google/wiki40b huggingface dataset:
Jänenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,2 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä, ja se sijaitsee Jänenvuoren lounaispuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin metsämaata. Rantaviivan lähelle ulottuu kolme peltopalstaa, joita viljelee yksi maatila. Järvelle tulee tiet Vilkkilän kylästä valtatieltä 9 poikkeavilta teiltä. Valtatie ohittaa järven eteläpuolelta 150 metrin etäisyydeltä.

Vedenlaatu

Haapaojan virtauma määrittää Jänenjärven vedenlaadun lähes täysin. Joessa sijaitsee kalankasvatuslaitos, joka rasittaa jokea ravinteillaan. Joen kalalaitoksen yläpuolella ovat fosforipitoisuudet olleet mittausten mukaan (2000-2006) loppukesäisin 8–14 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja typpipitoisuudet 310–380 µg/l. Vedenlaatu on siellä ollut karua tai lievästi rehevää, lievästi sameaa, vedenväri ruskeaa ja runsashumuksista. Veden yleislaatuluokka ja käyttökelpoisuusluokka on ollut hyvä, mutta kalankasvatuslaitoksen alapuolella luokitus on ollut enää tyydyttävä ja veden hygieniatasokin on hieman laskenut. Laitoksen jälkeen veden fosforipitoisuus on lisääntynyt 4–41 µg/l ja typpipitoisuus 30–180 µg/l. Tällainen vesi virtaa sitten Jänenjärven läpi Koljonselkään.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järveen laskevat Jänenvuoren kummaltakin rinteen juurelta lyhyet metsäojat. Järvi on myös Haapaojan eli Vilkkilänjoen läpivirtausjärvi. Haapaoja saa alkuunsa Myllyvedeltä ja se laskee 300 metrin jälkeen Koljonselän Säkkiin. Haapaoja alittaa matkallaan valtatien 9 ja Orivesi-Jyväskylä-radan.

Melontareitti

Hallista Längelmäelle on opastettu melontareitti: Eväjärvi–Kilvenvesi–Velhonvesi–Kalkunjärvi–Myllyvesi–Haapaoja–Ylinenlampi–Jänenjärvi–Koljonselkä.
Jemenintiaiskerttu

Levinneisyys

Jemenintiaiskerttua tavataan Saudi-Arabian lounaisosissa ja Jemenin länsiosissa. Lajin kannaksi arvioidaan yli 10 000 aikuista yksilöä. Jemenintiaiskerttu on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen kanta on suhteellisen pieni ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.

Elinympäristö

Jemenissä jemenintiaiskerttu elää erityisesti metsissä, joiden valtapuuna on Acacia origena -lajin akaasia. Saudi-Arabiassa lintu taas elää katajametsissä.
Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta

Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta (ven. Кубано-Черноморская Советская Республика, Kubano-Tšernomorskaja Sovetskaja Respublika) oli lyhytikäinen hallintoalue Neuvosto-Venäjän eteläosassa Mustanmeren rannikolla ja Kubanjokea ympäröivällä Kubanin alueella alkukesällä 1918. Tasavallan pääkaupunki oli Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar) ja toimeenpanevan keskuskomitean puhemies Avram Rubin.
Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta muodostettiin 30. toukokuuta 1918 yhdistämällä aiemmin samana vuonna perustetut Kubanin neuvostotasavalta ja Mustanmeren neuvostotasavalta. Jo 6. heinäkuuta 1918 uusi neuvostotasavalta lakkautettiin ja liitettiin Pohjois-Kaukasian neuvostotasavaltaan.
Thorgal

Thorgal on belgialainen sarjakuva, jonka on käsikirjoittanut Jean Van Hamme (osat 1-29) ja Yves Sente (osat 30-X). Sarjan piirtäjänä on toiminut alusta alkaen Grzegorz Rosinski, jonka muita töitä on esimerkiksi Suomessa julkaistu Kadonneiden nummien valitus (yhdessä Jean Dufaux'n kanssa).
Thorgal on suosituin belgialainen sarjakuva Tintin jälkeen. Suomessa sarjaa on ilmestynyt Mustanaamio-lehdessä.
Taepodong-1

Taepodong-1 (TD-1, Paektusan-1) on Pohjois-Korean keskimatkan-keskipitkän matkan ballistinen ohjus, joka kantaa noin 2000 km. Ohjuksen tarkkuus (CEP) on noin 3000 m.

