google/wiki40b huggingface dataset:
Ala-Saksi

Maantiede

Ala-Saksin luoteisosa Pohjanmeren rannikolla on Itä-Friisinmaata (saks. Ostfriesland). Siihen kuuluu seitsemän saarta, Itäfriiseinsaaret. Kaakkoisosa, Emsland, on harvaan asuttu alue, joka oli muinoin soiden peitossa. Pohjoisosa on tasaista, mutta etelässä kulkee kaksi vuorijonoa: Weserbergland ja Harz. Suurimmat kaupungit sijaitsevat keskellä osavaltiota. Koillisosa osavaltiosta tunnetaan nimellä Lüneburger Heide, Lüneburgin nummi. Alue rikastui keskiajalla suolakaupalla. Pohjoisessa Elbe erottaa Ala-Saksin Hampurista, Schleswig-Holsteinista, Mecklenburg-Vorpommernista ja Brandenburgista. Elben etelärannalla Hampurin liepeillä olevaa aluetta kutsutaan nimellä Altes Land (alasaksaksi Olland, Hollannista 1100-luvulla saapuneiden siirtolaisten mukaan), ja se tunnetaan tuhansista hedelmäpuistaan.
Ala-Saksin rajanaapureina ovat lännessä Alankomaat ja lounaassa Nordrhein-Westfalen, etelässä Hessen ja Thüringen, idässä Saksi-Anhalt, Brandenburg ja Mecklenburg-Etu-Pommeri sekä pohjoisessa Hampuri ja Schleswig-Holstein. Bremenin alueet ovat Ala-Saksin ympäröimiä.

Hallinnollinen jako

Osavaltio on jaettu 37 piiriin (Landkreise), yhteen erikoiskuntaliittoon (Kommunalverband besonderer Art) ja kahdeksaan itsenäiseen kaupunkiin (Kreisfreie Städte).
Wabi-sabi

Wabi-sabi (jap. 侘寂) on japanilaisen estetiikan käsite. Se yhdistetään läheisesti zenbuddhalaisuuteen, ja kehityksensä alkuaikoina wabi-sabiin yhdistetyt henkilöt olivatkin jossain muodossa zenin harjoittajia. Käsitettä kuvataan monesti epätäydellisyydessä, keskeneräisyydessä ja häviävyydessä olevaksi kauneudeksi sekä yksinkertaisuuden ja vaatimattomuuden ihannoimiseksi. Käsite muodostuu kahdesta erillisestä sanasta, sabi ja wabi, joilla molemmilla on omat merkityksensä. Sanoja voidaan käyttää myös erillään, mutta nykyisin japanilaiset tarkoittavat sanojen muodostamaan kokonaisuutta myös puhuessaan vain toisesta.
Wabi-sabi liitetään yleensä japanilaiseen teeseremoniaan, jossa se ilmenee sekä itse seremoniassa että siihen liittyvissä osatekijöissä, kuten teeastioissa ja teehuoneessa. Se on kuitenkin olennainen osa myös monia muita Japanin taiteenlajeja, kuten ikebanaa, japanilaista puutarhataidetta sekä keramiikkaa.
Koekelberg

Maantietoa

Koekelberg sijaitsee Koillis-Brysselissä. Yhteensä pinta-alaa kunnalla on 1,17 km², josta hyvin suuri osa, noin 97,5% on asuttua. Metsää pinta-alasta on tuskin ollenkaan ja maanviljelystarkoituksiin omistettua aluetta 1,25%. Vuonna 2008 Koekelbergin väestöstä noin 23% oli maahanmuuttajia. Melkein neljännes väestöstä oli vuoden 2008 tilastojen mukaan alaikäisiä. 18-64-vuotiaita oli reilut 61,7% ja yli 65-vuotiaita 14,25%. Koko väestöstä naisia on Koekelbergissä noin 51,2% ja miehiä 48,8%. Vuoden 2008 laskennan mukaan työttömyysaste oli 24,58%. Keskimääräiset vuositulot Koekelbergissä asuvilla henkilöillä olivat vuonna 2005 noin 11 305 € asukasta kohti. Koekelbergin postinumero on 1081. Koekelberg on väkiluvultaan pienin Brysselin kunnista, siellä asui vuoden 2010 alussa 19 812 ihmistä. Sitä edeltävänä vuonna siellä oli asunut 432 ihmistä vähemmän, jonka perusteella se on yhdeksänneksi nopeiten kasvava kunta Brysselissä.
Suzuki-kytkentä

