google/wiki40b huggingface dataset:
My Way (kappale)

Historia

Paul Anka kuuli vuonna 1967 ranskalaisen popkappaleen ”Comme d’habitude” Claude Francois’n esittämänä lomallaan Ranskassa. Hän lensi Pariisiin neuvottelemaan laulun tekijänoikeuksista. Haastattelussaan vuonna 2007 Anka haukkui esitystä, mutta sanoi kappaleessa olevan ”sitä jotain”. Hän hankki laulun oikeudet maksutta. Kaksi vuotta myöhemmin Anka aterioi Frank Sinatran ja kahden mafioson kanssa. Tuolloin Sinatra kertoi lopettavansa pian uransa.
Anka kirjoitti lauluun englanninkieliset sanat New Yorkissa varta vasten Sinatran tyyliin sopivaksi. Anka viimeisteli laulun kello viideltä aamulla ja soitti Nevadassa, Caesars Palacessa olevalle Sinatralle ja kertoi laulun olevan vain Sinatralle eikä kenellekään muulle. Bon Jovi viittasi kappaleeseen hitissään ”It’s My Life” (”My heart is like open highway, like Frankie said I did it my way”).
Yhdysvaltain Grand Prix 1984

Yhdysvaltain Prix 1984 tai Dallasin Grand Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta 1984 Fair Parkissa Dallasissa Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Keke Rosberg, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Aika-ajo

Aika-ajon nopein oli Nigel Mansell Lotuksellaan. Hän kiersi radan ajassa 1.37,41, joka merkitsi keskinopeutta 144,719 km/h. Seuraavat lähtöruudut valloittivat Elio de Angelis, René Arnoux, Niki Lauda ja Ayrton Senna. Keijo Rosberg oli kahdeksanneksi nopein.

Kilpailu

Kilpailussa oli tarkoitus ajaa 78 kierrosta eli 304 kilometriä tai kaksi tuntia riippuen siitä kumpi tulisi ensinnä täyteen. Huonokuntoisen radan vuoksi kilpailussa ajettiin vain 68 kierrosta. Kuljettajien mielestä Dallasin katurata oli kuoppainen ja vaarallisen ahdas. Sateen sattuessa uusi asfalttikin olisi ollut liukas. Radan kuopat ja Dallasin yllä leijunut 40 asteen kuumuus tekivät kilpailusta raskaan ajettavan.
Paalupaikalta lähtenyt Mansell siirtyi heti kärkeen. Toiseksi ehti Derek Warwick, joka yritti ohitusta kahdeksannella kierroksella, mutta hän päätyi rengaskasaan ja keskeyttämiseen. Tämän jälkeen kärjessä ajoivat Mansell, Lauda ja de Angelis. Kilpailun puolivälissä johdossa ajoi edelleen Mansell, mutta toiseksi oli kirinyt Rosberg. Tässä vaiheessa oli kuusi kilpailijaa keskeyttänyt kilpailun.
Viisi kärkimiestä oli kolmen sekunnin sisällä. Rosberg putosi vähäksi aikaa kolmanneksi, mutta sitten hän ampaisi Mansellin ja Prostin ohi kärkeen. Rosberg sai tehtyä pientä kaulaa, mutta Prost ja de Angelis seurasivat. Kierroksella 50 Prost siirtyi johtoon ja Rosberg jäi toiseksi René Arnouxin seuratessa kolmantena. Tässä vaiheessa 11 autoa oli keskeyttänyt. Sitten Prostin auto teki tenän ja hän ajoi radan sivuun. Rosberg sai näin kärkipaikan helposti, eikä hän enää luopunut siitä. Rosberg otti uransa kolmannen Grand Prix -voiton todella kuumissa olosuhteissa.
Erikoinen tapahtuma sattui viimeisellä kierroksella kun Nigel Mansell ajoi kolarin ja lähti työntämään autoaan kohti maalilinjaa. Kuumuuden ja fyysisen rasituksen takia Mansell pyörtyi radalle. Hän ei kuitenkaan loukkaantunut tai jäänyt auton alle. Mansell ei päässyt maaliin asti, mutta sijoittui silti kuudenneksi.
Päämajamuseo

