google/wiki40b huggingface dataset:
Symphonic Terror – Live At Wacken 2017

Konsertti

Konsertti oli jaettu kolmeen osaan. Ensimmäisessä osassa yhtye soitti ilman orkesteria yhtyeen uutta ja vanhaa materiaalia. Toisessa osassa ensiesityksensä saivat kitaristi Wolf Hoffmanin vuonna 2016 julkaiseman Headbangers Symphony -albumin kappaleet, joita säesti Tšekin kansallissinfoniaorkesteri. Kolmannessa osassa Accept esitti sinfoniaorkesterin kanssa valittuja klassikoita yhtyeen tuotannosta.  
Katsojia oli paikan päällä  80.000, lisäksi konsertti näytettiin myös suoratoistona festivaalin sivuilla.

Vastaanotto

Konserttitaltiointi nähtiin hyvänä tallenteena unohtumattomasta illasta ja vahvana jatkona Acceptin levykatalogissa. Siitä, toiko yhteistyö sinfoniaorkesterin kanssa lisäarvoa Acceptin esiintymiselle, on ollut jonkin verran eriäviä näkemyksiä mutta yleensä ottaen siitä ei ole näyhty olleen haittaakaan . Julkaisu sijoittui kuudenneksitoista Billboardin klassisen musiikin listalla.

Accept

1.Die By The Sword
2.Restless And Wild
3.Koolaid
4.Pandemic
5.The Final Journey

Headbanger’s Symphony

6.Modest Musorgski: Night On Bald Mountain (Yö autiolla vuorella)
7.Ludwig van Beethoven: Scherzo
8.Sergei Prokofjev: Romeo And Juliet
9.Ludwig van Beethoven: Pathétique
1
0.Antonio Vivaldi: Double Cello Concerto in G Minor
11.Wolfgang Amadeus Mozart: Symphony No. 40 in G Minor

Accept ja orkesteri

12.Princess Of The Dawn
13.Stalingrad
14.Dark Side Of My Heart
15.Breaker
16.Shadow Soldiers
17.Dying Breed
18.Fast As A Shark
19.Metal Heart
20.Teutonic Terror
21.Balls To The Wall

Bonus-osa

Making Of: Wacken
Making Of: Headbanger’s Symphony
Vapaudenristi (Puola)

Vapaudenristi (puol. Krzyż Niepodległości) oli yksi korkea-arvoisimmista puolalaisista kunniamerkeistä, joka myönnettiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisenä aikana. Se myönnettiin henkilöille, jotka olivat "taistelleet sankarillisesti Puolan itsenäisyyden hyväksi" ja sillä oli kolme luokkaa.

Historia

Vapaudenristi perustettiin Puolan presidentin Ignacy Mościckin asetuksella 29. lokakuuta 1930. Se tuli myöntää henkilöille, jotka olivat tehneet työtä isänmaan itsenäisyyden eteen ennen ensimmäistä maailmansotaa, sen aikana tai vuosien 1918–1921 sotatoimissa. Ansioitumista Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa ei kuitenkaan laskettu mukaan, sillä siinä kunnostautuneille oli oma kunniamerkkinsä. Vapaudenristi oli suunniteltu erityisesti puolalaisten legioonien ja niiden edeltäjien jäseniä silmällä pitäen. Esimerkiksi vuoden 1863 tammikuun kansannousuun osallistuneita oli vielä elossa ansiomerkin perustamisvuonna. Yksi kunniamerkin perustamiseen suuresti vaikuttaneista oli Józef Piłsudskin vaimo Alexsandra Piłsudska (o.s. Szczerbińska 1882–1963). Sen myöntöpäiväksi valittiin ensimmäisen maailmansodan päättymispäivä 11. marraskuuta, joka vakiinnutettiin myöhemmin itsenäisyyspäiväksi. Vuoden 1938 jälkeen se myönnettiin myös henkilöille, jotka olivat vastuussa Zaolzien alueen uudelleenliittämisestä Puolaan.
Vaikka risti ilman miekkoja myönnettiin yleensä siviileille, jokaista luokkaa pidettiin sotilaskunniamerkkinä. Sillä palkitun sotilashenkilön tuli pitää sitä ennen Polonia Restitutan 4. luokan kunniamerkkiä ja siviilin ennen Sodan vapaaehtoismitalia (Medal Ochotniczy za Wojnę). 
Jokaisella vapaudenristillä palkitulla sen luokasta riippumatta oli oikeus tulla valituksi Puolan tasavallan senaattiin, oikeus matkustaa Puolan valtion rautateillä ilmaiseksi sekä oikeus lähettää lapsensa valitsemaansa kouluun ilmaiseksi.
Vegetatiivinen tila

