google/wiki40b huggingface dataset:
Kosti Kustaa Kartiokari

Kosti Kustaa Kartiokari (alkujaan Kakola, myöhemmin Lakus;16. heinäkuuta 1923 Kärkölä — 19. heinäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen huumekaupan organisoija ja liikemies. Lehdistö on nimittänyt häntä mm. Pohjolan huumekuninkaaksi. Kartiokari salakuljetti ja salakuljetutti kuriireilla amfetamiinia ja Preludinia (fenmetratsiini, amfetamiiniryhmään kuuluva aine) suurina erinä erityisesti Saksasta sekä Suomeen että muihin Pohjoismaihin. Hänen on arvioitu tuoneen ja tuottaneen 200 kg amfetamiinia Suomeen ja Ruotsiin. 
Lisänimillä "Tuplakoo" ja "Kolme Koota" tunnettua miestä on luonnehdittu hienosti pukeutuvaksi herrasmieheksi, mutta toisaalta suorastaan saidaksi. Hänellä oli peltisiä teollisuushalleja rakentanut yritys. Myöhemmin hän perusti maalausalan yrityksen voidakseen hankkia sen nimissä amfetamiinin valmistuksessa tarvittavia kemikaaleja. Kartiokari esiintyi mahtipontisesti myös julkisuudessa. Hän lähetti sanomalehti Uuteen Suomeen kirjeitä, joissa uhosi voivansa säädellä amfetamiinin markkinoita olipa vapaalla tai vankilassa. "Pystyn myöskin yhdellä ainoalla puhelinsoitolla tyrehdyttämään lopullisesti käytännöllisesti katsoen koko Euroopan amfetamiinisulfaatin ulostulon", Kartiokari kerskui 14. toukokuuta 1969 lähettämässään kirjeessä.
Poliisi tutki vuonna 1968 amfetamiinipillerien kauppaa, jossa Kartiokarin epäiltiin olevan taustalla. Tämä joutui poliisin kuultavaksi Helsingissä suuri selittämätön rahamäärä hallussaan, mutta laskettiin vapaaksi todisteiden puuttuessa. Tämän jälkeen hän siirtyi pysyvästi Ruotsiin. Kartiokarista annettiin etsintäkuulutus kaikkiin Pohjoismaihin ja hän jäi kiinni Tanskan Kalundborgissa marraskuussa 1969 salanimellä Anton Lagerlöf. Hänet tuomittiin ensin Ruotsissa kuuden ja sitten Suomessa viiden vuoden ja seitsemän kuukauden pituiseen vankeusrangaistukseen, kun hänen menetelmiinsä tyytymätön apulainen todisti häntä vastaan. Rangaistus oli pisin Suomessa siihen mennessä huumerikoksista annettu. Vankilassa hän otti uudeksi sukunimekseen Lakus.
Vapauduttuaan Kartiokari jatkoi amfetamiinin valmistuksen organisointia opiskeltuaan vankeusaikanaan uusia menetelmiä. Vankeusaikanaan hankkimansa asiantuntemuksen avulla hän hankki tarvittavia aineita ja organisoi ainakin kaksi tehdasta, toisen kerrostaloasuntoon Helsingin Vuosaaressa ja toisen omakotitaloon Kesälahdelle.  Valmistuksen hoitaneet apurit jäivät kiinni varkaudesta ja joku heistä paljasti Kartiokarin olevan valmistuksen taustalla. Hänelle annettiin yli viiden vuoden vankeustuomio.
Kartiokari kuoli sydäninfarktiin 19. heinäkuuta 1981 Helsingin keskusvankilassa ollessaan kärsimässä vuonna 1978 saamaansa 5 vuoden 4 kuukauden vankeusrangaistusta huumausainerikoksen valmistelusta ja puukotuksesta.
Anisoli

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen anisolille voi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineen joutumisen keuhkoihin voi aiheuttaa kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa.
Finn-Lassie

