google/wiki40b huggingface dataset:
Nimeesi, Jeesus, päätämme

Jeesuksen nimeen päätämme on luultavasti Esaias Hildeenin (Hildén) kirjoittama vanha hengellinen laulu. Se on julkaistu arkkivirtenä vuonna 1766. Laulu otettiin mukaan Halullisten sielujen hengelliset laulut-kokoelmaan vuonna 1855. Laulussa oli alun perin 40 säkeistöä, mutta Leonard Typpö lyhensi ja uudisti sitä vuonna 1902.
Laulun sävelmä on Kivijärven kirkkoherra F.P. Krankin säveltämä (1889). Sävelmä on käytössä myös virsikirjan virressä 580.
Laulu on käännetty ruotsiksi Tarja Alatalon toimesta vuonna 1987. Sanat alkavat Vi slutar nu i Jesu namn. Alexandra Glynn on kääntänyt sanat englanniksi 2008, ja käännöksen alkusanat ovat We end this day in Jesus' name.
Pauliina Hietaniemi

Pauliina Hietaniemi on suomalainen taekwondoini.
Hietaniemi palkittiin vuoden 2013 Suomen Työväen Urheiluliiton TUL:n parhaana urheilijana. Hän kuului maajoukkueeseen vuodesta 2004 ja on voittanut lajin maailmanmestaruuden ottelun 50 kg:n sarjassa vuosina 2007, 2009 ja 2013.
Hietaniemi edustaa Tampereen ITF Taekwon-Do seuraa. Hänen päälajinsa on ollut liikesarjat, mutta hän alkoi vuonna 2009 keskittyä otteluun. Hän myös opettaa lajia seurassaan, jonka varapuheenjohtaja hän on.
Hietaniemi on valmistunut liikunnanopettajaksi ja luokanopettajaksi ja työskennellyt Tampereella Aleksanterin koulussa ja Tesomajärven koulussa. Hän on naimisissa Jari Hietaniemen kanssa, joka valmentaa häntä.
Asia Pacific Activities Conference

Historia

Asia Pasific Activities Conferencen perusti vuonna 1995 "Association of the Board of International Schools" (Kansainvälisten koulujen hallitus yhteisö).Konferenssi sai alkunsa ja kehittyi Japanin "Kansai Liigasta" jonka osallistujina olivat Osaka International School (ei nykyisin mukana) ja Canadian Academy Kobe. Sittemmin se laajentui sisältämään kouluja Kiinasta (The International School of Beijing, Shanghai American School - Puxi) Etelä-Koreasta (Seoul Foreign School) ja Filippiineiltä. (Brent International School Manila) APAC on myöhempinä vuosina laajentunut vielä lisää,sisältäen uusia kouluja Kiinasta, Hong-Kongista, Etelä-Koreasta, sekä Vietnamista. Vaihdoista on tullut hyvin suosittuja jäsenkoulujen kesken. Koska APAC konferenssit ovat loistava tilaisuus taide ja urheilukokoontumisille koulujen kesken, APAC on saanut useiden kansainvälisten koulujen huomion Aasia-Tyynenmeren alueella.

APAC divisioonat

Useimmat APAC tapahtumat järjestetään kahdessa divisioonassa: Asia ja Pacific. Koulut kilpailevat eri divisioonissa joka vuosi, joten osallistujilla on vuosittain tilaisuus tavata ihmisiä eri kouluista.  Kolmen vuoden välein järjestetään "Super APAC" jossa kilpailevat kaikki joukkueet jaetun turnauksen sijaan. Tämä järjestetään lajeille joissa on kaksi divisioonaa

Tapahtumien suunnittelu

Seuraavan vuoden APAC tapahtumat suunnitellaan vähintään vuosi etukäteen, täten vaikka APAC ei sijoittuisikaan tarkalleen samoille päiville, tapahtuma järjestetään samaan aikaan kuukautta. Listatut tapahtuma-ajat ovat kuukauden mukaan koska täten tietty päivämäärä puuttuu.
Eforos

Eforos (n. 400-330 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Kymestä, Aioliista, Vähästä-Aasiasta.