Suzuki-kytkentä (myös Suzuki-reaktio tai Suzuki–Miyaura-reaktio) on organobooriyhdisteen ja alkyyli -tai aryylihalogenidin välinen kytkentäreaktio, jota katalysoivat palladiumin yhdisteet. Suzuki-kytkentä on hyvin yleinen tapa syntetisoida aromaattisia tai konjugoituneita kaksoissidoksia sisältäviä yhdisteitä. Reaktio on nimetty japanilaisen kemistin Akira Suzukin mukaan. Suzuki julkaisi reaktion ensimmäistä kertaa vuonna 1979.

Reagoivat yhdisteet

Suzuki-kytkennässä toinen reagoiva lähtöaine on alkyyli- tai aryyliorganobooriyhdiste. Käytetyimmät reagenssit reaktiossa ovat boronihappoja (RB(OH)₂), mutta myös organoboraaneja, joita valmistetaan hydroboorauksella ja boronihappojen estereitä trialkyyli- tai triaryyliboronaatteja voidaan käyttää.
Toisena reagoivana yhdisteenä on tyypillisesti alkyyli-, alkenyyli- tai aryylihalogenidi. Käytetyimpiä ovat bromidit ja jodidit, mutta myös orgaanisia triflaatteja ja fosforihappojohdannaisia voidaan käyttää. Katalyyttinä Suzuki-kytkennöissä käytetään tavanomaisesti palladiumkomplekseja, mutta myös kuparikomplekseja on tutkittu. Käytettäessä kiraalisia ligandeja voidaan Suzuki-kytkentä suorittaa asymmetrisesti.
Suzuki-kytkennän etu on se, että reagoivissa yhdisteissä voi olla useita funktionaalisia ryhmiä, jotka eivät reagoi. Yhteensopivia ryhmiä ovat muun muassa alkoholi-, nitriili-, amino-, nitro- ja karbonyyliryhmiä.
Mäntän vaakuna

Mäntän vaakuna oli Mäntän kaupungin tunnus, jonka ilves on peräisin Hämeen maakuntavaakunasta, ja lipukkeet viittaavat Serlachiuksen paperitehtaaseen, jolla on ollut keskeinen osa alueen kehityksessä.
Vaakunan selitys on ”punaisessa hopeisilla lipukkeilla sirotellussa kentässä hopeinen sinivaruksinen ilves pystyssä, ilveksen korvatöyhdöt mustat”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Mäntän kunnanvaltuusto hyväksyi sen 19. kesäkuuta 1950. Sisäasianministero vahvisti vaakunan käyttöön samana vuonna 25. lokakuuta. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Mäntän ja Vilppulan muodostettua Mänttä-Vilppulan kaupungin, joka otti käyttöön Vilppulan vaakunan.
J. Jonah Jameson

Animaatiosarja

Jameson esiintyi useasti Hämähäkkimies-animaatiosarjan jaksoissa, ja hänen roolinsa oli sama, kuin sarjakuvissakin. Hän syytti usein Hämähäkkimiestä kaikesta roistojen ja rikollisten aiheuttamista kaaoksista ja rikoksista. 
Hän myös kohtasi monia Hämähäkkimiehen vastustajia ja loikin vahingossa heistä yhden, Skorpionin. Äänenä oli Edward Asner.

