google/wiki40b huggingface dataset:
Väinö I. Haapalainen

Väinö Ilmari Haapalainen (15. lokakuuta 1916 Viipuri – 20. helmikuuta 1977 Pori) oli suomalainen säveltäjä ja kanttori-urkuri. Hänen isänsä oli tunnettu Viipurissa vaikuttanut säveltäjä Väinö Haapalainen.
Haapalainen aloitti opinnot Viipurin musiikkiopistossa jo kuusivuotiaana ja jatkoi niitä myöhemmin Helsingin konservatoriossa. Valmistuttuaan hän toimi aluksi Viipurissa kanttori-urkurina, mutta muutti talvisodan vuoksi Poriin 1940. Haapalainen toimi kaupungissa muusikkona ja musiikinopettajana, kunnes hänet vuonna 1956 nimitettiin Reposaaren seurakunnan kanttoriksi.
Säveltäjänä Haapalaisen tuotanto käsittää muun muassa kolme sinfoniaa sekä kaksi viulukonserttoa ja sellosonaattia. Lisäksi hän sävelsi erilaisia orkesterisarjoja, kantaatteja sekä kuoroteoksia. Haapalaisen merkittävimpänä hengellisenä sävellyksenä pidetään hänen vuonna 1963 Keski-Porin kirkon 100-vuotisjuhliin säveltämäänsä kantaattia Temppelin kellot. Haapalaisen tiedetään säveltäneen musiikkia myös ainakin kahteen Kaarina Alavan näytelmään.
Hänen ainoat äänilevylle päässeet sävellyksensä ovat ilmeisesti Helsingin Varuskuntasoittokunnan ja Sotilaskuoron esittämä Sotapoikia Suomen on (san. Kalle Väänänen) vuodelta 1953 sekä Porin Mies-Laulun 1985 levyttämä Hyökyaalto, joka on sävelletty V. A. Koskenniemen runoon. Myös muun muassa Pori Sinfoniettan albumilla Valse Lente - Suomalaisia valsseja vuonna 1994 julkaistu Vanha suomalainen valssi on joissakin lähteissä merkitty Väinö Ilmari Haapalaisen säveltämäksi, mutta se on alun perin hänen isänsä kappale vuodelta 1929. Lisäksi Radion viihdeorkesteri on nauhoittanut Haapalaisen Balettikuvia-orkesterisarjan vuonna 1974.
ASVEL Lyon-Villeurbanne

Historia

Seura perustettiin vuonna 1948. Heti seuraavan vuonna joukkue voitti ensimmäisen Ranskan mestaruuden. Vuodesta 1949 alkoi ajanjakso vuoteen 1981 saakka, jolloin ASVEL voitti 15 Ranskan mestaruutta. Joukkueen paras sijoitus Euroliigassa oli vuonna 1997 saavutettu semifinaalipaikka. Voittojen teille Asvel palasi vuonna 2002, kun se kaatoi Ranskan liigan finaalissa arkkivihollisensa Pau Orthezin. Debyyttinsä ULEB Cupissa joukkue teki kaudella 2005–2006, jolloin se pääsi puolivälieriin saakka.
Charterhouse School

Charterhouse School on englantilainen erityisesti pojille tarkoitettu yksityinen sisäoppilaitos. Se on yksi alkuperäisestä yhdeksästä yksityiskoulusta, jotka määriteltiin vuoden 1868 yksityiskouluasetuksessa. Koulun perusti Thomas Sutton 1611 entisen Carthuisin luostarin paikalle, mutta koulu muutti Godalmingiin Surreyn kreivikuntaan 1872. Nykyisin oppilaita kutsutaan vielä carthuisilaisiksi ja vanhoja oppilaita "Old Carthusians" tai "OC". Charterhouse on yksi Britannian kalleimmista kouluista. Lukukausimaksut ovat 26 100 puntaa (noin 30 000 euroa) vuodessa.

