Irania vastaan.
Alusvesi

Alusvesi on kesällä järvissä harppauskerroksen alapuolella olevaa vettä. Harppauskerroksen päällä on päällysvesi.
Ansekülan majakka

Historia

Aimmin, ennen toista maailmansotaa merimerkkinä oli Ansekülan kirkon torni jonka saksalaiset tuhosivat poistuessaan vuonna 1944. Neuvostoliittolaiset sotilaat rakensivat 22 metriä korkean majakan kirkon paikalle vuonna 1952 tai 1953. Majakan torni on nelikulmainen ja se on väriltään alaosasta valkoinen ja ylempää on musta. Sen korkeus merenpinnasta oli 33 metriä, mutta sitä on korotettu useita kertoja puiden kasvamisen vuoksi. Vuonna 1961 valon korkeus oli 35 metriä meren pinnasta, vuonna 2006, valo oli korotuksen jälkeen 44,1 metriä meren pinnasta. 
Ansekülan-majakka on 3128 metrin päässä Lõun majakasta, joka myös sijaitsee Sõrven niemimaan länsipuolella.
Paine

Paineen olemus

Kineettisen kaasuteorian mukaan kaasun paineen synty aiheutuu hiukkasten (atomit, molekyylit yms.) törmäilystä pintaan. Törmätessään ne antavat pintaan liikemääräimpulssin, jonka ansiosta kappale alkaisi liikkua partikkeleista poispäin. Esimerkiksi ilmakehässä oleva esine ei lähde liikkumaan mihinkään suuntaan, koska sen joka puolella on ilmamolekyylejä, jotka kaikki tönivät sitä poispäin ja kumoavat toistensa vaikutuksen.
Jos tämän ilmakehässä olevan kappaleen sisällä ei olisi ilmamolekyylejä niin tiheästi kuin sen ympärillä, ei sisällä olevien molekyylien kappaleen seinämien sisäpintoihin aiheuttama paine pystyisi kumoamaan ulkopuolella olevien ilmamolekyylien aiheuttamaa painetta, jolloin kappale puristuisi kasaan, jos seinämät eivät kestäisi paine-eron aiheuttamaa voimaa.

Ylipaine ja alipaine

Jokapäiväisessä kielenkäytössä paineella tarkoitetaan toisinaan ylipainetta tai alipainetta, eli erotusta ympäröivän ilmakehän paineeseen. Monet paineen mittausmenetelmät, kuten U-putki, mittaavat juuri tätä erotusta. Mm. autonrenkaiden paine ilmoitetaan ja mitataan edelleen säännöllisesti ylipaineena. Nk. absoluuttista painetta voidaan tarvittaessa merkitä mittayksikön alaviitteellä ”abs”.

Ylipaine

Ylipaine tarkoittaa kohteen suurempaa painetta verrattuna ympäristöön. Kohde voi olla eristetty ympäristöstään, jolloin ylipaine säilyy. Esimerkiksi kaasupullossa voidaan säilyttää kaasua ylipaineessa. Tällöin kaasu vie pienemmän tilan kuin normaalipaineessa. Ylipaineventtiili (yleinen nimitys myös varoventtiili) avautuu, kun suljetun tilan paine kohoaa säädetyn rajan yli verrattuna ulkoiseen paineeseen.
Eristämätöntä ylipainetta voi olla kaasuvirtauksissa. Rajaamaton ylipaine pyrkii normalisoitumaan siten, että kohteesta virtaa ympäristöön kaasua kunnes erot tasoittuvat (saturaatio).
Lääketieteessä tunnetaan ylipainehengitys vaativana tehohoitomuotona.

Alipaine

Alipaine tarkoittaa kohteen pienempää painetta verrattuna ympäristöön. Kohde voi olla eristetty ympäristöstään, jolloin alipaine säilyy. Eristämätöntä alipainetta voi olla kaasuvirtauksissa. Rajaamaton alipaine pyrkii normalisoitumaan siten, että ympäristöstä virtaa kaasua kunnes erot tasoittuvat (saturaatio).
Alipaineventtiili on tekninen turvalaite, joka avautuu, kun suljetun tilan paine laskee säädetyn rajan alle verrattuna ulkoiseen paineeseen.
Putkiposti toimii alipaineella.