The Amazing Spider-Man -elokuvat

Jameson ei fyysisesti esiinnyt elokuvassa The Amazing Spider-Man 2, mutta Peter työskentelee hänelle lähettämällä hänelle sähköpostina kuvia Hämähäkkimiehestä. Tämäkin versio Jameson kritisoi Hämähäkkimiestä. Peter yrittää jopa yhdellä sähköpostillaan pyytää Jamesonia olemaan myönteisempi Hämähäkkimiestä kohtaan, mutta Jameson lähettää heti kieltävän vastauksen.
Marijke Moser

Marijke Moser (s. 13. marraskuuta 1946) on sveitsiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa, kestävyysjuoksussa ja maastojuoksussa. Hän edusti seuratasolla berniläistä STB:tä.
Moser osallistui olympialaisiin kerran, Münchenissä 1972. Hän oli tuolloin 1 500 metrillä alkueränsä kahdeksas ja karsiutui. Moser juoksi samana vuonna matkan ennätyksensä 4.18,9. Hän voitti yhteensä yksitoista maansa mestaruutta, joista hän nappasi viisi maastojuoksusta, kolme 1 500 metriltä, kaksi 5 000 metriltä ja yhden maratonilta.
Myös Marijken aviomies Albrecht oli olympiatason yleisurheilija.
Terässopimus

Terässopimus (saks. Stahlpakt, ital. Patto d' Acciaio) oli natsi-Saksan ja fasistisen Italian välillä 22. toukokuuta 1939 solmittu liittosopimus. Se vahvisti muodollisesti maiden välillä kaksi ja puoli vuotta aiemmin julistetun liittosuhteen eli niin sanotun Rooman–Berliinin akselin.
Sopimuksen mukaan mahdollisen sodan syttyessä Saksa ja Italia tukisivat toisiaan eivätkä solmisi rauhaa ilman yhteisymmärrystä. Sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan mukaan maat tiivistäisivät yhteistyötään sotatuotannossa ja sotasuunnitelmien laatimisessa. Sopimuksen tavoitteena oli selkeästi yhteistyö myös hyökkäyssodan eikä pelkästään puolustuksellisen sodankäynnin merkeissä. Sopimus periaatteessa pakotti toisen valtion tukemaan toisen vaikka omin päinkin aloittamaa hyökkäyssotaa. Sopimuksen oli määrä olla voimassa kymmenen vuotta. Sopimuksen allekirjoittivat Berliinissä maiden ulkoministerit Galeazzo Ciano ja Joachim von Ribbentrop Saksan johtajan Adolf Hitlerin läsnä ollessa.
Nimen ”terässopimus” keksi Italian diktaattori Benito Mussolini. Hänen on arveltu sopimuksella tavoitelleen Saksan tukea suunnittelemilleen valloitusretkille. Käytännössä Saksan ja Italian sotatoimien koordinaatio jäi heikoksi, sillä Hitler ja Mussolini eivät mielellään jakaneet suunnitelmiaan etukäteen toisilleen. Terässopimusta solmittaessa Mussolini oletti, että Saksa ei aloittaisi sotaa Euroopassa vielä ainakaan muutamaa vuoteen, mutta todellisuudessa Hitler alkoi välittömästi suunnitella hyökkäystä Puolaan. Hyökkäyksen alkaessa syksyllä 1939 Italia ei sopimuksesta huolimatta liittynyt sotaan, johon se ei katsonut olevansa vielä valmis, ja Saksa hyväksyi tämän.
Italia irtisanoi terässopimuksen tehdessään erillisrauhan liittoutuneiden kanssa vuonna 1943.
Bad Muskau

Historia

Muskau perustettiin 1200-luvulla ja ensimmäiset maininnat kaupungista on vuodelta 1249. Muskaun kreivikunta oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan suurin. Vuoteen 1815 Muskau kuului Saksin vaaliruhtinaan alaisuuteen ja vuoden 1815 jälkeen Preussin valtakuntaan.
Vuonna 1945 Muskau jaettiin Neisse-joen mukaan Itä-Saksalle ja Puolalle. Samalla jaettiin kuuluisa Muskaunpuisto.
Vuonna 1962 kaupunki muutti nimensä Bad Muskauksi, kun terapeuttinen kylpylä rakennettiin sinne. Vain virallisesti tunnustetut kylpyläkaupungit voivat käyttää Bad-etuliitettä.
Münchenin taideakatemia