Finn-Lassie Oy oli Kokkolassa vuosina 1949–1988 toiminut vaatetusteollisuusyritys, joka oli erikoistunut lähinnä Suomen markkinoille Lassie-tuotemerkillä myytyihin lasten- ja urheiluvaatteisiin. Se työllisti suurimmillaan noin 250 ihmistä.
Yritys sai alkunsa, kun Aimo ja Ulla-Stina Vallila ryhtyivät vuonna 1949 valmistamaan lapsille käytännöllisiä ulkoiluvaatteita Kokkolan Mesilässä. Välittömänä syynä oli Aimo Vallilan mukaan se, että hänen oli keksittävä keino estää morsiamensa lähtö toiselle paikkakunnalle opiskelemaan. 1950-luvulla yrityksen tuotevalikoimaan otettiin myös nuorten ja aikuisten verryttelypuvut. Myös tehdasta laajennettiin, ja vuonna 1963 Aimo Vallilan veli lähti johtamaan yrityksen Mikkeliin perustettua toista tehdasta, joka toimi omana yhtiönään nimeltä Ulkovaate Oy vuoteen 1991 ja käytti myös vaatteissaan Lassie-tuotemerkkiä.
Tehtaan toiminnot koottiin yhteiseen uuteen rakennukseen 1972. Vuonna 1976 yrityksen nimeksi otettiin Finn-Lassie, koska Lassiesta oli tullut yksi tunnetuimmista vaatemerkeistä Suomessa. Vuonna 1983 Vallilat myivät yrityksen, ja sen toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1988.
Kicking Against the Pricks

Tausta

Nick Cave kertoo albumin nimen tarkoittavan raamatullisessa mielessä "taistelemista tuulimyllyjä vastaan" ja sanoo tämän merkityksen olevan hänelle tärkein. Ei-raamatullisessa mielessä hän kuitenkin paljastaa "Pricksien" (slangi "mulkku") viittaavan toimittajiin, joita vastaan hän kokee tarpeen potkia. 
Hän viittaa tällä erityisesti brittiläisiin rock-toimittajiin, joiden sanoo kohdelleen häntä huonosti toisen levyn, The Firstborn Is Dead in ilmestymisen jälkeen. Hän sanoo toimittajien kilpailevan siitä, kuka löytää uuden yhtyeen ensin ja sen jälkeen pääsee vaientamaan sen. 
Kicking Against the Pricksin tarkoitus oli olla täydellinen levy niille, jotka halusivat vaientaa yhtyeen ja samaan aikaan sellainen albumi, millaisesta yhtyeen musiikkia arvostavat voisivat nauttia.

Kappaleet

Kaikki albumille valitut kappaleet ovat pääasiassa Nick Caven suosikkeja, eikä niiden valinnan takana ole erityistä konseptia. Tarkoitus ei ollut valita sellaista musiikkia, jota hän pitää historiallisesti arvokkaana.
Cave kertoo valinneensa kappaleen "Muddy Water" mukaan albumille sen kauniiden alkusäkeiden takia: "Mary, grab the baby the river is rising, Muddy water, taking back the land." Kappale sopi hyvin myös edellisen albumin The Firstborn Is Dead in teemaan. Kuunneltuaan Johnny Cashin versiota muutamaan kertaan, he päättivät hidastaa kappaletta saadakseen tunnelmallisen lopputuloksen.
"I'm Gonna Kill That Woman" on kappale kateudesta. Cave sanoo löytävänsä kappaleesta ajatuksia ja tunteita, mitä myös hänellä itsellään on ja mitä hän arvelee olevan myös muilla ihmisillä.
"Sleeping Annaleah" on tribuutti Tom Jonesille, joka on yksi Caven lempilaulajista.
"Long Black Veil", "Hey Joe" ja "Jesus Met The Woman At The Well" ovat perinnekappaleita, joita monet artistit ovat esittäneet, mutta Caven mukaan harvoin alkuperäistä kunnioittaen.
"The Singer" kertoo laulajasta, joka valittaa kadonneesta kuuluisuudestaan. Caven mukaan kappaletta tulisi kuunnella huumorintajulla, sillä hänestä sanat ovat "naurettavat, äärimmäisen omahyväiset, täynnä itsesääliä". Hän sanoo kappaleen liittyvän siihen kuvaan, joka hänellä on itsestään 20 vuoden kuluttua.
"The Hammer Song" on ainoa brittiläinen kappale albumilla. Cave pitää kappaleen sanoituksia nerokkaina ja pitää niiden tietystä tekstuaalisesta menettelystä, josta on kiinnostunut myös omissa töissään.

