HMS Beagle (1820)

Valmistus

Alus tilattiin 13. kesäkuuta 1817 Woolwichin telakalta. Sen köli laskettiin kesäkuussa 1818, ja se laskettiin vesille 11. toukokuuta 1820 Thamesjokeen. Alus otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1820 kuningas Yrjö IV:n kruunajaisiin. Sen valmistuskustannukset olivat 7 803 puntaa ja lisäksi vuosina 1825-1826 tehtyyn varustamiseen tutkimusmatkaa varten kului 5 913 puntaa.

Ensimmäinen matka

Beagle telakoitui 27. syyskuuta 1825 Woolwichiin muutostöitä varten. Kanuunoiden määrää vähennettiin kymmenestä kuuteen ja lisättiin mesaanimasto käsiteltävyyden parantamiseksi, jolloin priki muuttui parkiksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 16. maaliskuuta 1826, ja alus lähti Plymouthista 22. toukokuuta ensimmäiselle tutkimusmatkalleen kapteeni Pringle Stokesin alaisuudessa. Tehtävänä oli avustaa suurempaa alusta, HMS Adventurea (380 tonnia), Patagonian ja Tulimaan vesialueiden tutkimuksessa. Kapteeni Pringle masentui syvästi Tulimaan vesiä kartoittaessaan ja sulki itsensä hyttiinsä  kahden viikon ajaksi. Sitten hän ampui itseään 1. elokuuta 1828 ja kuoli houretilassa 12 päivää myöhemmin. Aluksen päällikkyyden otti luutnantti William George Skyring, joka luovutti päällikkyyden 13. marraskuuta edelleen Robert FitzRoylle. Hän osoittautui kyvykkääksi johtajaksi, ja hänen johdollaan alus palasi 14. lokakuuta 1830 Englantiin, jossa alus poistettiin palveluksesta 27. lokakuuta Plymouthissa.

Toinen matka

Beagle valittiin mukaan myös toiselle Etelä-Amerikan tutkimusmatkalle. Nyt kapteeniksi ylennetyn FitzRoyn johdolla aluksella suoritettiin Devonportin telakalla suuria muutostöitä. Kantta korotettiin huomattavasti käsiteltävyyden parantamiseksi ja alukselle asennettiin myös uusia mittalaitteita, mm. 22 kronometria ja ilmanpainemittalaitteita. FitzRoy halusi välttää Pringlen osittain yksinäisestä vastuullisesta asemasta johtuneen kohtalon ja pyysi esimiestään kapteeni Francis Beaufortia etsimään matkalle matkustajan, joka toimisi kumppanina ja tarvittaessa luonnontieteilijänä. Näin Charles Darwin pääsi mukaan matkalle.
Vihdoin 27. joulukuuta 1831 Beagle pääsi lähtemään toiselle tutkimusmatkalleen mistä tulisi uraauurtava tieteellinen tutkimusmatka. Suoritettuaan laajoja tutkimuksia Etelä-Amerikassa alus palasi Uuden-Seelannin kautta Falmouthiin, Cornwalliin, Englantiin 2. lokakuuta 1836.

Kolmas matka

Kuusi kuukautta myöhemmin Beagle lähti vuonna 1837 tutkimaan Australian rannikkoa John Clements Wickhamin alaisuudessa. Wickham oli osallistunut toiselle tutkimusmatkalle luutnanttina. Hänen apunaan oli luutnantti John Lort Stokes, joka Wickhamin sairastuttua ja luopuessa päällikkyydestä vastasi mm. Timorin ja Uuden-Seelannin tutkimuksesta. Kolmas matka saatiin päätökseen vuonna 1843.

Myöhemmät vaiheet

Vuonna 1845 Beagle muunnettiin rannikkovartioston käyttöön tarkkailualukseksi ja siirrettiin sittemmin tullin käyttöön Essexin rannikon salakuljetuksen kontrolloimiseksi. Beagle ankkuroitiin keskelle Roach-jokea, ja vuonna 1851 osterikauppiaat valittivat aluksen häiritsevän jokiliikennettä. Vuoden 1851 laivastoasiakirjan mukaan alus oli nimetty uudestaan (Southend "W.V. No. 7" at Paglesham). Alus myytiin 13. toukokuuta 1870 Murray and Trainerille romutettavaksi.