google/wiki40b huggingface dataset:
Ottorino Respighi

Ottorino Respighi (9. heinäkuuta 1879 Bologna – 18. huhtikuuta 1936 Rooma) oli italialainen säveltäjä.
Respighi opiskeli Bolognassa viulunsoittoa ja sävellystä. Opettajista erityisesti Giuseppe Martucci (1856–1909) antoi hänelle herätteitä uuteen italialaiseen soitinmusiikkiin, vastapainoksi vallitsevalle italialaiselle oopperalle. Vuonna 1900 hän matkusti orkesterin muusikkona oopperavierailulle Pietariin, missä sai opetusta Nikolai Rimski-Korsakovilta, jonka luo hän palasi vielä uudestaan 1902. Rimski-Korsakov vaikutti ratkaisevasti hänen loistavaan, värikkääseen soitinnustaitoonsa. Respighi opiskeli jonkin aikaa myös Berliinissä, missä tutustui Max Bruchiin ja Ferruccio Busoniin. Vuodesta 1913 hän toimi sävellyksenopettajana Rooman Santa Cecilia –akatemiassa ja 1924–1926 sen johtajana.
Respighi meni 13. tammikuuta 1919 naimisiin itseään viisitoista vuotta nuoremman sävellyksenoppilaansa Elsa Olivieri-Sangiacomon kanssa. Hän muun muassa viimeisteli aviomiehensä keskeneräisen oopperan Lucrezia, perusti Respighi-säätiön ja oli läsnä edesmenneen säveltäjän 100-vuotistilaisuudessa 1979.
Muiden samaan sukupolveen kuuluneiden italialaissäveltäjien tavoin Respighi kaipasi uudistusta, joka avaisi näkymiä aikansa eurooppalaisiin virtauksiin. Hän ei kuitenkaan kuulunut kaikkein radikaaleimpiin uudistajiin. Respighin ensimmäiseen ja parhaaseen luomiskauteen liittyvät hänen yhteytensä ranskalaiseen impressionismiin, sekä mieltymys Richard Straussin innoittamaan tietoiseen soinnilliseen sensualismiin ja välittömään ilmaisuun.
Respighin musiikin runollisuus, joka ilmenee jo oopperassa Semirama (ensiesitys Bolognassa 1910), löysi lopullisesti viimeistellyn muotonsa sinfonisessa runossa Fontane di Roma (Rooman suihkulähteet, 1916), joka saavutti suuren menestyksen Arturo Toscaninin johdolla. Teoksessa on kuultavissa loistavien sointikuvien rinnalla intiimejä, herkkiä jaksoja, jonkalaisia hän kehitteli edelleen myöhemmissä, kevyemmin ja pidättyvämmin luonnehdituissa teoksissaan kuten I pini di Roma (Rooman pinjat, 1924) tai Trittico Botticelliano (Botticelli-triptyykki, 1927). Respighia on hyvin osuvasti luonnehdittu italialaisen maiseman sävelmaalariksi.
Silloinkin kun Respighi käytti luomistyönsä lähteinä gregoriaanista kirkkolaulua tai renessanssimusiikkia, hän piti kiinni ensimmäisten menestysteostensa tyylistä eikä sen vuoksi tullut seuranneeksi myöhempää yleiseurooppalaista kehitystä. Hän pysytteli tuotannossaan kapea-alaisena, mutta taidoiltaan tunnustettuna säveltäjänä. Hänen soitinmusiikkiansa, kamarimusiikki mukaan luettuna, on pidetty yleisesti kiinnostavampana kuin näyttämömusiikkia.
Respighi vieraili Helsingissä vuonna 1933. Sinfoniakonsertin lisäksi hän johti Suomalaisessa Oopperassa oopperansa Maria Egyptiläinen.
Siméon Denis Poisson