Staattinen paine

Staattinen paine on paine, jonka fluidi kohdistaa ollessaan paikallaan.
Yläpihan tila

Yläpiha on 1600-luvulta periytyvä sukutila Sivakan kylässä Valtimolla. Tilalla harjoitetaan maa- ja metsätaloutta sekä hoidetaan kylän perinnemaisemaa. Yläpiha on arvokas kulttuuriympäristö rakennusperintönsä ja komeiden kaukonäkymien johdosta. Pihapiirin vanhoissa hirsirakennuksissa toimii mm. kesäkahvila, tilamyymälä ja kotimuseo.
IHI Corporation

Historia

Ishikawajiman telakka perustettiin vuonna 1853, mikä muuttui vuonna 1889 Ishikawajima Shipbuilding and Engineering Companyksi. Vuonna 1907 perustettiin Harima Dock Company. Ishikawajiman ja Hariman autojenvalmistus muodosti oman yrityksen, josta myöhemmin syntyi Isuzu.
Vuonna 1960 perustettiin Ishikawajima-Harima Heavy Industries (IHI) yhdistämällä Ishikawajima ja Harima. IHI yhdistyi sotalaivojen valmistamiseksi Sumitomo Heavy Industriesin kanssa, jolloin luotiin Marine United.
Taipalsaaren onnettomuus 1991

Taipalsaaren onnettomuus 1991 tapahtui kun seitsemän Karjalan prikaatin varusmiestä hukkui BTR-60 -miehistönkuljetusvaunulla 14. kesäkuuta 1991 matkalla Taipalsaaren ampuma-alueen rannasta Kyläniemeen. Onnettomuus johtui vaunun kuormaamisesta peräpainoiseksi ja siitä, että moottorin jäähdytysöjyn venttiili oli suljettu, jolloin vaunun moottoriöljy kuumeni niin paljon, että vaununjohtaja määräsi luukkuja avattavaksi. Luukut avattiin useampaan kertaan, minkä jälkeen ajaja pyysi lupaa käyttää vaunun ruumapumppua moottoritilaan päässeen veden poistamiseksi. Lupa pumpun käyttöön annettiin. Veden pääseminen vaunuun johti lopulta sen uppoamiseen kello 20.05, 20 minuuttia vesillelähdön jälkeen. Hetkeä ennen vaunun uppoamista sen moottoritilasta purkautui voimakkaasti höyryä, minkä jälkeen vaunu upposi hyvin nopeasti perä edellä.
Lappeenrannan aluehälytyskeskus sai ilmoituksen onnettomuudesta kello 20.11. Hälytyksen seurauksena paikalle lähti poliisi, sairasautoja, palokunnan ja puolustusvoimien sukeltajia, sekä seitsemän yksityistä alusta. Puolenyön jälkeen varmistui, että vaunuun oli jäänyt loukkuun seitsemän miestä. Onnettomuusvaunu löydettiin vedenalaisella videokameralla kahdelta aamuyöllä 15. kesäkuuta, ja vaunu saatiin hinatuksi rantaan 16. kesäkuuta.
Neljä onnettomuuden uhreista löydettiin vaunun sisältä, ja viimeinen uhreista löydettiin 2. heinäkuuta 1991. Kaikkien onnettomuuden uhrien kuolinsyyksi määritettiin hukkuminen.
Tutkintaselostuksessa turmaan vaikuttaneiksi syiksi laskettiin peräpainoisuuden lisäksi miehistön puutteellinen koulutus vesistöajossa vesipumppujen toiminnan ja vuototilanteen seurannan osalta, varomääräysten epäselvyys, vesistöajopätevyysmerkinnän puuttuminen ajoluvasta sekä kantahenkilöstön virheellinen toiminta.
Laodameia (Akastoksen tytär)

Laodameia (muinaiskreikaksi Λαοδάμεια) oli kreikkalaisessa mytologiassa Akastoksen tytär ja Protesilaoksen puoliso.
Protesilaoksen kuoltua Troijan sodassa ensimmäisenä kreikkalaisena, Laodameia murtui suruunsa. Jumalien tuli häntä sääli, ja Hermes toi Protesilaoksen tämän luokse Haadeesta. Kolmen tunnin kuluttua Protesilaos kuitenkin palautettiin takaisin kuolleiden valtakuntaan, eikä Laodameia voinut kestää miehensä menettämistä uudemman kerran. Yhden version mukaan hän pisti itsensä kuoliaaksi; toisen mukaan hän valmisti miehensä vahapatsaan ja pyhitti itsensä sille. Tällöin kuitenkin hänen isänsä Akastos, jonka palvelija oli hälyttänyt paikalle, päätti lopettaa tämän ja poltatti patsaan ja tyttärensä sille uhraamat lahjat roviolla. Suruissaan Laodameia heittäytyi samaan rovioon ja kuoli itsekin.
HMS Adamant (A164)

Valmistus

Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta. Sen köli laskettiin 18. toukokuuta 1939 telakkanumerolla 1023, ja se laskettiin vesille 30. marraskuuta 1940. Alus valmistui 28. helmikuuta 1942.
Alus kykeni huoltamaan saman aikaisesti yhdeksää sukellusvenettä ja majoittamaan näiden veneiden miehistöt.

