google/wiki40b huggingface dataset:
Maksupääte

Maksupääte on korttimaksujen välittämiseen tarvittava laite, joka mahdollistaa maksutapahtumien varmentamisen kauppiaan ja asiakkaan välillä.

Maksupäätteiden ja maksukorttien historiaa

Suomessa ensimmäiset maksupäätteet otettiin käyttöön huoltoasemien bensiiniautomaateilla 1980-luvun puolivälissä. Sen jälkeen ne yleistyivät kauppojen kassoilla.
Maksupäätteiden käyttöönotto liittyy pankki- ja luottokorttien määrä nopeaan kasvuun 1980-luvulla. Ensimmäiset luottokortit esiteltiin alun perin Yhdysvalloissa vuonna 1951, kun Diners Club otti käyttöön 200 asiakkaalle myönnetyn kortin, jota pystyi käyttämään 27 ravintolassa New Yorkissa. Pian tämän jälkeen American Express ja Visa julkaisivat ensimmäiset korttinsa.
Luottokortit rantautuivat Suomeen 1960-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä pankit alkoivat kehittää omia maksukorttejaan. Pankkikorteilla nostettiin aluksi rahaa käteisautomaateista, mutta pian tarjolle tuli kuvallisia kortteja, joilla pystyi maksamaan kaupan kassalla samaan tapaan kuin luottokorteilla. Nykyisin tavallisia maksukortteja ovat yleisluottokortit ja pankkikortit. Lisäksi lukuisat palveluntarjoajat kuten kauppaketjut, hotellit ja huoltoasemat tarjoavat asiakkailleen erilaisia maksuaika- ja luottokortteja.

Tekniikkaa

Ennen maksupäätteiden yleistymistä muovirahalla maksaminen oli hidasta ja vaivalloista, kun kortista piti ”höylätä” paperikopio, joka piti täyttää ja allekirjoittaa.
Maksupäätteiden toiminta perustui aluksi muovikorttien magneettinauhan lukemiseen. Pankkikorttimaksut perittiin silloin asiakkaan tililtä muutaman päivän viiveellä. Magneettinauhat on nyttemmin korvattu mikrosiruilla, jotka parantavat korttien turvallisuutta ja mahdollistavat maksujen reaaliaikaisen siirron. Nykyiset kortit ja maksupäätteet ovat kansainvälisesti yhteensopivia. Ne perustuvat Europayn, Mastercardin ja Visan (EMV) kehittämään sirukorttistandardiin.
EMV-maksutapahtumista saa enemmän tietoa kuin magneettinauhakorteilla tehdyistä maksuista, mikä vähentää epäselvien maksutapahtumien määrää. Sirukortille pystytään tallentamaan huomattavasti enemmän tietoa kuin magneettinauhalle, mikä auttaa estämään väärinkäytöksiä ja tehostamaan riskien hallintaa. Tulevaisuudessa kaikki yhdistelmäkortit ollaan muuttamassa EMV- sirukorteiksi. Niitä käytettäessä asiakkaan ei tarvitse enää allekirjoittaa kassakuittia, vaan henkilökohtaisen tunnusluvun näppäily maksupäätteeseen riittää.
Maksupäätteet kehittyvät, ja tunnusluvun näppäilyn sijasta ollaan pienissä maksuissa siirtymässä kontaktittomaan lähimaksamiseen sekä mobiilimaksamiseen. Siinä korttia ei tarvitse enää asettaa maksupäätteeseen, vaan ainoastaan pitää sitä lukulaitteen läheisyydessä. Yksi mahdollinen lähimaksamisen tapa on matkapuhelimen ja maksukortin yhdistäminen, jolloin puhelinta voi käyttää maksamisen välineenä.
Ester Valtonen

Ester Valtonen (17. helmikuuta 1905 Laihia – 28. heinäkuuta 2014 Laihia) oli jossakin vaiheessa toiseksi vanhin sekä kaikkien aikojen kymmenenneksi vanhin suomalainen. Häntä vanhempi oli ainoastaan turkulainen Selma Tuominen (19. heinäkuuta 1903 – 2015). Valtonen asui synnyinkunnassaan Laihialla koko ikänsä.
Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta

