google/wiki40b huggingface dataset:
Jarkko Tamminen

Opiskelu

Tamminen suoritti ylioppilastutkinnon Kallion lukiossa. Armeijan käytyään hän pääsi opiskelemaan Ylioppilasteatterin ja Stella Polariksen improvisaatiokursseille. Keväällä 2003 hän pääsi neljännellä yrittämällä Teatterikorkeakouluun. Hän valmistui sieltä näyttelijäksi keväällä 2008. Vuodesta 2010 hän on opiskellut laulua Compelete Vocal Institutessa.

Imitaattorina

Tamminen osaa imitoida esimerkiksi Andy McCoyta, Aira Samulinia, Timo T. A. Mikkosta, Kaj Kunnasta, Tarja Halosta ja Iiro Seppästä. Tamminen on esiintynyt useassa televisiosarjassa esittämässä imitaatioitaan.
Tammisen monipuoliset imitaatiotaidot tulivat kunnolla esille imitaatioshow Stars Show’ssa, joka pyöri syksyllä 2013 Linnanmäen Peacock-teatterissa. Siinä Tamminen imitoi yli 40 hahmoa, joista yli puolet olivat lauluimitaatioita Paula Koivuniemestä J.Karjalaiseen ja Robinista Antti Tuiskuun. Syksyllä 2014 esityksestä esitettiin lisäesityksiä. Keväällä 2015 Nelosella esitettiin Tammisen imitaatioihin perustuvaa viihdeohjelmaa Big Bang!
Stars Show sai jatkoa 2016 syksyllä, jolloin Tammisen ja Laura Voutilaisen yhteisshow nähtiin Oulussa, Kuopiossa, Lahdessa, Jyväskylässä, Tampereella ja Turussa. Kiertue huipentui Maailman Suurimpaan Imitaatioshowhun Stars Show XXL:ään Hartwall Arenalle, jossa nähtiin myös useita vierailevia esiintyjiä. Stars Show XXL nähdään syksyllä 2017 televisiosarjana MTV3-kanavalla.

Ääninäyttelijänä

Tamminen on toiminut myös dubbaajana lukuisissa animaatioelokuvissa ja -sarjoissa. Hän aloitti dubbauksen jo 15-vuotiaana Disneyn Peter Panissa. Hän on myös ohjannut dubbauksia, joista suurin työ on Pienen merenneidon uusi jälkiäänitys keväällä 1998. Hän teki VR:lle kuulutuksia vuoden 2015 kesän aikana, osana VR:n "junakesäylläreitä".  Tamminen toimii myös tällä hetkellä NRJ- ja Nostalgia-radiokanavien kanavaäänenä.

Näyttelijänä

Tamminen on näytellyt sekä teattereissa että elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän esiintyi myös kesällä 2007 UIT:n revyyssä Da Lintsi -koodi. Vuonna 2009 hänellä oli päärooli Melchiorina Helsingin Kaupunginteatterin musikaalissa Spring Awakening. Tammisella on myös rooli elokuvassa Vares – Uhkapelimerkki (2012).
Helsingin seurakuntayhtymä

Helsingin seurakuntayhtymä (ruots. Helsingfors kyrkliga samfällighet, brändinimeltään Kirkko Helsingissä) on Helsingin alueen evankelis-luterilaisten seurakuntien muodostama yhtymä, johon kuuluu 17 suomenkielistä ja kolme ruotsinkielistä seurakuntaa. Helsingissä sijaitsevat ja valtakunnallisesti toimivat Olaus Petri församling ja Suomen saksalainen seurakunta eivät kuulu Helsingin seurakuntayhtymään. 
Seurakuntayhtymän toimipaikka Seurakuntien talo sijaitsee Kalliossa Kolmannella linjalla ja siellä sijaitsevat mm. keskusrekisteri, hallinto- ja taloustoimisto, viestintä, kiinteistötoimisto ja yhteinen seurakuntatyö. 
Vuodenvaihteessa 2018 – 2019 helsinkiläisistä 52,0 prosenttia kuului Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon.
Seurakuntayhtymään eivät hallinnollisesti kuulu evankelis-luterilaisen kirkon sisällä toimivan Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen Helsingissä käyttämät Luther-kirkko ja Pyhän Sydämen kappeli.
Ty the Tasmanian Tiger

