google/wiki40b huggingface dataset:
Emätin

Emätin eli vagina on naaraspuolisen nisäkkään ulkoisia sukupuolielimiä ja kohtua yhdistävä putkimainen elin. Emättimellä on keskeinen rooli lisääntymisessä ja seksuaalisuudessa. Se toimii naaraan yhdyntäelimenä ja synnytyskanavan osana. Naisen sukupuolielimiin kuuluvat emättimen lisäksi muun muassa munasarjat eli munarauhaset, munanjohtimet, kohtu sekä ulkoiset sukupuolielimet.

Anatomia

Emätin on putkimainen ja lihaksikas elin, joka ulottuu kohdun suulta sukupuoliaukkoon. Se on joustava, joten se venyy esimerkiksi yhdynnässä ja synnytyksessä. Synnytyksen jälkeen emätin palautuu normaaliin kokoonsa. Emättimen herkin alue on ulkosuun seutu ja emättimen etuseinämässä aivan emättimen aukon lähellä sijaitseva G-piste. Suurin osa emättimestä on melko tunnotonta.
Emätin on itsepuhdistuva elin, ja se erittää puhdistuakseen valkovuodoksi kutsuttua nestettä. Valkovuotoa alkaa erittyä usein jo runsas vuosi ennen kuukautisten alkamista.
Suomen väestöliiton mukaan emätin on noin 6–12 cm pitkä normaalitilassa, mutta se joustaa ja venyy huomattavasti yhdynnän ja synnytyksen yhteydessä. Yhdysvaltalaisen, Ohion valtionyliopiston apulaisprofessorin Brook McFaddenin 168:aan keskimäärin 57–vuotiaaseen naiseen perustuvasta otoksesta laskettuna emätin oli keskimäärin 9,6 cm syvä Muissa tutkimuksissa todettuja arvoja lepotilassa olevan emättimen pituuden keskiarvolle on 6,3 cm (kohdunnipukkaan, 28 naista).

Seksuaalisuudessa

Emättimeen liittyy voimakkaita seksuaalisia mielleyhtymiä ja sillä on tärkeä rooli yhdynnässä,  synnytystiehyenä sekä kuukautisveren poistokanavana. Seksuaalisen kiihottumisen myötä emättimen limakalvot kostuvat yhdynnän helpottamiseksi.

Emättimen sairauksia

Emätintulehdusta (vaginiitti, kolpiitti) aiheuttavat bakteerit, sienet ja virukset. Tavallisimpia emätintulehduksia ovat bakteerivaginoosi, hiivasienitulehdus ja vaihdevuosien jälkeinen estrogeenivajauksesta johtuva niin sanottu atrofinen vaginiitti. Usein sekä hävyn seutu että emätin ovat tulehtuneita, mitä kutsutaan vulvovaginiitiksi. Mahdollisia oireita ovat muun muassa valkovuoto, emättimen limakalvon punoitus ja sen haavaumat sekä kutina hävyn seudussa. Myös virtsatessa saattaa tuntua kirvelyä.
Vulvodynia on krooninen, emättimen eteiseen liittyvä yliherkkyys- ja kiputila, johon voi liittyä myös kirvelyä. Taudin aiheuttajaa ei tiedetä ja sen diagnosointi on vaikeaa.
Emättimen syöpä on olemassa harvinaisena; tavallisempi se on yli 60-vuotiailla. Papilloomavirus nostaa sairastumisvaaraa.
Francesco Francia

Francesco Francia, oikeasti Raibolini (n. 1450 – 5. tammikuuta 1517), oli italialainen renessanssitaiteilija. Hän syntyi Bolognassa ja ryhtyi kultasepäksi ennen maalaustaiteelle omistautumistaan.
Francian tuotantoon kuuluu muun muassa alttaritauluja niin Bolognassa kuin muissakin Italian kaupungeissa. Hän tuli tunnetuksi myös muotokuvamaalarina.
Kadunlakaisijat

