google/wiki40b huggingface dataset:
John Arden

John Arden (26. lokakuuta 1930, Barnsley – 28. maaliskuuta 2012) oli englantilainen näytelmäkirjailija. Hänen parhaana työnään pidetään vuonna 1959 julkaistua näytelmää Serjeant Musgrave's Dance (suom. Kersantti Musgraven tanssi). Muita näytelmiä ovat muun muassa Ars Longa, Vita Brevis, Live Like Pigs, The Workhouse Donkey ja Armstrong's Last Goodnight. Osan näytelmistään Arden julkaisi yhdessä vaimonsa Margaretta D'Arcyn kanssa. "Britannian Brechtiksi" kutsuttu Arden kirjoitti myös romaaneja.

Elämä ja ura

Arden syntyi Yorkshiren Barnsleyssä lasitehtaan työnjohtajaisän ja opettajaäidin poikana. Toiseen maailmansotaan asti hän kävi paikallista koulua, mutta sodan sytyttyä hänet lähetettiin yksityiskouluun Yorkshiren Sedberghiin.
Koulun jälkeen Arden palveli puolitoista vuotta Britannian armeijan tiedustelujoukoissa ja pääsi sitten Cambridgen yliopiston King’s Collegeen opiskelemaan arkkitehtuuria. Hän jatkoi alan opintoja Skotlannissa Edinburgh College of Art -taidekoulussa.
Edinburghin vuosinaan Arden kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä All Fall Down koulunsa opiskelijateatterille. Valmistuttuaan 1955 hän muutti Lontooseen ja sai paikan arkkitehdin apulaisena. Kirjoittaminen jatkui, ja vuonna 1957 hänen näytelmistään tuotettiin näyttämölle kokeellinen The Waters of Babylon. Sen menestyksen rohkaisemana hän jätti arkkitehdin työn ja ryhtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi. Hänen tuotantoonsa tuli poliittista aktivismia sen jälkeen kun hän avioitui yhteiskunnallisesti valveutuneen näyttelijä Margaretta D’Arcyn kanssa.
Vuonna 1959 valmistui hänen tärkeimmäksi työkseen osoittautunut Serjeant Musgrave’s Dance. Sitä seurasivat historialliset näytelmät Armstrong’s Last Goodnight (1964), The Hero Rises Up: A Romantic Melodrama (1969) ja The Island of the Might (1972).
Today he continues to write plays as well as novels and radio plays. He and his family live in Ireland.

Ardenin näytelmät Suomessa

Kersantti Musgraven tanssin (Suomen Kansallisteatteri 1967) lisäksi Ardenin näytelmistä on suomeksi esitetty Hyvän hallituksen huolet (The Business of Good Government, Tampereen Ylioppilasteatteri 1965).
Stelliitti

Stelliitti on metalliseos, jota käytetään pyörö- ja vannesahojen terissä sekä palloventtiilien tiivisteissä. Stelliitti on Deloro Stellite Company -nimisen yrityksen tavaramerkki. Elwood Haynes kehitti stelliitin 1900-luvun alussa korvaamaan likaantuvia ja toistuvaa puhdistusta tarvinneita vastepintoja.
Stelliitti sisältää 2 - 4 % hiiltä, 25 - 33 % kromia, 5 - 20 % volframia, 20 - 55 % kobolttia ja 0 -10 % rautaa.
Stelliittiä käytetään myös muun muassa varoventtiilien ja takaiskuventtiilien tiivistepinnoissa. Ydinvoimalaitoksissa stelliitin käyttöä primääripiirin komponenteissa ei suositella, koska pinnoitteesta mahdollisesti irtoava koboltti saattaa aktivoitua primääripiirikierrossa.
Prinsessa Kaguya