Pelattavuus

Pelissä ohjataan Tyta, jonka täytyy kerätä 72 sähkömunaa, joilla käynnistetään talismaanikone, millä paikannetaan viisi talismaania. Talismaaneilla pelastetaan Tyn perheenjäseniä uniajasta. Peli tapahtuu "Rainbow Cliffs"eillä, mikä puolestaan jakautuu vyöhykkeisiin (zones). Jokaisessa vyöhykkeessä on kolme portaalia, mistä pääsee tasoihin. Tasojen tavoitteena on kerätä sähkömunia, joita voi saada tekemällä tehtäviä, läpäisemällä aikahaasteen, vapauttamalla viisi isopussikaniinia, tai löytämällä tason lopusta. Ty palautuu vyöhykkeelle, kun on löytänyt sähkömunat tai mennyt tason loppuun. Kun Ty on keränyt ainakin 17 sähkömunaa, pelaajan on suunnistettava talismaanikoneelle; kun kone paikantaa talismaanin, se avaa toisen portaalin alkuperäiseen paikkaan, missä täytyy voittaa pomovastus.
Pelaajalla on aluksi annettu 5 elämää. Elämiä voi menettää, jos vastustaja saa lyötyä tarpeeksi monta kertaa tai jos Ty putoaa korkealta. Jos menettää kaikki elämät, ruudulle ilmestyy "Game Over" ruutu. Ty osaa hypätä, uida, purra ja heitellä bumerangeja. Pelaaja aloittaa pelin yleisellä bumerangilla. Bumerangeja voi kehittää keräämällä kultaisia hammasrattaita, joita saa tasoilta. Ne vaihdetaan keksijä koala, Juliukselle vaihdossa.

Juoni

Muutamia vuosia sitten, Cass johtaja taisteli pussihukkaperhettä vastaan viidestä talismaanista. Cass sai vangittua tiikerit uniaikaan käyttämällä talismaaneja, mutta portaali tuhottiin ja talismaanit hajaantuivat, kiitos Tyn isän. Isopussikaniiniperhe adoptoi viimeisen tasmaanian tiikerin, Tyn. Vuosia myöhemmin, bunyip ilmoitti Tylle hänen perinnöstä ja Cass johtajasta. Tämän jälkeen Ty päätti pelastaa perheensä ja muut. Tyn vanha kaveri, Maurie esittelee hänelle tiedemiehen nimeltään Julius, joka on keksinyt koneen millä paikallistetaan talismaanit ja siirtää hänet niiden luokse. Tyn ystävien avustuksella Ty pääsee lähemmäs Cassia, kunnes he kohtaavat. Kun Ty on taistelemassa Cassin suurta robottia vastaan, ilmestyy tasmaanian tiikeri Sly, entinen Cassin puolulainen. Sly pettää Cassin ja heittää Tylle Doomerangin, millä Tyn isä erotti talismaanit. Ty kukistaa Cassin ja pelastaa perheensä.
467 Laura

467 Laura on asteroidien päävyöhykkeellä sijaitseva asteroidi, jonka löysi Max Wolf 9. tammikuuta 1901. Sen eksentrisyys on 0,112 ja inklinaatio 6,451°. Läpimitta on 41,96 kilometriä ja kiertoaika 5,05 vuotta. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1901 FY
Osuuskauppa PeeÄssä

Toiminta

PeeÄssä harjoittaa toimialueellaan vähittäis-, majoitus- ja ravitsemiskauppaa sekä liikennemyymälä- ja polttonestekauppaa. Näistä päivittäistavarakauppa muodostaa valtaosan (64,2 % vuonna 2016) osuuskaupan liikevaihdosta.

Toimipaikat

Osuuskauppa PeeÄssän toimipaikkaverkoston rungon muodostavat sen 3 Prisma-hypermarkettia (Kuopiossa, Iisalmessa ja Varkaudessa), 20 S-market-myymälää ja 22 Salea. Lisäksi PeeÄssä omistaa Kuopion Sokoksen, 3 Sokos Emotion -myymälää sekä Nina ja Henri- ja Kodin Terra -myymälät Kuopiossa.
Hotelli- ja ravintolatoimintaa PeeÄssä harjoittaa 3 yksikössä ja lisäksi 11 erillisessä ravintolatoimipaikassa. Polttonesteitä myydään ABC-ketjun nimellä 6 liikennemyymälässä ja 18 kylmäasemalla. Kuopiossa sijaitseva Pitkälahden ABC-asema on ollut myynniltään useana vuonna koko ketjun suurin ja palvellut vuosittain jopa viittä miljoonaa asiakasta.
Osuuskauppa toimittaa myös lämmitysöljyä PeeÄssän Öljypalvelun kautta.

