google/wiki40b huggingface dataset:
M/S Oasis of the Seas

Teknisiä tietoja

225 000 bruttotonnin jättialus on 360 metriä pitkä, 47 metriä leveä, 64,9 metriä korkea vedenpinnasta mitattuna, ja se voi  kuljettaa 5 400 matkustajaa ja 3 000 miehistön jäsentä. Aiemmin maailman suurimpiin Freedom-luokan aluksiin verrattuna Oasis of the Seas on 21 metriä (6,2 %) pidempi ja 8,4 metriä (21,7 %) leveämpi. Syväys on hieman Freedom-aluksia suurempi, ja vetoisuus on 43 % suurempi. Laiva koottiin 181:stä 400–600 tonnin painoisesta suurlohkosta. Tällainen suurlohko voi olla esimerkiksi 22 metriä pitkä ja 32 metriä leveä.

Koeajo

Oasis of the Seas lähti Turun telakalta 9. kesäkuuta 2009 koeajolle Gotlantiin. Toiselle koeajolle se lähti 28. syyskuuta 2009.

Muuta

Alus on korkeampi kuin Ison-Beltin sillan alituskorkeus. Aiemmat Freedom-alukset mahtuivat juuri ja juuri sillan ali laskuveden aikaan täydellä vauhdilla, jolloin aluksen perä painuu hieman syvemmälle. Oasis-luokan aluksille se ei enää riitä, ja siksi aluksen savupiiput voidaan tilapäisesti laskea alemmas.
Aluksen erityispiirteitä ovat esimerkiksi keskelle, yläosaan rakennettu jalkapallokentän pituinen puisto Central Park (suom. Keskuspuisto). Sen molemmilla puolilla on kaksi erillistä hotellia. Puistossa on aitoja, puita, nurmikkoa ja istutuksia. Reunoille on sijoitettu kahviloita ja kauppoja. Aluksessa on myös kolmen kannen väliä hissin lailla liikkuva baariravintola. Lisäksi aluksessa on vesiteatteri, päiväkoti, terveyshoitolat aikuisille ja nuorille, muutama teatterilava, iso uima-allasalue, tenniskenttä, minigolf-alue, koripallokenttä, kalliokiipeilyseinä, noin 2 700 matkustajahyttiä, useita ravintoloita, oleskelutiloja, kauppoja aikuisille ja nuorille sekä lasten oma alue.
Projektin merkitys telakalle ja kumppaneille oli 12 000 henkilötyövuotta. STX Europe on toimittanut kyseiselle varustamolle yksitoista alusta. 
Oasis of the Seas matkustajaristeilijäaluksen runkorakenteen lujuus- ja värähtelyteknisestä suunnittelusta myönnettiin suomalainen insinöörityöpalkinto 2010.
Heikki Liipola

Elis Heikki Liipola (aik. Hedberg, 6. helmikuuta 1865 Koski Tl – 1. huhtikuuta 1936 Turku) oli suomalainen kamreeri ja Turun Sanomien ensimmäinen päätoimittaja.
Liipolan vanhemmat olivat talollinen Henrik Gabriel Ali-Liipola ja Vilhelmiina Tilkanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Turun lyseosta ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Liipola oli Turussa kirjanpitotoimiston johtajana ja kirjanpidon opettajana. Hän oli Turun Sanomien vastaavana päätoimittajana 1905–1909.
Sabiaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat pääasiassa ainavihantia, joskus kausivihantia puita tai liaaneja, joissa on eräitä triterpenoideja, tanniineja ja alkaloideja, ja joiden silmut ovat suomullisia tai suomuttomia. Lehde sijaitsevat kierteisesti tai kahdessa rivissä ja ovat yksinkertaisia tai pääteparisia; laitahampaat ovat piikkimäisiä tai puuttuvat. Kukat ovat pieniä, säteittäisiä tai vinosti vastakohtaisia, 3-5-lukuisia. Verho-, terä- ja hedelehdet sijaitsevat kaikki kohdakkain. Hetiö on tyvestään kiinnittynyt teriöön tai heteistä on kaksi toimivaa ja kaksi tai kolme toimimatonta tai heteitä on viisi. Mesiäinen on ohut ja vaihtelevassa määrässä liuskainen kehrä. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kahdesta tai kolmesta emilehdestä. Vartaloita on monta, luotti pieni. Kussakin emilehdessä on yksi tai kaksi luokkimaista siemenaihetta. Hedelmä on enemmän tai vähemmän luumarjamainen tai vaihtelevassa määrässä kuiva ja avautuva.

