google/wiki40b huggingface dataset:
Amfibiovaunu

Amfibiovaunu on panssarivaunu, joka on täysin uintikykyinen ilman lisälaitteita (kuten esimerkiksi kahluuputkea).

Historiaa

Amfibiovaunujen edeltäjänä voidaan pitää Orukter Amphibolosia, jonka kehitti yhdysavaltalainen keksijä Oliver Evans vuonna 1805. Vuonna 1806 ensimmäiset amfibioajoneuvot todella valmistuivat.
Sotilaskäytössä amfibioajoneuvot olivat ensimmäistä kertaa ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen kehitystyö oli vähäistä ja alkoi uudelleen vasta toisen maailmansodan aikana. Vaikka toisessa maailmansodassa amfibiovaunut eivät saavuttaneet suurta suosiota sotilaiden joukossa, havaittiin ylemmässä johdossa tämä erittäin käytännölliseksi tavaksi ylittää vesistöjä ilman siltoja tai muita vastaavia vesistönylitystapoja. Kehitys jatkui ja kylmän sodan aikana amfibiovaunut kehittyivät nykyaikaiselle tasolleen. Silloin kehittyneimpiä amfibiovaunuja olivat BMP-rynnäkköpanssarivaunut.
Tämä vaunutyyppi asetettiin Suomessa vesistötoimintakieltoon Taipalsaaren onnettomuuden johdosta. Kieltoa ei vielä vuonna 2008 ole kumottu; kumoaminen ei epävirallisten lähteiden mukaan ole edes suunnitteilla.
Vuonna 2007 Suomen merkittävin amfibiosotilasajoneuvo on Pasi-panssariauto.
Alea iacta est

Alea iacta est on latinankielinen lentävä lause. Se tarkoittaa sanantarkasti ”Noppa on heitetty”, mutta se suomennetaan yleisesti ”Arpa on heitetty”. 
Roomalaisen kirjailijan Suetoniuksen mukaan Alea iacta est ovat Julius Caesarin lausumat sanat, kun hän ylitti joukkoineen Rubikonin ja lähti Roomaan kaapatakseen kaiken vallan. Tämä tapahtui tammikuun kymmenentenä päivänä vuonna 49 eaa. Tarinan mukaan Caesar seisoi Rubikon-joen pohjoisrannalla 5000 miehen joukko-osaston kanssa. Tilanne oli viimeinen mahdollisuus kääntyä takaisin, sillä joen ylittäminen olisi sodanjulistus. Pohtiessaan seuraavaa siirtoa sanotaan paikalla olleen Caesarin armeijaan kuulumattoman hahmon ottaneen torven Caesarin armeijaan kuuluneelta mieheltä, ja puhaltaneen hyökkäysmerkin. Tämä käsitettiin korkeammilta voimilta tulleena merkkinä, jolloin Caesar lausui sanat kreikaksi, mutta historian kirjoihin merkittiin latinistettu muoto: ”Alea iacta est” ja joen ylitys alkoi.
Stefan Lassen

