google/wiki40b huggingface dataset:
Kevin Keegan

Ura pelaajana

Keegan pelasi uransa alkuvuodet Scunthorpe Unitedissa, josta Liverpool FC hankki hyökkääjän riveihinsä 35 000 punnan siirtosummalla kesällä 1971. Keegan edusti Liverpoolia menestyksekkäällä 1970-luvulla. Hän oli kotimaan kentillä voittamassa seuran paidassa kolmea Englannin mestaruutta ja yhtä FA Cupia. ”Poolissa” Keeganin meriittilistaan tuli myös suuria saavutuksia Euroopan kentiltä, kun seura voitti UEFA Cupin kahdesti ja Euroopan Cupin Keeganin viimeiseksi kaudeksi seurassa jääneellä kaudella 1976–1977. 
Kesällä 1977 Keegan siirtyi Saksaan Hamburger SV:hen. HSV:ssa Keegan jatkoi loistavia otteitaan, ja hänet palkittiin Euroopan parhaana jalkapalloilijana 1978 ja 1979. HSV:ssä Keegan voitti Saksan mestaruuden ja pelasi Euroopan Cupin finaalissa 1980, kun Nottingham Forest FC kaatoi saksalaisseuran.
Keegan palasi vuonna 1980 Englantiin ja liittyi Southampton FC:n riveihin. Joukkue sijoittui Englannin liigassa kaudella 1980–1981 kuudenneksi, mikä on seuran paras saavutus pääsarjatasolla. Vaikka seuraava kausi päättyi odotuksiin nähden pettymykseen ja seitsemänteen sijaan, Keegan valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi ja hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri palkintona saavutuksistaan jalkapallossa. 
Selkävaivoista kärsineen Keeganin maajoukkueura päättyi MM-kisojen 1982 jälkeen, kun uusi päävalmentaja Bobby Robson jätti vuodesta 1976 maajoukkueen kapteeninnauhaa kantaneen Keeganin maajoukkueringin ulkopuolelle. Keegan pelasi kaikkiaan 63 maaottelua ja teki niissä 21 maalia.
Vuonna 1982 Keeganin seurajoukkueura jatkui Pohjois-Englannissa Newcastle Unitedissa. Hän oli mukana auttamassa seuraa nousemaan 2. divisioonaan vuonna 1984. Tuohon kauteen päättyi myös Keeganin pelaajaura Englannissa. Espanjaan muuttanut Keegan pelasi vielä vuonna 1985 kaksi ottelua australialaisen Blacktown City Demonsin paidassa.
Vaseliini

Vaseliini on  öljynjalostuksessa (maaöljyn tislauksessa) sivutuotteena saaduista pitkäketjuisista hiilivedyistä (yli 25 hiiliatomia) koostuva rasva, jolla on monia käyttötarkoituksia. Vaseliinia käytetään lääketeollisuudessa ja kosmetiikassa sekä erilaisten esineiden kuten lukkojen, saranoiden, ketjujen ja koneistojen osien voitelemiseen ja ruostesuojaukseen. Pitkälle jalostettu valkovaseliini on valkoista, vähemmän jalostettu sisältää epäpuhtauksia ja voi olla kellertävää tai ruskeaa. Ominaisuuksiltaan vaseliini on hyvin kiinnittyvää, vettähylkivää ja korkeitakin lämpötiloja kestävää.
Aineen keksi ja sen valmistusmenetelmän patentoi vuonna 1872 brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen kemisti Robert Chesebrough. 
Hän nimesi aineen ilmeisesti saksan sanan Wasser ("vesi") ja muinaiskreikan sanan ἔλαιον, élaion ("öljy") mukaan.
1800-luvulla ja 1900-luvun alussa vaseliinia eli "petroolihyytelöä" myytiin lähes kaikkia iho-ongelmia ja haavoja hoitavana ihmelääkkeenä.
Vaseliinia käytetään liukasteena ihmisten iholla ja limakalvoilla, ja sillä voidaan suojata ärtynyttä tai lievästi vahingoittunutta ihoa. Vertavuotaviin haavoihin sitä ei kuitenkaan tule laittaa. Sitä on myös käytetty ihon suojaamiseen pakkaselta.
Vaseliinia ei tule käyttää lateksisten eli luonnonkumisten suojainten tai esineiden, kuten käsineiden, kondomien tai tiivisteiden kanssa, koska se liuottaa luonnonkumia, ja heikentää sen rakennetta.
Tuotemerkin "Vaseline" omistaa nykyisin Unilever, joka osti entisen Chesebrough Manufacturing Companyn vuonna 1987.
Eilert Adelsteen Normann