Palvelus

Alus sijoitettiin palvelukseenotettaessa Itäiseen laivastoon Colomboon emälaivaksi 4. sukellusvenelaivueeseen, johon kuului yhdeksän T-luokan sukellusvenettä sekä HMS Rorqual. Alus oli tehtävässä huhtikuusta 1943 huhtikuuhun 1945, jolloin se siirtyi laivueen kanssa Fremantleen Australiaan.
Vuonna 1950 alus palasi Britanniaan, jossa se oli vuoteen 1954 saakka reservilaivaston komentajan lippulaivana Portsmouthissa. Tehtävässä ollessaan alus osallistui 1953 kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten yhteydessä pidettyyn laivastokatselmukseen.
Lokakuussa 1954 alus siirrettiin 3. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Rothesaynlahdelle, missä se oli aina lokakuuhun 1957 saakka. Alus siirrettiin Faslaneen, missä se oli vuoteen 1962 asti. Vuoden 1964 alussa alus siirrettiin 2. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Devonportiin, ja maaliskuussa 1966 alus sijoitettiin poistolistalle. Syyskuussa 1970 alus saapui Inverkeithingiin romutettavaksi.
Ippolit Myškin

Ippolit Nikititš Myškin (ven. Ипполи́т Ники́тич Мы́шкин, 3. helmikuuta 1848 Pihkova – 7. helmikuuta 1885 Pähkinälinna) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Ippolit Myškin oli kirjurina työskennelleen aliupseerin ja maaorjatalonpoikaisnaisen poika. Hän opiskeli armeijan kirjureita valmistaneessa Pihkovan kantonistikoulussa ja Pietarin sotakoulussa. Vuosina 1864–1868 hän toimi armeijan topografina Pietarissa ja hallituksen kirjurina Moskovassa. Armeijasta erottuaan hän suoritti kotiopettajan tutkinnon, työskenteli kirjurina ja lehtimiehenä.
Vuonna 1873 Myškin hankki Moskovasta kirjapainon, jossa hän keväällä 1874 painoi Porfiri Voinaralskin tuella narodnikkien kiellettyä propagandakirjallisuutta. Painetut arkit lähetettiin Saratoviin Johannes Pelkosen suutarinverstaaseen sidottaviksi. Saratovin verstaan ja Moskovan kirjapainon paljastuttua Myškin pakeni ulkomaille. Vuonna 1875 hän palasi Venäjälle ja matkusti Viljuiskiin vapauttamaan Nikolai Tšernyševskiä. Epäonnistuneen vapautusyrityksen jälkeen Myškin pidätettiin ja lähetettiin Pietariin, jossa hänet suljettiin Pietari-Paavalin linnoitukseen.
Myškin oli yksi narodnikkeja vastaan nostetun ns. 193:n oikeudenkäynnin pääsyytetyistä. Oikeudenkäynnin aikana hän piti laajaa huomiota herättäneen vallankumouksellisen puheen. Tammikuussa 1878 Myškin tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Harkovan läänin Novobelgorodskin keskusvankilassa hän teki epäonnistuneen pakoyrityksen ja löi vanginvartijaa tarkoituksenaan hankkia kuolemantuomio. Oikeudenkäynnin sijasta hänet pahoinpideltiin ja siirrettiin Novoborisoglebskin vankilaan. Vuonna 1880 Myškin lähetettiin Siperiaan Karan pakkotyövankilaan. Vuoden 1882 alussa tuomiota kovennettiin 15 vuoden pakkotyörangaistuksella Myškinin Irkutskin vankilassa Lev Dmohovskin hautajaisissa pitämän puheen johdosta.
Huhtikuussa 1882 Myškin pakeni Karan pakkotyövankilasta, mutta jäi kuukauden kuluttua kiinni Vladivostokissa, jossa hän yritti astua ulkomaiseen laivaan. Hänet palautettiin Karaan, jossa hän osallistui vankien nälkälakkoon. Vuonna 1883 Myškin lähetettiin Pietariin Pietari-Paavalin linnoitukseen. Elokuussa 1884 hänet siirrettiin Pähkinälinnan vankilaan, jossa hän yritti hankkia kuolemantuomion heittämällä vanginvartijaa lautasella. Tammikuussa 1885 Myškin tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin.