google/wiki40b huggingface dataset:
Solène Durand

Solène Durand (s. 20. marraskuuta 1994) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän kuului Ranskan naisten maajoukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa mutta ei ollut ennen kisoja päässyt vielä pelaamaan yhtään maaottelua ja jäi myös kisoissa varamaalivahdiksi. Nuorisomaajoukkueissa hän on pelannut yhden ottelun alle 16-vuotiaissa, 13 ottelua alle 17-vuotiaissa, 13 ottelua alle 19-vuotiassa ja viisi ottelua alle 20-vuotiaissa.
Durand on edustanut seuratasolla Montpellieriä kausina 2009–2017 ja Guingampia vuodesta 2017.
Franz Xaver Schwarz

Franz Xaver Schwarz (27. marraskuuta 1875 Günzburg, Baijeri, Saksa – 2. joulukuuta 1947) oli SS-Oberstgruppenführer ja kansallissosialistisen puolueen varainhoitaja lähes koko puolueen olemassa olon ajan.
Schwarz syntyi leipurimestarin kahdeksanlapsiseen perheeseen. Hän kävi kansa- ja oppikoulun Günzburgissa. Vuonna 1899 hän meni naimisiin Berta Breherin kanssa. Hän työskenteli Günzburgin piirioikeudessa ja hänestä tuli notaari. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän palveli vänrikkinä jalkaväessä, mutta hänet vapautettiin kenttäpalveluksesta ruoansulatuselimistön ongelmien vuoksi 1915.
Vuonna 1922 Schwarz liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja osallistui epäonnistuneeseen oluttupavallankaappaukseen seuraavana vuonna. Vuonna 1925 hänestä tehtiin puolueen päätoiminen varainhoitaja.
Kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan tammikuussa 1933 Schwarzista tuli Saksan valtiopäivien jäsen. Seuraavana vuonna Adolf Hitler antoi hänelle täydet valtuudet puolueen varojen hoitamiseen. Kesäkuussa 1933 Schwarz liittyi SS:ään ja heinäkuun alussa hänet nimitettiin SS-Obergruppenführeriksi (SS-kenraali). 20. huhtikuuta 1942 Hitlerin syntymäpäivänä Schwarz sai ylennyksen SS-Oberstgruppenführeriksi. Tämä arvo myönnettiin Schwarzin lisäksi vain kolmelle muulle. Vuoteen 1945 mennessä Schwarz oli kerännyt puolueen kassaan yli miljardi Saksan markkaa. 
Sodan viimeisinä päivinä Schwarz johti Volkssturm-yksikköä. Saksan antauduttua hän jäi vangiksi Yhdysvaltain asevoimille. Kuulustelujen ja terveysongelmiensa vuoksi Schwarz kuoli liittoutuneiden sotavankileirillä lähellä Regensburgia. Koska Schwarz oli polttanut kaikki puolueen varoja koskevat paperit ja koska hän kieltäytyi puhumasta kuulusteluissa, moni kansallissosialistisen puolueen rahoittaja jäi nimettömäksi. Hänet julistettiin kuolemansa jälkeen sotarikolliseksi oikeudenkäynnissä Münchenissä.
Karin Enström

Elämäkerta

Enströmin isä on Enköping sairaalan ylilääkäri Staffan Landerholm, äiti Olena Tingdahl. Hänen sisaruksiaan ovat Henrik Landerholm, joka johtaa siviilitoimintoja Pohjois-Afganistanissa Masar-i-Sharifin ruotsalais-suomalaisessa tukikohdassa, sekä Louise Landerholm Bill.
Enström suoritti upseerintutkinnon 1987, kävi Ruotsin sotakorkeakoulun yleisen kurssin 1988 ja ylemmän kurssin 1993. Nykyisin Enström on sotilasarvoltaan rannikkopuolustuksen kapteeni. Hän on ollut Vaxholmin kunnanvaltuutettu vuodesta 1994 ja toimi valtuuston puheenjohtajana 2002–2006. 
Enström  on ollut valtiopäivien edustajana Ruotsin valtiopäivistä 1998 alkaen, valittuna Tukholman läänin vaalipiiristä. Vuoden 2010 valtiopäivävaaleista alkaen hän on ollut ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja ja sotavaltuuskunnan (ruots. Krigsdelegationen) ja ulkoasiainneuvoston jäsen. Enström johti puolustusvaliokuntaa vuosina 2002–2010. Tammikuusta 2008 hän on ollut Ruotsin parlamentaarisen turvallisuuspoliittisen komitean (ruots. Försvarsberedningen) puheenjohtaja.
Gallimimus