Vegetatiivinen tila (< latinan vegetabilis, elämään kykenevä) tarkoittaa tiedottomuutta, jossa henkilö ei kykene ilmaisemaan itseään eikä käsittämään ulkoista maailmaa.
Vegetatiivinen tila eroaa aivokuolemasta siltä osin, että siinä henkilön aivorunko toimii ja hän pystyy hengittämään itsenäisesti, hänen silmänsä ovat auki, sydän toimii, ja nielemis-, imemis- ja yskimisrefleksit ovat kunnossa. Nielemisrefleksistä huolimatta vegetatiivisessa tilassa olevaa henkilöä on kuitenkin ruokittava syöttöletkun kautta. Henkilö ei siinä hallitse virtsarakon tai suolen toimintoja.
Vegetatiivisessa tilassa olevasta potilaasta saatetaan sanoa, että hän on teknisesti elossa, mutta aivokuollut. Kyseinen kuvaus on kuitenkin virheellinen. Potilaalla voi esiintyä spontaania liikehdintää, hänen silmänsä saattavat aueta ulkoisen ärsykkeen vaikutuksesta. Hän ei kuitenkaan puhu eikä reagoi käskyihin. Vegetatiivisessa tilassa oleva potilas saattaa vaikuttaa jokseenkin normaalilta; hän saattaa ajoittain virnistää, itkeä tai nauraa.
Aivokuolleesta poiketen vegetatiivisessa tilassa oleva potilas saattaa joissakin tapauksissa herätä. Lasten mahdollisuudet toipua ovat jonkin verran paremmat kuin aikuisten potilaiden. Heräämisen todennäköisyys pienenee sitä mukaa mitä kauemmin vegetatiivinen tila on kestänyt.
Riippuen vegetatiivisen tilan aiheuttajasta, vakavuudesta ja neurologisen vaurion laajuudesta sen lopputulos vaihtelee paranemisen ja kuoleman välillä.
Toipuminen tapahtuu pikkuhiljaa; potilaan tietoisuuden taso ja reagointi ympäröivään maailmaan kasvavat vähitellen. Tilasta herännyt henkilö voi kärsiä erikoishoitoa vaativista fyysisistä, henkisistä ja psykologisista vaikeuksista. Jotkut potilaat eivät koskaan yllä edes yksinkertaisimman reagoinnin tasolle, mutta useat taas palaavat täysin tajuihinsa. Yleensä tajuttomuus kestää kahdesta neljään viikkoa, mutta jotkut potilaat saattavat pysyä tilassa vuosia tai jopa vuosikymmeniä. Yleisin kuolinsyy vegetatiivisessa tilassa olleella henkilöllä on infektiotartunta kuten keuhkokuume.
Rucka Rucka Ali

Rucka Rucka Ali (s. 27. tammikuuta 1987) on amerikkalainen räppäri, laulaja, radiopersoona ja koomikko, joka tunnetaan lähinnä parodioistaan YouTubessa. Ruckan parodiat ovat useiden mielestä loukkaavia. Ruckan kappaleita poistetaan toistuvasti YouTubesta, mutta hänen faninsa, Nuckat, lataavat niitä uudelleen.
Anton Geesink

