google/wiki40b huggingface dataset:
Eurooppatie E8

Reitti

Tromssa – Nordkjosbotn – Yykeänperä – Kilpisjärvi – Kaaresuvanto – Muonio – Kolari – Tornio – Keminmaa – Kemi – Oulu – Liminka – Raahe – Kalajoki – Kokkola – Vaasa – Pori – Rauma – Turku
Nordkjosbotnin ja Markkinan välisen osuuden tie kulkee yhdessä E6:n kanssa, Keminmaan ja Limingan välisen osuuden E75:n kanssa sekä lyhyen matkan Vaasan seudulla E12:n kanssa. Tie risteää E4:n kanssa Torniossa sekä E18:n ja E63:n kanssa Turun seudulla. Kaaresuvannossa lyhyt seututie 959 tarjoaa yhteyden Ruotsin puolelle E45:lle.
Suomessa tie kulkee Kilpisjärven ja Tornion välisen osuuden yhdessä valtatien 21 kanssa, Tornion ja Keminmaan välisen osuuden valtatien 29 kanssa, Keminmaan ja Limingan välisen osuuden valtatien 4 kanssa sekä Limingan ja Turun välisen osuuden valtatien 8 kanssa.
Tiellä on lyhyet moottoritieosuudet Tornion ja Kemin välillä sekä Oulun, Vaasan ja Turun seuduilla. Muuten tie on pääosin kaksikaistainen.
Vuoden 2017 lopulla valmistui älytieosuus välillä Kolari-Tromssa. Älytieosuudella voi kokeilla itseajavan auton suunnistustaitoja vaativissa olosuhteissa.
EVH (yritys)

5150 -tyyppiset vahvistimet

Ensimmäisen tämäntyyppisen, Eddien speksien mukaisen vahvistimen valmisti Peavey. Nimi oli simppelisti Peavey 5150. Aikoinaan julkaistiin päivitetty malli nimellä Peavey 5150 II. Tuo numeroyhdistelmä on sekä erään Van Halenin albumin nimi, että myös Eddien käyttämä nimitys studiostaan.
Uusin versio em. vahvistimesta on EVH 5150 III. Kaikki kolme ovat n. 100 W tehoisia. Tuosta EVH:sta tosin on nykyään myös pienempi ja halvempi 50 W versio saatavilla.

Aika ennen Wolfgangia ja 5150:aa

Eddie Van Halen on vuosikymmenien varrella soittanut todella monenlaisilla kitaroilla ja vahvistimilla. Monet näistä merkeistä ovat edelleen olemassa joko edelleenkin itsenäisinä, tai sitten osana jotain suuryritystä. Lista on pitkä, mutta mainittakoon vahvistimista vaikkapa Marshall ja Peavey. Ja kitaranvalmistajista Ernie Ball, Gibson, Fender, Kramer, Steinberger ja Charvel. Ja onpa Eddien aikanaan itse sekalaisista osista rakentama kitara lempinimeltään Frankenstein.
Tietenkin myös Floyd Rose on syytä mainita, Eddiehän oli mukana senkin alkuvaiheissa. Vibrakammella varustettujen EVH-kitaroiden tallana onkin aina EVH Floyd Rose. Lienee käytännössä joko sama, tai vähintäänkin melkein sama talla, kuin kaikkien  ostettavissa oleva Original Floyd Rose.
Alfonso La Marmora

Alfonso Ferrero La Marmora (18. marraskuuta 1804 Torino – 5. tammikuuta 1878 Firenze) oli italialainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Italian pääministerinä 1864–1866.