Päämajamuseo on Mikkelin Kaukolassa toimiva museo, joka esittelee talvi- ja jatkosodan aikaisia ylipäällikön ja muun ylimmän sodanjohdon (päämajan) työskentelytiloja silloisessa Mikkelin Keskuskansakoulussa, nykyisessä Päämajakoulussa. Museon katuosoite on Päämajankuja 1–3.
Aluksi museo käsitti vain ylipäällikkö Carl Gustaf Emil Mannerheimin työhuoneen. Tällaisena se avattiin vuonna 1974 muun osan koulusta jatkaessa normaalia toimintaansa.
Vuonna 1989 museota laajennettiin ja se erotettiin koulurakennuksen muista tiloista.
Vuosina 1999-2001 museon tiloja ja näyttelyä kunnostettiin opetusministeriön sekä Euroopan unionin aluekehitysrahaston rahoittamassa Mikkeli – päämajakaupunki -hankkeessa. Museo avattiin puolustusvoimain lippujuhlan päivänä, ylipäällikön syntymäpäivänä 4. kesäkuuta 2001.
Bonnaroo

2011

Kymmenes Bonnaroo-festivaali järjestetään 9.-12. kesäkuuta 2011. Päälava What Stagen esiintyjiä ovat mm. Arcade Fire, The Decemberists, Eminem, Black Uhuru, Wiz Khalifa ja The Black Keys.

2008

Vuoden 2008 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 12.-15. kesäkuuta 2008.

2007

Vuoden 2007 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 14-17. kesäkuuta 2007. Kaikki 80 000 lippua myytiin.

2006

Vuoden 2006 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 16-18. kesäkuuta 2006. Kaikki 80 000 lippua myytiin.

2005

Vuoden 2005 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 10-12. kesäkuuta 2005, ja yli 75 000 ihmistä tuli festivaaleille.

2004

Vuoden 2004 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 11-13. kesäkuuta 2004, ja kävijöitä oli yli 90 000.

2003

Vuoden 2003 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 13-15. kesäkuuta 2003, ja kävijöitä oli noin 80 000.

2002

Vuoden 2002 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 21-23. kesäkuuta. Yli 70 000 lippua myytiin.
Patrick Ouchène

Patrick Ouchène on belgialainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten rockabilly-yhtyeen Runnin' Wild'n päälaulajana.
Ouchène edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Copycat. Hän kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa ja sijoittui 17. sijalle saaden vain yhden pisteen eikä päässyt finaaliin.
Gimme Shelter (vuoden 2013 elokuva)

Tuotanto

Kuvaukset alkoivat kesäkuun 2011 alussa.
Punaneidonunikko

Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen punaneidonunikko kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Kasvi on karvainen ja sen maitiaisneste on väriltään keltaista. Lehdet ovat parijakoisia, liuskat ovat leveitä ja melko suippohampaisia. Kukat ovat yksittäin lehtihangoissa. Verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Säteittäinen teriö on 3–4 cm leveä ja väriltään punertava tai oranssi, terälehdet ovat usein mustatyvisiä. Heteitä on runsaasti. Suomessa punaneidonunikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kota on jopa 20 cm pitkä, hoikka ja karheakarvainen.

Levinneisyys

Punaneidonunikko on alun perin kotoisin Välimeren alueelta, Etelä-Euroopasta ja Lounais-Aasiasta. Suomessa punaneidonunikkoa on tavattu satunnaisena lajina lähinnä maan eteläisistä osista. Lajin pohjoisimmat havainnot ovat Oulun seudulta ja Etelä-Lapista. Suomessa suurin osa lajin havainnoista on tehty 1900-luvun puoliväälin tienoilla tai sitä ennen.