Kuopion viinijuhlat

Kuopion viinijuhlat on järjestetty vuosittain Kuopion matkustajasatamassa vuodesta 1997 ja PeeÄssä on ollut juhlien järjestäjänä vuodesta 2002.
Husgafvel

Husgafvel on vehkalahtelainen knaappisuku (uradel), jonka yksi haara on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 2102 nimellä Huusgavel. Jotkut suvun jäsenet ovat suomentaneet sukunimen muotoon Aalto, Haanjoki, Haantio, Harjanne, Hirvassalo, Honkio, Huurremäki, Salmenkylä ja Välisalmi.
Keskiaikaisella suvulla, joka perimätiedon mukaan polveutuu vuosina 1383 ja 1396 maatiloja Vehkalahden Reitkallissa ja Hietakylässä hankkineesta Erik Larssonista, oli 1500- ja 1600 luvulla useita haaroja, muun muassa Junkar- ja Vilken- lisänimiä käyttäneet sukuhaarat.
Suvun jäsenistä 1500-luvulla Sigfrid (Siffred) Jönsson Vilken oli amiraali, Öölannin saaren maaherra, 1600-luvulla Henrik Persson Junkar-Husgafvel oli Vehkalahden nimismies, 1600-luvun alussa Tavastilan kartanon herra Sigfrid Jönsson nuorempi oli alilaamanni, 1500–1600-lukujen taitteessa Olof Erksson oli Kaprion linnan päällikkönä Inkerinmaalla, Jöns (Johannes) Vilken oli 1560–1580-luvuilla Vehkalahden viides tunnettu ja ensimmäinen luterilainen kirkkoherra. Hänen pojastaan, Kymenkartanon voudin toimesta Kaprion linnan voudiksi siirtyneestä Erik Vilkenistä (Husgafvel) polveutuvat nykyiset Husgafvelit.
Nikolai Kardašov

Nikolai Semjonovitš Kardašov (ven. Николай Семёнович Кардашёв; 25. huhtikuuta 1932 Moskova – 3. elokuuta 2019) oli venäläinen astrofyysikko.
 Hän opiskeli Moskovassa muiden muassa Iosif Šklovskin johdolla.
Kardašovista tuli Venäjän tiedeakatemian täysjäsen 21. maaliskuuta 1994. Hän kehitti Kardašovin asteikon (1964).
Holger Apfel

Holger Apfel (s. 29. joulukuuta 1970 Hildesheim) on saksalainen poliitikko, joka nousi marraskuussa 2011 kansallisdemokraattisen puolueen johtoon. Hän on kuulunut puolueeseen vuodesta 1988. Hän pääsi vuonna 2004 Saksin maapäiville, jossa hän toimii kansallisdemokraattien parlamenttiryhmän puhemiehenä. Apfel toimi vuosina 2000–2009 Deutsche Stimme -lehden päätoimittajana. Hän on ollut naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Vuonna 2012 hän ja hänen puolisonsa Jasmin Apfel erosivat, ja vaimo jätti samalla kansallisdemokraattipuolueen.
Vuonna 2005 Apfel ja 11 muuta kansallisdemokraattiedustajaa boikotoivat Saksin maapäivillä hiljaista hetkeä kansallissosialismin uhrien muistolle. Kyseessä oli Auschwitzin vapauttamisen 60-vuotistilaisuus.
Bloodsucker