Elämäkerta

La Marmora kävi Torinon sotilasakatemian ja aloitti sotilasuransa 1823 luutnanttina Sardinian kuningaskunnan asevoimien tykistössä. Hän yleni 1845 majuriksi ja osallistui 1848–1849 Sardinian sotiin Itävaltaa vastaan. Hän kunnostautui varsinkin Pastrengon ja Peschieran taisteluissa huhti–toukokuussa 1848 sekä pelasti 5. elokuuta kuningas Kaarle Albertin milanolaisilta vallankumouksellisilta. La Marmora ylennettiin lokakuussa 1848 prikaatinkenraaliksi ja seuraavana vuonna kenraaliluutnantiksi. Huhtikuun 1849 alussa hän kukisti kansannousun Genovassa. La Marmora toimi Sardinian sotaministerinä 1849–1860, joskin välillä hän komensi Krimin sotaan 1855–1856 osallistuneita sardinialaisia joukkoja. Hän osallistui myös vuonna 1859 käytyyn sotaan Itävaltaa vastaan. Camillo Cavourin jouduttua tilapäisesti väistymään La Marmora toimi Sardinian pääministerinä heinäkuusta 1859 tammikuuhun 1860. Vuoden 1861 alussa hän oli hetken yhdistyneen Italian lähettiläänä Berliinissä ja Pietarissa, ja sen jälkeen Milanon sotilaskuvernöörinä sekä lokakuusta alkaen Napolin prefektinä.
La Marmora nimitettiin Italian pää- ja ulkoministeriksi syyskuussa 1864. Hän otti tavoitteekseen liittää Italiaan Itävallalle jääneen Venetian alueen, ja solmi sitä varten sotaliiton Preussin kanssa huhtikuussa 1866. Pian syttyneessä sodassa Itävaltaa vastaan hän toimi Italian armeijan esikuntapäällikkönä, ja erosi siksi pääministerin paikalta kesäkuussa. Italialaiset kärsivät ratkaisevan tappion Custozzan taistelussa 24. kesäkuuta, mutta Preussin voiton ansiosta Italia sai siitä huolimatta Venetian Itävallalta. La Marmora kuitenkin vetäytyi tämän sodan jälkeen julkisesta elämästä. Hän hoiti vielä erään diplomaattisen komennuksen vuonna 1867 ja toimi Italiaan liitetyn Rooman käskynhaltijana lokakuusta 1870 tammikuuhun 1871. Puolustaakseen Custozzan tappion tahraamaa mainettaan hän julkaisi 1873 muistelmakirjan Un po’ più di luce sugli eventi politici e militari dell’anno 1866 (”Hieman lisävaloa vuoden 1866 poliittisiin ja sotilaallisiin tapahtumiin”).
Rothschildin pronssiveistokset

Rothschildin pronssiveistokset ovat kaksi pronssiveistosta, jotka brittiläisten tutkijoiden mukaan ovat Michelangelon veistämiä. 
Kaikkien Michelangelon pronssiveistosten oli uskottu hävinneen, kunnes Cambridgen yliopiston ja brittiläisen Fitzwilliam-museon johtama tutkijaryhmä ilmoitti 2015, että se uskoo erään yksityishenkilön omistuksessa olevien kahden patsaan olevan Michelangelon noin 1506–1508 tekemiä. Patsaat ovat Fitzwilliam Museumissa olevat kaksi patsasta, noin metrin korkuiset, panttereilla ratsastavia, lihaksikkaita ja alastomia miehiä esittävät patsaat. Jo 1800-luvulla niitä arveltiin Michelangelon tekemiksi, mutta ajatuksesta luovuttiin, sillä niistä puuttui signeeraus. 
Veistokset ovat noin metrin korkuisia. Veistokset on nimetty Rothschildin pronssiveistoksiksi niiden ensimmäisen omistajan, pankkiirisuvun jäsenen Adolphe de Rothschildin mukaan. Eri vaiheiden jälkeen ne päätyivät Sothebyn huutokaupasta nykyiselle, nimeämättömälle omistajalle.
Tutkijoiden mukaan attribuutioprosessissa on ollut keskeistä yksityiskohta eräässä Michelangelon oppilaan piirroksessa, joka on nykyisin Ranskassa Montpellier’n Musée Fabressa. Piirustuksen yhdessä nurkassa on kuvattuna nuorukainen samassa asennossa pantterin selässä. Cambridgen yliopiston professori Paul Joannides yhdisti veistokset siihen. Sen jälkeen tehtiin Sveitsissä kuvaus, jonka avulla veistos voitiin ajoittaa 1500-luvun ensimmäiselle vuosikymmenelle. Professori Peter Abrahams Warwickin yliopistosta osoitti, että veistoksen yksityiskohdat täsmäävät Michelangelon tyylin kanssa. Veistoshahmoja verrattiin myös Sikstiiniläiskappelin maalausten alastomiin hahmoihin. 
Brittiläisten tutkijoiden mukaan tekijä on Michelangelo ja ajankohta 1506–1508, jolloin Michelangelo oli vähän yli 20-vuotias. Veistokset ovat esillä museossa 3. helmikuuta – 9. elokuuta 2015, ja niiden tutkimusvaiheista on julkaistu kirja.
Drogkarátin luola