Juoni

Eletään 1800-lukua, kun rikas Claytonin perhe on matkustamassa laivalla Afrikkaan. Onnettomuuden sattuessa he haaksirikkoutuvat rannalle, jossa perhe joutuu selviytymään tuntemattomassa viidakossa. Claytonin perheen äiti on raskaana ja synnyttää pojan, John Claytonin. Myöhemmin gorilla perheen ohikuljettua heidän puumajastaan gorillat panikoituvat ihmisten läsnäolosta ja tappavat Johnin vanhemmat. Naarasgorilla ottaa huostaansa heidän vauvansa ja kasvattaa hänet viidakossa. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin kapteeni Phillippe D'Arnot matkaa miehistöineen samaiseen viidakkoon metsästysretkelle, jossa he löytävät hylätyn puumajan, joka kuului Claytonin perheelle. D'Arnot ottaa tehtäväkseen löytää kadonneen pojan ja tuoda hänet takaisin sivilisaatioon.
Natalia Streignard

Natalia Martínez Streignard (s. 9. syyskuuta 1970 Madrid, Espanja) on venezuelalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Valentina Villanuevana televisiosarjassa Tuhkimotarina sekä roolistaan La Tormentassa Maria Teresa Montillana.
Streignard syntyi Espanjan pääkaupungissa argentiinalaiselle äidille ja saksalaiselle isälle. Koko perhe muutti Venezuelaan tyttären ollessa kolmivuotias. Yhdeksänvuotiaana hän alkoi käydä näyttelijäkoulua. Hänen uransa alkoi Miss Venezuela -kisoista, joista hänet pyydettiin koekuvauksiin, ja vuonna 1992 Streignard saikin pari televisioroolia. Tämän jälkeen hän on näytellyt monissa telenoveloissa. Hän voitti vuonna 2004 INTE Awardin vuoden naisnäyttelijän palkinnon.
Streignard oli naimisissa kuubalaisen näyttelijän Mario Cimarron kanssa.
Konevitsa

Luonnonolosuhteet

Saaren pituus etelästä pohjoiseen on noin 6,5 kilometriä ja leveys enimmäkseen alle kaksi kilometriä, enimmillään noin kolme kilometriä luostarin kohdalla lähellä eteläpäätä. Saari on kokonaan hiekkamaata ja suuri osa rannoista on hienoja hiekkarantoja. Saari on pinnanmuodostukseltaan enimmäkseen tasainen. Maasto kohoaa rannoilta loivana hiekkakankaana kohti saaren sisäosaa. Siellä on kaksi ympäristöstään poikkeavaa jyrkkäreunaista kukkulaa, Pyhämäki (Svjataja, Святая) 34 metriä merenpinnan yläpuolella ja Kyymäki (Zmeinaja, Змеиная) 29 metriä merenpinnan yläpuolella. Kukkuloiden jyrkät rinteet ovat syntyneet eroosion seurauksena Laatokan veden pinnan ollessa rinteiden tyven tasolla eli hieman alle 20 metriä merenpinnan yläpuolella, useiden tuhansien vuosien ajan ennen Nevan syntymistä. Suurimmaksi osaksi saari on asumaton ja havumetsän peittämä. Vuoden keskilämpötila on 3,5 astetta. Kesä on lyhyehkö, kesäkuun puolivälistä elokuun toiselle puoliskolle. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Talvet saattavat olla hyvinkin ankaria. Talvisin saarelle voi kävellä jäätä pitkin.