Elinympäristö

Alkuperäisellä levinneisyysalueellaan punaneidonunikko kasvaa pensasaroilla, rannoilla ja joutomailla. Suomessa punaneidonunikko on tulokaslaji, jota tavataan tavallisesti myllyillä, rautateillä, satamissa ja kaatopaikoilla.

Käyttö

Lähi-idässä punaneidonunikkoa on käytetty rohdoskasvina. Sen terälehdistä puristamalla tai koko kasvia keittämällä on saatu silmätippoja silmätulehdusten hoitoon.
Slyde

Historia

Jalome Beacher oli kemisti, joka kehitti tarttumattoman pinnoitteen mille tahansa pinnalle. Esimiehet kuitenkin erottivat hänet. Vimmastunut Slyde kehitti itselleen puvun ja päätti käyttää sitä rikollisissa toimissaan. 
Hänen pukunsa, jonka Beacher päällysti tarttumattomalla pinnoitteellaan, mahdollisti miltei kitkattoman liikkumisen. Myöskään Hämähäkkimiehen seitti ei tarttunut puvun pintaan. Nimeten itsensä uudelleen Slydeksi, Beacher aloitti laajamittaiset pankkiryöstöt. 
Myöhemmin Slyde liittyi pahamaineiseen Pahuuden Mestarit -järjestöön, mutta kuoli Elektran saista. Selvisi kuitenkin, ettei Slyde kuollutkaan iskusta. Muinainen ninjakultti Käsi elvytti Slyden. Slyde tajusi olevansa jo miltei 40-vuotias mies ja hän päätti yrittää vielä kerran taistella Hämähäkkimiestä vastaan. 
Hän teki itselleen uuden puvun ja apurinsa kanssa suoritti uskaliaan ryöstön. Hänen todellinen tarkoituksensa oli kuitenkin houkutella Hämähäkkimies paikalle ja taisteluun kanssaan. Supersankari saapuikin ja voitti jälleen Slyden. 
Joutuessaan vankilaan Slyde oli kuitenkin iloinen pärjättyään hyvin taistelussa sankaria. Myöhemmin Slyde yhdisti voimansa Ansamiehen kanssa ja meni mafiapomo Nuijapään puheille. Nuijapää keräsi suurta superroistoarmeijaa yhteen, jotta voisi hallita suvereenisti New Yorkia. 
Slyde ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen, jolloin yksi Nuijapään kätyreistä ampui hänet siihen paikkaan viestiksi muille niskuroijille.

Voimat ja varusteet

Slydella ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin lahjakas kemisti ja on kehittänyt rikollisen uransa avuksi nerokkaan asun. Asu on päällystetty kokeellisella, kitkattomalla aineella. Aineen ansiosta puvun käyttäjä on immuuni erilaisille sidonnoille ja otteille (kuten Hämähäkkimiehen verkolle). 
Asu suojaa Slydea myös jonkin verran fyysisiltä iskuilta. Koska asun kengät ovat myös kitkattomat, Slyde kykenee liikkumaan noin 15 metrin sekuntivauhtia. Huolimatta suuresta nopeudesta, Slyde kykenee ohjailemaan itseään erinomaisesti. 
Slyde on myös käyttänyt rakettimoottorein varustettuja saappaita kyetäkseen lentämään ja nykyisin teräaseita, kuten katanaa ja shurikeneja.
Unelmien voima