Drogkarátin luola (kreik. Σπήλαιο Δρογκαράτη(ς), Spílaio Drogkaráti(s); myös Drongarátin/Drogarátin luola) on tippukiviluola Kefalonián saarella Kreikassa. Se sijaitsee lähellä saaren itärannikkoa noin viisi kilometriä Sámista etelälounaaseen.
Drogkarátin luola on syntynyt noin 100–150 miljoonaa vuotta sitten. Luolan syvyys on noin 60 metriä ja se jakautuu kahteen osaan, noin 44 metriä pitkään käytävään ja noin 30 × 40 metrin kokoiseen ”pääsaliin”. Luolan lämpötila on tasaisesti 18 astetta ja sen ilmankosteus on korkea. Luolassa on suuri määrä stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Geologit arvelevat luolan olevan yhteydessä saaren muihin meriluoliin.
Luola löydettiin 1700-luvulla maanjäristyksen avattua siihen sisäänkäynnin. Luola on ollut avoin yleisölle vuodesta 1963, ja se on yksi Kefalonián suosituimpia nähtävyyksiä. Luolan suuremmassa osassa, jossa on tilaa 500 hengelle, on järjestetty kulttuuritapahtumia sen akustiikan vuoksi.
Sámin lähellä sijaitsee myös Melissánin luola.
Bolšaja Karaganka

Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat Kizilin piirissä (ven. Кизильский район) ja se virtaa 111 kilometriä kunnes se yhtyy Novoeršovskijssa (ven. Новоершовский) Uraljokeen 1 959 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä olevaa suistoa.
Joen pääuoma alkaa matalalta kukkulalta ja virtaa aluksi lounaaseen kääntyen länteen sivujoelle Mandesarka asti, missä uoma kääntyilee mutkitellen Kairahtan, Utjagankan ja Amambaikan sivujokien kohdilla. Viimeisen jälkeen joki sivuaa Izmailovskijin (ven. Измайловский) kylää. Tämän jälkeen jokeen yhtyy pohjoisesta Iljaskan sivujoki, jonka kohdalla joki kääntyy eteläiseen suuntaan. Se yhtyy Uraljokeen heti Malyi Karagankan jälkeen.
Sivujoki virtaa arolla, joka jää Uralvuoriston eteläpään itäpuolelle. Siellä on ilmasto mannermainen ja ajoittain kuiva ja kuuma. Siksi joessa on vettä keväisin lumen sulettua ja vedenkorkeus joessa alenee syksyn mittaan, jolloin on kuivaa.

