google/wiki40b huggingface dataset:
NMR

NMR (lyhenne sanoista nuclear magnetic resonance) eli ydinmagneettinen resonanssi on ilmiö, jossa voimakkaassa magneettikentässä oleva atomiydin absorboi energiaa radiotaajuisesta sähkömagneettisesta kentästä. Felix Bloch ja Edward Purcell selittivät NMR-ilmiön toisistaan riippumatta vuonna 1946 ja he saivat aiheesta jaetun Nobelin-palkinnon vuonna 1952.

Ydinmagneettisen resonanssin havaitseminen

Ydinmagneettinen resonanssi voidaan havaita kohdistamalla magneettikentässä olevaan näytteeseen tutkittavan ytimen resonanssitaajuutta vastaavaa radiotaajuista sähkömagneettista säteilyä. Tavallisimmin näytteeseen kohdistetaan lyhytkestoinen RF-pulssi, jonka ydin ensin absorboi ja sitten emittoi. Ytimen emittoima säteily havaitaan herkällä vastaanottimella. Ilmiö muistuttaa ääniraudan sointia iskun jälkeen.  Jos näytteessä on keskenään erilaisissa kemiallisessa tai fysikaalisessa ympäristöissä olevia ytimiä, niiden emittoimien signaalien taajuudet poikkeavat hieman toisistaan ja ne voidaan erottaa toisistaan Fourier-muunnoksen avulla. 
Signaali voidaan vastaanottaa joko heti virityspulssin jälkeen tai joissakin sovelluksissa voidaan generoida ns. spin-kaiku.

NMR-spektroskopia

NMR-spektroskopia eli ydinmagneettinen resonanssispektroskopia perustuu siihen, että magneettisten atomiydinten energiatilat ja ydinten käyttäytyminen magneettikentässä riippuvat herkällä tavalla ydinten fysikaalis-kemiallisesta ympäristöstä ja nämä riippuvuudet näkyvät ydinmagneettisen resonanssisignaalin spektrissä mm. resonanssitaajuuden kemiallisena siirtymänä.
NMR on molekyylien rakennetutkimuksen perusväline. Se on ainoa menetelmä, jolla nesteeseen liuotetusta molekyylistä voidaan ratkaista sen rakenne ja myös sen kolmiulotteinen avaruusrakenne. NMR-menetelmässä mitattavasta yhdisteestä saadaan spektri, josta nähdään yhdisteen jokaisen atomin kemiallisesta ympäristöstä riippuva resonanssitaajuuden kemiallinen siirtymä ja signaalin intensiteetti (samanlaisten ytimien lukumäärä), sekä jakautuminen (saadaan tietoa muista läheisistä ytimistä ja molekyylin avaruusrakenteesta). Menetelmällä voidaan tutkia myös kiinteitä aineita tai kaasumaisia näytteitä. Rakenteen lisäksi NMR antaa tietoa molekyylien tai niiden osien liiketiloista.

Sovelluksia

Magneettikuvaus on yksi merkittävimmistä NMR-sovelluksista. Kuvantamista voidaan käyttää myös materiaalien ja esimerkiksi biologisten näytteiden rakenteen tutkimiseen. Magneettikuvauksen kontrasti eri kudosten välillä perustuu etupäässä protonitiheyteen, ydinten relaksaatioaikojen T1 ja T2 eroihin, sekä virtaukseen ja kemialliseen siirtymään.
Ansel Adams

Ansel Easton Adams (20. helmikuuta 1902 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 22. huhtikuuta 1984 Carmel, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tunnetaan ansiokkaana maisemakuvaajana ja luonnonsuojelualueiden esitaistelijana. Hän otti tunnetuimmat valokuvansa Yhdysvaltain länsiosista ja Yosemiten kansallispuistosta. Adams kirjoitti suositun kirjasarjan, joka käsittää kaikki valokuvaustekniikan vaiheet valotuksesta vedostamiseen.
Adams tunnetaan erityisesti mustavalkoisista valokuvistaan. Hän suhtautui varauksellisesti värivalokuvaukseen, koska tekniikka oli hänen uransa alkuaikoina 1930–1950-luvulla heikkolaatuista eikä kuvaaja voinut valvoa vedostusprosessia. Hänen mukaansa värikuvaus oli kuin ”soittelisi epävireisellä pianolla”. Taiteellisen tuotantonsa hän kuvasi mustavalkofilmille, mutta kaupallisiin töihin hän käytti myös värifilmiä. Hänen värikuviaan on alettu arvostaa vasta 1990-luvulla, kun niitä julkaistiin teoksessa Ansel Adams in Color.
Vuonna 1981 Adamsille myönnettiin kansainvälinen Hasselblad-palkinto.
Suomen Televisioiden Liitto