Juoni

Tarinan alkaessa koko Kyyrölän perheellä menee huonosti ja ainoa henkiinjäänyt on perunakellarista karannut Sulo. Arvo-veli on huonossa kunnossa. Hänen ruumiinsa on kärsinyt edellisen tarinan loppuselvittelyssä erittäin pahoja vaurioita, ja Äitee on kuollut maakellariin. Mutta vielä ei ole kaikkea menetetty, koska Sulolle tulevat mieleen sauna, viina ja terva. Niiden voimalla Sulo onnistuu herättämään läheisensä henkiin. Eloon herätetään samalla menettelyllä myös suohautaan haudatut punakaartilaiset. Perhe saa taas nautiskella laatukahvin merkeissä: Äitee sanoo juhlavasti "Kultamokkaa". Mutta pian on ruvettava tekemään jotakin, joten Äitee laittaa Arvon Helsingin bussiin etsimään töitä ja kieltää häntä kajoamasta naisiin.
Pian kuitenkin Äitee päättelee Arvon lähettämistä kirjeistä, että pojan työnteko ja asuminen ei oikein tahdo sujua, joten hän lähtee toisen poikansa Sulon kanssa etsimään Arvoa.
Arvo on omaksunut kaupunkilaiselämää, ja hänen harrastuksensa pontikankeitto sujuu ponupännäreillä. Hänen kiimansa vain yltyy, koska hän on joutunut turvautumaan seksitavaraliikkeen tuotteisiin. Kun hän pääsee kadunlakaisukoneen puikkoihin, hän tuntee jälleen kerran olevansa kaiken huipulla. Sillä on kiva kruisailla naisten perässä. Tällä kertaa Arvon seksuaalisen intohimon kohteena on julkisuuden henkilö Kata Kärkkäinen.

Arviot

Kun Elokuvan lehdistöesitteessä tunnustettiin, että "elokuvan Suomi Filmi imago on tietoinen valinta [- - ]: kyseessä on kauhufarssi. Huonon maun tyylipisteet on haettu vieläkin kauempaa edustaen trash- ja camp-huumoria", ei ole yllättävää, että aikalaiskriitikoilla oli elokuvasta täysin vastakkaisia näkemyksiä. Mikael Fränti (Helsingin Sanomat) kirjoittaa: "Kadunlakaisijat on väkinäisesti erilaisia perisuomalaisia asioita sekä ilmiöitä rienaava ja tabuja tönivä junttimainen kauhufarssi, joka hajoaa kaaosmaiseksi hakuammunnaksi ja huonon maun esittelyksi." Sauli Pesonen (Kaleva) puolestaan katsoo, että Kadunlakaisijat oli "idearikkain esitys lajissaan pitkään aikaan. [- -] Soinio herkuttelee pursuavilla ideoilla, kokonaisuus ei ole syvällinen, mutta menevä."
Tv-maailman kirjoittaja toteaa kritiikissään, että kun Soinion edellisen elokuvan Kuutamosonaatin lajityyppi oli kauhu, jatko-osassa se "vaihtui sketsiviihteeksi, valitettavasti". Ilja Rautsi (Helsingin Sanomat) toteaa, että Kadunlakaisijat on kauhukomediana "harvinaista herkkua, vaikka kokonaisuutta on vaikea niellä". Osmo Peltonen (Kansan Uutiset) huomaa: "Elokuva onkin varannut häijyn piikin myös elokuvakriitikoille, noille makudiktaattoreille ja kulttuuripoliiseille."
8 päivää ensi-iltaan

Juoni

Teatteriin on tulossa ensi-iltaan vuoden päänäytelmä Romeo ja Julia. Noora, joka näyttelee Juliaa, loukkaantuu teatterin juhlissa, kun ensi-iltaan on vain kahdeksan päivää. Kuiskaajana toimiva Vilma, joka kärsii menneisyyden kokemusten tuomasta lavakammosta, saa tilaisuuden elämänsä rooliin.
Vilman ja Laurin, Romeon komean näyttelijän, välille kehkeytyy suhde, jonka juoniva Noora yrittää kaikin tavoin estää päästäkseen takaisin Julian rooliin. Vilmalla on ongelmia viimeisen kohtauksen kanssa, sillä hän ei ole päässyt yli poikaystävänsä kuolemasta.
Noiduttu sydän

