google/wiki40b huggingface dataset:
Daron Malakian

Nuoruus

Daron syntyi heinäkuun 18. päivänä vuonna 1975 Vartan ja Zepur Malakianille Hollywoodissa, Los Angelesissa. Hänen vanhempansa olivat vuotta aiemmin muuttaneet pakoon kotimaansa levottomuuksia. Daron oli perheen ainut lapsi, ja hän on ainut System of a Downin jäsen, joka on syntynyt Yhdysvaltojen rajojen sisäpuolella. Hänen lapsuudessaan taide oli aina läsnä, sillä hänen isänsä, Vartan Malakian, oli tuottelias taidemaalari ja äiti kuvanveistäjä. Perhe kävi usein museoissa ja taidenäyttelyissä. Malakianit eivät olleet varakkaita, ja Daronin ensimmäiset kolmetoista ikävuotta perhe asui yhden makuuhuoneen asunnossa Hollywoodin 'slummikortteleissa'. Viimein he kuitenkin saivat säästettyä rahaa ostaakseen talon, jossa Daron sai ensimmäistä kertaa oman huoneen. Koska Daron oli ainoa lapsi ja perhe asui pienessä asunnossa, hän vietti lapsuutensa omiin mietteisiinsä vajonneena. Daron on kertonut että hänen lapsuudenystävänsä olivat hänen kaksi serkkuaan, mutta hän oli silti yksinäinen. "Minulla oli kyllä leluja, mutta olin aika yksinäinen." Tästä syystä Daron onkin tottunut säveltämään omissa oloissaan.
Daron ryhtyi levykeräilijäksi jo neljävuotiaana, jolloin hän rupesi ihailemaan KISSin naamiosankareita. Hän kiinnostui metallimusiikista kuunneltuaan serkkunsa KISS-äänitettä. Daron ihastui yhtyeeseen ja halusi itsekin ruveta samanlaiseksi rocktähdeksi. Daron halusi ruveta soittamaan rumpuja, mutta hänen vanhempansa kieltäytyivät ja ostivat hänelle kitaran, koska rumpuja ei saatu säädettyä hiljaiseksi. Musiikki oli Daronin ensirakkaus, mutta hänen täytyi hankkia itselleen koulutus. Musiikkimaailman mielikuvituksellisen säihkeen lumoamalle Daronille koulu ei kuitenkaan maistunut, ja luova poika reagoi usein kapinoimalla.
Daronin ollessa 11-vuotias perhe muutti Glendaleen, jossa Daron kävi Rooseveltin ala-astetta, sitten Rose ja Alex Pilibosin yksityiskoulua ja sen jälkeen Glendalen high schoolia. Daron teki koulussa kaikkea muuta kuin opiskeli. Hän lintsasi paljon tunneilta, ja jos hän joskus oli tunneilla, hän ei jaksanut kuunnella, mitä opettaja puhui.
Murrosikä ja metallimusiikki olivat sen verran rankka yhdistelmä, että Daronin koulunkäyti alkoi kärsiä. Luokkakaverit kuuntelivat vapaa-ajalla MC Hammerin hittejä, mutta 15-vuotias Daron ei ollut kiinnostunut listapopista eikä paljon muustakaan ja jätti väliin esimerkiksi koulun valmistujaisjuhlat.
RISAT

RISAT (Radar Imaging Satellite) on intialainen tiedustelusatelliittien perhe, joiden mittalaiteena on synteettisen apertuurin tutka.
RISAT 2-satelliitti, josta länsimaissa on esiintynyt väitteitä, että se perustuisi israelilaiseen 300 kg painavaan TECSAR 1-satelliittiin, laukaistiin 20.4.2009 Intian PSLV-kantoraketilla. Laukaisun jälkeen koko satelliitin valmistajaksi on väitetty Israeli Aviation Industries-yhtiötä.
Intian kansallisesti kehittämän RISAT 1:n kehitystyö on viivästynyt, joka selittänee valmiin satelliitin hankinnan. Tiedustelusatelliitin tarvetta perusteltiin vuoden 2009 alussa mm. Intiassa tapahtuneella hotellivaltauksella vaikka yksi satelliitti ei tällaisiin tapauksiin riitä ja muutenkin satelliittikuvan resoluutio on liian alhainen vaan taktisen tarpeen vaatimat kuvat on otettava esimerkiksi UAV-aluksista.
Satelliitti painaa 330 kg ja se lentää 550 km korkealla naparadalla. Sen kuvat korvaavat Intian kuvaostot Kanadan Radarsat-satelliiteista.
Maccabi Tel Aviv FC