Anton Geesink (6. huhtikuuta 1934 – 27. elokuuta 2010) oli hollantilainen judon euroopan- ja maailmanmestari, ja hän sai myös olympialaisten kultamitalin Tokiossa 1964. Hän oli uransa huipulla vuodet 1951–1967 ja voitti 21 euroopan- ja kaksi maailmanmestaruutta.
Geesinkista tuli vuonna 1961 ensimmäinen ei-japanilainen judon maailmanmestari. Hän voitti olympialaisten välierässä Tokiossa 1964 australialaisen Theodore Boronovskisin 12 sekunnissa ja loppuottelussa japanilaisen Akio Kaminagan sidonnalla (kesa-gatame) ajassa 9.22.
Geesinkin pituus oli 198 cm, ja hän painoi yli 140 kg.
Geesink oli vuodesta 1987 Kansainvälisen olympiakomitean KOK:n jäsen. Päätettyään aktiiviurheilun hän työskenteli opettajana urheilun parissa.
Varoituskortit

Varoituskortit ovat urheilussa käytettäviä kortteja, joilla varoitetaan urheilijoita. Yleisesti korttien värit ovat keltainen ja punainen; muita värejä ovat vihreä, valkoinen, sininen ja musta.

Valkoinen kortti

Käytetään jääpallossa, jossa se johtaa viiden minuutin rangaistukseen. Rugby unionissa valkoista korttia käytetään, kun tuomari ei ole varma rikkeen tekijästä ja punainen kortti olisi liian kova rangaistus.

Sininen kortti

Käytetään jääpallossa, jossa johtaa kymmenen minuutin rangaistukseen. Beachfutiksessa johtaa kahden minuutin rangaistukseen.
Matti Kujasalo

Matti Kalervo Kujasalo (s. 28. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1964 ja Suomen taideakatemian koulussa 1964–1968. Kujasalo toimi 1980-luvulla opettajana ja rehtorina Suomen Taideakatemian koulussa.
Kujasalo tekee konstruktivistisia, usein mustavalkoisia geometrishenkisiä maalauksia, jotka ovat lähellä op-taidetta. Hän kiinnostui konstruktivismista opiskeluaikanaan. Jo Kujasalon ensimmäisessä yksityisnäyttelyssä vuonna 1970 oli systemaattisia ja konstruktivistisia teoksia. Kujasalon teoksiin tuli mukaan myös sarjallinen muuntelu ennen 1970-luvun loppua.  
Alkuvaiheessa Kujasalo käytti voimakkaita värejä ja tasaisia väripintoja, mutta värit alkoivat vähentyä. Ensimmäinen mustavalkoinen maalaus on vuodelta 1975. Mustan ja valkoisen ohella Kujasalo on sittemmin käyttänyt vain himmeää siniharmaata.
Kujasalo osallistui Suomen edustajana Venetsian biennaaliin vuonna 1980. Hän oli myös Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1994.  Lisäksi hänelle on myönnetty Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali. Vuonna 2010 Kujasalo palkittiin Ruotsin kuninkaan jakamalla Prinssi Eugenin mitalilla. Samana vuonna valittiin Suomen parhaaksi taidekirjaksi Galerie Anhavan kustantama Matti Kujasalo. 
Kujasalon puoliso on taiteilija Marjatta Palasto.
Dupont Lajoie