Ominaisuudet

Ohjuksen ominaisuudet muistuttavat Neuvostoliiton vanhaa SS-4-ohjusta, mutta teknisesti se on Neuvostoliiton lyhyen kantaman Scud-ohjuksesta kehitetty. TD-1-ohjus koostuu kahdesta rakettivaiheesta, satelliitin laukaisijaversio kolmesta.
Ohjuksen 1. vaihe on Nodong ja 2. vaihe Hwasong 6. Tällöin ohjus käyttää ohjusteknologisesti vanhentunutta nestemäistä polttoainetta, mikä hidastaa ohjuksen laukaisuvalmisteluja. Ohjuksen kantama on kaksivaiheisena 2 000–2 200 km ja kolmivaiheisena 2 200–2 672/2 896 km. Ohjus voi kuljettaa kaksivaiheisena 700–1 000 kg ja kolmivaiheisena 290–500 kg:n painoisen taistelukärjen. 2000 km:ää vastaa 1500 kg taistelukärki ja 2500 km:ää 1000 kg taistelukärki.
Pohjois-Korea alkoi kehitellä tätä ohjustyyppiä muiden ohjusten kanssa 1985-1987. Ohjus lienee ollut prototyyppinä valmis vuonna 1994. Kun Pohjois-Korea koetti vuonna 1998 laukaista tällä ohjuksella avaruuteen satelliitin, koe epäonnistui, mutta raketti lensi 1600 km ennen kuin ongelmat alkoivat kolmannen vaiheen kanssa. Pohjois-Korea ei tietojen mukaan ole sijoitellut näitä ohjuksia asemiinsa, vaan koettaa kehitellä muita ohjustyyppejä.
Pohjois-Korea kehitteli 2000-luvulla Taepodong-2 ("Shahab-6") -ohjusta, jonka ensimmäinen koelento heinäkuussa 2006 epäonnistui, samoin myöhemmät lennot 2009 ja 2012. Monet muutkin Taeopodong 1-ohjusta huomattavasti suuremman uuden ohjuksen käyttökokeista ovat epäonnistuneet. Tämä ohjus tulee kantamaan 4 000–15 000 km ja kuuluu silloin IRBM-ICBM-luokkaan.
Make-A-Wish Foundation

Make-A-Wish Foundation on Yhdysvalloissa perustettu yleishyödyllinen järjestö, joka toteuttaa sellaisten lasten (2,5–18-vuotiaiden) toiveita, joilla on henkeä uhkaava sairaus.
Idea Make-A-Wish Foundationiin syntyi, kun leukemiaa sairastaneen 7-vuotiaan pojan Chris Greiciuksen toive toteutettiin vuonna 1980. Hän halusi olla poliisi, ja hänen äitinsä, useat ystävät ja ryhmä poliiseja Arizonan turvallisuuslaitoksen avulla teettivät Chrisille univormun, kypärän ja virkamerkin sekä veivät hänet helikopteriajelulle.
Järjestö perustettiin Yhdysvalloissa, mutta se on sen jälkeen levinnyt kansainväliseksi. Make-A-Wish Foundation International perustettiin virallisesti 1993 palvelemaan kaikkia maita, joissa toiveiden toteuttaminen oli jo aloitettu. Kansainvälisellä järjestöllä oli alkujaan viisi toimistoa Yhdysvaltojen ulkopuolella. Nykyään se toimii yli 35 maassa viidessä maanosassa.
Toivo Lahti