Münchenin taideakatemia eli Akademie der Bildenden Künste München on Münchenissä sijaitseva 1808 perustettu taideakatemia. Se on yksi tärkeimpiä taideakatemioita Saksassa.
Akatemiassa oli paljon ulkomaisia opiskelijoita, ja sillä oli aikoinaan vaikutusta monien maiden taiteeseen. Koulussa opetettiin tuolloin maalaamaan akateemisen taiteen tyyliin.
Taideakatemian uusi osa otettiin käyttöön vuonna 2005. Vanha Gottfried Neureutherin suunnittelema venetsialaista uusrenessanssia edustava vanha rakennus on rakennettu vuosina 1874-1887.
Visit South Coast Finland

Visit South Coast Finland on Länsi-Uudenmaan matkailuyritysten ja kuntien yhteinen matkailubrändi. Yhteismarkkinointia ja brändiä hallinnoi alueen matkailuyritysten omistama Länsi-Uudenmaan Lumo matkailu Oy.
Länsi-Uudenmaan matkailualueelle kuuluvat Lohja, Siuntio, Hanko, Inkoo ja Raasepori. Kunnat muodostavat yhdessä Suomen eteläisimmän matkailualueen. Alue on matkailutarjonnaltaan erittäin monipuolinen. Erityisesti rikas kulttuurihistoria tekee alueesta kiinnostavan. Suomen teollisuus on syntynyt alueella ja tästä ovat todisteena esimerkiksi lukuisat ruukit, joista tunnetuimpia ovat Fiskars, Billnäs ja Mustio. Myös Tytyrin kaivos on tästä elävä esimerkki - yhä toiminnassa olevaan kaivokseen pääsee 100 metrin syvyyteen vierailulle. Entisaikojen vauraus näkyy myös lukuisissa kartanoissa ja isoissa maatiloissa.
Myös alueen luonto on poikkeuksellinen. Erityisesti vesistöt muodostavat monimuotoisen kokonaisuuden. Tammisaaren saariston kansallispuisto sekä Etelä-Suomen suurin järvi, Lohjanjärvi, sekä Mustion ja Siuntion joet ovat tästä esimerkkejä. Puhumattakaan Hangon kuuluisista hiekkarannoista.
Hyvinvointipalveluja on alueella runsaasti. Kylpylähotelli Päiväkumpu ja Siuntion Kylpylä löytyvät Länsi-Uudeltamaalta. Hyvinvointiin liittyvät myös urheilu- ja liikuntakeskukset Kisakallio ja Kisakeskus. Luonto ja hiljaisuus luovat oivalliset puitteet hyvinvoinnin lisäämiseen. Esimerkiksi Karnaisten korpi tai Fiskarsin laajat metsäalueet ovat eteläisen Suomen luontoa parhaimmillaan.
Alueen sijainti Helsingin ja Turun välissä tekee sen erittäin helposti saavutettavaksi. Ajomatka Helsingistä on vain yksi tunti.
Axel Bergholm

Karl Axel Bergholm (6. marraskuuta 1841 Sipoo – 18. huhtikuuta 1924 Porvoo) oli suomalainen filosofian tohtori ja opettaja. Hän sai professorin arvonimen 1907.
Bergholm toimitti käsikirjan Suomen aatelittomia sukuja. Hän oli oppikoulun opettaja Helsingissä, Porvoossa ja Mikkelissä ja sen jälkeen vielä uudelleen Porvoossa ruotsalaisen lyseon historian, maantiedon ja ruotsin opettaja 1885–1910 sekä koulun rehtori.
Putlaus

Putlaus (engl. puddling) on Henry Cortin 1784 kehittämä mellotusmenetelmä, jolla takkiraudasta valmistetaan keittoterästä. Putlausta pidetään Siemens-Martin -prosessin edeltäjänä, ja se oli ensimmäinen tapa tuottaa teollisesti terästä.

