google/wiki40b huggingface dataset:
Pavel Miljukov

Pavel Nikolajevitš Miljukov (ven. Павел Николаевич Милюков, 27. tammikuuta (J: 15. tammikuuta) 1859 Moskova, Venäjä – 3. maaliskuuta 1943 Ranska) oli tunnustettu historioitsija ja venäläinen valtiomies. Hän oli keväällä 1917 Venäjän väliaikaisen hallituksen ulkoministeri.
Miljukov aloitti opinnot Moskovan yliopistossa 1877 ja julkaisi kolmiosaisen teoksen Venäjän kulttuurista. Hänet tunnettiin myös liberaaleista mielipiteistään, joiden vuoksi hänet erotettiin opetusvirastaan 1895. Hän lähti ulkomaille ja matkusteli laajasti. Hän kirjoitti maanalaiseen lehteen Osvoboždenijaan. Vallankumousvuonna 1905 hän oli perustamassa ammattiliittojen keskusjärjestöä ja Perustuslaillisdemokraattista puoluetta (kadettipuolue). Hän toimi puolueen keskuskomitean jäsenenä ja oli toimittajana sen päivälehdessä.
Kun ensimmäinen valtakunnanduuma hajotettiin heinäkuussa 1906, Miljukov oli mukana laatimassa Viipurin manifestia, jossa yllytettiin hallituksen vastaiseen passiiviseen vastarintaan. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Miljukovin kanta oli isänmaallis-puolustuksellinen, ja hän syytti tsaari Nikolai II:n hallitusta tehottomuudesta valjastaa valtion voimavaroja sotaponnistukseen. Miljukovista tuli duuman enemmistöä hallinneen opposition eli niin sanotun edistyksellisen blokin johtava hahmo. Marraskuussa 1916 Miljukov otti entistä jyrkemmän kannan ja syytti hallitusta maanpetturuudesta. Kun Nikolai II syrjäytettiin helmikuun vallankumouksessa maaliskuussa 1917, Miljukov halusi säilyttää monarkian, mutta ei juuri saanut tukea. Miljukov oli muodostamassa ruhtinas Lvovin hallitusta, jossa hänestä itsestään tuli ulkoministeri. Miljukov pakotettiin eroamaan toukokuussa hallituksen epäsuositun sotapolitiikan johdettua mellakoihin Pietarissa. Hän pyrki kokoamaan oppositiota Aleksandr Kerenskin vasemmistolaisempaa hallitusta vastaan, muttei saanut tukea.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Miljukov pakeni Etelä-Venäjälle, missä hän toimi valkoisten joukkojen poliittisena neuvonantajana Venäjän sisällissodan aikana. Hän siirtyi sieltä Ranskaan. Maanpaossa Miljukov joutui monien attentaattien kohteeksi. Miljukov kuoli Aix-les-Bains'ssa vuonna 1943.
Syke (yhtye)

Syke on vuonna 1984 perustettu urjalalainen iskelmäyhtye. Syke on soittanut myös saksalaista musiikkia. Yhtye lopetti toimintansa marraskuun lopussa 2013.
CNX Nifty

CNX Nifty (Nifty 50) on Intian kansallisen pörssin (NBE) tunnetuin osakeindeksi. Se on monialainen indeksi ja sisältää noin 50 keskeisen intialaisen suuryrityksen osakeen.
Indeksi otettiin käyttöön huhtikuun alussa 1996 lähtöarvolla oli 1000. Helmikuun loppua 2016 edeltävän kymmenvuotiskauden aikana indeksimittarin pisteluku oli vaihdellut lukuarvojen 2 252,75 (27.10.2008) ja 9 119,20 (4.3.2015) välillä. Maaliskuun 2015 lopussa indeksin osakkeet edustivat 66,2 prosenttia koko Intian kansallisen pörssin markkina-arvosta. Arvoltaan noin 46,2 prosenttia edeltävien kuuden kuukauden Intian kansallisen pörssin osakekaupoista oli tehty Nifty 50 -listan osakkeilla.
Täysin NSE:n itse hallitsema intialainen pörssiosakkeiden indeksi. Tässä poikkeaa kilpailijastaan, Bombayn pörssin S&P BSE Sensex-indeksistä, joka on osaksi luokittelijayhtiö Standard & Poor'sin omistama ja markkinoima osakeindeksi.
Indeksin sisältö ja mukana olevien osakkeiden painoprosentit uusitaan kahdesti vuodessa, tammi- ja heinäkuun loppua edeltävän kuuden kuukauden osakevaihdon perusteella. Helmikuussa 2016 kerrottiin huhtikuun 2016 alussa voimaanastuneista indeksimuutoksista. Tuolloin indeksissä on 51 eri osaketta.
Verkkolehti