Kuvaus

Gallimimuksen pituus oli 4–6 metriä, korkeus päälaelle enintään kolme metriä ja paino jopa 440 kilogrammaa. Gallimimuksen uskotaan olleen nopea juoksija. Pienessä pyrähdyksessä se on saattanut yltää jopa 80 km/h nopeuteen.
Gallimimus oli rakenteeltaan melko lintumainen. Sillä oli pieni pää, suuret silmät, pitkä kaula, lyhyet etujalat ja pitkät takajalat sekä pitkä häntä. Pitkä ja notkea kaula muistutti strutsin kaulaa. Kevyet luut ja vahvat lihakset viittaavat hyvään juoksukykyyn. Gallimimus oli noin kaksi kertaa suurempi kuin nykypäivän strutsit.

Ravinto

Gallimimuksen nokka oli hampaaton, mutta sarveisreunainen. Se sopi monenlaisen ravinnon hyödyntämiseen. Gallimimus oli luultavasti kaikkiruokainen, ja käytti ravinnokseen hyönteisiä, pieniä liskoja, munia ja kasveja.

Löytö

Gallimimus-suvun jäänteitä löysi ensimmäisen kerran puolalainen paleontologi Zofia Kielan-Jaworowska vuonna 1963 Mongolian Gobin aavikolta. Rinchen Barsbold, Ewa Roniewicz ja Halszka Osmólska kuvasivat näiden fossiilien perusteella lajin Gallimimus bullatus vuonna 1972. Suvun tieteellinen nimi tulee latinan sanoista gallus (suom. kukko) ja mimus (suom ”matkija”).

Gallimimus populaarikulttuurissa

Gallimimus esiintyy ensimmäisessä ja toisessa Jurassic Park -elokuvassa. Se esiintyi myös pelissä Jurassic Park: Operation Genesis.
Stompin’ Tom Connors

Charles Thomas ”Stompin’ Tom” Connors O.C. (9. helmikuuta 1936 – 6. maaliskuuta 2013) oli kanadalainen folk-laulaja. 
Connors syntyi New Brunswickissä teini-ikäisen Isabel Connorsin ja tämän poikaystävän Thomas Sullivanin pojaksi. Hänestä tuli myöhemmin adoptiolapsi. Lempinimen ”Stompin’ Tom Connors” hän otti käyttöön 1. heinäkuuta 1967. Hänen tunnetuimpiin lauluihinsa kuuluvat ”Bud the Spud”, ”Big Joe Mufferaw”, ”The Black Donnellys”, ”Reesor Crossing Tragedy”, ”Sudbury Saturday Night” ja ”The Hockey Song”. 
Connorsille myönnettiin vuonna 1993 kunniatohtorin arvo St. Thomasin yliopistosta sekä vuonna 2000 Toronton yliopistosta. Hän sai Kanadan ritarikunnan kunniamerkin vuonna 1996 ja julkaisi kaksi omaelämäkerrallista teosta. 
Connorsin musiikki on suurilta osin jäänyt Kanadan ulkopuolella vaille laajaa huomiota. The Greatest Canadian -projektissa hän sijoittui listan 13. sijalle. Hän asui Ontariossa, ja hänen suosikkikitaransa oli hänen vuonna 1956 hankkimansa akustinen Gibsonin Southern Jumbo.
Jäähyväiset aseille