Juoni

Pariisilaisen kahvilan omistaja Georges Lajoie (Jean Carmet), hänen vaimonsa Ginette (Ginette Garcin) ja heidän poikansa Léon (Jacques Chailleux) matkustavat jokakesäiselle lomalleen Louloun (Robert Castel) leiripaikkaan Ranskan Rivieralle. Paikalla he tapaavat vanhat ystävänsä, Schumacherit (Michel Peyrelon ja Odile Poisson) ja Colinit (Pierre Tornade, Pascale Roberts ja Isabelle Huppert). Colinien tytär Brigitte (Huppert) on kasvanut kauniiksi nuoreksi naiseksi, jota Georges alkaa silmäillä. Eräänä päivänä Georges ja Brigitte jäävät kahden kesken, jolloin Georges yrittää raiskata hänet. Kun Brigitte tappelee vastaan, Georges yrittää saada hänet ruotuun lyömällä tätä. Georges kuitenkin vahingossa tappaa Brigitten, jonka jälkeen hän hätääntyneenä piilottaa tytön ruumiin lähelle arabialaisten maahanmuuttajatyöntekijöiden parakkeja. Kun Brigitten ruumis löydetään, Georges alkaa levittää huhua, että arabit murhasivat tytön ja yllyttää lynkkausjoukkoa arabien kimppuun. Hetken ajan tilanne näyttää siltä, että Georges, hyvin tavallinen mies, saa vieritettyä rikoksensa muiden harteille.

Tuotanto

Dupont Lajoie kuvattiin lähinnä Fréjusin kunnassa Varin departementissa. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Sofracima. Elokuvan kuvauksia riivasivat ulkopuolisten aiheuttamat väkivaltaisuudet, sillä elokuvan aihe oli kuvauksien aikaan Varissa vielä hyvin arkaluonteinen.

Julkaisu

Dupont Lajoie sai ensi-iltansa Ranskassa 26. helmikuuta 1975, oli Cinema International Corporationin (CIC) teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 1 454 541 katsojaa; elokuva oli Ranskassa vuoden 1975 25. katsotuin elokuva. Kuten myös elokuvan kuvauksissa, väkivaltaisuudet elokuvan ympärillä jatkuivat vielä julkaisunkin aikaan. Useat Dupont Lajoien esitykset jouduttiin perua levottomuuksien vuoksi.
Dupont Lajoie julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle Ranskassa 2. elokuuta 2007.
Anders Eldebrink

Anders Eldebrink (s. 11. joulukuuta 1960 Morajärvi, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa 165 ottelua.
Eldebrink aloitti uransa 16-vuotiaana Södertäljessä vuonna 1976. Hän pelasi NHL:ssä Vancouver Canucksissa ja Quebec Nordiquesissa, sekä Sveitsin pääsarjan Klotenissa. Hän pelasi maajoukkueessa 1988 Calgaryn olympialaisissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia.
Hänen veljensä on keihäänheiton olympiapronssimitalisti Kenth Eldebrink.
Hu Chunhua

Hu Chunhua (yksinkertaistetut merkit: 胡春华; perinteiset merkit: 胡春華; pinyin: Hú Chūnhuá) on kiinalainen poliitikko ja Guangdongin maakunnan korkein edustaja kommunistisessa puolueessa. Hu seurasi virassa Wang Yangia joulukuussa 2012. Hu toimi samassa virassa Sisä-Mongolian maakunnassa ennen siirtymistä Guangdongiin.
Oogamia

Oogamia (kreik. gamos ’avio’) on lisääntymistapa, jossa naaraspuoliset sukusolut ovat suuria ja liikkumattomia ja koiraspuoliset sukusolut ovat pieniä ja nopealiikkeisiä. Oogamialle on tyypillistä, että siittiösolut kilpailevat siitä, mikä niistä hedelmöittää munasolun.
Oogamia on tyypillistä eläimillä.
Jeremy Irons