Arvioita

Helsingin Sanomien Petri Immonen kirjoitti Noidutun sydämen olevan Alan Parkerin siihen asti paras ohjaustyö, oman lajityyppinsä pieni klassikko. Hänestä tarina on erittäin synkkä muttei sorru kauhuelokuvien helmasyntiin, lapsellisuuteen. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu Noiduttua sydäntä katsojan odotuksilla leikitteleväksi fantasiatrilleriksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Ersa

Kreikkalaisessa mytologiassa Ersa on Zeuksen ja Selenen (tai toisten lähteiden mukaan Eosin) lapsi. Ersan sisaruksia ovat Pandia ja Nemean leijona. Ersa on kasteen jumalatar.
Jumalatar mainitaan Plutarkhoksen teoksissa Alkmanin runositaateissa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kiekonheitto

Aikataulu

Karsintakierrokset kilpaillaan 31. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 1. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 2. elokuuta.
Tarja Leveelahti

Tarja Leveelahti (s. 30. huhtikuuta 1970) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti aktiiviurallaan Valkeakosken Hakaa. Hänen valmentajanaan toimi Markku Perttunen. Leveelahti edusti Suomea vuoden 1988 halli-EM kisoissa Budapestissa, jossa hän juoksi 200 metrin alkuerässään viidenneksi, sekä vuoden 1994 EM-kisoissa Helsingissä, jossa hän jäi 200 metrin alkuerässään seitsemänneksi. Leveelahti oli mukana myös naisten pikaviestijoukkueessa, joka juoksi finaalissa seitsemänneksi ajalla 43,96. SM-kisoissa Leveelahti voitti 100 metrin juoksun pronssimitalin vuonna 1989 ja 200 metrillä hopeaa 1988 ja pronssia kahdesti (1989, 1994). Hän lopetti uransa vuoteen 1995.
Mundialito

Copa de Oro de Campeones Mundiales eli Mundialito oli jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 50-vuotisjuhlien kunniaksi järjestetty turnaus. Suomessa turnauksesta käytettiin kisojen aikana englanninkielistä nimeä Gold Cup.
Turnaus pelattiin 30. joulukuuta 1980 – 10. tammikuuta 1981 ensimmäisten eli 1930 kilpailujen isäntämaassa Uruguayssa. Kaikki ottelut pelattiin Montevideon Estadio Centenariolla.
Entisistä maailmanmestareista turnaukseen osallistuivat vuosien 1930 ja  1950 mestari Uruguay, vuosien 1934 ja 1938 mestari Italia,  vuosien 1954 ja 1974 mestari Länsi-Saksa, vuosien 1958, 1962 ja 1970 mestari Brasilia sekä vuoden 1978 mestari Argentiina. Vuoden 1966 mestarin Englannin kieltäydyttyä osallistumasta mukaan kutsuttiin vuosien 1974 ja 1978 hopeajoukkue Alankomaat.
Alkulohkot pelattiin kahtena kolmen joukkueen lohkona, joiden voittajat selviytyivät loppuotteluun. Turnauksen voitti isäntäjoukkue Uruguay. Loppuottelua seurasi noin 71 000 katsojaa. Ottelun tuomitsi itävaltalainen Erich Linemayer. Turnauksen maalikuninkuuden voitti kolmella maalillaan Uruguayn Waldemar Victorino, joka teki myös loppuottelun voittomaalin saatuaan syötön Venancio Ramosin kulmalipun tuntumasta antamasta vapaapotkusta. Muita Uruguayn tärkeimpiä pelaajia olivat keskikentällä 21-vuotias Ruben Paz sekä puolustuksessa Hugo de León. Joukkuetta valmensi vuonna 1950 maalivahtina maailmanmestaruuden voittanut Roque Gastón Máspoli. Argentiinan joukkueessa pelasi 20-vuotias tuleva tähti Diego Maradona, joka teki joukkueensa ainoan maalin tasapeliin päättyneessä ottelussa Brasiliaa vastaan. Ennen turnausta Länsi-Saksan joukkue oli pelannut 24 peräkkäistä tappiotonta ottelua ja voittanut vuoden 1980 Euroopan-mestaruuden, mutta nyt se hävisi molemmat ottelunsa.
Norm Spencer

