google/wiki40b huggingface dataset:
Matt Murley

Ura

Murley pelasi kaksi kautta MetJHL-joukkue Syracuse Jr. Crunchin riveissä, jonka jälkeen hän kävi vuodet 1998–2002 Rensselaer Polytechnic Institutea. Murley sijoittui jo tulokaskaudellaan tehoilla 17+32=49 joukkueensa sisäisessä pistepörssissä toiseksi Dan Rivan kanssa. He olivat koko ECAC:n pistepörssin kärkikaksikko. Murley valittiin ECAC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Pittsburgh Penguins varasi hänet toisella kierroksella 51. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999. Kaudella 1999–2000 Murley oli RPI:n paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies. Hän teki molempina kahtena viimeisenä kautenaan 24 maalia, joilla Murley voitti ECAC:n maalipörssin. Viimeisen kautensa 2001–2002 päätteeksi RPI:n kapteenina toiminut Murley valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2002–2003 Murley siirtyi kaksivuotisella tulokassopimuksella Pittsburgh Penguinsin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden sen farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, AHL:ssä, jonka kolmanneksi paras pistemies Murley oli tehoilla 21+37=58. Kaudella 2003–2004 hän debytoi Penguinsin NHL-joukkueessa, jossa Murley pelasi 18 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Kauden 2004–2005 hän pelasi kokonaan farmissa NHL:n työsulun takia. Murley teki elokuussa 2005 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Penguinsin kanssa. Hän aloitti ja pelasi koko kauden 2005–2006 ylhäällä Pittsburghissa ja teki 41 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6.
Heinäkuussa 2006 Murley teki vuoden mittaisen sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Hän pelasi kuitenkin kauden 2006–2007 kokonaan AHL-joukkue Albany River Ratsissa, jonka toiseksi paras pistemies Murley oli Keith Aucoinin jälkeen tehoilla 23+32=55. Kevään 2007 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+5=6. Kaudeksi 2007–2008 Murley siirtyi Phoenix Coyotesin organisaatioon. Hän oli sen farmijoukkue San Antonio Rampagen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 21+41=62. Murley pelasi kauden aikana myös kolme NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Murley teki kaudeksi 2008–2009 vuoden mittaisen sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa, mutta hän siirtyi jo ennen kauden alkamista KHL-joukkue Amur Habarovskiin lokakuussa 2008. Kauden 2009–2010 Murley aloitti Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:n SC Langenthalin riveissä, mutta hän vietti kevätkauden sarjatasoa ylempänä National League A:ssa, ensin HC Luganon ja Langenthalissa tehdyn visiitin jälkeen Rapperswil-Jona Lakersin riveissä.
Syyskuussa 2010 Murley siirtyi kahden kuukauden mittaisella sopimuksella Elitserien-joukkue Linköpings HC:n riveihin, mutta hänen try-out -sopimuksensa purettiin kuitenkin lokakuussa. Murley teki marraskuussa saman mittaisen sopimuksen Timrå IK:n kanssa. Hän jatkoi joukkueessa kauden loppuun ja jatkoi sopimustaan vuodella tammikuussa 2011. Kaudella 2011–2012 Murley voitti tehoilla 15+16=31 Timrån sisäisen pistepörssin. Hän voitti myös koko Kvalserienin pistepörssin tehoilla 4+7=11. Jotkut huhut ovat viemässä Murleytä kaudeksi 2012–2013 Suomeen. Murley oli kuitenkin kauden alun pelaamatta ja palasi tammikuussa 2013 Timrån joukkueeseen.
Tieteiselokuva