Seuraura

Lassen aloitti jääkiekkoilun 3-vuotiaana. Hän on Herning IK:n kasvatti. Lassen debytoi miesten peleissä kaudella 2002–2003, jolloin hän pelasi Tanskan pääsarjassa AL-Bank Ligaenissa neljä runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua. Lassen voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Hän edusti Herningiä kevääseen 2009 asti, lukuun ottamatta kautta 2004–2005 Frederikshavn White Hawksissa. Lassen voitti Tanskan liigassa kevään 2003 lisäksi mestaruuden myös vuosina 2007 ja 2008 sekä pronssia vuosina 2005 ja 2006.
Kaudeksi 2009–2010 Lassen siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavaan Leksands IF:ään. Joukkue pääsi Kvalserieniin asti keväällä 2010, muttei noussut sarjatasoa ylemmäs Elitserieniin. Lassen kuitenkin siirtyi kaudeksi 2010–2011 sarjatasoa ylemmäs Djurgårdens IF:n riveihin kaksivuotisella sopimuksella.
Lassen ei kuitenkaan jatkanut Djurgårdenissa toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2011–2012 suuremman peliajan perässä kaksivuotisella sopimuksella HockeyAllsvenskan-joukkue Malmö Redhawksiin. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Kaudeksi 2013–2014 Lassen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella monikansallisessa Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan itävaltalaisjoukkue Graz 99ersiin. Maaliskuussa 2015 Lassen teki kaksivuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Pelicansin kanssa. Hänet nimettiin kaudelle 2015–2016 joukkueen varakapteeniksi. Kaudella 2016–2017 Lassen oli viikkoja sivussa lokakuun 2016 lopulla tulleen loukkaantumisen vuoksi. Joulukuussa 2016 hän teki Pelicansin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2017–2018 Lassen nimettiin Pelicansin kapteeniksi. Hänestä tuli SM-liigahistorian ensimmäinen tanskalaiskapteeni. Lassen pelasi loukkaantumisten vuoksi runkosarjassa vain 41 ottelua. Hänen kautensa päättyi epäonnisesti nilkan vääntymiseen hänen liukastuttua Lappeenrannan Kisapuiston jäähallin pihalla, kun Lassen oli valmistautumassa pelipäivän aamuna Pelicansin kauden viimeiseksi jääneeseen, pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmanteen otteluun Saimaan Palloa vastaan.
Lassen siirtyi kauden 2018–2019 kynnyksellä, syyskuussa 2018 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin Allsvenskanin Almtuna IS:ään.

Maajoukkueura

Lassen edusti Tanskaa miesten MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2016 ja 2018. Valmennus valitsi hänet vuoden 2013 turnauksessa joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Lassen pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2010, Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Lassen pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2003, 2004 (A-lohkon hopeaa) ja 2005 (B-lohkon pronssia) sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003. Alle 18-vuotiaiden maajoukkuessa vuoden 2003 turnaus päättyi A-lohkon kultaan ja sarjanousuun.

Muuta

Lassen on maajoukkuekiekkoilija, sillä hänen hyökkääjänä pelannut isänsä Arne edusti Tanskaa vuoden 1977 C-sarjan MM-kilpailuissa. Stefanin pikkuveli Lasse Lassen on tunnettu Tanskan maajoukkuehyökkääjänä, joka pelaa kotimaassaan Herning Blue Foxissa.
Pihlajakehrääjä

Koko ja ulkonäkö

Pihlajakehrääjä kuuluu yleensä kookkaiden karvakehrääjien heimon pienikokoisempiin edustajiin, sillä perhosen siipiväli on 28–35 mm. Ulkonäöltään se on vaatimattoman harmaa, karvainen perhonen ja värin sävy vaihtelee yksilöittäin. Lisäksi lajilla on useita sekä ulkonäöltään että elintavoiltaan poikkeavaa muotoa. Siivet vaikuttavat perhosen tukevaan ruumiiseen nähden pieniltä. Etusiivet ovat tasaisen harmaat ilman mainittavaa kuviointia. Ainoastaan siiven keskisarka erottuu leveänä, muuta siipeä tummempana poikkivyönä. Keskisaran reunat ovat usein hieman tummemmat ja siiven kärkiosassa on heikosti erottuva, tummempi poikkiviiru. Takasiivet ovat tasaväriset ilman kuviointia. Naaraat ovat koiraita vaaleampia ja yksivärisempiä. Perhosen ruumis on tuuheakarvainen ja koiraan tuntosarvet ovat näyttävästi kaksoiskampamaiset.

Levinneisyys ja lentoaika

Pihlajakehrääjän levinneisyysalue kattaa jokseenkin koko Euroopan ja jatkuu idässä Venäjän poikki Venäjän kaukoitään saakka. Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa, mutta yksilömäärässä on hyvin suuria vuosittaisia vaihteluja. Keski-Suomessa se on muuta maata harvinaisempi. Perhonen lentää elokuun alusta pitkälle syyskuuhun, pohjoisessa lento alkaa jo kesäkuun loppupuolelta