Siméon Denis Poisson (21. kesäkuuta 1781 – 25. huhtikuuta 1840) oli ranskalainen tiedemies, matemaatikko ja fyysikko, joka keksi Poissonin-jakauman ja P-ja S-aaltojen olemassaolon vuonna 1829.
Herbert Wimmer

Herbert "Hacki" Wimmer (s. 9. marraskuuta 1944) on saksalainen jalkapalloilija. Hän saavutti viisi kansallista mestaruutta sekä kaksi UEFA Cupia seurajoukkueensa Borussia Mönchengladbachin mukana. Hän voitti maailmanmestaruuden 1974 ja Euroopan-mestaruuden 1972 Saksan liittotasavallan joukkueessa.
Hän aloitti hyökkääjänä, mutta Mönchengladbachissa hänen roolikseen vakiintui varmistaa joukkueen pelintekijätähden Günter Netzerin selusta. Wimmerin fyysinen kestävyys toi hänelle lempinimen rautakeuhko, kun hän ei koskaan näyttänyt uupuvan keskikentän uurastuksesta huolimatta. Vuosien 1966 ja 1978 välillä hän pelasi 366 Bundesliiga-ottelua Borussia Mönchengladbachissa ja teki niissä 52 maalia.
Vuosien 1968 ja 1976 välillä Wimmer edusti Länsi-Saksan maajoukkuetta 36 kertaa; maalintekoon hän ylsi neljästi. Länsi-Saksan riveissä hän saavutti Euroopan mestaruuden 1972. Hän teki toisen maalin lukemiin 3–0 päättyneessä finaalissa Neuvostoliittoa vastaan. MM-kotikisoissa 1974 Wimmer mahtui kokoonpanoon kahdessa ottelussa.
MOS 6581

MOS 6581 ja 8580, yhteiseltä kutsumanimeltään SID (Sound Interface Device), ovat Robert Yannesin suunnittelemia ja MOS Technologyn valmistamia kotimikrojen äänipiirejä, joita on käytetty Commodore 64- ja 128 -tietokoneissa. Tietokonepelimusiikin kehitys oli 1980-luvulla vahvasti sidoksissa SID-piireihin. Tunnettuja SID-musiikin säveltäjiä peliteollisuudessa olivat esimerkiksi Ben Daglish, Martin Galway, Rob Hubbard, Jeroen Tel ja David Whittaker. SID-musiikki on jatkanut elämäänsä demoscene-harrastajien parissa.
Piirille on haettu patentti: 4,677,890

Triviaa

Äänenvoimakkuuden muutos aiheuttaa pienen poksahduksen, jonka suuruus riippuu muutoksesta. Muusikot oivalsivat, että tätä ominaisuutta voidaan käyttää sämplätyn äänen tuottamiseen, joskin rajallisen muistikapasiteetin takia tämä oli lähinnä hyödyllinen yksittäisille lyhyille äänisämpleille ja esimerkiksi rumpuäänille. Vaikka näytetarkkuus on rajattu neljään bittiin, se on usein riittävän laadukas. Uudemmissa C64-malleissa tosin tämä "virhe" korjattiin, ja sämplet kuuluvat liian hiljaisena (riippuu siis laitteesta kuuluvatko esimerkiksi pelien Skate or Die!, Arcade Classics ja Netherworld musiikit oikein).
Jotkin kasettiaseman kanssa käytettävät turbo-ohjelmat kaiuttavat myös kasetilta tulevan datan SID-piirin volyymirekisteriin. Tätä käytettiin kasettiaseman azimuth-kulman säätämiseen.
Harrislee