Eilert Adelsteen Normann (1. toukokuuta 1848 Bodin, Norja – 26. joulukuuta 1918) oli norjalainen taidemaalari, joka työskenteli paljolti Berliinissä. Hänet tunnetaan Norja-aiheisista maisemamaalauksistaan.
A Single Man

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 2,4.
Globaalikasvatus

Globaalikasvatus on toimintaa, jonka tavoitteena on kasvattaa kansainväliseen ajattelutapaan. Eri näkökulmien, kulttuurien ja todellisuuksien ymmärtäminen kehittää halua toimia oikeudenmukaisemman maailman puolesta. Globaaliin vastuuseen kasvaminen on koko elämän kestävä prosessi, joka opettaa kunnioittamaan erilaisuutta ja kehittää kykyä toimia maailmassa aktiivisena kansalaisena.
Globaalikasvatus pitää sisällään laajan kirjon erilaisia kasvatus- ja opetusmenetelmiä. Sitä toteutetaan niin viralliseen, epäviralliseen kuin arkiseenkin oppimiseen perustuvan kasvatustoiminnan puitteissa. Ihmisiä innostetaan globaaliin vastuuseen ja kansalaisaktiivisuuteen myös kampanjoimalla ja viestinnän keinoin.
Globaalikasvatuksen teemoja ovat ihmisoikeuskasvatus, rauhankasvatus, monikulttuurisuuskasvatus, kehityskasvatus ja kasvatus kestävään kehitykseen.

Historia

Globaalikasvatuksen tarpeeseen havahduttiin toisen maailmansodan jälkeen. Tulevat sukupolvet haluttiin kasvattaa rakastamaan rauhaa ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia. Siirtomaiden itsenäistymiskehitys toimi sysäyksenä kansainväliselle solidaarisuusliikkeelle. Kansainvälisyyskasvatus otettiin Suomessakin osaksi koulujen opetussuunnitelmaa. Uudet teemat, yhdenvertaisuus ja kestävä kehitys, integroituivat osaksi globaalikasvatuksen kenttää.
Maahanmuuton lisääntyminen, New Yorkin terrori-iskut ja niitä seurannut sota terrorismia vastaan, ilmastonmuutos sekä muut globaalit ilmiöt ovat entisestään vahvistaneet globaalikasvatuksen tarvetta. Kansainvälistymisen ja kansainvälisyyskasvatuksen sijaan on alettu puhua kansallisvaltioiden rajojen ulkopuolella tapahtuvasta globalisaatiokehityksestä, globaalista vastuusta ja globaalikasvatuksesta.
Niin Suomessa kuin Euroopassa globaalikasvatuksen vahvoina airuina ovat toimineet kansalaisjärjestöt. Niiden aktiivisen kannustuksen ansiosta Euroopan unioni ja yhä useammat sen jäsenmaista ovat ottaneet globaalikasvatuksen poliittiseen agendaansa. Eurooppalaisten järjestöjen yhteistyötä globaalikasvatuksessa koordinoi kehitysjärjestöjen yhteistyöjärjestö Concord. Globaalikasvatuksen vahvistamiseksi Euroopan maissa toimii myös valtiollisten toimijoiden välinen verkosto Global Education Network Europe GENE, jonka tekemiin vertaisarvioihin voi tutustua verkoston verkkosivulla.

