google/wiki40b huggingface dataset:
Starbreeze Studios

Pelit

Yhtiö myi oikeudet palkittuun Brothers: A Tale of Two Sons -peliin 505 Games yhtiölle.
Vuonna 2017 yhtiö on julkaissut RAID: World War II.
Yhtiö on kertonut että Overkill Softwaren kehittämä Overkill's The Walking Dead -pelin myynti on ollut yhtiölle taloudellinen pettymys. Helmikuussa 2019 Skybound Entertainment kertoi pysäyttäneensä pelin kehityksen viitaten odotuksiin ja laatuvaatimuksiin.
Klaas Carel Faber

Klaas Carel Faber (20. tammikuuta 1922 Haarlem, Alankomaat – 24. toukokuuta 2012 Ingolstadt, Saksa), oli tuomion saanut hollantilais-saksalainen sotarikollinen. Hänen veljensä oli Pieter Johan Faber, joka teloitettiin sotarikoksista vuonna 1948. 
Faber toimi toisen maailmansodan aikaan Westerborkin siirtoleirillä ja oli mukana yksikössä, joka tappoi hollantilaissiviileitä kostoksi saksalaismiehittäjiä vastaan tehdyistä hyökkäyksistä.
Sodan jälkeen Faber tuomittiin Hollannissa kuolemaan 22 juutalaisen murhasta. Rangaistus muutettiin myöhemmin elinkautiseksi vankeudeksi.
Faber pakeni vankilasta vuonna 1952 Saksaan, jossa eli vuosikymmenet vapaana.
Faber oli Simon Wiesenthal -keskuksen luettelossa natsisotarikollisista. Hän kuoli Saksassa 90-vuotiaana toukokuussa 2012. Saksa ei koskaan suostunut Hollannin luovutuspyyntöihin.
Horatio Seymour

Horatio Seymour (31. toukokuuta 1810 Onondaga, New York, Yhdysvallat − 12. helmikuuta 1886 Utica, New York) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi New Yorkin kuvernöörinä ja oli demokraattien presidenttiehdokas vuonna 1868.

Ura

Seymour valittiin Utican pormestariksi ja New Yorkin edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1842. New Yorkin kuvernööriksi hänet valittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1852. Kuvernöörinä Seymour kaatoi veto-oikeudellaan alkoholin kieltolain ja vastusti maahanmuuttovastaisia nativisteja. Hän hävisi vuoden 1854 kuvernöörinvaalin.
Seymour valittiin uudelleen kuvernööriksi vuonna 1862. Hän arvosteli presidentti Abraham Lincolnin politiikkaa, erityisesti Emancipation Proclamation -julistusta ja liittovaltiotason asevelvollisuutta. Seymour suhtautuikin jokseenkin myönteisesti New Yorkissa vuonna 1863 puhjenneisiin kutsuntojen vastaisiin mellakoihin. Vuonna 1864 hän hävisi jälleen kuvernöörinvaalin.
Vuonna 1868 Seymour valittiin demokraattien presidenttiehdokkaaksi, kun istuva demokraattipresidentti Andrew Johnson oli menettänyt kannatuksensa. Presidentinvaaleissa Seymour sai 47,3 prosentin kannatuksen ja hävisi republikaanien ehdokkaalle Ulysses S. Grantille.
Graafinen betoni

Graafinen betoni on menetelmä, jossa betonielementin pintaan saadaan kehitettyä pysyvä, tarkka yksityiskohtainen kuvio. Kuvio voi olla käytännössä mikä tahansa: kuva, teksti, rasteri tai viivasto, tai jokin näiden yhdistelmä. Menetelmässä käytetään erilaisia painotekniikoita painamaan pintahidasteaineita sisältävä kuvio erikoiskalvolle, joka asetetaan valun aikana betonipintaa vasten. Menetelmän on kehittänyt sisustusarkkitehti Samuli Naamanka vuonna 1997.
Graafista betonia on käytetty Suomessa muun muassa Hämeenlinnan maakunta-arkiston ja porvoolaisen Albert Edelfeltin koulun julkisivuissa.
Imperial War Museum