Levinneisyys

Sabiaceae kasvaa Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa ja trooppisessa Amerikassa.

Luokittelu

Heimossa on ainoastaan kolme sukua ja 100 lajia. Meliosma-suvussa on lajeista 70. Muut suvut ovat Sabia ja Ophiocaryon.
Pyhän Annan kruunu

Pyhän Annan kruunu (ven. Анненские укрепления, Annenskije ukreplenija) on venäläisten 1700-luvulla rakentama linnoitus Viipurin Linnasaaren edustalla.

Rakentaminen

Linnoitus rakennettiin turvaksi ruotsalaisia vastaan sen jälkeen, kun venäläiset Pietari Suuren johdolla olivat vallanneet kaupungin Ruotsilta suuressa Pohjan sodassa. Kaupunki oli tällöin jo suojattu itäpuolelta vahvasti ja ympäröity kaupunginmuurilla, mutta nyt piti vahvistaa lännenpuoleista edustaa, jonka puolustuksesta vastasi vain vanha Viipurin linna. Rakennustyöt aloitettiin 1720-luvulla ja ensimmäinen vaihe saatiin päätökseen vuonna 1740.
Linnoitus on rakennettu bastionijärjestelmän mukaisesti ja varustettu neljällä bastionilla, jotka muodostavat länteen päin avautuvan kruunun, josta linnoituksen nimi juontuu. Nimi annettiin Venäjää silloin hallinneen keisarinna Annan mukaan. Bastionien lisäksi linnoitukseen rakennettiin maavalleja, kolme ravelliinia ja pohjoispuolelle kuiva vallihauta.

Muuttuminen tarpeettomaksi

Linnoitusta vahvistettiin ja korjailtiin useita kertoja, mutta Suomen sodan jälkeen sen strateginen merkitys käytännössä katosi rajan siirtyessä kauas luoteeseen. Tätä ennen linnoitus oli palvellut suurimman osan ajastaan lähinnä rajan etuvarustusten varikkona. Viimeinenkin sotilaallinen merkitys siltä meni, kun linnoituksen halki rakennettiin tie vuosina 1864-1865.
Huolimatta alkuperäisestä strategisesta merkityksestään Viipurin ja myös Pietarin suojana linnoitus ei missään vaiheessa osallistunut varsinaisiin sotatoimiin. Linnoitus on pääosiltaan säilynyt nykypäivään asti.

Ensimmäinen maailmansota

Linnoitusta muokattiin viimeisen kerran sotilaskäyttöön ensimmäisen maailmansodan aikana. Siitä tuli silloin osa Viipurin maalinnoitusta. Silloin valleihin valettiin betoniset ampuma sektorit ja korokkeet, sekä rakennettiin vallien sisäpuolelle betonista majoitustilat sotilaille.
Ismo Haavisto