Verkkolehti on lehtijulkaisu, joka välitetään internetin kautta luettavaksi. Se on luonteeltaan hyvin saman tyyppinen kuin tavallinen aikakaus- tai sanomalehti. Lehden sisältö voi olla painetun lehden sisällön kaltainen tai täsmälleen samanlainen. Lehti saattaa kuitenkin poiketa täysin alkuperäisestä painetusta versiosta. Nykyisin on yleistä, että lehdellä on jonkin sortin verkkolehti, joka on tavallisesti maksuton. Verkkosanomalehti sisältää yleensä tuorempaa tietoa kuin painettu sanomalehti. Tietoa myös päivitetään yleensä säännöllisen aikavälein. Verkkolehti voi sisältää linkkejä, videoita ja animaatioita, joten se on sisältömuodoiltaan laajempi kuin painettu. Verkkolehti voi sisältää myös lukijamäärän, keskustelupalstan ja äänestämisen, joka painetussa olisi erittäin vaikeaa, ellei mahdotonta toteuttaa. Lehden lukijalla on myös muotoiluvaihtoehtoja. Lukija voi valita esimerkiksi uutiskriteerit ja määritellä suodattimien avulla eri uutuustyyppien osuudet, kuten kotimaa, urheilu, talous tai kulttuuri.
Julkaisukokonaisuus voi olla myös toimittamaton. Näin ollen se on tietokoneohjelman tekemä yhdistelmä. Tällöin ei ole kyse varsinaisesta verkkolehdestä vaan esimerkiksi RSS-syötteestä.
Psychework

Historia

Psycheworkin perustivat aiemmin Machine Meniin kuuluneet laulaja Antony Parviainen ja kitaristi J-V Hintikka. Yhtye sai alkunsa syksyllä 2012 Parviaisen sairastuttua leukemiaan, mistä hän ammensi uutta inspiraatiota musiikin tekemiseen. Keväällä 2013 kaksikko alkoi säveltää musiikkia Parviaisen sairausaikana kirjoittamien tekstien pohjalta.
Virallisesti Psychework esiteltiin marraskuussa 2015, ja tuolloiseen kokoonpanoon kuuluivat myös kitaristi Jere Kortelainen, basisti Ville Koskinen, kosketinsoittaja Otto Närhi ja Swallow the Sunissakin soittava rumpali Juuso Raatikainen. Yhtyeen ensiesiintyminen oli Jyväskylän Lutakossa 15. tammikuuta 2016.
Psycheworkin esikoisalbumi The Dragon’s Year ilmestyi Ranka Kustannuksen kautta 2. syyskuuta 2016. Se sijoittui 18:ksi Suomen albumilistalla.
Johann-Dietrich Wörner

Johann-Dietrich Wörner (usein "Jan" Wörner)(s. 18. heinäkuuta 1954 Kassel, Länsi-Saksa) on saksalainen rakennusinsinööri. Hän toimi 1. maaliskuuta 2007 alkaen Saksan avaruushallinnon DLR-tutkimuslaitoksen pääjohtajana. Wörner aloitti Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajana 1. heinäkuuta 2015.

Historia

Wörner opiskeli rakennusinsinööriksi Berliinin teknillisessä korkeakoulussa ja Darmstadtin teknillisessä korkeakoulussa. Hän vietti vuoden 1982 vaihtotutkijana Japanissa. Hän toimi vuoteen 1990 asti "Ingenieurbüro König und Heunisch"-insinööritoimistossa Frankfurtissa. Vuonna 1990 hän alkoi toimia opettajana Darmstadtin teknillisessä korkeakoulussa. Vuodet 1992–1994 Wörner oli rakennustekniikan osaston dekaani. Hän yleni vuonna 1995 statiikan professoriksi. Vuonna 1994 hän perusti oman insinööritoimiston, jonka nimi on Ingenieurbüro Wörner und Partner.
27. kesäkuuta 1995 hänet valittiin Darmstadtin teknillisen korkeakoulun johtajaksi, jossa hän jatkoi 28. helmikuuta 2007 asti.
Vuonna 2007 hänestä tuli Helmholtz-Gemeinschaft Deutscher Forschungszentren-verkoston varapääjohtaja, DLR:n pääjohtaja ja Saksan päädelegaatti Euroopan avaruusjärjestön neuvostoon.
Wörner aloitti Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajana 1. heinäkuuta 2015.
William Alphonso Murrill