Ura

Spencer aloitteli ääninäyttelemisen televisiossa vuonna 1989 Babar ja sarvikuonot -animaatioelokuvan myötä. Sittemmin hän toimi sarjakuvista tutun supersankarin Kykloopin äänenä vuosien 1992–2000 aikana. Spencer esitti hahmoa X-Men-piirrossarjan lisäksi videopeleissä, kuten X-Men: Children of the Atom ja Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes. Hän on myös tehnyt muutamia näytelmärooleja, jotka ovat olleet useimmiten cameorooleja, muun muassa elokuvassa Syötti (2000).
Dedryck Boyata

Seurajoukkueura

Boyata pelasi Manchester Cityn juniorijoukkueissa ennen siirtymistään seuran edustusjoukkueeseen Englannin Valioliigaan vuoden 2010 alussa. Hän pelasi kevätkaudella 2010 kolme valioliigaottelua sekä molemmat liigacupin välieräottelut Manchester Unitedia vastaan. Kaudella 2010–2011 hän pelasi seitsemän valioliigaottelua ja karsintapelit mukaan lukien kuusi Eurooppa-liigan ottelua. FA-cupissa hän pelasi kahdessa ottelussa yhteensä seitsemän minuuttia Cityn voittaessa cupmestaruuden. Loppuottelussa hän oli kokoonpanossa, muttei päässyt kentälle. 
Kaudella 2011–2012 Boyata pelasi lainalla Boltonissa. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 14 valioliigaottelua, joissa teki yhden maalin. Syyskaudella 2012–2013 hän pelasi lainalla alankomaalaisessa FC Twentessä viisi Eredivisien ja kolme Eurooppa-liigan ottelua.
Boysta pelasi kaudella 2013–2014 Manchester Cityssä yhden valioliigaottelun. Liigacupissa hän pelasi neljä ottelua, ei kuitenkaan finaalia Cityn voittaessa liigacupin mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän pelasi kaksi valioliigaottelua.
Boyata siirtyi Skotlannin valioliigaseura Celticiin 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2015. Hän pelasi tulokaskaudellaan 26 pääsarjaottelua, joissa teki neljä maalia Celticin voittaessa Skotlannin-mestaruuden. Lisäksi hän pelasi kuusi Mestarien liigan karsintaottelua, joissa teki kaksi maalia, ja kuusi Eurooppa-liigan ottelua. 
Kaudella 2016–2017 Boyata oli pitkään sivussa reisivamman vuoksi. Hän pelasi 17 sarjaottelua, joissa teki viisi maalia Celticin voittaessa jälleen maan mestaruuden. Hän voitti myös Skotlannin cupin. Seuraavalla kaudella hän kärsi polvivammasta. Pelaamissaan 24 liigaottelussa hän teki yhden maalin. Hän voitti myös Skotlannin cupin ja liigacupin.