Historia

Saaren varhaisemmasta historiasta ei ole varmoja tietoja. Luostarin perustamisesta kertovien lähteiden mukaan siellä oli karjalaisten pakanallinen uhripaikka Hevoskivi (Konj-kamen, Конь-камень). Kivi sijaitsee noin kilometrin luostarista pohjoiskoilliseen Pyhävuoren länsirinteen juurella. Se on yhdeksän metriä pitkä, kuusi metriä leveä ja noin neljä metriä korkea muodoltaan pyöristynyt graniittilohkare. Lohkare muistuttaa muodoltaan hevosen päätä. Sen päälle on rakennettu tsasouna. Saaren venäjänkielinen ja siten myös nykyinen suomenkielinen nimi johtuvat Hevoskivestä tai ehkä saaren oletetusta alkuperäisestä karjalaisesta nimestä Hevossaari.
Saarella sijaitsevan ortodoksisen Konevitsan Jumalansynnyttäjän syntymän luostarin perusti novgorodilainen Arseni vuonna 1393. Ruotsalaiset valtasivat saaren ja tuhosivat luostarin vuosina 1577 ja 1610. Suuren Pohjan sodan päätyttyä Pietari I:n voittoon saari jäi venäläisten haltuun. Nykyiset rakennukset ovat pääosin peräisin 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta. Venäjän vallankumous ei aiheuttanut vahinkoa saarella, koska se siirtyi itsenäiselle Suomelle vuonna 1920.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1940 munkit muuttivat Sisä-Suomeen liittyen lopulta Uuden Valamon luostarin veljestöön. Saari luovutettiin Neuvostoliitolle ja luostari joutui rappiolle. Vuosina 1944–1990 saari oli suljettua sotilasaluetta. Pääsy saarelle sallittiin jälleen vuonna 1991 ja luostarin korjaustyöt aloitettiin. Luostarin restaurointityötä rahoitetaan myös Suomesta, ja saarella näkee suomalaisia vapaaehtoisia avustustyöntekijöitä. Munkkeja asuu saarella noin 20 henkeä. Saari on nykyään hyvin suosittu pyhiinvaelluskohde.
Pikijärvi (Heinola, pieni)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107 metriä mpy.
Álvaro Noboa

Álvaro Noboa (s. 1. marraskuuta 1950) on ecuadorilainen liikemies ja poliitikko. Banaanikaupalla vaurastunut Noboa on maan rikkain mies. Hän on pyrkinyt maan presidentiksi 1998, 2002, 2006, 2009 ja 2013. Vuoden 2013 vaaleissa hän sai neljä prosenttia äänistä.
Noboa on käynyt vuosien varrella useita pitkällisiä oikeustaisteluita. Hänen isänsä ei jättänyt hänelle perinnöksi osuutta perheen yhtiöstä, mutta Álvaro Noboa sai lopulta oikeusteitse puolet yhtiöstä. Syyte seksuaalisesta ahdistelusta päättyi sovitteluun. Viime vuosina hänen yhtiötään on syytetty verovilpistä kun taas Noboa on syyttänyt verottajaa ajojahdista.
Noboan perheyhtymä koostuu kaikkiaan 110 tytäryhtiöstä, ja se on Ecuadorin suurin konserni. Se on Ecuadorin suurin ja maailman viidenneksi suurin banaanien tuottaja, ja hallitsee noin 4% maailman banaanikaupasta. Yhtiön tuotemerkki on "Bonita".
Noboaa on syytetty työntekijöiden oikeuksien polkemisesta ja Noboa Groupin työntekijöitä on erotettu ammattiyhdistysliikkeissä toiminnan vuoksi, ja lakkoilevia työläisiä pahoinpidelty. Noboaa on syytetty myös lapsityövoiman käytöstä.
Hän on perustamansa Partido Renovador Institucional de Acción Nacionalin (PRIAN) johtaja erottuaan keskustaoikeistolaisesta Partido Roldosista Ecuatorianosta (PRE).
Charles Sweeney