Nauhoitus

Pääosa kappaleista nauhoitettiin Melbournessa, Australiassa talvella 1985. Albumi jouduttiin nauhoittamaan nopeasti; heillä oli vain kolme päivää basson ja rumpujen nauhoittamiseen, koska Barry Adamson ja Thomas Wydler joutuivat lähtemään Lontooseen. He nauhoittivat kolmen päivän aikana 20 kappaleen perustan. Blixa Bargeld ehti viipyä nauhoituksissa vain kaksi päivää.
Osa kappaleista nauhoitettiin heidän lähtönsä jälkeen, kun vain Mick Harvey ja Nick Cave jäivät, kuten "Hey Joe". Useat muut soittimet lisättiin kappaleisiin myöhemmin. Vuonna 1986 he viimeistelivät ja miksasivat kappaleet Berliinissä, Hansa Ton Studiosilla.
Faneriittinen

Faneriittinen on magmakivien raekokoon viittaava termi. Kun kivi on faneriittista, sen perusmassan rakeet voi erottaa paljaalla silmällä, päinvastoin kuin afaniittisessa kivessä. Esimerkiksi graniitti on faneriittinen kivilaji. Rakenne muodostuu hitaasti jäähtymällä syvällä maankuoressa plutonisissa olosuhteissa. Termiä voidaan käyttää myös metamorfisista kivistä.
Aukkosuhde

Aukkosuhde eli f-luku on optiikassa käytetty dimensioton suure, joka kuvaa optisen järjestelmän polttovälin ja sisään tulevaa valoa rajoittavan aukon suhdetta.
Valokuvauksessa kameran objektiivin suurimman aukon aukkosuhteesta käytetään nimitystä valovoima.

Kaava ja merkintä

Optisen järjestelmän aukkosuhde  saadaan kaavalla
jossa  on polttoväli ja  valon sisääntuloaukon halkaisija. Esimerkiksi 100 mm polttovälillä aukkosuhde f/4 tarkoittaa aukon halkaisijan olevan 25 mm.
Aukkosuhde ilmoitetaan tavallisesti merkinnällä f/x, jota on tapana kohdella yksittäisenä merkkinä ("f-luku"). Muita vakiintuneita merkintätapoja ovat 1/x ja x ja myös Fx. Aukkosuhde f/16 voidaan siis merkitä myös esimerkiksi 1/16, 16, F16 tai "aukko 16".
Joidenkin kameravalmistajien merkintätapa Fx on sikäli huono, että F on optiikassa polttopisteen tunnus, ja myös sikäli huono, että se ei viittaa jakolaskuun.

Vaikutus kuvaan

Optisen järjestelmän piirtämän kuvan syväterävyysalue kasvaa aukon halkaisijan pienentyessä eli f-luvun kasvaessa.
Aukon koko vaikuttaa myös kuvan tarkkuuteen linssien ominaisuuksista riippuvalla tavalla. Äärimmilleen avatulla aukolla järjestelmän piirtämään kuvaan vaikuttavat optiset vääristymät eli aberraatiot, kun taas hyvin pienen aukon läpi kulkeva valo diffraktoituu. Tavallisilla kameraobjektiiveilla terävin piirto saavutetaan yleensä noin f/5,6–f/8 alueella. Lyhyen polttovälin laajakulmalinsseissä suuri aukko aiheuttaa usein vinjetointia eli kuvan reunojen tummumista.