William Alphonso Murrill (13. lokakuuta 1869 Campbell, Virginia, Yhdysvallat – 1957) oli yhdysvaltalainen sienitieteilijä.
Hän saavutti Master of Arts -oppiarvon Virginian Randolph-Macon Collegessa vuonna 1891. Hän toimi New York Botanical Gardenin apulaisjohtajana. Hän laajensi huomattavasti tietämystä helttasienistä, tateista ja käävistä. Hän perusti Mycologia-aikakauslehden vuonna 1909. Jo hänen aikanaan oli sienten nomenklatuurissa ristiriitaisia käytäntöjä, ja hän sai osansa kritiikistä. Murrill kävi kiertomatkoilla muun muassa Karibialla sekä Euroopassa, jonne hänen arveltiin jopa kadonneen, mutta hän olikin Ranskassa maalaissairaalassa kahdeksan kuukautta munuaisvaivojen takia. Palattuaan hän tuli kuulemaan, ettei hänellä ollut enää työpaikkaansa puutarhassa ja vaimokin oli ottanut avioeron. Murrill hän kärsi ekshaustiosta, mutta 1920-luvulla hän siirtyi Gainesvilleen Floridaan, ja tieteellinen ura jatkui Floridan yliopistossa. Murrillin kokoelmaan kuului lopulta 75 000 lajia, ja hän kuvasi tieteelle uusina 1 700 lajia.
Sulo Vakkari

Sulo Vakkari (1901–1971) oli suomalainen toimittaja ja työväenperinteen tallentaja, joka varsinaiselta ammatiltaan oli kivenhakkaaja. Hän oli Suomen Kommunistisen Puolueen alkuaikojen aktiiveja, mutta tunnettiin jo 1950-luvun alkuvuosista lähtien trotskilaisena. Vuonna 1953 Vakkari julkaisi nimimerkillä "Vanha työmies" SKP:n stalinistisena pitämäänsä kansanrintamapolitiikkaa arvostelleen pamfletin Ministerikommunistien petos. Myöhemmin hän julkaisi vuodesta 1963 lähtien trotskilaista Luokkataistelu-lehteä, joka ilmestyi aina Vakkarin kuolemaan saakka. 
Hän levytti myös muutamia vanhoja työväenlauluja, joita on mukana Scandian julkaisemilla kokoelma-albumeilla Työväen lauluja (1969) ja Työväen lauluja II (1970) sekä Eteenpäin!-levymerkin kokoelmalla Ruoskitun sävel - punakaartilaisten lauluja (1975). Lisäksi vuonna 1966 ilmestyi EP-levy, jossa Vakkarin ohella esiintyvät Otto Pyykkönen ja Hannes Saari. Tunnetuin hänen levyttämistään kappaleista on Laukon torpparihäädöistä kertova Laulu laukon häädöistä.
Vuonna 1970 Carolus Enckell ja Claes Olsson ohjasivat Vakkarista kertovan dokumentin Luokkataistelu-lehti. Se käsitteli myös painovapautta ja kritisoi, kuinka kaupunkien järjestyssäännöt kieltävät lehtien kaupustelun kaduilla.
Ostokortti

Ostokortti on asiakirja, jota on käytettävä tavaroita ostettaessa silloin, kun niitä ei ole saatavissa riittävästi ja ne on määrätty säännöstelyn alaisiksi. Näin pyritään takaamaan tavaroiden riittävyys kaikille kansalaisille. Yleisimmin ostokortteja käytetään sota-aikana ja sodan jälkeisenä pula-aikana. Tällaisen säännöstelyn alaisina, "kortilla", ovat useimmiten elintarvikkeet sekä kahvin kaltaiset ylellisyystarvikkeet. Kortissa on määritelty tietynsuuruinen annos, jonka tavaraa saa ostaa korttia vastaan tai korttiin on merkitty tietty pistearvo, jonka voi käyttää säännöstelyn alaisiin ostoksiin.
Suomessa ostokortteja on käytetty molempien maailmansotien aikana ja niiden jälkeen, viimeksi lokakuusta 1939 lähtien 1940-luvun lopulle saakka. Kahvi oli ostokorteilla tapahtuvan säännöstelyn alaisena vuoteen 1953 saakka. Ostokorteilla hankittavista tavaramääristä päätti kansanhuoltoministeriö, ja korttien jakelusta huolehtivat kuntien kansanhuoltolautakunnat. 
Ostokortit ja säännöstely johtavat usein niiden rinnalle syntyvään laittomaan kaupankäyntiin eli mustaan pörssiin.
Viimeisenä ostokorttina oli voimassa vuoden 1970 loppuun asti Alkon asiakaskortti eli ns. viinakortti.
Hieron (savenvalaja)

