google/wiki40b huggingface dataset:
Stadion

Stadion on rakennus tai rakennelma, jossa järjestetään pääosin ulkoilmatapahtumia kuten urheilukilpailuja tai konsertteja. Stadion muodostuu yleensä kentästä tai lavasta ja sitä ympäröivästä rakenteesta, jossa yleisö voi seurata tapahtumaa joko seisten tai istuen. Yleisimpiä ovat niin sanonut monikäyttöstadionit, jotka käsittävät tiettyjä palloilulajeja varten tarkoitetun ruohokentän sekä sitä kiertävät juoksuradat. Stadioneita voi myös olla rakennettu eri pääkäyttötarkoitusten mukaan, kuten baseball-stadion, jalkapallostadion, uimastadion tai Suomessa pesäpallostadion. 
Stadion-nimen etymologia johtaa antiikin Kreikkaan, jossa oli käytössä stadion-pituusmitta. Myös stadionarkkitehtuuri sai alkunsa kreikkalaisista stadioneista.
Austin L. Rand

Austin Loomer Rand (16. joulukuuta 1905 Kentville, Nova Scotia − 6. marraskuuta 1982 Lake Placid, Florida) oli kanadalainen eläintieteilijä.
Rand suoritti kandidaatin tutkinnon Acadian yliopistossa, jossa hänestä tehtiin kunniatohtori 1961. Opiskellessaan Cornellin yliopistossa 1929 hän teki tutkimusretken Madagaskarille ja keräsi sieltä lintuja. Aineistosta hän laati väitöskirjansa. Retkellä hän tutustui Richard Archboldiin, filantrooppiin ja eläintieteilijään, ja heistä tuli elinikäiset ystävykset. Archbold rahoitti ja johti useita tutkimusretkiä Uuteen-Guineaan 1930-luvulla, ja Rand oli mukana varajohtajana. Vuonna 1941 Rand auttoi Archboldin perustaman biologisen aseman toiminnassa Lake Placidissa Floridassa ja muutti sinne jäätyään eläkkeelle.
Vuonna 1942 Rand sai assistentin viran Kanadan kansallismuseosta, nykyisin Canadian Museum of Nature, jossa hän työskenteli ornitologi Percy A. Tavernerin ja nisäkästutkija Rudolph Martin Andersonin kanssa. 1947–1955 Rand toimi Field Museum in Chicagon lintuosaston kuraattorina ja 1955–1970 museon eläintieteen laitoksen johtavana kuraattorina.
Rand toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1962–1964 ja kirjoitti säännöllisesti yhdistyksen lehteen The Auk.
Rand nimesi useita uusia lintulajeja, kuten kultahuntulavastajan (Archboldia papuensis) ja idänvuorikehrääjän (Aegotheles archboldi), molemmat Archboldin kunniaksi.
Telliskiven luova keskus

Telliskiven luova keskus (viroksi Telliskivi Loomelinnak, englanniksi Telliskivi Creative City) eli yleiskielessä Telliskivi (suomeksi "Tiiliskivi") on Pohjois-Tallinnan kaupunginosassa Telliskivikadulla (Telliskivi tänav) sijaitseva luovan talouden ja kulttuurin keskus (alue). Käytännössä se tunnetaan Tallinnan ns. hipsterikeitaana. Keskus sijaitsee entisen Baltian rautatietehtaan alueella.  
Alueella on 10 luovan talouden toimintaan liittyvää rakennusta, joiden yhteispinta-ala on  25 000 m²:ä. Telliskivessä sijaitsee yli parisataa luovan talouden yritystä, seitsemän ravintolaa, kaksi teatteria, runsaasti konferenssi- ja seminaaritiloja. Alueella järjestetään yli 500 kulttuuritapahtumaa vuodessa. Telliskiven luova keskuksen itsensä puolelta järjestetään tanssi- ja musiikkijuhlia, katuruoka- ja kirpputorifestivaaleja sekä kausittaisia näyttelyitä. Esimerkiksi vuonna 2019 järjestetään Baltian ketju 30 vuotta-näyttely. Vuodesta 2013 lähtien alueella on toiminut teatterikeskus Vaba Lavan teatterirakennus, jossa toimii myös Itsenäisen tanssin lava (Sõltumatu Tantsu Lava). 
Luomu-, vegaani- ja ympäristöteemoilla on merkittävä osansa alueen toiminnassa. Vuonna 2016 Tallinnan katuruokafestivaali on ensimmäinen kansainvälisesti tunnustettu hiilineutraali tapahtuma. 
Telliskivi on esimerkki alueesta, jossa on löydetty uutta nykyaikaan sopivaa käyttöä neuvostoaikaiselle suurteollisuuskompleksille. Eräänlainen liitännäisalue Telliskivelle on Kalamajan kaupunginosa, joka on nykyään luovan ja kultturiväen suosima asuinalue. Alkujaan 1990-luvun alussa hylätty teollisuusalue ja Kalamaja olivat maineeltaan huonoja.
Telliskiven luovan keskuksen perusti vuonna 2007 Jaanus Juss, joka on aluetta hallinnoivan yhtiön OÜ Telliskivi Majan toimitusjohtaja.
Merirosvoliittouma Apinatarha

