google/wiki40b huggingface dataset:
Chacal-luokka (hävittäjä)

Valmistus

Nämä suuret hävittäjät eli niin kutsutut contre-torpilleursit olivat Ranskan merivoimien ensimmäiset ensimmäisen maailmansodan jälkeen valmistetut torpedoin varustetut alukset yhdessä Bourrasque-luokan torpilleursien kanssa. Alusluokan tilaus vahvistettiin laivasto-ohjelmassa huhtikuussa 1922, mutta luokan ensimmäiset alukset Panthère ja Jaguar oli tilattu jo neljä päivää aiemmin. Loput neljä alusta tilattiin 7. helmikuuta 1923 ja niiden kölit laskettiin jo samana vuonna.
Alusten pääaseet olivat ensimmäistä kertaa Ranskan merivoimissa yliampuvia sekä etu- että takakannella, ja viides tykki oli sijoitettu taaimman savuhormin tasalle. Alusten pääaseet olivat vuodelta 1919, ja ne olivat aikakautensa tehokkaimpia. Niiden suurin heikkous oli pieni tulinopeus, vain 4–5 laukausta minuutissa.
Trietyyliboraani

Ominaisuudet

Trityyliboraani on väritöntä tai keltaista nestettä. Aine on hyvin herkästi syttyvää ja palaa monien muiden booriyhdisteiden tavoin vihreällä liekillä. Sen sijaan trietyyliboraanin heksaani- ja tetrahydrofuraaniliuokset eivät ole pyroforisia.

Käyttö

Trietyyliboraania käytettiin sen pyroforisten ominaisuuksiensa vuoksi polttoaineena. Muun muassa Pratt & Whitney J58 -moottorissa trietyyliboraania poltettiin moottorin ja jälkipolttimen sytyttämiseen.
Orgaanisessa kemiassa trietyyliboraanille on useita sovellutuksia. Ensimmäinen aineen käyttötarkoitus oli radikaalireaktioiden initaattorina eli käynnistäjänä toimiminen. Trietyyliboraanin etuna on, että se on tehokas myös matalissa lämpötiloissa. Tämä on eduksi stereoselektiivisissä, eli vain yhtä stereoisomeeriä tuottavissa reaktiossa ja reaktioissa, joiden tuote on pysymätön korkeissa lämpötiloissa. Trietyyliboraanin on huomattu myös olevan käyttökelpoinen aine hydroksiketonien selektiivisessä pelkistämisessä.
Trietyyliboraania voidaan myös käyttää litium-, natrium- ja kaliumhydridien kanssa valmistettaessa erittäin voimakkaita pelkistimiä.
Maksimos Tyroslainen

Maksimos Tyroslainen (m.kreik. Μάξιμος Τύριος, lat. Cassius Maximus Tyrius) (100-luku) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi ja reettori. Hän vaikutti Antoninusten ja Commoduksen aikana. Maksimoksen teoksissa on paljon viittauksia Kreikan historiaan mutta ei juuri Roomaan; tästä on päätelty, että hän eli enimmäkseen Kreikassa ja opetti mahdollisesti Ateenassa.

Filosofia

Maksimos oli nimellisesti platonisti mutta ajattelussaan monella tavalla eklektikko. Hänen ajattelunsa edeltää monella tavalla uusplatonismia.
Maksimokselta on säilynyt 41 tutkielmaa teologisista, eettisistä ja muista filosofisista aiheista. Maksimos katsoi, että Jumala on korkein olento ja vain järjen tavoitettavissa ja että Jumala on yksi ja jakamaton, vaikkakin tästä käytetään useita nimiä.
Samalla tavalla kuten eläimet muodostavat välimuodon kasvien ja ihmisten väliin, samalla tavalla Jumalan ja ihmisten välillä on välimuotoja, daimoneita, jotka oleskelevat taivaan ja maan välillä. Sielu muistuttaa monella tavalla jumaluutta; se on osaksi kuolevainen, osaksi kuolematon, ja kun se vapautetaan ruumiin kahleista, siitä tulee daimoni. Elämä on sielun unta, josta se herää kuolemassa.
Vilcabambanpiikkipyrstö

Levinneisyys

Vilcabambanpiikkipyrstöä tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yyteri BeachFutis

Yyteri BeachFutis on Porissa vuosina 2004–2011 järjestetty beachfutis-turnaus.