Juoni

Katherine "Kate" Powell on Templetonien äveriääseen hotellisukuun adoptoitu orposerkku. Kate menetti raa'asti vanhempansa autokolarissa ollessaan kahdeksanvuotias.
Tuolloin hän astui sisään rakkautta tulvivaan Templeton Houseen, jossa hänelle tehtiin alun alkaen selväksi, että hän on perheenjäsen. Kate ei koskaan tuntenutkaan
olevansa muuta kuin aidosti rakastettu, ihan kuin myös hänen sielun sisarensa Margo Sullivan ja Laura Templeton. Kate onnistuu aina ärsyttämään muita loputtomalla
järkeilyllään. Järki onkin aina ollut Katen vahva ase jokaisessa asiassa, ja siinä missä Lauran ase on lämmin sydän, ja Margon ase aivan jumalainen ulkoinen kauneus, käyttää
Kate järkeä ja järjestelmällisyyttä aseenaan. Ammatiltaan Kate on menestynyt ja pidetty kirjanpitäjä, erittäin kontrollifriikki sellainen.
Kate saa tietää häntä sisäisesti viiltävän perhesalaisuuden; hänen isänsä oli kavaltaja pahimmasta päästä, eikä hänen tilannettaan helpota yhtään se, että
hän myös itse saa syytteen asiakkaansa kavalluksesta. Todellisuudessa Kate ei ole kavaltunut keneltäkään mitään; joku on yrittänyt lavastaa hänet.
Kate tuntee sietämätöntä vetovoimaa Templeton hotellien uuteen johtajaan Byron De Wittiin. Kate ei salli itselleen tunteita Byroniin, koska mies näyttää päälle päin häikälemättömältä
naistenmieheltä, ja Kate ei siedä sellaisia miehiä. Totta puhuen, Byronkin on aivan lääpällään Kateen, ja suorastaan nauttii saadessaan naisen hikeentymään. Kate milloin ottaa Byronin kanssa
rajusti ja äänekkäästi yhteen, ja vihaa tätä koko sydämensä voimalla, ja milloin rakastaa tätä niin ettei näe muuta maailmaa ollenkaan. Byroniin tutustuessaan Kate joutuu
tajuamaan, ettei tunteita voi hallita kuin työprojektia, ja yllättäen, Kate eksyykin lakanoiden väliin Byronin kanssa. Pian he ovat suloinen pari vailla vertaistaan.
Kaikki Katen elämän sotkut selviävät pikkuhiljaa. Paljastuu myös, että häikäilemätön Roger, Katen työtoveri, jonka kanssa Kate aikoinaan heilasteli, oli kavalluksen takana.
Katelle tarjotaan uudelleen työtä kirjanpitäjänä, mutta hän viihtyy paljon paremmin ystäviensä Margon ja Lauran kanssa perustamassa second hand liikkeessä Pretensesissä,
jossa hän on työskennellyt, kun sai kavallussyytteen takia kenkää töistä.
Katen tarina loppuu onnellisesti henkeäsalpaavalla tavalla.
Jaotin

Jaotin on passiivinen jakoverkon osa, joka jakaa tulosignaalin yhtä suuriin osiin mahdollisimman pienin häviöin. Jaottimmen haarojen välillä ei ole haaroittimen tapaista häiriövaimennusta.
Camp

Campiksi (ransk. se camper, 'poseerata', 'tehdä vaikutus') kutsutaan erilaisia populaarikulttuurin ilmiöitä, jotka ovat suosittuja nimenomaan siksi, että ne ovat mauttomia, kummallisia, yliampuvia ja räikeitä. 
Campia esiintyy mm pukeutumisessa, kirjallisissa julkaisuissa, kuvataiteessa, näyttelyissä, näytelmissä, tv-sarjoissa ja elokuvissa.
Elokuvissa camp tarkoittaa lähinnä elokuvan tekijöiden viljelemiä viitteitä siitä, että he tajuavat sen olevan huono tai outo. Camp-elokuville on tyypillistä valtavirran tyylitajusta poikkeaminen.
1900-luvun alussa camp liitettiin lähinnä seksuaalivähemmistöjen erikoiseen pukeutumiseen. Myöhemmin käsite on laajentunut kuvaamaan myös muita tarkoituksella mauttomia, usein yliampuvia kulttuurin ilmioitä. Camp on monesti keskinkertaista, mautonta, ironista ja liioittelevaa. Kun korkeakulttuurinen taide on kaunista, tyydyttävää ja arvokasta, camp on elävää, nokkavaa, pinnallista, huomiotaherättävää, röyhkeää ja haastavaa. Camp elää ylevän ja tavallisen välimaastossa. Camp palauttaa monesti vanhaa, muodista jäänyttä kulttuuria uudessa merkityksessä.
Campista on sanottu, että "se on niin hyvää koska se on niin huonoa".
Yhdysvaltalainen esseisti Susan Sontag liitti käsitteen camp populaarikulttuuriin vuonna 1964 julkaistussa esseessään Notes On Camp.
80-luvulla camp yleistyi kytkeytyen postmodernismiin.