Tieteiselokuva on elokuvan lajityyppi, joka perustuu tieteistarinoihin eli science fictioniin. Lajityypin elokuvia on tehty aivan elokuvateollisuuden varhaisimmilta vuosilta asti. Ensimmäisenä tieteiselokuvana voidaan pitää Georges Mélièsin vuonna 1902 ohjaamaa elokuvaa Matka kuuhun (Le Voyage dans La Lune), joka pohjautui löyhästi Jules Vernen romaaneihin Maasta Kuuhun ja Kuun ympäri.
Tieteiselokuvat ovat käsitelleen monia erikoisia aiheita, joita muissa elokuvissa ei ole esiintynyt. Tieteiselokuvissa on voitu käsitellä herkkiä sosiaalisia ja poliittisia aiheita sijoittamalla ne vieraaseen ympäristöön. Erikoistehosteet ovat kuuluneet jo Mélièsin elokuvasta lähtien tieteiselokuvan peruskuvastoon. Tieteiselokuva oli pitkään B-elokuvan maineessa, vaikka myös elokuvahistoriallisesti merkittäviä tieteiselokuvia (kuten Fritz Langin Metropolis (1926) ja Robert Wisen Uhkavaatimus Maalle (1951)) tehtiin jo ennen kuin tieteiselokuvaa alettiin arvostaa 1960-luvun loppupuolella. Tieteiselokuvan arvostukseen nousuun vaikutti ennen muuta Stanley Kubrickin 2001: Avaruusseikkailu vuodelta 1968. Tähtien sodan (1977) menestyksen myötä tieteiselokuvasta on muodostunut yksi viihde-elokuvan suosituimmista lajityypeistä.
Wayanadin kansallispuisto

Wayanadin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intiassa Keralan osavaltiossa. Se sijaitsee Länsi-Ghatien vuoristoon kuuluvilla Nilgirivuorilla, ja on osa Nilgirin biosfäärialuetta. Se on perustettu vuonna 1973 suojelualueeksi, ja myöhemmin siitä tehtiin kansallispuisto. Sana Wayanad tarkoitta suoaluetta. Siellä elää aasiannorsuja, tiikereitä, panttereita ja huulikarhuja.
Claude Berri

Claude Berri (oik. Claude Berel Langmann, 1. heinäkuuta 1934 Pariisi – 12. tammikuuta 2009 Pariisi) oli ranskalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja, alun perin näyttelijä.
Puolalais-romanialaiseen juutalaisperheeseen Pariisissa syntynyt Berri aloitti 16-vuotiaana opinnot René Simonin draamakoulussa, muttei pienen kokonsa takia koskaan saanut merkittäviä rooleja. Armeijan jälkeen ja vaihtelevia töitä tehdessään hän sai lehtijutusta idean lyhytelokuvaan Le Poulet, joka palkittiin Oscarilla 1966. Berri perusti oman elokuvayhtiön ja alkoi kirjoittaa, tuottaa ja ohjata omaelämäkerrallisia elokuvia kuten Me kaksi (Le Vieil homme et l’enfant, 1966), Le Pistonne (1970) ja Le Cinéma de papa (1971). Sen jälkeen Berri teki kevyitä komedioita kuten vuoden 1972 Sex Shop ja vuoden 1976 Ensimmäinen kerta. Vähitellen Berri siirtyi yhä enemmän tuottajan rooliin, kuten Roman Polańskin elokuvassa Tess – viattomuuden tarina 1979.
Parhaiten Berri ehkä tunnetaan vuonna 1986 ohjaamastaan, monia palkintoja saaneesta kahden elokuvan kokonaisuudesta, Marcel Pagnolin romaaniin perustuvista elokuvista Jean de Florette ja Rakkauden lähde.
Berri oli 12 kertaa César-palkintoehdokkaana. Berrin tuottama Tess – viattomuuden tarina oli Oscar-ehdokkaana 1979.
Annoboninrilli

Ulkonäkö ja koko

Annoboninrilli on pieni kerttuja muistuttava lintu, joka kasvaa 12 cm pitkäksi. Väriltään sen selkäpuoli on oliivinvihreä, pyrstö ja siivet ovat selkäpuolta tummemmat. Silmien ympärillä on kapea valkoinen rengas. Sen vatsapuoli on haaleanruskeankeltainen ja kyljet puolestaan tummanoliivinvihreät.