Prinsessa Kaguya (jap. かぐや姫, Kaguya Hime) on japanilainen kansansatu. Se kertoo pienestä prinsessasta, jonka lapseton bambunhakkaaja löytää bamburuo’on solmukohdan sisältä. Tytön hiukset hohtavat kuin kuunvalo. Adoptiovanhempien huomassa hänestä kasvaa kaunis neitonen, ja pian viisi prinssiä haluaa kosia häntä. Prinsessa ei huoli heistä yhtäkään, ja päästäkseen eroon heistä hän antaa heille mahdottomia tehtäviä suoritettavaksi. Prinssien epäonnistuttua itse keisari kosii Kaguyaa. Silloin prinsessa paljastaa, että hän ei ole kotoisin maan päältä, ja joutuu palaamaan taivaalliseen kotiinsa.
Tarina on vanhimpia japanilaisia satuja, yli tuhannen vuoden ikäinen.
Kon Ichikawa on ohjannut tarinasta vuonna 1987 julkaistun elokuvan Taketori monogatari ja Isao Takahata vuonna 2013 julkaistun piirroselokuvan Prinsessa Kaguyan taru. Tarinasta on tehty Nintendolle videopeli vuonna 1988. Se esiintyy myös osana Ōkami-videopeliä. Aiheesta on tehty manga. ”Kaguya Hime” -niminen kappale löytyy myös Juno Reactorin vuonna 1997 julkaistulta Bible of Dreams -albumilta.
Ruotsalaisuuden päivä

Ruotsalaisuuden päivä (ruots. Svenska dagen) on Suomessa 6. marraskuuta vietettävä yleinen liputuspäivä. Päivä juhlistaa suomenruotsalaisten oikeutta käyttää ruotsin kieltä Suomessa, mutta tarkoituksena on Folktingetin mukaan myös kunnioittaa Suomen kieliryhmien yhteistä kaksikielistä isänmaata.
Päivää vietetään radiossa lähetettävällä pääjuhlalla, ja siihen liittyviä tilaisuuksia vietetään myös muun muassa ruotsinkielisissä kouluissa, joissa juhlintaan kuuluu oleellisena osana äidinkielen laulu ”Modersmålets sång”. Päivää vietetään Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin juliaanisen kalenterin mukaisena kuolinpäivänä, joka on ollut merkittynä almanakkaan Kustaa Aadolfin nimipäiväksi jo 1600-luvulta lähtien. Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin taistelussa vuonna 1632, gregoriaanisen kalenterin mukaan 16. marraskuuta.

Taustaa

Juhlapäivä sai alkunsa, kun vasta perustettu Ruotsalainen kansanpuolue päätti puoluekokouksessaan 8. kesäkuuta vuonna 1908 perustaa erityisen ruotsalaisuuden päivän, jonka tarkoituksena oli vahvistaa ruotsinkielisen kansanosan yhteenkuuluvuuden tunnetta. Päiväksi valittiin kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivä, sillä hän oli kaatunut kolmikymmenvuotisessa sodassa, jonka yhteydessä luotiin pohja Ruotsin suurvalta-asemalle. Alkuvuosina juhla keskittyikin voimakkaasti kuninkaan henkilön ympärille. Ruotsissa samaa päivää on vietetty 1800-luvulta saakka nimenomaan kaatuneen kuninkaan muistoksi ja juhlan nimi on Kustaa Aadolfin päivä (Gustav Adolfsdagen).
Kieliriitojen värittämällä 1930-luvulla ruotsalaisuuden päivän juhlintaa varjostivat äärimmillään jopa rajuiksi katutappeluiksi kärjistyneet Suomen kieliryhmien väliset kiistat. ”Suomalaisuusintoilijoiden” piirissä päivää pidettiin ”aggressiivisen imperialismin juhlapäivänä”. Aitosuomalaiset ylioppilaat ja lukiolaiset perustivat päivälle vuonna 1932 kilpailevan juhlan, Hakkapeliittain päivän.  Toisen maailmansodan aikana pyrittiin korostamaan kansan yhteenkuuluvuutta kielirajoista huolimatta ja myös juhlien järjestäjä vaihtui puoluepolitiikan ulkopuoliseksi Folktingetiksi.
Yliopiston almanakkaan 6. marraskuuta on merkitty liputuspäiväksi vuodesta 1979 lähtien. Nimike svenska dagen (ruotsalaisuuden päivä) on ollut almanakassa vuodesta 1980.
Riian keskustori