Ura

Southamptonin edustalla Wightsaarella syntynyt Irons kävi lapsuudessaan Sherbonen koulua Dorsetissa. Hän soitti rumpuja kavereidensa kanssa perustamassaan yhtyeessä, pyrki opiskelemaan eläinlääkäriksi mutta ei päässyt ja hakeutui näyttelijänkoulutukseen Bristol Old Vic Theatre Schooliin.
Irons aloitti näyttelijänuransa esiintymällä West End -teatterissa Bristolissa ja suoritti elokuvadebyyttinsä draamaelokuvassa Ninjinsky vuodelta 1980. Hän teki ensimmäisen pääosaroolinsa jo seuraavassa elokuvassaan, vuonna 1981 ilmestyneessä Ranskalaisen luutnantin naisessa. Lopullisesti hän tuli kuuluisaksi samana vuonna ilmestyneestä klassisesta televisiosarjasta Mennyt maailma, jossa hän esitti päähenkilöä. Irons jatkoi näyttelemistä ja esiintyi elokuvissa, televisiosarjoissa sekä teatterissa. Vuonna 1984 hän voitti Tony-palkinnon esiinnyttyään näytelmässä The Real Thing. Hän myös voitti parhaan miespääosan Oscar-palkinnon esitettyään Claus von Bülowia draamaelokuvassa Onnen kulissit vuodelta 1990.
1990-luvulla Irons esiintyi useimmiten konnan roolissa. Hän toimi vuoden 1994 piirroselokuvassa Leijonakuningas ilkeän Scar-leijonan äänenä, ja seuraavana vuonna hän näytteli terroristi Simon Gruberia toimintaelokuvassa Die Hard – Koston enkeli. Alexandre Dumas’n kirjaan pohjautuva Rautanaamio oli harvoja 1990-luvun elokuvia, joissa Irons esiintyi sankarina. Hän on jatkanut näyttelemistä 2000-luvulla esiintyen muun muassa elokuvissa Kingdom of Heaven – Taivas maan päällä, Eragon ja Appaloosa. Vuosina 2011–2013 Irons näytteli paavi Aleksanteri VI:tta Showtimen historiallisessa draamasarjassa Borgiat, maan ja taivaan valtiaat.
Jeremy Irons oli naimisissa Julie Hallamin kanssa, mutta heidän avioliittonsa ei kestänyt vuottakaan. Vuodesta 1978 lähtien hän on ollut naimisissa irlantilaisen näyttelijän Sinéad Cusackin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa Samuel (s. 1978) ja Maximilian (s. 1985). Puolisoiden on huhuttu asuvan erillään ja havaittu julkisuudessa esiintyvän muidenkin seuralaisten kanssa.
Titanfall 2

Kehitys

Aiemman osan parissa työskenteli noin 70 kehittäjää ja jatko-osassa noin 90 kehittäjää.
Onnelliset leikit

Tuotanto

Molemmat ohjaajat olivat ensikertalaisia elokuvaohjaajina. Mäkinen oli toiminut kriitikkona ja elokuvakerhoissa, Elstelä oli teatteriohjaaja. Mäkinen teki itse käsikirjoituksen episodiinsa, Elstelän osuus pohjautui hänen vaimonsa Satu Waltarin pakinoihin Mäkisen ohjaus Juulia on onnea hehkuva rakkaustarina, Elstelän ohjaama tarina taas kesämökkitoilailua.

Arviot

Elokuva sai aikalaiskritiikeissä pääosin hyvän vastaanoton ja se kokosi myös palkintoja. Yrjö Kemppi (Ilta-Sanomat) kirjoittaa arviossaan: "Juulia - - kuuluu muodoltaan tasapainoisimpaan ja kuvina kauneimpaan mitä meillä elokuvassa on aikaansaatu." myös  2000-luvun kriitikko arvelee myös Mika Waltarin ihailijoiden kiinnostuvan elokuvasta, sillä tapahtumapaikkana on Laukkoski Mika Waltarin mökkinaapurustossa. Näyttelijöinä on kirjailijan lapsenlapsia. Mäkisen ohjaama toinen episodi Juulia saa eräältä kriitikolta arvion: "Suomalaiseksi työksi poikkeuksellisen levollinen ja onnentäyteinen rakkausjutun kuvaus."
Ibrahim el-Bahri

Ura

El-Bahri aloitti uransa kotimaassaan Marokossa FAR Rabatin joukkueessa, jossa hän voitti muun muassa kaksi liigamestaruutta ennen siirtymistään Ranskaan Le Mansin riveihin. Ura Ranskassa on toistaiseksi alkanut heikosti, sillä el-Bahri on pelannut vain kolme ottelua.
Kesällä 2011 el-Bahri palasi takaisin Marokkoon FUS de Rabatin riveihin.