Toivo Ilmari Lahti (13. joulukuuta 1905 Parikkala – 31. tammikuuta 1963) oli suomalainen näyttelijä.
Toivo Lahti aloitti näyttelijäntyönsä 1921 Jyväskylän Työväen Teatterissa ja siirtyi 1926 Mikkelin Työväen Teatteriin. Hän näytteli useissa teattereissa, muun muassa Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, johon hänet kiinnitettiin 1942 ja jossa hän näytteli viimeiset kaksikymmentä vuottaan (myöhemmin Helsingin kaupunginteatteri), sekä Pyynikin kesäteatterissa. Lisäksi Lahdella oli useita elokuvarooleja vuosien 1945–1961 aikana. Lahti kuului myös teatterialan järjestötyön aktiivisiin tekijöihin. Hän oli Suomen Näyttelijäliiton monivuotinen jäsen, samoin oman teatterinsa näyttelijäyhdistyksen monivuotinen puheenjohtaja ja teatterinsa johtokunnan jäsen.
Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1957. Näyttelijä Urho Lahti oli Toivo Lahden veli.
Nogent-sur-Seine

Nogent-sur-Seine on kunta Auben departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 963 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Nogent-sur-Seinen pinta-ala on 20 neliökilometriä.
Immuniteetti

Luonnollinen immuniteetti

Luonnollinen immuniteetti (luontainen immuniteetti) (englanniksi innate immunity) tunnistaa ja tuhoaa mikrobeja. Luontainen immuniteetti toimii tiettyjen solureseptorien avulla, jotka tunnistavat mikrobien rakenteita ja aktivoivat solut, jotka ovat kontaktissa mikrobien kanssa. Luontainen immuniteetti on ilmeisesti evoluution vanha keksintö, mutta sillä on erinomaisen tärkeä rooli immuunivasteen säätelyssä. Luontaisen immuniteetin solut (esimerkiksi makrofagit) eivät tunnista kaikkia mikrobeja eivätkä kykene muodostamaan ns. muistisoluja.

Hankittu immuniteetti

Hankittu immuniteetti eli adaptiivinen immuniteetti on evoluution uudempi keksintö. Se perustuu T- ja B-soluihin, joilla on erityiset, spesifiset reseptorit mikrobeja vastaan. B-solujen reseptori on immunoglobuliini M (IgM) ja T-solujen reseptoria kutsutaan T-solureseptoriksi. Molemmat sijaitsevat solun pinnalla, ja kullakin yksittäisellä solulla on vain yksi reseptorityyppi. Adaptiivisen immuniteetin kauneus piilee siinä, että T- ja B-solujen solunkehityksen aikana kussakin solussa reseptoria koodittava geeni käy läpi satunnaisen geneettisen rekombinaation, joka saa aikaan sen että reseptoreita voi olla miljardeja erilaisia. Täten elimistössä tuotetaan jatkuvasti miljardeja spesifisiä T- ja B-soluja, joilla kullakin on oma spesifinen reseptorinsa, eli kukin solu tunnistaa tietyn mikrobin tai muun antigeenin.
Kun B- tai T-solu kohtaa mikrobin, jota vastaan sillä on spesifinen reseptori, alkaa ns. klonaalinen laajentuminen, jossa kyseinen solu jakautuu hyvin nopeasti. Tämä saa aikaan humoraalisen immuunivasteen, jossa B-solut tuottavat liukoisia vasta-aineita (immunoglobuliineja), ja soluvälitteisen T-soluvasteen, jossa ns. tappaja-T-solut tuhoavat mikrobi-infektoituneet solut elimistössä. Lopuksi immuunivaste vaimenee, ja jäljelle jää ns. muistisoluja, jotka mahdollistavat kyseisen immuunivasteen nopean reaktivaation, jos kyseinen mikrobi tavataan uudestaan elimistössä. Muistisolujen ansiosta ihminen ei yleensä sairasta tiettyä mikrobitautia kahdesti. Joskus immuunivaste voi olla liian voimakas, jolloin elimistön kudokset tai elimet voivat vaurioitua. Tunnetaan myös autoimmuunitauteja, joissa elimistön oma immuniteetti alkaa hyökätä omia soluja vastaan. Näiden tautien alkusyytä ei usein tiedetä.

