google/wiki40b huggingface dataset:
Corryocactus

Ulkonäkö ja koko

Suvun lajit ovat pylväsmäisiä ja haarovia kaktuksia, joilla on vahvat piikit. Niiden 1-5 m pitkät varret ovat tukevia tai hoikkia, pystykasvuisia, maanmyötäisiä tai toisinaan suikertavia ja jopa maavarsimaisia. Kussakin varressa on 4-10 selvästi erottuvaa uurretta. Piikit ovat tukevia, teräviä ja enimmäkseen pystyjä. 
Corryocactus-lajien keltaiset, oranssiset tai purppuraiset kukat ovat avoinna päivisin ja ovat muodoltaan kellomaisia tai leveän suppilomaisia. Pohjusmalja on niissä lyhyt, ja sitä peittävät tiheästi pienet suomut ja areolit, joissa on ruskeaa tai mustaa villaa ja piikkejä. Kehälehdet ovat myös lyhyitä, ja heteet kiinnittyvät teriön nieluun. Kukasta kehittyy pallomainen, mehevä ja syötävä hedelmä, jonka pinnalla on helposti poistettavia piikkirykelmiä. Siemenet ovat pieniä, muodoltaan vinosti soikeita, pinnaltaan sileitä tai nystermäisiä, toisinaan ryppyisiä.

Levinneisyys

Suvun lajit kasvavat Perussa, Länsi-Boliviassa ja Pohjois-Chilessä merenpinnan tasosta yli 4500 m:n korkeuteen asti Andeilla.
Hurtigruten

Hurtigruten (suom. nopea reitti) on Norjan rannikkopaikkakuntia yhdistävä säännöllinen lauttareitti. Se perustettiin jo 1893 viikoittaisena höyrylaivayhteytenä Trondheimin ja Hammerfestin välille. Sitä laajennettiin valtion tuella 11 päivää kestäväksi matkaksi Bergenistä pohjoiseen Kirkkoniemeen ja takaisin.  Mukaan tuli silloin myös uusia välietappeja. 
Nykyään reitillä on 35 pysähdyspaikkaa päätesatamat mukaan lukien. Hurtigruten on ollut monelle norjalaiselle rannikkopaikkakunnalle elintärkeä tavaroiden ja ihmisten kuljetustapa. Hurtigrutenin laivat liikennöivät jatkuvasti yli 2 000 kilometriä pitkää reittiä ympäri vuoden. Vuosittain reittiä käyttää lähes puoli miljoonaa matkustajaa: 440 000 matkustajaa vuonna 2000. Tavaraa kuljetetaan vuosittain satoja tuhansia tonneja. Nykyisin reitillä liikkuu myös paljon ulkomaisia turisteja.
Laivat liikennöivät lähes poikkeuksetta, sääoloista riippumatta. Peruutuksia kuitenkin tapahtuu, lähinnä syksy- ja talviaikana. Tällöin laiva saattaa myrskyssä jättää Vesisaaren ja Kirkkoniemen välisen osuuden ajamatta. Myös Stamsundin ja Svolværin osuus peruuntuu useamman kerran vuodessa. Silloin Hurtigruten ajaa Länsivuonon kaakkoisreunaa pitkin Bodøn ja Stokmarknesin välin ja jättää poikkeamatta Lofooteilla. Stokmarknesissa sijaitsee Hurtigruten-museo.
14 (Helsingin bussilinja)

14 on Helsingin sisäinen bussilinja, jonka reitti kulkee Herne­saaresta Pajamäkeen. Linjan liikennöitsijänä toimii Helsingin Bussiliikenne Oy ja linjan suunnittelusta ja tilauksesta vastaa HSL. Linja on ollut Helsingin ainoa johdinautoilla liikennöity linja vuosina 1949-1974 ja koeluontoisesti myös 1979-1985.