Riian keskustori (latv. Rigas Centraltirgus) on Riiassa, Latviassa sijaitseva yksi Euroopan suurimmista kauppahalleista. Se avattiin 2. marraskuuta 1930, jolloin se oli suurin ja modernein kauppapaikka maailmassa. Se on kooltaan 72 300 neliömetriä.
28. joulukuuta 1922 Riian kaupunginvaltuusto teki päätöksen kauppapaikan rakentamisesta keskustaan. Siihen aikaan siellä oli jo lähistöllä kauppapaikka, mutta se oli liian pieni ja likainen kasvavaan kaupunkiin.
Suunnittelijana toimi kaupungin arkkitehti Pavils Dreijmanis. Hankkeen suunnittelussa olivat mukana myös insinöörit V. Isajevs ja G. Tolstojs sekä arkkitehti P. Pavlovs. Yhteensä oli tarkoitus rakentaa viisi paviljonkia – lihapaviljonki, maitotuotteiden paviljonki, vihannespaviljonki sekä kalapaviljonki. Rakennustyöt alkoivat lopulta kesäkuussa 1924. Vuonna 1926 kävi kuitenkin ilmi, että alkuperäinen hanke edellyttää joitakin muutoksia ja lisäyksiä, jotka ylittivät hankkeen alkuperäiset kustannukset, joten rakennustyöt jouduttiin lopettamaan. Rakentaminen aloitettiin uudelleen vasta vuonna 1928, ja tori valmistui syksyllä 1930. Riian keskustori on suurin sodanjälkeinen rakennus Riiassa.
Myyjät myyvät tuotteitaan korkeissa halleissa, jotka olivat ensimmäisen maailmansodan aikaan Saksan ilmalaivojen sijoituspaikkoja. Alueella on yli 3 000 kauppapaikkaa, ja siellä käy parhaimmillaan päivittäin 100 000 asiakasta.
Siljan jenkkivuosi

Juoni

Kirja alkaa Siljan istuessa lentokoneessa matkalla kohti Amerikkaa, jonne hän on menossa vaihto-oppilaaksi. Kirja alkaa siis hetkistä, joita ei ole näytetty sarjassa. Siljan perhe Amerikassa on erilainen kuin Suomessa, he asuvat maatilalla ja ovat mormoneja, mikä osaltaan kauhistuttaa Siljaa. Heti tavatessaan vaihtariveljensä Mattin, Silja ihastuu häneen. Silja rohkenee suutelemaan Mattia, joka kuitenkin ajattelee, että he ovat kuin sisaruksia eikä välillään saa olla suurempia tunteita. Silja elättelee toiveita Mattin suhteen, mutta on aikeissa luovuttaa saadessaan tietää Mattin seurustelevan amerikkalaisen Faithin kanssa. Sillä välin Silja tutustuu paremmin perheeseen, hoitaa myös naapurin lasta ja käy ratsastamassa. Mattin ja Siljan välit alkavat kulttuurieroista ja Faithista huolimatta lämmetä. Matt päättää erota Faithista. Myöhemmin Matt kertoo Siljalle rakastavansa Siljaa ja Silja tuntee samoin Mattia kohtaan. Matt pyytää Siljaa menemään kanssaan naimisiin, mutta Silja kieltäytyy. Lyhyen ajan kuluttua, Silja kuitenkin suostuu Mattin kosintaan ja he karkaavat yhdessä Nebraskaan mennäkseen naimisiin. Matkalla Nebraskaan Silja alkaa huomata merkkejä siitä, että on mahdollisesti raskaana. Heidän mentyään naimisiin, Silja tekee raskaustestin ja kertoo Mattille olevansa raskaana. Silja ja Matt muuttavat yhdessä pieneen mökkiin tilalle, josta Matt on saanut töitä. Siljan vanhempien saatua tietää Siljan naimisiinmenosta, he saapuvat Amerikkaan hakeakseen Siljan kotiin. Silja ei halua lähteä, mutta lopulta suostuu lähtemään alle viikon reissulle Suomeen käydäkseen Sofian, kummityttönsä, ristiäisissä. Suomessa Siljaa odottaa muutama yllätys, muun muassa tieto siitä, ettei Sofia ole isänsä Jukan, vaan veljensä Aleksin lapsi. Kirjan lopussa on tekstin muodossa Siljan viimeinen kohtaus sarjassa, jossa Silja kertoo Jukalle odottavansa lasta. Sen jälkeen Silja lähteekin lentokoneella takaisin Amerikkaan, Mattin luo.
Karl Kani