Prosessi

Putlaus tapahtuu oheisen kuvan kaltaisessa hematiitilla vuoratussa putlausuunissa. Sen pohjalle lasketaan masuunista takkirautaa, jota hämmennetään rautakangen avulla. Seokseen sekoitetaan rautamalmia, kuten hematiittia, sekä kalkkia. Samanaikaisesti vasemmassa laidassa olevassa palokammiossa poltetaan liekkiä (usein kivihiiltä tai koksia), ja palokaasut johdetaan seoksen yli; panos ja polttoaine eivät joudu kosketuksiin toistensa kanssa. Tällöin seoksen lämpötila nousee noin 1 500 °C tienoille, ja seos pysyy sulana. Putlauspanokseen voidaan lisätä myös romua lämpökuorman tasapainottamiseksi. Ympäristö on voimakkaasti hapettava, ja rautamalmin ja kalkkikiven oksidit polttavat takkiraudassa olevan ylijäämähiilen pois. Kalkkikivi muodostaa rikin ja fosforin kanssa kuonaa, joka voidaan erottaa panoksesta. Putlauksella saadaan aikaan keittoterästä, ja tyypillinen panoskoko on noin 300 kg. Putlattaessa seoksen sulamispiste kohoaa hiilen palaessa jatkuvasti, ja seoksen saavuttaessa puuromaisen viskositeetin teräs on valmista. Teräs laskettiin noin 40 kg kokoisiksi kuuliksi, jotka edelleen taottiin ja valssattiin lopputuotteiksi.

Ongelmat

Putlaus oli ennen Bessemer-prosessia ainoa teollinen tapa tuottaa terästä. Sen pullonkaulana oli skaalattavuus: putlausuunin kokoa ei voitu kasvattaa, vaan ainoa tapa kapasiteetin lisäämiseen oli rakentaa uusia putlausuuneja. Putlausuuni ei myöskään kyennyt tuottamaan riittävän korkeaa lämpötilaa teräksen pitämiseksi sulassa faasissa. Vasta Siemens-Martin -prosessin keksiminen ratkaisi skaalaus- ja sulatusongelman.
Pukara (Mouhijärvi)

Pukara on kylä entisen Mouhijärven kunnan alueella nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Samanniminen kylä on myös Ikaalisissa ja Honkajoella.

Historia

Kun elettiin myöhäiskeskiaikaa noin 1420–1450-lukua, sai silloisen Ylä-Sastamalan eli Karkun ja Hämeenkyrön raja-alueella virrannut Pukaranjoen alajuoksu pysyvän asutuksensa. Pukarajoen pohjoisrannalle rakennettiin Kyrön pitäjään yhteyksiä omannut Pukaran talo. Epäillyn yhteyden perusteena on se, että Pukara maksoi veronsa Kyröön. Suurin piirtein samaan aikaan joen etelärannalle nousi Karkun pitäjään eli Ylä-Sastamalaan hallinnollisesti kuulunut Kourin talo. Talojen perustamisen kimmoke tuli todennäköisesti joen varren rantaniityistä, jotka oli helppo ottaa viljelykäyttöön. Ne tarjosivat myös mahdollisuuden karjanpitoon. Verotuksen suuntautuminen kylään kahdelta eri suunnalta saattaa kertoa asutuksen tulosuunnista ja asutusintressien törmäämisestä nykyisen Pukaran kylän vaiheilla. Pitäjien välinen raja kulki kyläyhteisön keskeltä.