Nähtävyys

Arkaim on pronssikautinen linnoitettu asuinpaikka, joka sijaitsee pääuoman Bolšaja Karagankan ja sivujoen Utjagankan haarassa olevalla kumpareella. Asuinpaikka ajoitetaan 2000–1600 eaa. eli keskiselle pronssikaudelle.
Niels Skovgaard

Niels Kristian Skovgaard (1858–1938) oli tanskalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja keraamikko ja kansansatujen kuvittaja. Skovgaardin veistotaide liittyy vahvasti hänen kotimaansa historiaan ja maalaustaide on perinteisen maisemamaalauksen mukaista. Skovgaardin töitä ovat muun muassa vuodelta 1889 oleva Naisten tanssi Megarassa (Kööpenhamina), Vartovin Grønnegaardenissa sijaitseva Gruntvigin muistomerkki vuosilta 1925–1931, terrakottareliefi Aage ja Else (1887, Kööpenhamina) sekä Ateneumissa oleva Mökki Hallandissa (ajoittamaton). Myös hänen isänsä Peter Christian Skovgaard (1817–1875) ja veljensä Joakim Skovgaard (1856–1933) olivat taidemaalareita.
Cruz das Almasin roomalaiskatolinen hiippakunta

Hiippakunnan perustaminen

22. marraskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen El Tigren hiippakunnan perustamisesta ja sen erottamisesta São Salvador da Bahian hiippakunnasta. Uuteen hiippakuntaan liitettiin 10 kuntaa: Cruz das Almas, Cabaceiras do Paraguaçu, Cachoeira, Governador Mangabeira, Maragogipe, Muritiba, Santo Amaro, São Felix, Sapeaçu sekä Saubara. Siihen tuli 16 seurakuntaa, 19 pappia ja 191 228 jäsentä, 58,9% alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 2 409km².
Kivikkokipittäjä

Taksonomia

Kivikkokipittäjän luokittelu on heimojen osalta horjuvaa. Laji luokiteltiin pitkään kuuluvaksi rastaisiin. Sittemmin Laji luetaan useimmiten kuuluvaksi timaleihin, kaljukkaisiin tai omaan heimoonsa Chaetopidae.

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kivikkokipittäjä on 23–25 cm. Selästään ja siivistään kapinrastaskoiras on väritykseltään tumman harmaa. Pää on harmaa ja päässä on selkeä valkoinen viiksijuova. Vatsa  ja perä ovat väriltään kastanjanruskeat ja pitkä pyrstö on musta. Naaraat ja nuoret linnut ovat väriltään koirasta vaaleampia eikä viiksijuova ole niillä yhtä selkeä.

Elintavat

Kivikkokipittäjää tavataan ainoastaan Etelä-Afrikan eteläkärjestä. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset vuortenrinteet ja kukkulat. Kivikkokipittäjät liikkuvat yleensä pienissä ryhmissä, joissa on yksi hallitseva pari ja muut linnut ovat yleensä niiden jälkeläisiä. Nuoret, pesimättömät, kapinrastaat osallistuvat kuoriutuneiden poikasten ruokintaan ja naaraat myös munien hautomiseen ja pesän rakentamiseen. Lajin pesä sijaitsee maahan ruohoista, oksanpätkistä ja lehdistä. Naaras munii kaksi valkoista munaa. Kapinrastaan ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat, joita se etsii maasta.
Suomen presidentinvaali 2024

Ehdokasasettelu

Spekulaatio vuoden 2024 presidenttiehdokkaista alkoi heti vuoden 2018 presidentinvaalien jälkeen.
Gianni Agnelli

Giovanni Agnelli, (paremmin tunnettu nimellä Gianni Agnelli, 12. maaliskuuta 1921 Torino, Italia – 24. tammikuuta 2003 Torino, Italia), oli italialainen teollisuusmies ja Fiatin pääomistaja.
Agnellista tuli isoisänsä Giovanni Agnellin perustaman Fiatin toimitusjohtaja vuonna 1963 ja hallituksen puheenjohtaja vuonna 1966. Agnelli uudisti Fiatin ja laajensi yhtiötä. Hän vetäytyi Fiatin johdosta vuonna 1996. Hänet oli sitä ennen nimitetty elinikäiseksi senaattoriksi ja hän oli Italian historian rikkain liikemies. Fiatin johtajana Agnelli hallinnoi 4,4 %:a Italian bruttokansantuotteesta (BKT), 3,1 %:a maan teollisuustyövoimasta ja 16,5 %:a sen teollisuuden tutkimusinvestoinneista.
Agnelli meni naimisiin vuonna 1953. Hänen poikansa Edoardo teki itsemurhan vuonna 2000. Agnelli kuoli vuonna 2003 eturauhassyöpään.
Agnelli toimi jalkapalloseura Juventuksen puheenjohtajana vuosina 1947–54.
Agnelli tunnettiin Italiassa lempinimellä l'Avvocato (’asianajaja’).
Jarred Tinordi