Linja 14V

Apulinja 14V
17. elokuuta 1981 – Linja 14V Eira - Itä-Pasila aloitti liikennöinnin, Linjan 14 reitti Eirasta Nordenskiöldikadun ja Topeliuksenkadun risteykseen asti josta ...-Nordenskiöldinkatu-Ratapihantie-Rautatieläisenkatu-Ratamestarinkatu-Asemapäällikönkatu (Päätepysäkki Asemapäällikönkadun itäpäässä)
2. kesäkuuta 1985 – Linja 14V Eira-Itä Pasila lakkautettiin
Tauno Satomaa

Tauno Anto Matias Satomaa (s. 29. joulukuuta 1936 Alavieska) on suomalainen kanttori-urkuri ja kuoronjohtaja. Hän on saanut director musices- sekä musiikkineuvoksen arvonimen. Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi häent vuoden kuoronjohtajaksi vuonna 2002.
Tauno Satomaa opiskeli laulua ja urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa. Vuosina 1965–2001 Satomaa hoiti Espoon Olarin seurakunnan A-kanttorin virkaa. Espoon musiikkiopiston urkujen soiton opettajana hän toimi vuosina 1971–2001. Tauno Satomaa on saavuttanut kansainvälistä arvostusta sekä kuorolaisten kouluttajana että kuoron taiteellisena johtajana.
Vuonna 1967 Satomaa perusti Candomino-kuoron, jota hän johti vuoteen 2005 saakka. Satomaan aktiivisella omistautumisella tehtäväänsä alkujaan kuuden nuoren laulajan ryhmästä kasvoi vuosien saatossa maineikas ja kansainvälisesti tunnettu nuorisosekakuoro. Kuoro on esiintynyt hänen johdollaan kotimaassa ja ulkomailla ja saanut useita huomattavia palkintoja.
Wix.com

Historia

Wixin perusti 2006 Avishai Abrahami, Nadav Abrahami ja Giora Kaplan. Yrityksen kotipaikka on Tel Aviv, toimistoja on San Franciscossa, New Yorkissa ja Dnepropetrovskissa. Sitä rahoittaa Insight Venture Partners, Mangrove Capital Partners, Bessemer Venture Partners ja Benchmark Capital. Se tuli open-betaan vuonna 2008.
Grimmin veljekset (elokuva)

Tarina

Will ja Jake kiertävät Ranskan miehitysvallan alla olevaa Saksaa 1800-luvun alussa ja huijaavat maalaisia hyödyntäen näiden taikauskoisuutta. He taistelevat (sepittämiään) pahoja henkiä vastaan ja demoneja ja veloittavat sitten niitä pelkääviä kyläläisiä työstään.
Ranskalaiskenraali Delatombe uhkaa teloittaa veljekset huijauksien takia, ja pakottaa heidät sen uhalla selvittämään Marbadenin kylässä sattuneita tyttölasten katoamisia, joita hän epäilee veljesten kaltaisten huijareiden tekosiksi. Grimmit kohtaavat kuitenkin kylän viereisessä metsässä aitoa taikuutta: lumottua metsää hallitsee kuningatar (Monica Bellucci), joka aikoo tyttölapsien avulla hankkia itselleen ikuisen nuoruuden.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti haluavansa löytää Gilliamin elokuvasta jotain hyvää kun sitä on niin paljon haukuttu, mutta totesi tehtävän melko mahdottomaksi. Teoriassa Grimmin veljekset vaikuttaisi hänestä Gilliamille sopivalta aiheelta, mutta Gilliam suoltaa aiheestaan pelkkää luikuria. ”Aikansa älymystöön lukeutuneista miehistä väännetään Grimmin veljeksissä velhojen ja noitien perään pinkovia pölvästejä.”
Torpedoputki

Torpedoputki on torpedojen laukaisuun tarkoitettu laite, joita on sekä vedenpinnan alle että alusten kannelle asennettuina. Kannelle asennetut on yleensä suunniteltu tietyn tyyppiselle torpedolle. Pinnan alle ja erityisesti sukellusveneisiin asennetut ovat yleensä yleiskäyttöisiä laukaisulaitteita, joilla voidaan laukaista varsinaisten torpedojen lisäksi erilaisia ohjuksia ja miinoja. 
Nykyisin laukaisulaitteet on standardoitu 12,75 tuuman (324 mm) keveiksi ja 21 tuuman (533 mm) raskaiksi torpedoputkiksi, mutta edelleen on käytössä myös muun halkaisijan omaavia järjestelmiä.
Zheng Tianxiang