Elämä

Eferos oli yhdessä historioitsija Theopompoksen kanssa Isokrateen oppilas. Hän opiskeli tämän alaisuudessa retoriikkaa. Hän ei kuitenkaan vaikuta olleen kovin menestyksekäs puhetaidossa, ja kerrotaan, että hän aloitti kirjallisuuden ja historian opiskelun Isokrateen itsensä suosituksesta.
Hänen elämästään ei tiedetä paljon muuta, paitsi Plutarkhoksen maininta siitä, että hän kieltäytyi kutsusta vierailla Aleksanteri Suuren hovissa.
Karkki vai kepponen

Karkki vai kepponen (engl. trick or treat, sananmukaisesti 'kepponen vai makupala') on nimitys yhdysvaltalaiselle modernille kansanperinteelle, jossa lapset kiertävät pyhäinpäivän aaton iltana eli halloweenina pelottavissa naamiaisasuissa talosta taloon keräämässä karkkia kysyen ”karkki vai kepponen”. Jos talon asukas antaa karkkia, lapset poistuvat ja jatkavat seuraavaan taloon; jos asukkaalla ei ole antaa karkkia, niin he tekevät asukkaalle kepposen. Perinne tunnetaan yhdysvaltalaisen populaarikulttuurin ansiosta muuallakin maailmassa, mutta se ei ole vakiinnuttanut asemaansa muualla.

Alkuperä

Perinne on alun alkaen peräisin Irlannista ja Skotlannista, josta se aikoinaan siirtyi siirtolaisten mukana Yhdysvaltoihin. Perinne jatkuu yhä vahvana Irlannissa, Iso-Britanniassa, Yhdysvalloissa sekä Kanadassa.
Einari Ketola