Campin ja kitchin ero

Myös kitch edustaa huonoa makua. Kitch esiintyy parempana kuin mitä on. Myös camp on kliseistä kitchin tavoin. Mutta camp on tietoisesti huonoa. Campissa on ironiaa. Kitchissä ei ole ironiaa. Karkeasti ajatellen camp voi olla kitchiä lainausmerkeissä.
Stanley Graham

Elämäkerta

Stanley Graham syntyi maanviljelijäperheeseen Kokatahissa, Uuden-Seelannin West Coastilla. Hän kävi koulun Kokatahissa, jossa häntä kuvailtiin varautuneeksi, mutta kohtalaisen hyväkäytöksiseksi. Nuoruudessaan hän harrasti urheilua, kuten nyrkkeilyä ja ammuntaa. Graham oli 1920–1930-luvuilla jäsenenä paikallisessa ampumakerhossa.
Graham tapasi vaimonsa 1920-luvulla, ja he avioituivat Christchurchissa 22. joulukuuta 1930. Noin puoli vuotta avioitumisen jälkeen he muuttivat Koiterangin alueelle, West Coastille, josta Graham oli perinyt äitinsä maatilan. Perheelle syntyi jatkossa kaksi lasta.
1930-luvun lopulla perhe ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, jonka seurauksena Grahamin psyykkinen tila järkkyi. Hän ja hänen vaimonsa epäilivät joidenkin naapureiden myrkyttävän heidän lehmiään, ja heidän käytöksensä naapureita kohtaan muuttui aggressiiviseksi.

Joukkomurha

8. lokakuuta 1941 konstaapeli Edward Best kutsuttiin tilalle selvittämään Grahamin aggressiivisesta käytöksestä johtuvaa tilannetta. Bestin vierailtua paikalla hän haki lisävoimia, ja palasi Grahamin tilalle yhdessä ylikonstaapeli William Cooperin ja konstaapeleiden Percy Tullochin sekä Frederick Jordanin kanssa. Graham tapasi poliisit ulko-ovellaan, ja seuranneessa välikohtauksessa hän ampui Cooperin, Jordanin ja Tullochin kuoliaaksi. Best haavoittui vakavasti ja kuoli myöhemmin saaneisiin vammoihin. Samaan aikaan talolle saapunut maatalouskouluttaja George Ridley joutui ammutuksi, jonka seurauksena hän myöhemmin kuoli saamiinsa vammoihin maaliskuussa 1943. Graham pakeni paikalta, mutta palasi kotitilalleen seuraavana päivänä, jonka seurauksena kaksi paikalla ollutta kodinturvajoukkojen jäsentä yritti hänen kiinniottoaan. Syntyneessä ampumistaistelussa kodinturvajoukkojen Richard Coulson sekä Gregory Hutchison menehtyivät. Coulson kuoli välittömästi ja Hutchison seuraavana päivänä. Graham haavoittui, mutta pakeni paikalta.
Joukkomurhan jälkeen Grahamin etsimiseksi käynnistettiin massiivinen etsintäoperaatio, johon osallistui satoja poliiseja, kodinturvajoukkojen jäseniä, sotilaita ja vapaaehtoisia. Ohjeistus oli, että mikäli Graham tavattaisiin aseistuneena, hänet tulisi ampua nähdessä. Illalla 20. lokakuuta konstaapeli James Quirke sai näköhavainnon Grahamista, joka oli piileskellyt tämän ajan metsäisillä alueilla. Quirke ampui Grahamia haavoittaen tätä. Haavoittunut Graham kuljetettiin Westlandin sairaalaan Hokitikaan, jossa hän menehtyi seuraavana päivänä. Myöhemmin hänet haudattiin paikalliselle hautausmaalle.
Neljä päivää Grahamin kuoleman jälkeen hänen kotitalonsa poltettiin, ja Grahamin vaimo muutti lapsineen pois alueelta.

