google/wiki40b huggingface dataset:
Nicolas Grunitzky

Nicolas Grunitzky (5. huhtikuuta 1913 Atakpamé– 27. syyskuuta 1969 Pariisi) oli vuonna 1960 itsenäistyneen Togon toinen presidentti, virassa vuodesta 1963 vuoteen 1967. Sitä aiemmin hän toimi Togon pääministerinä 1956–1958 maan ollessa vielä Ranskan siirtomaa.
Grunitzky nousi presidentiksi vuoden 1963 vallankaappauksessa, joka maan sotilaiden tuella syrjäytti ja murhasi Grunitzkyn poliittisen vastustajan ja ensimmäisen presidentin Sylvanus Olympion.
Grunitzky syntyi 1913 puolalais-saksalaisen isän ja togolaisen äidin poikana. Hän opiskeli insinööriksi Pariisissa 1930-luvulla ja toimi Ranskassa rautatievirkamiehenä ennen kuin perusti oman yrityksen. Toisen maailmansodan aikana hän otti osaa vastarintaliikkeen toimintaan.
Grunitzky valittiin Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi Togon edustajana 1955. Seuraavana vuonna Ranska alkoi myöntää merentakaisille alueilleen itsehallintomahdollisuuksia, ja Grunitzky nousi Togon paikallishallituksen pääministeriksi. Vuoden 1958 vaaleissa Grunitzkyn puolue Parti togolais du progrès (PTP) kärsi tappion, ja valtaan nousi täyttä itsenäisyyttä tavoitellut Comité de l’unite togolaise (CUT), johtajanaan Sylvanus Olympio. Pian Grunitzky perusti uuden puolueen nimeltä Union démocratique des populations togolaises, mutta se ei saanut menestystä vuonna 1960 itsenäistyneen maan politiikassa. Grunitzky, joka oli Olympion vaimon velipuoli, syrjäytti tämän verisesti vuonna 1963.
Nicolas Grunitzky kokosi laajan hallituksen rauhoittaakseen eri poliittisia osapuolia, mutta hänet syrjäytti 1967 verettömässä vallankaappauksessa Gnassingbé Eyadéma.
Grunitzky sai poliittisen turvapaikan Norsunluurannikolta. Vuonna 1969 hän loukkaantui auto-onnettomuudessa Ranskassa ja kuoli vammoihinsa pariisilaisessa sairaalassa.
Maxime Talbot

Ura

Talbot aloitti NHL-uransa Pittsburgh Penguinsissa, jossa pelasi kuusi kautta. Ennen NHL-uraansa hän edusti Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia AHL:ssä ja junioritasolla Hull Olympiquesia QMJHL:ssä. Talbot voitti kaudella 2008–2009 Stanley Cupin. Hän teki Pittsburgh Penguinsin molemmat maalit ratkaisevassa seitsemännessä finaalissa, joka päättyi 2–1.
Talbot pelasi marraskuusta 2012 tammikuuhun 2013 asti NHL:n työsulun vuoksi SM-liigassa, Ilveksessä. Hän siirtyi lokakuussa 2013, kesken kauden 2013–2014, Colorado Avalancheen, mitä ennen edusti Philadelphia Flyersia. 
Talbot kaupattiin Paul Careyn kanssa kauden 2014–2015 pelaajakauppojen takarajalla Boston Bruinsiin vaihdossa Jordan Caroniin ja varausvuoroon.
Talbot solmi yksivuotisen sopimuksen KHL:n Lokomotiv Jaroslavlin kanssa 27.5.2016.  
Kolmen KHL-kauden jälkeen Talbot ilmotti lopettavansa uransa 35-vuotiaana.
Jérémy De Vriendt