Charles ”Chuck” William Sweeney (27. joulukuuta 1919 – 16. heinäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kenraalimajuri ja lentäjä, joka johti Nagasakiin atomipommin pudottanutta kolmen koneen hyökkäysosastoa sekä itse pommituksen suorittanutta Bockscar-nimistä Boeing B-29 -pommituskonetta 9. elokuuta 1945. Hyökkäys toteutettiin Mariaanien saariryhmään kuuluvalta Tinianin saarelta.Big Stink sekä Sweeneyn oma nimikkokone The Great Artiste olivat tarkkailukoneita, joihin oli sijoitettu atomipommin vaikutuksia rekisteröiviä laitteita. ”Fat Man” -plutoniumpommin pudotti Kermit K. Beahan.
509. pommitus- ja kuljetuslentorykmentin (509th Composite Group) komentaja Eversti Paul Tibbets valitsi Sweeneyn Manhattan-projektiin kuuluvaan ”Projekti Albertaan” eli Operaatio Silverplateen. Majuri Sweeney komensi 509. pommitus- ja kuljetuslentorykmenttiin kuuluvaa 393. raskasta pommituslentolaivuetta (393d Bombardment Squadron, Heavy). Rykmentin harjoituspaikkana oli Yhdysvaltain Wendoverin lentotukikohta. Lopullinen operointikenttä oli Tinian Mariaanien saaristossa. Majuri Sweeney johti toista Operaatio Centerboardiin (Erikoispommituslento nro 16) liittyvää atomipommituslentoa. Ohjaajana hänellä oli Charles ”Don” Donald Albury ja apuohjaajana (tavallisesti käyttämänsä) italialaistaustainen luutnantti Frederick ”Fred” John Olivi. Nagasakiin suuntautunutta lentoa seurasivat myös brittien edustajat: brittien valmistaman atomipommin ”isä” William Penney ja kuuluisa pommittajalentäjä eversti Leonard Cheshire. 
509. pommitus- ja kuljetuslentorykmentti pysytteli vielä jonkin aikaa atomipommitusten jälkeen määräpaikassaan, kunnes Yhdysvaltain strategiset ilmavoimat (SAC) keskittivät toimintansa syksystä 1945 alkaen Kaliforniaan (nyk. Edwardsin lentotukikohta). Sweeney osallistui myös Operaatio Crossroadsiin, jonka aikana suoritettiin kaksi ydinkoeräjäytystä Bikinin atollilla vuonna 1946. Tähän otti osaa myös Fat Manin ”aseistaja”, komentaja Frederick L. Ashworth. Koeräjäytyksistä kummatkin toteutettiin 21 kilotonnin vahvuisella imploosiopommilla eli plutoniumpommilla.
Syntytaustaltaan Irlannin bostonilaista Sweeneytä kuvailtiin varsin sulavasti käyttäytyväksi, jopa charmantiksi, ”säkenöiväksi” – ”räiskyvän tulisieluisten teksasilaisten” joukossa. Hänen sanottiin ”lentävän B-29:llä vaikka Grand Canyonin halki, jos häntä vain siihen käskettäisiin”. Silloinen majuri Sweeney oli osallistunut myös B-29 ”Superfortress” -koneiden koelento-ohjelmaan.
Acanthocereus

Levinneisyys

Suvun lajit kasvavat trooppisessa Amerikassa Floridassa, kaikkialla Karibian alueella, Meksikossa ja sieltä etelään Kolumbiaan ulottuvalla alueella.

Tuntomerkit

Kasvit ovat enimmäkseen pensasmaisia, rentovartisia tai kiipeileviä. Varressa on vain 3-5 pitkittäisharjua, jotka ovat pääasiassa ohuita, joskus aaltoilevia. Piikit ovat tukevia. 
Kasvit kukkivat yöaikaan. Kukat ovat suppilomaisia, valkoisia, 12-25 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 6-12 cm. Kukkaperässä ja pohjusmaljassa on pian karisevia suomuja. Pohjusmalja on pitkä, jäykkä ja pysty, ja kehälehdet avautuvat levälleen. Hedelmä on pallomainen - soikea - päärynän muotoinen, punainen tai vihreä, piikkinen tai piikitön, avautuva tai avautumaton sekä 4-12 cm pitkä. Siemenet ovat leveän soikeita, kiiltävän mustia, enintään 4,8 mm pitkiä.
Prangli

Maantiede

Prangli sijaitsee Viimsin niemestä noin 9 kilometriä merelle päin. Pisimmästä kohdastaan Prangli on 5,75 kilometriä pitkä. Saaren maaperä koostuu lähinnä moreenista. Saaren rannat ovat sen länsiosassa kivisiä ja itäosassa hiekkaisia. Saaren korkein paikka Kullamägi on korkeudeltaan 10 metriä merenpinnasta. Pranglilla on useita siirtolohkareita, joista suurimmat ovat Punane kivi ja Kotkakivi. Suurin osa saaresta on mäntymetsää, mutta siellä on myös ranta- ja lehtoniittyjä. Prangli muodostaa yhdessä Aksin ja Kerin saarten kanssa selänteen Suomenlahdella. Linnuista saarella tavataan muun muassa punajalkavikloa ja suosirriä. Yhteensä eri lintulajeja on saarella noin 40. Luonnon suojelemiseksi saarelle on perustettu Pranglin suojelualue, joka käsittää saaren kaakkoisosan ja läheisen Aksin saaren. Osa saaresta on myös Natura 2000 aluetta. Saarella on kolme kylää, Lääneotsa, Idaotsa ja Kelnase. Saaren satama sijaitsee Kelnasessa.