Mestaruudet

Israelin Liiga (22): 1935–36, 1936–37,1941–42, 1946–47, 1949–50, 1951–52, 1953–54, 1955–56, 1957–58, 1966–68, 1969–70, 1971–72, 1976–77, 1978–79, 1991–92, 1994–95, 1995–96, 2002–03, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2018–19 (Ennätys)
Israelin Cup (23):   1929, 1930, 1933, 1941, 1946, 1947, 1953–54, 1954–55, 1957–58, 1958–59, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1969–70, 1976–77, 1986–87, 1987–88, 1993–94, 1995–96, 2000–01, 2001–02, 2004–05, 2014–15 Ennätys
Israelin Liigacup (4): 1992–93, 1998–99, 2008–09, 2014–15
Israelin Supercup (5): 1964–65 (jaettu mestaruus), 1967–68, 1976–77, 1978–79, 1987–88
Aasian Mestareiden Liiga (2):  1968–69, 1970–71
Vanha Uppsala

Vanha Uppsala (ruots.  [- ɵpːˈsɑːla], Gamla Uppsala, vanh. ja aik. suom. -Upsala) on pitäjä, entinen kunta ja entinen taajama sekä Uppsalan kaupungin entinen keskusta Uplannissa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee viisi kilometriä Uppsalan nykyisestä keskustasta pohjoiseen.
Vanhassa Uppsalassa on laaja tasanko, jossa on vanha kivikirkko ja kolme valtavaa hautakumpua kansainvaellusajalta (400–500-luvulta), jotka kuuluvat Ruotsin tunnetuimpiin muinaisjäännöksiin. Alueella sijaitsivat myös Moran kivet, jotka toimivat Ruotsin kuninkaiden kruunauspaikkana ainakin keskiajalla.
Vanha Uppsala oli etenkin ennen kristinuskoa merkittävä keskus, jonka kuuluisia pakanallisia juhlia Adam Bremeniläinen kuvasi vuonna 1070. Vanha Uppsala oli Ruotsin arkkipiispanistuimena vuodesta 1164 vuoteen 1273, jolloin arkkipiispainistuin siirrettiin Östra Arosiin, josta myöhemmin tuli nykyinen Uppsala.

Kuningaskummut

Kolmea Vanhan Uppsalan suurta 400–500-luvuille ajoitettua vierekkäistä hautakumpua kutsutaan kuningaskummuiksi. Niitä pidetään Ruotsin vanhimpana kansallisena symbolina, ja niillä on jopa kuvitettu Ruotsin kansallisidentiteetistä kertovien kirjojen kansia.
Kumpujen uskottiin pitkään sisältävän myyttisten ensimmäisten Ynglinga-kuninkaiden jäännökset, kuten Yngligatal-runon perusteella on päätelty. Tulkintaa ei nykyisin pidetä uskottavana, ja uudemman tutkimuksen mukaan ainakin yhteen kumpuun onkin haudattu nainen tai nainen ja nuori mies.

Kirkko

Ruotsin arkkipiispanistuimena vuoteen 1273 asti toiminutta vanhan Uppsalan kirkkoa alettiin rakentaa luultavasti jo 1000-luvulla, mutta se saatiin valmiiksi 1100-luvulla. Kivikirkkoa saattaa olla edeltänyt puukirkko ja mahdollisesti paikalla on aiemmin sijainnut pakanallinen temppeli. Vuoden 1240 tulipalon jälkeen osa kirkosta hävitettiin, mutta kuisti ja sakaristo lisättiin. Holvi ja liitumaalaukset tehtiin 1400-luvulla. Kirkon puuveistoksiin kuuluvat krusifiksit 1100-, 1200- ja 1400-luvuilta.