Jäähyväiset aseille (A Farewell to Arms) on Ernest Hemingwayn 1920-luvulla kirjoittama romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat ensimmäiseen maailmansotaan, jossa Hemingway oli myös osallisena. Vuoden 1917 aikana käytiin Caporetton taistelu, joka käytiin itävaltalaisten ja italialaisten liittoutumien välillä. Taistelun jälkiselvittelyjä Ernest Hemingway kuvasi myöhemmin kirjassaan.
Hemingway kirjoitti kirjaan 47 erilaista lopetusta ennen kuin löysi oikean. Heinäkuussa 2012 kirjasta julkaistiin painos, jossa on mukana nämä vaihtoehtoiset loput.
Romaanista on tehty ainakin kolme eri elokuvasovitusta: vuonna 1932 Frank Borzagen, 1957 Charles Vidorin ja viimeisimpänä vuonna 1966 Rex Tuckerin ohjaamana.

Juoni

Romaanin päähenkilö on Italian armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa palveleva amerikkalainen luutnantti Frederic Henry. Rintamalla Henry tapaa sairaanhoitajana toimivan englantilaisen Catherine Barkleyn ja he rakastuvat pian toisiinsa. Henry haavoittuu kranaatin sirpaleesta ja hänet lähetetään toipumaan sisämaahan, jonne Barkley seuraa häntä. Henry ja Barkley saavat hetken ajan elää onnellista elämää yhdessä ja Barkley tulee raskaaksi. Pian raskaaksi tulemisen jälkeen Henry kuitenkin lähetetään takaisin rintamalle. Pian Henryn paluun jälkeen Italian rintamalinja murtuu ja italialaisten joukot aloittavat sekasortoisen perääntymään. Perääntymisen aikana Henry teloittaa yhden karkuun yrittävän sotilaan, mutta joutuu myöhemmin itse teloituskomppanian eteen sotapoliisien etsiessä perääntyjien joukosta pakenevia upseereita, joita sotapoliisit pitävät maanpettureina näiden jätettyä asemansa. Henry pääsee kuitenkin pakenemaan teloituskompaniaa ja matkustaa salaa Barkleyn luokse. Viranomaisten jahtaamana Henry ja Barkley päättävät lopulta paeta soutuveneellä Sveitsiin.
Sveitsissä Henry ja Barkley elävät rauhallista elämää vuoristossa ja odottavat yhteisen lapsensa syntymää. Synnytyksen lähestyessä Henry vie Barkleyn sairaalaan. Synnytyksestä tulee Barkleylle pitkä ja tuskallinen, ja lopulta Henry antaa lääkärille luvan suorittaa synnytys keisarinleikkauksella. Leikkaus vaikuttaa aluksi onnistuneen hyvin, mutta lapsi kuoleekin pian syntymänsä jälkeen ja Barkley alkaa menettää nopeasti verta. Pian myös Barkley kuolee ja Henry lähtee sairaalasta yksin.

Sensuuri

Ilmestyessään teos otettiin vastaan kriittisesti, ja kirja joutui joissain maissa sensuurin kynsiin. Esimerkiksi Italiassa kirja kiellettiin sen kuvattua liian tarkasti italialaisten vetäytymistä Caporettosta. Saksassa 1930- ja 1940-luvuilla oli yleistä polttaa "ristiriitaisia teoksia", ja Jäähyväiset aseille joutui pannaan "seksiromaanina".
Natriumfosfaatti

Ominaisuudet

Natriumfosfaatti on valkoista tai väritöntä kiinteää ainetta, joka liukenee veteen ja liuokset ovat vahvasti emäksisiä. Kiteisenä se voi esiintyä useina kidevedellisinä muotoina, joita ovat muun muassa hemi-, heksa-, okta- ja dodekahydraatit. Natriumfosfaatille on tyypillistä muodostaa kaksoissuoloja muiden metalliyhdisteiden kanssa.