Otto Einari Ketola (oik. Frestadius, 23. huhtikuuta 1904 Impilahti – 11. heinäkuuta 1980) oli suomalainen näyttelijä. Ketola esitti usein hyvin puheliasta suomalaismiestä.
Ketola esiintyi muun muassa Pekka Puupää -elokuvissa. Hän esiintyi 37 elokuvassa. Hänen suosituin hahmonsa oli korpraali Möttönen, joka esiintyi elokuvassa Niin se on, poijaat! (1942). Möttösen nimen keksi Reino Palmroth eli Reino Hirviseppä, mutta hahmon kehitti Ketola itse. Ketola esiintyi puujalkavitsejä kertovana kansanomaisena korpraali Möttösenä sotasairaaloissa ja rintamalla pidetyissä viihdytystilaisuuksissa ja asemiesilloissa.
Möttösen hahmo leimasi kuitenkin Ketolan niin, että hän ei sodan jälkeen enää saanut rooleja laatuteattereista. Tämän takana oli useitakin suomalaisia kommunisteja. He onnistuivat pelottelemaan muun muassa Kansallisteatterin johdon eli Arvi Kivimaan ja Arvi Tuomen niin pahoin, ettei kumpikaan uskaltanut antaa Ketolalle töitä (”Sinä olet kuulemma Neuvostoliiton mielestä fasisti ja jos sinut otetaan tänne töihin, niin puna-armeija tulee ja miehittää Suomen!”). Iloisen teatterin johtaja Hirviseppä ei välittänyt uhkailuista vaan antoi vanhalle ystävälleen ja yhteistyökumppanilleen töitä Iloisessa Teatterissa sekä sen lopettamisen jälkeen seuraajaksi Ossi Elstelän perustamassa revyyteatteri Punaisessa Myllyssä, josta aikanaan tuli Vallilan kesäteatteri. Ketola palvelikin Elstelää tämän uran loppuun asti eli vuoteen 1969. Silloin hän itsekin täytti 65 vuotta eli saavutti kansaneläkeiän.
Ketola oli pitkään eläkkeelle jäätyään sukulaisten ja ystävien tuen varassa; hänet oli erotettu sodan jälkeen Näyttelijäliitosta häntä etupäässä Möttösen hahmon ja yleensäkin toimineen propagandan vuoksi syvästi vihanneen, tuolloin Valtiollisen poliisin ylimääräisenä osastopäällikkönä toimineen kommunistijohtaja Aimo Aaltosen pelottelujen johdosta (”Se on Neuvostoliiton tahto!”) tekosyyllä, ettei hänen alansa kuulu näyttämötaiteeseen ja liittoon kuulumattomuus oli tekosyy evätä muutkin eläkkeet – ja kansaneläkettä koskevat paperit makasivat unohtuneina jonkun kommunistisen eläkevirkailijan paperipinoissa.
Lopulta Ketolan vanha ystävä toimituspäällikkö Risto Karlsson kirjoitti vuonna 1976 Ketolan kohtaloista artikkelin Seura-lehteen. Lehti kulkeutui myös presidentti Urho Kekkosen käsiin (tarkkaan ottaen Karlsson oli tehnyt ja postittanut eripainoksen artikkelista presidenttiä varten) ja hän julmistui lukiessaan näyttelijää kohdanneista vääryyksistä; presidentti otti asioista selvää ja muutama byrokraatti saikin saman tien potkut – jouduttuaan ensin vahvistamaan paperit, joilla Ketolalle vahvistettiin taannehtivasti vuodesta 1969 valtion erityistaiteilijaeläke. Koko vainon takana ollut Aimo Aaltonen ei uskaltanut hiiskahtaakaan julkisesti – päiväkirjalleen kyllä raivosi senkin edestä.
Presidentin otettua kaltoin kohdellun näyttelijän tällä tavoin suojelukseensa Ketolan viimeiset elinvuodet olivat ansaitun huolettomia. Esimerkiksi Haikon kartanoon kuntoutukseen päässeille sotaveteraaneille oli riemun paikka, kun saivat joukkoonsa muinaisen hauskuuttajansa – jonka taidot olivat jopa parantuneet vuosien varrella.
J

Historiaa

J ei alkujaan kuulunut latinalaiseen kirjaimistoon, vaan latinassa i-kirjaimella merkittiin sekä i-vokaalia että toisen vokaalin edessä suomen j:n kaltaista konsonanttia. Erilliseksi kirjaimeksi j muodostettiin vasta keskiajan lopulla. Latinassa j-kirjainta on ruvettu käyttämään 1500-luvulla j-äänteen merkkinä.
Nykyään kirjoitetaan kuitenkin yleensä j:llä myös sellaiset roomalaiset nimet, joissa tämä äänne esiintyy, esimerkiksi Juvenalis (alkujaan Iuvenalis).

J suomen kielessä

J-kirjaimella merkitään suomen kielessä puolivokaalia [j], josta fonetiikassa käytetään nimitystä soinnillinen prepalataalinen puolivokaali. Puolivokaali tarkoittaa konsonanttia, joka ääntyy kuin vokaali, mutta käyttäytyy kielessä kuin konsonantti.
J esiintyy yleiskielessä vain lyhyenä äänteenä; pitkänä (jj) se esiintyy vain murteissa (ajjaa).