Populaarikulttuuri

Stanley Grahamia ja hänen tarinaansa on joissakin yhteyksissä romantisoitu ja ajateltu hänen tilanteensa olleen osin yhteiskunnan syytä. Toisaalta on myös esitetty arvioita, että Graham olisi voitu saada kiinni myös elävänä.
Grahamista ja murhista on filmatisoitu elokuva Bad Blood – Verilöyly vuonna 1981.
Koiterangissa paljastettiin 8. huhtikuuta 2004 kolmimetrinen muistomerkki kunnioittamaan uhrien muistoa.
Hup-peli

Pelaaminen

Hup-peli on roolipelielementtejä sisältävä seikkailupeli. Pelaajan pelihahmo seikkailee pienoiskoossa mallinnetussa Helsingissä tavoitteenaan päästä ennalta sovituille treffeille. Pelaajan tulee välttää paheita, joihin häntä houkutellaan satunnaisissa tapahtumissa. Satunnaistapahtumien tilanteet voivat käsitellä esimerkiksi uhkapelejä tai alkoholia. Eräässä tapahtumassa pelaaja voi esimerkiksi valita, nauttiiko hän alkoholia porttikongissa elokuvissa käynnin jälkeen. Väärät valinnat vaikuttavat pelaajan terveyteen, rahaan tai suhteisiin, ja mikäli jokin mittareista menee nollaan, peli päättyy.

Vastaanotto

Toimittaja Juho Kuorikosken mukaan pelissä on pelattavaa noin vartin verran, mutta valintojen määrä tuo peliin uudelleenpeluuarvoa. Kuorikoski kutsuu peliä edelleen varsin pelattavaksi peliksi, joka on ”samassa laatuluokassa” muiden kaupallisten 1980-luvun suomipelien kanssa.
Kersantilleko Emma nauroi?

Arviot

Salama Simosen (Uusi Suomi) arviossa elokuva sai luonnehdinnan ”hatara keitos”. Orvo Kärkösen (Aamulehti) mukaan elokuvan siteet ja kuteet eivät riitä liittämään yhteen yksittäisiä hyviä otteita. Toisaalta myönteistäkin löytyi, esimerkiksi Vaasa-lehden kriitikko kirjoitti: ”Koko juttu lähentelee miellyttävää hillittyä farssia”.
Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä Arto Pajukallio (Helsingin Sanomat) pitää elokuvaa vaatimattomana farssina, jossa säätyhierarkia määrää myös parien muodostumisen. Sodan varjossa valmistuneessa elokuvassa pilkanteon kohteeksi joutuu epäsotilaallinen runoilija Alfons Kaukokaipuu. Sitä on luonnehdittu myös ”hatarasti kyhätyksi, sinne tänne sinkoilevaksi elokuvatukseksi” (Tv-maailma).
Freestylemelonta

Freestylemelonta on vauhdikas ja akrobaattinen urheilulaji, jossa alle kaksimetrisellä freestylekajakilla tehdään erilaisia liikkeitä kosken virtauksia hyödyntäen. Temput ovat hieman samankaltaisia ​​kuin lumilautailijoiden, surffaajien tai luistelijoiden suorittamat liikkeet. Freestylemelontaa voi harrastaa eri seurojen ja yritysten kautta.
Suomessa toimii Suomen melonta- ja soutuliitto, joka pyörittää erilaisia kursseja sekä kilpailuita. 
Harrastajalta vaaditaan hyvää virranlukutaitoa, melontatekniikkaa sekä rämäpäistä asennetta. Laji sopii kaikenikäisille.
Lajina freestylemelonta on melko nuori. Nykyisen muotonsa se on saanut vasta 90-luvulla, mutta laji kehittyy edelleen uusien välineiden myötä.