Sarjakuva

Turtlesien tutkiessa vedenalaista luolaa harjoitusten aikana he löysivät pienestä kätköstä kilpikonnan poikasia. Raphael huomaa iilimadon tarttuneen yhteen kilpikonnaan ja irrottaa sen epämieltyneenä. Muut Turtlet pitävät tätä huvittavana ja laittavat saman iilimadon Raphaelin jalkaan. Hän ei pidä tilannetta koomisena ja poistaa iilimadon, mutta päästää sen luontoon eikä tapa sitä. Seuraavana päivänä Tikku näkee häiritsevän näyn suuresta iilimatomaisesta olennosta, joka on erittäin voimakas pelottaen hänen oppilaansa, joista Raphael pyörtyy šokin ja yllättyneisyyden seurauksena.
Turtlet palaavat joelle, josse he huomaavat suuren näykkijäkilpikonnan taistelevan joella jotakin vastaan. Turtlet päättävät jahdata sitä ja saavat ajettua sen pieneen luolaan. Raphael jää luolalle vahtimaan ettei olento karkaa mihinkään, sillä välin kun muut Turtlet käyvät hakemassa aseensa tappaakseen olennon. Heidän palatessa takaisin Mestari Tikku mukanaan he huomaavat Raphaelin makaavan tajuttomana joella. He kääntävät Raphaelin ympäri ja huomaavat kauhistukseen iilimadon imevän Raphaelin niskaa, joka on kaiken lisäksi käsien ja jalkojen kasvun lisäksi kehittynyt huomattavasti suuremmaksi iilimadoksi. Ennen kuin se ehti imeä loppuun Raphaelin verta, Leonardo hakkaa miekallaan iilimadon palasiksi. Se ei kuitenkaan kuollut vaan regeneroituu takaisin muotoonsa. Aistivana ja liikkuvana olentona se kutsuu itseään Bloodsuckeriksi ja matkaa kohti lähellä olevaa Booder Falls kylää, jossa Bloodsucker tappaa useita ihmisiä. Matkalla se tappaa muun muassa Turtlesien vihollisena toimineen korruptoituneen tehtailijan Samuel Booder VI:nen, joka saastutti Bloodsuckerin kotisuota. 
Turtlet seuraavat Bloodsuckeria Vermontin ylängölle, jossa he ottavat mittaa olennosta taistelun merkeissä. Taistelun aikana he huomaavat Bloodsuckerin olevan vuosituhannen vanhan tietäjän vanhan miehen joen manipuloituna. Bloodsucker kuitenkin häviää taistelun, kun kaikkien huomaamatta tavalliseksi kilpikonnaksi muuttunu Raphael onnistui kiipeämään hänen selkäänsä ja puraisemaan Bloodsuckerin niskaa. Seurauksen myötä se menetti nestettä ja muuttui puoliksi mutatoiduksi iilimadoksi. Raphaelin saatua imettyä itseensä Bloodsuckerin imemää mutationestettä, se heitti parantuneena iilimadon vanhan miehen joelle, jossa se muuttui takaisin normaaliksi iilimadoksi ja pakeni luontoon.
Veckans Krönika

Veckans Krönika oli Helsingissä vuosina 1904–1923 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Jonatan Reuterin ja Arthur Sjöblomin perustama lehti sai alkunsa Turussa nimellä Sydväst. Vuonna 1901 ilmestyneen näytenumeron jälkeen lehti sai julkaisuluvan syksyllä 1903 Ernst Häyrénin nimissä. Kannattamattomaksi osoittautunut Sydväst siirtyi maaliskuussa 1904 Hufvudstadsbladetin kirjapainoon, jolloin sen nimeksi muutettiin Veckans Krönika. Reuterin vetäydyttyä syrjään lehden toimituksesta vastasi Sjöblom, josta syksyllä 1905 tuli muodollisestikin vastaava toimittaja.
Veckans Krönika oli Helsingin Kaiun ruotsinkielinen vastine: kerran viikossa ilmestynyt ajankohtainen kuvalehti, joka julkaisi myös yleistajuisia kulttuuripitoisia artikkeleita ja kaunokirjallisuutta. Se sai huomattavan suuren levikin ja yritti vuonna 1906 julkaista myös suomenkielistä rinnakkaispainosta Viikon Kuvat. Vuonna 1914 Veckans Krönikaan yhdistettiin kilpaileva lehti Tiden ja niistä muodostettiin yhteinen osakeyhtiö. Toimittajina työskentelivät Sjöblomin jälkeen Woldemar Sundman vuodesta 1915 ja Axel Haartman vuodesta 1916. Vuosina 1914–1916 toimitustyöhön osallistui myös Tidenin entinen toimittaja Guy Topelius. Vuonna 1920 Veckans Krönikan toimittajana oli Ernst von Wendt, vuonna 1921 jälleen Haartman, vuodesta 1922 Axel Cederberg ja vuonna 1923 Guido Hagelin ja H. R. Söderström.
Lehden huomattavin kilpailija oli ruotsalaisten kuvalehtien ohella vuonna 1920 lakannut Lördagen. Veckans Krönika yritti jatkaa sen perinteitä vuonna 1921 ilmestyneessä Lördagens Krönikassa, joka alkuun oli itsenäisesti tilattava ja sittemmin emolehtensä liite. Vuonna 1922 kilpailijaksi tuli tanskalais-ruotsalaisen Allers Familj-Journalin suomalainen muunnos Allas Journal, mikä johti myös Veckans Krönikan sisällön keventymiseen. Lehdet yhdistettiin vuoden 1923 lopulla nimellä Allas Krönika.
María Nsué Angüe