Historia

Ensimmäinen maininta Harrisleesta on Schleswigin tuomiokapitulin dokumentissa vuodelta 1352. Kunnan alueella on asuttu jo paljon aiemmin, mistä on todisteena kolme suurta kivihautaa eli dolmenia. Megaliittiperinteeseen kuuluvat dolmenit sijaitsevat Ellundiin ja Wasserslebeniin johtavien teiden varsilla.
Kun Schleswigin herttuakunta (Herzogtum Schleswig) liitettiin Preussiin vuonna 1864, Handewittin seurakuntaan (Kirchspiel Handewitt) kuuluneesta Harrisleesta tuli itsenäinen maalaiskunta. Sitä ympäröivät maalaiskunnat Niehuus, Fröslee, Ellund ja Handewitt sekä Flensburgin kaupunki. Vuoden 1920 rajankäynnissä Harrisleesta tuli rajakunta, Fröslee jäi tuolloin Tanskan puolelle. Vuonna 1928 Harrislee sai oman kirkon.
Tiiliteollisuus oli aikoinaan merkittävä elinkeino Harrisleessa. Nykyisen kunnan alueella on toiminut samanaikaisesti jopa kuusi tiilitehdasta. Viimeisenä lopetettiin Ochsenwegin tehdas kunnan lounaisosassa vuonna 1970. Kaakkoisessa Harrisleefeldissa oli kaksi tiilitehdasta, vuoden 1900 tienoilla kyseinen alue kasvoi yhteen voimakkaasti teollistuneen Flensburger Nordstadtin kanssa.
Toisen maailmansodan jälkeen rajakauppa voimisti Harrisleen talouselämää. Ochsenwegissa sijaitsi laaja teollisuusalue, jossa erityisesti useat tanskalaisyritykset hoitivat Saksan liiketoimintojaan. 1960-luvulta alkaen Harrisleen väestömäärää on kasvattanut eritoten muuttoliike Flensburgista ja kunnasta on kehittynyt Flensburgin lähiö.

Talous, liikenne ja kulttuurielämä

Harrisleen erikoisuutena ovat niin kutsutut rajasupermarketit (Grenzsupermärkte). 1980-luvun alusta alkaen ne ovat verraten huokeine hintoineen olleet Skandinaviasta saapuneiden matkailijoiden suosiossa. Eritoten alkoholi- ja tupakkatuotteet ovat houkutelleet asiakkaita pohjoisesta.
Harrislee sijaitsee moottoritie A 7 varrella. Kunnasta on säännöllinen linja-autoyhteys paitsi Flensburgiin, myös Tanskan puolelle Padborgiin.
Harrisleessa on saksankielisen koulun ohella kaksi tanskalaista koulua, Harreslev Danske Skole ja Kobbermølle Skole. Kunnassa on myös tanskalainen harrastelijateatteri Harreslev Amatørscene. Kunnan tunnetuimmat urheiluseurat ovat TSV Nord Harrislee sekä tanskalainen Verein HKUF (Harreslev-Kobbermølle Ungdomsforening e.V.). Hallitseva laji on käsipallo.
Saksankielisten evankelisen ja katolisen kirkon lisäksi Harrisleessa on tanskalainen evankelinen kirkko. Harrisleessa on kaksi museota: Industriemuseum Kupfermühle e.V. ja Kobbermølle Museum. Erholungswald Wassersleben eli Klueser Wald on puolestaan suosittu virkistysalue.
MAC-osoite

MAC-osoite (Media Access Control) on verkkosovittimen ethernet-verkossa yksilöivä osoite. Se on useimmiten fyysisesti kirjoitettu jo tehtaalla kortille, mutta sitä voi myös vaihtaa ohjelmallisesti jälkikäteen. Osoite koostuu kuudesta kaksinumeroisesta heksadesimaalisesta luvusta, joista kolme ensimmäistä on valmistajan itselleen varaama etuliite ja kolme jälkimmäistä on juokseva sarjanumero.
Erityisiä MAC-osoitteita käytetään multicast-lähetysten välittämiseen. Niitä kutsutaan multicast-ryhmiksi.
RARP muuntaa MAC-osoitteet IP-osoitteiksi ja ARP päinvastoin.
Löytynlampi (Keuruu, Häkkiskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Kareispuron valuma-alueeseen (35.629) se kuuluu.
Adiponitriili