Kennon koko

On tärkeää tietää, että kennon koko vaikuttaa samansuuruisesti näennäiseen polttoväliin kuin aukkoonkin (f-lukuun).
Esim. 50 mm f1,8 kinokennolla vastaa 33,3 mm f1,2 APS-C croppikennolla (1,5x Nikon).
Vastaavasti iPhone 5s:n objektiivin croppikerroin on 5,64. Linssin aukoksi mainostetaan f2,2 ja polttoväliksi 4,12 mm. Kertoimella korjattuna, verrattuna 35 mm kennoon, aukko on f2,2 x 5,64 = f12,4 ja polttoväli 4,12 mm x 5,64 = 23,2 mm. Linssin tyypiksi tulee siis 23 mm f12.
Arthur Hjelt

Arthur Ludvig Mikael Hjelt (18. lokakuuta 1868 Helsinki – 13. maaliskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen teologi, professori ja kirjailija.
Hjeltin vanhemmat olivat arkkiatri Otto Edvard August Hjelt ja Yolanda Aurora Thuneberg. Hänen veljiään olivat tilastomies ja senaattori August Hjelt ja kemisti Edvard Hjelt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890, filosofian lisensiaatiksi 1892, filosofian tohtoriksi 1894, teologian kandidaatiksi 1896, teologian lisensiaatiksi 1901 ja teologian tohtoriksi 1907. Hjelt teki tutkimusmatkan Palestiinaan ja Siinain niemimaalle 1911.
Hjelt oli Helsingin yliopiston Raamatun alkukielten vt. apulaisena 1892–1893 ja 1896–1899 sekä apulaisena 1903–1904. Hän oli Vanhan testamentin eksegetiikan vt. professori 1901–1904 sekä professori 1904–1926 sekä Uuden testamentin eksegetiikan professori 1926–1931. Lisäksi hän oli yliopiston rahakabinetin amanuenssi 1892–1904 ja esimies 1904–1931 sekä Antellin rahakokoelman hoitaja 1895–1899. Hjelt toimi Länsisuomalaisen osakunnan kuraattorina 1894–1896, Etelä-Pohjalaisen osakunnan inspehtorina 1908–1912 ja Varsinaissuomalaisen osakunnan inspehtorina 1929–1931. Hjeltistä tuli Lundin yliopiston teologian kunniatohtori 1918.
Hjelt osallistui säätyvaltiopäiville papiston edustajana 1905–1906. Hän oli raamatunkäännöskomitean jäsen 1908–1927 ja komitean puheenjohtaja 1927–1931. Lisäksi Hjelt toimi Helsingin NMKY:n puheenjohtajana 1895–1898 ja 1904, Suomen nuorten kristillisen liiton Suomen edustajana NMKY:n maailmankomiteassa 1902–1931, kristillisen ylioppilasliikkeen pohjoismaisen komitean jäsenenä 1899–1902, Suomen kristillisen ylioppilasliiton puheenjohtajana 1916–1922 sekä Pohjoismaiden kirkkojen yhteistoimintakomitean suomalaisjäsenenä 1917–1931.
Arthur Hjeltin poika oli suurlähettiläs Lauri Hjelt.
StrongARM

StrongARM on Digital Equipment Corporationin kehittämä ARM-suoritin 1990-luvun lopulla. Suoritin oli kehitetty yhteistyössä Advanced RISC Machines (nyk. ARM Holdings) kanssa.
Suoritin oli tarkoitettu kämmentietokoneisiin ja sulautettuihin järjestelmiin.
Suoritin päätyi Intelille, joka korvasi sillä RISC-suorittimien sarjansa: i860 ja i960.
Myöhemmin Intel korvasi suorittimen XScale-sarjalla.
Uimaräpylä

Uimaräpylät ovat kumista ja muovista valmistettuja apuvälineitä, joita käytetään vesiurheilulajeissa, kuten uinti ja sukeltaminen.
Sukeltajat käyttävät räpylöitä, sillä ihmisen jalka tarjoaa kokonsa takia suhteellisen vähän työntövoimaa, etenkin kun sukeltajalla on mukana painolastia. Erityisen pitkiä uimaräpylöitä käyttävät vapaasukeltajat, koska he tarvitsevat hitaampaa jalkaliikettä.