Maajoukkueura

Boyata pelasi Belgian alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa 12 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 11 ottelua. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan lokakuussa 2010. Seuraavan maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2016.
Boyata teki arvoturnausdebyyttinsä Belgian pronssimitaliin päättyneissä Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi täydet minuutit kaikissa kolmessa alkulohkon ottelussa, mutta ei päässyt pudotuspeliotteluissa kentälle.
Kenguruntassukasvit

Tuntomerkit

Joskus kasvit ovat tyvimukulallisia. Sekundaarisia aineenvaihduntatuotteita ovat mm. fruktaanit ja flavonit. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat syrjittäisiä kasvin varteen nähden. Kukinto on viuhko ja tavallisesti kaksihaarainen. Kukat ovat tavallisesti pieniä ja enemmän tai vähemmän säteittäisiä. Kehä on yhdislehtinen ja sikiäin kehänalainen. Viimeksi mainittu sisältää turvonneet istukat, joihin kiinnittyy yksi tai useampia siemenaiheita kutakin emilehteä kohden. Siemenessä on pieni tai vähäpätöinen alkio.

Levinneisyys

Kenguruntassukasveja tapaa Amerikan trooppisen ja lämpimänlauhkeiden seutujen, Etelä-Afrikan ja Australian eräiden osien luonnossa; levinneisyyskuva on hajanainen.

Käyttö

Kenguruntassuja kasvatetaan koristekasveiksi, huonekasveiksi kylmillä seuduilla.
Bentsyyliklooriformiaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsyyliklooriformiaatti on väritöntä nestettä ja sillä on voimakas pistävä haju. Yhdiste reagoi veden kanssa ja reagoi alkoholien kanssa muodostaen karbonaattiestereitä ja amiinien kanssa muodostuu karbamaatteja. Kuumennettaessa bentsyyliklooriformiaattia se hajoaa hiilidioksidiksi ja bentsyylikloridiksi.
Napapiirin sankarit 2

Juoni

Tapahtumat sijoittuvat syksyiseen Lappiin. Jatko-osassa kadoksissa ei ole digiboksi, vaan pääosaparin Jannen ja Inarin tytär Lumi.
Inari ja Marjukka lähtevät viettämään tyttöjen iltaa, kun Janne ja Räihänen jäävät lastenvahdeiksi. Miehet päättävät lähteä Lumi mukanaan häihin Ylläkselle samalla kun naiset juhlivat Inarin entisen miehen, Pikku-Mikon loistohotellissa. Jannen yritykset saada Lumi takaisin hoiviinsa epäonnistuvat tuon tuosta, mistä muodostuu teoksen kantava juoni.
Pikku-Mikko puolestaan yrittää järjestää romanttisen hetken entisen heilansa kanssa, mutta siitä seuraa lähinnä sarja farssimaisia tilanteita. Visuaalisesti koomisena elementtinä on erektiolääkkeen aiheuttama pitkäkestoerektio. Elokuvassa on mukana myös ensimmäisestä osasta tuttu keltainen Ford Sierra, rekisterikilpenään TIS-51 ja sen lisäksi näyttävästi maalattu LER-551, jonka kaiuttimet aiheuttavat yllätyksen autoa kummastelevalle porolle.

Tuotanto

Elokuvan kuvaukset alkoivat syksyllä 2014 ensin studiokuvauksilla Helsingissä ja sitten Lapissa. Kuvauspaikkoina olivat muun muassa Kolari ja Äkäslompolo.

Vastaanotto

Elokuvan maailmanensi-ilta oli Kolarissa Kino Ylläs -tapahtumassa 26. elokuuta 2015. Teatteriensi-iltansa se sai 30. syyskuuta 2015.
Ensi-iltaviikonlopun jälkeen elokuvan oli käynyt katsomassa ennakkonäytökset mukaan lukien noin 104 000 katsojaa. Se oli Suomen katsotuin elokuva myös toisella esitysviikollaan, jonka jälkeen sen oli nähnyt noin 185 000 katsojaa. Vuoden 2015 loppuun mennessä elokuva keräsi yhteensä 379 000 katsojaa ollen vuoden toiseksi katsotuin kotimainen elokuva sekä vuoden viidenneksi katsotuin elokuva.