Zheng Tianxiang (kiin. 鄭天翔, Zhèng Tiānxiáng; 1. elokuuta 1914 – 10. lokakuuta 2013 Peking) oli kiinalainen tuomari ja poliitikko. Hän syntyi Sisä-Mongoliassa ja opiskeli 1930-luvulla Tsinghuan yliopistossa. Hän oli Neuvoa-antavan keskuskomission jäsenenä vuosina 1982–1992 ja toimi Kiinan korkeimman oikeuden presidenttinä vuosina 1983–1988.
Cinderella – Tuhkimon tarina

Julkaisu

Elokuvan ensimmäinen teaser traileri julkaistiin 15. toukokuuta 2014.

Vastaanotto

Valtaosa kriitikoista suhtautui elokuvaan positiivisesti. Metacritic on antanut elokuvalle arvosanan 67/100, joka perustuu 47 kriitikon antamien arvosanojen keskiarvoon. Helsingin Sanomien Anne Möttölä antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja kehui elokuvan näyttelijäsuorituksia sekä erityisesti elokuvan puvustusta ja lavastusta. Hän kirjoittaa arvostelussaan ”puvustaja Sandy Powellin luomukset ovat suorastaan ihmeellisiä: värikkäitä, leikkisiä ja yltäkylläisen romanttisia. Yhdessä lavastaja Dante Ferrettin yksityiskohtaisen työn kanssa ne saavat valkokankaan hehkumaan. Cinderella – Tuhkimon tarina on nautinto.”
Elokuva on tammikuuhun 2016 mennessä tuottanut maailmanlaajuisesti noin 542,7 miljoonaa dollaria.
Gianluca Pagliuca

Ura

Hän aloitti uransa vuonna 1984 Bologna FC -seurassa Serie B:ssä, mutta ei pelannut yhtään ottelua sen aikana vaan vietti suurimman osan ajastaan vielä joukkueen junioriseurassa.

Sampdoria

Vuonna 1986 Pagliuca siirtyi Sampdoriaan jossa hän teki Serie A -debyyttinsä toukokuussa vuonna 1988 Pisaa vastaan.
Pagliuca pelasi Sampdoriassa aina kauteen 1993–1994, voittaen Italian mestaruuden, Cupvoittajien cupin, Italian supercupin sekä kolme Italian cupia. Vuonna 1992 Pagliuca oli Sampdorian kanssa pelaamassa Euroopan cupin finaalia Wembley Stadiumilla FC Barcelonaa vastaan, jolle he lopulta hävisivät jatkoajalla 1–0.

Inter

Lopulta vuonna 1994 Internazionale osti Pagliucan viiden vuoden sopimuksella milanolaisseuraan, jossa menestystä ei tullut lukuun ottamatta UEFA Cupin voittoa vuonna 1998. Hän lukeutui kuitenkin tuolloin Serie A:n parhaimpiin maalivahteihin ja vuonna 1998 Pagliuca oli IFFHS laatiman listan mukaan vuoden 1998 maailman viidenneksi paras maalivahti. Tuolloin taakse jäivät muun muassa David Seaman, Angelo Peruzzi ja Oliver Kahn.

Bologna

Kauden 1998–1999 jälkeen Pagliuca joutui vaihtamaan seuraa Internazionalen uuden päävalmentajan Marcello Lippin korvattua hänet Peruzzilla ja Pagliuca palasi takaisin Bologna FC:hen.