Toiminta

Globaalikasvatusta toteuttavat monet tahot. Esimerkiksi koulut, kansalaisjärjestöt, kunnat, yritykset ja seurakunnat ovat kentällä aktiivisia toimijoita. Myös tiedotusvälineillä on tärkeä rooli julkisen mielipiteen muokkaajina.
Kansalaisjärjestöjen globaalikasvatusverkostoa koordinoi Suomessa Kepa ry. Kasvaminen globaaliin vastuuseen on elämän kestävä prosessi, joten globaalikasvatuksen kohderyhmänä ovat kaikenikäiset ihmiset.
M/S Huckleberry Finn

Käyttöhistoria

Huhtikuussa 1988 alus laskettiin vesille ja 28. lokakuuta alus luovutettiin Swecarrier Rederi Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Tukholma. Tuolloin alus oli nimeltään Nils Dacke. 31. lokakuuta 1988 Nils Dacke aloitti TT-Linen liikenteessä, linjalla Trelleborg–Travemünde. Tammikuussa 1992 Rederi AB Gotland osti aluksen. Kotisatamaksi muuttui Visby. 1. tammikuuta 1993 Ferry Enterprise Ltd osti aluksen ja rekisteröi sen Bahamalle. Toukokuussa 1993 Nils Dacke meni telakalle Turkuun, jossa siitä tehtiin auto- ja matkustajalautta. 27. elokuuta alus nimettiin Peter Paniksi. Syyskuun alussa Peter Pan palasi jälleen Travemünden ja Trelleborgin väliseen liikenteeseen. 27. lokakuuta 2001 alus sai nimen Peter Pan IV. Marraskuussa laiva meni kunnostettavaksi SSW Fähr- und Spezialschiffbau GmbH -nimiselle telakalle Bremerhaveniin, Saksaan.
7. tammikuuta 2002 alus sai nykyisen Huckleberry Finn -nimensä. 18. tammikuuta 2002 vastakastettu Huckleberry Finn rekisteröitiin Ruotsin alusrekisteriin. Kotisatamaksi muuttui Trelleborg. Seuraavana päivänä alus siirtyi nykyiselle reitilleen, Rostockin ja Trelleborgin välille. Toukokuussa alus rekisteröitiin TT-Line Nr 1063 Eigentums Gmbh:n omistukseen.
Pitkä Karijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,4 metriä mpy.
Armas Pietarinen

Armas Rainer Pietarinen (s. 23. toukokuuta 1921 Rääkkylä) on suomalainen kirjailija.
Oboro (1899)

Palvelus

Alus partioi sisaralustensa kanssa boksarikapinan aikana Kiinan rannikolla suojaten japanilaisjoukkojen maihinnousua. Se osallistui myös Venäjän–Japanin sotaan.
Oboro luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin taistelutehtävistä. Alus palautettiin palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua, ja se osallistui Qingdaon taisteluun sekä saksalaisten Tyynenmeren siirtokuntien haltuunottoon. Alus muutettiin apumiinalaivaksi 1. huhtikuuta 1921, mutta se poistettiin palveluksesta jo pari kuukautta myöhemmin 21. kesäkuuta. Alus romutettiin vuonna 1926.
Hemmo Airamo