Pitäjä ja taajama

Gamla Uppsalan maalaiskunta liitettiin Uppsalan kaupunkiin vuonna 1947. Gamla Uppsala on myös entinen taajama, joka on sittemmin kasvanut yhteen muun Uppsalan taajaman kanssa.
Paul Janes

Paul Janes (11. maaliskuuta 1912 Leverkusen, Saksa – 12. kesäkuuta 1987 Düsseldorf, Saksa) oli saksalainen jalkapalloilija. Hän oli aktiiviuransa ajan pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura seurajoukkueessa

Pelaamisen aikuisten tasolla Janes aloitti vuonna 1930 Fortuna Düsseldorfin joukkueessa. Ammattimaisesti hän pelasi vuoteen 1951 saakka edustaen Fortuna Dûsseldorfin lisäksi myös SpVgg. 1905 Wilhelmshavenia, Hamburger SV:tä ja Eintracht Frankfurtia.

Ura maajoukkueessa

Maajoukkuetasolla Janes edusti Saksan jalkapallomaajoukkuetta vuosien 1932–1942 aikana kaikkiaan 71 ottelussa onnistuen pelaamissaan otteluissa maalinteossa kaikkiaan seitsemän kertaa. Hän oli mukana myös maan edustusmiehistössä vuosien 1934 ja 1938 MM-kilpailuissa. Hän myös toimi Saksan maajoukkueen kapteenina vuosina 1939–1942.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Janes valmensi Fortuna Dûsseldorfia viimeisten aktiivivuosiensa ajan, eli vuodet 1949–1951. Tämän lisäksi hän valmensi myöhemmin SV Eintracht Trier 05:tä.
Kissamonnit

Lajit ja anatomia

Kissamonnien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 7–17 sukua ja 59–83 lajia. Kissamonnit jaetaan kahteen alaheimoon. Aikaisemmin kissamonnien katsottiin kuuluvan juovamonneihin (Bagridae), joille ne ovat lähesitä sukua. Ruumiinrakenteeltaan kissamonnit ovat kohtalaisen pitkulaisia, selkäevä on lyhyehkö ja pyrstöevä on haarautunut. Selkä- ja rintaevissä on vahva piikki. Heimon kaloilla on rasvaevä. Suu on kookas ja kuonossa on 4 paria viiksisäikeitä.
Hsuehshan-tunneli

Hsuehshan-tunneli on Taiwanin pisin tunneli. Tunneli avattiin 16. kesäkuuta 2006 Taipei-Yilan valtatiellä.

Yleistä

Tunneli kulkee Hsuehshan vuoren lävitse. Se liittää pääkaupunki Taipein koilliseen Yilanin kuntaan lyhentäen aiemman kaksituntisen matkan noin puoleen tuntiin. Tunneli ohittaa Pinglinin maakunta-alueen, jonka läpi ennen tunnelin valmistumista kulki suuri osa paikallisesta liikenteestä. Yksi tunnelin rakentamisen päämääristä oli yhdistää Taiwanin saaren läntinen rannikko, jossa noin 95% väestöstä asuu, itäiseen rannikkoon ja täten tasapainottaa Taiwanin alueellista kehitystä. Tunneli koostuu kahdesta erillisestä tietunnelista, joilla erotetaan itään ja länteen suuntautuva autoliikenne toisistaan. Tunnelin kokonaispituus on 12,942 kilometriä ja se on maailman viidenneksi pisin maantietunneli.

Tunnelin Rakentaminen

Tunnelin rakentaminen aloitettiin vuoden 1991 heinäkuussa. Rakennustyöt kestivät 15 vuotta ja kokonaiskustannukset olivat 90,6 miljardia Taiwanin dollaria. Tunnelin rakentamiseen käytettiin 370 000 kuutiometriä betonia, 2 000 kilometriä kaapeleita ja 2 000 valaisinta.
Tunnelin rakennusvaiheessa projektin aikataulu viivästyi odottamattomien geologisten haasteiden ja tunnelien tulvimisen vuoksi. Yksi kolmesta käytössä olleista porauslaitteista jäi sortuman alle länteen vievässä tunnelissa. Yhteensä 15 vuoden aikana sortumaonnettomuuksissa menehtyi 25 henkilöä.