Ascoli

Bolognan pudottua Serie B:hen kaudeksi 2005–2006 se ei kyennyt nousemaan Serie A:han, jolloin Pagliuca siirtyi kesäkuussa Serie A:han Ascoliin yhden vuoden sopimuksella. Sopimuksen päätyttyä Pagliuca jäi ilman seuraa, mutta on kävi neuvotteluja muun muassa Livornon kanssa. Tammikuussa 2008 hän ilmaisi halukkuuttaan vielä jatkaa uraansa mieluiten kuitenkin kotimaassaan. Hän ei kuitenkaan saanut solmittua mieluista sopimusta ja päätti pelaajauransa. Samaisessa haastattelussa Pagliuca ilmoitti olevansa kiinnostunut valmentamisesta.
17. syyskuuta 2006 Pagliuca pelasi 571. pelinsä Italian pääsarjassa ja nousi näin Dino Zoffin ohitse eniten Serie A:ssa pelejä pelanneeksi maalivahdiksi.

Maajoukkue

Pagliuca pääsi Italian jalkapallomaajoukkueeseen varamaalivahdiksi vuoden 1990 Italian MM-kisoihin hyvien Serie A otteidensa ansiosta. Ensimmäinen maaottelu hänelle kuitenkin kirjattiin kesäkuussa vuonna 1991, kun Italia pelasi Neuvostoliittoa vastaan.

MM-kilpailut 1994

Ensimmäiset MM-kisansa Pagliuca pelasi vuonna 1994 menestyksekkäästi pääsemällä aina finaaliin asti Brasiliaa vastaan, jolle Italia lopulta hävisi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Samoissa kisoissa hän teki historiaa saamalla ensimmäisenä maalivahtina punaisen kortin MM-kisoissa ottelussa Norjaa vastaan.

MM-kilpailut 1998

Pagliuca pelasi viimeiset maajoukkuepelinsä Ranskan MM-kisoissa vuonna 1998 korvattuaan ykkösmaalivahti Angelo Peruzzin, joka loukkaantui juuri ennen kisoja. Yhteensä hän pelasi 39 maaottelua.
Augusta (Saksi-Gothan prinsessa)

Augusta (30. marraskuuta 1719 – 8. helmikuuta 1772) oli Saksi-Gotha-Altenburgin prinsessa, josta tuli Walesin prinssi Fredrikin puolisona Walesin prinsessa. Hänestä ei tullut kuningatarta, koska hänen aviomiehensä kuoli ennen isäänsä, joten seuraavaksi kuninkaaksi tuli Augustan vanhin poika Yrjö III.
Yrjö II valitsi Augustan poikansa morsiameksi vieraillessaan Hannoverissa vuonna 1736. 17-vuotias Augusta saapui Englantiin vielä samana vuonna. Hän oli pitkä, ystävällinen ja mukavan näköinen isorokkoarpiaan lukuun ottamatta. Häiden jälkeen nuoripari asettui ensin St. Jamesin palatsiin, ja muutti sieltä Hampton Courtiin muun kuninkaallisen perheen seuraan. Esikoisen, Augustan, synnyttyä he halusivat omaa rauhaa ja asettuivat Leicester Houseen pitäen Kewiä kesäpaikkanaan. Vuonna 1751 Augustan odottaessa yhdeksää lastaan Fredrik sairastui ja kuoli. Augusta jäi Leicester Houseen ja yritti huolehtia lastensa tulevaisuudesta.
Johann Philipp Palm

Johann Philipp Palm (1768–1806) oli saksalainen kirjakauppias, jonka sanotaan joutuneet Napoleon I:n mielivallan kohteeksi. Vuonna 1806 hän julkaisi Napoleonia ja ranskalaisten joukkojen toimintaa Baijerissa vastustaneen lentokirjasen Deutschland in seiner tiefen Erniedrigung. Sen julkaisun vuoksi Napoleon määräsi hänet vankeuteen. Sotaoikeuden päätöksestä Palm teloitettiin ampumalla, mikä sai Saksassa aikaan vihaa Napoleonia kohtaan.
Joe Smith Rasilian satemetsässä

Juoni

Tarina perustuu sotamies Topi Kutvosen Äänislinnassa asemasodan aikana vuonna 1943 kirjoittamaan tarinaan. "Tuhansien vaarojen mies" Joe Smith on lontoolainen "kansainvälinen seikkailia", joka saapuu Rasilian sademetsään. Matka sademetsään tuo mukanaan vaaroja. Seikkailija tapaa matkallaan kriminaalin Sisäkumi-Simeonin, puhuvan ihmissyöjäkamelin Vatelma-Valtemarin, tohtori Hyeena-Anterssonin ja ihmissyöjä-kääpiö Huspati-Hutan, jotka alkavat vainota Smithia ja aikovat tappaa hänet.