Osa tarinassa

Ensimmäisenä Olkihatut tapasivat Mashiran joka aikoi nostaa meren pohjasta taivaalta pudonneen laivan. Shoojoon he tapasivat matkalla Cricketin talolle. Olkihatut ottivat yhteen molempien kanssa, mutta heistä tuli ystäviä kun Olkihatut pelastivat Montblanc Cricketin sukeltajantaudilta. Merirosvoliittouma Apinatarha auttoi Olkihattuja pääsemään taivassaarelle. Mutta kun Olkihatut olivat etsimässä läheisestä metsästä ”Southbirdiä”, Bellamy-piraatit hyökkäsivät Apinatarhan kimppuun ja varastivat kullan joka todistaisi kultakaupungin olemassaolon. Luffy raivostui ja voitti Bellamyn yhdellä nyrkin iskulla, ottaen kullan takaisin. Tämän jälkeen Olkihatut lähtivät taivassaarelle.
Skypiea tarinan lopussa Luffy soitti kultaista kelloa, jonka soitto todisti kultakaupungin ja taivassaaren olemassaolon. Koska taivassaaren mysteeri oli ratkaistu, päätti Merirosvoliittouma Apinatarha siirtyä toiseen mysteeriin.

Laivat

Cricketillä ei ole omaa laivaa. Mashiran laiva on suuri nosturi, jolla he nostavat hylkyjä. Nosturi (ja samalla laivan keulakuva) on apina jolla on lautaset. Laivassa on myös palmuja. Shoojoon laivassa on suuria puita mastoina. Laivan kyljessä on useita tikapuita, joista Wu-Tang Diversit pääsevät kiipeämään laivaan ja ulos helposti. Laivan keulakuva on apinan pää.
Northern Lights

Edustusjoukkue

Seuran edustusjoukkue nousi heti perustamisen jälkeen vuodeksi 1984 Vaahteraliigaan, jossa joukkue pelasi vaihtelevalla menestyksellä yhtäjaksoisesti vuoteen 1993. Seuraavat kaudet menivät 1. divisioonassa, kunnes vuonna 1998 Northern Lights nousi jälleen liigaan. Menestys sarjassa oli heikkoa, ja vuonna 2003 seura päätti luopua sarjapaikasta ja keskittyä juniorityöhön. Parhaaksi sijoitukseksi jäi vuoden 1990 SM-pronssi. Yhden 2. divisioonakauden jälkeen joukkue nousi kaudeksi 2008 takaisin 1. divioonaan kaadettuaan 2. divisioonan finaalissa Vaasa Vikingsin. Joukkueen kotikenttänä toimii Castrenin kenttä. 
Kaudella 2008 Northern Lights sijouttui 1. divisioonassa kolmannelle tilalle. Kaudella 2008 Lightsissa nähtiin pitkästä aikaa ulkomaisia vahvistuksia, joita olivat kanadalainen Jesse Card ja saksalainen Lawrence Williams.
Kaudelle 2009 Northern Lights palkkasi päävalmentajaksi yhdysvaltalaisen Cade Ackleyn. Vahvistuksina nähtiin pelinrakentaja Daniel Millus (Texas Southern Tigers) ja puolustuksen takakentällä Stacey Thomas (Texas Southern Tigers, Buffalo Bills). 
Kaudella 2009 Northern Lights oli runkosarjan toinen. Pudotuspeleissä joukkue eteni loppuotteluun saakka, häviten ottelun kuitenkin 31-17.
Kaudelle 2010 Northern Lights nimesi päävalmentajaksi coloradolaisen Damon Waren. Pelaajavahvistuksena jatkaa FS Stacey Thomas.
Kausi 2010 Northern Lights eteni uudelleen spagettimaljaan, mutta hävisi ottelun 38-13. Ottelun tulokseen vaikutti voimakkaasti Lightsin pelinrakentajan Mackeyn loukkaantuminen heti 2.neljänneksen alussa.
Kaudelle 2011 Northern Lights nousi takaisin Vaahteraliigaan. SAJL tarjosi Lightsille Vaahteraliigapaikkaa Tampere Saintsin siitä
luovuttua. Northern Lights palkkasi päävalmentajakseen Scott Prestonin Arkansas Tech Universitystä. Muutaman Vaahteraliigakauden jälkeen Northern Lights palasi I-divisioonaan. Kaudella 2014 joukkue ajoi sisään uusia pelaajia ja sijoittui I-divisioonassa playoffien ulkopuolelle.