Ura

De Vriendt aloitti ammattilaisuransa Standard Liègen riveissä kaudella 2004-2005 ja pelasi ensimmäiset ottelunsa Belgian pääsarjassa kaudella 2007-2008. Seuraavalla kaudella De Vriendt pelasi vain yhden ottelun Eurooppa-liigassa 3. joulukuuta 2008 Sampdoriaa vastaan, kunnes hän siirtyi kesken kauden tammikuussa 2009 Mecheleniin.
Elijärvi

Luonto

Elijärvessä on kahdeksan saarta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 0,9 hehtaaria. Järveen laskevia suurempia puroja on kolme:  Lahtilanoja, Valastenoja ja Ryjäoja. Elijärven vedet laskevat Kotolahden pohjukasta Merijoen kautta länteen Lampsijärveen ja sieltä Laajokeen. Järvi on rannoiltaan ja valuma-alueeltaan pääasiassa suota ja erilaisia kallioympäristöjä, mutta Elijärveen laskee myös joitakin ojia läheisiltä pelloilta. Elijärveen vetensä laskevia soita ovat muun muassa Vaskijärvenrahkan pohjoisosat ja Valastensuo Vaskijärven luonnonpuistossa sekä Haapasaarensuo järven pohjoisrannalla.
Elijärven veden tila on 2000-luvun alussa ollut melko hyvä ja sen happitilanne on vaihdellut hyvän ja välttävän välillä. Ravinnetaseeltaan järvi katsotaan lievästi eutrofiseksi. Järvestä on koekalastuksissa tavattu kuusi eri kalalajia: ahven, särki, salakka, lahna, hauki ja kiiski. Näistä ahven ja särki ovat muita lajeja huomattavasti runsaampia. Joki- tai täplärapuja ei Elijärvestä ole koeravustuksissa saatu. Planktoneliöstön biomassa ja lajimäärä ovat samankaltaisia muiden vastaavankokoisten metsjärvien kanssa.
Kasvillisuuskartoituksen mukaan Elijärven kasvillisuus on runsasta, ja siinä havaittiin piirteitä korte-, korte-ruoko-, ruoko-, nuottaruoho- ja kaislatyypin järvikasvillisuudesta. Järvellä pesii useita lintulajeja, jotka kuuluvat Suomen vastuulajeihin. Runsas mökkiasutus häiritsee kuitenkin lintujen pesintää, vaikkakin kasvistoltaan ja linnustoltaan arvokkaimmat runsaskasvustoiset lahdet ovat vain vähän ihmistoiminnan vaikutuksen alaisina.

Asutus ja virkistyskäyttö

Järven rannoilla on ollut vapaa-ajan asutusta 1900-luvun alkupuolelta lähtien. Ensimmäiset järven rannalle tehdyt rakennukset ovat olleet kalamajoja, joista vanhin valmistui vuonna 1903.  Varsinaisia kesämökkejä Elijärvelle on rakennettu vasta 1930-luvun alkupuolella. Nykyään loma-asuntoja on valtaosalla järven rantaviivaa. Järven itäpäädyssä, Pihlavanlahden rannalla sijaitsee myös majoitus-, kokous- ja juhlapalveluja tarjoava Yläneen Suviranta.
Uno Ullberg

Uno Werner Ullberg (15. helmikuuta 1879 Viipuri – 12. tammikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Arkkitehtina Ullberg on tunnettu nimenomaan funktionalistina. Pääosa hänen töistään on jäänyt luovutetulle alueelle Viipurin Karjalaan. Muualle Suomeen hän teki pääasiassa sairaaloita toimiessaan Lääkintöhallituksen arkkitehtina.