Juho Hemming "Hemmo" Airamo (22. elokuuta 1893 Lieto – 24. syyskuuta 1963 Turku) oli suomalainen koomikko, näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Airamon teatteriura alkoi Turun teattereista. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Turun Työväen Teatterissa 1916-1919 ja näyttelijänä Turun Teatterissa 1919-1946. Hän esitti luonneroolinaan muun muassa professori Wenanderia. Hän oli turkulaisen teatterin pioneeri, mutta häntä ei ole nähty paljoakaan elokuvassa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Kihlauskylpylä (1924).
Airamo siirtyi vuonna 1946 Toivo Hämerannan kanssa Turun kaupunginteatterin apulaisjohtajaksi ja toimi myös teatterin ohjaajana ja näyttelijänä kuolemaansa saakka. Turun Kaupunginteatteri uudistui Turun Työväen Teatterin palon takia. 1961 Hemmo Airamo ja turkulainen näyttämötaiteilija Senni Nieminen näyttelivät nimiosia Ere Kokkosen ohjaamassa tv-sarjassa Hilma ja Akseli. Sarja oli aikoinaan hyvin suosittu, ja Airamon kuoltua Nieminen koetti jatkaa sarjaa yksin, mutta se ei kerännyt enää suosiota, joten sarja lopetettiin.
Airamolle myönnettiin Pro Finlandia-mitali vuonna 1951. Hän näytteli kaikkiaan kahdeksassa pitkässä elokuvassa, kuten ensimmäisessä äänielokuvassa Sano se suomeksi (1931) ja Toivo Hämerannan kokeiluelokuvassa Pajasta palatsiin (1946).
Airamon poika oli Nesteen pitkäaikainen talousjohtaja Martti Airamo (k. 2010).
Risto Orko

Risto Eliel William Orko (vuoteen 1933 Nylund; 15. syyskuuta 1899 Rauma – 29. syyskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Orkon ura alkoi Erkki Karun Suomi-Filmi-yhtiön palveluksessa vuonna 1933 elokuvalla Ne 45000. Hän työskenteli elokuvan tuotannossa apulaisohjaajana, toisena ohjaajana yhdessä Karun kanssa, tuottajana, leikkaajana, käsikirjoittajana ja näyttelijänä. 
1930-luvulla Orko työskenteli Suomi-Filmin tuotantopäällikkönä ja tuotti vuosikymmenen aikana kaikkiaan 23 elokuvaa. Hänen ohjaamistaan kahdeksasta elokuvasta merkittävimpiä ovat 740 000 katsojaa Suomessa kerännyt Jääkärin morsian (1938) ja ensimmäisenä miljoonan katsojan rajan ylittänyt kotimainen elokuva Siltalan pehtoori (1934). Suomi-Filmi levitti elokuvia myös Yhdysvaltoihin asti, mikä oli harvinaista tuohon aikaan.
Vuonna 1945 Orkosta tuli Suomi-Filmin studion ylijohtaja. 1940-luvulla hän ohjasi enää neljä elokuvaa, mutta tuotti 46 elokuvaa. Sotien päätyttyä Orkon ohjaamat elokuvat Aktivistit ja Jääkärin morsian kiellettiin yltiöisänmaallisina. Orko oli tehnyt myös yhteistyötä silloisen natsi-Saksan kanssa.
Vuosina 1950–1977 Orko tuotti 46 elokuvaa. Hän jatkoi Suomi-Filmin palveluksessa aina 1990-luvulle asti erilaisissa merkittävissä tehtävissä. Vuonna 1980 hän ohjasi yhtiön viimeisen näytelmäelokuvan, suomalais-neuvostoliittolaisen yhteistuotannon Tulitikkuja lainaamassa (Za spitškami).
Orko voitti vuonna 1966 ainoan Jussi-palkintonsa Tunteita-elokuvan tuottamisesta. Vuonna 1948 hän sai kauppaneuvoksen arvonimen ja vuonna 1979 professorin arvonimen. Vuonna 1987 häntä muistettiin elämäntyö-Jussilla. Hän oli Satakuntalaisen Osakunnan kunniajäsen.
Orko kuoli 102-vuotiaana vuonna 2001, eli hän eli täysin koko 1900-luvun. Historiaan hän jäi yhtenä suomalaisen elokuvahistorian merkittävimmistä tuottajista ja ohjaajista. Urallaan hän ohjasi 14 pitkää elokuvaa, tuotti yli 100 pitkää näytelmäelokuvaa, 1 900 lyhytfilmiä ja 2 600 mainoselokuvaa.
Risto Orkon puoliso oli voimistelunopettaja, järjestövaikuttaja Liisa Orko vuodesta 1930. Heille syntyi viisi lasta.
Nesteen venekerho