Hieron oli 400-luvulla eaa. elänyt kreikkalainen savenvalaja, joka vaikutti Ateenassa. Hänen terrakottatöidensä pääasiallinen maalari oli punakuviotekniikkaa edustanut Makron. Heronin ja Makronin yhteistuotannosta on säilynyt paljon esimerkkejä jälkimaailmalle. Niissä kuvataan naturalistisesti antiikin Ateenan jokapäiväistä elämää, urheilijoita tai erotiikkaa.
Untamalan arkeologinen opastuskeskus

Untamalan arkeologinen opastuskeskus oli Laitilan kaupungissa Untamalassa toimiva arkeologinen opastuskeskus, joka esitteli yleisölle arkeologien työtä ja Lounais-Suomen esihistoriaa. Opastuskeskus sijaitsee vanhaan kivinavettaan remointoiduissa tiloissa mäellä, jolla sijaitsee roomalaisen rautakauden kalmisto. Keskus suljettiin säästötoimenpiteiden vuoksi vuonna 2010.
Nello Pagani

TT-ura

Paganin TT-ura oli erittäin pitkä. Sitä kesti vuodesta 1928 aina vuoteen 1955 asti eli kaikkiaan 27 vuotta. Pagani ehti voittaa historian ensimmäisellä TT:n MM-sarjan kaudella 125-kuutioisten maailmanmestaruuden ja hopeaa 500-kuutioisissa. 500-kuutioisissa hän taisteli mestaruudesta brittiläisen Leslie Grahamin kanssa, häviten täpärästi kahdella pisteellä (30–28). 125-kuutioisissa hän taas voitti kaksi kilpailua kauden kolmesta ja vei mestaruuden. Viimeisinä TT-vuosinaan hän ei saavuttanut enää ns. suurvuosien aikojaan ja lopetti kauden 1955 jälkeen.

Formula 1 -ura

Pagani osallistui uransa aikana vain yhteen F1-kilpailuun, Sveitsin GP:seen 1950, jossa hän ajoi seitsemäntenä maaliin. Pagani ei onnistunut keräämään F1-uransa aikana yhtään pistettä. Formula 1 -sarjan ulkopuolisista kilpailuista hän voitti Paun Grand Prix'n kahdesti.
Ben Holmstrom

Ura

Varaamattomaksi jäänyt Holmstrom teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa 17. maaliskuuta 2010 pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan yliopistokiekkoa Massachusettsissa. Hänet kutsuttiin NHL:n puolelle tekemään debyyttiaan Toronto Maple Leafsia vastaan 3. maaliskuuta 2011.
3. heinäkuuta 2014 Holmstrom jätti Flyersin organisaation neljän kauden jälkeen ja siirtyi vapaiden pelaajien markkinoiden kautta Carolina Hurricanesiin. Hänet asetettiin pelaamaan farmiseura Charlotte Checkersiin kaudeksi 2014–2015, jolloin hän teki 20 pistettä 62 pelaamassaan runkosarjaottelussa.
2. heinäkuuta 2015 Holmstrom siirtyi vapaana agenttina yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella New York Islandersiin.
Makaronilyriikka

