google/wiki40b huggingface dataset:
Nairobin kansallispuisto

Nairobin kansallispuisto on Keniassa sijaitseva kansallispuisto. Se on 117 km² kokoinen, mutta vain muutaman kilometrin päässä Nairobista. Alueella tavataan muun muassa leijonia, gepardeja ja sarvikuonoja. Lisäksi puistossa on havaittu yli 400 lintulajia. Se tunnetaan etenkin pensassarvikuonon suojelusta.
Alueen kasvillisuus on ensisijaisesti kuivaa savannia; avointa ruohotasankoa, jossa hajanaisesti akasiapensaita. Puistossa on myös joki, jonka varrella metsikköä.
Puisto on perustetu vuonna 1946, jolloin Nairobi oli paljon nykyistä pienempi kaupunki. Sen laidoille leviävä asutus, teollisuus ja tieverkko uhkaavat nakertaa puiston aluetta eri puolilta. varsinainen kansallispuisto on ollut vain pieni osa savannin ekosysteemiä, jossa seeprat ja gnut vaeltavat vuosittain sadekauden ja kuivan kauden laidunalueille.
Siivellä eläjä: kohtaamisia enkeleiden kanssa

Tekijä

Kirjoittajaksi ilmoitetaan ”Reijo Mäen novellikirjailija Luusalmi”. Mäki itse kiisti ennakkomainonnassa kirjoittaneensa tulossa olevaa kirjaa. Suomen kustannusyhdistys on listannut tekijäksi Mäen.

Tapahtumat ja sisältö

Kirjassa Luusalmen kertojaminä esittää luovaa prosessiaan, jonka tarkoituksena on saada aikaiseksi Siivellä eläjä -parisuhdeopas. Teoksessa viitataan Vares-kirjoissa, jopa julkaisuhetkellä vasta tulossa olleessa Tulivuoressa, kuvattuihin tapahtumiin. Vareksen, kirjailija Oxbackan, antikvariaatinpitäjä Alasen, toimittaja Ruuhion ja pikkurikollinen Kyypakkauksen kaltaisten fikstiivisten hahmojen lisäksi kirjassa käsitellään myös todellisia kulttuurivaikuttajia, kuten valtakunnanjohtaja Pekka Siitoin, näennäistieteilijä Keijo Parkkunen, guru Reima Saarinen, filosofi Pertti Lindfors ja videotaiteilija Kari Tykkyläinen. 
Luusalmi kuvaa myös kohtaamistaan Michel Houllebecqin kanssa Lahden kansainvälisessä kirjailijakokouksessa. Lisäksi hän tekee vaikutuksen hyvin nuoreen kirjallisuudenopiskelijaan kertomalla tavanneensa Manan Manan Jouni Mömmön.
Teoksen teemoja ovat taiteilijan luomisvaikeuksien lisäksi alkoholismi, uskonto ja mielenterveysongelmat.

Vastaanotto

Teos oli ilmestymisvuonnaan neljänneksitoista myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 14 000 kappaletta.
Se – Toinen luku

Tuotanto

Yksi elokuvan pääosanäyttelijöistä, Jessica Chastain, joka näyttelee aikuiseksi kasvanutta Beverly Marshia, paljasti San Fransiscossa järjestetyllä Comic-Con -messuilla että elokuvan teossa käytettiin 4500 gallonan (noin 17000 litran) verran tekoverta. Näin ollen tekoveren määrässä olisi rikottu ennätys, sillä Game of Thrones -sarjan viimeinen tuotantokausi piti harteillaan aiemman ennätyksen tekoveren määrään ollessa 4000 gallonaa (15000 litraa).

Poistettu kohtaus

Elokuvassa tullaan näkemään kohtaus, joka leikattiin ensimmäisesta osasta elokuvasta pois kammottavuutensa takia. Kohtaus sijoittuu 1600-luvulle ja liitty Pennywisen taustoihin ja menneisyyteen.

Mahdollinen kolmas elokuva

Toisen luvun menestymisen jälkeen on idea kolmannestakin elokuvasta ollut puheenaiheena. Tuottaja Barbara Muschietti ilmoitti io9:n haastattelussa Kingin tarinan tulleen kokonaan käsitellyksi jo kahdessa elokuvassa, mutta hänen veljensä ohjaaja Andy Muschietti on kuvaillut kirjan taustalla vellovaa mytologiaa sanoin: “Mytologiassa on aina jotain, mikä tarjoaa mahdollisuuksia tutkimukseen. Se [eli Pennywise] on ollut maapallolla miljoonia vuosia. Hän on ollut kontaktissa ihmisiin satojen vuosien ajan joka 27. vuosi. Joten voit vaan kuvitella sitä materiaalin määrää.” Myöhemmin Pennywisea näytellyt Bill Skarsgård on ilmoittanut kolmannen elokuvan olevan suunnitteilla, ilmaisemalla sen olevan "jotain ihan muuta".