Juniorit

Northern Lightin juniorityö on laajentunut huomattavasti. Revontulet osallistuu SAJL:n
järjestämiin juniorisarjoihin U9-, U11-, U13-, U15- ja U17-juniori tasoilla. Kaikissa juniorisarjoissa pelataan varusteet päällä.
Garrison Keillor

Gary Edward "Garrison" Keillor (s. 7. elokuuta 1942) on yhdysvaltalainen radioesiintyjä, satiristi ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten radioshow'sta A Prairie Home Companion, joka esitettiin ensimmäistä kertaa 6. heinäkuuta 1974.
A Prairie Home Companion on kuultavissa Suomessa Yle Mondo-radiokanavalla sunnuntaisin klo 13.00-15.00.
Keillor on kuulunut Radio Hall of Fameen vuodesta 1994 ja Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan vuodesta 2001. 
Keillorin tuotannosta on suomennettu humoristinen romaani Lake Wobegonin päiviä (WSOY 1986).
Juha Jääskä

Pelityyli

Faneille.com -sivuston toimittaja Toni Rajamäen mukaan Jääskä on tyypillinen suomalainen jääkiekkoilija nopeutensa, monipuolisuutensa ja taistelutahtonsa myötä. Hänen mukaansa Jääskä on pelityyliltään kahden suunnan laitahyökkääjä, joka kykenee pelaamaan roolissa kuin roolissa.

Seuraura

Jääskä aloitti jääkiekkoilun 7-vuotiaana. Hän on Helsingin IFK:n oma kasvatti. Jääskä toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten varakapteenina. Hän voitti päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2013–2014 Jääskä toimi HIFK:n C-nuorten kapteenina. Hän voitti C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen sisäisen pistepörssin ja jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Janne Hämäläisen kanssa. Kaudella 2014–2015 Jääskä toimi HIFK:n B-nuorten varakapteenina.
Kaudella 2015–2016 Jääskä on kuulunut sekä HIFK:n A- että B-nuorten kapteenistoon. Hän teki myös SM-liigadebyyttinsä 17-vuotiaana. Jääskä pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 21. lokakuuta 2015 vieraissa KooKoota vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.14 minuuttia.
Toukokuussa 2016 Jääskä teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän nousi kaudella 2016–2017 seuran A-nuorten kapteeniksi ja oli joukkueen paras maalintekijä 15 osumallaan. Pudotuspeleissä Jääskä jakoi HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Janne Hämäläisen kanssa lukemalla +7. Hän pelasi seuran SM-liigajoukkueessa kauden aikana 14 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kahdeksan playoff-ottelua tehden yhden maalin sekä kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Jääskä pelasi kauden aikana myös kolme Mestis-ottelua lainalla Rovaniemen Kiekossa marras-joulukuun 2016 vaihteessa. Hän sai pudotuspeleissä vastuuta HIFK:n kokoonpanossa ja teki liigauransa avausmaalin viidennessä puolivälieräottelussa 29. maaliskuuta 2017 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan.
Kaudella 2017–2018 Jääskä teki SM-liigassa 26 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja 13 playoff-ottelussa kaksi maalia. Mestarien liigassa hän teki neljässä ottelussa tehot 1+1=2. Jääskä voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös HIFK:n A-nuorissa, jossa Jääskä voitti myös SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän teki läpimurtonsa SM-liigaan ja teki 47 runkosarjaottelussa tehot 4+17=21 ja 13 playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Huhtikuussa 2019 Jääskä teki HIFK:n kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