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä ja ihoa. Kuumentuessaan tai palaessaan muodostaa hyvin myrkyllistä syaanivetyä.
Levenšteinin etäisyys

Kahden merkkijonon välinen Levenšteinin etäisyys eli editointietäisyys on pienin määrä operaatioita, joiden avulla toinen merkkijono voidaan muuttaa toiseksi. Sallittuja operaatioita ovat tavallisimmin yhden merkin lisääminen, poistaminen tai korvaaminen muulla merkillä. Joskus sallitaan myös kahden vierekkäisen merkin paikan vaihtaminen.
Editointietäisyyden käsitteen esitti venäläinen matemaatikko Vladimir Levenštein vuonna 1965. Siitä on hyötyä sovelluksissa, joiden pitää selvittää, miten lähellä toisiaan annetut merkkijonot ovat, esimerkiksi oikeinkirjoituksen tarkistimissa tai DNA-sekvenssien vertailussa.
Editointietäisyyden erikoistapaus on Hammingin etäisyys, missä merkkijonot ovat samanpituisia ja vain merkkien korvaaminen on sallittua.

Algoritmi

Levenšteinin etäisyyden laskeva dynaamisen ohjelmoinnin algoritmi käyttää (n + 1) × (m + 1) -kokoista matriisia, missä n ja m ovat merkkijonojen pituudet. Alla on funktion LevenshteinDistance pseudokoodi. Funktio saa syötteeksi kaksi merkkijonoa, str1, jonka pituus on lenStr1, ja str2, jonka pituus on lenStr2, ja laskee niiden välisen editointietäisyyden.
int LevenshteinDistance(char str1[1..lenStr1], char str2[1..lenStr2])
   // d on taulukko, jossa on lenStr1+1 riviä ja lenStr2+1 saraketta
   declare int d[0..lenStr1, 0..lenStr2]
   // i ja j käyvät läpi merkkijonot str1 ja str2
   declare int i, j, cost
 
   for i from 0 to lenStr1
       d[i, 0] := i
   for j from 0 to lenStr2
       d[0, j] := j
 
   for i from 1 to lenStr1
       for j from 1 to lenStr2
           if str1[i] = str2[j] then cost := 0
                                else cost := 1
           d[i, j] := minimum(
                                d[i-1, j  ] + 1,     // poisto
                                d[i  , j-1] + 1,     // lisäys
                                d[i-1, j-1] + cost   // korvaus
                            )
 
   return d[lenStr1, lenStr2]
Akhaia

Historia

Akhaia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Iliaassa ja Odysseiassa kreikkalaisia kutsutaan yleensä akhaijeiksi. Egyptiläisissä lähteissä mainitaan noin 1400 eaa. Ahhijawa tarkoittaen mahdollisesti Kreetan ja Manner-Kreikan mykeneläisiä.
Historiallisen antiikin aikana akhaialaisten perustama Akhaian liitto soti Aitolian liittoa, Rooman valtakuntaa, Spartaa ja Makedoniaa vastaan. Roomalaisella kaudella Akhaian mukaan nimetty Achaea oli yksi Rooman provinsseista. Se käsitti koko Peloponnesoksen ja osan nykyisestä Keski-Kreikasta. Keskiajalla ristiretkeilijät perustivat Akhaian ruhtinaskunnan, joka joutui ensin Venetsian ja lopulta Osmanien valtakunnan vallan alle.
Airedalenterrieri