Julkaisu

Se: Toinen luku sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 6. syyskuuta 2019, mutta se esitettiin ennakkoon 26. elokuuta 2019 Regency Village Theaterissa Los Angelesissa. Elokuvan ensimmäinen traileri julkaistiin 9. toukokuuta 2019. Toinen traileri julkaistiin 18. heinäkuuta 2019.
Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa 91 miljoonaa dollaria ja maailmanlaajuisesti 185 miljoonaa dollaria, minkä johdosta Toisesta luvusta tuli edeltäjänsä ohella yksi kautta aikain menestyneimpiä syyskuun avauksia kauhuelokuvien saralla.
Se: Toinen luku keräsi ensi-iltaviikonloppunaan 42 740 katsojaa Suomessa. Siitä tuli Suomen suosituin kauhuelokuva pariinkymmeneen vuoteen ja kaikista Stephen Kingin teosten filmatisoinneista toiseksi katsotuin, Stanley Kubrickin Hohdon (1980) jälkeen.
Ely S. Parker

Ely Samuel Parker (1825 – 31.elokuuta, 1895) oli seneca-heimoon kuulunut intiaani, josta tuli Yhdysvaltain armeijan upseeri ja vähäksi aikaa intiaaniasiain komissari.
Ely Parkerin alkuperäinen intiaaninimi oli Hasanoanda, mutta paremmin tunnettu on hänen myöhemmin ottamansa nimi Donehogawa "Läntisen oven pitäjä". Parker syntyi vuonna 1825 Tonawandan reservaatissa New Yorkin osavaltiossa William ja Elizabeth Parker -nimisten seneca-intiaanien lapseksi. Kun nuori Ely Parker oli töissä varuskunnassa, sotilaat pilkkasivat tätä, kun hän ei osannut englantia. Parker lähti tämän jälkeen kristilliseen kouluun ja luki itsensä lakimieheksi, muttei saanut alan työpaikkaa, koska ei ollut virallisesti Yhdysvaltain kansalainen. Tämän jälkeen Parker hankkiutui ystäviensä avulla tekniseen opistoon ja luki itsensä insinööriksi, jossa ammatissa työskenteli sisällissotaan asti. Mm. Erien kanava laajennettiin ja ylläpidettiin Parkerin ohjauksessa. Toisaalta vuonna 1852 Parkerista tuli seneca-heimon ylipäällikkö. Parker tutustui Ulysses Grantiin, tulevan sisällissodan kuuluisaan johtajaan ja ystävystyi tämän kanssa. Parker yritti armeijaan pohjoisvaltioiden puolelle kun sisällissota syttyi, mutta alussa hänelle sanottiin, ettei sota ole intiaanien, vaan valkoisten sota. Parker pääsi sotaan vasta Grantin tukemana alussa adjutantiksi. Parker oli mukana mm. Vicksburgissa, Chattanoogassa ja Appomattoxissa. Parker jatkoi armeijassa vielä sisällissodan jälkeen vuoteen 1869 ja päätti sotilasuransa prikaatinkenraalina.
Parker avioitui Minnie Orton Sackettin kanssa 1867. Heillä oli yksi tytär Maud Theresa joka syntyi 1878.

Intiaaniasiain komissaari

Parker pyrki tukemaan intiaaneja toimiessaan 1869-1871 intiaaniasiain komissaarina, jona nyt oli poikkeuksellisesti intiaani. Kun Parker tuki intiaaneja, hän hankki itselleen vihamiehiä valkoisten amerikkalaisten parista. Kun Parker hankki intiaaneille ruokaa luotolla, mikä hieman rikkoi säännöksiä, Parker joutui hallinnon kuultavaksi. Parkeria ei syytetty mistään mutta tapaus huononsi hänen mainettaan valkoisten parissa. Lopulta Parker päätti hakea virastaan eroa ja saikin sen. Tämän jälkeen Parker hakeutui liikealalle ja alussa rikastuikin. Sitten hän menetti omaisuutena pörssikurssien muutosten takia ja eli loppuvuotensa köyhänä miehenä.
Arcângelo Cerqua