Yleistä turnauksesta

Vuoteen 2010 asti turnauksen paikkana oli Yyterin hiekkaranta, viimeisenä vuonna se järjestettiin Porin raviradalle rakennetuilla hiekkakentillä. Turnauksen loppuottelut pelattiin vuosina 2006 ja 2007 Porin kauppatorilla sekä vuonna 2008 Isomäen jäähallissa.
Yyteri BeachFutiksella oli beachfutiksen SM-turnauksen arvo vuosina 2006–2008. Vuonna 2011 turnauksen yhteydessä pelattiin Suomen beachfutismaajoukkueen ensimmäinen epävirallinen maaottelu, jossa Suomi kohtasi Viron. Turnauksen otteluita televisioitiin useina vuosina Urheilukanavalla ja Nelonen Sportilla.

Historia

Yyteri BeachFutis järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004 Yyteri Beach Cupin nimellä, jolloin joukkueita osallistui 12. Tapahtuma kasvatti suosiotaan muutamassa vuodessa niin, että joukkueita osallistui turnaukseen useita satoja ja pelaajia useita tuhansia. Samalla turnaus muuttui pelkästä beachfutisturnauksesta festivaaliksi iltajuhlineen ja esiintyjineen.
Vuonna 2009 Yyteri Beachfutis keräsi kävijöitä pelaajat ja muu yleisö mukaan lukien jo yli 40 000. Huippuvuonna 2010 kävijöitä oli neljän päivän aikana yli 70 000. Joukkueita osallistui lähes 900 ja pelaajia noin 18 000. Kävijämäärän kasvaessa lisääntyivät myös lieveilmiöt, kuten omaisuus- ja huumausainerikokset. Myös Yyterin ja Kaanaan kaupunginosien asukkaat alkoivat valittamaan häiriöistä.
Yyteri on Natura 2000-aluetta, eikä tapahtuma enää vuonna 2011 saanut viranomaisilta lupaa, koska valtavien ihmismassojen katsottiin vaarantavan alueen luontoarvojen säilymisen.
Kielteisen päätösen jälkeen vuoden 2011 beachfutisturnaus iltajuhlineen järjestettiin Porin raviradalla, jonne se keräsi noin 15 000 henkeä.

Turnauksen tulevaisuus

Suurista kävijämääristä huolimatta tapahtuman talous oli kuitenkin lehtitietojen mukaan epävakaalla pohjalla. Turnauksen internet-sivujen sulkeuduttua talvella 2012 arveltiin vuoden 2011 turnauksen jäävän viimeiseksi. Tapahtuman pääpromoottorin Patrick Suveksen menehdyttyä helmikuussa 2012 on turnauksen jatko epävarmaa.
Viimeinen juna Gun Hillistä

Juoni

Elokuvan alussa šeriffi Matt Morganin (Douglas) intiaanivaimo joutuu kahden karjapaimenen raiskaamaksi ja murhaamaksi. Tekijät jättävät jälkeensä satulan, jonka Morgan tunnistaa kuuluvan vanhalle ystävälleen Craig Beldenille (Quinn), Gun Hillin kaupungin vaikutusvaltaisimmalle miehelle. Belden on suostuvainen saamaan tekijät kiinni, mutta ääni muuttuu kellossa, kun hän saa tietää oman poikansa olleen toinen murhaajista. Belden ei suostu luovuttamaan poikaansa Morganin käsiin, mutta Morgan on päättänyt viedä pojan tuomiolle.
Belden on Gun Hillin vaikutusvaltaisimpia karjatilallisia, eikä kukaan kaupungissa uskalla vastustaa häntä: baarimikko kertookin Beldenin vastustajien päätyneen kaupungin hautausmaalle. Tästä huolimatta Morgan onnistuu ottamaan kiinni Beldenin pojan Rickin ja yrittää viedä hänet pois kaupungista iltayhdeksän junalla. Mutta Morganilla on vastassaan Belden sekä koko kaupungin vastentahtoinen väki.
Elokuva päättyy Gun Hillin asemalaiturille, kun Morganin vaimon murhaajista toinen, Lee Smithers, päättää auttaa Rickin vapaaksi ja ampuu kohti Morgania. Morganin lonkalta ampuma haulikonlaukaus kaataa ampujan asemalaiturille, mutta Leen ampuma luoti on surmannut Rickin. Tämän jälkeen Morgan nousee junaan, mutta Belden haastaa hänet kaksintaisteluun, joka päättyy haastajan kuolemaan. Murtunut Morgan poistuu kaupungista iltayhdeksän junalla.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo elokuvaa tanakaksi peruswesterniksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa kolme tähteä neljästä.
Forbidden Siren 2