J muissa kielissä

Useissa eurooppalaisissa kielissä j äännetään samoin kuin suomessakin. Näin on laita mm. unkarissa, saksassa, skandinaavisissa sekä latinalaisin kirjaimin kirjoitetuissa slaavilaisissa kielissä.
Ranskassa ja portugalissa j kuitenkin merkitsee suhu-s:n kaltaista soinnillista ʒ-äännettä, englannissa äänneyhdistelmää (affrikaattaa) /dʒ/ ja espanjassa voimakkaan h:n tapaista x-äännettä.
Joissakin romaanisissa kielissä, esimerkiksi italiassa, j-kirjain esiintyy edelleenkin vain lainasanoissa.
Asetoheksamidi

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa asetoheksamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen ja dietyylieetteriin käytännöllisesti katsoen liukenematonta, mutta liukenee emäksisiin liuoksiin, pyridiiniin ja vähäisessä määrin etanoliin ja kloroformiin. Asetoheksamidia voidaan käyttää aikuistyypin diabeteksen hoidossa ja se kuuluu niin kutsuttuihin ensimmäisen sukupolven sulfonyyliurealääkkeisiin. Aineen vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se lisää insuliinin eritystä haiman β-soluista ja lisää perifeeristen solujen herkkyyttä insuliinille. Yhdiste metaboloituu maksassa aineenvaihduntatuotteiksi, jotka ovat myös lääkeaineina aktiivisia.

Haittavaikutukset

Yleensä asetoheksamidin aiheuttavat haittavaikutukset ovat lieviä ja häviävät lääkkeen käytön lopettamisen jälkeen. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat muun muassa liian alhainen varensokeritaso, pääkipu, huonovointisuus, oksentelu, ripuli, makuaistin häiriöt, ummetus, painon kasvaminen ja allergiset reaktiot.
Ban Chiang

Ban Chiang oli muinainen pronssikautinen asuinpaikka Koillis-Thaimaassa. Siellä asuttiin neoliittisesta kivikaudesta rautakauteen. Sen haudat ovat ajalta 2100 eaa. – 200 jaa. Pronssi tuli tänne noin 2000 eaa. Ensimmäiset ajoitukset, joiden mukaan pronssiesineet ovat ajalta 4420–3400 eaa. ovat nykynäkemyksen mukaan vääriä.
HMS Sussex (96)

Palvelus

HMS Sussex siirrettiin 1934 Välimereltä Australiaan, josta se palasi Välimerelle vuonna 1936. Toisen maailmansodan syttymisen jälkeen alus muodosti yhdessä HMS Shropshiren kanssa Force H:n Etelä-Atlantilla tehtävänään muun muassa Saksan laivaston risteilijän Admiral Graf Speen etsiminen. Alus pysäytti 2. joulukuuta saarronmurtaja Watussin.
Alus palasi Kotilaivastoon ja otti osaa Norjan taisteluihin palattuaan huollosta 25. toukokuuta. Alus siirrettiin taisteluiden jälkeen huollettavaksi Glasgowiin. Telakalla olleeseen alukseen osui lentopommi 18. syyskuuta vastaisena yönä 1940. Osuma aiheutti aluksella suuren tulipalon, irrotti perän aluksen vajotessa kyljelleen pohjaan. HMS Sussex kykeni palaamaan palvelukseen vasta elokuussa 1942. Telakalla olon aikana alukselta poistettiin puolentuuman konekiväärit. Aluksen yksiputkiset nelituumaiset korvattiin neljällä kaksiputkisella, kahdella kahdeksanputkisella kaksinaulaisella ja kymmenellä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alukselle asennettiin myös tutkat 273, 281, 282 ja 285.
HMS Sussex palveli palvelukseen palattuaan Atlantilla, jossa se etsi saksalaisia saarronmurtajia. Alus pysäytti 20. helmikuuta 1943 saksalaisen Hohenfriedburgin Cape Finisterren vesillä ja saman aikaisesti kykeni juuri ja juuri väistämään U-264 laukaisemat torpedot.
HMS Sussex oli telakalla huollossa palaten palvelukseen joulukuussa 1943. Huollon jälkeen aluksen 20 millimetrin aseiden lukumäärä oli 22 putkea. Aluksen lentokoneen tarvitsemat järjestelmät poistettiin. Seuraavan kerran alus palasi suuresta huollosta kesäkuussa 1944. Huollossa alukselta poistettiin torpedoputket, X-torni ja 15 yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Poistetut aseet korvattiin neljällä kahdeksanputkisella kaksinaulaisella ja neljällä kaksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Samalla aluksen tutkajärjestelmät modernisoitiin.
Tämän jälkeen alus siirrettiin Itäiseen laivastoon. Japanin antautumisen jälkeen alus suojasi operaatioita Alankomaiden Itä-Intiassa, kunnes palasi kotivesille.
HMS Sussex poistettiin palveluksesta 1949 ja siirrettiin 3. tammikuuta 1950 BISCOlle. Alus saapui 23. helmikuuta Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi.
Juhani Koti