Karl Kani (oik. Carl Williams, s. 1968 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on muotisuunnittelija, hiphop-vaatemerkki Karl Kanin perustaja ja toimitusjohtaja.
Parhaan elokuvan Bafta-palkinto

Parhaan elokuvan Bafta-palkinto on yksi Bafta-palkintojen kategorioista.
Vapaa lista

Vapaa lista eli FL (saks. Freie Liste) on liechtensteinilainen puolue, jokaa ilmoittaa olevansa demokraattinen, sosiaalinen ja ekologinen. Vuoden 2005 maapäivävaaleissa se sai 13 prosenttia äänistä ja 3 edustajaa maapäiville.
Helmikuun 1993 maapäivävaaleissa Vapaa lista nousi ensimmäisenä "kolmantena puolueena" maapäiville Isänmaallisen liiton ja Edistyksellisen kansanpuolueen rinnalle.
Carita Backström

Carita Backström (s. 1943) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan filosofian kandidaatti.
Backström on tehnyt vuonna 1968 Beatles-aiheisen pro gradu -tutkielman ”The Literary Beatle. John Lennon och Nonsensetraditionen”. Backström on saanut vuonna Topelius-palkinnon
Rachael Ray

Rachael Domenica Ray (s. 25. elokuuta 1968) on yhdysvaltalainen televisiokasvo, julkkiskokki ja kirjailija. Hän emännöi puhe- ja lifestyle-ohjelmaa Rachael Ray ja kolmea kokkiohjelmaa, 30 Minute Meals, Rachael Ray's Tasty Travels ja $40 a Day.

Yksityiselämä

Ray syntyi Massachusettsissa Elsa Scuderin ja James Rayn tyttäreksi ja kasvoi New Yorkissa. Hänen perheellään oli oma ravintola Massachusettsissa.
24. syyskuuta 2005 Ray meni naimisiin John Cusimanon kanssa Toscanassa, Italiassa.
Pakkasukko