Nykyisin

Koulussa harrastetaan nykyisin useita urheilulajeja, kuten jalkapalloa, maahockeya, krikettiä, maastojuoksua, tennistä, uintia, squashia, ammuntaa, rugbya, sulkapalloa ja kiipeilyä.
Renée Ranskalainen

Renée Ranskalainen tai italialaisittain Renata Ranskalainen (15. lokakuuta 1510 Bloisin linna, Blois – 15. kesäkuuta 1575 Montargis) oli ranskalainen prinsessa. Avioliitto pohjoisitalialaisen Ferraran herttua Ercole II d'Esten kanssa 28. kesäkuuta 1928 teki hänestä Ferraran herttuattaren. Renée Ranskalainen oli merkittävä taiteen tukija sekä uskonnollisen reformaation ja evankelistien suojelija.
Hän oli Ranskan kuningas Ludvig XII:n (1462–1515) ja Anna Bretagnelaisen (1477–1514) tytär. Hänen äitinsä menehtyi Renéen ollessa vasta nelivuotias. Isän serkku Louise Savoijilainen tuli hoitamaan Renéetä ja hänen isosiskoaan Claudea (1499–1524). Louisen poika Frans vihittiin melko pian nuoren Clauden kanssa. Kun Renéen isä kuoli vuonna 1515, Fransista tuli Ranskan kuningas Frans I ja Claudesta tuli kuningatar. Frans hallitsi monia vuosia kahden vahvan naisen kanssa – äitinsä Louisen ja siskonsa Margareeta Navarralaisen (1492–1549). 
Erityisesti Margareeta Navarralaisen vaikutus Renéen oli suuri, sillä tämä ohjasi Renéen opintoja ja oli tärkeä äitihahmo.
(Artikkeli on keskeneräinen)
Rainer Salzgeber

Rainer Salzgeber (syntynyt 26. huhtikuuta 1967 Schruns) on entinen itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän on toiminut Headin kilpailuosaston johtajana vuodesta 2002. Hän on naimisissa entisen alppihiihtäjän, Anita Wachterin kanssa.
Nim

Nim on yksinkertainen matemaattis-strateginen peli, jossa on tarkoituksena poistaa aina jonkin verran objekteja tietystä määrästä. Objekteilla tarkoitetaan usein tikkuja. Vuoro vaihtuu aina eteenpäin, ja se pelaaja, joka ottaa kasasta viimeisen objektin, häviää pelin. Peliä voi pelata myös niin, että se pelaaja, joka ei voi ottaa kasasta enää yhtään objektia, eli jonka kohdalla objektit ovat loppu, häviää pelin.
Peliä pelataan yleensä kahdestaan, mutta myös useamman pelaajan ottaminen mukaan on mahdollista. Pelin alussa valitaan aina tietty määrä objekteja, joista lähdetään poistamaan. Objektit voivat olla esimerkiksi kiviä tai peliä voi pelata vähennyslaskuna vähentäen aina luvusta, kunnes se laskee nollaan. Objekteja voi olla myös useammassa kasassa, jolloin vain yhdestä kasasta voi ottaa kerrallaan ja kaikkien ollessa tyhjiä peli päättyy. Tämä lisää pelin vaikeustasoa. Ennen peliä sovitaan rajat, joiden puitteissa objekteja voi poistaa. Aina on pakko poistaa vähintään yksi. Esimerkiksi yhdestä kolmeen on tavallinen raja. Nimiä on helppo pelata täydellisesti, minkä takia se ei ole enää jännittävää vanhemmille pelaajille.
Nimistä tehtiin digitaalisia versioita jo varhain, ja Suomen Akatemian Matematiikkakomitean työryhmän 1950-luvulla kehittämä pelikone, joka annettiin 60-vuotislahjaksi Rolf Nevanlinnalle, oli mahdollisesti Suomen ensimmäinen digitaalinen peli. Se tunnetaan nimellä Aapeli.

Esimerkki

Kasojen koot    Siirrot
A B C
 
3 4 5           Pelaaja A ottaa kaksi objektia kasasta A.
1 4 5           B ottaa kolme kasasta C.
1 4 2           A ottaa yhden kasasta B.
1 3 2           B ottaa yhden kasasta B.
1 2 2           A ottaa koko A-kasan, jolloin jäljelle jää kaksi kahden kasaa.
0 2 2           B ottaa yhden B-kasasta.
0 1 2           A ottaa yhden C-kasasta. 
0 1 1           B ottaa B-kasan viimeisen objektin
0 0 1           A ottaa C-kasan ja voittaa pelin.