Henkilöhistoria ja ammattiura

Ullbergin vanhemmat olivat maalarimestari Carl Johan Ullberg ja  Hulda Augusta Gallen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1909 oli näyttelijä Maria (Maiju) Ranta (1882-1917). Heillä oli kaksi tytärtä, huonekalusuunnittelija Thuja (Tuja) Maria Kirkkala (k. 1944) ja Kirsi Sorella Ullberg. Uno Ullbergin toinen puoliso oli vuodesta 1919 Johanna Elisabeth (Moen) Clementson-Granström. Ylioppilaaksi Ullberg tuli Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1898. Hän valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1903. Opiskeluaikanaan hän teki tutkimusmatkan Itä-Karjalaan yhdessä opiskelutoveriensa Jalmari Kekkosen ja Alarik Tawaststjernan kanssa. Suomen muinaismuistoyhdistys julkaisi matkasta myöhemmin teoksen Kansanomaisia rakennustapoja ja koristemuotoja Karjalasta kahden puolen rajaa. Valmistumisensa jälkeen Ullberg toimi piirtäjänä Gustaf Nyströmin ja Nyström-Petrelius-Penttilän arkkitehtitoimistoissa.
Vuonna 1906 Ullberg perusti Viipuriin toimiston C.A. Gyldénin kanssa, jonka tärkeimpiä töitä oli Hackmanin liiketalo Viipurissa. Oman toimiston Viipuriin Ullberg perusti 1909. Hän suunnitteli Viipuriin ja lähiympäristöön huomattavan määrän liike- ja toimistorakennuksia. Tunnetuimpia töitä tuolta ajalta ovat Viipurin taidemuseo ja Pyöreän tornin muutostyöt kahvilaksi. Vuosina 1932–1936 Ullberg toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina Väinö Keinäsen jälkeen ja ennen Ragnar Ypyää.
Ullberg muutti Helsinkiin Lääkintöhallituksen arkkitehdiksi vuonna 1936. Tässä virassaan hän suunnitteli lukuisia sairaaloita ja parantoloita ympäri Suomea. Ullberg kuoli Helsingissä 64-vuotiaana ja hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle, hautakiven suunnitteli Alvar Aalto.
Nurjahdus

Nurjahdus on rakenteen huomattavan suuri poikittaisliike kuormituksen (yleensä puristuksen) suuntaan nähden.
Lyhyillä puristussauvoilla nurjahdusongelma on vähäinen mutta nurjahdus tulee ottaa huomioon pitkillä sauvoilla. Silloin sauvan geometria sekä materiaalin elastisuus tulevat merkittäviksi tekijöiksi ja nurjahdus voi tapahtua materiaalin myötörajaa alemmassa jännityksessä. Painamalla sormin tavallista luottokorttia sen päistä, voi nähdä miten luottokortti nurjahtaa. Rakenne on nurjahduksen suhteen stabiili, kun sitä kuormittava voima on pienempi kuin nurjahdusvoima. Rakenne on nurjahduksen suhteen epästabiili, kun kuormittava voima on suurempi kuin nurjahdusvoima. Ohuet palkit saatetaan joutua mitoittamaan nurjahduksen perusteella paksummiksi kuin materiaalin jännityksiin tai muodonmuutoksiin perustuva mitoitus muuten määräisi.
Hans Holbein vanhempi

Hans Holbein vanhempi (noin 1460 – 1524) oli saksalaissyntyinen taiteilija. Hän vaikutti siihen, että renessanssi vähitellen syrjäytti goottilaisen tyylin Saksan taiteessa. Öljyväri- ja temperamaalausten lisäksi Holbein teki puupiirroksia ja kirjankuvituksia.
Holbeinin pojat Hans Holbein nuorempi ja Ambrosius Holbein opiskelivat maalausta isänsä kisälleinä.
Naseby (1655)