Jatko-osa

Helmikuussa 2016 julkistettiin tieto, että Napapiirin Sankarit-elokuvasarjaan kuvataan kolmas osa. Elokuvan näyttelijäkaartissa jatkavat ainakin Jussi Vatanen, Pamela Tola ja Kari Ketonen. Käsikirjoittajana on edellisten osien tapaan Pekko Pesonen, ja elokuvan ohjaa Tiina Lymi. Kuvausten on määrä alkaa kesällä 2016.
Jamie Hyneman

Myytinmurtajat

Hynemanin tunnistettavia piirteitä ovat musta baretti, valkoinen kauluspaita sekä yleensä punaiset Conversen All-Starit. Nämä piirteet sekä Hynemanin mursuviikset ja matala ääni ovat usein hänen juontajaparinsa Adam Savagen leikkimielisen vitsailun kohteena. Hän on harkitseva ja rauhallinen ja suunnittelee asiat hyvin ennen toteutusta. Hän on päinvastainen kuin impulsiivinen juontajaparinsa. Hyneman saattaa jo osia hankkiessaan ruveta kokoamaan niistä myytissä esitettyä asiaa tai esinettä, joka vielä kaiken lisäksi toimii.

Kunniatohtori

Lappeenrannan teknillinen yliopisto (LUT) nimesi 2017 14 uutta tekniikan ja kauppatieteiden kunniatohtoria, ja yksi heistä oli Hyneman. Hynemanin ja yliopiston välillä ei ollut ennestään mitään sidettä, vaan Hynemania kosiskeltiin yliopistoon. Vararehtori Jaana Sandströmin mukaan Hyneman sopii erittäin hyvin yliopiston trailblazer-strategiaan, ja häntä kuvattiin yrittäjämäisesti toimivaksi rohkeaksi uudisraivaajaksi. Yliopisto kehuu Hynemanin edistäneen merkittävästi tekniikan koulutusalan kiinnostavuutta tieteen ja teknologian popularisoijana. Tohtoripromootio järjestettiin Lappeenrannassa 16. kesäkuuta 2017.
Hynemanilla on useita kunniatohtorin arvonimiä; hän on kunniatohtori esimerkiksi Twenten yliopistossa.

Cameorooli televisiosarjassa CSI

Hyneman on tehnyt cameoroolin CSI:n jaksossa ”The Theory of Everything” juontajaparinsa Adam Savagen kanssa.

Työhistoria

Hynemanin työhistoria on värikäs. Hänellä on esimerkiksi tutkinto venäjän kielestä ja kirjallisuudesta, ja hän puhuu täysin sujuvaa venäjää. Hän on toiminut sukeltajana, selviytymisasiantuntijana, veneen kapteenina, kielitieteilijänä, rankkurina, eläinkaupan omistajana, betonirakenteiden tarkastajana, koneistajana ja kokkina. Hän on tehnyt myös robotteja ja muita laitteita suurten yritysten televisiomainoksiin.

Yksityiselämä

Hyneman on naimisissa Eileen Walshin kanssa.
Sharon Gless

Sharon Marguerite Gless (s. 31. toukokuuta 1943 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on irlantilaisia sukujuuria. 
Glessilla on ollut pitkäaikaisia rooleja useissa suosituissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat Cagney & Lacey (1982–1988) ja Älä kerro äidille 2 (Queer as Folk 2) (2000–2005). Vuonna 2007 hän aloitti sarjassa Burn Notice. 
Gless on esiintynyt myös elokuvissa ja teatterissa, ja hänellä on ollut vuodesta 1995 tähti Hollywood Walk of Famella. Hän on voittanut kaksi Emmy-palkintoa ja kaksi Golden Globea. Hän meni 4. toukokuuta 1991 naimisiin tuottaja Barney Rosenzweigin kanssa. 
Glessin naispuolinen ihailija kiusasi suosikkinäyttelijäänsä 1980-luvulta saakka häirikköviesteillä; vuonna 1990 sama nainen tunkeutui käsiaseen kanssa Glessin kotiin, mutta näyttelijätär ei ollut paikalla. Ilmeisesti murtautujan aikomuksena oli ollut tehdä itsemurha Glessin nähden. Murtautuja tuomittiin kuuden vuoden vankeusrangaistukseen.
Paltamon rautatieasema