Toiminta

Tunnelin avautuessa liikenteelle asetettiin 70 km/t:n nopeusrajoitus ja alin sallittu matkanopeus oli 50 kilometriä tunnissa. Tunnelissa liikkuvien autojen tulee pitää 50 metrin turvaetäisyys edellä kulkevaan normaaliolosuhteissa. Liikenneruuhkien aikana ajoittainen nopeuden lasku alle 20 km/t vaatii vähintään 20 metrin turvavälit. Kaistan vaihtaminen tunnelissa on kiellettyä. Automaattiset liikennevalvontakamerat ovat käytössä nopeusrajoituksen ja turvavälien tarkkailuun, ja kiellettyjen kaistanvaihtojen ehkäisemiseksi. Tunnelin avautuessa automaattinen valvonta sakotti autoilijoita ylinopeudesta nollatoleranssilla, mutta valvontaa muutettiin myöhemmin syyskuun 16. päivä, 2006, hyväksymään enintään 10 km/t nopeusrajoituksen ylitys ennen sakottamista.
Tunnelissa on oma FM-taajuudella toimiva radiolähetys kahdella eri taajuudella, joista autoilijat voivat kuunnella tunneliin liittyviä tiedotuksia, ajo-ohjeita ja musiikkia.
Toukokuussa 2008 tunnelin nopeusrajoitusta nostettiin 80 kilometriin tunnissa. Tällä nopeudella 12,9 kilometrin pituisen tunnelin läpikulku kestää 8,6 minuuttia. Marraskuussa 2010 tunnelin nopeusrajoitus nostettiin 90 kilometriin tunnissa liikenneruuhkien helpottamiseksi.
Morton E. Peck

Morton Eaton Peck (12. maaliskuuta 1871 Iowa – 1959) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä.
Peck toimi Willametten yliopiston biologian professorina 1908-1941. Varsinaisesti Peck oli kasvitieteilijä, joka tutki myös muuta luontoa, kuten lintuja. Peckin herbaariossa Willamettessa oli 32 000 näytettä 243:sta kasvilajista. Hän keräsi kasveja Oregonin jokaisesta piirikunnasta ja kirjoitti Oregonin florasta teoksen A Manual of the Higher Plants of Oregon (1941). Kokoelma siirrettiin Oregonin valtionyliopistoon 1976.
Yhdessä Outram Bangsin kanssa Peck nimesi belizenkehrääjän (Caprimulgus badius) 1908.
Mads Christensen (jääkiekkoilija)

Seuraura

Christensen on Herning IK:n kasvatti. Hän pelasi Blue Foxissa ensimmäiset pääsarjaottelunsa jo 15-vuotiaana kaudella 2002–2003, jolloin Christensen sai tililleen neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. Christensen voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Tanskan pääsarjassa 20 ottelua ja kaudella 2004–2005 31 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7 sekä 15 playoff-ottelua tehden yhden maalin. Christensen voitti Tanskan-mestaruuden myös keväällä 2005. 
Kauden 2005–2006 päätteeksi Christensen voitti pronssia. Hän voitti Herningissä Tanskan-mestaruuden taas vuosina 2007 ja 2008. Kaudeksi 2008–2009 Christensen siirtyi SønderjyskE Ishockeyn riveihin. Hän teki Tanskan pääsarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+18=35. Christensen jakoi SønderjyskEn sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Dustin VanBallegooien kanssa. Hän voitti Tanskan-mestaruuden keväällä 2009 ja valittiin koko AL-Bank Ligaenin vuoden pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen.
Toukokuussa 2009 Christensen teki sopimuksen Saksan DEL:ssä pelaavan Iserlohn Roostersin kanssa kaudeksi 2009–2010, jolloin hän oli tehoilla 14+31=45 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Kaudeksi 2010–2011 Christensen siirtyi Eisbären Berlinin riveihin. Hän voitti joukkuessa kauden aikana sekä Saksan-mestaruuden että European Trophyn mestaruuden. Christensen voitti Saksan-mestaruuden myös kahtena seuraavana keväänä 2012 ja 2013. Neljän Berliinissä vietetyn vuoden jälkeen hän jatkaa kaudella 2014–2015 DEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella EHC Münchenin paidassa. Christensen oli 17 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Daniel Sparren jälkeen. Maaliskuussa 2015 hän teki Münchenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Christensen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014 ja 2016. Vuoden 2011 turnauksessa hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Nichlas Hardtin kanssa sekä sisäisen pistepörssin voiton Hardtin ja Julian Jakobsenin kanssa. Christensen pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2010 ja Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa.
Christensen pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 (B-lohkon pronssia), 2006 (A-lohkon hopeaa) ja 2007 (A-lohkon kultaa). Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden pääsarjan MM-kilpailuissa vuosina 2004 ja 2005, mutta Tanska putosi kuitenkin jälkimmäisen turnauksen päätteeksi I-divisioonaan.
Salojärvi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 91 hehtaaria ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 9,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Salojärven valuma-alueeseen (35.337) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,3 metriä mpy.
Franka Batelić