Historia

Imperial War Museumin perustamispäivänä pidetään maaliskuun 5. päivää vuonna 1917, jolloin Britannian hallitus hyväksyi parlamentaarikko sir Alfred Mondin esityksen National War Museum -nimisen museon perustamisesta. Museon alkuperäisenä tarkoituksena oli toimia museona vielä tuolloin käynnissä olleelle ensimmäiselle maailmansodalle. Museohankkeen hyväksymisen jälkeen sen nimi vaihdettiin nykyiseen muotoonsa. Britannian kuningas Yrjö V julisti Imperial War Museumin avatuksi 9. kesäkuuta 1920. Museo sijaitsi ensin Crystal Palacessa, josta se siirrettiin ensin South Kensingtoniin ja sieltä 1936 Lambeth Roadille South Londoniin. Yksi museon kohteista (Imperial War Museum London) sijaitsee yhä samalla paikalla, jonne museo tuolloin siirrettiin.
Toisen maailmansodan syttymisen jälkeen vuonna 1939 Imperial War Musemin toimintaa laajennettiin niin, että se käsitteli kumpaakin maailmansotaa. Sodan vuoksi museo suljettiin syyskuussa 1940 ja museon kokoelmia siirrettiin pois Lontoosta. Vaikka valtaosa museon kokoelmista selvisikin toisesta maailmansodasta ilman vaurioita, niin osa museon kokoelmista kärsi saksalaisten pommituksista. Esimerkiksi museon kokoelmiin kuulunut Short Seaplane -lentokone tuhoutui pommitusten aikana. Museo avattiin uudelleen yleisölle marraskuussa 1946.
Korean sodan syttymisen jälkeen Britanniassa päätettiin, että Imperial War Museumin tulisi kerätä kokoelmiinsa esineitä kaikista Britannian, brittiläisen imperiumin ja Kansanyhteisön maiden vuoden 1914 jälkeen käymistä konflikteista.
Vuonna 2001 valtaosa Britannian kansallisista museoista muutettiin pääsymaksuttomiksi. Imperial War Musemin kohteista pääsymaksuttomiksi muuttuivat IWM London ja IWM North.

IWM London

IWM London on Imperial War Musemin kohteista vanhin. Se on sijainnut vuodesta 1936 lähtien South Londonin Lambeth Roadilla. Kohteessa vieraili vuonna 2017 noin 993 000 vierailijaa.

Churchill War Rooms

Churchill War Rooms on Britannian hallituksen toista maailmansotaa varten Lontooseen rakentama salainen bunkkeri, joka oli käytössä vuosina 1940–45. Sodan jälkeen bunkkeri suljettiin, eikä se ollut yleisölle avoin. Imperial War Museum ryhtyi ylläpitämään bunkkeria 1970-luvulla ja avasi osan siitä yleisölle vuonna 1984. Yleisölle esillä olevia bunkkeritiloja avattiin myöhemmin lisää vuonna 2003.
Churchill War Roomsissa vieraili vuonna 2017 noin 535 000 ihmistä.

IWM North

Manchesterissa sijaitseva IWM North on Imperial War Musemin viimeisin kohde. Se avattiin vuonna 2002. Vuonna 2017 kohteessa kävi noin 245 000 kävijää.
Edvard Björkenheim (lääkäri)

Robert Edvard Albert Björkenheim (2. helmikuuta 1877 Eurajoki – 7. helmikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen lääkäri.
Björkenheimin vanhemmat olivat Carl Axel Fredrik Björkenheim ja Sigrid Lovisa Charlotta von Julin. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1904 oli Anna Hindström ja toinen vuodesta 1915 Fanny Helena von Born. Björkenheim tuli ylioppilaaksi 1895 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1905. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1907. Björkenheim oli Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosentti 1918–1945, Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalan gynekologisen osaston johtaja 1922–1955 ja Diakonissalaitoksen ylilääkäri 1949–1955. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1937.
Ruostekurkkutangara