Nesteen venekerho (lyhenne NVK) on porvoolainen veneseura. Sen jäseniksi voivat liittyä Nesteen tai sen osakkuusyhtiön palveluksessa olevat henkilöt ja heidän perheenjäsenensä. NVK on perustettu 28. toukokuuta 1968 ja sillä on kaksi paikallisostoa, Naantalissa ja Porvoossa. NVK kuuluu jäsenseurana Suomen Purjehtijaliittoon, Suomen Veneilyliittoon sekä Suomen Navigaatioliittoon.
Eläinratavalo

Havaitseminen

Eläinratavalo näkyy ekliptikan ympärillä olevana kajona, joka kirkastuu horisonttia kohti. Se näkyykin sitä paremmin, mitä suurempi on ekliptikan ja havaintopaikkakunnan horisontin välinen kulma. Parhaiten se näkyy tropiikissa, Kauriin ja Kravun kääntöpiirin välisellä alueella, missä kulma on ajoittain tasan 90 astetta. Erityisen hyvin se näkyy autiomaissa, joissa ilma on lähes aina pilvetön.
Kauempana päiväntasaajasta pohjoisella pallonpuoliskolla eläinratavalo on parhaiten havaittavissa keväisellä iltataivaalla juuri kun hämärä on täydellisesti kadonnut, tai syksyllä aamutaivaalla juuri ennen hämärän ensimmäistä kajastusta. Suomen pohjoisilla leveysasteilla, missä ekliptika muodostaa maksimissaankin vain 50 asteen kulman horisonttia vasten, eläinratavalon havaitseminen on kohtalaisen hankalaa, sillä Aurinko laskee niin loivassa kulmassa, että heikko kajo sekoittuu helposti horisontin hämärään. Mahdotonta se ei kuitenkaan ole, mikäli vain olosuhteet ovat riittävän hyvät. Skotlannista ja Saksasta ilmiö on jo kohtalaisen hyvin havaittavissa.
Rieju

Historia

Riejun perusti vuonna 1934 kaksi nuorta yrittäjää Luis Riera Carré ja Jaime Juanola Farrés. Yhtiön toimialana oli valmistaa polkupyörätarvikkeita. Yhtiön nimi muodostui kummankin perustajan sukunimistä: Riera Carré ja Juanola Farrés.
Yrittäjät ostivat maata, jolle he alkoivat rakentaa tehdasta, mutta Espanjan sisällissota pilasi suunnitelmat. Tasavallan hallitus takavarikoi keskeneräisen rakennuksen ja käytti sitä kuorma-autovarikkona. Sodan päätyttyä yhtiö pääsi vuonna 1940 takaisin tiloihin jatkamaan polkupyörätarvikkeiden tuotantoaan.
Vuonna 1942 yhtiö rekisteröitiin Sociedad Limitada -muotoon miljoonan pesetan pääomalla, ja se alkoi valmistamaan osia ensimmäistä polkupyörää varten. Yhtiö työllisti 35 työntekijää, jotka valmistivat noin 30 pyörää viikossa.
Vuonna 1947 yhtiö valmisti ensimmäinen moponsa yhden polkupyörämallinsa pohjalle. Mopossa oli 38-kuutioinen moottori, joka oli kytketty takapyörään. Moottori tuotti noin yhden hevosvoiman, ja sen huippunopeus oli 40 kilometriä tunnissa. Kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1949 tehtiin moposta toinen versio, jossa oli tehokkaampi moottori ja itse suunniteltu vaihteisto. Myöhemmät mallit (3 ja 4) antoivat jo kuvaa moottoripyörän ulkonäöstä.
Vuonna 1964 Rieju teki sopimuksen Minarellin kanssa lisenssistä Jaca-mallin moottorin valmistukseen, jossa oli 11 hevosvoimaa ja huippunopeus 90 km/h, joka tosin oli rajoitettu 45 kilometriin mopon säännösten mukaan. Jaca-moottorista kehittyi 1960-1970-luvuilla Confort ja TT-malliset moottorit. Rieju kehitteli vuonna 1978 myös automaativaihteista mopoa, mutta hanke kaatui.
Tuotanto kasvoi tasaisesti koko 1980-luvun ajan, ja samalla syntyi uusia ja monipuolisempia malleja. Riejun pyörät voittivat useita palkintoja eri kansainvälisissä enduro-kilpailuissa, mikä kohotti yhtiön profiilia. Vuonna 1996 yhtiö laajensi markkinoita ja alkoi viedä tuotteitaan Eurooppaan. Vuonna 2006 viennin osuus myynnistä oli 60 prosenttia.
Aatto