Ääninäyte

Ääninäytteet
”Joe Smith Rasilian satemetsässä”
Ääninäyte Martti "Huuhaa" Innasen vuonna 1981 julkaistusta äänikuunnelmasta Joe Smith Rasilian satemetsässä. Näytteessä kuunnelman hahmo Sisäkumi-Simeon huomaa kansainvälisen seikkailian Joe Smithin olevan Rasiliassa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Jukka Kurttila

Jukka Kurttila (s. 11. tammikuuta 1964 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut mainosalalla, mutta ostettuaan yhdessä muiden kanssa vuonna 2014 Finlaysonin hän on toiminut sen toimitusjohtajana.
Kurttila on koulutukseltaan filosofian maisteri, pääaineena maantiede. Hänet on valittu vuonna 2017 Pohjois-Euroopan viidenneksi vastuullisimmaksi yritysjohtajaksi, suomalaisista listan parhaana. Hän on mainostoimisto Bob Helsingin perustajia.
Pietari Skyttä

Pietari Mikael Skyttä (s. 24. toukokuuta 1976 Helsinki) on Turun yliopiston geologian apulaisprofessori. Ennen tieteellistä uraansa hän teki urheilu-uran keihäänheittäjänä. 
Skyttä on oppiarvoltaan filosofian tohtori Turun yliopistosta. Hän väitteli vuonna 2007 geologian ja minerologian alalta ja on toiminut aiemmin yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa. Skytän asiantuntemusaloja ovat rakennegeologia, 3D-mallinnus, paikkatieto ja ydinjätteiden loppusijoitus.
Urheilijana Skyttä edusti Ikaalisten Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Jussi Kuuri. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole kilpaillut vuoden 2003 jälkeen. Skyttä voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden 1997 Turussa tuloksella 81,58 m. Samana vuonna Skyttä heitti Lappeenrannan Kalevan kisojen karsinnassa ennätyksensä 83,28 m, joka on Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalla 25. Finaalissa Skyttä oli viides. Näiden kilpailujen jälkeen Skyttä ei enää urallaan ylittänyt 80 metriä ja keskittyi keihäänheiton sijaan opintoihin.
Skyttä asuu Liedossa ja hänellä on vaimo ja kolme poikaa.
Mortal Kombat