Muuta

Jääskä on harrastanut myös jalkapalloa.
Aílton (jalkapalloilija, 1984)

Seurajoukkueura

1. tammikuuta 2007 Aílton siirtyi ruotsalaisesta Örgrytestä tanskalaiseen FC Kööpenhaminaan. Hän pelasi joukkueessa seuraavien kolmen vuoden aikana yhteensä 93 ottelua ja teki niissä 21 maalia.
Kesällä 2010 hän teki sopimuksen kyprosilaisen APOEL:n kanssa.
Fara Williams

Fara Williams (s. 25. tammikuuta 1984) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa 170 maaottelua ja tehnyt niissä 40 maalia. Hän ylsi neljäntenä Englannin naispelaajana sataan maaotteluun vuoden 2012 Kypros Cupissa, ja vuonna 2019 hän on selvästi eniten maaotteluita pelannut englantilainen.
Williams aloitti jalkapalloilun 7-vuotiaana ja liittyi ihailemansa Chelsean alle 14-vuotiaitten tyttöjen joukkueeseen. Hän oli Englannin joukkueen kapteeni alle 19-vuotiaitten EM-kilpailuissa vuonna 2003, kun Englanti ylti välieriin. Naisten maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran 17-vuotiaana marraskuussa 2001. Hän teki kaksi maalia EM-kisoissa 2009, joissa Englanti saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa hän on pelannut vuosina 2007, 2011 ja 2015, joista viimeisimmissä hän saavutti MM-pronssia. Kahdessa ensimmäisessä MM-turnauksessaan hän teki yhden maalin ja vuonna 2015 kolme maalia, kaikki rangaistuspotkuista, ja yksi niistä oli pronssiottelun ainoa maali. Vuoden 2017 EM-kisoissa hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa sekä tappiollisessa välieräottelussa Alankomaita vastaan. Lontoon olympiakisoissa 2012 hän edusti Isoa-Britanniaa. Williamsilla on voimakas laukaus, jolla hän on onnistunut maajoukkueessakin usein maalinteossa rangaistusalueen ulkopuolelta.
Seuratasolla Williams edusti kahdeksan vuotta Evertonia, mutta vuonna 2012 hän siirtyi paikalliskilpailija Liverpooliin. Tämän jälkeen hän on pelannut Arsenalissa ja vuodesta 2017 Readingissä.
Suomen polaariretkikunta

Suomen polaariretkikunta suoritti vuosina 1882-1884 magneettisia ja meteorologisia mittauksia Sodankylässä ja Ivalossa.
Retkikunta sai alkunsa kun Pietariin kokoontunut kansainvälinen napaseutujen tutkimuskomissio julisti vuoden 1. kesäkuuta 1882 – 1. syyskuuta 1883 Kansainväliseksi polaarivuodeksi. Ilmastollisten ja maamagneettisten havaintojen keräämiseksi perustettiin arktisille alueille 12 havaintoasemaa ja näistä yksi tuli Sodankylään.

Retkikunnan havaintovuodet 1882–1884

Sodankylän havaintoaseman rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 1882 ja retkikunnan pääosa lähti 21. heinäkuuta 1882 laivalla Helsingistä Kemiin josta matkattiin edelleen hevoskyydillä Kemijärvelle ja sieltä veneillä Sodankylään jonne saavuttiin 5. elokuuta. Magneettiset ja meteorologiset havainnot päästiin aloittamaan elokuun lopulla 1882 ja ensimmäinen havaintojakso kesti syyskuun alkuun 1883 saakka. Havaintoja tehtiin myös Ivalojoen Kultalaan sijoitetussa sivuasemassa. Tutkijat mittasivat tunnin välein ilman lämpötilan, tuulen suunnan ja voimakkuuden, maan magneettikentän voimakkuuden ja ilman sähköisyyden. Retkikunta yritti valokuvata myös revontulia mutta siihen ei silloinen valokuvaustekniikka riittänyt vaan heidän oli tyydyttävä maisemien ja ihmisten kuvaamiseen.
Toisena havaintovuonna 1883–1884 mittauksia jatkettiin samaan tapaan Sodankylässä ja Kultalassa. Virallisen ohjelman ulkopuolella Lemström koetti todistaa oikeaksi teoriaansa revontulien sähköisestä alkuperästä. Hän koetti synnyttää keinotekoisesti revontulia ja sijoitti tätä varten kuparisilmukan aluksi Oratunturin ja sitten Pietarintunturin laelle. Kokeiden tulokset vakuuttivat ainakin Lemströmiä itseään mutta muualla niitä arvosteltiin. Havaintojakson päätyttyä Sodankylän havaintoasema purettiin. Seuraavan kerran Sodankylässä tehtiin maan magneettikentän mittauksia 1910-luvulla kun Sodankylään perustettiin geofysiikan observatorio Tähtelä.
Mademoiselle (elokuva)