Esiintyminen ja elinympäristö

Annoboninrilli on kotoperäinen laji Atlantin valtameressä sijaitsevalla pienellä Päiväntasaajan Guinealle kuuluvalla Annobónin saarella. Annoboninrilli on luokiteltu vaarantuneeksi siksi, että sitä tavataan niin pienellä alueella. Pienen levinneisyysalueensa vuoksi lajin populaatio voi pienentyä tai kuolla sukupuuttoon satunnaisistakin tapahtumista. Annobónilla, etenkin saaren pohjoisosassa, tapahtuu jonkin verran ympäristön raivaamista ja muuttamista esimerkiksi öljypalmun, sokeriruo'on ja hedelmien tuotantoa varten. Toisaalta useita viljelyksiä on myös hylätty. Populaatiota on arvioitu vakaaksi ja sen kokoa 1 000–2 500 yksilöä käsittäväksi, joista aikuisia yksilöitä on 600–1 700.
Annoboninrillin elinympäristöä ovat puuta ja pensasta kasvavat alueet, kuten viljelyskäytössä olevat maat, aarniometsät ja ”uudistuneet metsät” (engl. secondary forest). Laji etsii ravintoa 2–10 yksilön ryhmissä. Ravintona ovat kasvillisuuden pinnalta kerättävät selkärangattomat eläimet.
Myllylampi (Jyväskylä, Oittila)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,7 metriä mpy.
Keltarauhanen

Keltarauhanen on kellertävä kudos, joka erittää keltarauhashormoneja. Keltarauhanen muodostuu puhjenneen munarakkulan soluista. Keltarauhanen on suurin viikon päästä ovulaatiosta.
Stacy Schiff

Stacy Madeleine Schiff (s. 26. lokakuuta 1961 Adams, Massachusetts) on yhdysvaltalainen tietokirjailija ja toimittaja. Hän on voittanut Pulitzer-palkinnon teoksellaan Vera (Mrs. Vladimir Nabokov) (1999) ja ollut toisen kerran ehdolla teoksellaan Saint-Exupéry: A Biography (1994).
Åbyn ravirata

Åbyn ravirata (ruots. Åbytravet) on ravirata, joka sijaitsee Ruotsissa Mölndalissa aivan Göteborgin kaupungin kupeessa. Vaikka rata on Mölndalin kunnan puolella, puhutaan siitä yleisesti Göteborgin raviratana.
Åby on Tukholmassa sijaitsevan Solvallan raviradan jälkeen maan toiseksi suurin ja tärkein ravikeskus, jossa vierailee vuosittain yli 160 000 katsojaa. Radalla on noin 60 kilpailupäivää vuodessa. Katsomorakennuksissa on kymmenen ravintolaa/kahvilaa ja kahdeksan aitiota.
Keväällä ja kesällä 2011 radalla suoritettiin suuria muutostöitä ja sitä pidetään nyt yhtenä Euroopan hienoimmista ja nykyaikaisimmista ravikeskuksista.
Åbyn raviradalla toimii useita ammattivalmentajia, nimekkäimpinä Olle Goop ja suomalaislähtöinen Veijo Heiskanen ja siellä on valmennuksessa yli 500 hevosta. Vuonna 2007 Åbyn kavioura remontoitiin perusteellisesti ja etusuoralle rakennettiin kaksi ns. open stretch -kaistaa, jotka mahdollistavat kilpailuissa hevosten kirimisen myös sisäkautta. Vuoteen 1976 asti Åbyssä järjestettiin myös laukkakilpailuja.

Suurkilpailut

Åbyn merkittävin suurkilpailu on vuodesta 1936 lähtien ajettu Åby Stora Pris, joka on Elitloppetin jälkeen Ruotsin toiseksi suurin ravikilpailu. Vuonna 2011 palkintosumma oli 1,5 miljoonaa kruunua ja sen voitti ranskalainen Rapide Lebel. Suomalaishevosista sen on pystynyt voittamaan Jorma Kontion ohjastama Houston Laukko vuonna 1994 ja Veijo Kumpulaisen omistama ja kasvattama sekä Iikka Nurmosen ohjastama Midnight Hour vuonna 2017. 
Muita suurkilpailuja ovat Olympiaravien (Olympiatravet) finaalit, Svenskt Mästerskap (Ruotsin mestaruus) sekä Drottning Silvias Pokal ja Konung Gustaf V:s Pokal.
Merojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,3 metriä mpy.
Enneadi