Immuniteetin tutkimuksen historiaa

Jo antiikin aikoina tiedettiin, että tietyn taudin sairastaneet ihmiset eivät sairastuneet samaan tautiin uudestaan. Taustalla olevaa mekanismia ei tiedetty, ja yleisesti uskottiin, että tartuntataudit olivat yliluonnollista alkuperää tai saastuneen ilman aiheuttamia.
Saksalainen lääkäri Robert Koch ja ranskalainen kemisti Louis Pasteur tekivät 1800-luvulla uraauurtavia tutkimuksia, jotka todistivat aukottomasti, että tartuntataudit ovat mikrobien aiheuttamia. Tämä mahdollisti rokotteiden kehittämisen, mikä on johtanut monien tartuntatautien (esimerkiksi tuhkarokko, kurkkumätä) merkittävään vähenemiseen tai jopa katoamiseen kehittyneistä maista.
Tapanilan tiilitehtaan hiekkarata

Tapanilan tiilitehtaan hiekkarata oli Helsingin lähellä Tapanilassa sijainnut kapearaiteinen rautatie. Rata alkoi Tapanilassa Tiilentekijänmäellä sijainneelta Malmin kalkkihiekkatiilitehtaalta ja johti Tattarisuon yli suon takana sijainneille hiekkakuopille. Radan linjausta siirrettiin jonkin verran pohjoiseen päin Helsinki-Malmin lentoaseman rakentamisen yhteydessä koska vanha ratalinja jäi kiitotien pään alle.
Vuonna 1909 perustettu Malmin kalkkihiekkatiilitehdas siirtyi 1934 Helsingin kaupungin haltuun. Kalkkihiekkatiilitehtaan tyhjät rakennukset poltettiin keväällä 1979.
Purpuriitti

Purpuriitti on harvinainen mineraali, joka on keräilijöiden suosima. Se on saanut nimensä siitä, että sen väri on yleensä purppura. Väri voi kuitenkin olla myös purppuran ja ruskean sävyjen sekoitus tai ruusunpunainen. Viiru on vaalea purppura tai vaaleanpunainen. Kovuus on Mohsin asteikolla 4–4,5. Kidejärjestelmältään purpuriitti on ortorombinen. Sitä muodostuu muun muassa mangaani-rautafosfaattien hapettumisen tuloksena. Kemiallinen kaava on (MnFe)PO₄.

Esiintyminen

Purpuriittia esiintyy pegmatiiteissa. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Ruotsista, Portugalista, Ranskasta ja Malesiasta.
Kristiansandin lentoasema

Historia

Kaupungissa keskusteltiin talvella 1936, pitäisikö lentokenttä sijoittaa Kongsgårdin tasaiselle alueelle vai Kjevikiin. 22. huhtikuuta 1936 kaupunginvaltuusto päätti rakentaa kentän Kongsgårdiin ja työ aloitettiin, mutta päätös pyörrettiin kesällä ja vaaka kallistui Kjevikin hyväksi.
Kristiansandin lentoasema, Kjevik avattiin 1. kesäkuuta 1939. Sen kiitotie oli noin 1 000 metriä pitkä. Ensimmäinen sille laskeutunut kone oli KLM:n DC-2 matkalla Oslosta Amsterdamiin. Matkustajien joukossa oli muun muassa Bernt Balchen.
Sodan aikana kentälle rakennettiin useita rakennuksia, kuten kaksi hangaaria, jotka sijaitsevat siellä nykyisinkin. Kiitotietä pidennettiin 1 580-metriseksi. Kenttä siirtyi kaupungilta Norjan valtion haltuun 1947.
Vuonna 1964 ilmeni taas tarve pidentää kiitotietä, joka tehtiinkin kaupungin ja valtion yhteistyönä. Kiitotie piteni nykyiseen 1 960 metriin, josta vuonna 2005 hyväksyttyä pituutta oli 1840 metriä.
Nikola Špirić