Juhani Koti oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös kirjailijanimeä Elia Vera.
Ehdokashaku

Ehdokashaku (engl. candidate development) on pätevien ehdokkaiden etsimistä avoimeen työpaikkaan ilman että paikasta ilmoitetaan julkisesti esimerkiksi työnhakupalvelussa tai sosiaalisessa mediassa. Ehdokashaun avulla tavoitetaan aktiivisten työnhakijoiden lisäksi myös niin sanottuja passiivisia työnhakijoita samaan tapaan kuin perinteisessä suorahaussa (executive search, headhunting).
Ehdokashaku eroaa suorahausta siinä, että ehdokashakuun ei liity kasvokkain tapahtuvaa ehdokkaiden haastattelua, vaan rekrytoiva organisaatio itse valitsee ja haastattelee sopivimmiksi katsomansa kandidaatit. Ehdokashaku on yleensä perinteistä suorahakua lyhyempi ja kevyempi prosessi, jossa toteutetaan ainoastaan hakusuunnitelman (engl. research plan) laatiminen, sen perusteella tehtävä ehdokaskartoitus (eng. desk research), jonka tuloksena saadaan ns. pitkälista (eng. long list), sekä mahdollisesti kandidaattien ensimmäinen kontaktointikierros.
The Ex (vuoden 2006 elokuva)

The Ex on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Zach Braff, Amanda Peet ja Jason Bateman. Elokuvan on ohjannut Jezze Peretz.
Superman: Brainiac Attacks

Juoni

Lex Luthor on saanut tarpeekseen Teräsmiehen suosion kasvusta, joka vaikuttaa hänen osakkeisiinsa. Brainiacin hyökätessä maahan Luthor käyttää tilaisuutensa hyväksi ja liittoutuu tämän kanssa tuhotakseen Teräsmiehen. Luthor auttaa Brainiacia uudistamalla hänet vieläkin vaarallisemmaksi aseeksi, mutta Brainiac pettääkin Luthorin ja aikoo valloittaa maapallon. Samalla Teräsmiehen täytyy pelastaa kaupunki sekä Lois Lane, joka on sairastunut salaperäiseen tautiin.
Aarre M. Peltonen

Aarre Mauno Peltonen (6. lokakuuta 1920 Antrea – 16. lokakuuta 1991) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Peltonen toimi Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen apulaisprofessorina.
Peltosen tutkimuskohteena oli erityisesti runoilija Eino Leinon elämä ja tuotanto. Panu Rajala nostaa Leino-elämäkerrassaan Virvatuli Peltosen Leino-tutkijana korkealle:
»Paras Leino-tuntija on kiistatta tohtori Aarre M. Peltonen, joka kokosi kaiken julkisukelpoisen ja jäljitti runoilijan lähteille johtavat mutkaiset polut. Hänen suunnittelemansa elämäkerta ei tästä runsaudesta enää jaksanut rakentua. Palkakseen hän sai ymmärtämätöntä akateemista väheksyntää. Ilman hänen ja Onervan opuksia emme tietäisi Leinosta paljoakaan.» 
 