Makaronilyriikka eli makaroninen runous (ital. poesia maccheronica) on runouden muoto, jossa oman kielen ja vieraan kielen sanoja on sekoitettu samaan runoon leikillisen tai parodisen vaikutelman luomiseksi. Toisinaan on sekoitettu nykykieleen latinan sanoja ja taivutuspäätteitä. Alun perin käytettiin latinan ja kreikan sekoitusta, sittemmin esimerkiksi latinan ja italian sekamuotoa. Käsitteellä viitataan italialaiseen ruokalajiin, joka on sekoitus juustoa, lihaa, munia, pastaa ja voita.
Runomuoto syntyi keskiajan Italiassa ja sen ensimmäisenä teoksena pidetään 1490 julkaistua padovalaisen Tifi degli Odasin kirjaa Carmen macaronicum de patavinis. Odasin oppilaan italialaisen sukkeluudestaan tunnetun Teofilo Folengon kirja Liber Macaronices – Opus maccaronicorum (useita versioita 1517–1552) teki runomuodosta yleisön suosikin. Makaronilyriikkaa kirjoittivat Saksassa Sebastian Brant, Johan Fischart ja Hans Sachs sekä Ranskassa François Villon. Molière pilkkaa makaronilyriikan avulla näennäisoppineisuutta näytelmässään Luulosairas (1673). Toisinaan myös yhdysvaltalaisten Ezra Poundin ja T. S. Eliotin runojen on katsottu edustavan makaronilyriikkaa, koska he käyttävät niissä erikielisiä sitaatteja. Yleensä niiden ei kuitenkaan katsota kuuluvan tämän runomuodon piiriin.
Makaronilyriikalle läheinen runomuoto on makaronilimerikki, jota pidetään limerikin alalajina. Limerikki on viisisäkeinen komparuno ja makaronilimerikissä on käytetty kahta kieltä olevia säkeitä. Makaronilatinaksi kutsutaan latinan ja italian kielen sekoitusta.
Laitilan keskustaajama

Laitilan keskustaajama on Laitilan kaupungin suurin taajama, jossa on 5 245 asukasta (31.12.2011). Laitilan kylän lisäksi myös Pappilan, Kaukolan, Hartikkalan ja Tuunan maarekisterikylät ulottuvat ainakin osittain taajaman alueelle. Valtatie 8 Turusta Raumalle ja kantatie 43 Uudestakaupungista Euraan risteävät taajaman alueella.
Suuri osa Laitilan keskustaajaman asukkaista asuu kerrostaloissa, joita on verrattain paljon. Esimerkiksi Ilomäki on tunnettu lähiömäisenä kerrostaloalueena, mutta kerrostaloja on runsaasti muuallakin keskustassa. Taajaman  tärkeimpiin palveluihin kuuluvat muun muassa kaupungintalo, Laitilan kirkko, kirjasto, terveyskeskus ja paloasema. Taajamassa sijaitsevia oppilaitoksia ovat Kappelimäen koulu (luokat 1.–6.), Varppeen koulu (luokat 7.–9.), lukio ja aikuiskoulutuskeskus Winnova. Muita taajaman palveluita ovat esimerkiksi jäähalli, uimahalli, hotelli, neljä ruokakauppaa sekä ABC:n ja Shellin huoltoasemat. Ruokakauppoja ovat K-supermarket, S-market, Sale, sekä Abc-Market. Näiden lisäksi jonkinlaisiksi ruokakaupoiksi voidaan lukea mukaan myös Virolainen kauppa sekä Thaimaalainen kauppa. Taajamassa on myös yksi R-Kioski.
Martti Raitio

Martti Ilmari Raitio (12. elokuuta 1885 Sortavala – 19. huhtikuuta 1931 Jyväskylä) oli suomalainen kustannusjohtaja ja kirjallisuuden suomentaja.
Raition vanhemmat olivat seminaarinjohtaja Konstantin Raitio (ent. Kåhlman) ja Elin Josefina Eriksson. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1904.
Raitio toimi kustannusvirkailijana ja hän oli vuodesta 1925 K. J. Gummerus Oy:n kirjallisena johtajana.
Opel Corsa C

Opel Corsa (2000–2006)

Kolmannen sukupolven Corsa tuli markkinoille vuonna 2000 kolmi- ja viisiovisina hatchbackeina sekä Combo-pakettiautoversiona. Latinalaisessa Amerikassa, Etelä-Afrikassa ja Lähi-idässä oli saatavana myös sedan-versio. C-mallin Corsaan perustuvat myös pieni tila-auto Opel Meriva sekä toisen sukupolven Opel Tigra.
Turvallisuudessa Corsa oli nyt luokkansa kärkitasolla saavutettuaan neljä tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä vuonna 2002.
Corsan moottorit olivat uutta 1,7-litraista turbodieseliä ja 1,8 litran bensiinimoottoria lukuun ottamatta samat kuin edellisessä korimallissa. Manuaalivaihteiston ja perinteisen neliportaisen automaattivaihteiston lisäksi saatavana oli myös viisiportainen Easytronic-robottivaihteisto.
Vuoden 2003 kasvojenkohotuksessa Corsa sai uudet puskurit ja etusäleikön. 
Vaikka C-sukupolven valmistus päättyi Euroopassa vuonna 2006, pysyi siihen perustuva Combo edelleen mallistossa vuoteen 2012 saakka, jolloin sille esiteltiin seuraaja.
Tapani Koivula

Tapani Koivula (s. 22. heinäkuuta 1946) on suomalainen ufotutkija ja -kirjailija.