Elämäkerta

Špirić on viettänyt lapsuutensa Drvarissa, kävi koulua Sarajevossa ja opiskeli Sarajevon yliopistolla. Hän on taloustieteen tohtori. Špirić oli Banja Luka yliopiston professori vuodesta 1992. Hän on myös ollut nelivuotiskauden Bosnia ja Hertsegovinan parlamentissa. Hän oli ylähuoneen puhemies 2002–2003 ja alahuoneen 2003–2004 ja 2005–2006.
Bosnia-Hertsegovinan parlamentti vahvisti 9. helmikuuta 2007, neljä kuukautta vaalien jälkeen, Špirićin maan pääministeriksi. Hänen hallitukseensa kuuluu vuosien 1992–1995 sodat päättäneen sopimuksen mukaisesti edustajia maan kolmesta suurimmasta etnisestä ryhmästä. Špirićin hallitus oli ensimmäinen maassa ilman kansainvälistä valvontaa toiminut sitten 1992–1995 sodan. Hän erosi lokakuun 2007 lopulla vastalauseeksi Korkean edustajan Miroslav Lajčákin vaatimuksille vahvistaa keskushallitusta ja ajaa läpi uudistukset, jotka mahdollistaisivat maan pääsyn Euroopan unioniin. Serbien mielestä vallan siirto keskusvallalle johtaisi muslimien ylivaltaan maassa.
Kriisin selvittyä Špirić nimitettiin uudelleen pääministeriksi.
Free Willy – Pelastakaa Willy

Tarina

Delfinaariossa uiskentelee Willy-niminen miekkavalas, johon Jesse tutustuu lähemmin pudottuaan tämän altaaseen. Willy on ollut haluton yhteistyöhön kouluttajien kanssa, mutta Jesseä se alkaa kuunnella. Kaikki alkavat ihmetellä pojan taitoa kontrolloida ennen niin hankalaa eläintä. Jessen ohjauksella Willy pääsee esiintymään, mutta ihmiset ahdistavat Willyä. Poika haluaa saada Willyn vapauteen ja tämä tahto saa aikaan suuren tapahtumavyöryn, jossa Jessen sijaisperhe ja intiaanimies sekä eläinlääkäri auttavat Jesseä parhaansa mukaan.
Garry’s Mod