Pakkasukko (ven. Дед Мороз, Ded Moroz) on muun muassa venäläinen satuhahmo, joka vastaa jotakuinkin joulupukkia. Pakkasukko voi olla punaisissa, sinisissä, harmaissa tai kullanvärisissä vaatteissa, ja koristeltu muun muassa hopeanvärisin lumihiutalein.
Pakkasukko liittyy uuteenvuoteen, jota Venäjällä vietetään kuusi päivää ennen Venäjän ortodoksisen kirkon käyttämän juliaanisen kalenterin mukaista joulua 25. joulukuuta eli Venäjälläkin maallisesti käytettävän gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. tammikuuta. Pakkasukko on myös pukeutunut venäläisittäin – pitkään turkkiin, joka on vyötetty kankaisella vyöllä. Turkki voi olla melkein minkä värinen tahansa. Päässään Pakkasukolla on pyöreä venäläinen lakki, jonka reunat ovat turkista. Pakkasukon parta on valkoinen, pitkä ja tuuhea.
Pakkasukko kulkee tyypillisellä venäläisellä kolmivaljakolla eli troikalla (kolmen hevosen vetämä reki) ja mukanaan hänellä on lapsenlapsensa Lumityttö (ven. Снегурочка, Snegurotška). Uudenvuodenyönä Pakkasukko ja Lumityttö tuovat lapsille lahjoja sekä toteuttavat ihmisten salaisia toiveita.
Venäläisen Pakkasukon sanotaan asuvan Luoteis-Venäjällä Veliki Ustjugin kaupungissa, mutta Valko-Venäjällä Pakkasukko asustaa Belavežskajan aarniometsän kansallispuistoon perustetulla Pakkasukon tilalla (Pakkasukon talon sijainti 52°37′01.00″N, 23°53′56.82″E). Neuvostoliiton vaikutusvallan aikana myötä Pakkasukko oli liitettynä uudenvuoden juhlintaan myös joissakin itäisen Keski-ja Etelä-Euroopan maissa. Neuvostoaikana Pakkasukon rooli oli erityisen tärkeä, koska uusivuosi jäi ainoaksi juhlaksi, jota oli vietetty jo ennen bolsevikkivallankaappausta 1917 ja koska joulu oli kielletty kristillisenä, siis uskonnollisena juhlana. Neuvostovaltaa seuranneen Venäjän aikana uusivuosi Pakkasukkoineen on paljolti ottanut kristillisenkin joulun aseman, sillä se seuraa ajankohdaltaan ei-venäläistä joulua aiemmin kuin venäläis-ortodoksinen joulu.
Elias Rothsten

Urho Elias Rothsten (16. helmikuuta 1912 Vihanti – 13. elokuuta 1942 Pogost, Itä-Karjala) oli suomalainen kappalainen ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija. 
Rothsten toimi II/JR 61:n sotilaspastorina jatkosodan aikana. Hän kaatui elokuussa 1942 Itä-Karjalassa.
Nerous

Neroina pidetään ihmisiä, jotka ovat jollakin alalla merkittävästi muita alan lahjakkuuksia edistyneemmällä tasolla ja pystyvät luomaan jotain uutta ja merkittävää. Yhdysvaltalainen psykologi Lewis Terman määritteli vuonna 1916 ”mahdolliseksi neroksi” henkilön, jonka älykkyysosamäärä on vähintään 140. Nerous yhdistetään usein erityisesti taiteisiin ja tieteisiin, joskin myös vaikkapa talouden ja politiikan alalla voi esiintyä tällaista poikkeuksellista lahjakkuutta.
Vaikka neroudelle ei ole yksiselitteistä määritelmää, niin useat tutkijat liittävät siihen epätavallisen suuren henkisen lahjakkuuden ja luovuuden.
Neron hahmo korostui romantiikan aatemaailmassa. Samassa yhteydessä syntyi käsite nerosta, jota ei ymmärretty omana aikanaan, vaan vasta jälkipolvien piirissä.
Lights

Musiikkiura

Ensimmäisen EP:nsä Lights julkaisi syyskuussa 2008. Samoihin aikoihin hänen ensimmäinen singlensä, nimeltään "Drive My Soul" julkaistiin. Single oli parhaimmillaan Canadian Hot 100 -listan sijalla 18.
Vuonna 2009 hän voitti Juno Awardsin parhaana uutena artistina.
Syyskuussa 2009 Lights julkaisi Kanadassa debyyttialbuminsa, nimeltään The Listening. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin lokakuussa ja Euroopassa toukokuussa 2010. Kanadan albumilistalla albumi oli parhaimmillaan sijalla seitsemän. Albumilta julkaistiin neljä singleä: "Saviour", joka oli parhaimmillaan Canadian Hot 100 -listan sijalla 38, "The Listening", "Ice" (65.) ja "Second Go" (54.). The Listening -albumia on myyty Kanadassa yli 40 kappaletta, mikä ylittää kultalevyyn oikeuttavan rajan.
Syyskuussa 2009 Lights oli kiertueella yhdessä Keane-yhtyeen kanssa. Vuoden 2010 tammikuusta toukokuuhun Lights kiersi Kanadaa, Yhdysvaltoja ja Eurooppaa yhdessä Owl Cityn kanssa.
Lights julkaisi akustisen EP:n nimeltä Lights.Acoustic heinäkuussa 2010. Elokuussa 2011 Lights ilmoitti julkaisevansa toisen studioalbuminsa, nimeltään Siberia, 3. lokakuuta 2011. 22. heinäkuuta 2014 Lights ilmoitti julkaisevansa uuden, Little Machines -albuminsa 23. syyskuuta 2014. Ilmoituksen yhteydessä julkaistiin hänen uusi singlensä, ”Up We Go”.
Palazzo Strozzi