Historia

Pranglin saari nousi merestä noin 3 500 vuotta sitten. Saari on mainittu kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1387 nimellä Rango. Maininta on tekstistä, jolla Kallaveren moisiolle annettiin kalastusoikeudet saarella. Lähteestä ei käy ilmi oliko saarella asutusta vai ei. Saaren asuttivat luultavasti 1200- tai 1300-luvuilla ruotsalaiset. Myöhemmin saarelle tuli virolaisia ja suomalaisia kalastajia ja hylkeenpyytäjiä. Ruotsalaiset ja muut asukkaat virolaistuivat 1600-luvulla. Vuosina 1397-1549 saari kuului Maardun moisiolle ja sen jälkeen vuoteen 1847 saakka Haljavan moisiolle. Vuodesta 1847 vuoteen 1899 saaren omistivat tallinnalaiset kauppiaat. 1848 vihittiin käyttöön Laurentsiuksen kirkko, joka rakennettiin Suomen Sipoosta tuoduista lankuista. Vuonna 1934 saarella oli 469 asukasta. Toisen maailmansodan lopputuloksena saari joutui muun Viron kanssa Neuvostoliiton miehittämäksi. Vuonna 1949 saarelle perustettiin Noor-Kaardiväg-niminen kolhoosi, joka yhdistettiin vuonna 1961 kolhoosiin nimeltä S.M.Kirov. Vuonna 1994 saarella asui 146 henkilöä. Nykyisin vakituisia asukkaita on alle 100 vaikkakin saarelle rekisteröityneitä on 135.
Sincina

Maantiede ja ilmasto

Sincinan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan ja Yognogon, idässä Nafangan, etelässä Koloniguén ja Kapalan ja lännessä N’Goutjinan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Sadekaudella sen läpi virtaa väliaikainen joki. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.
Alue kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–900 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 23 ja 31 asteen välillä.

Asutus

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää: Bania, Kaniko, Nampossela, N’Goukan, Sincina, Try I ja Try II. Asukkaiden enemmistön muodostavat miniankat. Lisäksi on senufoja, bambaroita, fulbeja, boboja ja dogoneja. Miniankat ovat enimmäkseen kääntyneet muslimeiksi, mutta pitävät kiinni animistisista perinteistään. Kunnassa on myös kristittyjä.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkevat Koutialan ja Sikasson välinen maantie RN11 sekä Koutialasta Kouryyn johtava RN12.
Sincinan kunta sijaitsee Malin tärkeimmällä puuvillanviljelyalueella. Viljelyn organisoinnista vastaa Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles -yhtiö, joka myös ostaa talonpoikien tuottaman puuvillan. Tärkeimmät viljakasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Muita viljelykasveja ovat lehmänpapu, maapapu, fonio, seesami ja teehibiskus (dah). Puutarhoissa kasvatetaan vihanneksia ja hedelmiä kuten mangoa ja banaania.
Maanviljelyyn integroitu karjanhoito perustuu laiduntamiseen. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siat sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, 11 lukutaitokeskusta ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Leonard Lindelöf