Valmistus

Alus tilattiin 3. heinäkuuta 1654 Woolwichin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Phineas Pett ja Peter Pett. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1655.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 1656 merikenraalien Robert Blaken ja Edward Montagun lippulaivana päällikkönään Roger Cuttance. Oltuaan vuodet 1657-1658 erillisaluksena ilman lippulaiva statusta se vietti pääosan vuodesta 1658 reservissä. Vuoden lopulla Cuttance palautti aluksen palvelukseen Montagun lippulaivana. Alus oli Gibraltarin salmessa 1659 ja se kuljetti toukokuussa 1560 Kaarle II:n sekä Montagun ja Pepyn Scheveningenistä Englantiin.
Kuningasvallan palauttamisen yhteydessä aluksen nimeksi tuli 23. toukokuuta 1660 HMS Royal Charles. Vuodet 1660-1661 aluksen päällikkönä oli edelleen Cuttance ja se oli Sandwichin jaarlin lippulaivana. Alus osallistui Algerin hyökkäykseen 31. heinäkuuta 1661. Sen päälliköksi tuli 14. marraskuuta Robert Clerke aluksen jatkaessa palvelustaan Välimerellä Sandwichin jaarlin lippulaivana.
Aluksen päälliköksi tuli 18. maaliskuuta 1662 jälleen Cuttance, joka jäi tehtävästä 20. kesäkuuta. Alus oli 30. marraskuuta 1664  Yorkin herttuan lippulaivana päällikkönään Sir William Penn (kuollut 31. heinäkuuta 1665) ja 3. kesäkuuta 1665 Lowestoftin taistelussa punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. John Harman oli lippukapteenina 26. maaliskuuta - 10. kesäkuuta 1665. Aluksen päällikkönä oli 20. helmikuuta 1666 Sir John Kempthorne, joka viipyi aluksella 9. kesäkuuta saakka. Alus oli Albemarlen lippulaivana punaisen laivueen etuosastossa 1.-4. kesäkuuta neljän päivän taistelussa, jossa aluksen miehistöstä sai surmansa 32 ja haavoittui 55.
John Hubbard vastaanotti 12. kesäkuuta aluksen päällikön tehtävät ja luopui niistä 4. joulukuuta. Alus oli ruhtinas Rupertin ja Albemarlen herttuan lippulaivana. Pyhän Jaakonpäivän taistelussa 25. kesäkuuta alus oli punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. Alus makasi palveluksesta poistettuna Gillinghamin edustalla, kun Alankomaiden laivasto valtasi sen hyökätessäänn Medwayhin 12. kesäkuuta 1667. Alus kuljetettiin sotasaaliina Rotterdamiin, missä se asetettiin näytteille. Alus romutettiin 1673 Hellvoetsluisissa.
Super Stardust

Vastaanotto

Pelin PC-version nopeasti päivittyvä grafiikka sai kiitosta Pelit-lehden ennakossa 1996. Varsinaisessa arvostelussa kehuttiin pelin räjähtäviä toimintakohtauksia ja koukuttavuutta. 3D-kohtauksia kutsuttiin pelillisesti tylsiksi, vaikkakin näyttäviksi.
Systems Network Architecture

Systems Network Architecture (SNA) on IBM:n kehittämä tietoliikennearkkitehtuuri, joka esiteltiin vuonna 1974. Arkkitehtuuri on tuettu suurtietokoneilla sekä AIX, Linux ja Windows -käyttöjärjestelmissä.
Kilpailevia epäyhteensopivia verkkoympäristöjä ja protokolla-arkkitehtuureja olivat muun muassa Digitalin DECnet ja Xeroxin XNS.
Enga (maakunta)

Enga on maakunta Papua-Uudessa-Guinean ylänköalueella. Sen pääkaupunki on Wabag. Maakunnan pinta-ala on 11 704 neliökilometriä ja asukasluku 432 000 (2011). 
Enga sijaitsee maan vuoristoisessa osassa, sen korkeimmat kohdat ovat yli kahden kilometrin korkeudessa. Se poikkeaa muista Papua-Uuden-Guinean alueista siinä, että  yhden kielen, engan, puhujat ovat siellä selvänä enemmistönä.
Käyttötaide