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruostekurkkutangara on noin 13 cm. Koiras on päätään suklaanruskea ja rinnastaan ruosteenoranssi. Selästään ja siivistään laji on oliivinvihreä ja perä on ruosteenvärinen. Ruostekurkkutangarakoiraan vatsa on valkoinen. Naarasruostekurkkutangara muistuttaa erittäin paljon mustakurkkutangaranaarasta (Hemithraupis guirae) ja on selästään vihreä ja vatsastaan kellertävä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Ruostekurkkutangaraa tavataan Brasilian eteläosista Bahian, Minas Geraisin ja Santa Catarinan osavaltioista. Ruostekurkkutangaran elinympäristöä ovat valoisat kosteat metsät ja metsien reunat. Laji elää kosteammissa ja metsäisimmissä ympäristössä kuin sukulaisensa mustakurkkutangara. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Efraim Kronqvist

Efraim Kronqvist (2. elokuuta 1874 Sortavala – 22. toukokuuta 1918 Hausjärvi) oli maalari ja kansanedustaja. Kronqvist toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1909–1913. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pohjois-Karjalasta.
Kirvesmies Johan Kronqvistin ja Anna Stiina Tossavaisen poika Juho kävi kansakoulun ja työskenteli maalarina muun muassa Nilsiässä, Kuopiossa, Hausjärvellä ja Nurmeksessa vuoteen 1918 saakka. Kronqvist oli työskenteli myös kauppa-apulaisena 15 vuoden ajan ja osuuskaupanhoitajana Nurmeksessa.
Vuonna 1918 Kronqvist toimi Riihimäen punakaartin johtomiehenä, ja punakaartin reservijoukkojen komentajana. Hän kuoli vankileirillä.
Abdul Salis

Abdul Salis (s. 6. heinäkuuta 1979) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Rakkautta vain (2003), Animal (2004) ja Flyboys (2006). Lisäksi hänet tunnetaan Curtis Cooperin roolista televisiosarjassa Sairaalaelämää.
Yhdistyneen työtä tekevien yhteisön tukikeskus (Meksiko)

Yhdistyneen työtä tekevien yhteisön tukikeskus (Centro de Apoyo Comunitario Trabajando Unidos, CACTUS) on meksikolainen järjestö. Se ajaa alkuperäiskansojen itsehallintoa / itsemääräämisoikeutta Meksikossa, yhteisön vesihuoltoa, itsemääräämisoikeutta ravinnontuotantoon ja ruokaturvaa (kestävästi tuotettua, terveellistä, paikallisesti tuotettua ruokaa) ja maaperän suojelua.
Järjestö toimii Oaxacan osavaltiossa.

Hyökkäykset järjestöä vastaan

Järjestön puheenjohtajana toiminut Alberta "Bety" Cariño Trujillo ja hänen mukanaan ollut kansainvälinen suomalainen tarkkailija Jyri Jaakkola ammuttiin 27. huhtikuuta 2010. He olivat osallistumassa solidaarisuutta osoittavaan kulkueeseen. Kulkue oli matkalla alkuperäiskansa triquien itsehallintokunta San Juan Copalaan, jonka hallituksen armeija oli vallannut aiemmin. Järjestön oli tarkoitus tuoda elintarvikkeita aseistautuneiden ryhmien piirittämään yhteisöön. 
Kesäkuussa 2015 kolme ihmistä oli pidätetty ja 10 epäiltyä etsintäkuulutettu. Meksikon presidentin mukaan hallitus on sitoutunut henkirikokseen syyllistyneiden tuomiseen oikeuden eteen. Carinon aviomies sekä asianajaja syyttävät, että poliittinen tahto rikosten selvittämiseen on vähäinen. Heidän mukaansa viranomaiset eivät ole suojelleet riittävästi todistajia ja uhreille oikeutta vaativaa kampanjaa ajavat ihmiset ovat saaneet uhkaussoittoja, joissa on vaadittu heitä luopumaan yrityksistä tai he kohtaisivat seuraamuksia.
Kristillisten Tekojen kirkko