Peltonen toimitti myös lukuisia Leinon teoksia tekstikriittisesti.
Aarre M. Peltosen isä oli kansakoulunopettaja ja kirjailija Armas Peltonen. Sarjakuvasuomentaja Outi Walli on Peltosen tytär. Aku Ankan päätoimittaja Alli Peltonen oli Aarre M. Peltosen sisko.
Tiikelipainokone

Tiikelipainokone on yhdellä painovärillä painava yksinkertainen kohopainokone, jossa väri puristetaan suoralta painopinnalta suoralle paperi- tai kartonkiarkille. Tiikelikoneita käytetään kirjapainoissa pienimuotoisten ja pienipainoksisten painotuotteiden, kuten kirjelomakkeiden, kutsukorttien ja käyntikorttien painamiseen. Koska tiikelipainossa painettavaa materiaalia ei tarvitse taivuttaa, sopii menetelmä myös paksummille ja jäykemmille kartongeille.
Suomen kirjapainoissa yleisin tiikelikone on Heidelbergin valmistama niin sanottu siipi-Heikku. Se on saanut kutsumanimensä painoarkkien syöttöön (eli alistukseen) ja luovutukseen tarkoitetuista siipimäisistä ulokkeistaan.

Historiaa

Maailman ensimmäisenä tiikelipainokoneena pidetään vuonna 1803 keksittyä Suhler-painokonetta. Sen kehitti leipzigilaisen Breitkopf & Härtelin painajaoppilaana ollut saksilainen Johann Friedrich König (1774–1833). Vuonna 1807 englantilainen paperikauppias John Brown patentoi oman tiikelipainokoneensa. Ensimmäinen höyryvoimalla käyvä tiikelipainokone syntyi 1810–1812 Johann Friedrich Königin rakentamana lontoolaiselle kirjanpainajakustantajalle Thomas Bensleylle.
Panamanpalloluura

Levinneisyys

Panamanpalloluuraa tavataan Hondurasissa, Nicaraguassa, Costa Ricassa, Panamassa, Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Funet

Funet (engl. Finnish University and Research Network) on Suomen korkeakoulujen ja tutkimuksen tietoverkko, jota operoi opetusministeriön hallinnoima, valtion kokonaan omistama CSC – Tieteen tietotekniikan keskus. Funet-verkko palvelee suomalaisia yliopistoja, ammattikorkeakouluja sekä tutkimuslaitoksia tarjoamalla niille tietoliikenneyhteydet.
CSC vastaa Funet-verkon toiminnasta ja kehittämisestä. Erilaisten tietoliikenneyhteyspalveluiden lisäksi muita Funet-palveluja ovat myös erilaiset tietoturva-, käytön tuki, viestintä- ja jakelupalvelut.

Historia

Funet-tietoverkkohanke aloitettiin 1980-luvulla. Hankkeen alkuperäisenä tarkoituksena oli kehittää Suomen korkeakoululaitoksen tietoliikenneyhteyksiä. Funet-verkon kautta Suomi liittyi kansainväliseen Internetiin vuonna 1988. Tarkkaa liittymispäivää ei tiedetä, mutta se oli suurin piirtein marraskuun puolivälissä. Erillinen avajaistilaisuus oli seuraavana vuonna. Verkko oli muutaman vuoden pelkästään tutkijoiden käytössä. Verkon nopeus oli aluksi 56 kilobittiä sekunnissa.

Tekniikka

Funet-verkon ulkomaanyhteydet on toteutettu pohjoismaisen tutkimusverkon NORDUnetin kautta. Nordunet puolestaan muodostaa osan Euroopan tutkimuksen Géant2-runkoverkkoa.
Vuodesta 2008 lähtien Funet-yhteyksiä on uusittu osa kerrallaan mustan kuidun varassa toimiviksi kuituyhteyksiksi, jotka mahdollistavat myös erillisten valopolkujen käytön ja tarvittaessa jopa useiden satojen gigabittien sekuntinopeudet. Ensimmäiset 100 Gbit/s yhteydet Funetissa otettiin tuotantokäyttöön 2015. 
Syksyllä 2017 yksittäisten asiakasorganisaatioiden yhteydet Funettiin olivat pääsääntöisesti 1 Gbit/s tai 10 Gbit/s Ethernetillä toteutettuja, ja ulkomaanyhteyksien kapasiteetti NORDUnetin kautta oli 220 Gbit/s.  
Kuten kaikki suomalaiset internet-operaattorit, myös Funet on FICIXin jäsen.
Lennart Johansson