1992–2006: Nuoruus

Franka Batelić syntyi 7. kesäkuuta 1992 Rijekassa, Kroatiassa Ingrid ja Damir Batelićille. Batelićilla on nuorempi veli nimeltä Nikola, joka on Storm-nimisen kroatialaisbändin kitaristi. Batelić aloitti laulamisen kolmevuotiaana ja lauloi solistina Minicantanti-nimisessä kuorossa.

2007: Uran alku

Batelić koe-esiintyi Showtime-nimisen kroatialaisen laulukilpailun ensimmäisellä tuotantokaudella esittäen Giorgia Todranin kappaleen "Come saprei" tuomareille: Jacques Houdekille, Ivana Husarille ja Boris Banovićille. Batelić päihitti finaalissa Marijo Ponjavićin, Mijo Lešinan ja Artemija Stanićin ja voitti kilpailun 22. joulukuuta 2007, saaden eniten yleisöääniä. Palkinnoksi voitosta Batelić allekirjoitti sopimuksen levy-yhtiö Hit Recordsin kanssa. Batelićin voittosingle "Ovaj daj" julkaistiin virallisesti 14. marraskuuta 2007.

2008–2013: Läpimurto ja jatkuva menestys

Batelićin toinen single "Ruža u kamenu", jonka on kirjoittanut Miro Buljan, Boris Đurđević ja Neno Ninčević, julkaistiin Kroatiassa toukokuussa 2008. Kappale esitettiin  12th Croatian Radio Festivalissa, Opatijassa, jossa se sai eniten yleisöääniö ja voitti yleisön palkinnon Pop/Rock kategoriassa. Myöhemmin samana vuonna "Ruža u kamenu" valittiin edustamaan Kroatiaa vuoden 2008 OGAE laulukilpailussa (Kappalekilpailu, jonka organisoi 42 Eurooviisufaniklubia), jossa se voitti kilpailun.
Batelićin kolmas single "Pjesma za kraj" julkaistiin tammikuussa 2009. Kappale kilpaili Kroatian euroviisukarsinnoissa, jossa se sijoittui seitsemänneksi 18 pisteellä. Joulukuussa 2009 Batelić ja hänen tanssiparinsa Ištvan Varga voittivat Ples sa zvijezdaman (Kroatian versio Tanssii tähtien kanssa -ohjelmasta) neljännen tuotantokauden.

2017–: Takaisintulo

27. marraskuuta 2017 Batelić vahvisti sosiaalisessa mediassa julkaisevansa comebacksinglen nimeltä "S tobom" 4. joulukuuta 2017. Kappale soitettiin ensimmäistä kertaa 4. joulukuuta 2017 Nives Čanovićin 385 Shown aikana samalla kun Batelićia haastateltiin. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sandra Mihaljević ja Igor Ivanović. 13. helmikuuta 2018 ilmoitettiin, että Batelić edustaa Kroatiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa kappaleella "Crazy".

Yksityiselämä

Batelić seurustelee kroatialaisen jalkapalloilijan Vedran Ćorlukan kanssa. Hän on avoin HLBT:n oikeuksien puolestapuhuja. Batelić on myös eläinoikeusaktivisti.
Geodiversiteetti