Ismo Haavisto (s. 21. toukokuuta 1973) on suomalainen bluesmuusikko, joka tunnetaan laulajana, kitaristina, harpistina, säveltäjänä ja sanoittajana.
Ismo Haavisto vaikuttaa useissa eri yhtyeissä. Haaviston oma yhtye on Ismo Haavisto Band. Hän on tehnyt yhteistyötä kotimaisista artisteista mm. Marko Haaviston, Baby Boy Varhaman, Pepe Ahlqvistin, Laura Voutilaisen, Francinen ja Honky Tonk Men -yhtyeen kanssa, ja ulkomaisista artisteista mm. Andres Rootsin, Kim Wilsonin, Otis Grandin ja Lurrie Bellin kanssa. Haavisto tekee myös soolokeikkoja.
Haavisto näyttelee katusoittajaa yhdessä kohtauksessa Aki Kaurismäen elokuvassa Toivon tuolla puolen. Hän esittää elokuvassa oman sävellyksensä ”Midnight Man”.
Marko Haaviston kanssa Ismo tekee lastenkonsertteja Bluesmies Jönsson-duona.

Ismo Haavisto Band

Ohjelmisto koostuu pääasiassa Haaviston omista kappaleista, mutta mukana on myös bluescovereita. Yhtyeen esikuvia ovat mm. The Fabulous Thunderbirds, Albert Collins, Robert Cray ja Lazy Lester.
Ismo Haavisto Band on julkaissut kolme albumia, joiden sisältämät kappaleet ovat Ismo Haaviston sävellyksiä ja sanoituksia. Yhtye on perustettu vuonna 2000, mutta kokoonpano on osittain vaihtunut vuosien varrella. Yhtyeestä pois jääneet muusikot Pekka Haukijärvi (kitara), Kari Mouhu (koskettimet) ja Sampo Mäkelä (rummut) vaikuttivat levyllä Too Wild For Me (2003). Kyseisellä levyllä toimi vierailevana muusikkona Masa Orpana (saksofoni), jonka kanssa Haavisto on tehnyt yhteistyötä Honky Tonk Men -yhtyeessä.
Luigi Musina

Ura

Luigi Musina saavutti amatöörinä Euroopan mestaruuden vuosina 1937 ja 1939. Molemmilla kerroilla loppuotteluvastustaja oli Puolan Franciszek Szymura.
Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Musina kävi huhtikuussa 1940. Hän saavutti huhtikuussa 1942 Euroopan mestaruuden voitettuaan Saksan Richard Vogtin. Musina piti EM-arvoaan vuoteen 1947. Musina nyrkkeili uransa loppuvaiheessa entistä raskan sarjan italialaismestaria Primo Carneraa vastaan. Carnera oli sodan jälkeen voittanut kaksi ottelua, mutta kaksi häviötä Musinaa vastaan päättivät Carneran uran keväällä 1946. Viimeisen ammattilaisottelunsa Musina nyrkkeili kesällä 1947. Viimeisiä vastustajia oli Ruotsin Olle Tandberg, jota vastaan Musina otteli kaikkiaan kolme kertaa ammattilaisurallaan.
Kaikkiaan Musinan ammattilaisuralla kertyi 52 ottelua, joista 38 voittoa ja yhdeksän tappiota sekä viisi ratkaisematonta.
Elvis Breznev

Elvis Breznev oli suomalainen hard rock -yhtye, joka julkaisi 2 pitkäsoittoa, MauMau musicille ja Polarvoxille
Yhtyeen levyt miksasi Mikko Karmila. Yhtyeen hajottua Esko Takamäki ja Juhani Nisula (Time Traveller) perustivat Black Passat Blues (Black Passat) yhtyeen, Jukka Tanttari yhdessä Timo Löyvän (Kolmas Nainen) kanssa Movetron-yhtyeen ja Jukka Kuhalampi ja Vesa Tanttari liittyivät Airdance-yhtyeeseen.
Richardus Rufus Cornwallilainen

Richardus Rufus Cornwallilainen (k. n. 1260) oli englantilainen fransiskaaniteologi ja skolastinen filosofi, joka opiskeli Pariisin ja Oxfordin yliopistoissa.