Nils Lennart Johansson (5. marraskuuta 1929 Tukholma – 4. kesäkuuta 2019 Tukholma) oli ruotsalainen jalkapallovaikuttaja.
Johansson toimi Euroopan jalkapalloliiton UEFAn puheenjohtajana vuosina 1990–2007. Samalla hän toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn varapuheenjohtajana.
Johansson seurasi Jacques Georgesia UEFAn puheenjohtajana vuonna 1990. Vuonna 2007 hän hävisi puheenjohtajaäänestyksen Michel Platinille äänin 27–23. Johansson oli ehdolla myös FIFAn puheenjohtajaksi vuonna 1998. Hän kuitenkin hävisi äänestyksen Sepp Blatterille. 
Johanssonin kaudella Mestarien liiga perustettiin. Lisäksi hänen aikanaan EM-kilpailut laajentuivat 16 joukkueen turnaukseksi.
Suur-Venäjä

Suur-Venäjä on joidenkin venäläisten äärinationalistien julkituoma irredentistinen ajatus nykyistä laajemmasta Venäjästä, joka kattaisi vähintään
entisen Neuvostoliiton tai tsaarin Venäjän. Suurvenäläiset haluavat palauttaa Venäjän sen aiempaan laajuuteensa. Niinpä he ottavat ajattelulleen mallia historiasta. Toisaalta suurvenäläisiä huolettavat venäjänkielisten oikeudet muun muassa Neuvostoliitosta irtautuneissa maissa.
Tunnettuja Suur-Venäjän puolesta puhujia ovat olleet mm. Vladimir Zhirinovski ja Aleksandr Dugin. Molemmat ovat antaneet lausuntoja, joiden mukaan esimerkiksi Suomi kuuluisi osaksi Venäjää. Toisaalta Eduard Limonov on kannattanut Neuvostoliiton rajojen palauttamista. Venäläisten erikoisjoukkojen ja vapaaehtoisten toiminta Itä-Ukrainassa on nähty monesti eräänä Suur-Venäjä-aatteen ilmentymänä. Suurvenäläistä Alexandr Duginia pidetään Putinin neuvonantajana, vaikka Putin ei julistakaan Suur-Venäjää.
Gorgoneion

Gorgoneion (kreik. Γοργόνειον) oli alun perin Antiikin Kreikassa pahan karkottamiseen käytetty symboli. Symbolissa oli Gorgotin pää ja se liitettiin Zeukseen ja Atheneen, joiden molempien sanotaan käyttäneen symbolia. Se oli suosittu myös kuninkaallisissa aigiksissa ja se on nähtävissä muun muassa Aleksanteri-mosaiikissa.
Homeros viittaa Gorgotiin neljästi. Jokaisella kerralla hän mainitsee vain pään, mutta ei mitään hahmon ruumiista. Jane Ellen Harrison huomauttaa, että "Meduusa on pää, ei mitään muuta... naamio, johon ruumis liitettiin jälkikäteen". Viidennelle vuosisadalle eaa saakka pää oli hyvin ruma, ja siihen oli piirretty ulostyöntyvä kieli, torahampaat, korkeat poskipäät, silmät tuijottivat katsojaan ja käärmeitä kiemurteli pään ympärillä.
Suoraan eteenpäin suuntautuva katse oli hyvin harvinainen antiikin Kreikan taiteessa. Joissain tapauksissa hahmolle piirrettiin parta, joka antoi sille hieman Dionysosta muistuttavan ulkoasun orgastisena jumalana.
Myöhemmältä ajalta säilyneet hahmot ovat huomattavasti vähemmän groteskeja. Hahmo oli menettänyt torahampaansa ja käärmeet olivat muuttuneet tyylitellyimmiksi. Hellenistiseltä ajalta säilynyt marmoripatsas Medusa Rondanini kuvaa Gorgotin muodonmuutoksen kauniiksi naiseksi.

