Greggin järjestelmä

Konsonantit

Konsonanttien merkit muodostuvat ellipsin kaarista sekä suorista viivoista. Merkit on valittu siten, että tavallisimmille konsonanttiyhdistelmille saataisiin helposti kirjoitettavat merkkiyhdistelmät. Erityisesti r:n ja l:n merkit yhdistyvät helposti muiden konsonanttimerkkien jälkeen: pr, pl, br, bl, fr, fl, kr, kl, gr, gl jne.

Vokaalit

Greggin järjestelmässä vokaalitkin merkitään sanoihin omilla merkeillään. Vokaaleille on neljä erilaista merkkiä: kaksi erikokoista ympyrää sekä ylös- ja alaspäin auki olevat pienet koukut. Kaksitoista eri vokaaliäännettä on jaoteltu näihin neljään ryhmään, ja samaa merkkiä käytetään useammalle äänteelle, mutta tarvittaessa ne voidaan erotella lisäämällä merkin alle piste tai pieni viiva. Diftongit merkitään yhdistämällä vokaalimerkkejä.

Syntyvaiheet

Gregg perehtyi jo nuorena Samuel Taylorin ja Isaac Pitmanin järjestelmiin sekä John Matthew Sloanin englanninkieliseen muunnokseen ranskalaisesta Duployén järjestelmästä. Gregg kehittyi taitavaksi pikakirjoittajaksi, ja Sloanin järjestelmän edustajana toiminut T. S. Malone palkkasi hänet pikakirjoituksen opettajaksi. Opettaminen sai Greggin kriittiseksi järjestelmää kohtaan, ja hän alkoi yhdessä Malonen kanssa kehittää uutta järjestelmää. Malone rekisteröi järjestelmän vuonna 1885 nimellä Script, mutta merkitsi tekijäksi ainoastaan itsensä. Gregg työskenteli ahkerasti järjestelmän puolesta, muttei saanut Malonea taipumaan tekijänoikeuden suhteen, ja päätti laatia kokonaan oman järjestelmän. Toukokuussa 1888, 20-vuotiaana, hän julkaisi järjestelmänsä nimellä Light-Line Phonography.

Myöhemmät versiot

Gregg julkaisi ensimmäisen varsinaisen oppikirjan vuonna 1898. Seuraavat versiot kirjasta ilmestyivät vuosina 1902 ja 1916. Vuoden 1916 kirjassa lyhenteiden määrää oli lisätty huomattavasti. Muihin järjestelmiin tottuneet pikakirjoituksen opettajat olivat toivoneet lyhyempiä muotoja, ja Gregg noudatti heidän toiveitaan, mutta katui sitä myöhemmin, ja järjestelmän myöhemmissä versioissa tarpeettomia lyhenteitä karsittiin.
Vuonna 1929 oppikirjasta julkaistiin uusi versio, joka sai nimen Anniversary Edition järjestelmän 40-vuotisjuhlien johdosta. Vuonna 1949 julkaistiin Gregg Shorthand Simplified, jossa järjestelmää oli yksinkertaistettu.
Vuonna 1948 McGraw-Hill-kustannusyhtiö osti Gregg Publishing Companyn, ja julkaisi järjestelmästä uusia versiota: vuonna 1963 Diamond Jubilee Series, vuonna 1978 Series 90 ja vuonna 1988 Centennial.

Järjestelmän suosio

Gregg lähti vuonna 1893 Yhdysvaltoihin levittämään järjestelmäänsä. Tuolloin Yhdysvalloissa oli tarjolla useita pikakirjoitusjärjestelmiä, joista useimmat olivat Pitmanin järjestelmän muunnelmia. Aikaisemmin pikakirjoituksen opiskelijat olivat olleet enimmäkseen miehiä, joille pikakirjoitus oli vain harrastus, mutta 1880- ja 1890-luvuilla teollisuuden ja kaupankäynnin kasvun myötä pikakirjoituksen merkitys liike-elämässä kasvoi.
Aluksi Greggillä oli vastoinkäymisiä, ja menestys oli vaatimatonta, mutta vuosisadan vaihteen jälkeen suosio alkoi kasvaa. Gregg pyrki saamaan järjestelmäänsä koulujen opetusohjelmiin: vuonna 1900 Greggin järjestelmää opetettiin julkisissa kouluissa 28 kaupungissa, kaksitoista vuotta myöhemmin jo 533 kaupungissa. Greggin kuolemaan mennessä (1948) järjestelmää opetettiin yli 99 %:ssa kaupallisia aineita opettavista kouluista. The Gregg Writer -pikakirjoituslehden levikki oli vuonna 1906 10 500 kappaletta, kuusi vuotta myöhemmin 50 000, ja siitä se kasvoi vielä lähes kaksinkertaiseksi, kunnes vakiintui 1930-luvulla.
Myöhemmin sanelukoneiden, tekstinkäsittelyjärjestelmien ja kannettavien tietokoneiden myötä pikakirjoituksen merkitys kuitenkin väheni. Oikeusistuimien pikakirjoittajat siirtyivät käsipikakirjoituksesta pikakirjoituskoneiden käyttämiseen.

Sovitukset muille kielille

Camilo E. Pani laati Greggin järjestelmästä espanjankielisen version 1900-luvun alussa. Espanjankielinen järjestelmä levisi käyttöön Keski- ja Etelä-Amerikkaan, samoin kuin espanjankielinen pikakirjoituslehti El Taquigrafo Gregg. Greggin järjestelmästä tehtiin sovituksia myös esperanton, ranskan, saksan, puolan, maltan, portugalin, italian ja iirin kielille.