Elinympäristö ja elintavat

Varsinkin lehti- ja sekametsissä ja niiden pensaikkoisilla lähistöillä elävä perhoslaji. Sitä tavataan kuitenkin jopa tunturipaljakoilla, kunhan siellä kasvaa toukan ravinnoksi kelpaavia kasveja. Perhoset lepäävät päivät ja lähtevät lentoon illan hämärryttyä. Lento kestää illan ja päätyy puolen yön jälkeen. Perhoset lentävät valolle, mutta naaraat ovat valolle tulleissa yksilöissä yleensä selvänä vähemmistönä.
Naaras munii 90–150 munaa parinkymmenen munan ryhminä melko korkealle oksistoon ja kuhunkin munaryhmään jää teräviä karvoja naaraan takaruumiista. Naaras kuolee heti saatuaan kaikki munat laskettua. Toukkia voi tavata toukokuusta kesäkuun lopulle. Toukat ovat aktiivisia enimmäkseen päivisin. Ne eivät piilottele vaan luottavat karvaisuutensa tuomaan suojaan saalistajia vastaan. Toukka koteloiotuu tiiviin, harmaanruskean kotelokopan sisään.
Muna on yleensä talvehtiva elämänvaihe. Pohjoisilla alueilla kehitys on kuitenkin monivuotinen, jolloin laji talvehtii ensin pienenä toukkana ja toisen kerran kotelona.

Ravintokasvi

Toukka elää monilla lehtipuilla, erityisesti kuitenkin ruusukasveilla kuten pihlajilla (Sorbus) ja kirsikoilla (Prunus). Varvuista kelpaavat ainakin vaivaiskoivu (Betula nana) sekä mustikka (Vaccinium myrtillus) ja juolukka (Vaccinium uliginosum)
Savonlinna Works

Savonlinna Works Oy on Savonlinnan Lypsyniemessä toimiva konepaja, joka on erikoistunut paperi- ja selluteollisuuden laitteiden tuotantoon. Savonlinna Works Oy on Andritzin tytäryhtiö. Savonlinna Worksissa tuotetaan muun muassa sellun pesureita, rumpusuodattimia, kiekkosuodattimia, sellunkeiton laitteita ja painelaitteita, sekä kaikkia varaosia näihin laitteisiin. Savonlinna Works toimittaa myös näille tuotteille varaosia, huoltopalveluja, päivityksiä, modernisointipalveluja, seisokkipalveluja ja asennuspalveluja ympäri maailman. Kaikki tuotteet suunnitellaan, valmistetaan, tarkastetaan ja asennetaan Savonlinna Worksin toimesta, eli tehtaassa on täysi tuotantoketju. Savonlinna Worksin nykyisenä toimitusjohtajana toimii Kaj Lindh.
Madeline Zima

Madeline Rose Zima (s. 16. syyskuuta 1985 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti televisiosarjasta Nanny, jossa hän esitti Grace Sheffieldiä. Hän on myös näytellyt sarjoissa Californication ja Heroes.
Elokuvassa Käsi, joka kehtoa keinuttaa (1992) hän esitti perheen pientä tytärtä, Emmaa.
Ale

Ale [eil] (englanniksi [eɪl]) on yleisnimitys pintahiivaoluille, joiden nimitys tulee oluen valmistuksessa käytettävästä hiivasta, joka nousee käymisen aikana käymisastian pinnalle. Pohjahiivaoluita kutsutaan lagereiksi.
Ale voidaan jakaa useisiin alatyyleihin (katso Luettelo oluttyyleistä). Eri oluttyyppien erot eivät ole aina selvästi rajattuja ja mitään kansainvälistä panimoita sitoavaa ohjeistoa ei ole. Brittiläisissä ja amerikkalaisissa aleissa käytetyt luokittelut poikkeavat jonkin verran toisistaan.

Mild

Mild ale oli aiemmin työväestön suosituin juoma Englannissa ja Walesissa. Nimi tulee alhaisesta humalan määrästä, joka tekee oluesta makeahkon ja helposti juotavan. Mild alen alkoholipitoisuus on yleensä myös alhainen. Suosittu mild ale on muun muassa englantilainen Moorhouse Black Cat.

Bitter

Bitter oli alun perin Englannissa terminä, joka erotti humaloidun katkeran oluen miedosta humaloimattomasta. Nykyään bitterit ovat kuivia, humaloituja ja alkoholipitoisuudeltaan varsin mietoja. Extra Special Bitterissä (ESB) käytetään tavallista enemmän mallasta ja humalaa. Tunnettuja bittereitä ovat muun muassa englantilaiset Boddington's Pub Ale, Bass Ale, Young's Bitter ja Fuller's ESB.

