T-669

Historia

Veturi on saanut alkunsa vuonna 1963 Tšekkoslovakian ja Neuvostoliiton sekä muiden maiden kuten Albanian kanssa tekemästä vientisopimuksesta. On todennäköistä, että tilaaja on ylläpidon ja varaosien saatavuuden vuoksi vaatinut veturissa käytettävän mahdollisimman paljon T458.1-veturin osia. Kolmen prototyyppiveturin valmistuttua vuoden 1963 lopulla niillä ajettiin perusteellisia koeajoja ČSD:n rataverkolla. Erinomaiset tulokset saivat ČSD:n tilaamaan veturista omiin tarpeisiinsa sovitetun version.
SMZ valmisti Dubnicassa sittemmin vuosien 1967 ja 1969 välillä 107 veturia lisää ČSD:lle sekä eräille teollisuusrautateille. Vuonna 1968 Dubnica muokkasi telien ja veturin alustan välistä kiinnitystä, luoden alasarjan T669.1. ČKD-Praha valmisti vuosina 1977 ja 1979 vielä kaksi tämän sarjan veturia.
Korkeine konesuojineen, kauas veturin keskikohdasta vietyine keskiohjaamoineen sekä veturia kiertävine käyntisiltoineen T-669-veturisarja vastasi aikansa amerikkalaisia valmistusperiaatteita. Tämä oli osa neuvostoliittolaisen tilaajan vaatimuksia, joiden mukaan veturien oli perustuttava vuonna 1944 Lend-Lease-ohjelman myötä USA:sta Neuvostoliittoon tuotujen vetureiden ratkaisuihin.
T-669-sarjaa käytettiin raskaaseen vaihtotyöhön sekä lyhyen matkan tavarajunakuljetuksiin. Tietokoneistetun veturinumerointijärjestelmän myötä veturisarja sai uuden sarjamerkinnän, 770, jossa oli vain kolme sarjamerkintää ilmaisevaa numeroa. Veturit poistettiin ČD:n käytöstä vähitellen vuoteen 2005 mennessä, ennen kaikkea siksi, että vähenevään käyttötarve saatiin katettua myös pienemmillä 742-sarjan vetureilla. Myös ŽSR:llä vetureita oltiin poistamassa vuonna 2009. Veturin leveäraideversioita, sarjamerkinnöiltään 770.8 ja 771.8, käytetään kuitenkin yhä Slovakian itäosissa.
Osa vetureista on sittemmin päätynyt yksityisille rautatieoperaattoreille sekä radanpitoyhtiöille. Osa teollisuuslaitoksille ja nykyisille yksityisille rautatieoperaattoreille päätyneistä vetureista sekä seitsemän slovakialaista 771-sarjan veturia, on modernisoitu. Niissä on uudet moottorit sekä joissain tapauksissa myös uudet konesuojat ja ohjaamot. Nämä veturit ovat sarjamerkinnöiltään 772, 773 ja 774. Entisessä Neuvostoliitossa on yhä käytössä ČME3-sarjan (ЧМЭ3) vetureita. Samoin Albaniassa T-669 on yhä Hekurudha Shqiptaren käytetyin - ja nykyisellään ainoa käytössä oleva - veturityyppi. Yksi prototyypeistä on nykyään Lužná u Rakovníkan rautatiemuseossa.

Laitteisto

Pääkonesuojan alla on veturin voimanlähde – K 6 S-310 TRI -dieselmoottori sekä TD 802 -generaattori – sekä muuta laitteistoa, joka saa voimansa päämoottorilta hydraulisen voimansiirron avulla. Myös jäähdyttimet ja tuulettimet sijaitsevat konesuojan alla. TE 006 -ajomoottorit on kiinnitetty pyöräkertoihin. Apukonesuojan alla ovat akut sekä hiekoituslaitteisto.

Muunnelmia

SMZ Dubnica suunnitteli veturin pohjalta konesuojien kiinnitystä kehitettyään veturimallit T669.1 (771) sekä T 669.5 (770.8), joista jälkimmäinen on leveäraideveturi.
Suomessa on käytössä CZ Lokon valmistamia Dr18-vetureita, jotka on valmistettu Puolasta käytettyinä hankittujen T669-vetureiden (puolalainen sarjamerkintä S200) pohjalta.

Käyttäjät

Tätä veturisarjaa, jota on valmistettu eri muunnoksina Tšekkoslovakian, Neuvostoliiton, Puolan, Albanian, Intian, Irakin ja Syyrian rautateille, on olemassa yhteensä yli 8000 yksikköä, mikä tekee siitä suurimman koskaan valmistetun veturisarjan.