Suomen Televisioiden Liitto ry (STL) on 4.11.1999 perustettu kaupallista televisiotoimintaa harjoittavien tv-yhtiöiden etujärjestö Suomessa. STL on Medialiiton (entinen Viestinnän Keskusliitto VKL) jäsen. 
STL antaa lausuntoja alan lainsäädäntöä koskevissa asioissa ja on mukana muun muassa tekijänoikeuslautakunnassa sekä mainonnan eettisessä neuvostossa, mutta muuten sen toiminta on varsin näkymätöntä. Yhdistyksellä ei esimerkiksi ole nettisivuja.
Liiton jäseninä ovat Nelosen omistava Sanoma Entertainment Oy ja Sanoma Television Oy. MTV Oy vetäytyi 14. tammikuuta 2010 kaikesta yhteistyöstä Nelonen Median kanssa.
Lama (albumi)

Kappaleet

Sävellys ja sanoitus Lama, ellei toisin mainittu.
Kārlis Goppers

Elämäkerta

Goppers syntyi Plāņussa lähellä Valkaa vuonna 1876. Hän opiskeli upseerikoulussa Vilnassa ja valmistui vuonna 1896, jonka jälkeen hän palveli Venäjän armeijassa. Hän yleni kapteeniksi vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän komensi pataljoonaa ja yleni vuoteen 1915 mennessä everstiksi komentaen rykmenttiä. Vuonna 1917 hänestä tuli latvialaisten kiväärimiesten ensimmäisen prikaatin johtaja. Goppers otti osaa Venäjän sisällissotaan sen jälkeen, kun hänet oli siirretty Venäjän sisällisosiin joulukuussa 1917. Hän komensi ensin valkoisten sotilasosastoja Samaran alueella ja myöhemmin hän nousi 21. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Siperiassa.
Goppers palasi Latviaan kesäkuussa 1920, ja yleni siellä kenraaliksi 13. elokuuta samana vuonna. Vuodesta 1924 lähtien hän toimi jalkaväkidivisioonan johdossa. Sotilasuransa ohella hän julkaisi useita teoksia sotilastieteiden historiasta ja teoriasta, sekä toimi partioliikkeen perustamisessa Latviassa. Neuvostoliitto miehitti sittemmin Latvian ja NKVD pidätti Goppersin syyskuussa 1940. Häntä pidettiin vankilassa Riiassa, jossa hänet teloitettiin kesäkuussa 1941. Hänen ruumiinsa tunnistettiin vasta vuonna 1944 muiden NKVD:n surmaamien uhrien joukosta.
Tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä

Tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä (engl. Intrusion Detection System, IDS) on tietoverkkoon asennettava järjestelmä, joka on ohjelmoitu tunnistamaan verkkoon suuntautuvat hyökkäysyritykset.
Tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä voi olla konekohtainen (engl. Host IDS) tai verkkopohjainen (engl. Network IDS). Esimerkkejä konekohtaisista IDS-ohjelmista ovat lokeja tarkkailevat tai tiedostojärjestelmän muutoksia tutkivat ohjelmat (esimerkiksi tripwire). Verkkopohjaisissa ratkaisuissa verkkoon sijoitetaan usein erilaisia sensoreita, jotka keräävät liikennettä, ylläpitäjän käyttäessä jonkinlaista hallintaliittymää murtojen tutkimiseen, esimerkiksi SNORT.
Runsaasta datavirrasta pyritään tunnistamaan tiettyjä kuvioita joiden perusteella voidaan olettaa tunkeutumisyrityksen olevan päällä. Jotkin verkkopohjaiset järjestelmät osaavat reagoida tällaisissa tilanteissa katkaisemalla oletetun hyökkääjän yhteydet; tällaisista aktiivista järjestelmistä käytetään myös termiä murron estämisjärjestelmä (engl. Intrusion Prevention System, IPS).
Järjestelmä voi havaita hyökkäyksen merkkejä joko valmiiden sääntöjen pohjalta (kuten virustentorjuntajärjestelmät) tai poikkeuksia etsien (heuristiikka). Sääntöpohjaisessa havaitsemisessa ennalta määriteltyjen sääntöjen perusteella tunnistetaan mahdolliset tunkeutumiset. Tilastollisessa havaitsemisessa verkkoliikennettä verrataan tietokantaan johon on tallennettu otos normaalista liikenteestä.
Tykkivene Hämeenmaa