Old

Old ale, "vanha ale", tunnetaan myös nimillä strong ale ja stock ale. Olut on samankaltainen jälkiruokaolut kuin barley wine, mutta ei yhtä "tuhti" ja sisältää vähemmän alkoholia. Tunnettuja old ale -tyylin edustajia ovat muun muassa englantilaiset Theakston Old Peculier ja Gale's Prize Old Ale.

Real ale

Brittiläisestä elävästä pintahiivaoluesta käytetään nimitystä real ale. Kyseessä ei ole oluttyyppi vaan tapa tarjoilla ale-tyyppistä olutta. Real ale on suodattamaton olut, joka jatkaa käymistään olutravintolan tynnyrissä. Ravintolassa real ale perinteisesti pumpataan käsipumpulla. Britteinsaarilla Real ale -perinnettä vaalii Campaign for Real Ale -yhdistys.
Puikkoveitsikalat

Lajit ja anatomia

Puikkoveitsikalojen heimoon kuuluu 7 sukua ja 16 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia kaloja, joilla osalla ruumis on litteähkö. Ne ovat pienehköjä kaloja, jotka kasvavat noin 9–35 cm pitkiksi ja suurin laji on nuijaveitsikala (Brachyhypopomus brevirostris). Tyypillisiä piirteitä ovat pienikokoiset silmät, hampaiden puuttuminen ja hyvin pitkä peräevä. Muiden veitsikalojen lahkon heimojen tavoin puikkoveitsikaloilla ei ole selkäevää. Heimon kaloilla on lihaskudoksesta muodostunut heikon sähkökentän tuottava elin. Toisin kuin muilla veitsikaloilla, puikkoveitsikalojen tuottava sähkökenttä on pulssimainen. Eräät heimon kalat pystyvät hengittämään happea myös ilmasta.

Levinneisyys ja elintavat

Puikkoveitsikalojen levinneisyysalue ulottuu Panamasta Argentiinaan. Ainoa Etelä-Amerikan maa, jossa heimon lajeja ei tavata on Chile. Ne elävät joissa, puroissa, soilla ja tulvaniityillä ja kykenevät selviytymään myös vähähappisissa olosuhteissa.
Tony Esposito

Anthony "Tony" James Esposito (s. 23. huhtikuuta 1943 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) on NHL-liigassa uransa luonut entinen jääkiekkomaalivahti. Häntä pidetään yhtenä nykyisin suositun torjuntatavan, perhostyylin, kehittäjistä.
Tony Esposito varttui Sault Ste. Mariessa, Ontariossa veljensä, tulevan NHL:n tähtihyökkääjän Phil Espositon kanssa. Pihapeleissä kehittyivät niin vanhemman Philin kuin nuoremman Tonynkin taidot. Tony jatkoi pelaamista yliopistotasolla Michigan Tech Universityn joukkueessa.
Ammattilaisuus oli vuorossa Montreal Canadiensissa kaudella 1968–1969, jolloin Esposito oli varamaalivahti. Huomiota sai tulokseen 0–0 päättynyt peli Phil Espositon johtamaa Boston Bruinsia vastaan. Kakkosmaalivahtina hän voitti Stanley Cupin, mutta ei päässyt pelaamaan yhtään pudotuspeliottelua.
Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Chicago Black Hawksiin ja pelasi peräti 15 nollapeliä sekä keräsi tärkeimmät maalivahtipalkinnot. Kaudella 1970–1971 hän oli yhä liigan parhaita pelipaikallaan ja johti Black Hawksin loppuotteluihin, joissa joukkue kuitenkin hävisi Montreal Canadiensille. Asetelma toistui kauden 1972–1973 päätteeksi.
Tony Esposito pelasi Kanadan joukkueessa vuoden 1972 Summit Seriesissä. Vuoden 1981 Kanada Cupissa hän pelasi kansalaisuuden vaihdon jälkeen Yhdysvaltain joukkueessa, jonka matka katkesi välieriin.
Esposito lopetti peliuransa vuonna 1985, ja hänet nimettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1988. Myöhemmin Espositosta tuli Pittsburgh Penguinsin general manager, jolloin hän rekrytoi entisen Black Hawks -pelikaverinsa Gene Ubriacon päävalmentajaksi, kunnes molemmat erotettiin.
Espositon Phil-veli toimi Tampa Bay Lightningin general managerina sen aloittaessa NHL:ssä vuonna 1992 ja palkkasi Tonyn pääkykyjenetsijäksi, mutta molemmat Espositot erotettiin vuonna 1998.
Mikko Rimminen