Juoni

Useiden ihmisten lautta hautautuu verenpunaiseen hyökyaaltoon. He joutuvat vangiksi oudolle Yamijima-saarelle, jossa liikuskelee verenhimoisia hahmoja.
Nils Durchman

Nils Gustaf Durchman ['durkman] (3. maaliskuuta 1846 Inari – 29. kesäkuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Durchmanin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Josef Wilhelm Durchman ja Emma Charlotta Reuter. Hän pääsi ylioppilaaksi 1866 Vaasan lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1880 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883. Durchman oli yksityislääkärinä Tampereella 1886-1907 ja piirilääkärinä Uudessakaarlepyyssä 1907-1922. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Durchman oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. 
Nils Durchman oli naimisissa vuodesta 1883 Ljuba Sitkoffin (1859–1931) kanssa. Durchmanin nuorin poika Äly Rae Lemmitty Durchman (1894–1920) kuoli 7. syyskuuta 1920 Savoia S.9 -lentoveneen maahansyöksyssä Alpeilla, tämä vuosipäivä on nykyisin Suomen ilmavoimien vainajien päivä.
Kari-Finn

Historia

Kari-Finn Oy on perustettu vuonna 1965. Yrityksen nimi oli ensin T:mi Mauno Kari, myöhemmin Kari-Finn Ky. Vuonna 1974 Kari-Finn Ky alkoi ruiskuvalamaan pintakytkimiin tarvittavat muoviosat itse ja ylijäämäkapasiteetilla valmistettiin muoviosia alihankintana myös muille yrityksille. Vuonna 1988 yritys jakautui kahtia: Kari-Finn Oy keskittyi pintakytkinten valmistukseen ja tytäryhtiö Muovisto Oy muoviosien tuotantoon. Vuonna 2008 perustettiin uusi emoyhtiö, KFR Hollola Oy, joka jatkossa huolehtii konsernin johtamispalveluista, hallinnosta, rahoitustoiminnoista sekä tutkimus- ja tuotekehityspalveluista. Samalla Kari-Finn Oy:sta ja Muovisto Oy:sta tuli KFR Hollola Oy:n tytäryhtiöitä. Vuonna 2015 Muovisto Oy irtautui konsernista. Kari-Finn Oy ja KFR Hollola Oy työllistävät noin 15 henkilöä.
Vuonna 1989 suoritettiin yrityksessä sukupolvenvaihdos, kun Mauno Karin kaksi vanhinta poikaa otti komentoonsa niin Kari-Finn Oy:n kuin Muovisto Oy:n hänen itsensä jäädessä eläkkeelle. Perheen kolmas ja nuorin poika liittyi vahvuuteen muutamaa vuotta myöhemmin.

Kansainväliset tunnustukset

Kari-pintakytkin on palkittu vuonna 1977 Brysselin Kansainvälisillä keksintömessuilla kultamitalilla sekä Brysselin kaupungin mitalilla laajaan vientiin yltäneenä tuotteena. Tuolloin pintakytkimiä vietiin kaikkiin Euroopan maihin, USA:han, Etelä-Afrikkaan sekä Japaniin. Myöhemmin mukaan ovat tulleet muun muassa Australia, Uusi-Seelanti, Singapore, Indonesia sekä Malesia. 2010-luvulle tultaessa Kari-pintakytkimien vienti oli laajennut jokaiselle mantereelle.
Ruskosauvasirkka

Koko ja ulkonäkö

Ruskosauvasirkka on vihreä tai ruskea, siivetön, pitkänomainen hyönteinen, joka muistuttaa oksaa. Tuntosarvet ovat vartaloon nähden melko pitkät. Täysikasvuinen naaras on 8–10 cm pitkä ja etummaisten jalkojen tyvissä on punaista väriä. Toukilla punainen väri ei juuri erotu. Koirasyksilöt ovat äärimmäisen harvinaisia.