Pelaaminen

Pelissä on mahdollista pelata yksin- tai moninpelinä. Pelissä on kaksi valmista ja suurta kenttää. Pelaajalla on käytössään valmiiksi Half-Lifestäkin tuttu painovoima-ase ja uutuutena physgun tai physics gun (suom. fysiikka-ase), jolla pelaaja voi mm. siirtää lähes mitä tahansa luomaansa asiaa tai olentoa, sekä lukittaa ne paikoilleen. Tällä on myös työkaluase joka mahdollistaa lukuisten modin työkalujen käytön sekä kamera. Juonta ei pelissä ole, mutta pelaaja voi luoda sellaisen millaiseksi haluaa.
Pelaajalla on useita mahdollisuuksia käyttää modin työkaluja ja esineitä. Peliin on mahdollista ladata lisäosia Steam Workshopista. Monet pelaajat rakentavat esineiden ja erilaisten valmiiksi koodattujen asetuksien kanssa esimerkiksi autoja ja robotteja. Pelaajat voivat myös asetella räsynukkeina toimivia pelihahmoja erilaisiin asentoihin ja ilmeisiin. Modin avulla on tehty esimerkiksi sarjakuvia ja machinima-elokuvia. Itse Garry’s Mod sisältää vain työkalut, sisällön pelaaja saa omistamistaan Source-peleistä. Kun esimerkiksi pelaajalla on tietokoneella asennettuna Team Fortress 2, hän saa kyseisestä pelistä kaikki kartat sekä hahmot sekä kosmeettiset esineet Garry’s Modiin.
Garry’s Modissa on paljon erilaisia toimintoja ja työkaluja kuten Wheels (pyöriä ja pyöriviä esineitä), NPC Spawn (hahmojen luominen), Face Poser (kasvojen muokkaaminen), Balloons (ilmapallot). Pelissä voi myös säädellä painovoimaa ja rakentaa omia rakennuksia. 
Uusin versio, Garry’s Mod 13, on ostettavissa Steam-palvelusta. Versio Garry's Mod 9.0.4, on ladattavissa ilmaiseksi ja se tarvitsee minkä tahansa toimivan Source-moottoriin perustuvan pelin.
Garry’s Modiin tuli 15. tammikuuta 2008 kattava päivitys, joka päivitti Garry’s Modin käyttämään Orange Boxin uutta grafiikkamoottoria ja lisäsi kaikille Orange Boxin omistajille Garry’s Modiin NPC-hahmot sekä kaikkien Orange Boxin pelien esineet ja kentät. Ennen tätä päivitystä Garry’s Modista oli käytössä säännöllisesti päivitetty 2008k.
RN Giuseppe Garibaldi (1899)

Palvelus

Sukellusvene U-4 upotti aluksen 18. heinäkuuta 1915.
Lämpösähköinen generaattori

Lämpösähköinen generaattori tai TEG-generaattori ((engl. Thermoelectric Generator) kehittää sähköenergiaa Seebeckin ilmiön avulla kahden keskenään kosketuksissa olevan materiaalin välillä, kun näiden välillä on lämpötilaero. Laitteessa ei ole liikkuvia osia ja sitä voi verrata sähkön avulla jäähdyttävään Peltier-elementtiin, mutta on sille käänteinen. Lämpösähköistä generaattoria hyödynnetään energian keruussa.
Rarotongan kansainvälinen lentoasema

Rarotongan kansainvälinen lentoasema on kansainvälinen lentoasema Cookinsaarilla. Kansainvälistä lentotoimintaa on ollut vuodesta 1973 alkaen. Kentälle avattiin päällystetty 2300 metriä kiitotie tammikuussa 1974.
Kentän kautta kulkee yli 100 000 matkustajaa vuodessa ja kentältä lennetään päivittään Uuteen-Seelantiin, kahdesti viikossa Tahitille ja viikottain Sidneyhyn ja Los Angelesiin.
Jessica Barden

Jessica Barden (s. 21. heinäkuuta 1992) on brittiläinen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa roolistaan Mortonien perheen tyttärenä Kayleighinä televisiosarjassa Coronation Street vuosina 2007-2008. Hän on myös näytellyt esimerkiksi elokuvissa Tamara Drewe (2010), Hanna (2011), Kaukana maailman menosta (2015) ja The Lobster (2015). Vuonna 2017 hän näytteli Netflixin alkuperäissarjassa The End of the F***ing World.
Barden on kotoisin Wetherbystä, West Yorkshirestä.
Reinhold Wilhelm von Essen

Reinhold Wilhelm von Essen (1669–1732, Oulu) oli ruotsalainen sotilas ja maaherra. Hänet nimitettiin 1720 Pohjanmaan maaherraksi, ja hän kehitti maakuntaa voimakkaasti isonvihan hävitysten jälkeen. Maaherra kuoli ollessaan armeijan ruodutustehtävissä Oulussa vuonna 1732.
Hirssaari

Historia

1980-luvun puolivälissä rakennettu Norssalmen silta yhdisti Hirssaaren ja Mussalon kiinteämmin kaupungin keskustaan. Hirssaaressa järjestettiin asuntomessut vuonna 2002, jonka jälkeen saari on ollut vilkkaan asuntorakentamisen kohteena.