Voittava suunnitelma

Helppo tapa voittaa peli on pyrkiä saamaan tilanne, jossa on parillinen määrä kasoja, joissa on aina kaksi kasaa samalla määrällä objekteja. Tällöin pitää aina ottaa sama määrä kuin vastustaja, jolloin kasojen tilanne pysyy samana ja voittaa vastustajan joutuessa tyhjentämään toisen kasan. Tämän jälkeen voi tyhjentää jäljellä olevan kasan ja voittaa pelin.
Olga (Kiova)

Pyhä Olga (890 – 11. heinäkuuta 969 Kiova) (ven. Ольга) oli Kiovan Venäjän ruhtinatar vuosina 945–962. Hän oli todennäköisesti kotoisin Pihkovasta ja kuului korkea-arvoiseen viikinkiperheeseen. Hän avioitui 903 Rurikin veljenpojan Igorin kanssa ja sai pojan nimeltä Svjatoslav. Hänen valtakautensa alkoi vuonna 945, kun Olgan puoliso ruhtinas Igor oli murhattu pakkoverojen keruun ja kapinoinnin tukahduttamisen yhteydessä drevljaanien asuma-alueilla.
Surman jälkeen murhauttaja drevljaanien ruhtinas Mal lähetti lähettiläitä pyytämään leskeksi jääneen Olgan kättä. Olga, joka halusi suojella oman poikansa perimystä ja oli järkyttynyt miehensä kuolemasta, murhautti lähettiläät määräämällä palvelijansa hautaamaan heidät elävältä. Tämän jälkeen Olga murhautti vallanhimoisen Malin ja tuhosi drevljaanien pääkaupungin Iskoroksen sekä teurasti tai myi väestön orjuuteen. Hallittuaan Kiovaa kymmenen vuotta menestyksekkäästi, muuttaen muun muassa alistetut ja kapinahenkiset ruhtinaat uskolliseksi aatelistoksi, Olga matkusti Konstantinopoliin 955, kääntyäkseen kristinuskoon, todennäköisesti yhdistääkseen Kiovan väestöä yhteisellä uskonnolla.
Olgan, joka kasteessa otti nimen Helena, yritykset käännyttää Kiovan valtaväestö epäonnistuivat ja kristinusko katosi lähes kokonaan Kiovasta Olgan kuollessa 969, jolloin hänen poikansa Svjatoslav nousi valtaan. Vasta pakanajumaluuksia palvoneen Svjatoslavin nuorin poika Vladimir käännytti Kiovan ortodoksiseen uskoon 989–1015. Pyrkimyksestään käännyttää Kiova kristinuskoon ovat roomalais- ja kreikkalaiskatoliset kirkot julistaneet Olgan pyhimykseksi ja lisäksi ortodoksit ovat myöntäneet hänelle arvon apostolien kaltainen.
Guido Iván Minda Chalá

Guido Iván Minda Chalá (s. 20. helmikuuta 1960) on ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ibarran hiippakuntaan 27. kesäkuuta 1998 ja nimitettiin Guayaquilin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nisa in Lycian titulaaripiispaksi 4. marraskuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Arregui Yarza, jota avustivat Giacomo Guido Ottonello ja Julio César Terán Dutari.
Lords Appellant

Lords Appellant oli 1300-luvulla Englannissa toiminut, aatelisista koostunut ryhmä, joka halusi vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja jatkaa sotaa Ranskaa vastaan. Jäseniä olivat ainakin Gloucesterin herttua Thomas Woodstock (kuningas Edvard III:n nuorin poika ja kuningas Richardin setä), Arundelin jaarli Richard FitzAlan, ja Warwickin jaarli Thomas De Beauchamp ja se sekoitti joukkoon Nottinghamin jaarlin Thomas De Mowbrayn ja hänen mukanaan Henry Bolingbrooken.

Synty

Kun Englannin kuningas Rikhard II alkoi keskittää enemmän valtaa itselleen ja suosia sisäpiiriä hallituksessa, hän sai samalla vihamiehiä syrjimistään aatelisista, joihin lukeutui monia vaikutusvaltaisia miehiä, kuten Edvard III:n poika. Heistä tuli ryhmä, joka kutsui itseään nimellä Lords Appellant. Heidän tavoitteenaan oli vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja saada sota Ranskaa vastaan jatkumaan Rikhardin pyrkiessä rauhaan. He pyrkivät tavoittelemaan omaansa eikä niinkään valtion etua.