Aatto on juhla- tai merkkipäivää edeltävä päivä, varsinkin sen ilta.  Esimerkiksi vappua edeltää vapunaatto, juhannuspäivää juhannusaatto, joulupäivää jouluaatto ja uudenvuodenpäivää uudenvuodenaatto.
Monien vuotuisten juhlien vietto alkaa jo aattona, ja monissa tapauksissa juhlan perinteet keskittyvät enemmänkin aattoiltaan kuin sitä seuraavaan varsinaiseen juhlapäivään. Tätä ilmentävät myös sananlaskut: "Aatto juhlaa jalompi" sekä "aatosta juhla korkehin." Almanakkoihin aattopäiviä ei kuitenkaan yleensä merkitä.
Nykyisin muun muassa Suomessa joulu- ja juhannusaatto ovat useimmilla työpaikoilla vakiintuneen käytännön ja monilla aloilla myös työehtosopimusten mukaan vapaapäiviä, vaikka ne eivät olekaan almanakkaan merkittyjä pyhäpäiviä (paitsi jouluaatto sunnuntaiksi sattuessaan). Valtion virastojen osalta asiasta on säädetty asetuksella. Varhaisempi käytäntö 1960-luvulle saakka oli, että pyhäpäivien aattoina työpäivä oli tavallista lyhempi, usein neli- tai viisituntinen mutta viisipäiväiseen työviikkoon siirryttäessä joulu- ja juhannusaatto muutettiin vapaapäiviksi, kun taas muiden pyhäpäivien aattoina työpäivä pidennettiin normaalin pituiseksi. Joulu- ja juhannusaatto rinnastetaan pyhäpäiviin myös esimerkiksi säädettyjen määräaikojen laskemisesta. Vähittäiskaupat oli ennen lain mukaan suljettava aattopäivinä tavallista aikaisemmin, viimeksi vuosina 2009–2015 voimassa olleen lain mukaan joulu- ja juhannusaattona kello 12:een, uudenvuoden- ja vapunaattona klo 18.
Soveltuvuusselvitys

Soveltuvuusselvitys on tietyn menetelmän tai idean osoittaminen toteuttamiskelpoiseksi, tai havainnollistaa periaatetta, jonka tarkoituksena on todentaa, että jotain käsitettä tai teoriaa on mahdollista käyttää. Soveltuvuusselvitys on yleensä pieni, mutta voi joskus olla perusteellinen.

Käyttöhistoria

Termin englanninkielisen vastineen käytön yleisyys näkyy siinä, että se esiintyy uutisarkistoissa yleisessä käytössä niinkin varhain kuin vuonna 1967.
Yksi ensimmäisiä määritelmiä termille "soveltuvuusselvitys" englannin kielellä oli Bruce Carsten kolumnissa "Carsten' s Corner" mainittu "soveltuvuusselvityksen prototyyppi". Kolumnissa määriteltiin myös aiheeseen liittyviä erillisiä termejä 'koekytkentälevy', 'prototyyppi', 'tekninen prototyyppi ja 'koelaite'.