Elämä

Rufus oli yksi ensimmäisiä läntisiä keskiaikaisia filosofeja, joka kirjoitti Aristoteleesta. Hänen kommentaarinsa ovat varhaisimpia säilyneitä. Hän kirjoitti myös vaikutusvaltaisia kommentaareja Petrus Lombarduksen teokseen Sentenssit.
Rufus sai vaikutteita Robert Grossetesteltä, Aleksanteri Halesilaiselta, Richardus Fishacrelta ja Johannes Filoponokselta, ja vaikutti itse puolestaan Bonaventuraan ja Franciscus Meyronnesiin. Roger Bacon oli hänen palava kriitikkonsa.

Richardus Sophista?

Tutkijat ovat spekuloineet sillä, oliko Rufus teoksen Abstractiones kirjoittaja. Tämä teos oli 1200-luvulla kirjoitettu logiikan käsikirja, joka koostui kokoelmasta sofismeja ja loogisia ongelmia. Teoksen käsikirjoituksen kirjoittanut kirjuri nimesi sen kirjoittajaksi ”Richardus Sophista” (”Ricarde Sophista”), missä sophista tarkoittaa loogikkoa. Kirjoittajaa kutsuttiin usein nimellä ”Magister Abstractionum”.
Oikeuslääketiede

Oikeuslääketiede on lääketieteen ala, jossa tehdään tutkimuksia rikoksen tutkinnan tai muun oikeudellisen päätöksenteon avuksi. Niillä pyritään selvittämään rikokseen liittyviä tapahtumia ja niihin sekaantuneita henkilöitä.
Oikeuslääketiede jakautuu oikeuskemiaan, oikeusantropologiaan ja seretologiaan eli isyyden selvittämiseen ja oikeuspsykiatriaan.
Oikeuslääketieteen laboratoriossa tehdään monia kokeita rikosten selvittämiseksi. Uhrien lääketieteellinen tunnistaminen ja kuolinajan määrittäminen on keskeistä alan työssä. Uusimpia menetelmiä on DNA-kartoitus. Sen avulla voidaan tunnistaa henkilö pienen veritahran tai hiusten juureen tarttuneiden ihosolujen perusteella. Menetelmän olennaisin osa on elektroforeesi, joka muistuttaa kromatografiaa, mutta jossa käytetään sähkövirtaa. Näytteestä eristetty perintöaines analysoidaan elektroforeesin avulla. Se todistaa henkilöllisyyden samalla tavalla kuin sormenjäljet. Alaan kuuluvat myös hoitovahinkojen selvittäminen ja liikennelääketieteen eri tehtävät.

Historiaa

Saksan rikoslaki vuodelta 1532 sisälsi säädöksen, että rikoksen selvittämisessä on käytettävä asiantuntija-apua, jos kyse on murhasta, lapsenmurhasta, abortista tai salatusta raskaudesta. Tämä johti vähitellen siihen, että tuomioistuimet käyttivät asiantuntijoina alaa tuntevia lääkäreitä. Omaksi erikoisalakseen oikeuslääketiede kohosi kuitenkin vasta 1950-luvulla. Suomeen perustettiin 1973 ensimmäiset oikeuslääkärin virat (lääninhallituksiin lääninoikeuslääkärit).
Elis Sella

Elis Elieser Sella (vuoteen 1959 Elis Salutskij, 25. syyskuuta 1930 Viipuri – 8. joulukuuta 1992) oli suomenjuutalainen näyttelijä ja laulaja.
Sella oli koulutukseltaan ekonomi. Käytyään Turun kauppakorkeakoulun hän opiskeli 1959–1960 Pariisin Théâtre de L’Entrepôt’ssa. Uransa alussa hän työskenteli Operettiteatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Samppalinnan kesäteatterissa.
Hän lainasi äänensä Pekka-kanille elokuvaan Liisa ihmemaassa (1951). Lisäksi hän toimi kertojana Disneyn satukaseteissa Tiku ja Taku - Pelastajat: Kadonneen linnunmunan arvoitus, Tiku ja Taku - Pelastajat: Museovarkaiden jäljillä ja Tiku ja Taku - Pelastajat: Lentävän maton arvoitus.
Elis Sella oli näyttelijä Seela Sellan aviomies.
Kaknäsin torni