Arcângelo Cerqua PIME (2. tammikuuta 1917 Giugliano di Campania – 16. helmikuuta 1990) oli italialaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1940 ja nimitettiin Parintinsin apostoliseksi hallitsijaksi 15. maaliskuuta 1956. 4. helmikuuta 1961 hänet nimitettiin sen prelaatiksi ja Olbian titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 14. toukokuuta 1961 Armando Lombardi, jota avustivat João de Souza Lima ja Aristide Pirovano. Cerqua erosi tehtävistään 26. toukokuuta 1978, mutta sai 30. lokakuuta 1980 nimityksen Parintinsin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 15. heinäkuuta 1989.
Cerqua osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Dustin Brown (tennispelaaja)

Ura

Heinäkuussa 2003 Brown pääsi karsintojen kautta ensimmäiseen ATP-turnaukseensa Newportissa. Hän hävisi avauskierroksella Bob Bryanille. Elokuussa 2009 hän voitti Samarkandin ATP-haastajaturnauksen. Johannesburgin ATP-turnauksessa helmikuussa 2010 hän voitti avauskierroksella turnauksen neljänneksi sijoitetun Marco Chiudinellin, toisella kierroksella Laurent Recoudercin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Stéphane Robertille. Huhtikuussa hän voitti Johannesburgin ATP-haastajaturnauksen. Newportin ATP-turnauksessa heinäkuussa hän voitti Björn Phaun sekä maailmanlistan 19:nneksi sijoitetun Sam Querreyn, mutta hävisi puolivälierissä Brian Dabulille.
Aihtianjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 60 hehtaaria, se on 2,2 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvi sijaitsee itä-länsi- suuntaisena kulkevassa kalliomurroksessa sijaitseva järvien ketjussa, jossa ovat esimerkiksi Paarlahti, Ahvenlammi, Hankajärvi ja Pukala. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, jossa on rakennus. Järveen rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä ei ole kiinteää asutusta, mutta sinne on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Ahtiassa on vuokramökkejä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen (35.743) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,5 metriä mpy. Siihen laskee kymmenen metsä- tai suo-ojaa. Ojat toimivat esimerkiksi Ison Tervajärven, Ruokojärven, Iililammin, Harakkajärven ja Nokilammin laskuojina. Järven oma pari kilometriä pitkä laskuoja lähtee pohjoisrannasta Pehkusuon lahdelta ja se yhtyy pohjoisessa Myllykylässä Taipaleenjokeen, joka laskee Nihuanjärveen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa ainoa kiinteä asutus oli Ahtian tila. Järvi oli metsäjärvi. Saaressa on itäpäässä oli rakennuksia. Vuoteen 1977 mennessä rannoille oli rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa.
Värnamo

Historia

Värnamo perustettiin varhaisella keskiajalla Lagan-joen varteen käräjä- ja markkinapaikaksi.
Vuonna 1871 Värnamo erotettiin Värnamon maalaiskunnasta itsenäiseksi kauppalaksi. Aikaisemmin Värnamo oli ollut alakauppala (ruots. lydköping), sittemmin vapaakauppala (ruots. friköping) ja vielä epäitsenäinen kauppala (ruots. municipalköping) ennen kuin siitä tuli oma kauppalakuntansa. Kauppala muutettiin kaupungiksi vuonna 1920 ja Värnamon maalaiskunta liitettiin siihen vuonna 1947.
Vuodesta 1971 kaupunki on kuulunut Värnamon kuntaan, jonka keskustaajamana se toimii.

Nähtävyyksiä

Värnamossa sijaitsee Apladalenin luonnonpuisto sekä osittain myös Store Mossen kansallispuisto.
Vallankumouksellinen nuorisoliitto