Maajoukkue

El Bahri pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. kesäkuuta 2008 Mauritaniaa vastaan. Yhteensä hän on edustanut Marokkoa 2 ottelun verran.
Kaya (1944)

Palvelus

Se poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945 ja alus siirrettiin 1. joulukuuta kuljettamaan sotilaita takaisin Japaniin. Alus luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliitolle 5. heinäkuuta 1947.
Iso-Kilpastin

Maantietoa

Järven pinta-ala on 24 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,9 metriä mpy.
Birger Maununpoika

Birger Maununpoika (ruots. Birger Magnusson, n. 1280 – 31. toukokuuta 1321) oli Ruotsin kuningas 1290–1318. Hänen isänsä Maunu Ladonlukko antoi julistaa poikansa kuninkaaksi jo vuonna 1284. Maunun kuoltua vuonna 1290 maata johti Torgils Knuutinpoika (joka mm. teki ristiretken Karjalaan vuonna 1293) aina vuoteen 1298 asti.
Birger meni naimisiin Tanskan kuninkaan Eerik Klippingin tyttären Märta Eerikintyttären kanssa vuonna 1298. Birger kruunattiin vasta vuonna 1302.
Eerikinkronikan mukaan hän vangitsi veljensä Eerikin ja Valdemarin Nyköpingin linnaan, jossa he nääntyivät nälkään. Tämä tapaus tunnetaan nimellä Nyköpingin pidot.
Saksan 26. panssaridivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin 23. jalkaväkidivisioonasta 14. syyskuuta 1942 Belgiassa Raum Monsissa.

Historia

Divisioona palveli Länsi-Euroopassa miehitysjoukkoina aina kesään 1943 saakka, jolloin se siirrettiin Italiaan. Se taisteli Salernossa ja divisioona taisteli antautumiseenssa saakka Italiassa. Se antautui brittijoukoille Bolognassa toukokuussa 1945.
Pitämälammi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Lammen pituus on 400 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Se sijaitsee yhdystien 3351 varrella noin 2,5 kilometriä Aurejärven kirkolta itään. Lampi sijaitsee kangasmetsän ja suon reunalla. Siihen laskee kymmenen metsä- tai suo-ojaa, jotka tuovat vettä pääasiassa ympäristön ojitetuilta soilta. Lammen laskuoja on Iso-oja, joka virtaa pari kilometriä tiheästi mutkitellen Iso Vehkoslammiin. Rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Lammen länsi- ja pohjoisrannat ovat suota, kun taas etelärannat ovat kalliota tai moreenimaastoa. Rannat ovat autiot, mutta 50 metriä pohjoiseen sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3351 lähtevältä maantieltä. Yhdystie 3351 ohittaa lammen 300 metrin etäisyydeltä.
Afrikanpöllönen

Ulkonäkö

Afrikanpöllönen muistuttaa ulkonäöltään hyvin paljon sekä kyläpöllöstä että persianpöllöstä. Se on pieni, pituudeltaan noin 20 cm. Sen höyhenpuku naamioi sen, kun se päiväaikaan istuu ylhäällä puussa. Se voi silloin jopa naamioitua kuten esimerkiksi sarvipöllö painautumalla runkoa vasten ja kaventamalla ruumiinsa. Sukupuolet ovat samanlaisia. Se istuu pystyasennossa, ja kun se on rauhallinen, sen korvatupsut näkyvät vain kahtena kulmana, jotka törröttävät sen päästä. Valppaana korvat nousevat näkyviin selvästi.