Ura

Tinordi pelasi vuodet 2010–2012 OHL-seura London Knightsissa. Toisella kaudellaan hän toimi myös joukkueen kapteenin roolissa.
Kaudeksi 2012–2013 Tinordi siirtyi NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatioon. Hän aloitti kauden AHL-seura Hamilton Bulldogsissa, mutta pääsi debytoimaan NHL:ssä avaten maalitilin heti ensimmäisessä ottelussa.
Vuoden 2016 tammikuussa Canadiens vaihtoi Tinordiin Arizona Coyotesiin kaupassa Victor Bartleyta ja John Scottia vastaan.
Maaliskuussa 2016 NHL ilmoitti antaneen Tinordille 20 ottelun mittaisen palkattoman pelikiellon hänen rikottuaan liigan sääntöjä (engl. NHL/NHLPA Performance Enhancing Substances Program) koskien kiellettyjen aineiden käyttöä. Lokakuussa 2016 Arizona Coyotes asetti Tinordin waivers-listalle, josta hän siirtyi Tucson Roadrunnerseihin seuraavana päivänä.
Könsikäs

Könsikäs on slanginimitys, jota käytetään seksuaalisesti puoleensavetävästä, yleensä lihaksikkaan vartalon omaavasta mieshenkilöstä.
Arginiini

Arginiinin vaikutukset elimistössä

Arginiini vaikuttaa typpioksidin tuotantoon. Typpioksidi puolestaan on tärkeä verisuonia säätelevä tekijä, ja sillä on vaikutusta mm. verenpaineeseen. Lisäksi arginiinilla on vaikutuksia kolesteroliin, lihasvoimaan ja sokeriaineenvaihduntaan. Lisäksi arginiini saattaa tehostaa kuona-aineiden poistumista elimistöstä. Arginiinia tarvitaan ureasyklissä eli virtsahappokierrossa.

Arginiinin lähteitä

Arginiinia saa elintarvikkeista, joissa on korkea  proteiinitaso kuten liha, kala, pähkinät ja viljat.
Arginiinia on kaikissa valkuaisaineissa. Arginiini on hyödynnettävissä ravinnosta sitä paremmin mitä pienempi toisen aminohapon lysiinin ja arginiinin suhde on. Parhaiten arginiini on hyödynnettävissä ravinnossa, jossa tämä suhdeluku on yhtä pienempi. 
Erityisen runsaasti arginiinia on pähkinöissä ja seesamissa. Muita hyviä arginiinin lähteitä ovat sipuli, riisi, täysjyvävilja ja sienet. Arginiinia saa nykyään myös lisäravinteena luontaistuotekaupoista. Myös elimistö tuottaa arginiinia, mutta sen syntetisointi on hidasta. L-arginiinia myydään kaupallisesti monohydrokloridimuodossa (C₆H₁₅N₄O₂Cl).

Arginiinin puute

Arginiinin tarve kasvaa rasitustilanteissa. Arginiinin puute on yhdistetty mm. lisääntyneeseen sydän- ja verisuonisairauksien riskiin.

Ureasyklin häiriöt

Ureasyklissä eli virtsahappokierrossa on tarkoitus poistaa elimistöstä virtsaan aineenvaihdunnassa syntyvää ammoniakkia, joka on myrkyllistä erityisesti aivoille. Ureasyklin häiriöissä, esimerkiksi arginiinisukkiinihappovirtsaisuudessa, on puuttuvia tai huonosti toimivia entsyymejä, jolloin ureasykli ei toimi tehokkaasti. Usein arginiinipitoisuudet veressä ovat matalia. Arginiinilla on keskeinen rooli ureasyklin toiminnassa, ja sen avulla voidaan tehostaa ureasyklin toimintaa ja lievittää oireita. Arginiinin puute voi aiheuttaa häiriön ureasykliin.