María Nsué Angüe (s. 1945, Ebebeyín, Río Muni) on päiväntasaajanguinealainen kirjailija ja maansa entinen opetus- ja kulttuuriministeri. 
Angüen vanhemmat olivat poliittisesti aktiivisia protestantteja, ja Angüe syntyi äitinsä vankilatuomion aikana. Hänen ollessaan lapsi perhe muutti Espanjaan, missä hän kävi koulunsa ja opiskeli journalismia. Hän lähti töihin Addia Abebaan. Hän palasi Päiväntasaajan Guineaan 21-vuotiaana ja alkoi työskennellä radiossa ja televisiossa.
Angüen vuonna 1985 julkaisema romaani Ekomo oli ensimmäinen päiväntasaajanguinealaisen naisen julkaisema romaani. Häntä pidetään yhtenä maansa merkittävimmistä kirjailijoista.
Yrjö Koskinen (jääkäri)

Yrjö Mikael Koskinen (4. lokakuuta 1891 Pieksämäki – 30. tammikuuta 1972) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänet tunnetaan asesuunnittelija Aimo Lahden aisaparina, joka suunnitteli muun muassa Suomi-konepistoolin rumpulippaan.

Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat ratamestari Nestor Koskinen ja Amanda Kannisto. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Elli Alfhild Amalia Lindroosin kanssa.

Opinnot

Koskinen kävi Turun teollisuuskoulun ja lukukauden Tampereen teknillistä opistoa, mutta keskeytti opiskelunsa liittyäkseen jääkäriliikkeeseen. Koskinen teki kolme virka- ja opintomatkaa Sveitsiin Tavaron tehtaille Geneveen vuosina 1938–1939.

Jääkärikausi

Koskinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 29. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän suoritti rintamalta paluun jälkeen vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).

Suomen sisällissota

Koskinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 12. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui taistelussa pahasti 28. maaliskuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika

Koskinen siirrettiin sisällissodan jälkeen 2. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmentin luetteloihin, mutta astui palvelukseen vasta joulukuussa vuonna 1920. Palvelukseen astumisen jälkeen hän työskenteli rykmentin esikunnan asetoimistossa. Armeijasta hän erosi 20. syyskuuta 1922, mutta astui uudelleen palvelukseen 31. maaliskuuta 1923 Keski-Suomen rykmenttiin, missä hänelle oli varattuna erikoistehtäviä.
Keski-Suomen rykmentissä hän työskenteli yhdessä asemestari Aimo Lahden kanssa Suomi-konepistoolin suunnittelu- ja valmistustyössä. Hänet määrättiin 1. tammikuuta 1927 alkaen ylimääräiseksi ja 17. elokuuta 1928 alkaen vakinaiseksi tavarantarkastajaksi Puolustusministeriön taisteluvälineosaston tavarantarkastustoimistoon. Koskisen omaa suunnittelutyötä on armeijan käyttöönottama konepistoolin rumpulipas.
Yolandi Visser

Yolandi Visser (muotoiltuna ¥o-landi Vi$$er, oik. Anri du Toit) (s. 1. joulukuuta 1984, Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on laulaja eteläafrikkalaisessa zef-musiikkia soittavassa yhtyeessä Die Antwoord.
Visserilla on Sixteen Jones -niminen tytär Watkin Tudor Jonesin kanssa.
Halidi