Elintavat

Ruskosauvasirkka on enimmäkseen yöaktiivinen hyönteinen, joka lepää päivät tekeytyen oksaksi. Se on kasvinsyöjä, joka käyttää ravinnokseen monia eri kasvilajeja. Enimmäkseen ruskosauvasirkan tulisi syödä vadelman lehtiä, omenan lehtiä ja myrkyttömiä ruusun lehtiä. Useimpien kummitussirkkojen tapaan ruskosauvasirkka lisääntyy täysin neitseellisesti. Gynandromorfeja yksilöitä on tavattu. Naaras tuottaa täysikasvuiseksi tultuaan joka päivä noin neljä kappaletta 2 mm:n pituisia munia, koko loppuelämänsä ajan. Munien kuoriutumisessa kestää muutamasta kuukaudesta jopa puoleen vuoteen. Vastakuoriutunut sauvasirkka on noin kolmen sentin pituinen ja erittäin hento. Muodonvaihdos on vaillinainen. Sauvasirkka elää noin vuoden ikäiseksi, mutta vanhempiakin yksilöitä on tavattu.

Levinneisyys

Laji esiintyy luonnonvaraisena mm. Intiassa ja Sri Lankalla. Karanneista tai luontoon päästetyistä yksilöistä on muodostunut pysyviä kantoja ympäri maailmaa.
Chandra Bahadur Dangi

Chandra Bahadur Dangi (30. marraskuuta 1939 Nepal – 3. syyskuuta 2015 Yhdysvallat) (nepaliksi चन्द्रबहादुर डाँगी,  kuuntele) oli nepalilainen mies, joka todettiin maailman lyhimmäksi mieheksi helmikuussa 2012 suoritetussa mittauksessa. Mittauksen mukaan Chandra oli 54,6 cm pitkä ja painoi 14,5 kg. Hän rikkoi täten aiemmin lyhimmäksi mieheksi todetun Gul Mohammedin ennätyksen 57 cm. Chandra lyhytkasvuisuus johtui kasvuhormonin puutteesta.
Spengler Cup

Historia

Turnauksen alkuperäinen, vuonna 1923 lausuttu sanoma oli ensimmäisen maailmansodan vihollisuuksien erottaman nuorison palauttaminen yhteen urheilullisen yhteistyön kautta. Turnauksen oli siten tarkoitus antaa nuorisolle mahdollisuus ystävällismielisiin, keskinäistä luottamusta rakentaviin voimankoitoksiin. Nimensä turnaus sai alkuperäisen rahoittajansa, paikallisen kirurgin ja tiedemiehen Carl Spenglerin mukaan.
Menestynein joukkue turnauksen historiassa on ollut isäntäjoukkue HC Davos neljällätoista turnausvoitollaan. Ensimmäinen voitto meni englantilaiselle, kanadalaisten opiskelijoiden miehittämälle Oxfordin yliopiston joukkueelle. Turnausta hallitsivatkin ensimmäiset vuodet Davosin ja Oxfordin joukkueet sekä saksalainen Berliner SC.
Toisen maailmansodan aiheuttaman tauon molemmin puolin turnausvoitot päätyivät pääasiassa tšekkoslovakialaisen LTC Prahan haltuun, toisen maailmansodan aikana turnausta pelattiin muutamana vuonna typistetyssä muodossa sveitsiläisseurojen kesken. Viisikymmenluvulla voittajien hajonta oli jossain määrin aikaisempaa suurempaa, mutta kuusikymmenluvun alusta alkaen turnaus muuttui tšekkoslovakialaisten ja neuvostoliittolaisten seurojen keskinäiseksi kilvoitteluksi - vuosina 1965–1983 turnausvoitto päätyi joko Tšekkoslovakiaan tai Neuvostoliittoon. Kahden itäblokin maan hallintaan löi lopulta railon Kanadan maajoukkue osallistumisellaan vuodesta 1984 alkaen, ja itäblokin kadottua myös urheilupoliittiselta kartalta on Kanada useimpina vuosina kilvoitellut turnauksen voitosta isännöivän HC Davosin kanssa.
Nykyään Spengler Cupista on muodostunut Sveitsin toiseksi suurin urheilutapahtuma (tenniksen ATP-turnauksen jälkeen) vuosittaisella 8,5 miljoonan Sveitsin frangin budjetillaan. Turnaus televisioidaan suorana viiteen maahan ja paikalla on turnauksen aikana noin 80 000 katsojan lisäksi 200 median edustajaa.