Arginiini ravintolisänä

Arginiinia käytetään ravintolisänä mm. verenpainetaudin, korkean kolesterolin ja sydänsairauksien hoidossa. Sitä käytetään suorituskyvyn parantamiseksi, väsymyksen hoidossa ja aineenvaihdunnan vilkastuttamiseksi. Vastoin aiempia uskomuksia arginiini ei vapauta kasvuhormonia syötynä. Arginiini saattaa tehostaa immuunipuolustusta.
Väestötiede

Väestötiede eli demografia tutkii väestön määrää, maantieteellistä jakaantumista ja rakennetta ja niissä tapahtuvia muutoksia. Tällaisia muutoksia ovat esimerkiksi syntyvyyden, kuolleisuuden, maahanmuuton ja väestön ikärakenteen muutokset. Väestöä voidaan jakaa luokkiin kansalaisuuden, uskonnon, koulutuksen ja etnisyyden perusteella. Väestötiede on osa antropologiaa, taloustiedettä, maantiedettä ja sosiologiaa.
Vivian Wu

Vivian Wu (oik. Wu Jun Mei, s. 5. helmikuuta 1966 Shanghai, Kiina) on kiinalainen näyttelijä, joka on ollut aktiivisena vuodesta 1980. Hänet tunnetaan muun muassa April Dunbarin roolista rikossarjasta Murhasta tuli totta, jossa hän näytteli vuosina 1993–1996. Vivian Wu on myös näytellyt elokuvassa Kiinamies.
Pikkumesikko

Levinneisyys

Pikkumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ture Hollstén

Ture Hollstén (29. syyskuuta 1896 Tammisaaren maalaiskunta – 1. tammikuuta 1978 Dragsfjärd) oli Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja Turun vaalipiiristä.
Hollstén antoi valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaalien kolmannella kierroksella äänensä Urho Kekkoselle, vaikka hänen oletettiin äänestävän Karl-August Fagerholmia. Tieto tästä niin kutsutusta ”151. äänestä” pysyi salassa viisikymmentä vuotta, kunnes vuonna 2006 Hollsténin pojanpoika julkisti tiedon.
Ilkka Hakalehto haastatteli Hollsténia kesällä 1974 Väinö Tannerista kertovaa elämäkertakirjaansa varten. Tuolloin Hollstén kertoi äänestäneensä Kekkosta yhden kerran vuoden 1956 vaalissa. Se tapahtui kolmannella kierroksella. Kirjan julkaisun jälkeen Kekkonen kirjoitti päiväkirjaansa, että tieto on väärä, koska ”oikeaa ei tiedä muut kuin Niilo Kosola ja minä”.
Carlton Fisk

Carlton Ernest Fisk (s. 26. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (sieppari). Hän pelasi Major League -tasolla pitkän rupeaman vuosina 1969–1993.
Fiskin joukkueina olivat Boston Red Sox ja Chicago White Sox. Hän kuului All-Star-joukkueseen lukuisia kertoja ja voitti vuoden 1972 Gold Gloven. 
Fisk pääsi vuonna 2000 Baseball Hall of Fameen 79,6 % kannatuksella.
Juhani Mäkelä