Palazzo Strozzi on renessanssipalatsi italialaisessa Firenzen kaupungissa. Se on rakennettu varakkaalle pankkiirille, Medici-suvun kilpailijalle Filippo Strozzi vanhemmalle. Benetto de Maianon suunnitteleman palatsin rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1489, ja ne saatiin valmiiksi vuonna 1538. Strozzi ei koskaan ehtinyt nähdä palatsiaan valmiina, sillä hän kuoli jo vuonna 1491.
Audi A4 (B6)

Audi A4 B6 (2000–2006)

Toisen sukupolven Audi A4 esiteltiin syksyllä 2000. Sen ulkonäössä oli paljon samankaltaisia piirteitä kuin muutamaa vuotta aikaisemmin esitellyssä suuremmassa Audi A6 (C5) -mallissa.
Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä A4 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorivalikoimassa olivat aluksi 1,6- (102 hv), 1,8- (150 hv) ja 2,0-litraiset (130 hv) nelisylinteriset sekä 3,0-litrainen V6 (220 hv). Nelivetoisina quattro-malleina oli valittavissa kaikki bensiinimoottorit 1,6-litraista lukuun ottamatta. Dieselvaihtoehdot olivat nelisylinterinen 1,9-litrainen (130 hv) ja 2,5-litrainen V6 (180 hv). 2,5-litraisen yhteydessä oli aina neliveto, ja se oli valittavissa myös 1,9-litraiseen. Joidenkin moottorien yhteyteen oli valittavissa portaaton Multitronic-automaattivaihteisto perinteisen viisivaihteisen automaatin sijaan.
Keväällä 2001 1,9-litraisesta dieselistä tuli tarjolle 100-hevosvoimainen versio, 2,5-litraisesta puolestaan 155-hevosvoimainen. Molempien moottorien yhteydessä oli aina etuveto.
Farmarimalli Avant tuli markkinoille syksyllä 2001 ja kangaskattoinen cabriolet keväällä 2002. A4 Cabriolet korvasi vanhaan Audi 80 -malliin pohjautuneen Audi Cabrioletin, jonka valmistus oli päättynyt vuonna 2000.
Kesällä 2002 155-hevosvoimaisen 2,5 TDI:n teho nousi 163 hevosvoimaan ja 1,8-litraisen bensiinimoottorin 150:stä 163 hevosvoimaan. Uutena moottorina oli suorasuihkutteinen 2,0 FSI, joka oli 150-hevosvoimainen. Saman vuoden lopulla 1,8-litraisesta tuli saataville 190-hevosvoimainen versio.