Kristillisten Tekojen Kirkko on Tampereella perustettu suomalainen kristillinen uskonnollinen yhteisö, joka on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 9. toukokuuta 1983. Kristillisten Tekojen kirkko tunnustaa Raamatun kirjoituksiin perustuvaa kristillistä uskoa tavoitteenaan edistää rauhan, lähimmäisenrakkauden ja tasa-arvon toteutumista ihmisten kesken. Yhteisössä on käytössä aikuiskaste.
Pääosa Kristillisten Tekojen Kirkon perustajista oli työttömiä Tampereen seudulta. Yhteisön jäsenmäärä on 2000-luvulla ollut hyvin pieni, alle 20 henkeä.
HMCS Wetaskiwin

Palvelus

Alus palveli Atlantilla suojaten saattueita. Toisen maailmansodan päätyttyä alus myytiin Venezuelalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä ARV Victoria. Alus poistettiin palveluksesta 1962.
The Lord of the Rings: The Third Age

Juoni

Juoni keskittyy Berethoriin, Gondorin linnoituksen vartijaan, joka matkustaa Rivendelliin löytääkseen Boromirin, yhden Sormuksen Saattueen jäsenen. Matkalla Rivendelliin Sormusaaveet hyökkäävät hänen kimppuunsa, minkä seurauksesta hän melkein kuolee. Hänet pelastaa haltia Idrial, Galadrielin palvelija. He tapaavat Gandalfin, joka kertoo Boromirin matkustavan Saattueen kanssa ja että he ovat menossa Moriaan. Berethor tapaa matkalla Elegostin, Dúnedain jousimiehen. He tapaavat myöhemmin Hadhodin, Fundinin klaanin kääpiön. Boromirin kuoleman jälkeen Saattue yrittää pelastaa Keski-Maan tuholta. Toinen muutos juonessa on Moriassa, kun muutkin Saattueen jäsenet auttavat Gandalfia tappamaan balrogin Khazad-dûmin sillalla. He jatkavat Rohanin maiden läpi. Matkalla he tapaavat Morwenin, Rohanin neidon, joka on kadottanut perheensä Sarumanin hyökkäyksessä sekä Éoadenin, Théodenin kuninkaallisten vartijoiden jäsen. Myöhemmin Morwen löytää Elegostin ansiosta perheensä, jonka hukanratsastajien johtaja Sharku oli lyönyt.
He saapuvat Helmin syvänteeseen ja taistelevat Aragornin, Legolasin ja Gimlin avustuksella uruk-haita vastaan. Tämän jälkeen he matkaavat Osgiliathiin, jossa he auttavat Faramiria ja voittavat örkkien johtajan Gothmogin. Lopulta he taistelevat Minas Tirithissä, auttavat Éowynia voittamaan Noitakuninkaan Pelennorin kentillä ja lopuksi tuhoavat yhdessä Sauronin.