Rakentaminen

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi miina- ja suojaverkonlaskijan Pingvinin Kone ja Sillan veistämöltä Helsingistä. Alus laskettiin vesille 1917 ja liitettiin laivastoon 22. syyskuuta. Aluksen suunnittelussa oli otettu huomioon myös käyttö raskaassa miinanraivauksessa. Alustyyppi oli merikelpoinen ja voimakaskoneinen.

Palveluskäyttö

Alus otettiin maaliskuussa 1918 Suomen sisällissodan punaisten laivastoon. Saksalaiset valtasivat huhtikuussa aluksen Helsingin valtauksen yhteydessä nimeten sen Wulffiksi. Saksa luovutti marraskuussa aluksen Suomen merivoimille, joka nimesi sen Hämeenmaaksi.
Alus oli mukana matkalla, jolla torpedovene S2 upposi kuluneen vuosisadan siihen asti voimakkaimmassa myrskyssä. Hämeenmaakin joutui perävuotoisena hakeutumaan Vaasan Vaskiluotoon hätäsatamaan. Aluksen päällikkönä tuolla matkalla oli silloinen kapteeniluutnantti, myöhemmin Laivaston komentajana sotavuodet toiminut kontra-amiraali Eero Rahola. Hän kommentoi onnettomuutta keväällä 1965, kun Yleisradio järjesti onnettomuudesta dramatisoidun dokumenttiohjelman sen kunniaksi, että onnettomuudesta tuli tuona vuonna kuluneeksi 40 vuotta.
Hämeenmaa osallistui toiseen maailmansotaan sisaraluksensa Uusimaan tavoin. Alusta käytettiin talvisodassa rannikkovartiointiin pohjoisella Itämerellä ja tammikuussa 1940 saattajana. Se toimi kahden saattueen saattajana ennen paluutaan Turkuun hankalan jäätilanteen ja vaurioituneen potkurin takia.
Alus otti osaa Somerin taisteluun kesäkuussa 1942 ja piti taistelun lopussa vihollisen matalana tykkitulellaan. Alus kuitenkin vaurioitui Neuvostoliiton ilmavoimien lentokoneen hyökkäyksessä ja menetti neljä miestä kaatuneina ja yhdeksän haavoittuneina lentopommin räjähdettyä tyhjässä ammusvarastossa. Aluksen saamat vauriot korjattiin Helsingissä. Hämeenmaa vaurioitui 4. heinäkuuta 1944 tukiessaan Teikarin puolustusta. Sotatoimien päätyttyä alus osallistui miinanraivaukseen. Alus poistettiin palveluksesta 1952 ja romutettiin 1953.
Ainoa Hämeenmaan suomalainen sisaralus oli tykkivene Uusimaa. Muita samaan luokkaan kuuluvia aluksia olivat venäläiset Korshun ja Kobtchnik, Chilen laivaston Colocolo, Leucoton, Elicura ja Orompello.
Iso-Ahvenisto

Maantietoa

Järvi on 600 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Se sijaitsee kivikkoisella moreenipohjaisen kangasmetsän painaumassa, jonka pohjoisrannat ovat eteläisiä rantoja jyrkempiä. Järveen laskee neljä kaivettua soiden kuivausojaa. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja se laskee ensimmäiset 300 metriä jyrkästi ja virtaa viimeiset 700 metriä hitaammin. Oja laskee Pikku-Ahvenistoon, jolla ei ole omaa laskuojaa. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 91 vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Etelärannat ovat soistunutta metsää, mutta muut rannat kuivaa metsämaata. Järven rantoihin on rakennettu kahdeksan vapaa-ajan asuntoa. Niille johtavat omat tiet Ylöjärven Soppeenmäeltä Nokian Lähdeniittyyn johtavalta tieltä. Muita kiinteistöjä ei ole. Ylöjärven ja Nokian välinen raja ylittää järven niin, että pinta-alaltaan suurempi osa jää Ylöjärven puolelle. Rajapyykki sijaitsee aivan luoteisrannan tuntumassa.