Ulkonäkö

Airedalenterrieri on suurin terrieri. Se on lihaksikas ja melko tanakkarunkoinen koirarotu. 
Airedalenterrierillä on valpas ilme. Sanotaan, että sen luonne heijastuu silmien ilmeestä ja korvien asennosta.
Airedalenterrierin kallo on pitkä ja litteä. Se ei saisi olla liian leveä korvien välistä ja sen tulisi kaventua hieman silmiä kohti. Airedalenterrierin kuono ja kallo ovat suunnilleen yhtä pitkät. Airiksen pää ja otsa ovat rypyttömiä ja otsapenger tuskin havaittava. Posket ovat tasaiset ja kuivat. Kuono-osa on silmien alapuolella täyteläinen ja yhdensuuntainen kallon kanssa. Hienovaraiset piirteet estävät mitättömän ja kiilamaisen vaikutelman. Airiksen leuat ovat syvät, voimakkaat, vankat ja lihaksikkaat. Leukojen liiallinen voimakkuus ei saisi johtaa poskien pullistumiseen, sillä näkyvästi pyöristyneet posket ovat virhe. Huulien tulisi olla tiiviit ja kirsun musta.
Silmät ovat tummat ja pienet, eivät ulkonevat. Airiksen ilme on terrierimäinen, älykäs ja valpas. Vaaleat ja/tai ulkonevat silmät ovat erityisen epätoivottavat.
Korvat ovat V:n muotoiset ja pään sivuilla kannetut. Niiden tulisi olla pienet suhteessa koiran kokoon.
Väriltään airedalenterrierri on ruosteenruskea, ja sillä on musta tai tummanharmaa satula (black and tan). kaula pitkä ja runko neliömäinen, luusto vankka. Peitinkarva on suoraa, karkeaa ja tiheää, pohjavilla pehmeää. Uroksen säkäkorkeus on noin 60 cm, nartun noin 57 cm.
Airedalenterrierin purenta on täydellisen leikkaava. Sen etuhampaat ovat tasaisessa rivissä ja tasapurenta on sallittu.
Airedalenterrierin kaula on kuiva ja lihaksikas. Se on kohtuullisen pitkä ja leviää lapoja kohden. Airiksella ei ole löysää kaulanahkaa.
Eturaajojen lavat ovat pitkät, viistot ja hyvin kulmautuneet. Lapaluut ovat litteät. Kyynärpäät ovat tiiviit ja helposti liikkuvat.

Luonne

Luonteeltaan airedalenterrieri on ulospäinsuuntautunut, luottavainen sekä ystävällinen. Se tulee toimeen lastenkin kanssa. Airedalenterrieriä voidaan käyttää myös vahtikoirana. Sen koulutus on aloitettava pienestä pitäen.
Cindy Crawford

Cynthia Ann ”Cindy” Crawford (s. 20. helmikuuta 1966 DeKalb, Illinois) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.

Ura

Crawfordista tuli malli 15-vuotiaana. Crawford nousi maailmanlaajuisesti tunnetuksi malliksi 1990-luvulla. Hän sai myös rooleja elokuvista ja televisiosarjoista. Hän on  esiintynyt esimerkiksi useissa MTV:n ohjelmissa ja hänen kuvansa on ollut yli 600 lehden kannessa. Vuonna 1995 Forbes listasi Crawfordin maailman parhaiten palkatuksi malliksi. Hänet on vuonna 2004 listattu maailman sadan kautta aikain kauneimman naisen listalle.

Yksityiselämä

Crawford oli avioliitossa Richard Geren kanssa vuosina 1991–1995. Hänellä on nykyisen miehensä Rande Gerberin kanssa kaksi lasta, poika Presley Walker Gerber (s. 1999) ja tytär Kaia Jordan Gerber (s. 2001), joka on toiminut mallina IMG-mallitoimistossa.
Stylisti

Stylisti vastaa mainosten visuaalisesta ilmeestä. Stylisti järjestää kuvauksia muun muassa mainostoimistoille ja tavarataloille sekä suunnittelee ja hankkii kuvauksissa käytettävän rekvisiitan. Usein hän myös valitsee mallien vaatteet. Stylistit toimivat yleensä freelancereina tai yrittäjinä, ja monet työskentelevät pukeutumisneuvojana.
Aiemmin alalle ei ollut omaa koulutusta. Osa stylisteistä on saanut vaatetusalan koulutuksen, mutta nykyisin yksityiset koulut ja ammattioppilaitokset järjestävät jonkin verran alan kursseja. Stylisti-artesaaniksi voi opiskella mm. Kainuun ammattiopiston kulttuurialalla Kajaanissa sekä Kouvolan seudun ammattiopiston kulttuurialalla.
Banco di Santo Spirito