Soveltava taide eli käyttötaide on käytännön tarkoituksia palvelevaa taidetta, esimerkiksi taideteollisuuden tuotteita ja mainosgrafiikkaa. Julisteet ja kirjan piirretty kuvitus ovat tämän ajattelun mukaan käyttötaidetta. Rajanvedot ovat kuitenkin historiallisesti nopeasti muuttuvia.
Käyttötaiteen käsite on muunnettu johdannainen niin sanottujen vapaiden taiteiden ja soveltavien taiteiden välisestä jaosta. Antiikissa Artes liberales, vapaat taiteet olivat vapaille miehille tarkoitettuja tietoja ja taitoja, joiden hallinta ja käyttö erottivat heidät orjista. Sittemmin käsitettä sovellettiin uudelleen taiteenlajien muodollisten luokittelujen tekemiseen ja taiteiden käyttötarkoitukset erotettiin määrittelystä erilleen. Sovelletut taiteet olivat esimerkiksi taideteollisuutta, jolla katsottiin olevan hyötykäyttöä päinvastoin kuin niin sanotulla korkeataiteella, jolla oli etunaan tuottaa puhtaita eli pyyteettömiä taidenautintoja. Samaa perua on jako niin sanottuihin ylempiin ja alempiin taiteisiin.

Arvostelua

Pragmatistisen filosofian mukaan merkitys on käyttö (esimerkiksi Charles S. Peirce). John Deweyn mukaan taideteos on kokemus. Tämäntapaisen ajattelun mukaan kantilaista puhdasta, muusta kokemisesta eroavaa tai ”ylempää” esteettistä kokemusta ei ole olemassa ja sitä myötä myös taidelajien hierarkisointi taideteosten käytön mukaan ei tee oikeutta taiteen tavalle olla olemassa. Samaa puolustaa taidemaailmassa viime aikoina tapahtunut uudelleenorganisoituminen ja eri taiteenlajien väliset muutokset, jotka myös puoltavat edellä mainittujen jaottelujen hylkäämistä.
Certosa di Santa Martino

Certosa di Santa Martino on Napolissa Italiassa sijaitseva museo. Museorakennus on alun perin 1300-luvulla rakennettu kartusiaaniluostari. Museona se on toiminut vuodesta 1866. Museon nähtävyyksiä on jouluseimiosaston Presepe Cuciniello-asetelma. Luostarissa on lisäksi taidegalleria. Museossa on myös osasto, joka esittelee kuninkaallista laivastoa.
Suomen Triathlonliitto

Suomen Triathlonliitto on vuonna 1986 perustettu suomalainen triathlonin kattojärjestö. Triathlonliiton tehtäviin kuuluvat lajin kehittäminen kotimaassa ja jäsenseurojen edustaminen sekä kotimaassa että kansainvälisesti. Suomen Triathlonliittoon kuuluu sata jäsenseuraa.
Dromaeosaurit

Levinneisyys ja käyttäytyminen

Dromaeosaurien fossiileja on löydetty Pohjois-Amerikasta, Euroopasta ja Aasiasta. Suurin osa dromaeosaureista oli laumaeläimiä. Susien tapaan ne saalistivat ryhmissä itseään suurempia eläimiä. Deinonychuksen pääravintoa olivat Tenontosaurukset, Velociraptorien pääravintoa puolestaan Protoceratopsit. Pienimmät dromaeosaurit saalistavat hyönteisiä sekä pieniä liskoja ja nisäkkäitä.
Pikonen

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,8 metriä mpy.
Australiankääpiösorsa

Levinneisyys

Australiankääpiösorsaa tavataan Australiassa, Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Itä-Timorissa. Lajin populaatio on suuri, mutta sen kannankehitys on laskeva. Australiankääpiösorsan ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
MIM-104 Patriot

MIM-104 Patriot on Yhdysvaltain maavoimien pääasiallinen ilmatorjuntaohjus (surface-to-air, SAM). Patriot-järjestelmää käyttävät myös useat Yhdysvaltain liittolaisvaltiot. Patriot-järjestelmä korvasi sekä Nike että HAWK-ohjusjärjestelmät. Patriot on Yhdysvaltain tärkein ballististen ohjusten torjuntaohjus.
Ohjuksen nimi viittaa isänmaallisuuteen, mutta on myös koostettu sanoista "Phased Array Tracking Radar, Intercept Of Target."