Karl August Leonard Lindelöf (13. marraskuuta 1862 Turku – 11. elokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, keksijä ja Helsingissä toimineen Lindelöfin konetehtaan perustaja.
Lindelöfin vanhemmat olivat teologian tohtori, Porvoon tuomiorovasti Johan August Lindelöf (1824–1897) ja Matilda Josefina Ammondt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1885 ja maisteriksi 1886.
Lindelöf toimi valmistuttuaan jonkin aikaa opettajana Kuopiossa mutta hän muutti jo 1888 Helsinkiin jonne hän oli perustanut vuonna 1886 Lindelöfin konetehdas nimisen pienen yrityksen valmistamaan metrisiä mittausvälineitä ja fysikaalisia kojeita kouluja varten. Lindelöfin konetehdas siirtyi 1887 Helsingin Hermanniin jossa se toimi tehtaan päärakennuksen tuhonneeseen tulipaloon saakka 1895. Tehtaassa oli nyt jo noin satakunta työntekijää ja se valmisti muun muassa mittausvälineitä ja maatalouskoneita. Tulipalon jälkeen tehdas muutti kantakaupunkiin jossa se toimi ensin Itäisen Viertotien varrella ja sitten Lastenkodinkadun varrella. Vuonna 1924 tehdas siirtyi Suomen Kaapelitehtaan rakennukseen Pursimiehenkadulle.
1900-luvun alussa Lindelöfin konetehdas erikoistui tupakkateollisuuden käyttämien savukkeenvalmistuskoneiden valmistamiseen. Lindelöfin konetehdas sai runsaasti sotatarviketilauksia molempien maailmansotien aikana ja se valmisti osia konekivääreihin ja konepistooleihin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Lindelöfin konetehdas valmisti myös suuret määrät automaatti-, revolveri- ja kärkisorveja Venäjän armeijalle. Suomen itsenäistymisen jälkeen tehtaan erikoisalaksi tuli asevalmistus. Lindelöf teki itse monia asetekniikkaan liittyviä keksintöjä ja hän kehitti muun muassa parannuksia Maxim-konekiväärin lukkoon. Toisen maailmansodan aikana konetehdas valmisti myös varaosia autoihin. Sotien jälkeen valmistettiin koneita erikoistarkoituksiin sekä erilaisia työkaluja.
Lindelöfin konetehtaan teollinen toiminta päättyi muutamia vuosia Lindelöfin kuoleman jälkeen. Leonard Lindelöf Konetehdas Osakeyhtiö on yhtiönä vielä olemassa. Yhtiön toimiala on nykyisin metallirakenteiden ja niiden osien valmistus ja se kuului 2000-luvun alussa tytäryhtiönä Mako-konserniin.
Leonard Lindelöf oli naimisissa vuodesta 1887 Zaida Ester Sofia Norrgrénin kanssa. Matemaatikko, yliopiston rehtori, kouluhallituksen ylijohtaja Lorenz Lindelöf oli Leonard Lindelöfin setä.
Mário Centeno

Koulutus ja ura

Centeno opiskeli taloustiedettä Lissabonin teknillisen yliopiston ISEG-kauppakorkeakoulussa valmistuen vuonna 1990, minkä jälkeen hän on suorittanut kaksi maisterintutkintoa. Ensimmäisen maisterintutkintonsa hän sai ISEG:stä sovelletusta matematiikasta vuonna 1993. Centeno jatkoi opintojaan Harvardin yliopistossa, missä hän suoritti taloustieteen maisterintutkinnon 1998 ja vielä tohtorintutkinnon vuonna 2000.
Suoritettuaan opintonsa Centeno meni töihin Portugalin keskuspankkiin, missä hän toimi ekonomistina vuoteen 2004 saakka. Tämän jälkeen Centeno työskenteli keskuspankin taloustutkimusosaston apulaispäällikkönä vuosina 2004–2013 ollen samaan aikaan jäsenenä Euroopan komission talouspoliittisessa komiteassa. Vuodesta 2014 Centeno on toiminut Portugalin keskuspankin johtokunnan neuvonantajana. Hän on myös ISEG:n professori.
Centeno toimi talouspoliittisena pääneuvonantajana sosialistipuolueen puheenjohtajalle António Costalle ja oli ohjaamassa sosialistien talouspoliittista ohjelmaa ennen lokakuun 2015 parlamenttivaaleja. Centeno asettui Costan kehotuksesta myös itse ehdolle vaaleissa, mutta sitoutumattomana ehdokkaana. Vaalien jälkeen António Costa nimitettiin Portugalin uudeksi pääministeriksi ja tämä puolestaan nimitti Centenon hallituksensa valtiovarainministeriksi. Valtiovarainministerinä Centeno on keventänyt eräitä eurokriisin aikaisia Portugalin tukipaketin myötä tehtyjä leikkauksia, mutta korostanut, että maan pitää täyttää EU:n budjettitavoitteet.
Akateemisella urallaan Centeno on julkaissut useita artikkeleita ja kirjoja liittyen muun muassa ekonometriaan, mikrotaloustieteeseen, sopimusteoriaan ja työn taloustieteeseen. Hän on istunut vuodesta 2001 lähtien Portuguese Economic Journal -tiedejulkaisun toimituskunnassa.