Rakenne

Räpylöitä on kahta tyyppiä; avokantaisia ja umpikantaisia. Avokantaisissa on kantapään takaa kulkeva lukitusjärjestelmällä varustettu kantahihna. Umpikantaisissa taasen jalkaosa on joustavaa materiaalia ja peittää myös kantapään. Avokantaräpylöiden kanssa käytetään neopreenistä valmistettuja sukkia tai kenkiä. Umpikantapärylät soveltuvat uima-altaaseen ja lämpimään veteen. Räpylöitä valmistetaan pehmeällä lavalla ja kovalla lavalla. Pehmeälapaisella räpylällä on miellyttävämpi uida kuink kovalapaisella ja sillä ei synny helposti kramppeja. Sen sijaan kovalapaisella saadaan nopeampi vauhti kuin pehmeälapaisilla. Räpylän lapa on yleensä taivutettu hieman alapäin, jottei nilkkaa tarvitse taivuttaa ääriasentoon.

Historia

Aikaiset keksijät, kuten Leonardo da Vinci ja Giovanni Alfonso Borelli, testasivat erilaisia uimaräpylöitä.
Benjamin Franklin rakensi nuoruudessaan puiset, paletin muotoisen uimaräpylät auttamaan häntä liikkumaan nopeamminen vedessä.
Modernit uimaräpylät ovat ranskalaisen Louis de Corliaun, Ranskan laivaston capitaine de corvetten, kehittämät. Hän esitteli vuonna 1914 ensimmäiset räpyläprototyyppinsä. de Corliau jätti laivaston vuonna 1924 omistautuakseen keksinnölleen. Tehtyään räpylöitä vuosia omassa asunnossaan Pariisissa vuosia de Corliau aloitti räpylöiden massatuotannon viimein vuonna 1939. Samana vuonna hän antoi Owen P. Churchillille luvan valmistaa hänen räpylöitään Yhdysvalloissa. Churchill vaihtoi räpylöiden ranskankielisen nimen (propulseurs) nimeen swimfins,  joka on edelleen yleisimmin käytössä oleva nimitys räpylöille englanninkielisissä maissa. Churchill esitteli tuotteensa Yhdysvaltain laivastolle, joka otti ne käyttöönsä Underwater Demolition Teamille.
Iso-Britanniassa Dunlop Rubber valmisti Yhdistyneen kuningaskunnan laivaston sukeltajille räpylöitä toisessa maailman sodassa.
Vuonna 1946 brittiläinen kauppa Lillywhites toi Britanniaan 1 000 paria räpylöitä, ja ne kaikki myytiin loppuun alle kolmessa kuukaudessa.
Vuonna 1948 Cressi-Sub-niminen yritys kehitti ensimmäiset koko jalan räpylät.
Happihappo

Happihapot eli oksohapot ovat happoja, joiden mole­kyylissä on ainakin yksi happiatomi. Niissä on jonkin muun alkuaineen atomi keskus­atomina, johon on kiinnittynyt yksi tai useampi OH-ryhmä, toisin sanoen hapon vetyatomi on liittynyt keskus­atomiin happi­atomin välityksellä.
Linnunradan halo

Linnunradan halo koostuu pallomaisista tähtijoukoista ja yksittäistä tähdistä. Linnunradan kiekkoa ympäröi halo, joka harvenee ulospäin mentäessä. Haloon kuuluvat tähdet ovat enimmäkseen vanhoja, vähämetallisia populaatio II:n tähtiä.
Gustav Stresemann

Gustav Stresemann (10. toukokuuta 1878 Berliini – 3. lokakuuta 1929 Berliini) oli saksalainen poliitikko ja tärkeä valtiomies Weimarin tasavallan aikaan. Hän palautti Saksan aseman kansainvälisessä diplomatiassa hävityn ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän toimi Saksan 19. kanslerina lyhytaikaisesti vuonna 1923 ja oli Saksan ulkoministeri vuosina 1923–1929. Hän kannatti sovittelupolitiikkaa ja voitti ulkovaltojen luottamuksen kertomalla Saksan kunnioittavan Versailles’ssa solmittua rauhansopimusta. Stresemann sai vuoden 1926 Nobelin rauhanpalkinnon.