Toiminta

Vuonna 1387 Englannin parlamentti vaati ryhmän painostuksesta kuningas Rikhardia vaihtamaan epäsuosiolliset valtuutetut. Nuori kuningas ei tähän suostunut ja syttyi aseellinen selkkaus, jonka Lords Appellantin joukot voittivat. Tämän seurauksena Rikhard teljettiin Toweriin ja hänen valtuutettunsa joko teloitettiin tai ajettiin maanpakoon.
Rikhard otti opikseen välikohtauksesta ja ryhtyi varovaisemmaksi aatelisten suhteen. Vuonna 1390 John Gaunt palasi Espanjasta takaisin Englantiin ja Lords Appellantin johtoon.

Ryhmän loppu

Rikhard päätti haluavansa lopullisesti eroon Lords Appellant -ryhmästä vuonna 1397. Hän teloitutti ja ajoi maanpakoon ryhmän jäseniä, ja vaati kaikilta ehdotonta sitoutumista hänen hallintaansa. Hän näki itsensä Jumalan valitsemana prinssinä, eikä hyväksynyt arvostelua. Rikhardilla ei edelleenkään ollut jälkeläistä ja häntä huolestutti kruunun kohtalo ja erityisesti serkkunsa, Juhana Gentin poika, Henrik (Henry) Bolingbroke, josta tuli myöhemmin Henrik IV. Henrik oli osallistunut aatelisten neuvoston, isänsä Juhanan johtaman Lords Appellantin kapinaan Rikhardia vastaan vuonna 1387. Rikhard ei kuitenkaan ollut rankaissut serkkuaan, vaan jopa ylensi tämän Derbyn kreivistä Herefordin herttuaksi.
Rikhardin ollessa sotaretkellä Irlannissa Bolingbroke saapui Yorkiin tukenaan Ranskan kuninkaan armeija. Hän vaati omaksi isältään jääneitä alueita, ja saikin pian haltuunsa miltei koko itäisen ja eteläisen Englannin. Hänen suunnitelmaansa ei kuulunut kuninkuuden anastaminen Rikhardilta, vain oman perintönsä palauttaminen ja Lords Appellantin aseman palauttaminen.
Huddinge IK

Salibandy

Huddinge IK:n naisten salibandy alkoi 1996. Huddinge IK aloitti neljännessä divisioonassa ja vuosi vuodelta nousi korkeammalle. Vuonna 2006 Huddinge voitti 2. divisioonan ja pääsi taistelemaan Elitserienin paikasta Mora IF:ää vastaan. Huddinge voitti ottelun niukasti rangaistuslaukausten jälkeen 1-0 ja varmisti paikan Elitserieniin.
Trigger Alpert

Herman ”Trigger” Alpert (3. syyskuuta 1916 Indianapolis, Indiana – 22. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti. Hän opiskeli musiikkia Indianan yliopistossa 1930-luvun lopussa. Hän teki yhteistyötä Alvino Reyn kanssa vuonna 1940, ja 1940-luvun alussa hän lisäksi kiersi ja levytti Glenn Millerin kanssa. Hän oli lyhyesti Tex Beneken yhteistyökumppanina ja teki radio-ohjelmaa Benny Goodmanin kanssa. Myöhemmin 1940-luvulla hän työskenteli Bud Freemanin, Ella Fitzgeraldin, Muggsy Spanierin, Roy Eldridgen, Louis Armstrongin, Ray McKinleyn, Bernie Leightonin, Frank Sinatran, Woody Hermanin ja Jerry Jeromen kanssa.
1950–1960-luvuilla Alpert levytti sessioita Artie Shawin, Coleman Hawkinsin, Sauter-Finegan Orchestran, Mundell Lowen, Donn Elliottin, Gene Krupan ja Buddy Richin kanssa. Samoihin aikoihin hän työskenteli CBS:lle. Alpert johti myös itse kokoonpanoa, ja vuonna 1956 Riverside julkaisi hänen albuminsa (Trigger Happy!), jolla hänen lisäkseen esiintyvät Tony Scott, Zoot Sims, Al Cohn, Joe Wilder, Urbie Green ja Ed Shaugnessy. Alpert jätti musiikkialan vuonna 1970 ja ryhtyi valokuvaajaksi.
Pitkäriipi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lankojärven alueella (67.94), jonka Lähtemäjoen valuma-alueeseen (67.944) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113 metriä mpy.
Marjorie Oludhe Macgoye