Liikkeet

Freestylemelonnassa temput jaetaan yleensä hontto- ja aaltoliikkeisiin. Aaltoliikkeet tehdään loivassa aallossa ja honttoliikkeet hontossa, joka on terävä pystypyörre. Honttoliikkeitä ovat esim. voltti ja kärrynpyörä, aaltoliikkeitä mm. spinni, jossa meloja yhtenäisellä liikkeellä pyörähtää 360° ympäri aallossa.
Liikkeet suoritetaan yleensä aallossa tai hontossa jo valmiiksi ollessa. Temppuja, jotka tehdään aaltoon tai honttoon suoraan ylävirrasta laskiessa, kutsutaan entryliikkeiksi.
Monia liikkeitä voi tehdä joko cleanina tai airina. Air tarkoittaa ilmavaa ja sille on liikkeestä riippuen erilaisia tarkempia kriteereitä. Cleanit liikkeet tehdään käyttämättä melaa.
Luomankylä (Peräseinäjoki)

Luomankylä on kylä Seinäjoen eteläosassa entisen Peräseinäjoen kunnan alueella, Etelä-Pohjanmaalla. Kylässä sijaitsee muun muassa Peräseinäjoen kappeliseurakunnan leirikeskus Ahonniemi. Peräseinäjoen kirkonkylästä on Luomankylään noin 5 kilometriä.
Kylän nimessä esiintyvä luoma-sana on maastotermi, joka tarkoittaa jyrkkäreunaista puroa tai notkelmaa.
Walter Rothschild

Lionel Walter Rothschild (8. helmikuuta 1868 – 27. elokuuta 1937) 2. Rothschildin paroni, oli englantilainen pankkiiri ja eläintieteilijä. Walter Rothschild vaikutti Israelin valtion perustamiseen.

Eläintiede

Rotschild kiinnostui eläimistä ja niiden keräilystä jo lapsena. Hän opiskeli eläintiedettä Magdalene Collegessa Cambridgessä ja sai 21-vuotiaana vanhemmiltaan lahjaksi oman eläinmuseon. Lähelle Rotschildin maaseutukotia Tring Parkiin Hertfordshireen perustettu museo Walter Rothschild Zoological Museum, nykyiseltä nimeltään Natural History Museum at Tring, avattiin yleisölle 1892 ja siitä tuli yksi maailman suurimmista yksityisistä eläinkokoelmista. Tringin museo on nykyään osa British Museumia.
Vuosina 1889–1908 Rothschild työskenteli Lontoossa Rothschildin suvun pankkiyrityksessä NM Rothschild and Sons.
Tutustuminen Natural History Museumin eläintieteen laitoksen johtajaan Albert C. L. G. Güntheriin sai Rothschildin kiinnostumaan eläintieteestä, erityisesti lintujen ja perhosten taksonomiasta. Hän suoritti lukuisia tutkimusmatkoja eri puolille maailmaa sekä rahoittajan että tutkijan ominaisuudessa ja keräsi ja luetteloi suuren joukon lajeja. Hän kirjoitti runsaasti tieteellisiä artikkeleita. Rothschild nimesi useita uusia lintulajeja, kuten havaijinalbatrossin. Hänen määrittelemänsä kirahvin alalaji rothschildinkirahvi on nimetty hänen mukaansa.
Rothschildin mailla laidunsi useita eksoottisia eläimiä kuten kenguruita ja rattaita vetäviä seeproja.
Rothschild joutui myymään suuren osan valtavasta lintukokoelmastansa American Museum of Natural History -museolle 1932. Myynnin syynä oli tuntemattomaksi jääneen naisen kiristys. Vuonna 1936 hän lahjoitti loput kokoelmasta British Museumille.