Tekniikan alalla

Tekniikan ja teknologian alalla uutta ideaa rakennetaan usein "soveltuvuusselvityksen" käsitteen alla karkeana prototyyppinä. Esimerkiksi sähkölaitteen luonnosta voidaan rakentaa käyttämällä koekytkentälevyä. Patenttihakemukset usein vaativat laitteen toimivuuden osoittamista ennen hakemuksen kirjaamista. Joillain yliopistoilla on soveltuvuusselvityskeskuksia joilla pyritään helpottamaan alkiotasolla olevien keksintöjen tekemistä ja “kiihdyttämään yliopistokeksintöjen kaupallistamista”. Soveltuvuusselvityskeskukset pyrkivät “kylvämään rahoitusta uudenlaisille alkutekijöissään oleville tutkimuksille, jotka useimmiten eivät löytäisi rahoitusta totunnaisista rahoituskanavista”.
David Ellefson

Ura Megadethissa (1983–2002, 2010–)

Megadethin keulahahmoa Dave Mustainea lukuun ottamatta David Ellefson oli ainoa Megadethin jäsen, joka soitti yhtyeessä sen alkuperäiskokoonpanossa sen hajoamiseen 2002. Megadethin hajottua 2002 Mustainen hermoratojen surkastuttua Ellefson jätti yhtyeen taakseen, eikä halukkuudestaan huolimatta päässyt vuonna 2004 esiintymislavoille palaavaan Megadethin kokoonpanoon. Ellefson esiintyi Megadethin jokaisella albumilla ja kiertueella vuoden 1985 debyyttilevystä Killing Is My Business... And Business Is Good! lähtien vuoden 2002 livealbumiin Rude Awakening. Ellefson soitti alun perin Megadethissa bassoaan sormilla, mutta 1980-luvun lopulla yhtyeen musiikin kehittyessä voimakkaampaan ja raivokkaaseen suuntaan hän vaihtoi käyttöön plektran. Ellefson on tullut tunnetuksi uniikista soittotyylistä bassolla. Hän soittaa plektralla bassoa äärimmäisen aggressiivisesti tallamikkien kohdalta. Ellefsonin bassoäänestä on myös miksattu pois kaikki matalat bassotaajuudet. Tämä jättää mahdollisuuden kuulla basson keskiääniä, jotka ovat muodostuneet Ellefsonin tavaramerkiksi.
Ellefson oli aikeissa lähteä yhtyeestä juuri ennen sen hajoamista. Syy tähän oli se, ettei hänen kappaleitaan enää hyväksytty yhtyeen albumeille (The World Needs a Hero -albumilla ei ole yhtään kappaletta, jonka kirjoittamiseen Ellefson olisi osallistunut). Kuitenkin vuonna 2004 julkaistussa sarjassa, jossa yhtyeen tuotanto uudelleenjulkaistiin hänen materiaaliaan oli sisäistetty albumien bonuslevyille.

Megadethin jälkeen

Dave Mustaine kokosi Megadethin täysin uusiksi lukuun ottamatta kitaristi Chris Polandia, joka oli soittanut yhtyeessä vuosina 1984–1987. Ellefson osoitti kiinnostusta yhtyeen bassokitaristin paikkaa kohden, mutta uudella The System Has Failed -albumilla basso-osuudet hoiti studiomuusikko Jimmy Lee Sloas. Ellefson ja Mustaine riitaantuivat lopulta sopimuskiistasta ja esimerkiksi siitä, kumpi omisti oikeudet Megadeth-nimen käyttöön ja joihinkin kappaleisiin.
Vuonna 2005, kun Ellefsonia haastateltiin hän ei maininnut mitään urastaan Megadethin kanssa. Mustaine suivaantui myös siitä, kun Ellefsonin mainostaessa Peavey-yhtiön laitteita hän käytti julisteessaan Megadethin nimeä. Myöhemmin samana vuonna Mustaine kertoi, että oli lounastanut Ellefsonin kanssa joulun alla ja puhunut asiat selviksi, eikä miesten välillä ole enää kitkaa. Hän myös kertoi, että jos Megadeth etsii tulevaisuudessa bassokitaristia, Ellefson olisi vaihtoehto. Kun Ellefsonilta kysyttiin, miltä hänestä tuntui Mustainen kommentit mahdollisesta basistinpaikasta, hän vastasi: ”Jos Dave soittaisi minulle ja kysyisi, haluaisinko liittyä yhtyeen basistiksi, vastaisin kyllä.” Niinpä lopulta 8. helmikuuta 2010 Mustaine tiedotti Megadethin virallisilla kotisivuilla, että Ellefson oli palannut yhtyeeseen.
Xiangqi

Xiàngqí  kuuntele ääntämys (象棋, suom. elefanttipeli) on kiinalainen shakkia muistuttava peli.
Xiangqissa kuninkaasta käytetään myös nimitystä kenraali.