Kaknäsin torni (ruots. Kaknästornet) on televisiotorni Tukholman keskustan itäpuolella Ladugårdsgärdetin kaupunginosassa Östermalmin kaupunginosa-alueella. Tornin korkeus on 155 metriä, antenni mukaan lukien 170 metriä. Se oli Pohjoismaiden korkein näkötorni sulkemiseen vuonna 2018 saakka.
Tornin suunnittelivat arkkitehdit Hans Borgström ja Bengt Lindroos, ja se rakennettiin vuosina 1963–1967. Betoniseinäisen tornin pohjakaava on neliönmuotoinen, ja se on sijoitettu vinottain neliönmuotoiselle jalustalleen. Tornin yläosan antennitasanteet, näköalakerros ja ravintolakerros on taas sijoitettu jalustan suuntaisesti eli diagonaalisesti muuhun torniin nähden. Yläkerrosten ikkunalasit on tummennettu kullanvärisellä kalvolla, joka saa ne näyttämään ulkoa päin valoaheijastavan metallin kaltaisilta. Nimensä torni sai alueella sijainneen keskiaikaisen kylän Kaknäsin mukaan.
Torni on suljettu yleisöltä vuodesta 2018 lähtien, perustellen sillä että turvallisuuskorjaukset olisivat tulleet liian kalliiksi. Myöhemmin paljastui, että todellinen syy on vieraan vallan uhka. Ruotsin television mukaan Ruotsin turvallisuuspoliisi on vuonna 2017 raportissaan todennut vieraan vallan tiedusteluyritysten lisääntyneen ja torni suljetaan raportin tietojen vuoksi.
Sormiharjoitus

Sormiharjoitus on soittimen soittoteknisessä harjoittelussa käytettävä asteikko-, sävelkuvio- tai muu harjoitus. Joskus sormiharjoitus voi olla vain toistettava tai transponoitava kuviomalli. Monipuolisimmat sormiharjoitukset voidaan katsoa etydeiksi. Yleensä sormiharjoituksella ei kuitenkaan ole sävellykselle tunnusomaista muotoa tai arvoa.
Hyväntekeväisyydestä

Historia

Seneca kirjoitti teoksen joskus vuosien 56–64 välillä. Se on osa hänen dialogeiksi kutsuttuja moraalisia tutkielmiaan. Teoksen aihe, erilaisten lahjoitusten ja palvelusten (beneficia) vaihtaminen, oli oleellinen osa kreikkalais-roomalaisen yhteiskunnan toimintaa. Nykyisin tätä kutsutaan lahjataloudeksi. Senecan voi nähdä esittävän teoksessa filosofisen oikeutuksen käytännölle, joka muuten voidaan nähdä itsekkäänä.
Seneca piti aihetta selvästikin merkittävänä, koska hän sanoi eräässä kirjeessään Luciliukselle filosofian opettavan meille ennen kaikkea, kuinka aiheen suhteen tulee toimia. Samasta aiheesta kirjoittivat tutkielmia myös useat muut filosofit, kuten Theofrastos, Epikuros, Khrysippos ja Cicero. Senecan tutkielma on kuitenkin ainoa kokonaisena säilynyt aihetta käsittelevä antiikin aikainen teos. Se on myös Senecan pisin yhteen aiheeseen keskittynyt tutkielma. Seneca yhdisteli teoksessaan erilaisia ajatuksia, koska hänen oma roomalainen kulttuuripiirinsä oli erilainen kuin se kreikkalainen kulttuuri, jossa hänen edustamansa stoalaisuus kehittyi. Samalla teos on roomalaisen yhteiskunnan käytäntöjen lähde.