Juoni

Claire Canselier (Sandrine Bonnaire) on onnellinen kahden lapsen äiti ja lääke-edustaja. Työnantajansa seminaarissa hän tapaa Pierren, siellä esiintyvän koomikon, ja he viettävät unohtumattoman päivän yhdessä.
Proliferatiivinen munuaistauti

Proliferatiivinen munuaistauti (lyh. PKD, engl. Proliferative kidney disease) on lohikaloilla esiintyvä loistauti. Taudin aiheuttaja on itiöeläimiin kuuluva loinen Tetracapsuloides bryosalmonae. Tartunta tapahtuu vesistöiden pohjaeliöiden välityksellä. Kalasta toiseen tapahtuvaa tartuntaa ei ole todettu.

Oireet

Tauti aiheuttaa lohikaloille apaattisuutta, silmien ulospullistumista, vatsaontelon pullistumista nestekertymän vuoksi, kiduksien vaalenemista ja turvotusta, anemiaa sekä ruokahaluttomuutta. Ruumiinavauksessa todetaan voimakkaasti turvonnut munuainen, jonka väritys poikkeaa normaalista. Lisäksi vatsaontelossa on runsaasti nestettä.

Hoito

Tautiin ei ole lääkkeellistä hoitoa.
Andres Larka

Elämäkerta

Larka syntyi mylläriperheeseen Pilistveressä lähellä Viljandia vuonna 1879. Hän valmistui 1902 Vilnan sotilasakatemiasta ja osallistui Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Vuonna 1912 Larka valmistui Pietarin Nikolain yleisesikunta-akatemiasta ja palveli sittemmin upseerina ensimmäisessä maailmansodassa. Bolševikkien toteuttaman vallankaappauksen jälkeen vuonna 1917 Larka oli mukana perustamassa ensimmäistä virolaista divisioonaa, ja hän komensi Haapsaluun sijoitettua tykistöprikaatia. Larkasta tuli sotaministeri, ja hän yleni kenraalimajuriksi maaliskuussa 1918. Ministerinä hän oli perustamassa Viron suojeluskuntia (omakaitse).
Viron miehittäneet saksalaiset eivät tunnustaneet Viron itsenäisyyttä, ja Larka joutuikin tekemään työtään salassa. Hän joutui myös piiloutumaan syyskuussa 1918. Saksan miehitysaika Virossa päättyi marraskuussa 1918, ja Larka toimi marraskuusta joulukuuhun Viron asevoimien johdossa. Viron vapaussodan sytyttyä hänen johtamansa huonosti organisoitu ja varustettu virolaisarmeija ei onnistunut hallitsemaan tilannetta bolševikkejä vastaan. Sotaonni kääntyi kuitenkin Johan Laidonerin tultua Larkan tilalle tammikuussa 1919. Larkasta tuli puolestaan varasotaministeri.
Larka joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1925 sairastuttuaan tuberkuloosiin. Sittemmin hän osti maatilan Sauesta läheltä Tallinnaa. Vuonna 1926 Larka liittyi Viron vapaussotureiden liittoon ja oli yksi järjestön johtajista koko sen olemassaolon ajan. Vuoden 1934 presidentinvaaleissa Vapaussotureiden liitto nosti hänet presidenttiehdokkaakseen. Larkan hyvin organisoitua presidenttikampanjaa johti Hjalmar Mäe, mutta vapaussoturien eli vapsien menestyksen esti lopulta Konstantin Pätsin vallankaappaus. Monet vapsijohtajista pidätettiin, mutta Larka pysyi vapaana ja yritti haastaa Pätsin korkeimmassa oikeudessa. Hän suunnitteli myös yhdessä joidenkin muiden vapsien kanssa Pätsin vastaista vallankaappausta. Hänet pidätettiinkin näiden toimien johdosta ja tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen. Larka vapautettiin kuitenkin jo kahden vuoden jälkeen. Sittemmin hän vetäytyi politiikasta. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka pidätettiin Tallinnassa 23. heinäkuuta 1940. Hän kuoli työleirillä Malmyžissä Kirovin alueella tammikuussa 1943.
Passat (parkki)