Banco di Santo Spirito (sanatarkasti Pyhän Hengen Pankki) oli Vatikaanissa vuosisatojen ajan toiminut pankki. Sen perusti paavi Paavali V vuonna 1605, ja se oli aikoinaan Euroopan ensimmäinen valtionpankki, Rooman ensimmäinen julkinen talletuksia vastaan ottava pankki, ja ennen vuoden 1992 fuusiota vanhin yhtäjaksoisesti toiminut pankki.
Vuosina 1605-1923 pankki toimi kirkkorakennusten, luostarisairaaloiden ja muiden katolisen kirkon suurten hankkeiden rahoittajana Roomassa. Se lainasi rahaa myös muihin kaupallisiin projekteihin kuten akveduktien rakentamiseen. 1700-luvun lopulla paavi Pius VI:n valtakaudella pankki laski liikkeelle setelirahaa yhtenä maailman ensimmäisistä.
Vuonna 1923 pankista tehtiin osakeyhtiö. 1990-luvun alussa se oli osana fuusioiden sarjassa, joiden lopuksi se päätyi osaksi Capitalia-pankkia. Pankin itsenäisyys päättyi 1992, jolloin se fuusioitui Banco di Roman kanssa.
David Spade

Ura

Spade tuli tunnetuksi 1990-luvulla televisiosarjasta Saturday Night Live. Vuosina 1997–2003 hän näytteli Ammu vaan! -sarjassa Dennis Finchiä. Sittemmin hän on näytellyt televisiosarjoissa Teinitytön kasvatusopas ja Suhdekoukerot. Hän on myös näytellyt muun muassa elokuvissa Tommy Boy, Coneheads, Musta lammas, Oikeesti aikuiset, Oikeesti aikuiset 2, Dickie Roberts: Former Child Star, Poliisiopisto 4: Korttelipoliisit ja Superaistit sekä ääninäytellyt elokuvassa Keisarin uudet kuviot ja pelissä  The Legend of Spyro: A New Beginning. Spade sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2003.
Annie Leibovitz

Ura

Leibovitz työskenteli Rolling Stone -lehden päävalokuvaajana vuosina 1973–1983. Tänä aikana hän kuvasi muun muassa John Lennonin tämän kuolinpäivän aamuna. Vuonna 1983 hän siirtyi Vanity Fair -lehteen, jonka kannessa on julkaistu hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluva kuva, Demi Mooren raskaudenaikainen alastonkuva vuodelta 1991. Leibovitzin töistä on koostettu lukuisia kirjoja.
Canaletto

Giovanni Antonio Canale (28. lokakuuta 1697 Venetsia – 19. huhtikuuta 1768 Venetsia), paremmin tunnettu nimellä Canaletto, oli  italialainen taidemaalari, joka tunnetaan parhaiten Venetsiaa kuvaavista maisemakuvistaan (veduta).  Hän oli taiteilija Bernardo Canalen poika, josta johtuu hänen lempinimensä Canaletto, pikku-Canale. Veljenpoika Bernardo Bellotto oli myös maisemamaalari. Hän käytti samankaltaista maalaustyyliä ja joskus myös nimeä Canaletto edistääkseen omaa uraansa. Bernardo Bellotto työskenteli kuitenkin maissa, joissa hänen setänsä ei ollut tunnettu, kuten Saksassa ja Puolassa.