Politiikka

Stresemann pääsi kansallisliberaalin puolueen edustajana vuonna 1907 Saksan parlamenttiin. Hän nousi ensin kansallis-liberaalien puoluejohtajaksi ja vuonna 1918 perustamansa Saksan kansanpuolueen johtoon.
Stresemann lopetti saksalaisten passiivisen vastarinnan Ruhrin alueen miehitykselle ja sai tämän jälkeen neuvotteluilla ranskalaiset lopettamaan Ruhrin miehityksen vuonna 1924. Saksan kärsimän hyperinflaation lopettamiseksi hän nimitti Hjalmar Schachtin valtakunnanvaluuttakomissaariksi.
Stresemann solmi vuonna 1924 ensimmäisen maailmansodan voittajavaltojen kanssa Dawesin suunnitelman, jolla järjesteltiin niiden sotakorvaussaatavia. Hän näki sopimuksen mahdollisuutena poistaa ympärysvaltojen miehitysjoukot Saksasta ja taata talouden toipumiselle tärkeiden ulkomaalaisten lainojen saatavuus. Dawesin suunnitelman jälkeen hän solmi uuden Youngin suunnitelman vuonna 1929, jolla järjesteltiin edelleen sotakorvauksia.
Stresemann oli tärkeä tekijä Locarnon sopimuksia edeltäneissä neuvotteluissa ja Saksan pääsyssä Kansainyhteisön jäseneksi vuonna 1926. Lisäksi hän allekirjoitti vuonna 1926 Kellogg–Briand-sopimuksen.
Vaikka Stresemann hyväksyi Saksan uuden läntisen rajan Ranskan ja Belgian kanssa hän ei hyväksynyt Saksan uutta itärajaa ja toivon Danzigin, Puolan käytävän ja Sleesian osan palauttamista Saksalle.
Stresemann ystävystyi henkilökohtaisella tasolla muiden eurooppalaisten poliitikkojen kanssa. Hänen toimintansa Saksan ulkopolitiikassa loi Euroopan maiden välille vakautta 1920-luvun lopulla, mutta samalla Saksan uuden itärajan vastustaminen kertoo saksalaisten yleisestä vaikeudesta hyväksyä Versailles’n rauhansopimuksen uusia rajoja.
Noora Ervasti

Noora Ervasti (o.s. Putkonen, s. 1980) on entinen suomalainen huippu-uimari, joka edusti koko urheilu-uransa ajan Oulun Uimaseuraa. Ervasti on voittanut urallaan useita henkilökohtaisia suomenmestaruusmitaleja, kuulunut Suomen nuorten maajoukkueeseen ja edustanut maataan nuorten PM-kisoissa sekä aikuisten maailmancup kisoissa. Menestystä on tullut myös voitokkaan Oulun uimaseuran viestijoukkueeseen myötä. Ervasti valmistui 2004 kauppatieteiden maisteriksi Oulun yliopistosta ja 2017 oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopistosta.
RN Francesco Ferruccio

Palvelus

Alus luokiteltiin koululaivaksi 1919 ja se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1930.
Kukonkivi