Tunnistaminen

Afrikanpöllösen erottaa muista linnuista erityisesti sen ääni, ”prrrp”, joka kuuluu viiden sekunnin välein.
Philip Ulric Strengberg

Philip Ulric Strengberg (2. elokuuta 1805 Sievi – 8. lokakuuta 1872 Pietarsaari) oli suomalainen Pietarsaaressa vaikuttanut tukkukauppias ja Strengbergin tupakkatehtaan omistanut tehtailija.
Strengbergin vanhemmat olivat Pohjanmaan jalkaväkirykmentin luutnantti David Gustaf Strengberg ja Philippina Carolina Westberg. Hän kävi Oulun triviaalikoulun ja siirtyi koulusta päästyään 1820 kauppa-apulaiseksi erääseen pietarsaarelaiseen liikkeeseen. Strengberg sai porvarioikeudet 1828 ja hän saattoi sitten ryhtyä itsenäiseksi kauppiaaksi. Hän toimi aluksi vähittäiskauppiaana mutta siirtyi sitten vientikaupan puolelle. Strengberg vei Suomesta aluksi tervaa ja potaskaa ja 1840-luvulla hän aloitti myös puutavaran viennin. Terva vietiin aluksilla joita Strengberg rakennutti yhdessä muiden pietarsaarelaisten kauppiaiden kanssa. 1860-luvulla Strengberg oli kaupungin ja koko Suomen merkittävin laivanvarustaja, hänelle oli tällöin omistuksessaan fregatti Vesta ja kuusi suurta parkkilaivaa.
Strengberg meni vuonna 1842 osakkaaksi Pietarsaareen vuonna 1762 perustettuun tapakkatehtaaseen kun sen omistaja Carl Salomon Lindskog oli joutunut taloudellisiin vaikeuksiin 1830-luvun lopulla. Strengbergistä tuli muutamassa vuodessa tehtaan pääomistaja ja toiseksi omistajaksi tuli pietarsaarelainen apteekkari Victor L. Schauman (1822–1872). Tehtaan nimeksi tuli samalla Ph. U. Strengberg & Co Tobaks-Fabrik. Strengberg ja Schauman alkoivat uudistaa tehdasta ja kasvattivat sen tuotantoa niin että tehtaassa oli 1850-luvun lopulla jo 35 työntekijää. 1860-luvulla työntekijöitä oli jo yli sata ja tuotantomenetelmiä oli koneellistettu. Tehdas alkoi samalla käyttää raaka-aineena ulkomaista tupakkaa kun siihen saakka oli käytetty yksinomaan Suomessa kasvatettua tupakkaa. Strengbergin kuollessa tehtaassa oli jo 161 työntekijää. Työntekijöinä oli yksinomaan naisia sekä nuoria tyttöjä ja poikia. Tehtaan tuotteisiin kuuluivat piipputupakat, sikarit ja nuuska.
Strengberg kuului vuodesta 1843 Pietarsaaren kaupunginvanhimpiin ja hän oli raatimiehenä 1837–1858. Hän omisti tupakkatehtaan ohella pikitehtaan ja oli osakkaana laivatelakassa ja Ähtävänjoen varrella sijainneissa Herrforsin ja Långforsin sahoissa.
Strengberg kuoli 1872 67-vuotiaana ja lapsettomana. Tupakkatehtaasta muodostettiin osakeyhtiö jota johti aluksi Strengbergin lanko kauppaneuvos John Blomström ja 1900-luvun alusta lähtien Viktor Schaumanin poika Wilhelm Schauman. Strengbergin kauppaliiketoimintaa jatkoi hänen sisarensa ja tämän miehen johtama Oy Ph. U. Strengberg & Co niminen yhtiö joka toimi aina vuoteen 1962 saakka. Tupakkatehtaan osake-enemmistö siirtyi 1940 turkulaiselle P. C. Rettigille ja Turun ja Pietarsaaren tupakkatehtaat yhdistettiin vuonna 1976 Oy Rettig-Strengberg Ab nimiseksi yhtiöksi. 1990-luvulla Pietarsaaren tehdas siirtyi ensin R. J. Reynoldsin ja sitten ruotsalaisen Swedish Matchin omistukseen. Pietarsaaren tehdas suljettiin vuonna 1998 ja tuotanto siirrettiin Swedish Matchin tehtaille Belgiaan.
Carcassonne (peli)