Kehitys

Patriotin kehitti Huntsvillessa, Alabamassa Redstone Arsenal, joka oli aikaisemmin tuottanut myös Safeguard-ABM-järjestelmän. Patriotin kehitystyö alkoi 1964 ja se otettiin palvelukseen 1984. Vuonna 1988 järjestelmä sai rajoitetun toimintakyvyn taktisia ballistisia ohjuksia vastaan (Patriot Advanced Capability-1, PAC-1) Uusin versio PAC-3 on lähes kokonaan uudelleen suunniteltu. Ohjusjärjestelmää valmistaa Raytheon.

Käyttäjämaat

Patriot-järjestelmää käyttää Yhdysvaltain lisäksi Kreikan ilmavoimat, Israelin ilmavoimat, Saksan ilmavoimat, Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat, Japanin itsepuolustusjoukot, Saudi-Arabia, Kuwaitin ilmavoimat, Etelä-Korea, Taiwan (Kiinan tasavalta) ja Espanjan maavoimat. Vuonna 2017 Ruotsi päätti ostaa Patriot-järjestelmän turvaamaan Tukholman ympäristöä.

Patriot Persianlahden sodassa

Patriot-järjestelmä sai huomiota uutisoinnissa Persianlahden sodan aikana sillä sitä käytettiin irakilaisjoukkojen ampumien Scud-ohjuksien torjunnassa. Sodan aikaisessa propagandassa tuloksia ylistettiin hyviksi ja puhuttiin 90–96 % prosentin osumatarkkuudesta. Kymmenisen vuotta sodan jälkeen puolustusministeri William S. Cohen totesi ohjustorjunnan epäonnistuneen. Erään tutkimustoimiston mukaan Patriotin torjuntaluotettavuus oli yhdeksän prosenttia. Kongressin selvityksessä vain yhden Patriotin todettiin varmasti tuhonneen Scud-ohjuksen. Patriot olikin alun perin suunniteltu lentokoneita eikä nopeita ballistisia ohjuksia vastaan. Tämän takia Patriot-ohjusten lähisytytin räjähti usein liian myöhään vaurioittaen vain lähestyvän ohjuksen peräosaa.
Olle Eksell

Olle Eksell (syntyjään Carl Olov Lennart; 22. maaliskuuta 1918 – 11. huhtikuuta 2007) oli ruotsalainen taidegraafikko, professori ja kirjailija.

Elämä

Eksell syntyi Taalainmaan läänissä Ruotsissa vuonna 1918. 14-vuotiaana hän päätti ryhtyvänsä mainosten kuvittajaksi, ja hän opiskeli kuvitusta sekä taidegrafiikkaa Tukholmassa vuosina 1939–1941. Tämän jälkeen hän työskenteli mainostoimistossa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, göteborgilaisen muotisuunnittelija Ruthel Eksellin. He menivät Los Angelesiin vuonna 1946 jatkaakseen opintojaan. Yhdysvalloissa Eksell tapasi muita saman ajan tunnettuja suunnittelijoita, kuten Paul Randin, Alvig Lustigin ja Lester Bellin. Opintojensa jälkeen Eksellit asuivat Tukholman Ladugårdsgärdetissä yli 40 vuoden ajan. Suunnittelun ja kirjoittamisen lahjojensa ohella Olle Eksell oli myös taitava visionääri, mikä käy ilmi hänen kirjastaan Design = ekonomi, joka julkaistiin vuonna 1964. Vuonna 2001 Ruotsin hallitus nimitti hänet kunniaprofessoriksi. Hän kuoli 11. huhtikuuta 2007.
Oscar Nikula