Kesällä 2004 1,9 TDI:stä tuli tarjolle 115-hevosvoimainen tehoversio 100- ja 130-hevosvoimaisten rinnalle.
Paul Siefert

Paul Siefert (28. kesäkuuta 1586 – 6. toukokuuta 1666) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä. Hän työskenteli Königsbergin vanhankaupungin pääkirkon urkurina, hoviurkurina Varsovassa ja vuodesta 1623 kuolemaansa Danzigin Pyhän Marian kirkon pääurkurina. Hänen ensimmäiset psalmiteoksensa olivat säveltäjää opettaneen Jan Pieterszoon Sweelinckin tyylin mukaisia. Hänen myöhemmät psalminsa olivat neljälle lauluäänelle kahdeksanosaisen soittimellisen canzonan kera sävellettyjä. Historiallisesti nämä teokset on mahdollista nähdä concertato chorale -tyylin motettien ja kantaattien edeltäjinä.
Sweelinckin koulukunta vaikutti myös Siefertin säveltämään kosketinsoitinmusiikkiin. Teokset ovat hyvin koristeellisia, mutta kontrapunktia ei ole runsaasti.
Siefertin työuraa leimasi riitaisuus, sillä hän ajautui kiistoihin Kaspar Forsterin ja Marco Scacchin kanssa.
Valeri Legasov

Valeri Aleksejevitš Legasov (ven. Валерий Алексеевич Легасов, 1. syyskuuta 1936 – 27. huhtikuuta 1988) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko ja Venäjän tiedeakatemian jäsen, joka tunnetaan parhaiten Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden tutkinnan johtajana.
Legasov syntyi Tulassa 1936. Vuodesta 1983 kuolemaansa asti hän oli Moskovan valtiollisen yliopiston kemian osaston puheenjohtaja. Venäjän tiedeakatemian täysivaltainen jäsen hänestä tuli 1981.

Tšernobyl

Tšernobyl-onnettomuuden jälkeen 26. huhtikuuta 1986 Legasov alkoi johtaa komiteaa, joka muodostettiin tutkimaan katastrofin aiheuttajaa ja suunnittelemaan sen haittojen hävitystä. Hän oli avoin löydöksien suhteen ja raportoi aktiivisesti hallitukselle alueen tilanteesta. Hän ei myöskään epäröinyt puhua muille tutkijoille ja lehdistölle tuhoutuneen voimalan turvallisuusriskeistä ja vaati koko Prypjatin alueen välitöntä evakuoimista. Elokuussa 1986 hän esitti komitean raportin Kansainvälisen atomienergiajärjestön erikoiskokouksessa Wienissä.
Legasovin avoin ja varma suhtautuminen kuitenkin aiheutti paljon närää hänen kotimaassaan. Neuvostoliiton hallitus ei pitänyt hänen avoimuudestaan ja näin ollen, kun vuosina 1986 ja 1987 hänen nimensä oli kahdesti Sosialistisen työn sankarin arvonimen ehdokaslistalla, kummankin kerran hänen ehdokkuutensa hylättiin.
Koska Legasov oli itsekin altistunut Tšernobyl onnettomuuden aiheuttaman ground zeron säteilylle, hän alkoi tuntea muutoksia terveydessään sekä masennusta. Hän teki itsemurhan 1988 Moskovassa. Hän jätti jälkeensä ääninauhan, jossa kertoi kaikki tuntemattomat faktat onnettomuudesta.
Vuonna 1996 presidentti Boris Jeltsin antoi hänelle postuumisti Venäjän federaation sankarin arvonimen.
Silmänisku

Silmänisku on aikomuksellinen ilme, joka tehdään sulkemalla toinen silmä, toisen silmän pysyessä samaan aikaan auki. Silmänisku on sanatonta kahdenkeskistä ajatusten vaihtoa.
Silmäniskulla voidaan ilmaista yhteistä salaisuutta. Toisaalta sillä voidaan tarkoittaa yksinkertaisesti ”kyllä”, ”käsitin sen”, ”ok”.
Monissa kulttuureissa silmäniskulla voidaan osoittaa kiinnostusta vastakkaiseen sukupuoleen.
Silmänisku voi olla myös tahatonta, esimerkiksi elohiiri tai vaikkapa jokin muu sairaus tai tunnetila voi tehdä tästä eleestä tahattoman.
The Ghan