Sisältö

Hyväntekeväisyydestä käsittää seitsemän kirjaa. Senecan lähestymistapa teoksen aiheeseen oli stoalainen; hän pyrki kehottamaan ihmisiä toimimaan sen mukaan, mikä on inhimillisen luonnon mukaista. Dialogi on suunnattu lukijoiden sielun parantamiseksi. Seneca itse jakoi teoksen kahteen osaan: kirjat I-IV käsittelevät itse lahjoitusten ja palvelusten vaihtoa, kun taas kirjat V-VII muodostavat eräänlaisen täydentävän lisäosan.
Seneca käsittelee muun muassa sielun luontoa suhteessa kiitollisuuteen lahjoitusta vastaanotettaessa. Hän kannattaa anteliaisuutta ja antamista antamisen itsensä vuoksi. Senecan mukaan anteliaisuus on sopiva tapa suhtautua ympäristöön, kun otetaan huomioon yhteiskunnan realiteetit ja luonne. Hän halusi kenties myös opastaa viisaita elämään yhteisössä, jossa rikkaiden on sekä huolehdittava omaisuudestaan, mikä vaatii tiettyjä sosiaalisia suhteita, että toisaalta pidettävä myös köyhät tyytyväisinä ja koko yhteiskunta yhtenäisenä. Seneca tuo esille, että juuri lahjoitusten ja palvelusten vaihtaminen on yhteiskuntaa koossa pitävä voima.
Teoksen alkupuolella Seneca antaa aiheesta jyrkkiä ohjeita, mutta siirtyy myöhemmissä kirjoissa käsittelemään erilaisia myönteisiä ja kielteisiä esimerkkitapauksia. Seneca hyödyntää dialogissa kuvitteellista keskustelukumppania ja vastaväittäjää (adversarius), retorista keinoa, jonka kautta hän pääsee esittämään omia mielipiteitään. Hän käyttää samaa menetelmää useissa muissakin teoksissaan. Menetelmä on kehittynyt hellenistisestä diatribē-menetelmästä.
Verbier

Verbier on matkailu- ja talviurheilualue Lounais-Sveitsissä, Valais'n kantonissa, lähellä Martignyn kaupunkia. Verbier kuuluu Bagnesin kuntaan ja on sen suurin taajama. Verbierissä on noin 3 000 asukasta.

Maantiede

Verbier sijaitsee Drance-joen laakson itärinteellä, noin 1 500 metrin korkeudessa. Verbierin ympärillä kohoavat Valais'n Alpit, korkeimmillaan lähes neljän kilometrin korkeuteen. Lähimmät huiput ovat Mont Gelé ja Mont Fort.

Talous

Verbier on Sveitsin tärkeimpiä matkailualueita. Verbier on sekä kesä- että talvimatkailualuetta retkeilyreitteineen, laskettelurinteineen ja kylpylöineen. Alueen vanhan elinkeinon, maatalouden, merkitys on vähentynyt lähes olemattomiin.

Liikenneyhteydet

Verbieriin pääsee pohjoisesta, Martignyn kautta maanteitse tai rautateitse tai Italiasta, Sankt Bernhardin tunnelin kautta, tulemalla ensin Le Châbleen, Bagnesin kunnan keskustaajamaan, josta on serpentiinitie ja köysirata ylös kylään.
Onni Kaukoranta

Onni Ilmari Kaukoranta (26. lokakuuta 1892 Liminka – 1. huhtikuuta 1954) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Gabriel Kaukoranta ja Anna Sofia Hirvonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 filosofian maisteri Sylvia Anna Maria Taxellin kanssa.

Opinnot

Kaukoranta kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915 ja suoritti juridis-filosofisen tutkinnon vuonna 1913. Sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson hän kävi vuonna 1929 ja 2. jakson vuonna 1931.

Jääkärikausi

Kaukoranta liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.