Kukonkivi-nimisiä siirtolohkareita löytyy Suomesta ainakin seuraavista paikoista.
Mouhijärven Kitolankulmalla olevan Kukonkiven kerrotaan saaneen nimensä, kun lähellä olleella maatilalla syttyi tulipalo, ja kukko lensi palavasta rakennuksesta kivelle laulamaan.
Kulovedellä lähellä Suoniemen kirkkoa sijaitseva Kukonkivi sai nimensä David Skogmanin 1861 talteenmerkitsemän tarinan mukaan näin: "Kerran lensi kukko likikylästä tälle kivelle laulaan. Kivi riemastui niin kukon lauluun että rupesi hyöritteleen ja käänteleen itseänsä ja kääntyy vieläkin joka kerta kun kuulee kukon äänen.".
Lempäälän Kuljussa sijaitsevalle Kukonkivelle kerrotaan Kuokkalan Hakkarissa ollutta tulipaloa paenneen kukon laskeutuneen väsyneenä lepäämään. Kukon mukana ollut kana jaksoi lentää hieman kauemmaksi ja laskeutui toiselle suurelle kivelle, jota alettiin kutsua Kanankiveksi. Kana potkaisi kertoman mukaan Kanankiveä niin, että siitä irtosi kappale. Kanankivi on sittemmin hävinnyt, mutta Kukonkivi on yhä jäljellä-
Filigraani

Filigraani on kultasepäntekniikka, jossa ohuita metallilankoja juotetaan metalliin. Metallilankoja voidaan myös kiinnittää kehykseen jolloin tulos on pitsimäinen. Tekniikkaa käytettiin jo Troijassa 2000 eaa.
Filigraani on lähellä granulointia, ja samassa työssä käytetään usein molempia.
Sanaa filigraani käytetään myös valmiista kultasepäntöistä, joissa on usein käytetty hyvin ohuita kulta- ja hopealankoja. Lasitaiteessa filigraanilasiksi nimitetään väritöntä tai hyvin vaaleaa lasia, jonka massaan on sulatettu ohuita värillisiä, spiraali- tai verkkokuvioita muodostavia lasilankoja.
Filigraani tarkoittaa lisäksi myös paperissa olevaa vesileimaa.
Pikkupajusirkku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 12–13,5 cm. Pikkupajusirkku muistuttaa suuresti pajusirkkua, mutta on hieman pienempi, nokka on hennompi ja äänet hiukan erilaisia. Juhlapukuisella koiraalla on musta pää ja valkoinen alapuoli. Selkäpuoli ja siipien yläpeitinhöyhenet ovat tummanharmaan ja valkoisen kirjavat, ja niistä puuttuu pajusirkun punaruskea väri. Naaraat ja nuoret linnut on vaikea erottaa pajusirkusta, mutta hyvin nähtynä yksi tuntomerkki on varma: pikkupajusirkun alanokka on punertava, kun pajusirkun koko nokka on harmaa. Ylänokan harja on suora, kun se pajusirkulla on lievästi kupera. Laulu on vielä yksinkertaisempi äänisarja kuin pajusirkun laulu. Kutsuääni muistuttaa varpusen ääntä.
Vanhoilla pikkupajusirkuilla on täydellinen sulkasato pesimäalueella loppukesällä.
Pikkupajusirkku on nimetty saksalaisen luonnontutkijan Peter Simon Pallasin mukaan.

Esiintyminen

Pohjois- ja Keski-Aasia, pieni osa esiintymisalueesta ulottuu Euroopan puolelle Venäjällä. Euroopan populaation kooksi arvioidaan 160 000–300 000 yksilöä. Pikkupajusirkku on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Aasiassa. Se harhautuu toisinaan Eurooppaan, ja on tavattu muun muassa Isossa-Britanniassa. Laji on havaittu Suomessa kerran, toukokuussa 2019.

Elinympäristö

Pesii jokien, järvien ja soiden reunapajukoissa. Muuttoaikoina tavataan erilaisissa pensaikoissa ja ruoikoissa.

Lisääntyminen

Pesän sanotaan olevan pensaassa. Munia on 2–5.