Käyttö

Natriumfosfaatti on vahvasti emäksistä ja saippuoi rasvaa. Rasvan- ja lianirrotuskyvyn vuoksi sitä käytetään erityisesti teollisuuden käyttöön tarkoitetuissa puhdistusaineissa ja värinpoistoaineissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös veden kovuuden vähentämiseen, koska se muodostaa kalsium- ja magnesiumionien kanssa niukkaliukoisia kalsium- ja magnesiumfosfaatteja. Elintarvikkeissa natriumfosfaattia käytetään hapettumisenesto- ja happamuudensäätöaineena. Sen ja natriumdivetyfosfaatin sekä natriumvetyfosfaatin E-koodi on E 339.
Tsubaki (1918)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1935.
Lauri-Matti Parppei

Lauri-Matti Parppei on suomalaisen Musta valo -yhtyeen laulaja, kitaristi, sanoittaja ja säveltäjä. Aiemmin hän on vaikuttanut raumalaisessa, sittemmin lopettaneessa, Itkevä tyttö -taiderockyhtyeessä. Ammatiltaan Parppei on graafinen suunnittelija ja alun perin kotoisin Raumalta. Hän opiskelee Taideteollisessa korkeakoulussa  ja on ohjannut palkittuja lyhytelokuvia.
Parppei on toiminut vuodesta 2003 lähtien myös Klustermus ry:n puheenjohtajana.
Jin Mao Tower

Jin Mao (kiina: 金茂大厦; pinyin: Jīn Mào Dàshà, suomeksi Kultaisen vaurauden rakennus) on Shanghaissa, Kiinassa sijaitseva 88-kerroksinen 421 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Rakennus valmistui vuonna 1998 ja se sijaitsee Lujiazuissa, Pudongin osassa Shanghaita. Sen suunnittelusta vastasi yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill.
Rakennuksessa sijaitsee toimistoja sekä Shanghai Grand Hyatt -hotelli. Vuoteen 2007 saakka se oli Kiinan korkein rakennus ja maailman viidenneksi korkein varsinaisen rakennuksen korkeudella mitattuna ja seitsemänneksi korkein huipulla oleva antenni huomioituna. Yhdessä Oriental Pearl Tower -rakennuksen kanssa se muodostaa Pudongin kaupunkikuvan keskipisteen. 14. syyskuuta 2007 Shanghai World Financial Center vei rakennuksen kärkisijan Kiinan rakennusten korkeustilastossa.
Keeppi

Keeppi on noin lyhyehkö käsivarsien puoleen väliin yltävä, hartiolle tuleva viittamainen asuste. Erotuksena boleroon, keepissä ei ole hihoja, mutta jotkut keepit voidaan kiinnittää hartioille käsivarren alle kiinnitettävillä napeilla tai muilla vastaavilla. Keeppejä valmistetaan neulomalla ja valmiista kankaasta. Keeppejä käytetään yleisesti naisten juhla-asusteina, esimerkiksi häissä.
Julius Röntgen

Elämä

Röntgen sai pianonsoitonopetusta Louis Plaidylta ja Carl Reineckeltä. Hän aloitti varhain myös säveltämisen, ja ensimmäiset sävellykset julkaistiin vuonna 1871. Nuori Röntgen esitti omia sävellyksiään esimerkiksi Düsseldorfissa, Hampurissa ja Leipzigissä. Hän sai sävellyksen opetusta Franz Lachnerilta Müncheniltä ja opiskeli myös harmoniaa ja kontrapunktia Moritz Hauptmannin johdolla Leipzigissä. Hän pääsi esittämään erään sävellyksensä Franz Lisztille, johon hän tutustui neljäntoista vuoden iässä.
Röntgen muutti Alankomaihin vuonna 1877 ja sai toimen pianonsoiton opettajana Amsterdamissa. Hän työskenteli myös kapellimestarina ja johti muun muassa Johann Sebastian Bachin h-mollimessun (BWV 232) Hollannin-ensiesityksen. Vuonna 1884 hän oli mukana perustamassa Amsterdamin konservatoriota Frans Coenenin ja Daniël de Langen kanssa. Hän esiintyi myös pianosolistina ja muiden muusikoiden säestäjänä. Röntgenin aloitteesta eräät hänen ystävänsä Johannes Brahmsin teoksista tulivat esitetyiksi Alankomaissa. Röntgen itse toimi solistina, kun Brahmsin toinen pianokonsertto esitettiin vuonna 1884 säveltäjän itsensä johtamana.
Röntgen säesti muiden muassa Joseph Joachimin, Johannes Messchaertin, Carl Fleschin ja Pablo Casalsin esiintymisiä. Hänen ystäviinsä lukeutui Brahmsin lisäksi myös Edvard Grieg, jonka kanssa hän oli kirjeenvaihdossa. Röntgen kirjoitti Griegistä kirjankin kesällä 1930. Samana vuonna hän sai kunniatohtorin arvon Edinburghin yliopistosta. Viimeiset vuotensa Röntgen vietti Gaudeamus-villalla Bilthovenissa, jossa hän saattoi keskittyä sävellystyöhönsä entistä enemmän; hän sävelsi yli sata teosta vuosien 1925–1932 aikana. Hän kuoli Utrechtissa 77 vuoden iässä. Gaudeamus-villalla oli merkittävä rooli Hollannin musiikkielämässä toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina.
Röntgen oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli ruotsalainen Amanda Maier, jonka kuoltua Röntgen meni naimisiin hollantilaisen Abrahamina des Amorie van der Hoevenin kanssa. Molemmat puolisot olivat itsekin muusikoita. Röntgenillä oli kuusi poikaa.