Pelilauta

Pelilauta koostuu kahdesta 4x8 neliön puoliskosta, joiden välissä on "joki". Pelinappuloita pidetään ruudukun viivojen risteyspisteissä, joita on laudalla 90. Kenraalit sijoitetaan vastakkaisiin päätyihin keskimmäisiin pisteisiin (e1 ja e10). Kenraalien lähimmät yhdeksän pistettä muodostavat palatsin, josta kenraali ei voi poistua. Silloin kun kenraalit ovat samalla linjalla, niiden välissä on oltava vähintään yksi nappula.

Pelin tarkoitus

Pelissä on tarkoitus tehdä matti eli kyetä uhkaamaan vastapuolen kenraalia siten, ettei se pysty puolustautumaan. Ellei pelaajalla ole vuorollaan yhtään sääntöjen sallimaa siirtomahdollisuutta, vaikka kenraali ei olisikaan uhattuna, pelaaja häviää, eli kyseessä on pattivoitto. Pelaaja ei saa toistaa samaa asemaa väkisin, niin että vastustaja ei pysty sitä estämään. Loputon kuninkaan uhkaaminen eli niin sanottu "ikuinen shakki" on siis kielletty. Myös muiden nappuloiden uhkaaminen loputtomasti, niin että vastustaja ei voi estää sitä, on kielletty. Aseman toistamiseen liittyvät tarkat säännöt ovat joissakin tapauksissa melko monimutkaisia

Muuta

Pelistä on erilaisia variaatioita Kiinan sisälläkin. Koreassa pelattava janggi on kiinalaista shakkia muistuttava peli.

Xiangqi Suomessa

Järjestynyttä xiangqi-toimintaa Suomessa on harjoittanut vuodesta 1992 lähtien Kiinalaisen shakin ystävät Suomessa ry. Paikallista kerhotoimintaa on xiangqissa järjestetty mm. Helsingissä, Järvenpäässä, Oulussa ja Uudessakaupungissa.
Kelaskasvit

Tuntomerkit

Kelaskasvit ovat pensaita, puita, liaaneja tai joskus ruohoja ja ovat kasvullisilta osiltaan hyvin vaihtelevia. Varren nivelien kohdalla johtojännelieriössä on yksi aukko. Lehtiasento voi olla muun muassa vastakkainen tai kierteinen (vuorottainen) ja joskus molempia samassa kasvissa. Yleisiä ovat vastakkaiset ja sahalaitaiset lehdet, joiden korvakkeentapaiset rakenteet ovat pieniä ja melko usein ripsuisia. Kun lehtilapa revitään poikittaissuunnassa putkilot tulevat näkyviin ohuina, kierteisinä ja lankamaisina. Kukinto on usein viuhkomainen ja kukissa on tavallisesti hyvin leveä kehrä eli diskus, johon sikiäin on enemmän tai vähemmän uponnut. Teriö (eikä verhiö) peittää kukkanuppua. Heteitä on enintään viisi ja yhtä monta kuin verholehtiä, joiden kanssa ne sijaitsevat kohdakkain. Hedelmä vaihtelee kelaskasveilla suuresti, usein se on selkäluomainen kota, jossa on siivellisiä tai vaipallisia siemeniä.

Levinneisyys

Heimo on levinneisyydeltään kosmopoliitti, lajeja on lähes kaikkialla maapallolla aavikoita, Etelänapamannerta ja Uutta-Seelantia lukuun ottamatta.