Historia

Ensimmäinen juna liikennöi Commonwealth Railwaysin omistamalla Port Augustan ja Alice Springsin välisellä rataosalla 6. elokuuta 1929. Tuolloin käytössä olleen rautatien raideleveys oli 1 280 millimetriä.
Vasta vuonna 1980 valmistui uusi Tarcoolan ja Alice Springsin välinen standardiraideleveyksinen rataosuus. Tämä raideleveydeltään 1 435 millimetrin rataosuus yhdisti Alice Springsin Trans-Australian Railway -ratalinjaan, ja samalla myös henkilöliikenne siirtyi käyttämään uutta rataa.
Alice Springsin ja Darwinin välisen rataosuuden rakennustöt aloitettiin heinäkuussa 2001, ja ensimmäinen matkustajajuna saapui Darwiniin 4. helmikuuta 2004.

Liikennöinti

The Ghan liikennöi reitillään kahdesti viikossa. Aiemmin Alice Springsin ja Darwinin välisellä osuudella liikennöitiin yksi vuoro viikossa sesonkiaikojen ulkopuolella. Junaa liikennöi Secro Group -konserniin kuuluva Great Southern Railway -yhtiö.

Onnettomuudet

12. joulukuuta 2006 The Ghan törmäsi tasoristeyksessä ajoneuvoyhdistelmäään, jolloin seitsemän junan yhdestätoista vaunusta suistui kiskoilta. Onnettomuus tapahtui 35 kilometriä etelään Adelaidesta. Yksi junan matkustajista loukkaantui vakavasti ja vietiin sairaalaan kriittisessä tilassa. Ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja pidätettiin.
6. kesäkuuta 2007 The Ghan törmäsi ajoneuvoyhdistelmään tasoristeyksessä. Onnettomuuspaikka sijaitsi 50 kilometriä pohjoiseen Adelaidesta. Turmassa loukkaantui kolme matkustajaa, ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja jäi puristuksiin ajoneuvonsa hyttiin.
Black Dog

Kappaleen synty

Kappale syntyi, kun yhtye oli äänittämässä Led Zeppelin IV -levyä Englannissa Headley Grange -studiossa. Nimen innoittaja oli studiossa vaelteleva nimetön musta koira. Jones on myös todennut kappaleen teosta, että halusi tehdä kappaleen, jota ei voisi tanssia perinteisessä mielessä. Kappaleen nimellä ei ole yhteyttä sanoitukseen, jossa kerrotaan epätoivoisesta rakkaudenkaipuusta naista kohtaan ja siitä seuraavasta onnellisuudesta. Kappaleen äänityksissä Robert Plantin laulu saatiin äänitettyä kahdella keralla. Hän on myös sanonut sen olevan yksi muistettavimmista laulukerroistaan.
Yhtyeen basisti John Paul Jones keksi kappaleen kitarariffin kuunnellessaan kuuluisan bluesmuusikko Muddy Watersin Electric Mud -nimistä albumia.
Kappaleesta soitettiin uudistettu versio vuoden 1995 kiertueella.

Vastaanotto

”Black Dogin” singlejulkaisu menestyi monissa maissa, esimerkiksi Sveitsissä se nousi listan sijalle 6. Se menestyi myös Yhdysvalloissa sijoittuen Billboardin listalla 15. sijalle ja 9. sijalle Australian listalla.
Yhdysvaltalainen Rolling Stone -musiikkilehti nimesi kappaleen The 500 Greatest Songs of All Time -listallaan kappaleen sijalle 294.

Coverit

Black Dog on coveroitu useasti. Muun muassa John Farnham ja Tony Levin ovat tehneet omat versionsa kappaleesta.
Topi-veturi

Topi-veturi (engl. Toby the Tram Engine) on kuvitteellinen veturi The Railway Series -kirjasarjassa ja Tuomas Veturi -televisiosarjassa.   
Ruskea raitiovaunumainen veturi on sarjan luojan, Wilbert Awdryn pojan Christopher Awdryn suosikkiveturi.