Vedenlaatu

Iso-Ahveniston vedenlaatua on tutkittu vuosina 1985 ja 2004. Järven vedenväri on erittäin ruskea ja se sisältääkin erittäin paljon humusta. Järveen kaivetut suo-ojat selittävät osan vedenväristä, koska niiden kuivatusvedet ovat peräsin ojitetuilta soilta. Vesi on myös hapanta. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko, joten valuma-alueen vesien happamuus säätelee voimakkaasti järven happamuustasoa. Talvella 2004 järven happitilanne oli hyvä, mutta aivan pohjan lähellä alusvedessä havaittiin selvää happivajetta. Alimmillaan happea esiintyi alusvedessä vielä 2 milligrammaa litrassa vettä (mg/l). Vuonna 1985 järven fosforipitoisuus ylitti erittäin rehevien järvien tason (50 mikrogrammaa litrassa vettä eli µg/l) ja vuonna 2004 taso oli reheville järville ominainen. Myös typen pitoisuudet ylittivät normaalien suojärvien tasot. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi.

Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa ”Ahvenistoon” oli kaivettu lyhyet kuivatusojat ympäröiviltä soilta. Järvi oli silloin autio eikä sinne johtanut teitä. Tilanne säilyi ennallaan, kunnes vuoden 1975 kartassa suo-ojia oli kaivettu lisää, järvelle johti kaksi tietä ja ensimmäiset vapaa-ajan asunnot oli rakennettu rannoille. Tähän karttaan oli järven nimi kirjoitettu ”Iso-Ahvenisto”.
Miten haluatte

Miten haluatte  (engl. As You Like It) on William Shakespearen vuosina 1599–1600  kirjoittama komedia. Se perustuu Thomas Lodgen romanssiin Rosalynde. Se kertoo nuoresta neitosesta, Rosalindista, joka rakastuu Orlandoon, pakenee mieheksi pukeutuneena Ardenin metsään ja löytää sieltä turvapaikan, perheensä ja lopulta rakastettunsa.
Näytelmän lainatuin runo on Koko maailma (engl. All the World's a Stage), ja se alkaa:
»On näyttämö, ja miehet, naiset, kaikki siin' esiintyvät; kukin tulee, menee; jokaisell' eläissään on monta osaa (suom. Paavo Cajander)» 
»All the world's a stage, and all the men and women merely players; they have their exits and their entrances; and one man in his time plays many parts» 
Se on osa ritari Rolandin Jacques-pojan repliikkiä.
E-st@r

e-st@r on vuonna 2011 laukaistava italialainen CubeSat. Sen kehitti Politecnico di Torinon opiskelijat. Se lentää ESAn Vega-kantoraketin ensilennolla. 
Satelliitin piti alun perin kuljettaa myös pieni polttokenno, mutta sitä ei toteutettu. Satelliitin tavoitteet ovat asennonsäännön testaus ja materiaalitestejä avaruussäteilyssä.
Sisu Akselit

Sisu Akselit Oy on hämeenlinnalainen kuorma-autojen, sotilasajoneuvojen ja terminaalitraktorien akselistojen valmistamiseen erikoistunut yritys. Sisu Akselit on erikoistunut erityisesti suhteellisen alhaisiin valmistusmääriin. Tämä onnistuu moduloimalla akselistojen rakenteita siten että samoja komponentteja voidaan hyödyntää useissa eri sovelluksissa.
Jäykkien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen valikoimaan kuuluu kantavuudet 10, 13, 14 ja 16 tonnia.
Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen kantavuudet ovat 10 ja 14 tonnia.
Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen ei-vetävien akselistojen kantavuudet ovat 9, 10 ja 12 tonnia.
Sotilasajoneuvokäyttöön tarkoitettujen akselistojen kantavuudet ovat vastaavat. Terminaalitraktorikäyttöön tarkoitetut akselistot perustuvat samaan perusrakenteeseen, mutta niiden kantavuudet on luokiteltu ylemmäs ajoneuvojen alhaisempien nopeuksien takia. Kaikki vetävät akselistot on varustettu napavälityksellä, eli akselistojen navoissa on planeettavaihteet.
Yhtiön liikevaihto on noin 33 miljoonaa euroa ja henkilöstöä on noin 110.