Enneadilla tarkoitetaan muinaisen Egyptin jumalryhmää. Nimitys tulee kreikankielisestä sanasta, joka tarkoittaa yhdeksää. Muinaisegyptiläiset käyttivät jumalryhmästä nimeä Pesed-jet. Jumalryhmässä saattoi nimestä huolimatta olla joko enemmän tai vähemmän kuin yhdeksän jumalaa. Jokaisella tärkeällä uskonnollisella keskuksella oli oma enneadinsa.
Yksi kuuluisimmista enneadeista on Heliopoliin kaupungissa (muinaisegyptinkieliseltä nimeltään Iunu) vallalla ollut jumalyhdeksikkö. Siihen kuuluivat luojajumala Atum, hänen poikansa Shu ja tyttärensä Tefnut, Shun ja Tefnutin avioliitosta syntynyt poika Geb ja tytär Nut sekä Gebin ja Nutin avioliitosta syntyneet kaksi poikaa Osiris ja Seth ja kaksi tytärtä Isis ja Neftys.
Vágner Love

Alkuvaiheet

Kahdeksan vuoden ikäisenä Vagner pääsi jalkapallokouluun, jossa opiskeli 2 vuotta. Vuonna 1997 hän pääsi brasilialaisen Vasco da Gaman jalkapallokouluun. 16-vuotiaana Vagner Love teki ensimmäisen sopimuksensa  Palmeirasin kanssa.

Vuodet 2002-2008

Kotimaassaan Brasiliassa Vágner Love pelasi Palmeirasissa vuodesta 2002 lähtien. Hän voitti vuonna 2003 Brasilian B-sarjan maalikuninkuuden 19 maalilla ja auttoi joukkueensa nousuun takaisin pääsarjaan. Samana vuonna hänet valittiin Brasilian nuorisomaajoukkueeseen. Moskovan TsSKA osti hänet 6.2 miljoonalla eurolla. TsSKA:ssa Vágner Love voitti UEFA Cupin vuonna 2005. Loppuottelussa Sporting Lissabonia vastaan hän laukoi ratkaisuosuman. Hän on voittanut joukkueessa myös Venäjän liigan mestaruuden vuosina 2005 ja 2006, Venäjän super cupin vuonna 2006 sekä Venäjän cupin vuosina 2005, 2006 ja 2008.

Vuodet 2009-2018

Vuosien 2009-12 välillä Vagner Love pelasi vuoroin kausia sekä TsSKA:ssa sekä brasilialaisessa Flamengossa. TsSKA:ssa hän voitti  UEFA cupin 2009 maalikuninkuuden. Hän voitti Venäjän cupin 2009 ja 2011 sekä supercupin 2009. Viimeisenä vuonnaan 2013 TsSKA:ssa hän voitti Venäjän cupin, super cupin sekä sarjan mestaruuden. Vuosina 2013-17 hän edusti Shandong Lunengia (Kiina), Corinthiansia (Brasilia), AS Monacoa (Ranska) sekä Alanyasporia (Turkki). Shandong Lunengin ja Corinthiansin kausilla hän voitti myös Brasilian Serie A:n ja Kiinan superliigan mestaruudet. Alanayasporissa Vagner Love ei onnistunut maalinteossa seitsemään ensimmäiseen otteluunsa, mutta voitti lopulta Turkin superliigan maalikuninkuuden 23 maalilla 20:ssä ottelussa. Hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Besiktasiin tammikuussa 2018.

Maajoukkue

Vágner Love on pelannut Brasilian maajoukkuessa 25 ottelua joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Hän on voittanut joukkueessa Copa Américan vuosina 2004 ja 2007.
Tankkiveturi