Pölkky

Mikko Rimminen on haastatteluissa todennut olevansa hidas kirjoittaja. Niinpä uutta romaania saatiin odottaa kolme vuotta. Pölkky ilmestyi vuonna 2007. Teos on sikäli  vastakohta edelliselle romaanille, että sen päähenkilö on yksinäinen mies, kun Pussikaljaromaanissa oli pääosassa kolmen kaveruksen tiivis miesjoukko.
Pölkyn päähenkilö saapuu yöjunalla Helsinkiin. On alkutalvi. Rautatieasemalta hän ottaa taksin Kaisaniemen puistoon, missä häntä odottaa tehtävä. Hän asettuu asumaan kentän laidalla olevaan parakkiin, varsin askeettisiin oloihin.
Päähenkilö on yksinäinen mies, joka ei juuri puhu. Hänen kerrotaan olevan noin 30–40-vuotias, vaaleahiuksinen, laiha ja huonoryhtinen. Hän kantaa kulunutta siannahkaista matkalaukkua. Lisäksi hän on saamaton nahjus ja vielä epäonninenkin. Kertoja kertoo päähenkilön toimista muistaen kehua välillä omaa erinomaisuuttaan. Kertojan ja päähenkilön lisäksi romaanin henkilöitä ovat Vänätyinen, Raili, taiteilija Perusmäki sekä ihana Anni. Paikalla käy myös muita puistossa aikaansa kuluttavia ihmisiä.
Pölkky ei sisällä juuri lainkaan dialogia, eivätkä sen tapahtumat ole kovinkaan dramaattisia. Juonen kannalta keskeinen tapahtuma on Vänätyisen syntymäpäiväjuhlat.
Yksinäisyyden ohella kirja käsittelee luistinratojen jäädyttämiseen liittyviä ongelmia.

Hippa

Neljäs romaani Hippa ilmestyi vuonna 2013. Romaanin päähenkilöinä ovat veljekset Juha eli Lefa sekä Petteri eli Riuska-Petteri, jotka työskentelevät äitinsä yrityksessä muuttomiehinä. Äiti pitää antikvariaattia, joka on isän kuoleman ja velkojen takia luisunut kulissiyritykseksi hämärähommille.  
Veljesten työssäkäynti ei juuri tarjoa onnistumisen kokemuksia. Se on lähinnä päihteiden sävyttämää sähläämistä, jossa asiakkaina on liian vaarallisia henkilöitä. Lefa ja Riuska-Petteri elävät jatkuvasti uhan alaisina. 
Rimmisen käyttämä kieli on jälleen kiemuraista ja kuvailee asioita erikoisilla kielikuvilla. Esimerkiksi lyhyttä miestä kuvaillaan "miehenpökäleeksi" ja hämärämiehiä, stereoidien lihottamia bodareita, kutsutaan "hartikaisiksi".
Marja-Liisa Viherä

Marja-Liisa (Maija) Viherä (s. 1940) on tulevaisuuden- ja viestinnän tutkija, joka työskenteli Soneralla tutkijana (1961–2008). Hän on väitellyt filosofiantohtoriksi 1999 aiheenaan ”Ihminen tietoyhteiskunnassa – kansalaisten viestintävalmiudet kansalaisyhteiskunnan mahdollistajana”. Väitöskirjan pohjalta on julkaistu 2009 kirja "Digitaalisen arjen viestintä", Maija Viherä on kirjoittanut useita artikkeleita somesta ja digitaalisesta viestinnästä, muun muassa Tulevaisuuden tutkimuksen seura ry:n Futura-lehteen. Maija Viherä on asiantuntija viestinnän murroksessa, ja puhunut ja kirjoittanut tietoyhteiskunnasta ja viestintäkasvatuksesta jo silloin kun sanat olivat vielä yleisesti vieraita. Viherä on pitänyt viestintäleirejä nuorille jo vuodesta 1987 perustamassaan Viestintäkasvatuksen seura ry:ssä.
Hän on myös ollut jäsen valtioneuvoston tietoyhteiskuntafoorumissa. Viherä on toiminut Tulevaisuuden tutkimusseuran puheenjohtaja ja hän on myös seuran kunniajäsen.
Vuoden 2005 kuluttajateko-tunnustuspalkinto myönnettiin tutkija Marja-Liisa Viherälle. Palkitsemisen perusteluna oli hänen pitkäjänteinen toimintansa sen puolesta, että tietotekniikka toimisi luontevana osana jokaisen kansalaisen arkipäivää.
Kuljetuspanssariajoneuvo