Nuoruus Venetsiassa

Canaletto aloitti uransa isänsä oppipoikana ja maalasi teatterilavasteita. Hän sai vaikutteita Giovanni Paolo Panninilta ja alkoi maalata arkipäivän tapahtumia ja ympäristöään. Iso osa Canaletton varhaistuotannosta on maalattu paikan päällä, eikä ateljeessa kuten siihen aikaan oli tapana. Hän onkin tullut tunnetuksi kyvystään kuvata kaupunkien loistoa käyttäen vahvoja värejä.
Canaletton työt tunnetiin siitä, että ne olivat aina realistisesti kuvattuja, ja niistä näkyi Venetsian veden lasku vuodenaikojen mukaan. Hänen varhaisimpia töitä pidetään usein hänen parhainaan.

Muutto Englantiin

Englantilainen taidekauppias Joseph Smith välitti Canaletton töitä muille englantilaisille. Seitsenvuotisen sodan takia Canaletton töiden kauppaaminen englantilaisille vaikeutui 1740-luvulla. Vuonna 1746 hän muutti Lontooseen parempien markkinoiden toivossa. Hän asui ja työskenteli Englannissa vuoteen 1755 asti. 
Paikalliset odottivat hänen kuvaavan Englantia saman muodin mukaan, kuin hän oli maalannut Venetsiaa. Englannissa hänen maineensa kuitenkin hiipui, eikä se koskaan täysin palautunut ennalleen. Maineen hiipumisen selittää se, että Canaletton töissä alkoi olla toistoa, eivätkä ne lopulta muistuttaneet enää hänen alkutuotantoansa. Englantilainen taidekriitikko George Vertue väitti jopa Canaletton olleen huijari, joka vain esiintyi Venetsian kuuluisana taiteilijana.
Palattuaan Venetsiaan, Canaletto valittiin Venetsian Akatemiaan vuonna 1763. Asuessaan Venetsiassa hän usein maailasi vanhoista piiroksista, joita oli tehnyt nuorena. Hän jatkoi maalaamista kuolemaansa, eli vuoteen 1768 saakka.

Vaikutus

Hänen seuraajiaan olivat muun muassa Bernardo Bellotto, Francesco Guardi, Michele Marieschi, Gabriele Bella ja Giuseppe Moretti. Joseph Smith onnistui myymään useita Canaletton töitä George III:lle. Kokoelman omistaa nykyään Royal Collection. Muitakin Canaletton töitä on brittiläisissä kokoelmissa, kuten Wallace Collection ja Woburn Abbeyn ruokasalissa.
Canaletton työt ovat aina olleet korkeasti hinnoiteltuja. Jo 1700-luvulla Katariina Suuri ja muut Euroopan kuninkaalliset kilpailivat hänen maalauksistaan. Vuonna 2005 Lontoossa järjestetyssä huutokaupassa hänen maalauksensa ostettiin 18,6 miljoonalla punnalla .
Mies Reenkola

Mies Arno Heikki Reenkola,  sukunimi vuoteen 1939 Renvall (29. helmikuuta 1908 Helsinki – 11. lokakuuta 1988 Rauma) oli suomalainen gynekologi, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulla julkaisemistaan muistelmista.