Historia

Alueen teollisuus sai alkunsa Vanaja-merkkisten kuorma- ja linja-autojen valmistuksesta. Vanaja liitettiin myöhemmin Sisuun ja lakkasi merkkinä olemasta. Sisun akselistovalmistuksen juuret juontuvat Fleminginkadun tehtaalle Helsinkiin. Valmistus siirrettiin Hämeenlinnaan vuonna 1985. Historia on omistusjärjestelyjen osalta yhteneväinen Sisu Auton kanssa vuoteen 2000, jolloin yritys myytiin pääomasijoittajille. Sisu Auto ei siis omista enää minkäänlaista osuutta yrityksestä, vaikka onkin yhä yksi merkittävimmistä asiakkaista.
Peräkärryakselistojen valmistus lopetettiin 2000-luvun alkuvuosina. Peräkärryvalmistaja KOME kuitenkin edelleen kokoaa näitä akselistoja Sisu Akselien toimittamista osista. Erotuksena Sisu Akselien omiin tuotteisiin, näistä akselistoista käytetään nimeä SISUX.
RN Castelfidardo (1922)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1938 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Saksa valtasi aluksen 9. syyskuuta 1943 Pireuksessa ja alus nimettiin TA16:ksi. Liittoutuneiden lentokoneet upottivat aluksen 2. kesäkuuta 1944 Egeanmerellä.
Grand Prix Formula 1

Pelin kulku

Jokaisen osakilpailun alussa ratkaistaan aloittaja arpakuutiolla. Suurimman luvun heittänyt aloittaa ja tämän jälkeen heittovuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Yksi osakilpailu on yhden pelilaudan kierroksen mittainen. Jokaisella kierroksella on oma aloitusruutu: Monaco, Monza, Silverstone ja Hockenheim. Autot lähtevät kierrokselle vuorollaan samasta lähtöruudusta ja etenevät radan ruuduilla arpakuution mukaisesti. Ruudussa saa olla vain yksi auto kerrallaan. Kun pelaajia on kaksi tai kolme, he siirtävät vuorollaan erikseen molempia autojaan arpakuution mukaisesti.
Anžej Dežan

Anžej Dežan (s. 17. kesäkuuta 1987 Celje) on slovenialainen poplaulaja.
Dežan nousi julkisuuteen vuonna 2005 sijoittumalla toiseksi slovenialaisessa Spet Doma -kilpailussa. Hänen ensimmäinen albuminsa oli C'est La Vie. Dežan edusti Sloveniaa Euroviisuissa 2006 kappaleella "Mr Nobody", mutta ei edennyt loppukilpailuun.
W-kansallispuisto

W-kansallispuisto on yksi Nigerin huomattavimmista kansallispuistoista. Sen muodostaa pätkä Niger-joen vartta, joka mutkittelee kuin kirjain W. Puisto ulottuu hiukan myös naapurimaiden Beninin ja Burkina Fason puolelle. Fulanit laiduntavat siellä karjaansa muuttaessaan vuosittain alueelta toiselle.
Puisto ulottuu savannilta metsäalueelle, ja se tunnetaan suurista nisäkkäistä: paviaaneista, afrikannorsuista, leopardeista, leijonista virtahevoista ja gepardeista. Päivisin aktiivisia nisäkäslajeja on laskettu yli seitsemänkymmentä.
Güímarin pyramidit

Güímarin pyramidit sijaitsevat Güímarin kunnassa Teneriffan itärannikolla, Kanariansaarilla. Joukkoon kuuluu kuusi porraspyramidia, jotka muistuttavat mayojen ja asteekkien pyramideja Meksikossa.
Arkeologit uskoivat pitkään pyramidien olevan vain maanviljelijöiden peltojen vierille kokoamia kivikasoja. Vanhojen kuvien ja tarinoiden mukaan saarella on ollut enemmänkin pyramidejä, mutta ne on purettu rakennusmateriaaliksi. Güímarissa oli yhdeksän pyramidia, joista vain kuusi on jäljellä.
Vuonna 1991 alkaneissa arkeologissa kaivauksissa havaittiin, että pyramidit on rakennettu päällekkäisistä kerroksista maata ja kiveä, ja eräästä kerroksesta löydettiin keramiikan sirpaleita, jotka ajoitettiin 1800-luvulle. Koska valtaosa pyramidista oli 1800-lukulaista keramiikkaa sisältäneen kerroksen päällä, päättelivät arkeologit, että pyramidit ovat peräisin aikaisintaan 1800-luvulta. Toisen teorian mukaan pyramidit ovat vanhempia ja guanchien rakentamia. Teorian perusteeksi on esitetty muun muassa se, että erään pyramidin alla on luola, joka oli guanchien käytössä.
Espanjan valloitukseen saakka 1400-luvun lopulla Güímar oli yhden Teneriffan kuninkaista (mencey) asuinpaikka. Roomalaisen Plinius vanhemman mukaan puunilaisen tutkimusmatkailija Hanno Merenkulkijan aikana 600-luvulla eaa. saaret olivat asumattomat, mutta niillä oli ollut suurien rakennusten raunioita.
Vuonna 1998 65 000 m² pyramidialue avattiin etnologisena puistona yleisölle.