Kuljetuspanssariajoneuvo (SA-lyhenne kuljpsajon, englanniksi wheeled armoured personnel carrier) on pyöräalustainen, ensisijaisesti jalkaväen kuljettamiseen tarkoitettu panssaroitu ajoneuvo. Niitä ei ole suunniteltu ottamaan osaa suoraan taisteluun, vaan kuljettamaan jalkaväkeä taistelualueelle suojassa sirpaleilta ja käsiaseiden tulelta. Monissa maissa alettiin toisen maailmansodan jälkeen kehittää panssaroituja miehistönkuljetusajoneuvoja. Ajoneuvoilla on pyritty alusta asti parantamaan joukkojen operatiivista liikkuvuutta ja suojaa.
Kuljetuspanssariajoneuvot ovat käyttötarkoituksensa vuoksi tavallisesti kevyesti aseistettuja ja panssaroituja. Aseistuksena on tavallisimmin konekivääri, vetojärjestelmä on 4×4, 6×6 tai 8×8. Miehistöä kaksi ja kuljetettavia mahtuu mallista riippuen 7–16. Kuljetuspanssariajoneuvoja on myös sovellettu eri johtamis-, ase-, ja huoltojärjestelmien käyttöön. 
Kuljetuspanssariajoneuvojen etuna miehistönkuljetusvaunuihin verrattuna on nopeus. Toisaalta ajoneuvon profiili voi olla paljonkin vaunua suurempi ja suoja heikompi.
Jääkenttien kuningatar

Juoni

14-vuotias Katelin haluaa tulla maailmanluokan taitoluistelijaksi ja saa siihen tilaisuuden, kun venäläinen taitoluistelijavalmentaja Natasha Goberman tarjoutuu valmentamaan tyttöä yksityiskoulussa. Katelinella ei ole kuitenkaan varaa kalliseen kouluun, eikä Yhdysvalloissa saa taitoluistelusta stipendiä. Goberman saa kuitenkin suostuteltua jääkiekkovalmentajan ottamaan Katelinen joukkueeseen stipendiä varten. Katelin on valmis tekemään mitä tahansa ja liittyy koulun jääkiekkojoukkueeseen saadakseen stipendin.
Kleomenes (filosofi)

Kleomenes (muinaiskreikaksi Κλεομένης; n. 300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Krates Thebalaisen oppilas. Kleomeneen kerrotaan opettaneen Timarkhos Aleksandrialaista ja Ekhekles Efesoslaista, joista jälkimmäinen opetti edelleen Menedemosta.
Kleomenes kirjoitti teoksen Kirjoitus kasvatuksesta (Παιδαγωγικός, Paidagogikos). Diogenes Laertios on säilyttänyt siitä kyynikko Diogenes Sinopelaista koskevan anekdootin, joka liittyy kertomukseen, jonka mukaan Diogenes jäi kerran merirosvojen vangiksi ja myytiin orjaksi. Kleomeneen mukaan Diogeneen oppilaat olisivat tarjoutuneet maksamaan tämän lunnaat. Kleomeneen teos on varhainen lähde tähän kertomukseen, mikä tukee sitä ajatusta, että kertomus perustuisi tositapahtumiin.
Härmäläisiä