Ravinto

Syö pääasiassa erilaisia siemeniä, mutta poikasia ruokitaan hyönteisillä ja muilla pienillä selkärangattomilla.
Sofia Bach

Sofia Neta Maria Bach (s. 16. elokuuta 1973) on ruotsalainen näyttelijä ja koomikko. Hän syntyi Värmdönillä Tukholman läänissä ja valmistui Tukholman teatterikorkeakoulusta vuonna 2001.
Kuosmala

Kuosmala on kylä Juvalla suurinpiirtein Mikkelin ja Juvan kirkonkylän puolivälissä. Kuosmalassa toimii kyläkoulu (Kuosmalan koulu) ja siellä on ollut myös kyläkauppa (Siikakosken kauppa). Kyläkauppa sulki ovensa 2010-luvun alkupuolella. Oppilasmäärien vähentyessä Juvan kunnanvaltuusto päätti syksyllä 2018 lakkauttaa Kuosmalan koulun opetustoiminnan elokuusta 2020 lähtien.
World Series of Poker 2008

World Series of Poker 2008 oli 39. WSOP-tapahtuma. Se alkoi 30. toukokuuta 2008 ja kesän osuus turnauksesta päättyi 15. heinäkuuta 2008. Kaikki sen turnaukset pelattiin Rio All Suite Hotel and Casinolla Las Vegasissa. Ensimmäistä kertaa WSOP:n pääturnauksen finaalipöytä pelattiin loppuun vasta myöhemmin syksyllä 9. - 11. marraskuuta 2008. Sen voittaja oli tanskalainen Peter Eastgate, josta tuli kaikkien aikojen nuorin pääturnausvoittaja.
Kahdeksan turnaus, 10 000 dollarin World Championship Mixed Event (sekapelin maailmanmestaruus), oli vuoden turnausuutuus. Siinä pelataan kahdeksaa eri pelimuotoa: 1. 2-7 Triple Draw Lowball, 2. limit hold'em, 3. omaha hi-lo, 4. razz, 5. seitsemän kortin avopokeri 6. seitsemän kortin avopokeri hi-lo, 7. No Limit Hold'em ja 8. pot Limit Omaha.
Turnauksien #2 ja #23 voittajat Grant ja Blair Hinkle ovat veljeksiä.
Seniors No Limit Hold'em World Championship, johon saavat osallistua 50 vuotta täyttäneet pelaajat, teki uuden senioriturnausten osallistujaennätyksen. 2 218 osallistujaa rikkoi viime vuoden ennätyksen 1 882 pelaajaa.
Vuoden pelaajan -kilpailun voitti yhdysvaltalainen Erick Lindgren, joka voitti yhden rannekkeen ja oli rahasijoilla viisi kertaa. John "Razor" Phan voitti ainoana kaksi ranneketta, venäläinen Nikolay Evdakov sijoittui rahasijoille kymmenen kertaa.
WSOP:n turnaukseen numero 2 (1500 dollarin no limit hold'em) osallistui ennätysmäiset 3 929 osallistujaa, joka oli uusi pääturnauksen ulkopuolisten turnausten ennätys. Aiempi ennätys oli viime vuoden turnauksen #49 3 151 pelaajaa.
The Flying Bulls Aerobatics Team

The Flying Bulls Aerobatics Team on tšekkiläinen taitolentoryhmä. Se käyttää Zlín Z-50LX -lentokoneita, jotka on maalattu sen sponsorin, energiajuomayhtiö Red Bullin, väreihin.
Ryhmä perustettiin vuonna 1960. Sen nimi oli aluksi Box Trener ja myöhemmin Sky Box. Nykyisellä nimellään se on toiminut vuodesta 2002.

Kokoonpanot

Ryhmä esiintyy pääasiassa kahdella eri kokoonpanolla. Neljän hengen ryhmään kuuluvat Radka Machova (johtokone), Miroslav Krejci (oikea siipimies), Jiri Saller (vasen siipimies) ja Jiri Veprek (keskikone). Vuonna 2014 mukaan tulleen duon muodostavat Stanislav Čejka sekä Jan Rudzinskij.
Ryhmä on esiintynyt Malmin lentoasemalla järjestettävässä Finland International Airshow’ssa kahdesti. Vuonna 2014 esiintymässä oli duo. Vuonna 2015 mukana oli duon lisäksi Miroslav Krejci.