Vastaanotto

IGN antoi pelille arvosanaksi 8.5/10 arvostelussaan.
Waziri

Waziri on kuvitteellinen musta afrikkalaisheimo Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjoissa.
Kirjassa Tarzanin paluu Tarzan palaa "sivistyksestä" rakkaaseen viidakkoonsa. Hän on kuitenkin muuttunut: hän ei surmaa oikopäätä kohtaamaansa mustaa soturia, vaan pelastaa tämän hengen leijona Numan kynsistä . Soturi kuuluu Waziri-heimoon. Tarzanille käy ilmi, että kysymyksessä on sivistynyt heimo, joka inhoaa ihmissyöjiä, kuten niitä, joita Tarzan nuorempana surmasi ja joilta hän varasteli muun muassa myrkkynuolia. Tarzan hyväksytään heimon jäseneksi, kun hän opettaa heille uuden ja toimivan tavan metsästää norsuja. Nämä kaksi metsästystä ovat ainoat maininnat, joissa hän tappaa norsuja.
Arabialaiset orjarosvot ja heidän ihmissyöjäorjansa hyökkäävät wazirien kylään. Vanha päällikkö ja moni muu saa surmansa. Tarzanin johdolla kylän polttaminen estetään. Arabit surmataan tehokkaalla sissitaktiikalla, jossa heitä surmataan yksi kerrallaan. Nyt hänestä tulee heimon kuningas, ja tästä alkaen uljaat waziri-soturit liittyvät olennaisesti Tarzanin kohtaloihin.
Wazirien alipäällikkönä toimii vanha soturi Muwiro. Hänen poikansa Wasimbu uhraa henkensä Janen puolesta, kun saksalaiset hyökkäävät Tazanin kotiin 1. maailmansodan aikana, mutta Muwiro pysyy mukana tarinoissa loppuun asti.
Kirjan Tarzan ja Oparin aarteet tapahtumiin mennessä heimo on kuitenkin siirtynyt heimokulttuurista feodaaliseen suuntaan. He elävät Tarzanin ja Janen kanssa näiden plantaasilla, ja siellä he huolehtivat kokkauksesta, siivoavat ja hoitavat Janen ruusutarhaa .
He eivät enää kutsu Tarzania Wazirien kuninkaaksi, vaan puhuttelevat häntä "Suureksi Bwanaksi" (swahilia: tarkoittaa 'herraa'). Vastaavasti hän kutsuu heitä "lapsikseen".
Afrikan kartan mukaan, joka esittää maanosaa kuten Burroughsin sen kuvitteli, Wazirien kylä sijaitsi jossain Angolassa; he kuitenkin muuttivat Tarzanin tilalle jonka sijaitsi Victoriajärven itäpuolella Brittiläisessä Itä-Afrikassa (tunnetaan nykyään Keniana).
Kuten Burroughs monta kertaa kirjoittaa, huolimatta vähäisestä lukumäärästään Wazirit ovat Afrikan pelätyimpiä sotureita, heitä pelkäävät niin arabiorjakauppiaat kuin ihmissyöjäheimotkin ja heidän maineensa tunnetaan niin läntisessä kuin itäisessäkin Afrikassa

Nimen alkuperä

Burroughs käytti Henry Morton Stanleyn kirjoituksia lähteenään kirjoittaessaan ensimmäisiä Tarzan-kirjoja. Hän on voinut yhdistää kahden historiallisen afrikkalaisen heimon nimet, jotka olivat Stanleyn mukana hänen matkatessaan kuuluisan orjakauppiaan Tippu-Tipin seurassa, nimittäin Wangwana, Ugandasta ja Wanyamwezi Tansaniasta.
Afganistanin vuoristoissa elää todellinen waziri-nimeä käyttävä heimo, mutta he ovat afgaaneja ja sunnimuslimeja.
Horpunlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110 metriä mpy.
Neuvostoliiton sankari

Neuvostoliiton sankari (ven. Герой Советского Союза, Geroi Sovetskogo Sojuza) oli korkein Neuvostoliiton myöntämä arvonimi. Sen kunniamerkkinä oli mitali, jossa kultainen tähti varustettuna punaisella nauhalla. Neuvostoliiton sankareille luovutettiin myös Leninin kunniamerkki.