Tankkiveturi on höyryveturi, jonka vesitankit ja polttoainetila on sijoitettu itse veturiin perässä vedettävän tenderin sijaan. Veturin vesi höyrystetään kuitenkin tulipesässä olevan avotulen avulla normaalin höyryveturin tapaan, eikä sitä tule sekoittaa höyrysäiliöveturiin (engl. fireless locomotive: tuleton veturi).
Tankkiveturin tunnistaa pyörästömerkinnän lopussa olevasta kirjainkoodista: T kun kysymyksessä on normaalein sivutankein varustettu tankkiveturi, jos veturissa on kattilan päälle sijoitettu ns. satulatankki kyseinen kirjaintunnus on st ja jos tankki on rungon sisälle kattilan ja hytin alle sijoitettu runkotankki lyhenne on wt. Harvinaisin malli, jollainen oli mm. Jokioisten rautatien kahdessa ensimmäisessä Porter-veturissa, oli polttoainetilan yhteyteen sijoitettu takatankki jonka koodi on rt.
Tenderivetureissa ei kyseistä kirjainkoodia ole.
Joskus tankkiveturiin saattoi kuulua lisänä toimintasädettä lisäävä pienikokoinen polttoaine- ja vesivaunu eli tenderi. Tällöin puhuttiin puolitenderiveturista ja pyörästöä ilmaisevan lukusarjan takana oli kirjainlyhenne wtt 
Tankkivetureita käytettiin lyhyillä matkoilla ja järjestelijänä. Tankkiveturi, joka yleensä kulki yhtä hyvin kumpaankin suuntaan, oli erittäin suosittu kapearaiteisilla rautateillä, joilta huomattavalta osalta puuttui veturin kääntömahdollisuus - tai, kuten Jokioisten rautatiellä, radan profiilin vuoksi veturia ei edes saanut kääntää eli se ajoi aina takaperin toiseen suuntaan.
Metal of Honor

Kappaleet

1. Metal of Honor (3:35)
2. Front Burner (3:25)
3. Hard as a Rock (3:58)
4. Child of Sin (3:00)
5. Asleep at the Wheel (2:59)
6. Come Beat the Band (2:47)
7. Hell to Pay (4:12)
8. Queen of the Scene (3:44)
9. Glad All Over (3:14)
10. Siren Song (4:05)
Hugo Enock

Seuraura

Enock syntyi Kolumbiassa, josta hänet adoptoitiin neljän kuukauden ikäisenä ruotsalaiseen perheeseen. Enockin kasvattajaseura on Bofors IK. Hän siirtyi juniorina sittemmin Färjestad BK:hon, jossa Enock voitti kauden 2012–2013 päätteeksi U16 SM:n mestaruuden. Kaudella 2015–2016 hän debytoi seuran miesten SHL-joukkueessa, jossa Enock sai tililleen yhden runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-debyyttinsä runkosarjan päätöskierroksella 8. maaliskuuta 2016 vieraissa Djurgårdens IF:ää vastaan. Enock sai ottelussa jääaikaa 13.58 minuuttia.
Varsinaisella SHL:n tulokaskaudellaan 2016–2017 Enock teki Färjestadissa 33 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 sekä pelasi myös kuusi European Trophy -ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-uransa avausmaalin 18. helmikuuta 2017 vieraissa Rögle BK:ta vastaan. Enock pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettanin Forshaga IF:ssä. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös Färjestadin J20-junioreissa. Enockin kausi jäi kuitenkin hyvin rikkonaiseksi ja se päättyi vain viikkoa ennen J20 SuperElitin pudotuspelejä polvivamman vuoksi.
Kaudeksi 2017–2018 Enock siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Timrå IK:hon. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Färjestadin SHL-joukkueessa marraskuussa 2017. Enockin rooli Timråssa jäi kuitenkin lopulta varsin pieneksi, eikä hän mahtunut joukkueen kokoonpanoon SHL:n nousukarsintapeleissä. Timrån kausi päättyi sarjanousuun, mutta Enockin sopimus kuitenkin purettiin. Hän on sittemmin kertonut kärsineensä kauden aikana mielenterveysongelmista.
Heinäkuussa 2018 Enock teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Brampton Beastin kanssa. Hän vietti joukkueen vahvuudessa lopulta vain kymmenen päivää, kunnes Enockin sopimus purettiin henkilökohtaisista syistä jo ennen ensimmäistäkään sarjaottelua syyskuun lopulla. Lokakuussa hän siirtyi Ruotsin neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyTvåan-joukkue Filipstads IF:ään. Enock pelasi siellä viisi ottelua, kunnes hän siirtyi lokakuun lopulla alustavasti 6. marraskuuta 2018 asti kestävällä try-out -sopimuksella Allsvenskan-joukkue Leksands IF:ään. Marraskuun lopulla Enock sai joukkueeseen loppukauden 2018–2019 kattavan jatkosopimuksen. Leksandin kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään.
Kaudeksi 2019–2020 Enock siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Hudiksvalls HC:hen.