Elämä

Marjorie Macgoye syntyi Englannissa vuonna 1928. Hän muutti Keniaan lähetyssaarnaajaksi vuonna 1954, 26-vuotiaana. Macgoye meni naimisiin kenialaisen D. G. W. Macgoyen kanssa kuusi vuotta myöhemmin integroituen aviomiehensä laajaan perheeseen ja koko Luon maantieteelliseen yhteisöön. Juuri integroitumisen teema toistuu Macgoyen kirjallisessa tuotannossa.
Kirjallisen uransa Macgoye aloitti vuonna 1983 romaanilla The Present Moment, mutta varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1986 Coming to Birth -romaanilla, joka voittikin samana vuonna Sinclair Prize for Fiction -palkinnon. Romaanien lisäksi Macgoye kirjoitti ja julkaisi useita runoja.
Macgoye kuoli kotonaan Nairobin Ngarassa 1. joulukuuta 2015.
Arteles Creative Center

Arteles Creative Center (Arteles Kulttuurikeskus) on Hämeenkyrössä Haukijärven kylässä toimiva kansainvälinen residenssi- ja kulttuurikeskus. Keskuksessa vierailee vuosittain yli 100 taiteilijaa ja luovan alan ammattilaista, jotka asuvat ja työskentelevät residenssiohjelmissa 1–2 kuukauden periodeissa.
Residenssityöskentelyn ohessa vieraat toteuttavat näyttelyitä, luentoja ja projekteja sekä Hämeenkyrössä että suomalaisissa kulttuuri-instituutioissa. Vuonna 2011 yhteistyötä toteutui mm. Kiasman, Porin Taidemuseon ja Tampereen Taidemessujen kanssa.   
Arteles on palkittu vuoden Leader-hankkeena Länsi-Pirkanmaalla vuonna 2010 ja Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahasto on myöntänyt Arteles-residenssiohjelmalle maakunnallisesti merkittävien hankkeiden rahoitusta.
Arto Haapala

Arto Kalervo Haapala (s. 3. tammikuuta 1959, Helsingin maalaiskunta) on estetiikan professori Helsingin yliopistossa.
Haapala on työskennellyt professorina Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnassa vuodesta 1995 . Hän on erikoistunut kirjallisuuteen, ympäristöön ja tulkintaan, sekä angloamerikkalaisen estetiikan lisäksi hermeneutiikkaan, etenkin Martin Heideggerin filosofiaan.
Haapala on toiminut monissa asiantuntijatehtävissä Suomessa ja ulkomailla. Hän on tehnyt tutkimusvierailuja Lancasterin yliopistoon ja Temple Universityyn sekä opetusvierailun Trondheimin yliopistoon . Tämän lisäksi Haapala on ollut mm. Suomen Akatemian asiantuntijana ja Alfred Kordelinin säätiössa toimielinjäsenenä . Haapala valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002.
Joni Pohjonen

Juniorivuodet Kokkolassa ja Äänekoskella

Pohjonen on Kokkolan NMKY:n kasvatti: hän aloitti koripallon harrastamisen kaudella 2005–2006. Pohjonen pelasi B-poikien valtakunnallista I-divisionaa kaudella 2012–2013 Äänekosken Huiman joukkueessa ja KoNMKY:ssä A-poikien I-divisioonaa kaudella 2016–2017, jolloin hän oli joukkueensa ylivoimainen kärkipelaaja 26,0 pisteen ja 17,4 levypallon ottelukeskiarvoilla, joilla hän voitti myös koko I-divisioonan piste- ja levypallotilastot. Jo syksyllä 2016 hän oli saanut yhteydenottoja miesten pääsarjajoukkueilta ja valmentajaltaan ehdotuksia yhdysvaltalaisista yliopistoista mutta keskittyi lukio-opintoihinsa Kokkolassa. Helmikuussa 2017 Pohjonen siirtyi pelaamaan miesten II-divisioonaa Huimaan, joka voitti divisioonalohkonsa kauden päätteeksi ja nousi valtakunnalliseen I-divisioona B:hen. Pohjonen jatkoi Huimassa kaudella 2017–2018 ollen joukkueen avausviisikon pelaaja ja toiseksi paras pisteidentekijä. Huima sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja putosi ensimmäisenä joukkueena pudotuspeleistä.