Arvonimi

Neuvostoliiton keskushallinto perusti arvonimen 1934. Olemassaolonsa aikana arvonimi annettiin yhteensä 12 500 henkilölle, joista suurin osa oli suuren isänmaallisen sodan sankareita: 11 635 sankaria, sekä 101 kaksi ja kolme kolme kertaa arvonimellä palkittua henkilöä. Arvonimi voitiin myöntää postuumisti kuten Aleksandr Matrosoville, joka peitti vihollisen konekiväärin tulituksen omalla ruumiillaan, ja Timur Frunzelle, joka kuoli ilmataistelussa suurta ylivoimaa vastaan. 
Ensimmäiset mitalit saivat pilotit Anatoli Ljapidevski, Sigizmund Levanevski, Vasili Molokov, Mavriki Slepnjov, Nikolai Kamanin, Ivan Doronin ja Mihail Vodopjanov, jotka osallistuivat Jäämerellä uponneen jäänmurtaja Tšeljuskinin miehistön etsintä- ja pelastusoperaatioon helmikuussa 1934.
Talvisodan taistelutoimista Neuvostoliiton sankariksi nimitettiin 417 sotilasta.
Kunnianimi myönnettiin 101 henkilölle kaksi kertaa. Näiden henkilöiden kunniaksi pystytettiin pronssinen rintakuvapatsas muistokirjoituksella.
Neuvostoliittolaiset lentäjät Aleksandr Pokryškin ja Ivan Kožedub saivat palkinnon kolmesti. Heidän kunniakseen oli tarkoitus pystyttää patsaat palatsin yhteyteen, jota ei koskaan kuitenkaan rakennettu. Myös Semjon Budjonnyille myönnettiin palkinto kolmesti.
Georgi Žukov ja Leonid Brežnev saivat palkinnon neljä kertaa.
Arvonimi myönnettiin myös kahdelletoista sankarikaupungille ja Brestin linnoitukselle toisen maailmansodan aikaisen sankarillisuuden kunniaksi.
Arvonimi oli mahdollista myöntää myös ulkomaalaiselle. 44 ulkomaan kansalaista sai arvonimen. Saajina olivat Neuvostoliiton avaruusohjelmassa lentäneet kosmonautit ja eräät ulkomaiset valtiojohtajat.
Arvonimi alkoi menettää arvostustaan 1970-luvulla. Monille poliittisille ja sotilaallisille johtajille myönnettiin syntymäpäivälahjoiksi mitaleja, vaikkeivät he koskaan elämänsä aikana tehneet minkäänlaisia urhoollisuutta vaativia tekoja isänmaansa hyväksi. Neuvostoliiton korkein neuvosto päätti 1988, ettei kunniamitalia voida myöntää ihmiselle kuin kerran elämänsä aikana.
Neuvostoliiton hajottua palkinnon perinnettä jatkavat Venäjällä Venäjän federaation sankari, Ukrainassa Ukrainan sankari ja Valko-Venäjällä Valko-Venäjän sankari -kunniamerkit.
Nikki Reed

Nuoruus ja yksityiselämä

Reed syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa ovat Cheryl Houston, ammatiltaan kampaaja, ja Seth Reed, ammatiltaan suunnittelija. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessa kaksivuotias. Hänen isänsä on juutalainen ja hänen äitinsä on cherokee- ja italialaistaustainen. Reedin vanhempi veli on nimeltään Nathan August Reed, joka syntyi 23. marraskuuta 1986. Reedin kasvuympäristö oli juutalainen.
Reed kasvoi äitinsä kanssa vanhempiensa eron jälkeen. Reed kuvailee olleensa lapsena ”ujo ja lukutoukka”. Kaksitoistavuotiaana Reed kävi Palms Middle School -koulua, ja kertomansa mukaan hänestä tuli tuolloin kapinallinen ja tunne-elämältään epävakaa. Suhde Reedin ja hänen äitinsä välillä kiristyi, kun Reed alkoi olla tekemisissä huumeiden, alkoholin ja seksin kanssa. 14-vuotiaana Reed muutti pois kotoaan ja alkoi elää omillaan Kolmetoista-elokuvasta ansaitsemillaan rahoilla.
Reed oli naimisissa American Idol -kilpailija Paul McDonaldin kanssa vuosina 2011–2015. He julkaisivat yhdessä musiikkialbumin nimeltä I'm Not Falling vuonna 2014.
Reed avioitui näyttelijä Ian Somerhalderin kanssa huhtikuussa 2015.
Reed kertoi odottavansa heidän esikoistaan toukokuun 2017 alussa. Tytär syntyi 25. heinäkuuta 2017 ja sai nimen Bodhi Soleili.