Geodiversiteetti eli geologinen monimuotoisuus koostuu kallio- ja maaperästä sekä geologisten prosessien ja pinnanmuotojen vaihtelusta yhdessä ilmastotekijöiden kanssa. Se on osa luonnon monimuotoisuutta yhdessä biologisen monimuotoisuuden eli biodiversiteetin kanssa.
Geodiversiteettiin vaikuttavat ilmasto-olot esimerkiksi siten, että kun kallioiden ja vuoristojen kiviainesta rapautuu ja siitä syntyy maannosta,
syntyvän maannoksen tyyppi riippuu pitkälti ilmastotekijöistä. Geodiversiteetti puolestaan vaikutaa biodiversiteettiin esimerkiksi siten, että
vuoristojen olot ovat varsin vaativia eliöille.
Geologiseen monimuotoisuuteen kuuluvat vuoristot, joista poimuvuoret ovat syntyneet mannerten törmäyksissä ja lohkovuoret ovat syntyneet mannerliikuntojen seurauksena.
Geodiversiteettiin kuuluvat ovat myös mannerlaattojen erkaantuessa syntyneet repeämälaaksot, joihin muodostuu rotkoja ja kanjoneita. Lisäksi pinnanmuotojen vaihteluun
kuuluvia seikkoja ovat esimerkiksi jäätikkölaaksot ja niiden jäätiköiden aikaan saamat pinnanmuodot sekä aavikot.
Janne Hynynen

Janne Hynynen on lappeenrantalainen muusikko. Hän soittaa rumpuja yhtyeissä Monsteriser, Pronssinen Pokaali, Susivainaa ja Eläköön Elämä!. Hän oli myös Mokoman ensimmäinen rumpali.
Vuodesta 2013 alkaen Hynynen on pyörittänyt Levykauppa Äxän myymälää Lappeenrannassa.
Hynynen on laulanut taustalauluja useilla Kotiteollisuuden albumeilla. Hänen veljensä Jouni Hynynen on yhtyeen laulaja-kitaristi.
Arvernit

Arvernit olivat gallialainen heimo, joka asui nykyisessä Auvergnessa, Loiren ja Garonnen välisellä alueella. Heidän tärkein linnoituksensa oli Gergovia (nykyisin Clermont-Ferrand). Arvernit olivat pitkään koko Gallian johtava heimo, mutta vuonna 123 eaa. roomalaiset löivät heidät, minkä jälkeen heidän vaikutusvaltansa heikkeni. Johtaviksi heimoiksi nousivat heedut ja sekveenit.
Gallialaisten kuuluisin heimopäällikkö Vercingetorix kuului arverneihin. Vercingetorix johti 53–52 eaa. gallialaisten viimeistä suurta kansannousua roomalaisia vastaan. Julius Caesar löi lopulta Vercingetorixin Alesian piirityksessä.
Poliittisen itsenäisyytensä menetettyään arvernit kuitenkin vaurastuivat ja saivat Rooman vallan aikana provinssiyhteisön etuoikeutetun aseman (civitas libera). Gootit valloittivat vuonna 475 arvernien pääkaupungin Augustonemetumin.
Antonio de Leyva

Antonio de Leyva, Terranovan herttua (1480–1536 Milano) oli espanjalainen kenraali Italialaissotien aikana.

Elämäkerta

Leyvan ensimmäinen taistelu oli kapinoivia maureja vastaan käyty Alpujarrasin taistelu vuonna 1502. Hän palveli vuosina 1503–1504 kenraali Gonzalo Fernández de Córdoban alaisuudessa Italiassa. Leyva haavoittui Ravennan taistelussa vuonna 1512 ja osallistui vuonna 1524 tehtyyn Provencen sotaretkeen.
Leyva johti Pavian varuskuntaa Pavian piirityksen aikana. Hän jakoi Pohjois-Italiassa toimineen keisarillisen armeijan ylipäällikkyyden Vaston markiisin kanssa joulukuusta 1525 lähtien, jolloin kenraali Fernando d'Avalos Pescara kuoli. Leyva toimi hyvin vuosien 1526–1527 sotaretkellä. Leyva jatkoi keisarillisen armeijan komentajana kuolemaansa asti. Hänellä oli kuollessaan muun muassa seuraavat tittelit: Ascolin ruhtinas, Newfoundlandin herttua ja Antillien markiisi.
Keisari Kaarle V nimitti Leyvan Milanon kuvernööriksi vuonna 1536.
Leyva oli rakenteeltaan pieni ja hän kärsi suurimman osan elämästään vakavasta kihdistä. Hänet haudattiin Milanoon.
Rooman ryöstö (1527)