Tampereen Pyrintö

Kesällä 2018 Pohjonen sai opiskelupaikan Tampereelta ja siirtyi M1DA:ssa pelanneeseen Pyrintö Akatemiaan. Pohjonen on ollut kaudella 2018–2019 Pyrintö Akatemian parhaita pelaajia ja tehnyt useita tupla-tuplia. Hänen korkeimmat lukemansa M1DA-debyyttikaudellaan ovat olleet pisteissä 21 ja levypalloissa 19.
Hyvän M1DA-alkukauden siivittämänä Pohjonen nousi tammikuussa pelaamaan myös Pyrinnön loukkaantumisista kärsineeseen edustusjoukkueeseen. Avausottelussaan Korisliigassa 9. tammikuuta 2019 hän pelasi Korihaita vastaan kymmenisen minuuttia ja kirjautti kolme levypalloa sekä kaksi korisyöttöä. Seuraavassa ottelussa Katajaa vastaan Pohjonen teki ensimmäiset liigapisteensä.

Pelityyli ja ominaisuudet

Pohjosen on kirjoitettu pelaavan isona laitahyökkääjänä ja sentterinä. Hän itse pitää vahvuutenaan pituuttaan.

Yksityiselämä

Pohjosella on sukulaisia Äänekosken seudulla, missä hänen isänsä harrasti koripalloa Huimassa. Pohjonen kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolassa ja muutti Tampereelle opiskelemaan. Hän on kertonut viettävänsä vapaa-aikaansa ”metällä”.
Terry Ball

Ura

Rightin puolelta pelannut Ball omasi hyvän laukauksen ja ylivoimapelaamisen. Ball valittiin kaudella 1963–64 MJHL:n tähdistökentälliseen. Ball pelasi vuodet 1965–1967 CPHL:ää ja siirtyi Philadelphia Flyersin riveihin vuoden 1967 täydennysvarauksessa. Hän pelasi organisaatiossa kolme kautta, joista kausi NHL-kausi 1969–70 oli ainoa kokonainen Ballin NHL-uralla. Kauden aikana Ball teki 61 ottelussa tehot 7+18=25. Ball pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa ensimmäisellä sopimuskaudellaan 1967–68, mutta se jäi kauden ainoaksi. Loput pelinsä hän pelasi AHL-joukkue Quebec Acesissa.
Vuodet 1970–1972 Ball pelasi Buffalo Sabresin organisaatiossa, mutta NHL:ssä hän pelasi vain yhteensä 12 ottelua. Hänet valittiin kaudella 1971–72 AHL:n tähdistökentälliseen Ballin pelatessa farmijoukkue Cincinnati Swordsissa. Ball pelasi seuraavat viisi kautta WHA:ssa, jossa hän edusti kolmen kauden ajan Minnesota Fighting Starsia, kauden Cleveland Crusadersia ja Cincinnati Stingersiä sekä kauden Binghamton Bullsia. Parhaat pelinsä Ball pelasi vuosina 1972–1975 Minnesota Fighting Starsissa, jossa hän teki kaudella 1972–73 40 pistettä, kaudella 1973–74 36 pistettä ja kaudella 1974–75 45 pistettä.
Ball pelasi kauden 1977–78 jääkiekon SM-liigan HIFK:ssa. Hän pelasi myös kuusi ottelua seuraavalla kaudella, jolloin hän toimi joukkueen päävalmentajana ja lopetti pelaajauransa. HIFK tuli hänen alaisenaan neljänneksi keväällä 1979.
Funktioteoria

Funktioteoria eli kompleksianalyysi tutkii analyyttisiä funktioita, integrointia ja kuvauksia kompleksitasossa.  Funktioteoria keskittyy derivoituvien (differentioituvien) kompleksimuuttujan funktioiden (analyyttisten eli holomorfisten funktioiden) tutkimiseen.  Analyyttisten funktioiden teoria perustuu ratkaisevasti kompleksiseen integrointiin, joka huipentuu residylaskentaan (ranskaksi calcul des résidus, "jäännöslaskenta").
Suomessa on pitkät perinteet funktioteorian tutkimisessa. Tutkimussuunnan toi Suomeen Ernst Lindelöf, ja kansainvälistä huippua alalla ovat edustaneet muun muassa Rolf Nevanlinna ja ainoa suomalainen Fieldsin mitalisti, Lars Ahlfors.
Rogen-moreeni

Rogen-moreeni on jääkauden aikaista eräänlaista kumpumoreenia.  Ne sijaitsevat pääosin poikittain mannerjään liikesuuntaan nähden. Muodoltaan Rogen-moreenit ovat epäsäännöllisiä selänteitä.
Rogen-moreenien koostumus on yleensä pohjamoreenia tai soramoreenia. Ne ovat muodostuneet samaan aikaan drumliinien kanssa mannerjään alla 12 000–11 000 vuotta sitten noin 200–700 kilometriä jäänreunan sisäpuolella.
Suomessa Rogen-moreenia esiintyy esimerkiksi Valassaarilla, Mikkelinsaarilla ja Köklotissa.
Maja Keuc