Musiikki

Säveltäjän tuotanto kattaa noin 650 teosta, joista monista on saatavilla levytyksiä. Teoksissa on vahvoja Brahms-vaikutteita, mutta myös Röntgenin Max Regeriin kohdistama ihailu on jättänyt niihin jälkensä. Niin ikään Röntgen sai vaikutteita kansanmusiikkiaiheista. Hän myös tutki hollantilaista kansanmusiikkia. Hänen sinfonioidensa määrä ylittää kahdenkymmenen, ja tuotantoon kuuluu myös useita konserttoja.
Vasili Tihonov

Valmennusura

Oman valmennusuransa Tihonov aloitti silloisessa kotikaupungissaan Riiassa vuonna 1985. Kesällä 1990 hän saapui Suomeen Porin Ässien A-juniorijoukkueen valmentajaksi. Tihonov nimitettiin jo joulukuussa liigajoukkueen päävalmentajaksi tehtävästä erotetun Matti Keinosen tilalle. Tihonov jatkoi Ässien valmentajana aina kevääseen 1993 saakka, ja hän johdatti joukkueensa kahdesti SM-liigan välieriin. 
Porista Tihonov siirtyi NHL-liigaan San Jose Sharksin apuvalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi 1990-luvulla kahteen otteeseen. Tihonov valmensi SM-liigassa myös Rauman Lukkoa vuosina 1999–2001. Lisäksi hän toimi päävalmentajana sveitsiläisessä SCL Langnaussa ja yhdysvaltalaisessa Kansas City Bladesissa.

Yksityiselämä

Vasili Tihonovin isä on Viktor Tihonov, joka valmensi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkuetta 1970–1990-luvuilla. Vasili Tihonovin poika Viktor Tihonov jr. pelaa jääkiekkoa KHL-liigassa SKA Pietarin joukkueessa.
Vasili Tihonov kuoli  pudottuaan kerrostalon neljännessä kerroksessa sijainneesta asunnostaan elokuussa 2013.
Kalapudas

