google/wiki40b huggingface dataset:
Éclair

Éclair on vuonna 1907 perustettu ranskalainen elokuva-alan yritys.
Marcel Vandalin ja Charles Jourjonin perustama Société française des films Éclair sai alkunsa Ambroise Parnalandin konkurssiin menneestä yrityksestä. Vuonna 1908 Éclair rakensi Épinay-sur-Seineen elokuvastudion, joka tuotti näytelmä- ja dokumenttielokuvia sekä uutiskatsauksia. Ohjaaja-tuottaja Victorin Jassetin johdolla Éclairista tuli Pathén ja Gaumontin jälkeen Ranskan kolmanneksi suurin elokuvayhtiö. Sen suuria menestyksiä olivat kioskikirjallisuuteen perustuneet sarjaelokuvat kuten Salapoliisien kuningas Nick Carter (1908), Morgan le pirate (1909–1910), Le Vautour de la Sierra (1910), Zigomar (1911–1913) ja Protéa (1913–1917). Vuonna 1909 perustettu tytäryhtiö Association cinématographique des auteurs dramatiques (ACAD) tuotti taide-elokuvia Émile Chautardin johdolla. Vuonna 1912 alettiin julkaista viikoittaista uutiskatsausta Éclair-Journalia ja samaan aikaan perustettiin tiede-elokuvien sarja Scientia. Yhtiön komediasarjoja olivat Willy Sandersin Willy (1912–1914), Paul Berthon Gavroche (1912–1914) ja Lucien Bataillen Casimir (1913–1914). Georges Mauricen johtama tekninen osasto tuotti korkealaatuisia elokuvalaitteita. Éclairin yhdysvaltalainen tytäryhtiö rakensi tuotantolaitoksen New Jerseyn Fort Leehin, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1914.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen toimintaa jatkoi vuonna 1918 perustettu Société Industrielle Cinématographique Éclair, joka teki konkurssin vuonna 1920. Yhtiö jaettiin neljään osaan ja se lopetti näytelmäelokuvien tuotannon. Éclair oli Ranskan johtava elokuvakameroiden valmistaja aina 1960-luvulle saakka. Uutiskatsausten tuotanto päättyi vuonna 1940. Studio- ja laboratoriotoiminta on jatkunut 2000-luvulle saakka.
Ylinen Savijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi sijaitsee Hattulan keskustaajaman ja Viljetynmäen lounaispuolella Hyrvälän peltoalueen ulkopuolella metsässä. Siihen laskee kolme lyhyttä metsäojaa sekä eteläpuolen Kuivajärvestä suotuvat kosteikon läpi järveen sen valumavedet. Järven länsipään rannasta saa alkuunsa yli 300-metrinen Ajamonoja, joka laskee Aliseen Savijärveen lähes 10 metriä alempana. Ylisessä Savijärvessä on yli 80 metriä pitkä Matinsaari ja kaksi pienempää rannanläheistä luotoa. Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä. Etelärannat ovat avosuota, mutta muilla rannoilla on metsämaata. Avosuo, joka ympäröi Kuivajärveä, on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johta tiet yhdystieltä 13663, joka alkaa seututieltä 130 Hämeenlinnan länsipuolella Sattulassa.

Historiaa

Vuonna 1855–1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ylimäinen Savijärvi” ja sen rantaviivan kulku poikkeaa jyrkästi sen nykyisestä. Sillä oli tuolloin etelään työntyvä pitkä lahti, joka muistuttaa etelään työntyvää nykyistä kosteikkoa, jossa Kuivajärvi sijaitsee. Tämä lahti on joko soistunut ja ruohottunut umpeen tai sitten järven vedenpintaa on alennettu. Alkuperäinen vedenpinnankorkeus ennen järvenlaskua on voinut olla 120 metriä merenpinnan yläpuolella, koska tämä korkeuskäyrä seuraa Kalmbergin kartan rantaviivaa.
Sisinnius

Sisinnius oli paavina 15. tammikuuta 708 – 4. helmikuuta 708. Hän oli syyrialaissyntyinen ja kärsi pahasta kihdistä, jonka takia ei pystynyt edes syömään itse. Hänen sanotaan silti olleen luonteeltaan luja ja halukas tekemään kirkolle hyvää. Hän määräsi Rooman muurit korjattaviksi ja ehti ennen kuolemaansa vihkiä piispan Korsikalle.
RN Fulmine (1931)