Ura

Reed teki debyyttinsä näyttelijänä vuonna 2003 elokuvassa Kolmetoista. Elokuvan käsikirjoituksen – joka perustui osittain Reedin omiin nuoruudenkokemuksiin – Reed kirjoitti yhdessä elokuvan ohjaajan Catherine Hardwicken kanssa. Reed oli tuolloin 15-vuotias. Hänen ei ollut alun perin määrä näytellä elokuvassa, mutta koska rooliin oli vaikeuksia löytää sopivaa näyttelijää Reed otti itse roolin. Vuonna 2005 hän esiintyi toisessa Hardwicken ohjaamassa elokuvassa Lords of Dogtown. Samana vuonna hän esiintyi Santanan Just Feel Better -musiikkivideolla.
Vuonna 2006 vieraili televisiosarjassa O.C. Myöhemmin samassa sarjassa nähtiin muita Twilight-elokuvasarjan hahmoja, kuten Cam Gigandet ja Jackson Rathbone. Gigandetilla ja Reedillä oli sarjassa myös yhteisiä tekijöitä. Samana vuonna Reed näytteli elokuvassa Minin eka kerta. Elokuvassa Reed näyttelee teini-ikäistä tyttöä, joka viettelee isäpuolensa murhaamaan tytön äidin.
Vuonna 2008 Reed sai vampyyri Rosalie Halen roolin yhdysvaltalaisen kirjailijan Stephenie Meyerin Houkutus-kirjasarjan ensimmäiseen kirjasarjan osaan perustuvassa elokuvassa Twilight – Houkutus. Hän jatkoi samassa roolissa myös elokuvan jatko-osissa, vuoden 2009 elokuvassa Twilight – Uusikuu ja vuoden 2010 elokuvassa Twilight – Epäilys, hän näytteli Rosalie Halen roolia elokuvasarjan kaksiosaisessa sekä viimeisessä elokuvassa Twilight – Aamunkoi. Elokuvan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2011 ja toinen marraskuussa 2012.
Reedin oli määrä näytellä myös elokuvassa K-11 yhdessä Kristen Stewartin kanssa. Huhtikuussa 2010 Reed kertoi, ettei aiokaan näytellä elokuvassa. Hän ei kerro syytä päätökselleen.
Sonja Fräki

Sonja Fräki (s. 11. kesäkuuta 1977 Helsinki) on suomalainen pianisti.

Opinnot ja työ

Fräki opiskeli Helsingin konservatoriossa 1990–1997 ja Sibelius-Akatemiassa 1997–2003. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2003 opettajanaan Teppo Koivisto. Vuosina 2001–2004 Fräki opiskeli Saksassa Karlsruhessa musiikkikorkeakoulussa (Hochschule für Musik). Siellä hän suoritti vuonna 2004 solistisen Konzertexamen-jatkotutkinnon opettajanaan professori Carmen Piazzini.
Fräki on osallistunut myös useille mestarikursseille, opettajinaan muiden muassa Emanuel Krasovsky, Peter Eicher, Matti Raekallio, Menahem Pressler, Bernard Ringeissen ja Eugen Indjic. Vuonna 2006 Fräki aloitti jatko-opinnot Sibelius-Akatemiassa. Hän valmistelee väitöskirjaa DocMus-tohtorinkoulutusyksikössä aiheenaan Kalevi Ahon pianomusiikki.
Fräki työskentelee säestyksen lehtorina musiikkiopisto Juvenaliassa, kamaripianistina Sibelius-Akatemiassa ja opettajana Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Syksyyn 2012 saakka hän toimi pianonsoiton lehtorina musiikkiopisto Arkipelagissa ja säestäjänä Turun ammattikorkeakoulussa.