Maajoukkueura

Enock on edustanut Ruotsia kolmessa nuorten maaottelussa.
Leonard Woolley

Leonard Woolley (17. lokakuuta 1880, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. helmikuuta 1952, Lontoo,Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen arkeologi, joka tunnetaan parhaiten kaivauksistaan Urin kaupungissa Mesopotamiassa. Woolleyta pidetään yhtenä ensimmäisistä moderneista arkeologista ja hänet ritaroitiin 1935 panoksestaan arkeologian tieteenalalle.
Woolley työsketeli vuosina 1907–1911 lähellä Wadi Halfaa, Sudanissa jossa hän teki kaivauksia alueella josta löytyi muinaisia Egyptiläisiä esineitä. Myöhemmin vuosina 1912–1914 Woolley ja Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence työskentelivät yhdessä Karkemišin kaivauksilla.
Wilho Ilmari

Teatterit

Hän oli vuosina 1910–1919 teatterinjohtajana Kansan näyttämöllä, Turussa, Tampereella sekä kiertueteatterissa, 1937–1957 Kansallisteatterin ohjaaja ja 1947–1947 apulaisjohtaja, sekä 1959–1961 Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin taiteellinen johtaja. Ilmari oli arvostettu Kiven ja Shakespearen tulkitsija.
Kenny Ortega

Biografia

Ortega syntyi Palo Altossa, Kaliforniassa. Hänet kasvatettiin Redwood Cityssa.Hän kävi koulua nimeltään Sequoia High School vuosina 1964-1968. Hänellä on kaksi sisarusta. Hänen enemmän isällinen isoisänsä on kotoisin Espanjasta.
Hän on tehnyt koreografiat avajais- ja päättäjäistilaisuuksiin, esim. Atlantan olympialaisiin, High School Musicaliin ja High School Musical 2:seen, jossa ovat esiintyneet Zac Efron, Vanessa Hudgens, Corbin Bleu, Monique Coleman, Ashley Tisdale ja Lucas Grabeel, jonka myötä tuli The Cheetah Girls 2, jossa esiintyivät Raven Symone, Adrienne Bailon, Kiely Williams, Sabrina Bryan ja Belinda Peregrin. Hän on myös ohjannut monia televisiojaksoja, esim. Gilmoren tytöt, Ally McBeal ja Chicago Hope ja on saanut toisen Emmy-ehdokkuuden sarjasta Grounded for Life.
Joakim Pirinen

Joakim Pirinen (s. 28. toukokuuta 1961) on suomensukuinen ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä, taiteilija, näytelmäkirjailija ja runoilija. Pirinen asuu ja vaikuttaa Tukholmassa. Kaikissa Pirisen sarjakuvissa hallitsevana ympäristönä on kansankodin pääkaupunki Tukholma mustasävyisenä ja unenomaisena.
Pirisen ensimmäinen sarjakuva-albumi Myrsky hiekkalaatikossa ilmestyi 1986 mutta läpimurtosarjakuva oli seuraavana vuonna ilmestynyt Sokeri-Sakari -albumi (ruotsiksi Socker-Conny). Lihava ja säännöistä piittaamaton raitapipopää ihastutti myös näytelmäversiona.
George Herrimanin (Krazy Kat) lisäksi Pirisen sarjakuvasuosikkeja ovat Winsor McCay (Pikku Nemo) ja ruotsalainen Oskar Andersson. Juuri Anderssonin tummasävyinen huumori inspiroi Piristä hänen luodessaan Sokeri-Sakarin hahmon.
Pirinen piti 1980-luvun lopulta alkaen 12 vuoden tauon sarjakuvien tekemisestä ja keskittyi muihin töihin. Vuonna 2001 Pirinen kuitenkin palasi sarjakuvan maailmaan vakuuttavasti teoksella Meitä kustaan silmään. Vanhat hahmot jatkavat ja jo avaussarjassa seikkailee Sokeri-Sakarin menestyvä veli Kulli-Iivari ja myös vanhentunut ja rappeutunut Sokeri-Sakari vilahtaa tarinassa. Tarinat jatkuvat vähintäänkin yhtä yhteiskuntakriittisesti kuin ennenkin. 
Pirinen on käynyt Suomessa useita kertoja ja ollut myös esimerkiksi vieraana Kemin sarjakuvapäivillä vuonna 1986 ja Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vuosina 2001 ja 2003.
Pirisen ensimmäinen proosateos oli vuonna 2001 ilmestynyt Den svenska apan. Hän on myös kuvataiteilija ja hänellä on ollut näyttely Moderna Museetissa 1992. Pirinen on ollut ahkera myös dramaatikkona ja kirjoittanut näytelmätrilogian Familjen Bra. 
Pirisen Kvarteret Kniven esitettiin Viirus-teatterissa Helsingissä vuonna 1994. Sen ohjasi Arn-Henrik Blomqvist ja visuaalisesta suunnittelusta vastasi Mimmi Resmanin.
Artur Degerholm