Palvelus

Alus upotettiin 9. marraskuuta 1941.
Aleksi Mäkelä (jääkiekkoilija, 1995)

Seuraura

4-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Mäkelä on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän toimi seuran C-nuorten varakapteenina kaudella 2010–2011, jolloin Mäkelä oli Ilveksen tehokkain puolustaja sekä SM-karsinnoissa tehoilla 4+7=11 että runkosarjassa tehoilla 2+7=9. Kauden 2011–2012 hän vietti suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa, mutta Mäkelä vahvisti myös kevätkaudella Ilveksen B2-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hän oli B2-nuorten SM-sarjan pudotuspelien tehokkain puolustaja Tapparan Jere Marjamäen kanssa tehoilla 4+6=10.
Mäkelä oli kaudella 2012–2013 Ilveksen A-nuorten tehokkain puolustaja Mikke Levon kanssa tehoilla 8+9=17. Hän debytoi SM-liigassa 19. helmikuuta 2013 Porin Ässiä vastaan. Mäkelä sai ottelussa jääaikaa 15.19 minuuttia. Hän vakiinnutti debyyttinsä jälkeen loppukaudeksi paikkansa Ilveksen SM-liigajoukkueen kokoonpanossa, jossa Mäkelä teki seitsemässä runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 sekä kolmessa liigakarsintaottelussa yhden syöttöpisteen. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 9. maaliskuuta 2013 ylivoimalla Espoo Bluesia vastaan. Mäkelä palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Huhtikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Dallas Stars varasi Mäkelän seitsemännellä kierroksella 182. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän joutui käsivamman takia sivuun jo ennen kautta 2013–2014 ja palasi sitä seuranneen keskivartalovamman jälkeen kaukaloihin vasta tammikuussa 2014. Mäkelä pelasi kauden aikana kaikkiaan vain yhdeksän SM-liigaottelua ja miesten pelejä kertyi myös kolmen Mestis-ottelun verran lainalla Lempäälän Kisassa. Suurimman osan peleistään hän pelasi kuitenkin Ilveksen A-nuorissa, joissa Mäkelä pelasi 25 runkosarjaottelua. Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2014–2015 hän teki 30 runkosarjaottelussa kuusi syöttöpistettä. Mäkelä pelasi kauden aikana myös seitsemän ottelua lainalla LeKissä. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Ilvekssä 42 ottelua ja LeKissä 11 ottelua.
Kaudeksi 2016–2017 Mäkelä siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän jakoi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Niko Ojamäen ja Mikael Sahan kanssa lukemalla +1. Mäkelä palasi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Lempäälän Kisan Mestis-joukkueeseen.
Mäkelä siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FFHG Division 1:n Drakkars de Caeniin.

Maajoukkueura

Mäkelä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015.
Falerii

Falerii (nykyinen Civita Castellana) oli antiikin aikainen kaupunki Etelä-Etruriassa Apenniinien niemimaalla. Se oli faliskien pääkaupunki ja kukoisti 500- ja 400-luvuilla eaa. Falerii taisteli Vejin rinnalla roomalaisia vastaan, mutta Vejin kukistuttua se liittoutui Rooman kanssa. 300- ja 200-luvuilla eaa. kaupunki kapinoi useasti roomalaisia vastaan, kunnes se vallattiin ja tuhottiin vuonna 241 eaa. Kaupunkilaiset häädettiin läheiselle tasangolle, jonne perustettiin uusi kaupunki, Falerii novi (suom. Uusi Falerii).
Richard Martin West

Richard Martin West (s. 1941) on tanskalainen tähtitieteilijä, joka on tullut kuuluisaksi Westin komeetasta. Hän työskentelee Euroopan eteläisessä observatoriossa ja on löytänyt nelisenkymmentä asteroidia sekä työtovereineen Phoenixin kääpiögalaksin.
Havaiji 5-0

Soundtrack

Hawaii Five-0: Original Songs from the Television Series albumi julkaistiin 4. lokakuuta 2011. AllMusic antoi albumille 3 tähteä ().