Vuonna 1540 Kyrön puoleisessa Pukarassa oli kaksi Pukara-nimistä taloa. Toisessa oli isäntänä Erkki ja toisessa Mikko. Myöhemmin nämä talot tunnettiin Riukulan ja Pussin taloina. Lähteiden perusteella myöhemmin Riukulaksi kutsuttu Pukaran talo oli se alkuperäinen Pukara ja Pussin talo oli siitä lohkaistu uudempi talo. Karkun puoleisessa Pukarassa oli vuonna 1540 vain Heikki Kourin isännöimä Kourin talo, mutta vuodesta 1553 lähtien tunnetaan kaksi Kourin taloa. Vanhassa Kourin talossa oli isäntänä Esko Heikinpoika ja toisessa Grels eli Reko Kouri. Myöhemmin tämä talo tunnettiin myös Napan nimellä.
Mouhijärvestä tuli oma kirkkoherrakuntansa 8. lokakuuta 1639. Mouhijärven mukana Karkusta erkaantuneet Suodenniemi ja Lavia itsenäistyivät myöhemmin. Vuonna 1639 alkoi Pukarajoen etelärannallakin Mouhijärven aika. Aikaisemmin Hämeenkyrön pitäjään kuulunut osa Pukaran kylää yhdistettiin vuonna 1921 Mouhijärven pitäjään.
Vieressä vuoden 1910 mittauksiin perustuva senaatin kartta, jossa paikannimet on tosin merkitty kyrillisin aakkosin. Kartasta näkyy hyvin Pukarajoen ylittävän tien molemmin puolin ryhmittynyt vanha asutus. Joen ylittäneen sillan vieressä sijaitsi vanha mylly, joka löytyy ainakin 1800-luvun pitäjänkartasta.

Maantiedettä

Pukaran läpi virtaa Pukaranjoki, joka laskee Hahmajärveen. Pukaran naapurikyliä ovat entisen Mouhijärven kylät Hahmajärvi ja Tomula. Hämeenkyrön puolella lähimmät kylät ovat Parila ja Haukijärvi idässä ja Kintus pohjoisessa. Mouhijärven kunnan entiseen kuntakeskukseen Uotsolaan on matkaa noin kuusi kilometriä.

Kyläkoulu

Pukaran vanha kyläkoulu, joka oli viime vuosinaan kylätalona, tuhoutui tulipalossa 5. marraskuuta 2013. Syyksi on epäilty sitä, että talon vieressä kaatui myrskyssä puu sähkölinjalle.
Tietoisku

Parodia

Tietoiskuista on tehty useissa viihdeohjelmissa parodioita, kuten muun muassa Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Kari Heiskasen Velipuolikuu- ja Mutapainin ystävät- sekä Lapinlahden Lintujen Seitsemän kuolemansyntiä -viihdesarjoissa.
San Juan Bautista

Valmistus

Date Marun valmistus alkoi vuonna 1613 Tsuki-No-Uran satamassa (Ishinomaki, Miyagi) Sendain daimio Date Masamunen käskystä. Bakufu, shōgunin hallitus Edossa, oli hyväksynyt projektin.
Shōgunilla oli jo ennestään kaksi pienempää laivaa (80 ja 120 tonnia), jotka hänelle oli rakentanut englantilainen luotsi William Adams. Niiden lisäksi suurempi San Buena Ventura oli annettu haaksirikkoutuneille espanjalaisille merimiehille heidän kotiinpaluutaan varten vuonna 1610. Lisäksi shōgunilla oli useita Punaisen sinetin laivoja, jotka oli valmistettu Aasian kauppaa varten, ja niissä oli useita länsimaalaisesta laivanrakennusperinteestä lainattuja ominaisuuksia.
Date Marun valmistuksen kerrotaan vieneen 45 päivää ja vaatineen 800 Bakufun mestarin, 800 laivanrakentajan, 700 sepän ja 3000 kirvesmiehen työpanoksen. Myös kahden espanjalaisen miehen mainitaan osallistuneen työhön: munkki Luis Sotelon ja kapteeni Sebastian Vizcaino. Espanjalainen paikallishallinto Manilassa ei hyväksynyt rakennustoimia, ja Los Rios Coronel esitti, ettei Soteloa enää päästettäisi Japaniin.