Halidi on halogeenin yhdiste, jossa halogeeni on elektronegatiivisempana osapuolena. Yleensä halogeeni on negatiivisena ionina, jolloin kyseessä on halidin suola. Kaikki alkalimetallit muodostavat halideja, jotka ovat valkoisia kiintoaineita, esimerkiksi natriumkloridi eli pöytäsuola. Halideja ja halidi-ioneja ovat fluoridi, kloridi, bromidi, jodidi ja astatidi.
Alkyylihalidit ovat aineita, joissa on kovalentti hiili-halogeeni -sidos, esimerkiksi teflon.
Metallihalideja käytetään monimetallilampuissa, jotka ovat samankaltaisia kuin elohopeahöyrylamput, mutta niiden tuottama valo on puhtaamman valkeaa ja värientoistokyky parempi.
Private equity

Private equity (suom. yksityinen pääoma) on rahoituksen alan omaisuusluokka, joka koostuu pääoma-arvopapereista, jotka eivät ole julkisesti noteerattuja pörssissä. Private equity tarkoittaa joko Venture Capital -sopimuksia tai LBO:ta eli leveraged buyoutia. 
Private equity -toimialan sanotaan eräiden arvioiden mukaan työllistävän lähes neljänneksen Ison-Britannian työväestöstä.

Aiheesta populaarikulttuurissa

Private equity -liikemiehet ovat tuttuja Hollywood-elokuvista, kuten esimerkiksi Pretty Woman, jossa Richard Gere (Edward Lewis) on menestynyt liikemies ja yritysten nurkanvaltaaja.
Thomas Cook Airlines

Laivaston kehitys

Thomas Cook Airlines sai ensimmäisen Sharklet-wingleteillä varustetun Airbus A321 -koneensa 22. marraskuuta 2013.
Haploryhmä J (Y-DNA)

Haploryhmä J (Y-DNA) ( J-M304) on Länsi-Aasialle tyypillinen isälinjan haploryhmän tyyppi.

Alkuperä

Haploryhmä J:n ajatellaan olevan peräisin noin 48000 vuoden takaa. Se syntyi haploryhmästä IJ, niin kuin sen sisarryhmä I.
Kaipiainen

Historia

Ensimmäiset merkittävät maininnat Kaipiaisista ajoittuvat Kustaa III:n sotiin, jolloin paikkakunnalla käytiin Kaipiaisten taistelu. Kaipiaisten merkitys lisääntyi Helsingin ja Pietarin välisen rautatien valmistuttua vuonna 1870, jolloin taajaman kohdalle perustettiin Kaipiaisten rautatieasema. Kaipiainen oli ehdolla Savon radan risteysasemaksi, joka kuitenkin sijoittui vuonna 1889 Kouvolaan. Kaipiainen toimi pitkään merkittävänä asemana, jossa Pietarista ja Helsingistä saapuvat junat kohtasivat. Kaipiaisissa on vieläkin Suomen ainoa saariasema. Henkilöjunien pysähdykset asemalla loppuivat jo 1977, kun paikallisliikenne lakkautettiin rataosuudella Kouvola-Simola-Lappeenranta. 
Rautatiehistoriasta voidaan lisäksi mainita kapearaiteinen Tirvan rautatie. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Tirvan teollisuus kuljetti tuotteitaan Kaipiaisten asemalle, ja sieltä eteenpäin. Tirvalla oli muun muassa myllynkivi- ja kimröökitehdas sekä saha. Tavaravaunujen lisäksi pienen höyryveturin perässä kulki usein myös pieni henkilövaunu. Kapearaiteisen radan raiteet on purettu, mutta vieläkin vanha ratalinja erottuu maastossa.
Kaipiaisten aseman vaunuhalli oli pitkään vanhojen höyryvetureiden säilytyspaikkana. Vielä 1930–1940-luvuilla vaunuhalleilla säilytettiin Venäjän keisarin Suomen-matkoillaan käyttämää junaa, höyryveturia ja vaunuja. Nykyään ainoat maailmassa säilyneet Venäjän keisarilliset vaunut ovat Hyvinkäällä Suomen rautatiemuseossa. Nämä Venäjän keisarin ja Suomen suuriruhtinaan kulkuneuvot Suomen rautateille on rakennettu 1870-luvulla. Vaunuja on ollut kaikkiaan kuusi, mutta vain kolme niistä on säilynyt: keisarin vaunu, keisarinnan vaunu ja salonkivaunu. 
Keisarilliset vaunut ovat säilyneet ainakin kahdesta syystä. Ne olivat Suomen Valtionrautateiden rakennuttamia ja omistamia ja niitä säilytettiin vuodesta 1914 Kaipiaisten vaunuhallissa eikä enää Pietarissa kuten aiemmin. Jos vaunut olisivat jääneet Pietariin, niiden kohtalo olisi ollut sama kuin kaikkien muidenkin keisarillisten vaunujen.
Kaipiaisten puinen vaunuhalli purettiin katon romahdettua vuonna 1995. Tiilinen vesitorni ja osa veturitallista ovat vielä jäljellä.