Crossover jaksot

Havaiji 5-0 ja NCIS: Los Angeles ovat tehneet muutamia crossover jaksoja, joissa kummankin sarjan hahmoja nähdään toisessa sarjassa. Havaiji 5-0:n väkeä nähdään myös uudistetun Nuori MacGyver sarjan hahmojen apuna.
Durango (GP2-talli)

Historia

Talli kilpaili Italian Formula 3 -sarjassa kaudet 1987–1992, Formula 3000-sarjassa 1991–1993 ja vuonna 1994 Britannian Formula 2-sarjassa. Talli on osallistunut kahdesti Le Mansin 24 tunnin ajoon vuosina 1991 ja 2003. Kaudet 2002–2003 talli kilpaili Eurocup Formula Renault-sarjassa ja vuosina 2004 ja 2006 Italian Formula Renault-sarjassa.
Kaudet 2005–2009 talli kilpaili GP2-sarjassa voittaen kolme osakilpailua. Talli joutui rahoitusongelmien takia vetäytymään GP2-sarjasta ja Aasian GP2-sarjasta. Talli kilpaili myös Auto GP-sarjassa kaudet 2005–2007 ja uudestaan 2010–2011.
Myöhemmin talli jätti hakemuksen Formula 1 -sarjaan kaudeksi 2011, mutta ei saanut ajopaikkaa.
Puhallus

Juoni

Elokuva sijoittuu syyskuulle 1936. Se kertoo ammattihuijarista (Paul Newman) sekä nuoresta aloittelijasta (Robert Redford), jotka yrittävät monimutkaisella suunnitelmalla huijata haltuunsa suuren määrän rahaa.

Vastaanotto

Puhallusta esitettiin Suomessa vuosia elokuvateattereissa, ja se sai vuosina 1974–1980 kaikkiaan yli 478 000 teatterikatsojaa.
Populaarit

Populaarit (lat. populares) olivat Rooman tasavallan aikainen poliittinen ryhmittymä, joka haki kannatuksensa kansankokouksilta. Sen jäsenet olivat aristokraatteja, mutta pyrkivät ajamaan tavallista rahvasta miellyttävää politiikkaa kannatuksensa vahvistamiseksi. Populaarit ei ollut puolue sanan nykymerkityksessä vaan hajanaisempi ryhmittymä. Populaarit on alkuaan pilkallinen nimitys, jolla ryhmittymää vastustaneet optimaatit sitä kutsuivat.
Tunnettuja populaareja olivat Julius Caesar, Gracchuksen veljekset, Marius ja Publius Clodius Pulcher.
Hr. Ms. Piet Hein (1894)

Palvelus

Rotterdamin satamalakon aikana 11. toukokuuta 1896 asennustyöt keskeytettiin. Hr. Ms. Kortenaer partioi kaksi päivää myöhemmin Maasilla. Hr. Ms. Evertsen, Piet Hein ja poliisikuunari Argus vastaanottivat tehtävän myöhemmin. Lakon aikana 300 krenatööriä joutui valvomaan lakkoa, joka päättyi 21. toukokuuta.
Alus lähti vuonna 1900 Boksarikapinan aikana Hr. Ms. Hollandin ja Hr. Ms. Koningin Wilhelmina der Nederlandenin kanssa Shanghaihin turvaamaan eurooppalaisia ja Alankomaiden etuja alueella. Piet Hein siirtyi helmikuussa 1901 Hollannin Itä-Intiaan Surabayaan.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1914.
Linos

Linos (m.kreik. Λῖνος) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri mieshahmon nimi.

Bardi

Linos oli boiotialainen bardi, joka opetti Heraklesta soittamaan. Herakles kuitenkin tappoi Linoksen tämän omalla lyyralla Linoksen huomautettua Heraklesta virheistä. Lähteestä riippuen Linoksen kerrotaan olleen Apollonin ja joko Uranian tai Kalliopen poika. Tosin hänet nimetään myös Amfimaroksen ja Uranian, Hermeen ja Uranian tai Oiagroksen ja Kalliopeen pojaksi.