Puolustus murtuu

Toukokuun kuudentena, ennen aamunkoittoa, keisarillinen armeija aloitti hyökkäyksen muureja vastaan. Epäonnisen herttua Kaarlen surmasi heti aluksi hakapyssyn ammus. Aamusumun suojissa espanjalaiset sotilaat löysivät huonosti teljetyn kellariluukun, josta jotkut pääsivät kaupungin muurien sisäpuolelle. Toinen ryhmä sotilaita pääsi sisään alhaalla muurissa olevan ampuma-aukon kautta. Pian Rooman puolustajat huomasivat, että kaupungissa oli vihollisia, ja sillat Tiberin yli täyttyivät nopeasti pakenijoista. Hyökkäyksen johtaja Charles de Bourbon sai muskettikuulasta osuman päähänsä ja kuoli. Keisarillinen armeija mursi siitä huolimatta vielä yhden kaupunginporteista ja lisää sotilaita pääsi kaupunkiin. Iltapäivällä hyökkääjät saivat haltuunsa yhden Tiberin silloista ja hallitsemattomat sotilaat alkoivat ryöstää Roomaa.

Ryöstely

Rooman ryöstö jatkui viikkoja. Ilman johtajaa olleet katoliset espanjalaiset ja luterilaiset saksalaiset landsknechtit ryöstivät ja häpäisivät palatsit, kirkot ja varastot. Kaupungin asukkaita raiskattiin, kidutettiin ja heiltä vaadittiin lunnaita. Jotkut saksalaisista kirjoittivat freskoihin lausetta "Eläköön paavi Luther!" ja ammuskelivat hakapyssyillään krusifiksejä. Läpi Euroopan levisi tarinoita prostituoiduista pukeutuneina pappien kaapuihin.

Keisarin ja paavin sopimus

Paavi Klemens VII pakeni Castel Sant'Angeloon ja jäi sinne keisarillisten vangiksi puolen vuoden ajaksi. Rooman ryöstö oli nöyryytys ja katastrofi myös keisari Kaarlelle, kun suhteet muihin maihin huononivat. Paavi Klemens ja Kaarle tekivät lopulta sopimuksen: keisarin armeija auttaisi paavia valtaamaan takaisin Firenzen, joka oli Rooman ryöstön aikana noussut kapinaan paavia vastaan. Paavi taas puolestaan osallistuisi Kaarlen kruunajaisiin ja kruunaisi hänet muodollisesti keisariksi ja näin Kaarle saisi takaisin osan arvovallastaan.
Vääräjärvi (Jyväskylä, Huhtasuo)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 227 100 kuutiometriä eli 0,0002 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys on 8,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.312) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,7 metriä mpy.
Ara Pacis

Ara Pacis Augustae (usein vain Ara Pacis, suom. Augustuksen rauhanalttari, kirjamellisesti Pax Augustan alttari) on alttari, joka toimi kulttirakennuksena Pax Augusta -jumalattarelle. Rooman senaatti rakennutti sen vuosina 13–9 eaa. Rooman Marskentälle Augustuksen voitettua viimeiset vastustajansa Hispaniassa ja Galliassa. Alttarin oli tarkoitus ilmentää sitä rauhaa ja hyvinvointia, jonka Rooman sotilaallinen mahti ja Augustuksen hallinto takasivat. Edward Gibbon antoi tälle rauhan ja vaurauden kaudelle myöhemmin nimen Pax Romana.
Pax Augusta oli myöhemmälle antiikille tyypillinen abstrakti hyvejumaluus. Muita Augustuksen pystyttämiä temppeleitä olivat Victoria Augusta (suom. Augustuksen Voitto) ja Iustitia Augusta (suom. Augustuksen Oikeudenmukaisuus). Augustus myös nimesi Forum Romanumilla sijainneen Concordian temppelin Concordia Augustaksi (suom. Augustuksen Yksimielisyys).
Alttari tehtiin Lunan marmorista ja koristeltiin reliefein. Itse alttaria ympäröi marmorinen suoja-aitaus, jossa oli kohokuvioita Rooman myyttisestä menneisyydestä, sekä vuoden 13 eaa. uhrikulkueesta, jossa kuvataan myös Augustus lähisukulaisineen.
Nykyisen alttarin koristeina on sekä alkuperäisiä reliefejä että niiden kipsikopioita. Jotkut alkuperäisistä reliefeistä ovat eri maiden museoissa, muun muassa Louvressa. Mussolini siirsi alttarin vuonna 1938 alkuperäiseltä paikaltaan lähelle Augustuksen mausoleumia. Alttarille on sittemmin rakennettu moderni suojarakennus.