Oscar Nikula (31. toukokuuta 1907 Vaasa – 14. joulukuuta 1996) oli suomalainen historioitsija ja pohjoismaisen historian professori Åbo Akademissa. Nikula väitteli filosofian tohtoriksi 1934 aiheenaan ruotsalainen saaristolaivasto.
Hän toimi opettajana 1932–1945. Hän johti 1945–1952 Turun kaupungin historiallista museota ja oli Åbo Akademin rehtori vuodesta 1962.
Lyons-la-Forêt

Lyons-la-Forêt [ljɔ̃s.la.fɔʁɛ] on Ranskan kunta Normandian alueella Euren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 744. Noin 30 kilometriä Rouenista itään sijaitseva kunta kuuluu departementissaan Romilly-sur-Andellen kantoniin Les Andelysin arrondissementissa.
Monilta osiltaan 1600-luvun asussa säilytetty Lyons-la-Forêt kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Pesäpallon sopupeliskandaali

Pesäpallon sopupeliskandaali oli tapahtumasarja vuonna 1998, jolloin suuri joukko pesäpallon pelaajia, johtohenkilöitä, toimitsijoita ja edustajia tavoitteli taloudellista hyötyä sopimalla pesäpallo-ottelujen lopputuloksista ja lyömällä vetoa varmoista tuloksista. Poliisin käynnistämässä esitutkinnassa oli 460 henkilöä, joista valtaosalle ei tullut syytteitä. Langettavan tuomion sai kolmekymmentä ihmistä. Rangaistukset vaihtelivat sakoista ehdolliseen vankeuteen. Lisäksi tuomitut joutuivat maksamaan voittojaan takaisin Veikkaus Oy:lle. Veikkaus Oy:n arvio tappioista oli noin 14 miljoonaa markkaa.
Viimeisten syytteiden käsittely alkoi Vantaan käräjäoikeudessa 25. lokakuuta 2005 yhdeksää miestä koskien.
Pesäpallon suosio laski huomattavan paljon tapauksen takia, vaikka skandaaliin ei sekaantunut kuin pieni osa lajin toimijoista.

Pesäpalloilun musta torstai

Pesäpalloilun musta torstai -nimitystä käytetään päivämäärästä 13. elokuuta 1998, jolloin sopupeliskandaali tuli ilmi ja tapahtumasarjan keskeisimmät ottelut pelattiin. Kyseisenä päivänä MTV3 uutisoi Kymmenen uutisissa toimittaja Erkki Valtamäen tekemän jutun Seinäjoella 11. elokuuta pelatusta Seinäjoen Maila-Jussit – Kankaanpään Maila -ottelusta, jota toimittaja epäili niin sanotuksi sopupeliksi. Toimittaja epäili, että joukkueet olisivat sopineet pelin päättyväksi tasan. Jutun vakuudeksi Valtamäki oli haastatellut ottelussa 3-pesällä toiminutta aputuomaria, joka totesi pelin näyttäneen hieman oudolta.
The Amazing Spider-Man 2 (videopeli)

Vastaanotto

Peli on saanut Gamereactorin arvostelussa arvosanaksi 5/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 5.4/10.
All Around the World

Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Helena Tuuri

Helena Tuuri on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut Suomen Prahan-suurlähettiläänä 15. elokuuta 2014 alkaen. Vuodesta 2015 hänet on akkreditoitu Prahasta käsin myös Slovakiaan. Hän tuli ulkoasiainministeriön palvelukseen 1987.
Ennen suurlähettilään tehtävää Tuuri työskenteli vuodesta 2008 päällikkönä ulkoministeriön Afrikan ja Lähi-idän osastolla Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan yksikössä. Hän on ollut myös ministeriön kauppapoliittisella, oikeudellisella, Eurooppa-osastolla ja kehitysyhteistyöosastolla. Tuuri on työskennellyt myös valtioneuvoston kansliassa EU-sihteeristön apulaispäällikkönä ja pääministerin EU-neuvonantajana sekä eduskunnassa suuren valiokunnan valiokuntaneuvoksena. Lisäksi hän on työskennellyt Suomen ulkomaanedustustoissa suurlähetystössä Pariisissa ja EU-edustustossa Brysselissä.
Tuurin puoliso on Etelä-Savon maakuntajohtaja Pentti Mäkinen.
Kalsiumsyanamidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kalsiumsyanamidi on valkoista tai väritöntä hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta muodostaen syanamidia ja kuumennettaessa emäksisissä olosuhteissa ammoniakkia ja kalsiumkarbonaattia. Happojen läsnä ollessa muodostuu ureaa ja sulfidien läsnä ollessa tioureaa. Kuumennettaessa kalsiumsyanamidia se alkaa hajota jo ennen sulamispistettään kalsiumkarbidiksi, metalliseksi kalsiumiksi ja typeksi.
Paakarin painajainen

Juoni

Elokuvassa Wallace ja Gromit ovat perustaneet leipomon ja toimittavat tuotteitaan ovelta ovelle. Eräänä päivänä Wallace pelastaa tukevan naisen ja tämän koiran, jotka olivat vähällä joutua polkupyöräonnettomuuteen. Wallace alkaa tapailla naista, mutta Gromitille alkaa selvitä ikäviä asioita naisen taustasta.
Viikkala

Viikkala on Nakkilan kunnassa Kokemäenjoen pohjoispuolella sijaitseva kylä ja asuinalue. Se sijoituu pääosin Yhdystie 2440:n ja Kokemäenjoen väliselle alueelle. Nakkilan keskustaajamaan Viikkalan yhdistää Arantilan silta. Lisäksi kylästä johtaa pyörätie Harjavaltaan. 
Viikkala koostuu lähinnä pientaloista, alueella on lisäksi jonkin verran teollisuutta sekä 1990-luvulla valmistunut alakoulu. Viikkalan vanhan koulun tiloissa toimii Otsolan kansalaisopiston Nakkilan toimipiste.

Viikkalan koulu

Viikkalan koulu on vuonna 1994 valmistunut 1.-6. -vuosiluokkien opetusta tarjoava alakoulu. Se korvasi vanhan vuonna 1906 valmistuneen koulun. Viikkalan koulun valmistuessa lakkautettiin myös Anolan koulu sekä koulupiiri ja sen oppilaat sijoitettiin Viikkalaan.
Nykyään Viikkalan koulussa on 62 oppilasta ja kolme luokanopettajaa. Koulun rehtori on Kari Määttä. Viikkalan koulussa toimii myös oma vanhempainyhdistys. 
Porissa toimiva Otsolan kansalaisopisto järjestää iltaisin kurssejaan koulun tiloissa.

Historiaa

Viikkalan kylän muodostivat aluksi Heikkilän, Sipilän, Markkulan ja Troijon tilat. Kastelholman vouti Matti Holst lahjoitti vuonna 1558 ilmeisesti Markkulan ja Troijon tilat kuninkaalle, kun taas Heikkilä ja Sipilä mainitaan rälssitiloina, jotka omisti Eerik Juhananpoika Stålarm. Hänen leskensä kuoltua tilat menivät heidän tyttärelleen ja tämän puolisolle, amiraali Henrik Tönnenpoika Vildemanille. Heidän jälkeensä Markkulan ja Troijon omistivat heidän tyttärensä Elin ja hänen puolisonsa Hannu Juhonpoika Stålhandske. Heidän poikansa Juhana myi 1640 tilat Juho Kurjelle, mistä asti ne ovat olleet osa lähellä sijaitsevaa Anolan kartanoa. Myös Troijo ja Markkula tulivat myöhemmin osaksi Anolaa.