Liikenne

Seututie 355 Kotkansaarelta Norssalmen sillan kautta Hirssaareen ja Tökkärin sillan kautta Mussaloon on vilkas Mussalon satamaan kulkevan rekkaliikenteen vuoksi. Tien vieressä Hirssaaren läpi kulkee myös sähköistetty rautatie Mussalon satamaan, joka kuuluu Kouvola–Kotka-ratalinjaan. Vanha Madesalmen silta Mussaloon on muutettu vain joukkoliikenteen ja kevyenliikenteen käyttöön.

Palvelut

Alueella on vähän palveluita, lähinnä vain Kotilon päiväkoti ja syksyllä 2007 valmistunut Sale-lähikauppa, mutta Kotkansaarelle kaupungin keskustaan on lyhyt matka, noin 2 km.
Kattokaltevuus

Kattokaltevuus on suhdeluku, jolla ilmoitetaan rakennuksen katon kaltevuuskulmaa vastaava kulmakerroin, esimerkiksi 1:1 (45 asteen kulma). Tällöin katto nousee metrin vaakasuuntaisella matkalla yhden metrin. 1:100 on lähes tasakatto (1% nousu), eli metrillä sentti nousua. Kattokaltevuus voidaan ilmoittaa myös asteina tai prosentteina.
Pappinen (Loimaa)

Pappinen on kylä entisen Loimaan kunnan alueella Loimaalla, Varsinais-Suomessa. Pappinen sijaitsee noin 11 kilometriä lounaaseen Loimaan keskustasta.
Pappisten kylä kuuluu Niinijoen–Pappisten seutuun, joka muodostuu yhteensä kymmenestä kylästä, joiden yhteinen asukasluku oli vuoden 2004 aikaan hieman yli 800. Pappinen kuuluu Niinijoen koulupiiriin. Kylä on maanviljelyaluetta. 
Pappistenjärven rannalla on tanssilava, jota pidetään yllä talkoovoimin. Tanssilavan vieressä on uimaranta.
Mutapohjaista Pappistenjärveä on hoidettu viime vuosikymmenenä muun muassa hoitokalastuksella ja ruoppauksella. Järven pinta-ala on noin 5,8 hehtaaria. Sen laskee Järvenojan ja Sulajoen välityksellä Niinijokeen ja edelleen Loimijokeen. Läheinen Pikkujärvi on vain noin 2,2 hehtaarin suuruinen.
Mark Warshawsky

Mark Markovich Warshavsky (Hepreaksi: װאַרשאַװסקי, מאָרק מ ) (26.marraskuuta ((1840) 1848 Odessa Ukraina – 1907 Kiova Ukraina) oli jiddišinkielinen kansallisrunoilija ja säveltäjä. Hän syntyi Odessassa, mutta muutti lapsena  Zhitomiriin, jossa hän opiskeli valtakunnallisessa rabbikoulussa ja sen jälkeen opiskeli lakia Odessan yliopistossa. Valmistui lopullisesti Kiovan yliopistosta vuonna 1875. Toimi lakimiehenä sen jälkeen, mutta menestyi huonosti. Toimi erään belgialaisen yrityksen lainopillisena neuvonantajana,mutta sairastui ja joutui palaamaan takaisin Kiovaan,jossa hän kuoli pari vuotta myöhemmin.
Hänen tiedetään kirjoittaneen laulunsa läheisille ystäville. Sholem Aleichem huomasi Warshawkin lahjakuuden ja kustansi tämän ensimmäisen laulukokoelman. Warshawskyn tunnetuimmat sävellykset ovat ”Tayere malke” , ”Di mizinke oysgegebn” , ”Dem Milners Trern”  ja ”Oyfn Pripetshik”.
CV90

Tuotantohistoria

CV90:n valmistus aloitettiin 1993 ja tähän mennessä eri maat ovat tilanneet yli 1 000 vaunua.