Suomen sisällissota

Kaukoranta saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä Vuohiniemellä, missä hän haavoittui pahasti 1. huhtikuuta 1918 ja kuljetettiin hoitoon sotilassairaalaan.

Sisällissodan jälkeinen aika

Kaukoranta kotiutui sisällissodan jälkeen sotilassairaalasta vuoden 1918 lopulla ja hänelle järjestettiin armeijasta kansliatehtäviä 16. joulukuuta 1918 - 15. helmikuuta 1919 väliseksi ajaksi Jääkäritoimistosta. Hänet merkittiin armeijan rulliin 18. helmikuuta 1919 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti n:o l:een, josta hänet kumminkin siirrettiin 1. lokakuuta 1919 alkaen Kadettikouluun, missä toimi aluksi koulutusupseerina ja 4. syyskuuta 1919 alkaen talouspäällikkönä. Kadettikoulusta hänet siirrettiin 15. kesäkuuta 1928 alkaen talouspäälliköksi Meripuolustuksen esikuntaan ja 13. toukokuuta 1929 Rannikkolaivastoon.
Hälleforsinkoira

Ulkonäkö

Hälleforsinkoira on selvästi metsästyskoiratyyppinen pystykorva, jonka koko vaihtelee keskikokoisesta suureen. Se on suorakaiteen muotoinen eli rungon pituus on jonkin verran säkäkorkeutta suurempi. Se on voimakas ja ryhdikäs. Selkä on suora ja voimakaslihaksinen. Sen pää on pitkänomainen ja kiilanmuotoinen.
Hälleforsinkoiran peitinkarva on karkeaa aluskarvaa pitempää. Aluskarva on pehmeää, tiivistä ja runsasta kellanvalkeaa. Turkki on kellanpunainen, kuono tumma.

Luonne ja käyttäytyminen

Hälleforsinkoira on luonteeltaan itsevarma, sosiaalinen ja ihmisystävällinen. Se kaipaa runsaasti liikuntaa, eikä siten sovellu omistajalle, jolla ei ole aikaa koiralle myös metsästyskauden ulkopuolella. Se ei sovellu usean henkilön hallittavaksi.

Alkuperä

Rotu on saanut alkunsa Hälsinglandissa Keski-Ruotsissa 1930-luvulla. Siellä erityyppisiin hirvikoiriin sekoittui venäläisiä otsjakkilaikoja (länsisiperianlaika), mistä muodostui myöhemmin nykyisen hälleforsinkoiran kantapopulaatio. Todennäköisesti rotuun on sekoittunut myös jämtlanninpystykorvaa, suomenpystykorvaa ja norjanharmaahirvikoiraa.
Seppo Heinola

Teatteri

Kiinnityksiä Vaasan, Joensuun, Rauman, Porin ja Rovaniemen kaupunginteattereihin.
John Rhys-Davies

Lapsuus ja opiskelu

John Rhys-Davies vietti lapsuutensa Englannissa, Afrikassa, mistä myöhemmin palasi opiskelemaan Englantiin, ja Walesiin. Hän oli nuorena kiinnostunut kirjallisuudesta ja päätti ryhtyä näyttelijäksi. Hän opiskeli Itä-Anglian yliopistossa jossa oli mukana näytelmäkerhossa.

Näyttelijän ura

1970-luvulla hänellä oli satunnaisia rooleja tv-sarjoissa ja hänen ensimmäinen merkittävämpi roolinsa oli Macro BBC:n tuottamassa tv-sarjassa Minä, Claudius joka pohajautui Robert Gravesin romaaniin. 1980-luvulla hän oli mukana amerikkalaisessa minisarjassa Shogun joka perustui James Clavellin saman nimiseen romaaniin. Sarjassa näytteli myös Richard Chamberlain. Vuonna 1981 hän oli mukana Indiana Jones -elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät, johon tehtiin vuonna 1989 jatko-osa Indiana Jones ja viimeinen ristiretki. Vuonna 1985 hän oli Kuningas Salomonin kaivokset -elokuvassa, joka oli parodia Indiana Jones -elokuvista.
Pedro de Escobar

Pedro de Escobar (n. 1465 – 1535 tai myöhemmin) oli portugalilainen, mutta enimmäkseen Espanjassa toiminut renessanssisäveltäjä.