Euroryhmän johdossa

Centeno valittiin joulukuussa 2017 hollantilaisen Jeroen Dijsselbloemin seuraajaksi euroryhmän puheenjohtajaksi. Centenon valintaa tukivat euroalueen suurimmat maat Ranska, Saksa ja Italia. Aloittaessaan kautensa euroryhmän johdossa Centenolla arveltiin tulevan olemaan tärkeä rooli euroalueen integraation eteenpäin viemisessä. Virallisesti hän aloitti kaksi- ja puolivuotisen kautensa puheenjohtajana tammikuussa 2018.

Yksityiselämä

Mário Centeno syntyi 9. joulukuuta 1966 Olhãossa, Algarven alueella. Hänen vanhempansa työskentelivät pankkivirkailijana ja postin virkamiehenä. Centeno vietti lapsuutensa Algarven alueella ja muutti 15-vuotiaana opintojensa perässä pääkaupunkiin Lissabonin.
Centenon perheeseen kuuluu vaimo ja kolme lasta.
Gabriel Fortelius

Gabriel Fortelius (11. elokuuta 1700 Pori – 24. marraskuuta 1788 Porvoo) toimi Porvoon piispana 1762–1788.
Käytyään Rauman triviaalikoulua 1711–13 Fortelius joutui pakenemaan isoavihaa Ruotsiin ja tuli Tukholmassa ylioppilaaksi 1719. Hänet vihittiin papiksi Porvoossa 1729, jolloin oli myös Porvoon arkkidiakoni ja tuomiokapitulin jäsen. Hänet nimitettiin Ulvilan kirkkoherraksi 1742 ja lääninrovastiksi 1744, Porvoon kirkkoherraksi 1745 ja tuomiorovastiksi 1746.
Piispana ollessaan Fortelius edisti sekä kansanopetusta että korkeampaa opetusta ja valvoi tarkasti papiston elämää ja sivistyskehitystä.
Zaporižžjan alue

Väestö

Vuoden 2013 alussa alueen väkiluvuksi arvioitiin 1 785 243 henkeä, joka oli 3,9 prosenttia Ukrainan väestöstä. Asukkaista 77,1 % oli kaupunkilaisia.
Asukasluvultaan suurimmat kaupungit ovat (2013): Zaporižžja (770 672 as.), Melitopol (156 984 as.), Berdjansk (116 034 as.) ja Enerhodar (54  708 as.).
Beppe Wolgers

John Bertil "Beppe" Wolgers (10. marraskuuta 1928 Tukholma – 6. elokuuta 1986 Östersund) oli ruotsalainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, sanoittaja, näyttelijä, viihdyttäjä ja taiteilija. Wolgers syntyi Tukholmassa. Hän sanoitti noin tuhat laulua ja erikoistui sanoittamaan ruotsiksi ulkomaisia sävelmiä kuten "Walkin' My Baby Back Home", "Waltz for Debby", "Dat Here", "Take Five", ja "Bachianas brasileiras" nro 5. Hän teki myös useita kirjoja ja elokuvia lapsille ja kuuluisan sarjan, jossa esitti hieman hullua hyvänyönsadun kertojaa lapsille Ruotsin televisiossa vuosina 1968–1974 ja esitti Peppi Pitkätossun isää vuoden 1969 televisiosarjassa. Hän kuoli Östersundissa mahahaavaan.
Viivi Rajamäki

Viivi Elsa Julia Rajamäki (s. 28. elokuuta 1924 Honkajoki) on suomalainen kirjailija.
Saajanmitta

Maantietoa

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu neljännessä jakovaiheessa vielä Tampinkosken alueeseen, johon Saajanmitta kuuluu. Järvi sijaitsee suolla, jota reunustaa harjujakso. Suo on ojitettu ja siihen on johdettu kuusi suon kuivatusojaa. Järven laskuoja on järven eteläisin oja, joka juoksee kaakkoon ja laskee Ahlajärveen. Järvi on 550 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Järven vedenpinnan korkeus on 132,4 metriä meren pinnan yläpuolella ja sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet harua seuraavalta yhdystieltä 13691. Kuntien välinen raja kääntyy saaren kohdalla niin, että suurin osa järvestä jää Akaan puolelle.
Wilhelm Ackermann

Wilhelm Friedrich Ackermann (29. maaliskuuta 1896, Herscheid – 24. joulukuuta 1962, Lüdenscheid) oli saksalainen matemaatikko, joka tunnetaan nykyisen ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikan muotoilijana David Hilbertin ohella sekä Ackermannin funktiosta.