Historiaa

Ensimmäinen Mortal Kombat julkaistiin pelihalleihin vuonna 1992. Sarjan luojan, Ed Boonin, mukaan MK oli tarkoitettu pelkäksi teknologiatestiksi, eikä Boon olisi uskonut pelin menestyneen yhtä hyvin ilman sen ylilyötyä väkivaltaisuutta. Peli tuli tunnetuksi myös siihen aikaan hyvin realistisena pidetystä grafiikasta. Peli hyödynsi oikeaan kuvamateriaaliin pohjautuvien spritejen eli hahmomallien käyttöä. Tätä tekniikkaa hyödynnettiin kaikissa kaksiulotteisissa MK-peleissä. Seuraavana vuonna peli käännettiin muun muassa Sega Mega Drivelle ja Super Nintendo Entertainment Systemille. Vaikka SNES-versio oli teknologisesti kehittyneempi, perheystävällisen videopeliviihteen julkaisijan maineesta tarkka Nintendo sensuroi omaa versiotaan rankalla kädellä ja menetti paljon suosiotaan pelin fanikunnan keskuudessa.
Mortal Kombat 2 julkaistiin vuonna 1993, Ed Boonin mukaan luovan paineen alla, sillä jatko-osaan mennessä pelien luojilla oli jo niin paljon materiaalia, että sitä kaikkea ei saatu peliin mahtumaan ja käyttämättä jääneen materiaalin määrä tulisi näkymään varsinkin seuraavan pelin kohdalla. Mortal Kombat II oli teknisesti edeltäjiään hiotumpi. Se julkaistiin myös usealle kotikonsolille. Tällä kertaa SNES-versio jätettiin sensuroimatta, sillä vastikään vahvistettu ikärajajärjestelmä (suurilta osin ensimmäisen Mortal Kombatin kohusta johtuen) velvoitti kaikki pelit läpäisemään ikärajasensorien hyväksynnän. Ikärajamerkinnät tekivät Nintendon pelisisältöjä koskevat ohjesäännöt täten tarpeettomiksi.
Vuonna 1995 Mortal Kombatin pohjalta luotiin ensimmäinen Mortal Kombat -elokuva sekä julkaistiin pelisarjan kolmas osa. Mortal Kombat 3 toi sarjaan enemmän ominaisuuksia, muun muassa kaksi uutta lopetusliikkeitä (Brutalityn ja Animalityn), mutta peli aiheutti hiukan kummastusta sen fanikunnassa, sillä peli ei sisältänyt fanien suosikiksi muodostunutta Scorpion-hahmoa. Tämä motivoi Boonia julkaisemaan pelistä kaksi parannelmaa (hiukan Street Fighter II:en tapaan): Ultimate Mortal Kombat 3 ja Mortal Kombat Trilogy.
Mortal Kombat 4 oli sarjan ensimmäinen 3D-peli. Vaikka peli saikin osakseen kritiikkiä sarjan faneilta, menestyi se suhteellisen hyvin lähinnä onnistuneen mainoskampanjansa ansiosta. Osana mainoskampanjaa pelin tekijät tekivät Mortal Kombat 4 on the road -kiertueen, joka kiersi ympäri Yhdysvaltoja.
Vuonna 2003 julkaistu Mortal Kombat: Deadly Alliance oli ensimmäinen MK-peli, jota ei julkaistu pelihalleissa, sillä pelihallien tuottavuus oli laskenut rankasti 2000-luvulla. Tämä sekä vuonna 2005 julkaistu Mortal Kombat: Deception yrittivät myös selvästi parannella sarjaa ja houkutella uusia faneja esittelemällä uusia hahmoja ja rikkomalla sarjan kliseitä.
Baldassare Castiglione

Baldassare Castiglione (1478–1529) oli italialainen renessanssikirjailija, valtiomies ja kreivi. Hänen tunnetuin teoksensa on Hovimies (Il cortegiano, 1528). Se kertoo ajasta, jonka hän vietti Urbinon hovissa. Urbino oli sen ajan poliittinen ja kulttuurillinen keskus, jossa Castiglione ystävystyi mm. taidemaalari Rafaelin kanssa. Rafaelin Castiglionesta vuosina 1514–1515 maalaama muotokuva on yksi tämän tunnetuimmista töistä.
Vuonna 1521 Paavi Klemens VII lähetti Castiglionen Pyhän Istuimen lähettilääksi Madridiin. Castiglionen varsinainen tehtävä oli vakoilla kapinallismieliseksi epäiltyä keisari Kaarle V:tä. Tehtävä ei onnistunut, ja Castiglionea epäiltiin jopa Rooman ryöstön edesauttamisesta. Castiglionen laajat selityskirjeet saivat hänelle kuitenkin paavin anteeksiannon ja keisarin kunnianosoituksia.
Guadalete

Guadalete on joki eteläisessä Espanjassa. Se saa alkunsa Sierra de Grazaleman vuoristosta ja laskee Cádizinlahdessa Atlantin valtamereen. Joen pituus on noin 157 kilometriä. Aikoinaan se muodosti rajan maurilaisen ja kristityn Espanjan välillä.
Vaikuttaminen

Vaikuttaminen on viestintää, jonka tavoitteena on muuttaa viestin kohteena olevan henkilön tai ihmisryhmän käsityksiä jostakin asiasta tai ilmiöstä. Muuttuneet käsitykset voivat johtaa viestijän tavoittelemiin muutoksiin. 
Keskeisiä vaikutusvallan käyttäjiä ovat poliittiseen järjestelmään, mediaan ja lobbaajiin kuuluvat henkilöt. Vaikuttaminen voi tapahtua myös verkkoviestintäympäristöissä, joissa jokaisella käyttäjällä ja käyttäjäryhmällä on mahdollisuus osallistua sisältöjen tuottamiseen. Verkkoviestintäympäristöistä kuten sosiaalisesta mediasta on tullut merkittävä viestintäkanava perinteisten rinnalle.
Sokerilaki