Kalapudas on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla, Pyhäjoen pohjoisrannalla.
Kalapudas on ns. puhtokylä, jonka asutus on voimakkaiden kevättulvien takia keskittynyt maaston korkeimmille kohdille niin, että rakennukset ovat osin erittäin lähellä toisiaan. Kalaputaan kylän keskus muodostuu neljästä taloryhmästä, jotka ovat Kalapudas, Alapudas, Rantapudas ja Ylimäki. Niihin kuuluu päärakennusten lisäksi yhteensä yli kaksikymmentä talousrakennusta. Vanhin, kylän lounaisosassa sijaitseva päärakennus Rantapudas lienee rakennettu 1707 tai 1710. Sitä vastapäätä olevan Alaputaan päärakennus on 1800-luvulta, samoin kuin kylän kaakkoisosassa sijaitsevan Kalaputaan päärakennus, joka on vuodelta 1806. Kylän kantatalona Kalapudas on kuitenkin perustettu jo 1558. Ylimäestä siirrettiin sivurakennus Merijärven Säästöpankin taloksi 1940-luvulla, mutta se tuhoutui pian pystyttämisen jälkeen tulipalossa. Ylimäen pihapiirin rakennukset ovat pääosin 1880-luvulta. Kalaputaan kylälle on laadittu kyläsuunnitelma, jonka yhteydessä tehtiin rakennusten kuntotarkastus ja inventointi. 
Kalaputaan kyläkoulu lopetti toimintansa 1980-luvulla.
Stora Tuna IK

Stora Tuna IK on vuonna 1924 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Sen kotipaikka on Borlänge. Nykyisiä lajeja ovat jalkapallo ja salibandy.  Stora Tuna IK voitti suunnistuksen Venlojen viestin vuosina 1982, 1984, 1985 ja Tiomilan miesten viestin 1964 ja naisten viestin 1982, 1984 ja 2008. Seuran suunnistusjaos irtautui omaksi seurakseen Stora Tuna OK kauden 2008 jälkeen.  Hiihtojaos toimii nykyään nimellä Stora Tuna IK Skidklubb.
Meksikon ensimmäinen keisarikunta

Tausta

Miguel Hidalgo y Costilla julisti vuonna 1810 Meksikon itsenäiseksi. Julistusta seurasi yli kymmenen vuotta kestänyt vapaussota. Meksikon itsenäisyyttä edelsivät Espanjan poliittiset muutokset vuonna 1820. Kuningas Ferdinand VII:n valtaa rajattiin, ja liberaalienemmistöinen parlamentti sai vallan. Uusi-Espanja jakautui peninsulaareihin, jotka pysyivät uskollisena Espanjalle, ja konservatiivisiin kreoleihin, jotka pelkäsivät menettävänsä asemansa ja kääntyivät kannattamaan itsenäisyyttä. Samaan aikaan tasavaltalaiset patriootit kiihdyttivät omaa kampanjaansa. Konservatiivien kreolien johtajaksi valittiin Agustín de Iturbide.
Iturbide uskotteli varakuningas Juan Ruiz de Apodacalle, että tasavaltalaiskapinalliset olivat koonneet voimansa etelässä. Hän saikin käyttöönsä vuoden 1820 lopussa 2 500 miehen osaston. Iturbide ei kuitenkaan hyökännyt kapinallisten kimppuun vaan liittoutui kapinallisjohtaja Vicente Guerreron kanssa. Iturbide julisti helmikuussa 1821 Igualan suunnitelman, jossa vaadittiin muun muassa itsenäisyyttä. Varakuningas pyrki kukistamaan Iturbiden, mutta pian itsenäisyysliikkeen kannatus levisi koko maahan. Heinäkuussa saapunut uusi varakuningas Juan O’Donojú ei voinut enää muuta kuin tunnustaa Meksikon itsenäisyyden Córdoban sopimuksella.