Argoksen prinssi

Linos oli Apollonin ja Psamathen poika ja Argoksen prinssi. Hänen äitinsä hylkäsi hänet pelätessään isänsä Krotopaan reaktiota ja jätti hänet paimenten kasvatettavaksi. Koirat repivät hänet kappaleiksi ja kun Krotopas surmasi myös tyttärensä, lähetti Apollon lapsia surmaavan kulkutaudin Argokseen.
Elisa Toffoli

Elisa Toffoli (s. 19. joulukuuta 1977), taiteilijanimeltään Elisa, on italialainen laulaja ja lauluntekijä, jonka genreihin lukeutuvat niin pop, rock, blues kuin soulikin. Elisa laulaa englanniksi ja italiaksi.
Elisa Toffoli syntyi Monfalconessa, Gorizian maakunnassa. Hän aloitti laulujen tekemisen 11-vuotiaana ja esiintyi 15-vuotiaana television karaoke-ohjelmassa. 16-vuotiaana hän tapasi entisen laulaja-näyttelijä Caterina Casellin, joka sai hänet vuotta myöhemmin levy-yhtiö Sugariin. 18-vuotiaana Elisa lähti Berkeleyhyn, Kaliforniaan, Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti debyyttialbuminsa työstämisen tuottaja Corrado Rusticin kanssa.
Toukokuussa 1997 ilmestyi Elisan ensimmäinen single, "Sleeping in Your Hand", jota seurasi myöhemmin debyyttialbumi Pipes & Flowers 22. syyskuuta. Albumi myi kolminkertaista platinaa Italiassa.
Elisalla on tytär, Emma Cecile, joka syntyi 22 lokakuuta 2009 juuri ennen Heart-albumin julkaisua.

Diskografia

Elisa on julkaissut kymmenen albumia ja yli 30 singleä.
Edward Charles Pickering

Edward Charles Pickering (19. heinäkuuta 1846 – 3. helmikuuta 1919) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, joka keksi tähtien kirkkautta mittaavan medidiaanifotometrin.
Hän toimi mm. Harvardin yliopiston professorina vuosina 1876–87 sekä observatorion esimiehenä 1876–1919. Hän palkkasi observatorion laskenta- ja luettelointitehtäviin naisia, mikä oli tuohon aikaan harvinaista. Heitä kutsuttiin yhteisnimellä Pickeringin haaremi, ja siihen kuului kaikkiaan yli 80 naista Pickeringin johtajan uran aikana.
Hän kehitti myös Annie Cannonin kanssa ns. Harvardin luokittelun, jossa tähdet jaettiin spektriluokkiin.
Suomurintakapuaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan suomurintakapuaja on noin 22 cm. Selästään päästään ja siivistään laji on harmahtavan ruskea. Siivissä on myös ruosteenruskeita höyheniä. Nokka on suomurintakapuajalla pitkä ja alaspäin kaartuva. Vaaleassa rinnassa on ruskeita suomukuvioita, jotka erottavat linnun muista kapuajalajeista. Vatsa on vaalea. Selän tummuus ja suomukuvion selkeys vaihtelevat alalajeittain.

Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat

Suomurintakapuajaa tavataan Andeilla Perusta Chileen ja Patagonian alueella Chilessä ja Argentiinassa sekä Uruguayssa. Lajin elinympäristöä ovat vuoristojen pensaikko- ja ruohikkoalueet aina 3 900 metrin korkeuteen merenpinnasta. Suomurintakipujat elävät yksin tai pareittain. Linnut liikkuvat maassa hyppien ja heiluttaen jatkuvasti pyrstöään. Ravintonaan laji käyttää hyönteisiä ja niiden tuokkia sekä hämähäkkejä. Ravintoa se etsii maasta tai maan alta. Pesänsä suomurintakapuajat rakentavat 1–2 metriä pitkään luolaan.
Kari Nars

Kari Nars (s. 21. elokuuta 1940 Pietarsaari) on kauppatieteiden tohtori, valtiotieteiden lisensiaatti ja kirjailija. Hän on työskennellyt Suomen Pankin kansainvälisenä johtajana (1977–1983), sen jälkeen Helsingin Osakepankin toimitusjohtajana 1984-1985 ja Valtiovarainministeriön rahoitusjohtajana (1986-2000). Kansainvälisessä pankkimaailmassa hän on toiminut Washingtonissa ja Lontoossa sekä Pariisissa Euroopan Neuvoston Kehityspankin puheenjohtajana 1994-2002. Hän on ollut United Powerin merikaapelihankkeen neuvonantajana. Nars kirjoittanut useita tietoteoksia, kuten Mahtimiesten matkassa (Tammi 2002), Raha ja onni (Pengar och lycka, Tammi 2006), Miten miljoonia huijataan. Suurpetkuttajien värikäs historia (Tammi 2009), joka ilmestynyt kahdeksalla kielellä sekä Mauno Koivistoa käsittelevän teoksen Mauno - Optimistinen pessimisti (Standpoint 2017).
Carl Johan Adlercreutz