Sokerilaki (engl. Sugar Act) oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1764 säätämä laki, jonka tarkoitus oli estää sokerin sekä rommin raaka-aineena käytetyn melassin salakuljetus Ranskan ja Hollannin Länsi-Intiasta brittien Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Samalla sen tarkoituksena oli kerätä tuloja Ison-Britannian kruunulle, jonka menot olivat lisääntyneet ja velat kasvaneet vuonna 1763 päättyneen suuren siirtomaasodan seurauksena. Englannin parlamentti piti kohtuullisena, että siirtokuntalaiset osallistuivat itse kasvaneiden hallinto- ja puolustusmenojen kattamiseen. Kyseessä oli ensimmäinen useista veroja ja tullimaksuja koskeneista säädöksistä, jotka seuraavien vuosien aikana ärsyttivät siirtokuntien asukkaita, ja johtivat lopulta Amerikan vallankumouksen puhkeamiseen.
Sokerilaki oli käytännössä uusittu versio vuoden 1733 melassilaista, jonka toimeenpano ei ollut onnistunut. Sokerilaki lisäsi huomattavasti ei-brittiläisestä Karibiasta Pohjois-Amerikkaan tuotavan melassin ja jalostetun sokerin tullimaksuja, ja loi näin brittiläisten siirtomaiden sokerinkasvattajille mahdollisuuden kaupan monopoliasemaan. Vaikka siirtokuntien asukkaat periaatteessa hyötyivät brittiläisen sokerin hinnan pysymisestä alhaisena, he eivät pitäneet siitä, että tullivirkamiehet saivat oikeuden sokerilastien takavarikointeihin ja määräyksistä laistaneet kapteenit joutuivat kaukana Nova Scotiassa toimineen vara-amiraliteettin oikeusistuimen alaisiksi. Tullirikkomukset määrättiin käsiteltäviksi ilman valamiehistöä, mitä pidettiin kansalaisoikeuksien loukkauksena. Sokerin salakuljetuksen tyrehtyminen tiukentuneiden tullitarkastusten myötä kuihdutti kauppamerenkulkua muutenkin  ja lisäksi se teki lopun Uuden-Englannin kukoistavasta rommiteollisuudesta, joka oli perustunut halpaan Ranskan Länsi-Intiasta salakuljetettuun melassiin. Siirtokuntalaisten protestien seurauksena tullimaksuja alennettiin vuonna 1766.
Gustaf Selin

Gustaf Selin (14. lokakuuta 1830 Sääksmäki – 24. toukokuuta 1905 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias ja kunnallismies.
Metsä-Paavolan talossa Sääksmäen Tarttilassa syntynyt Selin muutti 31-vuotiaana Tampereelle ja aloitti siellä ruokatavarakauppiaana vuonna 1861. Hän lajensi pian liiketoimiaan viljakaupan puolelle ja menestyi siinä niin hyvin, että saattoi vuonna 1885 rakentaa Tampereen Kauppatorin eteläreunalle kolmikerroksisen Selinin talon. Selin toimi myös sekatavarakauppiaana.
Selin oli mukana Tampereen kunnallispolitiikassa ja oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1893.  Hän oli myös kaupungin rahatoimikamarin jäsen 1875–1878 ja 1883–1885 sekä puheenjohtaja 1885 ja 1889–1901. Selin oli myös mukana perustamassa Aamulehteä ja kuului Suomalaisen klubin johtokuntaan. Hänet valittiin myös Tampereen edustajana säätyvaltiopäiville mutta ruotsinmielisten valitus kumosi valinnan. 
Gustaf Selin oli naimisissa Vivika Karlundin kanssa. Heidän poikansa Frans Selin (s. 1866) oli Aamulehden (Tampereen Kirjapaino Oy) isännöitsijänä 1894–1906 ja lehden johtokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän omisti vuodesta 1907 alkaen Lempäälässä Lopen kartanon. Toinen poika Gustaf Alfred Selin (1865–1916) kävi Turun kauppaopiston ja omisti vuodesta 1896 oman puutavaraliikkeen sekä vuodesta 1905 Pyhäjärven höyrysahan, jonka yhteydessä oli sahatavaran kuivaamo ja höyläämö.
Veljenpojat