Heyerdahlin teoria

Vuonna 1991 Thor Heyerdahl tutki pyramideja, ja havaitsi ne muuksi kuin pelkiksi kivikasoiksi. Pyramidien kulmien kivissä on selviä käsittelyn merkkejä, ja ne ovat laavakiveä, eivätkä pelloista. Maa rakennuspaikalla on tasoitettu ennen rakennelman kokoamista.
Heyerdahl väitti, että pyramideillä on tietty suunta. Kesäpäivänseisauksen aikaan suurimman pyramidin päältä näkyy kaksi auringonlaskua, ensin vuoren taa, sitten uudelleen seuraavan vuoren taakse. Kaikkien pyramidien portaat ovat länsipuolella, jolloin talvipäivänseisauksen aikana nousija astuu suoraan nousevaan aurinkoon.
Päivi Anttikoski

Päivi Anttikoski on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut valtioneuvoston viestintäjohtajana vuoden 2018 alusta.
Anttikosken edeltäjä viestintäjohtajan tehtävässä oli Markku Mantila. Anttikoski aloitti toimittajanuransa 1997 Yleisradiossa. Hän työskenteli monissa tehtävissä MTV:ssä 1998–2014 ja päätoimittajana Helsingin Sanomissa lokakuusta 2014 helmikuuhun 2017 vastaten journalistisista digitaalisista sisällöistä.

Työsyrjintäepäily

Anttikosken valinta Aamulehden vastaavaksi päätoimittajaksi kariutui hänen mukaansa loppuvuodesta 2017 viime hetkellä, siinä vaiheessa, kun toimitusjohtaja Kai Telanteelle selvisi, että hän muuttaisi yksin Tampereelle ja perhe jäisi Helsinkiin. Aamulehden edellinen päätoimittaja Jouko Jokinen asui Tampereella ja hänen perheensä Helsingissä, eikä häneltä rekrytointiprosessin aikana kyselty perheasioita. Aamulehti edellyttää, että päätoimittaja asuu Tampereella.
Telanne kieltää, että ratkaiseva asia olisi ollut perheen asuminen eri paikkakunnalla. Hänen mukaansa Anttikoskelle syntyi väärä käsitys. Kuitenkin Aamulehden silloinen liiketoimintajohtaja Kari Juutilainen oli sanonut syyksi, että Anttikoski olisi ”hylännyt perheensä”. Myös Juutilainen kieltää sanoneensa mitään perheasioiden vaikutuksesta kielteiseen päätökseen. Telanne tuomittiin syrjinnästä sakkorangaistukseen Johanna Korhosen tapauksessa. Korhosen valinta Lapin Kansan päätoimittajaksi purettiin, kun Telanne sai tietää, että hän asuu naisen kanssa. Työoikeuden asiantuntijat pitävät myös Anttikosken tapausta työsyrjintärikoksena. 
Sisä-Suomen poliisilaitos on avannut työsyrjintäepäilystä esitutkinnan 24. heinäkuuta 2018.
Marraskoski

Marraskoski on koski Rovaniemellä Ounasjoessa noin 37 km Rovaniemeltä pohjoiseen. Se on huomattava luontokohde. Rantakallioissa on pieniä hiidenkirnuja, ja mahdollisesti kallioissa on ollut kivikautisia kalliopiirroksia.