Passat on saksalainen nelimastoinen teräsparkki joka on rakennettu 1911. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1932-1944. Se on nykyisin museolaivana Travemündessä Saksassa.
Passatin rakensi Blohm & Voss Hampurissa vuonna 1911 hampurilaiselle F. Laeisz-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 3 137 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4 700 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 104,8 metriä, leveys 14,3 metriä ja syväys 7,98 metriä. Ahvenanmaalle Passat ostettiin F. Laeisz-varustamolta vuonna 1932. Laiva toimi myös koululaivana ja se kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös salpietaria, kivihiiltä ja puutavaraa. Passat voitti Grain Race- vehnäreitin kilpapurjehduksen neljä kertaa. Ollessaan 8. joulukuuta 1946 puutavaralastissa hinaajien Aunus ja Rauma hinaamana matkalla Kotkasta Helsingin kautta Hankoon, hinaaja Rauma kaatui Pellingin eteläpuolella kahdeksan ihmisen hukkuessa. 
Viimeisen vehnälastinsa Passat toi kesällä 1949 Port Victoriasta Queenstowniin. Lokakuusta 1949 alkaen laiva oli vehnälastissa varastolaivana Penarthissa. Se myytiin marraskuussa 1950 yhdessä parkki Pamirin kanssa romutettavaksi Victor Vanloolle Belgian Antwerpeniin koska purjelaivat olivat muuttuneet kannattamattomiksi Suomen työlainsäädännön ja työehtosopimusten muututtua. Passat ja Pamir siirtyivät kuitenkin sitten saksalaisen Schliewen-Reederei-varustamon omistukseen ja Passat saapui kesäkuussa 1950 Travemündeen jossa se telakoitiin ja siitä tehtiin koululaiva. Koululaivana Passat teki seitsemän matkaa Etelä-Amerikkaan, niistä viimeinen tehtiin 1957. Syyskuussa 1957 koululaivana toimiinut Pamir upposi myrskyssä Azorien lähellä ja vain kuusi miehistön jäsentä pelastui. Passat vältti vain täpärästi saman kohtalon kun sen lasti siirtyi myrskyssä ja kuusi viikkoa Pamirin uppoamisen jälkeen Passat otettiin pois liikenteestä. Passat on nykyisin museolaivana Travemündessä.
Passatin sisarlaivoja olivat nelimastoparkit Pamir ja Peking. Jälkimmäinen oli museolaivana South Street Seaport Museumissa New Yorkissa kunnes se ostettiin Saksaan 2016 ja se on nyt museolaivana Hampurissa.
Théâtre des Champs-Élysées

Théâtre des Champs-Élysées on teatteri Pariisissa. Se on yksi Pariisin keskeisimpiä konserttipaikkoja. Teatteri muistetaan erityisesti vuonna 1913 tapahtuneesta Igor Stravinskyn Kevätuhrin skandaalimaisesta ensiesityksestä.
Teatteri edustaa Art Deco -tyylisuuntaa ja sen suunnitteli arkkitehti Auguste Perret. Rakennus valmistui vuonna 1913.
Nykyään teatteri toimii Ranskan kansallisorkesterin kotisalina, mutta siellä esitetään myös oopperaa. Teatterin pääjohtajana toimii Dominique Meyer.
Juhannusjuna