Kirjallisuus

Adlercreutzin sankarimainetta on luonut J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden toiseen osaan sisältyvä runo "Adlercreutz".
»Hän, Döbeln, aseveljen kutsun saatuaan

    hän rientomarssiss´ehtii eellä ajan.

    Soi sävel tuttu, vastaan riemuin hurrataan;

    hän näkyy. - Rinnall´ Adlercreutz käy johtamaan,

    kuin tulta tuntis jumal-innoittajan.

    Ja vielä liekkii taisto tuokion,

    toist´enää lieskoill´ei, jo hiipyneillä

    taas Siikajoen tanner meidän on, 

    on maine verin uljain pesty, tahraton,

    on ensimmäinen, suuri voitto meillä.
» 
(J.L.Runeberg: Vänrikki Stoolin tarinat)
Pier Luigi Farnese

Pier Luigi Farnese (19. marraskuuta 1503 – 10. syyskuuta 1547) oli ensimmäinen Parman herttua vuosina 1545–1547.

Elämä

Pier Luigi Farnese syntyi Roomassa kardinaali Alessandro Farnesen, tulevan paavi Paavali III:n aviottomana poikana. Hän ryhtyi sotilaaksi ja osallistui Rooman ryöstöön 1527.
Tultuaan valituksi paaviksi Pier Luigin isä nimitti hänet kirkon sotapäälliköksi. Myöhemmin isä teki hänestä Parman ja Piacenzan herttuan. Kyseiset maa-alueet olivat aiemmin olleet osa Kirkkovaltiota. Pier Luigi ja hänen poikansa Ottavio lupasivat maksaa paaveille 9 000 kultadukaattia vuodessa, ja saivat siitä vastineeksi vielä Camerinon ja Nepin herttuakunnat. Lisäksi Pier Luigin hallussa olivat Castron herttuakunta ja Ronciglionen kreivikunta Lazion alueella.
Pier Luigi otti uudet alueensa hallintaansa 23. syyskuuta 1546. Eläessään hän sai mainetta julmana ja armottomana, ylellisyyteen mieltyneenä ihmisenä. Lisäksi häntä syytettiin nuorten poikien hyväksikäytöstä. Pier Luigin ankara hallinto nostatti vihaa häntä vastaan paavien oikeudenmukaiseen hallintoon tottuneissa kaupungeissa. Keisari Kaarle V, joka halusi yhdistää Parman ja Piacenzan Milanon herttuakuntaan, tuki ylimystön vehkeilyä Pier Luigia vastaan.

Kuolema

Vuonna 1547 kreivit Francesco Anguissola ja Agostino Landi sekä markiisit Giovan Luigi Confalonieri, Girolamo Pallavicini ja Alessandro Pallavicini solmivat salaliiton Pier Luigia vastaan. Salaliittolaiset tunkeutuivat 10. syyskuuta 1547 Piacenzan linnaan, jossa Pier Luigi oleskeli. Anguissola ja kumppanit puukottivat hänet kuoliaaksi ja ripustivat ruumiin palatsin ikkunaan. Lähistöllä vaanineet Kaarle V:n sotilaat ottivat pian sen jälkeen kaupungin hallintaansa Ferrante Gonzagan johdolla.
Place du Châtelet