Kaksi Tyynenmeren matkaa

Valmisttuaan laiva lähti 28. lokakuuta 1613 Acapulcoon Meksikoon. Aluksella oli noin 180 henkeä: kymmenen Shogunin samuraita (joita johti laivastoministeri Mukai Shōken), 12 samuraita Sendaista, 120 japanilaista merimiestä, kauppiasta ja palvelijaa ja noin 40 espanjalaista ja portugalilaista merimiestä. Laiva saapui kolmen kuukauden merimatkan jälkeen Acapulcoon 25. tammikuuta 1614.
Vuoden jälkeen huhtikuussa 1615 laiva palasi Japaniin mukanaan yli 50 kaivosalan ja hopeanjalostuksen asiantuntijaa, jotka oli kutsuttu parantamaan Sendain alueen kaivostoimintaa. Hasekura itse jatkoi Eurooppaan. 
Syyskuussa 1616 Date Maru suuntasi uudelleen Acapulcoon Luis Sutelon pyynnöstä. Laivan kapteenina toimi Yokozawa Shogen. Matkalla kuitenkin oli ongelmia, ja noin 100 merimiestä kuoli ennen kuin laiva vuonna 1617 saapui Acapulcoon. Sotelo ja Hasekura tapasivat Meksikossa matkatakseen takaisin Japaniin. Vuonna 1618 laiva saapui Filippiineille, jossa se myytiin paikalliselle espanjalaishallinnolle (laivan nimi muutettiin San Juan Bautistaksi), joka pyrki rakentamaan laivastoa kasvavan hollantilaisten aiheuttaman uhan takia. Hasekura saapui viimein Japaniin vuonna 1620.
Japani oli muuttunut dramaattisesti Hamakuran poissa ollessa: kristinusko pyrittiin hävittämään Japanista, joka oli siirtymässä sulkeutumisen aikakauteen. Näiden vainojen takia kauppasopimukset Meksikon kanssa, joiden parissa Hamakura oli uurastanut, kiellettiin. Lopulta hänen lähetystöllään oli vain vähän merkitystä, ja hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin sairauteen.

San Juan Bautista nykyään

Rekonstruktio San Juan Bautista valmistettiin vuonna 1993 Daten suvun merkintöjen perusteella. Vaikka laivan tarkkoja piirustuksia ei ole löydetty, laivan mitat on merkitty huolellisesti muistiin, mikä mahdollisti rekonstruktion valmistamisen. Laiva on tällä hetkellä esillä teemapuistossa Ishinomakissa, Pohjois-Japanissa, lähellä paikkaa, jossa alkuperäinen laiva rakennettiin.
The Haunting in Connecticut

Vastaanotto

Ilta-Sanomien Tarmo Possu piti kiinnostavimpana elokuvassa tapaa, jolla se kuvaa esikoislapsen sairauteen totuttelevan perheen arkea. Kauhutehosteita paisutellaan hänestä yli äyräiden, mutta hyvät näyttelijät, etenkin Virginia Madsen, pitävät elokuvaa pinnalla tavallista mietitymmän vuoropuhelun ohella.
Malediivien kansalliskirjasto