Henkilöhistoria ja ammattiura

Reenkolan vanhemmat olivat senaattori Heikki Renvall ja tämän ensimmäinen puoliso oopperalaulajatar Aino Ackté. Glory Leppänen oli hänen vanhempi sisarensa. Reenkola pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1930, lisensiaatiksi 1936 sekä lääketieteen ja kirurugian tohtoriksi 1941. 
Reenkola toimi Helsingin yleisen sairaalan naistenklinikan apulaislääkärinä 1936–1942, sotavuosina kenttäsairaalan lääkärinä (mm. jatkosodassa 3. KS:ssa ja sittemmin 14. KS:ssa) ja sitten yksityislääkärinä Helsingissä 1944–1948 ja Turussa 1948–1954. Hän oli Turun yliopiston naistenklinikan apulaisylilääkäri 1948–1953 ja dosentti 1948–1963. Viimeksi Reenkola toimi Rauman seudun aluesairaalan synnytys-ja naistentautien osaston ylilääkärinä 1955–1973 ja johtavana ylilääkärinä 1964–1973. Reenkola oli myös Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1961–1968. 
Vuonna 1941 Reenkola oli jonkin aikaa saksalaisen gynekologi Carl Claubergin johtamalla klinikalla Puolassa ja tutki siellä  sterilointimenetelmää, jossa sulaa parafiinia ruiskutetaan naisen munajohtimiin. Oman kertomansa mukaan Reenkola teki kokeita vain eläimillä. Claubergin tarkoituksena oli kehittää massasterilointitekniikka, jolla vallattujen alueiden väestö voitaisiin tehdä hedelmättömäksi ja hän käytti tutkimuksissa koekaniineina puolalaisia naisvankeja. Reenkola joutui palaamaan Suomeen kesken tutkimusten jatkosodan alettua eikä päässyt enää takaisin jatkamaan tutkimuksiaan.
Reenkola oli naimisissa kolme kertaa. Vuosien 1930–1938 liitosta Hilkka Mirjam Lindholmin (k. 1938) kanssa syntyi kaksi lasta. Vuosien 1939–1950 liitto Sylvi Maria Korhosen kanssa päättyi avioeroon, liitosta syntyi viisi lasta. Vuodesta 1951 Reenkolan puoliso oli Lisbeth Halonen, liitosta syntyi kuusi lasta.
Karl Johan Carpelan

Karl (Carl) Johan Carpelan (15. kesäkuuta 1811 Tunhem, Länsi-Götanmaa – 3. helmikuuta 1893 Masku) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen juristi. Hän toimi vuosina 1855–1862 senaatin oikeusosaston esittelijäsihteerinä, ja vuosina 1864–1868 hän oli Turun ja Porin laamannikunnan vt. laamanni. Hän oli vuonna 1862 Tammikuun valiokunnan jäsen ja valtiopäivämies vuosien 1863–1864 ja 1872 valtiopäivillä ja ajoi siellä vapaamielisiä uudistuksia.
Hänen isänsä oli Karl Maximilian Carpelan ja poikansa Karl Axel Frithiof Carpelan.
Timo Töyrylä

Timo Sakari Töyrylä (11. elokuuta 1921 Asikkala – 1. tammikuuta 1987) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja runoilija.

Henkilöhistoria

Töyrylän vanhemmat olivat opettaja Eemeli Töyrylä ja Vaava Rebekka Vesanen ja puoliso vuodesta 1945 Sirkka-Liisa Vuorinen. Hän kävi seitsemän luokkaa oppikoulua. Töyrylä toimi kansakoulunopettajana Kemijärvellä, Lohtajalla, Lestijärvellä ja Viitasaarella 1948-1958 sekä Päijät-Häme-lehden päätoimittajana 1960-1975 ja lehden erikoistoimittajana vuodesta 1975.

Kirjallinen tuotanto

Töyrylä julkaisi ensimmäiset sodasta aiheensa saaneet runokokoelmansa jo 1940-luvulla.
P-Nitrobentsaldehydi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa p-nitrobentsaldehydi on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja aromaattisiin liuottimiin.
Alberto Crespo

Alberto Augusto Crespo (16. tammikuuta 1920 Buenos Aires – 14. elokuuta 1991 Buenos Aires) oli argentiinalainen F1 -kuljettaja.

Etelä-Amerikan autosarjat

Crespo ajoi alkuaikoinaan erilaisissa pikkuformulasarjoissa 1950-luvulla. Hän voitti vuonna 1950 Fuerza Limitadan mestaruuden ja Fuerza Libre -mestaruuden vuotta myöhemmin.

Muuta

Formula 1:ten jälkeen Crespo työskenteli Argentiinan urheilun hallinnollisella puolella kuolemaansa saakka.