Keisarikunta

Iturdibe marssi paraatissa pääkaupunkiin Méxicoon 27. syyskuuta ja seuraavana päivänä julisti Meksikon itsenäiseksi. Espanja ei tunnustanut itsenäisyyttä, mutta se ei myöskään lähettänyt enää joukkoja taistelemaan itsenäisyyttä vastaan. Iturbide etsi sopivaa monarkkia Euroopasta, mutta kun tällaista ei löytynyt, kongressi julisti Iturbiden keisariksi toukokuussa 1822. Iturbiden hallitsijanimi oli Agustín I.
Meksikon vanavedessä myös Keski-Amerikan valtiot itsenäistyivät Espanjasta. Chiapasin alue liittyi Meksikoon, ja Iturbiden houkuttelemana Keski-Amerikka liittyi Meksikoon tammikuussa 1822. Salvadorin liberaalit kreolit olivat kuitenkin koko ajan liittoa vastaan. Kun Iturdibe lähetti Keski-Amerikkaan joukkoja, muutkin alueet kääntyivät liittoa vastaan. Liitto purettiin helmikuussa 1823, ja Keski-Amerikan valtiot julistivat Keski-Amerikan liittotasavallan syntyneeksi heinäkuussa 1823.
Iturdibe hajotti Meksikon kongressin lokakuussa 1822 ja pyrki luomaan uuden, itsevaltiuteen perustuvan perustuslain. Iturdiben vastaiset mielialat voimistuivat nopeasti, eikä Iturdibe pystynyt taloustilanteen vuoksi maksamaan armeijalleen palkkaa. Veracruzin komentaja Antonio López de Santa Anna ilmoitti joulukuussa keisarinvastaisen julistuksen. Santa Anna ja vapaussodan sankari Guadalupe Victoria esittivät Casa Matan suunnitelmassa tasavallan perustamista. Armeijan tuen menettänyt Iturdibe luopui vallasta maaliskuussa 1823. Hän sai luvan lähteä maasta ja eläkkeen sillä ehdolla, ettei palaisi. Iturdibe yritti paluuta 1824, mutta hänet vangittiin ja teloitettiin.
Iturdiben jälkeen liberaalit nousivat valtaan, ja vuoden 1824 perustuslaissa Meksiko julistettiin tasavallaksi. Maasta tuli Meksikon yhdysvallat, joka oli jaettu 19 osavaltioon ja 4 territorioon.
George McFly

George Douglas McFly on Paluu tulevaisuuteen -elokuvatrilogiassa elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, joka on päähenkilön Marty McFlyn isä. McFlyta ovat näytelleet Crispin Glover ja Jeffrey Weissman.
George McFly syntyi Hill Valleyssä vuonna 1938 ja rakastui alun perin Martyn äitiin, Lorraine Bainesiin, mutta Martyn palattua vuoteen 1955 Lorraine rakastui häneen Georgen sijaan. Lopulta Marty saa vanhempansa rakastumaan uudelleen toisiinsa. Paluu tulevaisuuteen II -elokuvassa George McFly nähdään 77-vuotiaana.
Ollie Matson

Ura yleisurheilijana

Matson voitti vuonna 1952 Helsingin olympialaisissa 4 × 400 metrin viestijuoksun hopeaa ja 400 metrin juoksun pronssia ajalla 46,8.
Susi lampaan vaatteissa

Susi lampaan vaatteissa on Aisopoksen muistiin kirjaama satu ja siihen viittaava sanonta.
Sadussa susi löytää lampaantaljan, ja keksii että jos hän pukee sen päälleen, hän näyttää kauempaa lampaalta, joten lampaat eivät tajua vaaraa. Lähestyttyään lammaskatrasta talja yllään susi oli juuri pääsemäisillään tarpeeksi lähelle hyökätäkseen, kun paimen saapui paikalle. Hän päätti valita yhden lampaistaan teuraaksi ruokaa varten - ja tappoi siten suden sattumalta. Tarinan opetus on, että petokseen turvautujille käy joka tapauksessa lopulta huonosti.
"Susi lampaan vaatteissa" on myös vertaus, jota käytetään useimmiten kuvaamaan naamioitunutta uhkaa tai ystävällisyydeksi naamioitua petosta. Vertaus esiintyy vanhan raamatunkäännöksen vaikutuksesta usein myös muodossa "susi lammasten vaatteissa". Jeesus vertasi vääriä profeettoja lampaiksi naamioituneisiin susiin (Matt. 7:15).
John Wycliffe