Pelin valmistelut

Tavalliset laatat sekoitetaan kuvapuoli alaspäin ja laitetaan useisiin pinoihin ympäri pelikenttää siten, että jokainen pelaaja pystyy ottamaan laattoja kustakin pinosta.

Pelin kulku lyhyesti

Peliä pelataan rakentamalla pelilaatoista keskiaikaista kaupunkiympäristöä, joka sisältää peltoja, teitä, kaupunkeja ja luostareita. Kukin pelaaja asettaa vuorollaan laatan ja sijoittaa halutessaan sille pelinappulan eli seuraajan (joita on rajoitettu määrä). Pisteitä saadaan, kun tie, kaupunki tai luostari on rakennettu valmiiksi. Pellot eivät valmistu, mutta niistä saa pisteitä pelin lopuksi. Aina rakennelman valmistuttua pelaaja saa nappulansa takaisin käyttöönsä. Rakennelmia voi tehdä myös yhteistyössä, mikä lisää pelin haastavuutta.

Pelin kulku

Peli aloitetaan laittamalla aloituslaatta (laatta jonka taustapuoli on tummempi kuin muiden) pelikentän keskelle. Pelin voi vaihtoehtoisesti aloittaa asettamalla pelikentälle 12 laatasta koostuvan joen, minkä jälkeen pelin rakentamista jatketaan joen ympärille peruspelin laatoilla, jolloin tummataustainen aloituslaatta otetaan pois pelistä. Joen rakentaminen aloitetaan laittamalla lähdelaatta pelikentän keskelle. Laatta jossa on järvi laitetaan sivuun. Muut jokilaatat sekoitetaan kuvapuoli alaspäin. Tämän jälkeen pelaajat nostavat vuorollaan yhden jokilaatan ja asettavat sen joen jatkoksi. Laatoille saa halutessaan laittaa seuraajia. Joen täytyy olla yhtenäinen eikä se saa tehdä U-käännöstä. Kun kaikki kymmenen laattaa on laitettu, seuraava pelaaja laittaa järven joen päähän. Tämän jälkeen peli jatkuu normaalisti. Jokilaatat sisältyvät peruspelin suomenkielisessä versiossa pakkaukseen. Peliä jatketaan, kunnes kaikki 72 laattaa (lisäosien kanssa enemmän) on asetettu, minkä jälkeen lasketaan vielä loppupisteet niistä rakennelmista jotka eivät valmistuneet. Eniten pisteitä pelin aikana saanut pelaaja voittaa.
Trident (sarjakuvahahmo)

Teen Titans

Trident esiintyi Teen Titans animaatiosarjan jaksoissa "Deep Six", "Homecoming, osa 2" ja "Calling All Titans". Hahmon äänenä toimi Clancy Brown.
Trident on pelätyin konna Atlantiksessa, jota Vesipoika yrittää jahdata kiinni. Hänen tavoitteenaan oli vallata koko Atlantis ja sitä myötä koko maailman vesistöt. Tämän saavuttamiseen Trident kaappasi merellä seilanneen laivan, joka oli lastattu ydinjätteellä. Hän käytti laivassa olevaa ydinjätettä kloonatakseen itsensä, sillä hän pitää itseään täydellisenä ja tämän takia Trident ajatteli olevan selkeästi maailman johtaja. Hänen suunnitelma meni kuitenkin pieleen, kun Tridentin kaikki kloonit tappelivat keskenään siitä kuka on se alkuperäinen Trident.