Käyttö

Gorgoneion ilmestyy ensimmäisen kerran kreikkalaisessa taiteessa 8. vuosisadan alussa eaa. Yksi varhaisimmista säilyneistä hahmoista on elektrumkolikossa, joka löydettiin Pariumin kaupungin kaivauksissa. Myös Tirynsistä on löydetty samalta ajalta olevia hahmoja. Knossoksen palatsista on löydetty 1500-luvulta eaa oleva, Gorgoneionia muistuttava hahmo. Marija Gimbutasin mukaan gorgoneionin historia ulottuu ainakin ajalle 6000 eaa.
6. vuosisdalla gorgoneionit olivat hyvin yleisiä kreikkalaisissa temppeleissä, erityisesti Korintissa ja sen ympäristössä. Sisiliassa gorgoneioneita on piirretty päätykolmioihin. Noin 500 eaa niiden käyttö temppeleissä päättyi, mutta vielä seuraavalla vuosisadalla niitä käytettiin pienemmissä rakennuksissa.
Temppeleiden lisäksi hahmo esiintyi vaatteissa astioissa, aseissa ja kolikoissa eri puolilla Välimerta. Kolikoita, joissa Gorgot esiintyi lyötiin 37 kaupungissa. Mosaiikkilattioissa Gorgoneion oli yleensä kunnyksen lähellä ikään kuin suojelemassa tunkeilijoilta.
Hahmo säilyi suosittuna myös kristinuskon aikana, erityisesti Bysantin valtakunnassa ja sen käyttö elpyi Italian renessanssin myötä. Viime aikoina Gianni Versace on käyttänyt hahmoa logona.

Alkuperä

Gimbutasin mukaan gorgoneion edusti Äitijumalatar-kultin "dynaamisen elinvoimaan" liittyviä elementtejä. Hän määritteli gorgoneionin eurooppalaiseksi hahmoksi. Jane Ellen Harrison taas katsoo, että useissa primitiivisissä kulttuureissa on käytetty samankaltaisia hahmoja pelottelemalla estämään kantajaa tekemästä pahoja asioita.
Soshangane

Soshangane (noin 1790-1858) oli Gazan kuningaskunnan perustaja. Alkujaan hän oli Shaka Zulun armeijan kenraali, joka lähetettiin nykyisen Mosambikin alueelle valloittamaan tsonga-heimon asuinsijoja. Soshangane löysi viljavaa maata ja rauhallisia asukkaita, ja päätti jäädä alueelle sen sijaan että olisi palannut Shakan hoviin. Hän perusti kuningaskunnan, jonka nimesi isoisänsä mukaan Gazaksi. Shoshagane koulutti armeijan ja valtasi alueita myös portugalilaisilta. Alueen kansaa alettiin kutsua nimellä shangaanit.
Uuden kuningaskunnan perustaminen oli osa Mfecaneliikettä. Soshangane perusti pääkaupunkinsa lähelle nykyistä Maputoa. Shaka Zulu hyökkäsi sinne, mutta hävisi taistelun ja sai surmansa.
Lukkarilan pesäpallostadion

Yleisöennätys

Lapuan pesäpallokentän yleisöennätys on syntynyt 2. syyskuuta 1990 toisessa finaaliottelussa Virkiä-Viinijärven Urheilijat, jolloin paikalla oli katsomassa 3392 henkilöä.