Turvalaitteet

Vuoteen 1998 saakka Paltamon asemalla oli käytössä niin sanottu köyhänmiehen releasetinlaite eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Tuolloin liikennepaikan vaihteet olivat paikallisesti käsin käännettäviä ja varmistuslukoilla lukittavia. Turvalaitemuutoksen yhteydessä varmistuslukko- ja opastinturvalaitos purettiin ja korvattiin releasetinlaitteella. Myöhemmin releasetinlaite siirtyi kauko-ohjattavaksi Oulusta käsin, jolloin Paltamon asema jäi lopullisesti miehittämättömäksi.
Jukka Ohtonen

Muuta

Jukka Ohtonen oli myös lahjakas jalkapalloilija. Siirryttyään IFK Kungälviin vuonna 1986 hänelle tarjottiin sopimusta IFK Göteborgin jalkapallojoukkueeseen. Mikäli hän olisi sen hyväksynyt, IFK Kungälvin jääpallosopimus olisi pitänyt purkaa. Jalkapallosta tuli tässä vaiheessa kakkoslaji, ja Ohtonen pelasi 1. divisioonan GAIS:ssa tässä vaiheessa jääpallon ollessa ykköslaji.
Jean-Luc Ponty

Jean-Luc Ponty (s. 29. syyskuuta 1942 Avranches, Ranska) on ranskalainen jazzmuusikko, viulisti ja säveltäjä. Hän on jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendtin mukaan jazzviulistina samanlainen uranuurtaja kuin Charlie Christian oli kitaristina tai Jimmy Smith sähköurkurina.
Ponty sai ammattilaistason koulutuksen klassisessa viulussa Pariisin Conservatoire National Supérieur -oppilaitoksessa. Hän innostui nuorena Miles Davisin ja John Coltranen musiikista.
Ponty muutti Yhdysvaltoihin 1973, jossa soitti ensin Frank Zappan kanssa ja John McLaughlinin toisessa Mahavishnu Orchestra -kokoonpanossa.
Soolouransa lisäksi Ponty on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Al Di Meolan ja Stephane Grappellin kanssa.
Ponty soittaa usein sähköviululla, johon hän lisäilee sähkökitaristeilta tuttuja efektejä kuten särkijää, phasereita ja wahwahia. Hänen musiikkinsa on ennemmin rock-vaikutteista fuusiota kuin varsinaista jazzia. Tunnetuimpiin levyihin kuuluvat esimerkiksi Upon the Wings of Music (1975) ja Enigmatic Ocean (1977).

Esiintymiset Suomessa

Jean-Luc Ponty on esiintynyt Suomessa muun muassa Wolfgang Daunerin kanssa Pori Jazzissa 1970 sekä 27. lokakuuta 1975 Helsingin Kulttuuritalolla. Yhteiskonsertin järjesti Oy Viihde-Polar ja toinen esiintyjä oli Captain Beefheart yhtyeineen. Pontyn Pegasus-yhtyeen jäsenet olivat Norman Fearrington (rummut), Tom Fowler (basso), Darryl Stuermer (kitara) ja Michael Wolff (kosketinsoittimet). Pontyn vanhempaa tuotantoa edustivat kappaleet "Flipping" ja "How Would You Like a Head Like That", ja muut olivat enimmäkseen tuolloin uusimmalta Upon the Wings of Music -albumilta, muun muassa "Question with No Answer".
Ponty on esiintynyt myös Finlandia-talossa syyskuussa 1976 sekä uudestaan Kulttuuritalossa toukokuussa 1977.
Violettimedestäjä

Levinneisyys

Violettimedestäjää tavataan Itä-Afrikassa. Sitä on kuvattu pääasiassa yleiseksi, vaikkakin Keniassa harvinaiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kelpit

Lajit

Kelppien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 4–6 lajia, jotka ovat marmorikelppi (Chironemus marmoratus), kirjokelppi (C. maculatus), C.bicornis , C. delfini, C. georgianus ja C. microlepis. Aikaisemmin kirjokelppi luettiin kuuluvaksi omaan Threpterius sukuunsa, mutta on molekyylifylogeneettisissa tutkimuksissa osoittautunut kuuluvaksi muiden kelppilajien kanssa samaan sukuun.