Place du Châtelet [plas dy ʃatlɛ] on aukio Pariisin keskustassa Seinen pohjoisrannalla, Pont au Change -sillan pohjoispäässä, 1. ja 4. arrondissementin rajalla. Boulevard de Sébastopol saa alkunsa Place du Châtelet’lta.
Aukion paikalla sijaitsi aikanaan Pariisia suojellut linnoitus Grand Châtelet, jonka Ranskan kuningas Ludvig VI Paksu rakennutti 1100-luvulla. Linnoitus purettiin vuonna 1802 Napoleonin määräyksestä ja sen tilalle rakennettiin nykyinen aukio. Aukiolle pystytettiin vuosina 1806–1808 Napoleonin voitoille omistettu arkkitehti François-Jean Brallen suunnittelema näyttävä suihkulähde Fontaine du Palmier (tunnetaan myöss nimellä Fontaine de la Victoire, ”Voiton suihkulähde”). Suihkulähteeseen kuuluu 22 metriä korkea pylväs, jonka huipulla on Louis-Simon Boizot’n veistämä voitonjumalatarta esittävä patsas. Jalustassa on lueteltu Napoleonin voittamien taisteluiden nimiä. Suihkulähdettä siirrettiin ja korotettiin hieman aukion laajentamisen yhteydessä vuonna 1858.
Aukion vastakkaisille laidoille valmistui vuosina 1860 ja 1862 kaksi arkkitehti Gabriel Davioudin suunnittelemaa teatteria, Théâtre du Châtelet ja Théâtre de la Ville (kaupunginteatteri).
Jesse Huhtala

Seuraura

Huhtala on Porin Ässien kasvatti. Hän oli nostamassa seuran C-nuoria I-divisioonasta SM-sarjaan kaudeksi 2008–2009. Kaudella 2009–2010 Huhtala toimi Ässien B-nuorten varakapteenina ja voitti joukkueessa kauden päätteeksi SM-pronssia. WHL-joukkue Everett Silvertips varasi hänet 52. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa kesällä 2010. Hän ei saanut peliaikaa ensimmäisten kuuden pelin aikana, joten hän päätti palata takaisin Ässiin ennen kuin Huhtalalle merkittiin ainuttakaan pelattua ottelua.
SM-liigadebyyttinsä Huhtala teki kaudella 2012–2013. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 20. marraskuuta 2012 vieraissa Pelicansia vastaan, jolloin Huhtala sai jääaikaa seitsemän minuuttia ja 19 sekuntia. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana viisi SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Huhtala pelasi suurimman osan kaudestaan Ässien A-nuorissa, joiden varakapteenina hän toimi ja voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 13+18=31. 
Elokuussa 2013 Huhtala liittyi Mestis-joukkue Lempäälän Kisan harjoitusvahvuuteen. Hän ei saanut kuitenkaan sopimusta ja siirtyi syyskuussa Rauman Lukon A-nuoriin. Huhtala teki joukkueen kaikkien aikojen seurahistorian yhden kauden runkosarjan piste-ennätyksen tehoilla 28+38=66, joilla hän voitti koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin ja palkittiin kaudeksi päätteeksi Kari Jalonen -palkinnolla. Huhtala jakoi myös sarjan syöttöpörssin voiton Bluesin Iikka Kangasniemen ja Kärppien Antti Kalaputaan kanssa. 4. tammikuuta 2014 hän onnistui tekemään peräti seitsemän (3+4) tehopistettä 14–2 -murskavoittoon päättyneessä ottelussa Jokipoikia vastaan. Huhtala jakoi myös Lukon sisäisen tehotilaston voiton Jere Rantalan kanssa lukemalla +15. Hänet palkittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan parhaana hyökkääjänä Saku Koivu -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Huhtala pelasi kauden 2013–2014 aikana myös yhden ottelun lainalla Suomi-sarjajoukkue HC Satakunnassa.
Kaudeksi 2014–2015 Huhtala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Lempäälän Kisaan. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella sarjatasoa alemmas Suomi-sarjan Karhu HT:hen. Kaudeksi 2016–2017 Huhtala palasi taas Mestikseen ja siirtyi Kokkolan Hermeksen riveihin.
Huhtala palasi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Karhu HT:n Suomi-sarjajoukkueeseen.

Maajoukkueura

Huhtala pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010. Yhteensä hän on pelannut yhteensä kymmenen poikien maaottelua.
Pesäpallon naisten Suomenmestaruuskilpailut 1953

Pesäpallon naisten Suomenmestaruuskilpailu 1953 oli PEVA:n järjestämä naisten SM-kilpailu.

Naisten SM-kilpailu

Naisten Suomen mestaruuskilpailussa Pesäpalloliitto ja Työväen Urheiluliitto ratkaisivat ensiksi liittokohtaiset mestaruudet omissa kilpailuissaan. Suomen mestaruus ratkaistiin liittojen mestareiden välisessä finaalissa.