Historia

Kirjastotoiminta sai alkunsa 1940-luvulla. 1940-luvun alkupuolella Malediivien päätuomari sheikki Hussayn Salahuddin kokosi islamilaisen lain tulkintaa (fiqh) käsitteleviä kirjoituksia oikeustalolla sijainneiseen kokoelmaan; näitä teoksia hän sai aiemmalta oppilaaltaan Felidhoon sheikki Hussainilta. Vuosikymmenen puolivälissä aikakauden johtaviin poliitikkoihin kuulunut Muhammad Amin Didi käynnisti Naadhee Thamadhdhun -klubin (suom. Sivistysklubi), johon kuului pieni kirjasto. Tästä kuultuaan päätuomari Salahuddin päätti lahjoittaa oikeustalolle keräämänsä tekstit ja joitain henkilökohtaisen kirjakokoelmansa teoksia uudelle kirjastolle. Nimen Dhaulathuge Kuthubukhaanaa (suom. valtionkirjasto) saaneen kirjaston avajaiset pidettiin 12. heinäkuuta 1945. 
Vuonna 1948 valtionkirjasto sai uuden nimen Majeedhee Kuthubukhaanaa, joka viittasi tunnettuun malediivilaiseen poliittiseen ajattelijaan Abdul Majeed Rannabandeyri Kilegefaanuun. Kirjastotoiminta jatkui paikallisen sisäministeriön (Vuzaarathudhdhaakhiliyyaa) alaisuudessa.  
Vuonna 1982 presidentti Maumoon 'Abdul Qayyoom nimesi kirjaston kansalliskirjastoksi (Qaumee Kuthubukhaanaa). Kirjasto alkoi toimia selvemmin sekä kansalliskirjastona että yleisenä kirjastona. Kirjastosta vastaava taho (ministeriö tms). on vaihdellut useasti vuoden 1982 jälkeen.

Lukutaito

Malediivien aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n kehitysohjelma UNDP:n mukaan mukaan lukutaitoisia 98,6 prosenttia (vuonna 2014).
Oliver (yhtye)

Yhteistyösopimus

Pohjois-Pirkanmaalla sijaitsevalla Virtain kaupungilla ja Oliver -yhtyeellä oli yhteistyösopimus koskien keväällä 2009 ilmestynyttä albumia. Yhteistyösopimuksen tarkoituksena oli edistää Oliverin uraa ja tuoda Virtain kaupunkia esiin yhtyeen kotikaupunkina. Yhtyeen Kauempaa sen tajuaa -nimiseltä debyyttialbumilta 12. marraskuuta 2008 julkaistu ensimmäinen single "Kuka mä oon" nousi heti Suomen virallisen singlelistan kärkeen. Toinen single julkaistiin helmikuussa 2009, ja kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo. Kolmannen singlen julkaisu tapahtui lokakuussa 2009, ja sitä seurasi Soittakaa Paranoidi -nimimen kiertue, joka tehtiin yhdessä Suomen Mielenterveysliiton kanssa. Neljäs single "Sinussa kiinni" julkaistiin 3. helmikuuta 2010.
Musta Vehkajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,8 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,6 metriä mpy.
Uimaharjun rautatieasema

Junaliikenne

VR:n taajamajunat pysähtyvät Uimaharjun asemalla. Radalla liikennöi joka päivä kaksi vuoroa Nurmekseen ja kaksi Joensuuhun.
Charles Williams (laulaja)

Charles Williams (s. 1952 Columbus, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen soul- ja funk-laulaja. Hän asui Suomessa 1970-luvulla ja julkaisi täällä muun muassa yhden albumin.
Williams esiintyi ensimmäistä kertaa jo 6-vuotiaana paikallisessa kirkossa. Muutettuaan Kalifornian San Bernardinoon hän opiskeli jonkin aikaa klassista musiikkia. 1960-luvun lopulla Williams vaihtoi musiikkityylinsä rockiin ja souliin. Hän vaikutti muun muassa jazz-yhtyeessä nimeltä Sensations. Muutamaa vuotta myöhemmin Williams perusti oman Manna-nimisen soul-yhtyeen, jossa rumpalina toimi Billy Carson. Se levytti yhden julkaisemattomaksi jääneen albumin.
Suomeen Williams muutti 1970-luvun alkuvuosina, tavattuaan Kaliforniassa suomalaisen naisen. Hän julkaisi täällä yhden albumin vuonna 1975. Williams oli nauhoittanut Love Is a Very Special Thing -levyn materiaalin pääosin Yhdysvalloissa jo ennen Suomeen saapumistaan. EMI Finlandin julkaisema levy sisältää lisäksi yhden suomalaisten muusikoiden kanssa tehdyn kappaleen.
Raumalla asunut Williams muutti pois Suomesta 1970-luvun lopulla. Sen jälkeen hän ei tiettävästi ole ollut esillä julkisuudessa.