Elämä

Pedro de Escobar syntyi Portossa ja toimi vuodesta 1489 lähtien Kastilian Isabellan palveluksessa. De Escobar toimi hänen kappelissaan laulajana kymmenen vuotta, jonka jälkeen hän palasi Portugaliin. Vuonna 1507 de Escobar siirtyi kuitenkin Sevillaan. Viimeinen maininta de Escobarista on eräässä dokumentissa vuodelta 1535.
Vuoden peli

Vuoden peli on Suomen leluyhdistyksen vuosittain jakama palkinto lautapeleille. Kilpailuun osallistuvat pelien valmistajat tai maahantuojat. Osallistujat valitsevat tuotteistaan yhden, joka kilpailee tittelistä. Kilpailukategorioita on vuodesta 2015 alkaen neljä (strategia-, lasten-, perhe- ja partypeli). Kuusihenkinen tuomaristo valitsee ensin kaikista osallistujista finalistit ja finalisteista voittajan. Tuomaristo koostuu viidestä toimittajasta ja yhdestä kaupan edustajasta, paitsi lasten peleissä, joissa tuomaristo koostuu päiväkotien työntekijöistä. Tunnustus näkyy voittajapelin pakkauksessa vuoden peli -tunnuksella. Samankaltaisia palkintoja jaetaan muun muassa Ruotsissa (Årets spel), Tanskassa (Årets spil), Saksassa (Spiel des Jahres) ja Yhdysvalloissa (Origins Award).

Voittajat

Palkintoja on jaettu vuodesta 1994 asti perhe- ja lastenpeleille. Aikuistenpelien palkintoja on jaettu vuodesta 1999 ja partypelien vuodesta 2015. Vuonna 2015 lisäksi Vuoden aikuistenpeli nimitys muutettiin Vuoden strategiapeliksi. Aikuistenpelien kategoriaan ei saatu tarpeeksi osallistujia kilpailun läpikäymistä varten vuosina 2000 ja 2004.
Karmiininpunaisen kuninkaan hovi

Karmiininpunaisen kuninkaan hovi oli vuosina 2010-2011 lähetetty ohjelma YLE Radio 1:ssä. Ohjelma kertoi progressiivisen rockin historiasta, tärkeimmistä artisteista ja albumeista, mutta mukana oli säännöllisesti myös harvinaisempaa ohjelmistoa. Ohjelma lähetettiin lauantaisin kello 22:20–23:05 ja sen juontajana toimi säveltäjä Osmo Tapio Räihälä. Ohjelman nimi tuli King Crimson -yhtyeen progressiivisen rockin klassikkokappaleesta "The Court of the Crimson King" (1969), joka myös soi ohjelman tunnusmusiikkina.
Sääksisäätiö

Sääksisäätiö on uhanalaisen sääksen suojelu- ja tutkimustyön tukiyhteisö.
Sääksisäätiön peruspääoma on peräisin Sääksi-kirjan myyntituloista (Saurola, Pertti ja Koivu, Juhani 1987: Sääksi. Kanta-Hämeen Lintumiehet ry. ISBN 951-99904-2-9). Säätiön toiminta alkoi vuonna 1990. Säätiön perustajana oli Kanta-Hämeen lintutieteellinen yhdistys ry. Säätiön kotipaikka on Hämeenlinna.
Säätiö jakaa vuosittain apurahoja sääksen tutkimiseen ja suojeluun. Säätiön asiamiehenä toimii Juhani Koivu.
Säätiö ylläpitää Kangasalan Pohtiolammella toimivaa Pohtiolammen Sääksikeskusta.