Kalliopiirrokset

Kosken rantakalliossa oletetaan olleen esihistoriallisia, kivikautisia kalliopiirroksia, jotka joka tapauksessa ovat tuhoutuneet joen perkauksen yhteydessä tehdyissä räjäytystöissä. Ne on leimannut epävarmoiksi tutkimuksissaan E. Kivikoski (Suomen kiinteät muinaisjäännökset, SKS 1966), mutta asian selvittäminen asiallisesti on tekemättä. Kuviot löydettiin 1936, jolloin ne kuvattiin ja kopioitiin.
Jousimies (Eläinradan merkki)

Jousimies (Sagittarius) on yhdeksäs niistä Eläinradan merkeiksi kutsutuista sektoreista, joihin Eläinrata vanhastaan, varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 240 - 270 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin marras­kuun 22. päivän aikoihin ja siirtyy seuraavaan, Kauriin merkkiin talvi­päivän­seisauksena 21. tai 22. joulukuuta.
Merkki on saanut nimensä Jousi­miehen tähdistöstä, joka 2000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa. Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Jousi­miehen merkki vastaa suunnilleen Skorpionin ja Käärmeenkantajan tähdistöä. Käärmeen­kantajan tähdistön mukaan kuitenkaan ei ole nimetty Eläin­radan merkkiä, vaikka ekliptika kulkeekin myös tämän tähdistön kautta.
Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä jousimies (tai Jousimies) käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.
Emil Rautaharju

Emil Fredrik Rautaharju (ent. Zitting, 1. syyskuuta 1875 Nilsiä – 11. helmikuuta 1947 Vehmersalmi) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Rautaharju valittiin eduskuntaan Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vaaleissa 1930. Hän toimi kansanedustajana kolmen vuoden ajan, lokakuusta 1930 elokuuhun 1933, ja oli jäsenenä maatalousvaliokunnassa. Rautaharju vaikutti poliittisella urallaan myös Vehmersalmen kunnallispolitiikassa, kunnan kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana.
Rautaharju syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin siviiliammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata synnyinkunnassaan Nilsiässä vuosina 1893–1904 ja Kuopion maalaiskunnassa, sittemmin Vehmersalmella (kunnan itsenäistyttyä), vuodesta 1904.
Rautaharju oli naimisissa. Hänen puolisonsa oli Lydia Henrika Jalkanen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1906. Kansanedustajana vuosina 1926–1927 toiminut Olli Zitting oli Rautaharjun veli.
Rautaharju kuoli helmikuussa 1947, 71-vuotiaana.
Terävän kansakoulu

Terävän koulu oli kansakoulu Jokioisten kunnassa Jänhijoen kylässä lähellä Latovainion asutuskeskittymää. Koulurakennus sijaitsee Jänhijokeen laskevan Tyytynojan ja tien 13564 (Latovainiontie) risteyksessä Tyytynsillan kupeessa. 
Terävän koulun perustamistarve syntyi Jokioisilla vuonna 1922, kun viereisiin Rehtijärven, Latovainion ja Jänhijoen koulupiireihin oli tulossa runsaasti uusia oppilaita ja olisi tarvittu lisää apuopettajain virkoja. Elokuussa 1922 Jokioisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja ministeri Pehkonen ja kunnallislautakunnan esimies opettaja Helle kävivät kylällä selvittämässä asiaa, ja ratkaisuksi Markkulan talosta saatiin vuokrahuone koulun tarpeita varten.
Jokioisten koulusuunnitelman mukaisesti koulu oli tarkoitus avata vuonna 1926 tai 1927, mutta oppilaitten paljous aikaisti koulun avaamista. Terävän koulun johtokunta piti 8. joulukuuta 1922 kokouksen kunnallislautakunnan ja kansakoulutarkastajan läsnä ollessa, ja kokouksessa katsottiin rakennettavan koulun paikaksi keskeltä kansakoulupiiriä tontti Heikkilän talon mailta. Kouluhallitus hyväksyi heinäkuussa 1923 koulun piirustukset, ja oma koulurakennus valmistui syksyksi 1924.
Kansakoulu vihittiin käyttöön sunnuntaina 19. lokakuuta 1924. Rakennustyön suoritti rakennusmestari H. Niemi, ja koulu tuli maksamaan 257 000 markkaa. Terävän koulu oli Jokioisten kunnan kahdeksas koulu, ja näin Jokioisista tuli ensimmäinen Forssan tarkastuspiirin kunta, joka sai toteutettua oppivelvollisuslain vaatimukset.
Koulu lakkautettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 1970-luvulla.