Ammattiura

Koivula on koulutukseltaan arkkitehti ja teki valtaosan työurastaan Helsingin kaupungin palveluksessa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2011.

Ufo- ja parapsykologian tutkija

Koivula on sekä kirjoittanut itse että toimittanut ja kääntänyt ufo- ja paranormaalien ilmiöiden kirjallisuutta sekä romaaneja henkisestä kehityksestä ja ollut tekemässä tv-ohjelmia ja lehtijuttuja.  
Koivulan mukaan on riittävästi todisteita sille, että osa ufoista ja olentohavainnoista on todellisia ja että keskuudessamme käy ulkoavaruuden vieraita. Koivulan mukaan ufot viestivät kontaktihenkilöilleen huolta maapallon saastumisesta. Koivula uskoo, että osa viljapeltokuvioista ei ole ihmisen tekemiä. Lisäksi hänen mielestään ilmiöt kuten kaukokatselu, ruumiista poistumiskokemus, rajatilakokemukset ja mediumismi ovat riittävästi todistaneet, että elämä jatkuu kuoleman jälkeen.
Timo Kirves

Timo Kirves (s. 1939) on suomalainen lehti- ja mainosvalokuvaaja.
Jean Sibeliuksen tyttärentyttärenpoika Timo Kirves ansaitsi rahat ensimmäiseen kameraansa soittamalla klarinettia ravintolayhtyeissä. Valokuvausharrastus sai hänet jättämään opintonsa Kauppakorkeakoulussa.
Timo Kirves oli yksi seitsemästä Finnseven-ryhmän valokuvaajasta 1960-luvun jälkipuoliskolla. Finnsevenin muut jäsenet olivat C. G. Hagström, Olavi Kaskisuo, Aulis Nyqvist, Kristian Runeberg ja Seppo Saves sekä vuoden verran Caj Bremer, jonka tilalle tuli Martti Brandt. Sen jälkeen Kirves toimi 1970-78 valokuvaajana mainostoimisto Erva-Latvalassa.
Vuodesta 1963 lähtien Timo Kirves on kuvannut muun muassa Anna-lehdelle, Suomen Kuvalehdelle, Kotiliedelle, Helsingin Sanomille ja Hufvudstadsbladetille. Huomattava osa hänen tuotannostaan 1970-luvun lopulle saakka oli muotikuvausta vaateyrityksille kuten Kuusinen, Teiniasu, Valioasu, Suomen Sotilaspukimo, Friitala ja Hagström.
Kirves on toiminut opettajana monissa taidealan oppilaitoksissa. Hän on pysynyt mukana valokuvauksen kehityksessä ja opettaa yhä kuvankäsittelyä ja värinhallintaa muille ammattilaisille.
Kirves on kuvajournalismia tukevan Patricia Seppälän säätiön hallituksen varajäsen.
Edinburghin linna

Edinburgh Military Tattoo

Linnan edustalla olevalla aukiolla järjestetään elokuussa suuri sotilasmusiikkitapahtuma Edinburgh Military Tattoo.
Jon Hall

Jon Hall (23. helmikuuta 1915 – 13. joulukuuta 1979) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjassa Ramar of the Jungle ja useissa seikkailuelokuvissa.
Hall teki itsemurhan 64-vuotiaana sairastettuaan virtsarakon syöpää. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Saksan 13. panssaridivisioona

Perustaminen

Wehrkreis IV muodosti 1. lokakuuta 1934 Magdeburgissa divisioonan peitenimellä Infanterieführer IV, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 13. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonasta muodostettiin 12. lokakuuta 1937 13. motorisoitu jalkaväkidivisioona.