John Wycliffe (myös Wyclif, Wycliff, Wickliffe; noin 1320–1384) oli englantilainen Raamatun kääntäjä ja varhainen uskonpuhdistaja. Hän syntyi Yorkshiressä 1320-luvun alussa ja siirtyi Oxfordiin vuoteen 1345 mennessä. Siellä hänestä tuli teologian tohtori ja Balliol Collegen esimies Oxfordin yliopistossa.
Wycliffe kyseenalaisti paavin vallan kirkossa. Hän vastusti pyhimysten kunnioitusta ja pappien selibaattia. Hän korosti Raamatun ja sen lukemisen merkitystä kirkollisena auktoriteettina, mutta on epäselvää, kuinka paljon Raamatun käännöstyötä hän teki itse.
Katolinen kirkko julisti Oxfordissa 1381 Wycliffen teesit harhaoppisiksi. Wycliffe ja Jan Hus julistettiin harhaoppisiksi myös Konstanzin kirkolliskokouksessa 1415, ja Wycliffen luut kaivettiin esiin ja poltettiin roviolla. Husin katolinen kirkko tuomitsi kuolemaan roviolla.
James Norton

Yksityiselämä

James Norton syntyi Lontoossa opettajaperheeseen ja asui lapsuutensa Maltonin kaupungissa North Yorkshiressa. Norton on kuvaillut lapsuuttaan Howardian Hillsin alueella idylliseksi.
Nuorena Norton matkusteli Nepalissa ja kiinnostui buddhalaisuudesta ja hindulaisuudesta. Kokemustensa innoittamana hän päätyi opiskelemaan teologiaa Fitzwilliam Collegessa Cambridgen yliopistossa.
Kesällä 2006 Norton opetti draamaa viiden muun näyttelijän kanssa lapsille Intiassa kahdessatoista koulussa.

Ura

Norton esiintyi opiskeluvuosinaan monenlaisissa näytelmissä, kuten klassikkoteoksissa Paljon melua tyhjästä ja Lokki sekä moderneissa näytelmissä Some Explicit Polaroids ja Volpone: Sex, Lies and Videotape. Hän myös ohjasi Arthur Millerin Tulikoe-näytelmän tuotannon. Hän haki neljään maan suurimpaan teatterikouluun, ja hänet hyväksyttiin RADA- ja Guildhall School of Music and Drama -kouluihin. Hän valitsi RADAn ja valmistui kolmen vuoden kuluttua vuonna 2010.
Nortonin ensimmäinen elokuvarooli oli hyvin pieni sivurooli Carey Mulliganin hahmon poikaystävänä elokuvassa An Education (2009). Vuonna 2013 hän esitti elokuvassa Rush formulakuljettaja Guy Edwardsia ja elokuvassa Belle päähenkilö Bellen kosijaa Oliver Ashfordia.
Norton on esittänyt vuodesta 2014 lähtien rikoksia tutkivaa pappia Sidney Chambersia 1950-luvulle sijoittuvassa televisiosarjassa Grantchester. Se oli hänen ensimmäinen pääroolinsa. Norton sai roolistaan psykopaatti Tommy Lee Roycena televisiosarjassa Happy Valley, varjojen laakso (2014–2016) parhaan miessivuosan Bafta-ehdokkuuden.
Vuonna 2015 Norton liittyi jäseneksi The Royal Theatrical Support Trust -säätiöön, jossa ovat mukana myös esimerkiksi näyttelijät Judi Dench ja Ian McKellen.
Vuonna 2016 Norton esiintyi yhdessä päärooleista prinssi Andrei Bolkonskina BBC:n suurtuotannossa Sota ja rauha, joka on Leo Tolstoin samannimisen romaanin filmatisointi.
Edifício Altino Arantes

Edifício Altino Arantes on 161 metriä korkea pilvenpiirtäjä São Paulon kaupungissa. Rakentamisaikanaan vuosina 1939–1947 Edifício Altino Arantes oli Brasilian neljänneksi korkein rakennus.
Ville Muilu

Vilho Johannes (Ville) Muilu (4. elokuuta 1915 Nurmo – 22. helmikuuta 1977) oli suomalainen herännäisiin kuulunut pappi ja kirjailija.
Muilu toimi rajaseutupappina Lentiirassa, Oulun hiippakunnan diakoniapastorina ja Rääkkylän kirkkoherrana. Vuodesta 1964 hän oli sotilaspastorina Niinisalossa ja myöhemmin kenttärovastina Kuopiossa.