Lähetyksen toteutus

Televisiolähetys liikkuvasta junasta vaati ohjelman tekniseltä toteutukselta erityisratkaisuja. Televisiosignaali välitettiin liikkuvasta junasta helikopterissa sijainneen välitinaseman kautta Ylen verkkoon.
Kuvausvaunuina toimivat VR:n kaksikerroksinen konduktööriosastollinen lasten leikkipaikan omavaa Intercity-vaunu (Edfs) sekä vuodelta 1968 peräisin oleva baarierikoisvaunu (Rbkt) . Kaksikerroksisen vaunun alakertaan olivat sijoitettuna matkustajat ja haastattelustudio, yläkertaan puolestaan Ylen henkilöstö ja henkilöstölle ja matkustajille tarkoitetut sosiaalitilat ruokineen ja juomineen. Tekniikka oli laitettu perhehyttiin ja konduktöörinkoppiin. Baarivaunu toimi toisena studiona, johon oli sijoitettuna ohjelman yhtenä keskipisteenä toiminut flyygeli.
Viirupystynokka

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viirupystynokka on noin 12 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väriltään tummanruskeat. Yläselkä on heikosti viiruinen. Päälaki on linnulla hieman muuta yläruumista harmaampi. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja naama on valkoisen ja ruskean viiruinen. Nokka on lyhyehkö ja tukeva sekä kärjestään ylöspäin kaartunut. Vatsa on oliivinruskea ja siinä on kapeita valkoisia raitoja. Perä ja pyrstö ovat ruosteenruskeat. Viirupystynokka muistuttaa ulkonäöltään kaitapystynokkaa (Xenops tenuirostris) ja ruskopystynokkaa (Xenops minutus). Kaitapystynokka elää kuitenkin huomattavasti erilaisessa ympäristössä ja ruskopyrstönokan höyhenpuku on vähemmän viiruinen.

Levinneisyys ja elintavat

Viirupystynokkaa tavataan Andeilla kapealla vyöhykkeellä, joka ulottuu Venezuelasta Boliviaan ja lisäksi laajemmalla alueella Brasiliassa Amazonian alueella. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät ja metsien reunat. Lajia tavataan metsistä, jotka sijaitsevat 1 500–2 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji elää yleensä pareittain tai kolmen linnun ryhmissä. Viirupystynokat voivat myös liittyä parviksi muiden hyönteisiä syövien varpuslintujen kanssa. Viirupystynokan pesä sijaitsee puun kolossa.
Krombacher

Krombacher on saksalainen panimo, jonka tuotteisiin kuuluu Krombacher Pils -olut (4,8 t-%) ja muita juomia. Kreuztalin kaupungissa sijaitseva panimo on perustettu vuonna 1803 .
HMS Victory

Rakentaminen

Laivaston esikunta (engl. Navy Board) teki päätöksen kahdentoista uuden Sladen suunnitteleman aluksen tilaamisesta 6. kesäkuuta 1759. Victory tilattiin 24. kesäkuuta 1759 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 23. heinäkuuta 1759 päärakennusmestarina John Lock. Alus nimettiin 30. lokakuuta 1760 annetun Amiraliteetin määräyksen mukaisesti Victoryksi. Aluksen rakentamisesta vastannut mestari Lock kuoli vuonna 1762, ja hänen tilalleen tuli Edward Allin. Alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1765. Aluksen rungon rakentaminen maksoi 57 748 puntaa, johon lisättiin 5 426 puntaa takilointiin ja varustamiseen.
Alusta ei kuitenkaan otettu palvelukseen, vaan se siirrettiin reserviin, kunnes Ranska liittyi mukaan Yhdysvaltain vapaussotaan.
Seitsemännen portaan enkeli (elokuva)

Juoni

Seitsemännen portaan enkeli kertoo tarinan Frank McCourtista, jonka taloudelliset huolet ja perheen kokema tragedia ajoivat Amerikasta kotimaahan Irlantiin. Mahdollisimman kurjan lapsuuden mahdollistivat eritoten alkoholisoitunut isä, sanoinkuvaamaton köyhyys ja Irlannin ankarat, katoliset olot. Elokuva kuvaa Frankin elämää 1930- ja 1940-luvuilla Limerickissä, ja sen jälkeen tapoja joilla hän ansaitsi rahaa palatakseen unelmiensa maahan Yhdysvaltoihin. 
Michael Leggen roolisuoritusta aikuistuvana Frankina ylistettiin paljon. Eritoten hänen kehuttiin mukautuvan rooliinsa viattomana teini-ikäisenä, joka aikuistuu perinteisten kasvuriittien kuten seksuaalisuuden ja kypsyyden mukana irlantilaisessa katolilaisympäristössä.