Eurovision laulukilpailu 2011

Keuc edusti Sloveniaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "No One". Hän selvisi semifinaalista loppukilpailuun, jossa sijoittui lopulta 13. sijalle, 96 pisteellä.
U-99 (1940)

Valmistus

Alus tilattiin 15. joulukuuta 1937 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä ja sen köli laskettiin 31. maaliskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1940 ja se otettiin palvelukseen 18. huhtikuuta ensimmäisenä komentajanaan Otto Kretschmer.

Palvelus

U-99 liitettiin palvelukseen otettaessa 7. Sukellusvenelaivueeseen, jonka kotisatamana oli aluksi Kiel ja myöhemmin St. Nazaire. Alus oli huhtikuusta kesäkuuhun 1940 koulutettavana.

1. Partiomatka

U-99 lähti 18. kesäkuuta merelle Kielistä. Alus joutuu taisteluristeilijä Scharnhorstin Arado Ar-86 kellukekoneen maaliksi sen luultua alusta brittiläiseksi. Pari päivää myöhemmin alus joutui kahden lentokoneen maalitauluksi vaurioituen lievästi. Purjehdus päättyi 25. kesäkuuta Kieliin.
Arnold Bruggink

Arnold Bruggink (s. 24. heinäkuuta 1977, Almelo, Overijssel, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Brugginkin pelipaikka oli hyökkääjä.

Ura

Bruggink aloitti uransa pikkuseura RKVV Stevossa. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli FC Twente, josta hän siirtyi neljän kauden jälkeen PSV Eindhoveniin. PSV:ssä Bruggink pelasi monta menestyksekästä kautta ja tuli tunnetuksi ympäri Eurooppaa pelaten muun muassa hyviä eurocup-otteluita. Vuonna 2003 hän siirtyi yhden kauden ajaksi Espanjaan, Real Mallorcan joukkueeseen. Kauden jälkeen Bruggink palasi takaisin kotimaahansa, SC Heerenveenin riveihin.
Kahden Heerenveen-kauden jälkeen Bruggink siirtyi 2006 Saksan Bundesliigassa pelanneen Hannover 96:n paitaan. Hollantilaishyökkääjä viihtyi Hannoverissa neljä kautta ja pelasi 111 liigaottelua. Hän siirtyi kaudeksi 2010/11 kasvattajaseuraansa FC Twenteen ja lopetti uransa kauden jälkeen.
Alankomaiden maajoukkueessa Bruggink debytoi 2. syyskuuta 2000 Irlantia vastaan. Hän on pelannut yhteensä 2 maaottelua.
Uziel Gal

Uziel "Uzi" Gal (hepreaksi: עוזיאל "עוזי" גל), oikealta nimeltään Gotthard Glass (15. joulukuuta, 1923 – 7. syyskuuta , 2002) oli saksanjuutalainen asesuunnittelija, joka parhaiten tunnetaan Uzi-konepistoolin kehittäjänä.
Gal syntyi Weimarissa, Saksassa. Kansallissosialistien noustua Saksassa valtaan vuonna 1933 Gal muutti Englannin kautta Palestiinaan vuonna 1936. Vuonna 1943 Gal pidätettiin laittomasta aseen hallussapidosta ja tuomittiin kuuden vuoden vankeusrangaistukseen. Hänet vapautettiin vuonna 1946.
Gal aloitti konepistoolin suunnittelun vuonna 1948, pian Israelin itsenäistymisen jälkeen. Vuonna 1951 Uzi–konepistooli otettiin Israelin armeijan palveluskäyttöön. Gal ei halunnut että ase nimettäisiin hänen mukaansa, mutta hänen toiveensa jätettiin huomiotta. Vuonna 1958 Gal sai ensimmäisenä Israelin turvallisuuspalkinnon pääministeri David Ben-Gurionilta.
Vuonna 1975 Gal jäi eläkkeelle Israelin armeijasta ja muutti seuraavana vuonna Philadelphiaan, Pennsylvaniaan, että hänen tyttärensä Tamar saisi erikoishoitoa aivovammaansa.
Gal jatkoi asesuunnittelua Yhdysvalloissa kunnes kuoli syöpään vuonna 2002.