Albumit

V niinku Veljenpojat (2013)
Naapurilähiö

Henkilöt

Väinö Sarpamaa, 49, putkiasentaja, on itse rakentanut talonsa rintamamiespalstalle. Vaimo Aino, 47, on osuuskaupan maitopuolen vastaava, uskoo mieheensä, kotiin ja Raamattuun. Lapsia on neljä, vanhin Arto, 22, opiskelee valtiotieteitä, Riitta, 17, käy lukiota, Matti, 15. Perheen nuorimmainen Mikko on vasta viisivuotias.
Kalervo Lieslahti, 37, ekonomi, on pikkutarkka tilimies, joka lainan avulla on saanut hankituksi perheelleen oman asunnon. Vaimo Marjatta, 36, on huoltotarkastaja kaupungin lastensuojeluvirastossa, hänen piirinään on juuri Katajamäki ympäristöineen. Tyttäret, koululaiset Mervi, 15, ja Pilvi, 7, ovat hieman vastahakoisesti jättäneet keskikaupunkiasunnon ja ystävänsä muuttaakseen naapurilähiöön, saviselle pellolle nimeltä Katajamäki.
Chiara Lubich

Chiara Lubich (22. tammikuuta 1920 Trento, Italia – 14. maaliskuuta 2008 Rocca di Papa, Italia) oli italialainen rauhan- ja ihmisoikeusaktivisti. Hänen katsotaan perustaneen 7. joulukuuta 1943 etupäässä katolisen, eri puolille maailmaa levinneen Focolare-liikkeen. Hänen alkuperäinen etunimensä oli Silvia. 
Lubich syntyi Trentossa. Italian fasistihallituksen aikana hänen isänsä menetti työnsä poliittisten näkemystensä takia, ja perhe vietti useita vuosia äärimmäisessä köyhyydessä. 
Lubichille myönnettiin vuonna 1977 Templeton-palkinto. UNESCO on palkinnut Chiara Lubichin vuosittain myöntämällään rauhankasvatuksen palkinnolla vuonna 1996.
Lubich kuoli maaliskuussa 2008 kotonaan Rocca di Papan kunnassa Rooman eteläpuolella. Hänet oltiin kotiutettu roomalaisesta sairaalasta edellisenä päivänä toiveidensa mukaan. Lubich kärsi viimeiset vuotensa heikosta sydämestä.
Marjaniemi

Populaarikulttuurissa

J. Karjalainen Electric Sauna-yhtye julkaisi vuonna 2001 albumin Marjaniemessä, joka sisälsi singlen "Verinen mies". Laulu kuvailee tarinankertojan ikäviä lapsuudenkokemuksia Marjaniemestä.
Urheilukenttä

Urheilukenttä on hyvin tiukasti määriteltynä urheilua varten rakennettu alue, jota jatkuvasti ylläpidetään. Urheilukenttä on myös hyvin usein rakennettu jotain tiettyä urheilulajia varten kuten esimerkiksi yleisurheilukenttä, pesäpallokenttä ja jalkapallokenttä. Kentät ovat yleensä ulkona, mutta nykyään ovat yleistyneet halleihin tehdyt sisäkentät. Urheilukenttien alustat ovat pääasiassa ruohoa tai hiekkaa, tosin myös synteettisiä alustoja on, kuten tekonurmea.
Urheilukentät voivat olla rajattu kilpakäyttöön, mutta myös usein esimerkiksi koulujen pihoissa on omat urheilukentät, joita käytetään koulun liikuntatunneilla ja välitunneilla.