Hinta

Puolustusvoimien heinäkuussa 2004 tilaamien 45 CV9030-vaunun kokonaishinta oli 120 miljoonaa euroa, joten yhden vaunun hinnaksi tulee näin 2,67 miljoonaa euroa. Suomelle toimitetut noin 100 vaunua on sijoitettu Karjalan prikaatiin.
Kirkonrakentaja

Kirkonrakentajilla tarkoitetaan sanan yleisen merkityksen lisäksi 1600–1800-lukujen Suomen hirsirakenteisten puukirkkojen rakennusmestareita. Suomalainen kirkonrakentaja saattoi myös suunnitella kirkkorakennuksia, mutta vähitellen suunnitteleminen siirtyi arkkitehdeille.

Keitä kirkonrakentajat olivat?

Kirkonrakentajat pätevöityivät alalle työkokemuksen kautta. He liikkuivat laajalla alueella maassa, sen mukaan missä työtä oli tarjolla. Heillä ei ollut asiaa kaupunkien rakennustöihin, koska he eivät kuuluneet porvarien ammattikuntiin. He olivat yleensä lähtöisin talonpoikaisluokasta, mutta toimivat yrittäjien ja urakoitsijoiden tapaan. Rakennuksen rahoitti ja tilasi paikallinen seurakunta. Kun se oli päättänyt rakentaa kirkon, se teetti kustannusarvion ja piirustukset paikallisella rakennusmestarilla. Itse rakentaminen tehtiin kuitenkin kirkonrakentajan johtamana.
Kirkonrakentajien tekemät rakennustekniset ja taiteelliset ratkaisut antavat nykytutkijalle mahdollisuuden seurata, miten uudet opit ovat levinneet rakentajien keskuuteen. Esimerkiksi ristikirkko nousi 1600-luvulla suosituimmaksi pohjaratkaisuksi pitkäkirkon tilalle. Monien taiteellisten ratkaisujen esikuva on suomalaisille rakentajille ollut Ruotsissa.
Puukirkkojen rakentaminen oli vilkkaimmillaan 1700-luvun jälkipuolella, samaan aikaan kuin Suomen väkiluku kasvoi ja talonpojat vaurastuivat. Vuosina 1760–1809 rakennettiin Suomeen 120 kirkkoa. Kirkonrakentajilla teetettiin lisäksi kirkkojen korjauksia ja uudistuksia.

Arkkitehtien osuus lisääntyy

1700-luvun jälkipuolelta alkaen piti kaikkien julkisten rakennusten piirustukset hyväksyttää Tukholmassa Kuninkaallisessa intendentinkonttorissa. Asia oli säädetty vuoden 1776 rakennusasetuksessa, jossa edellytettiin myös, että julkisten rakennusten piti olla kivitaloja. Puurakennuksen sai tehdä poikkeusluvalla, mutta Suomen puolella puukirkko oli ylivoimaisesti yleisempi kuin kivinen. Intendentinkonttori ohjasi rakennusten tyyliä uusklassistiseksi.
Seurakunta aloitti rakennustyön valmistelun jo ennen luvan saamista. Työmaalle tuotiin rakennustarpeita, joita pitäjän asukkaiden oli työvelvollisuutensa mukaan tuotava paikalle. Rahaakin kerättiin joihinkin rakennustarpeisiin sekä kirkonrakentajan ja hänen apumiestensä palkkoihin. Kun piirustusten hyväksyminen usein viipyi useita vuosia, saatettiin rakentaminenkin aloittaa, joten lopputulos ei aina ollut arkkitehdin tarkoittama. Kirkonrakentaja saattoi myös tulkita piirustuksia varsin suurpiirteisesti.