Ottelujärjestelmä

Turnauksessa kaikki osallistujat pelaavat ensin toisiaan vastaan yksinkertaisella runkosarjakierroksella, jonka jälkeen kaksi eniten pisteitä kerännyttä joukkuetta pelaavat uudenvuodenaattona turnauksen voitosta. Finaali on järjestetty vuodesta 1986 alkaen.
Pelijärjestelmässä ei tunneta tasapelejä, vaan jo runkosarjakierroksella otteluissa on tarvittaessa viiden minuutin jatkoaika ja sen jälkeen vielä rangaistuslaukauskilpailu. Voittanut joukkue saa ottelusta kaksi pistettä, rangaistuslaukauksilla hävinnyt yhden pisteen.
Romário

Seurajoukkueura

Romário aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Vasco da Gaman joukkueessa vuonna 1985. Hän nousi nopeasti tähdeksi seurassa. Vuonna 1988 Romário siirtyi Eurooppaan ja Alankomaiden suurseuroihin lukeutuvaan PSV:hen. PSV:n riveissä hän voitti kolme Alankomaiden pääsarjan Eredivisien mestaruutta ja kolme maalikuninkuutta. Vuonna 1992 Espanjan suurseura Barcelona hankki Romárion PSV:stä. Barcelonan riveissä hän voitti kaksi Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin mestaruutta ja yhden maalikuninkuuden. Vuosina 1995–1999 hän pelasi vuorotellen kotimaassaan Flamengon riveissä ja Espanjassa Valencian riveissä. Vuoden 2000 jälkeen Romário pelasi kotimaassaan Vasco da Gaman ja Fluminensen riveissä sekä Qatarissa Al-Saddin, Yhdysvalloissa Miamin ja Australiassa Adelaide Unitedin riveissä.

Maajoukkueura

Brasilian maajoukkueessa Romário pelasi vuosina 1987–2005 70 ottelua ja teki niissä 55 maalia. Hän edusti Brasiliaa MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994. Vuoden 1994 kisoissa Romário teki viisi maalia ja voitti parhaan pelaajan palkinnon johdattaessaan Brasilian mestaruuteen. Hän saavutti Brasilian riveissä myös olympiahopeaa vuoden 1988 kesäolympialaisissa sekä kaksi Copa Américan voittoa ja yhden Confederations Cupin voiton.
Romário toimi Brasilian maajoukkueen päävalmentajan Dungan apulaisena 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.

Maalit

Romário teki pitkällä urallaan tasan 1 000 maalia. Tuhannes maali syntyi 21. toukokuuta 2007 rangaistuspotkulla ottelussa Sport Recifeä vastaan. Ottelu keskeytyi maalin jälkeen 16 minuutiksi, kun yleisö ryntäsi kentälle onnittelemaan Romáriota. Hän myös juoksi kentän ympäri kunniakierroksen ja sai muistoksi paidan, jonka selkämyksessä lukee 1000. Romário on kuitenkin laskenut mukaan kaikki maalit junioriajoilta ja epävirallisista otteluista. Kansainvälinen jalkapalloliitto onnitteli Romáriota tuhannen maalin saavuttamisesta, mutta ilmoitti virallisen määrän olevan 929.

Poliittinen ura

Vuonna 2010 Romário valittiin kongressin alahuoneeseen Rio de Janeirosta sosialistisen puolueen riveistä.
Keisaripuu