Härmäläisiä on nuorena keuhkotautiin kuolleen aloittelevan kirjailijan Anton Kankaan (1867–1904) vuosien 1896 ja 1901 välillä kirjoittaman näytelmän käsikirjoitus, jonka Artturi Järviluoma sai haltuunsa. Järviluoma kopioi näytelmän nykyisin SKS:n Kirjallisuusarkistossa säilytettäviin vihkoihin sekä julkaisi käsikirjoituksen vähäisin muutoksin ja täydennyksin omissa nimissään 1914 nimellä Pohjalaisia sekä lisäsi siihen keräämiään kansanlauluja. Alkuperäisen käsikirjoituksen ensimmäinen kopioversio on kirjakielinen, mutta Järviluoma muutti Pohjalaisissa tekstin lievästi murteelliseksi. 
Timo Kallio on rekonstruoinut Anton Kankaan näytelmän Härmäläisiä vuonna 2017. Hänen mukaansa Härmäläisten tekstistä on arviolta noin neljä viidesosaa siirtynyt Pohjalaisiin joko sellaisenaan tai jonkin verran muokattuna sisällön silti oleellisesti muuttumatta. Pieni osa Kankaan tekstistä on lisäksi kokonaan karsittu pois, ja Järviluoman näytelmään tekemät vähäiset lisäykset ovat lähinnä täydennyksiä ja dramatisointeja.
Pohjalaisia-näytelmä saikin keskeisen rakenteensa, sisältönsä, roolihahmonsa sekä juonensa Härmäläisistä. Sen mahdolliset (kansan)laulut Järviluoma on kuitenkin korvannut toisilla, joista osaa hän on ollut itse keräämässä.  Pohjalaisia-näytelmää esitettäessä tekijyyden voisi näin ollen ilmaista muodossa Anton Kangas–Artturi Järviluoma, sillä Härmästä ei ole Kankaan lisäksi edes esitetty ketään toista kirjoittajaehdokasta.  
Lisäksi Järviluoma muutti seuraavat alkuperäiset roolihahmot toisiksi (suluissa Pohjalaisten vastaava): talollinen Erkki Karri sekä hänen lapsensa (Harri), Mäkiluoman muori (Hilapielen Heta), häjy Holman Köysti (Karjanmaan Köysti), Luoman suutari (Niemen suutari), palveluspiika Sanna (Liisa), Kalle Hanka (Heikki Hanka), nimismies (vallesmanni) sekä lautamies (siltavouti). Nimien vaihdokset, joita ensimmäisessä versiossa on yhteensä kymmeniä, Järviluoma teki yliviivaamalla alkuperäiset nimet ja kirjoittamalla niiden päälle uudet. 
Sukunimistä Harri, Karjanmaa ja Niemi on ilmeisesti saatu Kauhavalle 1907 toteutetulta kansanlaulujen keräysmatkalta, kun taas Hilapielen Heta on todennäköisesti tekaistu tai lempinimi.Todettakoon myös, että Alahärmässä vaikutti kaksikin Holma-nimistä häjyä: Kustaa Holma (1838–1908) sekä hänen poikansa Juho Kustaa (1866–1899). Juuri Härmäläisten kirjoittamisen aikoihin Holmat olivat ajankohtaisesti esillä isä-Holman tapettua poikansa Juho Kustaan. Tapaus lienee vaikuttanut siihen, että Holmat pääsivät omalla nimellään Härmäläisiä-näytelmään (Holman Köysti). 
Härmäläisiä-näytelmän alkuperäinen käsikirjoitus on hävinnyt tai hävitetty.
Sanhedrin

Sanhedrin (hepr.; m. kreik. Synedrion) suuri neuvosto, oli juutalaisten ylin tuomioistuin antiikin ajalla.
Sanhedrin perustettiin sen jälkeen, kun juutalaiset olivat palanneet Israelin alueelle Babylonian pakkosiirtolaisuusajan jälkeen vuoden 539 eaa. paikkeilla. Sen muodostivat 71 "vanhinta". Sanhedrin toimi myös neuvottelukuntana ja lakeja säätävänä elimenä. Roomalaisvallan aikaan Sanhedrinin valta oli rajallinen. Roomalaisvalta ei ollut esimerkiksi antanut Sanhedrinille oikeutta määrätä kuolemanrangaistuksesta, jonka vuoksi Raamatun mukaan Jeesus Nasaretilaisen kuolemantuomio piti saada roomalaiselta käskynhaltijalta Pontius Pilatukselta. Sanhedrin lakkasi olemasta 300-luvulla.
Iso Salijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (14.142) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,9 metriä mpy.