Elämä ja ura

Mäkelän vanhemmat olivat veturinkuljettaja Veikko Mäkelä ja leikkaaja Laura Aho. Hän työskenteli toimittajana Yhtyneet Kuvalehdet Oy:ssa 1959–1960, Suomen tietotoimistossa 1960–1963 ja Viikkosanomissa 1963–1965. Vuosina 1965–1969 Mäkelä oli Pirkka-lehden päätoimittajana ja sen jälkeen hän toimi vapaana toimittajana 1969–1973 ja viimeksi Yleisradion TV1:n toimittajana 1973–1994.
Mäkelän omimmaksi tyylilajiksi vakiintui huumori ja satiiri. Hänen sanotaan tuoneen kolumnin televisioon Erikoisasiantuntija-roolissaan Ylen A-Studiossa. Vuonna 1977 hänelle kehitettiin Ulkolinja-ohjelmaan hahmo Satunnainen matkailija, josta tuli kansansuosikki ja joka nosti Mäkelän tunnetuksi henkilöksi. Satunnainen matkailija käsitteli filmimateriaaleihin pohjautuvia kiinnostavia ja yleensä hauskoja aiheita. Mäkelän ensimmäinen kirja oli vuoden 1972 Stadi on buli mutta snadi, joka koostui Pääkaupunki-lehdessä julkaistuista pakinoista. Kuuluisaksi tultuaan Mäkelä palasi kirjailijaksi ja julkaisi 1980-luvun puolivälistä alkaenkirjan vuodessa. Niihin sisältyi matkakirjoja, aforismeja, pakinoita ja romaaneita. Muistelmateos Entä jos sittenkin (2001) on kirjoittajan tyyliin sopiva anekdoottikokoelma vaihtoehtoisine tapahtumineen. 
Mäkelän poika on suomentaja ja kirjailija J. Pekka Mäkelä.
Eläkevuotensa Juhani Mäkelä vietti Ranskan Rivieralla, jossa hän kuoli 8. elokuuta 2010.
Wawelin katedraali

Katedraaliin haudatut

Kirkon keskilaivaa hallitsee Puolan suojeluspyhimyksen, marttyyri Stanislauksen mausoleumi 1600-luvulta.
Katedraali on vuosisatojen ajan ollut Puolan kuninkaitten tärkein hautapaikka. Tunnettuja katedraalista hautansa saaneita ovat kuninkaat Juhana III Sobieski, Sigismund II, Sigismund III Vaasa, Vladislav IV Waza ja August II Väkevä, marsalkka Józef Piłsudski, Puolan pakolaishallituksen pääministeri Władisław Sikorski ja kardinaali Adam Stefan Sapieha.
Aleksi Lehikoinen

Aleksi Lehikoinen (s. 1978) on suomalainen lintutieteilijä ja akatemiatutkija.
Lehikoinen aloitti biologian opinnot Helsingin yliopistossa 1999. Hänen gradunsa merimetson kannankehityksestä ja ravinnosta valmistui 2003. Keväällä 2009 Lehikoinen väitteli ilmaston ja ravinnon vaikutuksista eri lintulajien pesimiseen. Valmistumisensa jälkeen hän toimi tutkijana Yrkeshögskolan Noviassa. Syksystä 2009 Lehikoinen on työskennellyt Luonnontieteellisen keskusmuseossa. Hän vastaa linnustonseurannan laskennoista ja vetää  the Helsinki Lab of Ornithology -ryhmää. Hänen tutkimuksensa on pääasiallisesti keskittynyt lintujen muuttoon ja ilmastonmuutokseen.
Lehikoinen on ollut mukana kirjoittamassa monia yleistajuisia suomalaisia lintukirjoja kuten Suomen muuttolinnut ja Uudenmaan Linnusto. Vuonna 2016 hän sai muun tutkijaryhmän kanssa tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksista Suomen rengastusatlas I–II.
Lehikoinen toimii BirdLife Suomen Rariteettikomitean jäsenenä sekä Hangon lintuaseman asemanhoitajana. Hän toimii aktiivisesti myös Helsingin Seudun Lintutieteellisessä yhdistyksessä.
Automaattirata