Anatomia

Kelpit kasvavat suurimmillaan noin 40 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia ja ruumis on melko korkea ja osalla lajeista on selässä kyhmy. Selkäevä on pitkä ja sen etuosassa on 14–16 piikkiä ja takaosassa pehmeämpiä ruotoja. Kalat muistuttavat naamioahvenia (Cheilodactylidae), mutta eroavat niistä selkä- ja pyrstöeviensä perusteella. Kelppilajien suomujen koko vaihtelee ja useimmiten ne ovat väritykseltään ruskeankirjavia. Tämä marmorimainen kuviointi on hyvä suojaväritys kivikkopohjilla.

Levinneisyys

Kelppejä tavataan läheltä Australian, Uuden-Seelannin ja Chilen rannikkoja. Ne elävät kivikkoisilla alueilla ja vesikasvillisuuden joukossa.
NFL:n varaustilaisuus 2013

NFL:n vuoden 2013 varaustilaisuus oli amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga NFL:n järjestyksessä 78. varaustilaisuus. Se järjestettiin 25.-27. huhtikuuta 2013, Manhattanissa, New Yorkissa sijaitsevassa Radio City Music Hallissa.
Tilaisuuden ykkösvarausta hallussaan piti edellisen kauden runkosarjassa huonoiten menestynyt joukkue, Kansas City Chiefs.
Bob Rafelson

Robert ”Bob” Rafelson (s. 21. helmikuuta 1933 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, jonka tunnetuimpien töiden joukossa on Rajut kuviot (1970). Hän kuului The Monkees -yhtyeen taustavoimiin.
New Yorkissa syntynyt Rafelson on tehnyt pitkäaikaista yhteistyötä näyttelijä Jack Nicholsonin kanssa.
Rafelson oli vuonna 1971 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kahdessa kategoriassa. Hän on voittanut Emmy-palkinnon ja ollut lisäksi ehdolla kahden Golden Globen saajaksi.
Automaattipiano

Automaattipiano eli pianola on piano, joka soittaa mekaniikan avulla musiikkia automaattisesti tarkoitukseen valmistetuilta reikänauhoilta, joihin on tallennettu pianon soittoa. Automaattipianot kehittyivät 1800-luvun lopulla ja olivat suosittuja 1900-luvun alussa ennen äänilevyjen yleistymistä.
Ragtime oli yleinen musiikkityyli automaattipianon kultakaudella. Myös muun muassa Claude Debussyn soittoa on tallennettu automaattipianon reikänauhalle.
Laavalamppu

Laavalamppu on somistusvalaistukseen tarkoitettu lamppu, joka koostuu kahdesta osasta: lampusta ja säiliöstä, joka on tavallisesti tehty lasista ja sisältää nestettä (usein öljyä) sekä vahaa. Lampun tuottama lämpö kuumentaa säiliön pohjalla olevaa vahaa, kunnes sen tiheys alittaa nesteen tiheyden, jolloin se nousee ylös. Säiliön yläosassa vaha jäähtyy ja sen tiheys kasvaa, kunnes se vajoaa takaisin pohjalle. Laavalamput olivat suosittuja 1960-luvulla, tosin viime vuosina ne ovat taas yleistyneet.
Vuonna 1996 yhdysvaltalainen Landon Noll kehitti kahden kollegansa kanssa patentoidun Lavarand-menetelmän, jolla laavalamppujen muodostamista kuvioista otettuja kuvia käytettiin apuna satunnaislukujen luomisessa.