Ulkonäkö ja koko

Keisaripuu on erittäin nopeakasvuinen, keskikokoinen, 10–15 metriä korkea vankkaoksainen ja leveälatvuksinen puu. Sen runko on harmahtavan ruskea ja lehdet herttamaisia, pitkä- ja teräväkärkisiä. Joissakin lehdissä voi olla kolmesta viiteen liuskaa.
Vaalean ruskeat samettimaiset kukkanuput kehittyvät syksyllä ja ne näkyvät talvella oksistossa hyvin. Ilmastoltaan viileillä seuduilla pakkaset voivat kuitenkin viottaa kukkanuppuja talven ja kevään aikana, jolloin puu ei kuki. Vaalean sinivioletit, makealle tuoksuvat, 5 cm pitkät torvikukat puhkeavat loppukeväällä suurissa tertuissa ennen lehtiä. Kukkien ulkonäön perusteella puuta kutsutaan Englannissa sormustinkukkapuuksi (foxglove tree). Vihreät, soikeat siemenkodat (noin 3 cm) muuttuvat syksyllä ruskeiksi ja halkeavat, jolloin kalvoreunaiset siemenet vapautuvat. Kiinassa kuohkeita siemeniä on käytetty pakkausmateriaalina.
Keisaripuista Paulownia tomentosa ja Paulownia koreana ovat ilmastollisesti kylmänkestävimpiä lajeja. Suvun muita lajeja ovat muun muassa Paulownia fargesii, Paulownia fortunei ja Paulownia kawakamii.

Levinneisyys

Keisaripuu on alkujaan peräisin Itä-Aasiasta Kiinasta. Puu on nykyään suosittu koristepuu kaikkialla, missä ilmasto on tarpeeksi lämmin sen kasvattamiseksi. Euroopassa keisaripuuta kasvaa paljon Välimeren maissa, mutta puu menestyy Keski-Euroopassakin Etelä-Englantia myöten. Euroopan pohjoisin lähes 10-metriseksi vankaksi puuksi kasvanut ja ajoittain kukkiva yksilö kasvaa Ruotsissa, leutoilmastoisen Visbyn kasvitieteellisessä puutarhassa.
Talvella keisaripuu kestää pakkasta parisen kymmentä astetta, mutta kukkanuput paleltuvat herkästi jo noin kymmenessä pakkasasteessa. Ilmastollisesti kylmemmillä seuduilla kuten Suomessa puuta voidaan kasvattaa ulkona näyttävänä perennana. Puu katkaistaan keväällä juuresta jolloin se kesän mittaan kasvattaa valtavat, jopa 60-senttiset lehdet. Korkeutta se ehtii kasvaa jopa kolme metriä yhden kasvukauden aikana. Suomessa keisaripuuta voidaan kokeilla kasvattaa myös kesällä aurinkoisessa paikassa ulkona ruukkukasvina tai -puuna, jota säilytetään talven yli viileässä kellarissa yms paikassa. Ruukkupuu kukkii 4–5-vuotiaana.

Käyttö

Itä-Aasiassa keisaripuu on arvostettua puutyöainesta. Puu on hyvin kevyttä (ominaispaino noin 0,30), mutta painoonsa nähden kestävää. Siitä valmistetaan monenlaisia tarve-esineitä kuten huonekaluja, geta-sandaaleja ja soittimia.
Kiinassa keisaripuuhun on vuosisatojen aikana liitetty taianomaisia ominaisuuksia. Puiden lehtien ja siementen uutteen on uskottu säilyttävän ihon nuorekkaana ja estävän hiuksia harmaantumasta. Japanin keisarin vaakunaan on päässyt tyylitellyt keisaripuun lehdet ja kukinto.
AMP-deaminaasi

AMP-deaminaasi eli adenosiinimonofosfaattideaminaasi, adenylaattideaminaasi tai myoadenylaattideaminaasi on entsyymi, joka katalysoi AMP-molekyylin hydrolysoitumista IMP-molekyyliksi ja ammoniakiksi. Entsyymi on tärkeä puriininukleotidien aineenvaihdunnassa.