Edut ja ongelmat

Automaattimetron eduiksi on esitetty alhaiset liikennöintikustannukset, kun kuljettajaa ei tarvita, tavallista metroa suurempi liikennöintitiheys sekä tavallista metroa pienemmät investointikustannukset asemien ollessa lyhempiä. Toisaalta ongelmina on nähty automaation mahdollinen epäluotettavuus sekä pikaraitiotietä korkeammat investointikustannukset. Automaattimetron kapasiteetti voi vaihdella raitiotien ja metron kapasiteettien välillä junan koon ja vuorotiheyden mukaan.
Nick Nolte

Yksityiselämä

Nicholas Nolte syntyi vuonna 1941 Omahassa, Nebraskan osavaltiossa. Hänen isänsä on Franklin Arthur Nolte ja äiti Helen (omaa sukua King).
Nolte on ollut naimisissa kolme kertaa ja hänellä on kaksi lasta, Brawley (s. 1986) ja Sophie (s. 2007). Hän on seurustellut muun muassa näyttelijöiden Debra Wingerin ja Vicki Lewisin kanssa.
Noltella on ollut ongelmia päihteiden väärinkäytön kanssa. Hänet pidätettiin Pacific Coast Highwaylla vuonna 2002 epäiltynä rattijuopumuksesta ja hänen pidätyskuvastaan tuli tunnettu.

Ura

Nolte aloitti uransa mallina 1960-luvun lopulla. 1960-luvulla Nolte asui Pasadenassa ja osallistui paremman tekemisen puutteessa ystävänsä kanssa Peyton Place -televisiosarjan koekuvauksiin. Yksitoista vuotta myöhemmin 35-vuotiaana Nolte sai lukuisten teatteriroolien jälkeen roolin television minisarjassa Rikas, rakas, köyhä, varas. Hän esiintyi 1970-luvulla myös esimerkiksi elokuvissa Syvyyden saalistajat ja Jenkkifutisjoukkue North Dallas 40.
1980-luvulla Nolte esiintyi muun muassa elokuvissa Tulen alla, Beverly Hillsin pummi sekä Eddie Murphyn parina elokuvissa 48 tuntia ja sen vuonna 1990 ilmestyneessä jatko-osassa Toiset 48 tuntia. 1990-luvulla Noltella oli rooli elokuvissa Veteen piirretty viiva, Cape Fear ja Pat Conroyn romaaniin perustuvassa elokuvassa Vuorovetten prinssi, josta hän sai sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuudet parhaasta miespääosasta. Nolte sai Oscar-ehdokkuuden myös vuoden 1997 elokuvasta Verijäljet, joka perustuu Russell Banksin romaaniin. 
2000-luvulla Nolte on nähty muun muassa elokuvissa Hulk, Hotelli Ruanda ja Tropic Thunder. Vuonna 2011 hän esiintyi elokuvassa Warrior, josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden ja SAG-palkintoehdokkuuden.
Martti Miettinen (oikeusneuvos)

Martti Emil Miettinen (31. elokuuta 1922 Viipuri – 17. maaliskuuta 1996) oli korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos ja oikeustieteen kunniatohtori.
Miettinen suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1947 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1950. Hän aloitti korkeimmassa oikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä 1950 ja eteni esittelijänä esittelijäneuvokseksi 1963. Hän toimi ylimääräisenä oikeusneuvoksena kunnes nimitettiin vakituisesti korkeimman oikeuden jäseneksi vuonna 1965, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1986. Vuosina 1970–1974 hän toimi laintarkastuskunnan puheenjohtajana. Hän toimi valtakunnanoikeuden sihteerinä sekä Salaputkijutussa että Kätilöopiston jutussa.
Vuosina 1957–1962 ja 1964 Miettinen toimi eduskunnassa valiokuntien sihteerin tehtävissä.
Miettinen tunnetaan laatimastaan korkeimman oikeuden ratkaisujen hakemistosta 1926–1968.
Miettinen toimi asiantuntijana täytettäessä siviilioikeuden ja prosessioikeuden professorien virkoja Helsingin yliopistossa 1972, 1981 ja 1986. Hän sai kunniatohtorin arvon vuonna 1980 Helsingin yliopistosta.