Politiikka ja aateluus

Poliitiselta kannaltaan Rothschild oli liberaali ja toimi Aylesburyn parlamenttiedustajana 1899–1910. Hän peri aatelisarvon isältään Nathan Mayer Rothschildilta 1915. Koska hänellä itsellään ei ollut lapsia avioliitosta, aatelisarvon peri hänen nuoremman veljensä Charles Rothschildin poika Nathanael Mayer Victor Rothschild.
Rothschild oli aktiivinen sionisti ja ajoi pontevasti Palestiinaan perustettavaa juutalaisvaltiota ja oli mukana Balfourin julistuksen kirjoittamisessa.
Johan Deutsch

Johan Deutsch (31. maaliskuuta 1707 Laitila – 13. syyskuuta 1774 Hiitola) oli suomalainen kirkkoherra.
Deutschin vanhemmat olivat Laitilan nimismies, katselmuskirjuri Henrik Deutsch (k. 1742) ja Anna Busander. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1724. Turun akatemiassa opiskellut Deutsch siirtyi Venäjälle kuuluneeseen Vanhaan Suomeen ja hänet vihittiin papiksi Viipurin hiippakunnassa 1730. 
Deutsch oli Viipurin tuomiokapitulin notaarina vuodesta 1729, Kivennavan kirkkoherrana vuodesta 1732 ja Hiitolan kirkkoherrana vuodesta 1739. Hänestä tuli lääninrovasti 1750 ja Viipurin tuomiokapitulin jäsen 1751. Deutsch halusi parantaa kansanopetusta ja myi seurakuntalaisilleen painattamiaan suomenkielisiä katekismuksia. Tätä toimintaa pidettiin kuitenkin papille sopimattomana ja Deutsch sai tuomion kirjakauppiaan erioikeuksien loukkaamisesta.
Johan Deutsch oli naimisissa 1732–1743 Elisabet Nilsdotterin (k. 1743) kanssa ja vuodesta 1744 Kristina Sofia Dannenbergin (k. 1796) kanssa. Hänen poikiaan olivat vt. tuomari Nils Johan Deutsch (1733–1758), viipurilainen raatimies, konrehtori David Deutsch (1736–1767), kapteeni Karl Henrik Deutsch (1738–1773) ja Hiitolan kirkkoherra Gustaf Fredrik Deutsch (1750–1782).
Euroopan Grand Prix 1984

Aika-ajo

Lauantaina ajetussa aika-ajossa ei kukaan 26 kuljettajasta pystynyt sateen takia parantamaan perjantaina ajamaansa aikaa. Siksi perjantaina ajettu aika määräsi lähtöjärjestyksen. Sadekelin renkailla ajetut kierrosajat olivat noin 20 sekuntia hitaampia kuin perjantaina ajetut. Useat kuljettajat pyörähtelivät radalla lauantaina, mutta mitään vakavampaa ei tapahtunut.
Paalupaikan sai Nelson Piquet ajalla 1.18,871, joka merkitsi 207,315 km/h keskinopeutta. Paalupaikka oli Piquet'n kahdeksas kauden aikana. Piquet'n vierestä starttasi Alain Prost, joka oli ainoa jolla oli vielä mahdollisuus uhata Niki Laudan mestaruutta. Seuraavat lähtöruudut valtasivat Patrick Tambay, Keijo Rosberg ja Michele Alboreto. Lauda starttasi ruudusta 15.

Kilpailu

Rengasvalinta kilpailuun oli vaikea, sillä kovimmalle joutui oikea eturengas ja vasen takarengas. Kilpailu ajettiin kylmässä poutasäässä. Prost ampaisi heti startista johtoon ja hän pystyi pitämään kärkipaikkansa kaikki 67 kierrosta. Koska yhden kierroksen pituus oli 4 542 metriä, oli kilpailun pituus 304,3 kilometriä. Prostin keskinopeus oli 191,751 km/h.
Niki Lauda ehti maaliin neljäntenä. Kilpailun 22. kierroksella hänelle oli käydä hullusti, sillä hän joutui ohitustilanteessa väistämään hitaampaa autoa. Paniikkijarrutuksen takia hänen autonsa pyörähti muutaman kierroksen, mutta hän pystyi jatkamaan kilpailua.