Toiminta

Ihmisellä tiedetään neljä AMP-deaminaasin isoentsyymiä. M-isoentsyymiä esiintyy lihaksistossa, L-isoentsyymiä maksassa ja aivoissa ja kahta muotoa E1 ja E2 erytrosyyteissä.
Entsyymi ei ole aktiivinen lihasten ollessa levossa , mutta aktivoituu lihasten pH:n laskiessa ja ATP/AMP-suhteen pienentyessä. Nämä molemmat ilmenevät lihasrasituksen yhteydessä. Lihasrasituksen aikana entsyymi sitoutuu lihasten myosiiniin. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa vesi toimii nukleofiilinä ja hyökkää adenosiinimonofosfaatin pyrimidiinirenkaaseen. Tämän jälkeen tapahtuu protoninsiirto vedeltä aminoryhmällä, joka poistuu ammoniakkina. Reaktiota edistävät sinkki-ionit, jotka tekevä vedestä nukleofiilisemman. Adenosiinitrifosfaatti toimii AMP-deaminaasin allosteerisenä aktivaattorina ja entsyymissä on sille sitoutumiskohta. Guanosiinitrifosfaatti ja fosfaatti-ioni ovat AMP-deaminaasin allosteerisia inhibiittoreita.
AMP-deaminaasi on muodostaa yhdessä kahden muun entsyymin, adenylosukkinaattisyntaasin ja adenylosukkinaattilyaasin, kanssa puriininukleotidisyklin. Entsyymin tehtävä on poistaa lihasrasituksen seurauksena muodostuvaa adenosiinimonofosfaattia. Entsyymin tuottama ammoniakki toimii fosfofruktokinaasi-1:n aktivaattorina ja täten stimuloi glykolyysiä. Myös IMP-konsentraation kasvu voi aktivoida glykogeenifosforylaasin toimintaa.

AMP-deaminaasin puutos

Eräs autosomaalisesti ja resessiivisesti periytyvä mutaatio aiheuttaa AMP-deaminaasin tuotannon vähäisyyttä. Tämä mutaatio on noin prosentilla valkoihoisesta väestöstä. AMP-deaminaasin puutos ilmenee lihaksien voimakkaana kipeytymisenä ja väsymisenä rasituksen jälkeen. Entsyymin vähäisyyden arvellaan olevan eräiden muiden neuromuskulaaristen sairauksien perustana. Maksassa esiintyvän AMP-deaminaasin isoentsyymin puute voi aiheuttaa kihtiä.
Dwight King

Ura

Los Angeles Kings varasi Kingin vuoden 2007 varaustilaisuudessa numerolla 109. Hän pelasi vuosina 2004–2009 viisi kautta Lehtbridge Hurricanesissa.
King teki debyyttinsä ammattilaistasolla pelaamalla kaudella 2009–2010 ECHL-joukkue Ontario Reignissä sekä AHL-joukkue Manchester Monarchsissa.
King aloitti kauden 2010–2011 AHL:ssä, mutta hänet kutsuttiin 16. marraskuuta 2010 Kingsiin tuuraamaan loukkaantunutta Oleksi Ponikarovskyia. 17. marraskuuta hän teki NHL-debyyttinsä Columbus Blue Jacketsia vastaan.
Ensimmäisen maalinsa NHL:ssä King teki 12. helmikuuta 2012 Dallas Starsia vastaan. Hän teki samana vuonna pudotuspeleissä viisi maalia, kun Kings voitti ensimmäisen Stanley Cupinsa.
24. lokakuuta 2013 King teki ensimmäisen hattutemppunsa Phoenix Coyotesia vastaan. King voitti Los Angelesin kanssa toisen Stanley Cupinsa päihittämällä New York Rangersin 13. kesäkuuta 2014. 30. heinäkuuta 2014 King ja Los Angeles solmivat kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen, jonka arvo oli 5.95 miljoonaa dollaria.
Erotuskyky

Kaukoputken erotuskyky

Kaukoputken paras mahdollinen erotuskyky riippuu sen suurimman linssin tai peilin, objektiivin halkaisijasta. Tämä johtuu valon diffraktiosta. Käytännössä erotuskykyyn vaikuttaa ilmakehän rauhattomuus siten, että pistemäisenkin kohteen kuva pyrkii aina leviämään noin 0,5-1,0 kulmasekunnin läpimittaiseksi kiekoksi. Aktiivinen optiikka eli peilin nopea muodon muuttaminen tietokoneohjauksella ja täpläinterferometria ovat suurissa kaukoputkissa käytettyjä keinoja, joilla erotuskykyä parannetaan. Käytännössä erotuskyky tarkoittaa esimerkiksi kahden lähekkäisen tähden erottumista erillisinä. Valokuvauksessa on otettava huomioon kuvan leviäminen filmin 0,01–0,03 mm rakeiden mukaan.
Tarkin ihmisen rakentama kaukoputki on kahdesta kaukoputkesta yhdistetty interferometri VLTI, jonka tarkkuus on luokkaa 0,001 kaarisekuntia.