Nykypäivä

Nykyisin Kaipiainen on tunnettu rautateidensä lisäksi teollisuudestaan, kuten rehutehtaasta, ja jalkapallostaan. Kaipiaisissa on ala-aste, kauppa ja Kaipiaisten VPK. Maineikkain ja menestyksellisin kaipiaislainen jalkapalloseura on Kaipiaisten Kajastus. Nykymuotoinen Kaipiainen on voimakkaasti heikentynyt siitä mitä se oli 1970–1980-luvulla. Mainittuna ajanjaksona Kaipiaisissa asui huomattavasti enemmän ihmisiä kuin nykyään. Ihmisten tarve olla palveluiden lähellä on koitunut myös Kaipiaisten tappioksi. Pankin lakkauttaminen on hankaloittanut huonokuntoisimpien elämää.
Karunki (taajama)

Karunki on kylä ja taajama Tornion kaupungissa Tornionjoen itäpuolella. Taajama oli vuoden 1972 loppuun asti entisen Karungin kunnan keskustaajama. Karunki sijaitsee valtatien 21 varrella 25 kilometriä Tornion keskustaajamasta pohjoiseen. Vuoden 2011 lopussa Karungissa asui 520 asukasta. Taajama rajoittuu Suomen ja Ruotsin valtakunnanrajalle Tornionjokeen, jonka länsirannalla sijaitsee Ruotsin Karungin taajama. Ennen valtakunnan rajan vetämistä Tornionjokeen, Ruotsin ja Suomen Karungit olivat samaa kylää.
Taajamassa sijaitsee muun muassa vuosina 1815–1817 rakennettu kirkko.
Ui (joki)

Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat yli 1000 metrin korkeuteen kohoavan Uralvuoriston itärinteillä noin 50 kilometrin päässä kaupungista Miass. Joki alkaa rinteillä 700 metrin korkeudessa ja se alkaa varsin jyrkkänä laskeutumaan kaakkoon päin kohti Länsi-Siperian alankoa. Aluksi se ylittää Sauralskin tasangon ja siirtyy sitten Tšeljabinskin alueelle ja kääntyy sitten kohti itää. Joen ohitettua Troitskin kaupungin, se ylittää Venäjän ja Kazakstanin valtionrajan. Rajan jälkeen se virtaa vielä 50 kilometriä, ennen kuin se yhtyy Toboljokeen 994 kilometriä ennen Irtyšjoen yhtymäkohtaa. Joen kokonaispituus on 462 kilometriä. Irtyšjoki on Pohjoiseen jäämereen laskevan Objoen suuri sivujoki.

Vuodenajat ja virtaamat

Joki saa vetensä pääasiassa kevään sulavasta lumesta, mutta muulloin vähäisistä sateista. Silloin huhtikuussa on joen virtaama keskimäärin 80,6 kuutiometriä sekunnissa (MHQ, m³/s). Pienimmillään virtaama (MNQ) helmikuussa 1,7 m³/s. Kevättulvan jälkeen laskee virtaama ja sitä ruokkii kesän sateet, jotka kuitenkin vähenevät syksyn edetessä. Vuotuinen keskivirtaama (MQ) on 13,6 m³/s. Suurin milloinkaan mitattu virtaama (HHQ) on ollut 288 m³/s (huhtikuussa 1970) ja pienin (NNQ) 0,14 m³/s. Virtaamat on mitattu 213 kilometriä joen suistosta Pegel Krutojarskissa vuosina 1967–1988. Joki jäätyy marraskuussa ja jäät lähtevät huhtikuussa.
Männynrousku

Ulkonäkö

Lakki on kupera ja väriltään vaalea tai harmaanruskea. Sen reunassa on valkoista nukkaa. Kermanvärisiä helttoja on tiheässä. Jalan yläosassa on vaaleanpunainen vyö.

Elinympäristö

Männynrouskua esiintyy kuivissa kangasmetsissä, erityisesti jäkälätyyppisillä kankailla sekä rämeillä.