Artur (Arthur) Degerholm (24. huhtikuuta 1864, Helsinki – 30. heinäkuuta 1932, Helsinki) oli suomalainen upseeri ja virkamies. Haminan kadettikoulun suoritettuaan Degerholm siirtyi 1888 kornetiksi Hänen Majesteettinsa henkirakuunarykmenttiin. Sieltä hänet siirrettiin 1891 Hänen Majesteettinsa henkivartioväkikyrassierirykmenttiin. Vuonna 1892 hän yleni luutnantiksi ja aloitti seuraavana vuonna Suomen kenraalikuvernöörin adjutanttina. Aliratsumestariksi Degerholm yleni 1894. Vuonna 1896 hän suoritti Helsingin yliopistossa hallintotutkinnon ja 1897 molempien oikeuksien kandidaatintutkinnon. Vuonna 1900 Degerholmista tuli ratsumestari, joka palveli henkivartioratsuväessä. Virkamiehen uransa Degerholm aloitti helmikuussa 1901 ylimääräisenä kopistina senaatin talousosastossa ja saman vuoden lokakuussa hänet määrättiin hoitamaan esittelijäsihteerin virkaa senaatin sotilastoimituskunnassa. Everstiksi ylenneenä Degerholm otti eron sotapalveluksesta 1902.
Degerholmin virkaura jatkui senaatin palveluksessa. Vuonna 1903 hänet määrättiin esittelemään siviilitoimituskunnassa lakkautetulle sotilastoimituskunnalle ennen kuuluneita asioita. Senaatin yleisen kanslian esittelijäsihteeri Degerholmista tuli 1904. Oheistyönään Degerholm toimi kenraalikuvernöörintalon taloudenhoitajana vuodesta 1899, kenraalikuvernöörinapulaisen talon taloudenhoitajana vuodesta 1902 ja kenraalikuvernöörin kesäasunnon Bjälbon huvilan taloudenhoitajana vuodesta 1906. Vuonna 1908 Degerholm valittiin jäseneksi maakunta-arkistojen perustamista varten nimitettyyn komiteaan. Työnsä ohessa Degerholm kirjoitti sanomalehtiin Hufvudstadsbladet ja Nya Pressen. Hän toimi myös uutta arvojärjestystä laativan komitean puheenjohtajana vuodesta 1919 alkaen ja uusia säännöksiä virkakuntoisuusmerkistä ja hengenpelastusmitaleista laativan komitean jäsenenä vuodesta 1919 alkaen.Degerholm siirrettiin lakkautuspalkalle 30. joulukuuta 1922.
Artur Degerholmin vanhemmat olivat Helsingin vaivaistalon johtaja, kunnallisneuvos Karl Edvard Degerholm ja Maria Vilhelmina Oljelund. Artur Degerholm avioitui Helsingissä 1894 Nanna Elisabeth Mellinin (1873–1932) kanssa. Puolison vanhemmat olivat kultaseppä Otto Roland Mellin ja Elisabet Boman.
Nanoq

Nanoq on arktinen museo Pietarsaaressa, jossa esitellään arktisten alueiden kulttuureja ja tapoja. Nanoqin perusti Pentti Kronqvist vuonna 1991, ja se on Suomen ensimmäinen arktinen museo. Kronqvist sai idean museoon naparetkillään keräämiensä esineiden innoittamana.