PPL:n mestaruus

SVUL:n piirien mestarit jaettiin kuuteen alkulohkoon, joista jokaisesta voittaja jatkoi välieriin.
Presidentinlinna (Vilna)

Presidentinlinna Vilnan vanhassakaupungissa on Liettuan presidentin virallinen asumus.
Nykyisin presidentinlinnana toimiva palatsi rakennettiin 1300-luvun lopulla, ja siellä asui mm. Vilnan viimeinen piispa. Rakennus vaurioitui kahdessa tulipalossa vuosina 1737 ja 1748.
Palatsi rakennettiin uudelleen vuonna 1750 arkkitehti Laurynas Gucevičiusin johdolla. Sen jälkeen rakennuksessa asui keisareita, kuninkaita ja aatelismiehiä, joiden joukossa olivat mm. Paavali I, Aleksanteri I ja Napoléon Bonaparte.
Rakennus on toiminut Liettuan presidentinlinnana vuodesta 1997.
FS Océan (1868)

Palvelus

Saksan ja Ranskan välisen sodan uhan kasvaessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja se liitettiin Ranskan Itämeren laivastoon, jonka mukana se pyrki estämään saksalaisten pääsyn merelle. Laivasto kuitenkin määrättiin palaamaan Cherbourgiin jo 16. syyskuuta 1870.
Alus liitettiin koelaivueeseen, johon se kuului aina vuoden 1875 reserviin siirtoonsa saakka. Alus palautettiin palvelukseen 1879, jolloin se liitettiin Välimeren laivueeseen. Se oli modernisoitavana 1884-1885, jonka jälkeen se liitettiin pohjoiseen laivueeseen.  Alus palasi Välimerelle 1891. Se liitettiin tykistökouluun vielä samana vuonna ja vuotta myöhemmin koululaivaksi. Alus poistettiin alusluettelosta 26. marraskuuta 1894 ja se romutettiin 1895.
Karahka

Karahka on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Ylikiimingin taajamasta etelään Muhoksentien (seututie 834) varrella. Kylä sijaitsee pääosin ympäröivästä korpimaasta nousevalla harjanteella.
Karahkan kylä on pääasiassa maatalousyhteisö, jonka pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjankasvatus. 1980-luvulla Valkiaisenjärven rannoille alkoi nousta pääasiassa oululaisten kesämökkejä.
Alueen suurin järvi on Karahkanjärvi. Se on laaja ja matala suoperäinen järvi, jonka keskisyvyys on noin 1 metri. Järven pinta-ala on noin 30 ha. Virkistyskalastuskäytössä olevat Iso Seluskanjärvi ja Tervalampi sijaitsevat kyläkeskuksen eteläpuolella.
Nahkialanjärvi

Maantietoa

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueella. Siinä se kuuluu Nahkialanjärven neljännen jakovaiheen alueeseen. Järvi on nykyään taajaman keskellä ja sen lähiympäristö on asuinaluetta. Järven vedenpinnan korkeus on 79,5 metriä meren pinnan yläpuolella, mikä on vain 10 senttimetriä ylempänä kuin Vanajavesi, mihin järven läpi virtaava Nahkialanjoki laskee. Järveen laskee lyhyt pelto-oja idästä. Järvi on 450 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,8 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja rantoja kiertää puistoon rakennettut kävelyreitit.
Guor Marial

Ura

Maker osallistui Itsenäisten olympiaurheilijoiden edustajana vuoden 2012 kesäolympialaisiin, jossa hän sijoittui sijalle 47. Maker kilpaili olympialaisissa enonsa sukunimellä Marial. Olympialaisten jälkeen Maker on käyttänyt oikeata nimeään. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa Maker voi edustaa vuonna 2011 itsenäistynyttä Etelä-Sudania.

Muuta

Makerin kahdeksan sisarusta kuolivat Sudanin sisällissodassa. Maker selviytyi sodasta pakenemalla maan pohjoisosissa asuneen enonsa luokse. Hän ei voinut edustaa vuoden 2012 olympialaisissa juuri itsenäistynyttä Etelä-Sudania, eikä hän halunnut edustaa Sudania.