Palvelus

Divisioonassa toteutettiin liikekannallepano 18. elokuuta 1939 ja se ryhmittyi 22. elokuuta Lansberg an der Warthen alueelle, mistä se aloitti Puolan sotaretken 10. armeijan mukana. Sotatoimien päätyttyä divisioona siirrettiin Eifelin alueelle Dillenburgiin. Ranskan taisteluiden aikana se osallistui sotatoimiin Laonissa, Calais'ssa, Amiensissa ja Lyonissa. 
Divisioonasta muodostettiin Wienissä lokakuussa 1940 13. panssaridivisioona, joka lähetettiin heti perustamisen päätyttyä Romaniaan koulutukseen. Operaatio Barbarossaa varten se liitettiin Etelä armeijaryhmän 1. panssariryhmään, jonka mukana se piiritti Lublinissa ja Kiovassa olleet neuvostojoukot. Vuoden 1941 lopulla divisioona oli Rostovissa, josta se  joutui vetäytymään neuvostojoukkojen aloitettua vastahyökkäyksen. Divisioona kuului 1942 ja 1943 panssariryhmästä muodostettuun armeijaryhmä A:n 1. panssariarmeijaan, jonka mukana se osallistui taisteluihin Kaukasuksen öljykentistä sekä Stalingradin taistelun jälkeen Kubanin puolustukseen. Syksyllä 1943 yhtymä vedettiin Länsi-Ukrainaan, jossa se osallistui Dneprin puolustustaisteluihin.
Neuvostojoukot työnsivät akselivaltojen joukot niiden kesän 1941 lähtöalueille ja divisioona sai määräyksen pitää hallussaan Romanian öljykentät. Neuvostojoukkojen elokuussa 1944 tekemä hyökkäys tuhosi divisioonan sen jouduttua Budapestissa saarroksiin.
BAM

BAM on keraaminen seos , joka muodostuu alumiinin, magnesiumin ja boorin seoksesta (AlMgB₁₄) (eli alumiinimagnesiumboridista) sekä titaanidiboridista (TiB₂). Se on kolmanneksi kovin tunnettu materiaali timantin ja kuutiohilaisen boorinitridin jälkeen. Sen kitkakerroin on vain 0,02 eli huomattavasti pienempi kuin teflonin kitkakerroin 0,05. 
Itsevoiteleva päällyste BAM keksittiin vahingossa vuonna 1999.
Otto Johansson

Otto Mauritz Johansson (18. syyskuuta 1891 Helsinki – 24. joulukuuta 1954) oli suomalainen jääkärivänrikki ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat kauppias Frans Elias Johansson ja Beata Elisabet Wägar. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elisabet Rosalie von Vangerowin kanssa, josta hän erosi vuonna 1922 ja avioitui uudelleen vuonna 1930 Ellen Irene Eklöfin kanssa.

Opinnot

Johansson kävi kansakoulun ja kauppaopiston Hampurissa vuosina 1910–1911.

Jääkärikausi

Johansson työskenteli liikemiehenä Hampurissa ennen liittymistään yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. marraskuuta 1915 alkaen pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 7. maaliskuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin 17. huhtikuuta 1917 sairauden takia toistaiseksi lomalle. Häntä hoidettiin marraskuusta 1917 helmikuulle 1918 keuhkotaudin takia eri parantoloissa Saksassa ja hänet vapautettiin lopullisesti sotapalveluksesta 13. helmikuuta 1918.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika

Jääkäripataljoonasta eronsa jälkeen hän toimi liikemiehenä Hampurissa vuosina 1918–1929, jolloin perusti agentuuriliikkeensä Helsinkiin. Omien liiketoimiensa ohella hän toimi vuodesta 1935 alkaen Oy. WEF ab:n toimitusjohtajana.
Elga Sesemann

Elga Charlotte Sesemann (28. maaliskuuta 1922 Viipuri – 21. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Sesemann opiskeli Taideteollisuuskoulussa, Suomen taideakatemian koulussa (1941–1943) ja Vapaassa taidekoulussa (1943–1944). Hän teki läpimurtonsa vuonna 1945, ja hänet luetaan 1940-luvun merkittäviin ekspressionisteihin. Sesemannin maalauksia kuuluu Ateneumin kokoelmiin sekä Bäcksbackan kokoelmaan Helsingin taidemuseossa.
Sesemannin puoliso oli taidemaalari Seppo Näätänen.
Elga Sesemannin kirja Kuvajaisia – Erään omakuvan taustamaisemaa ilmestyi WSOY:n kustantamana 1959.