Esiintymiset

Fräki on esiintynyt solistina useiden orkestereiden kanssa (Turun filharmoninen orkesteri, Sinfonia Lahti, Neue Philharmonie Westfalen, Pomeranian Philharmonic Orchestra, Mikkelin kaupunginorkesteri ja Joensuun kaupunginorkesteri). Hänet tunnetaan myös kokeneena kamarimuusikkona. Ulkomailla Fräki on konsertoinut muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Alankomaissa, Italiassa, Portugalissa ja Venäjällä.
Fräki on esiintynyt muun muassa Mäntän Musiikkijuhlilla, Kallio-Kuninkalan musiikkifestivaalilla, Nauvon kamarimusiikkipäivillä, Kemiönsaaren musiikkijuhlilla, Pianoaura-festivaalilla sekä Lieksan Vaskiviikoilla. Hän esiintyy säännöllisesti yhdessä pianisti Niklas Pokin kanssa pianoduona sekä muun muassa viulisti Annemarie Åströmin ja Zagros Ensemblen kanssa.
Fräki on julkaissut oman soololevyn Schubert-Liszt keväällä 2013 Pilfink Records -levymerkille. Lisäksi hän on tehnyt useita nauhoituksia Yleisradiolle.

Kilpailut ja tunnustukset

Vuonna 1998 Fräki palkittiin Paderewski-kilpailussa Puolassa. Vuonna 2003 hän sai neljännen palkinnon kansainvälisessä Franz Schubert -pianokilpailussa Dortmundissa Saksassa. Fräki palkittiin kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa Helsingissä vuonna 2007. Vuonna 2008 hän sijoittui kolmanneksi Wrocławissa Puolan kansainvälisessä Franz Liszt -pianokilpailussa.
Fräki on saavuttanut välieräpaikan muun muassa Valencian José Iturbi -pianokilpailussa, Ateenan Maria Callas Grand Prix´ssä ja Darmstadtin Chopin-kilpailussa. Hänelle myönnettiin 2003 Karlsruhen musiikkikorkeakoulun DAAD-palkinto. Marraskuussa 2004 hän soitti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian konserttisarjassa.
Rautatienkatu (Tampere)

Rautatienkatu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa. Sen pohjoispää sijaitsee Jussinkylän kaupunginosassa Vuorikadun risteyksessä, eteläpää Kyttälässä Vuolteenkadun risteyksessä. Katu on noin kilometrin pituinen. 
Kadun nimi viittaa viereiseen rautatiehen. Tämä Hämeenlinnan ja Tampereen välinen rataosuus valmistui 1876. Nimi Rautatienkatu esiintyi jo Kyttälän asemakaavaluonnoksessa vuonna 1879, mutta kaupunginvaltuusto vahvisti kaavan vasta myöhemmin, vuonna 1886.

Rakennuskanta

Rautatienkadun varrella on kaksi valtakunnallisesti merkittävää rakennuskohdetta: Rautatieasema (1936) ja Tuomiokirkko (1906). Rautatienkadun ja Hämeenkadun risteyksessä sijaitsee Rautatieläisten talo (1896) ja Hotelli Emmauksen talo (1936), jotka ovat puolestaan osa valtakunnallisesti merkittävää Hämeenkadun, Hämeensillan ja Keskustorin rakennuskokonaisuutta.
Muita Rautatienkadun huomattavia kohteita ovat esimerkiksi Ortodoksinen kirkko (1898) ja Klassillinen koulu (1907). Rautatienkadulla sijaitsee myös Tampereen entinen pääpostitalo (1972).