Vallankumouksellinen nuorisoliitto (VKN) oli 1980-luvun loppupuolella toiminut suomalainen vasemmistolainen nuorisojärjestö. Liitossa vaikuttivat Demokraattisen Vaihtoehdon ja Suomen Kommunistisen Puolueen (yhtenäisyys) nuoret.
SKDL:n nuorisojärjestö Suomen Demokraattinen Nuorisoliitto hajosi vuoden 1985 liittokokouksen jälkeen, kun Suomen kommunistisen puolueen (SKP) enemmistön kannalla olleet syrjäyttivät SKP:n taistolaisen opposition kannattajat järjestön päätöksenteosta. Oppositio jäi tappiolle äänin 300–200. Vuonna 1986 oppositio järjestäytyi nimellä Punaisen nuorison neuvosto. Neuvostoa johti Markku Kangaspuro. Toukokuussa SDNL erotti noin 500 osastoa, jotka olivat tekemisissä PNN:n kanssa. VKN perustettiin syksyllä 1987 Oulussa SKP:n opposition muodostaman Devan nuorisojärjestöksi.
VKN julkaisi lehteä Muutos – vallankumouksellinen nuorisolehti (1986–1990) (ISSN 0783-2532). Sitä kustansi aluksi Idän pikajuna -niminen yhdistys, joka toimi rekisteröitymisvaiheessa VKN:n perustana.
VKN:n järjestämiä tempauksia olivat muun muassa Freda 42:n ja Työvoimaministeriön valtaukset, Ankkalinna-tapahtuma sekä "Nokia – saappaat veressä" -kampanja. VKN osallistui ahkerasti esimerkiksi Rauhanpuolustajien toimintaan.
VKN kuului (SDNL:n tavoin) Demokraattisen nuorison maailmanliittoon. VKN:llä oli läheiset suhteet NKP:n nuorisojärjestö Komsomoliin.
Thorkil Kristensen

Thorkil Kristensen (9. lokakuuta 1899 – 26. kesäkuuta 1989) oli tanskalainen kansantaloustieteen professori, Venstre-puolueen poliitikko ja tulevaisuudentutkija. Hän toimi Tanskan valtiovarainministerinä Knud Kristensenin hallituksessa 1945–1947 ja Erik Eriksenin hallituksessa 1950–1953. Kansankäräjien jäsenenä Kristensen oli 1945–1960, viimeisen vuoden venstre-ryhmästä eronneena riitaannuttuaan Erik Eriksenin kanssa. Poliittisen uransa jälkeen hän toimi OECD:n puheenjohtajana 1960–1969.
Kristensen oli jäsenenä tulevaisuutta kartoittaneessa Rooman Klubissa ja perusti Kööpenhaminaan tulevaisuudentutkimuslaitoksen (CIFS), jonka johtajana toimi 1970–1988.
Karhulampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Lampi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa suon reunassa. Siihen laskeekin seitsemän suo-ojaa ympäröiviltä soilta. Lammen laskuoja lähtee sen lounaiskulmasta ja virtaa 400 metriä alas Iso Karppajärven Myllylahteen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannan tuntumaan on rakennettu vain yksi loma-asunto ja lammelle johtaa yksi metsäpolku. Lammen läheisyyteen pääseen Saukonperän suunnasta tulevalta tieltä.
Pogo (muusikko)

Christopher Nicholas ”Nick” Bertke (s. 26. heinäkuuta 1988), taiteilijanimeltään Pogo, on australialainen elektronisen musiikin artisti. Hän äänittää pieniä ääniä, lausahduksia ja melodioita elokuvista tai televisiosarjoista, ja muodostaa niistä sekvensoimalla uusia musiikkikappaleita. Suuri osa hänen töistään perustuu pelkästään äänitettyihin sampleihin ilman ulkopuolista musiikkia tai ääniefektejä.
Pogon ensimmäinen popkulttuuria miksaava kappale ”Alice” perustuu Liisa Ihmemaassa -animaatioelokuvan ääniin. Kun kappaleesta tuli suosittu, Disney otti Pogoon yhteyttä ja pyysi häntä miksaamaan Pixarin elokuviin perustuvia kappaleita. Yksi näistä kappaleista on ”Upular”, joka perustuu täysin elokuvan Up − kohti korkeuksia ääniin.
Vuonna 2011 Pogo oli kiertueella Yhdysvalloissa ilman asianmukaista työntekijän viisumia, minkä vuoksi hän sai kymmenen vuoden porttikiellon Yhdysvaltoihin.

Musiikki

Alex Eichlerin mukaan Pogo onnistuu parhaimmillaan tiivistämään elokuvan vahvimmat tunteet nopeasti kulutettavaan pop-kappaleeseen.
Adela Garcia

Adela Garcia (1. joulukuuta 1971) on IFBB:n Fitness Pro -ammattikilpailija. Garcia on syntynyt Dominikaanisessa tasavallassa ja muutti 8-vuotiaana Puerto Ricon San Juaniin. Garcia aloitti voimaharjoittelun 17-vuotiaana.
Garcian fitness-kilpailijan ura alkoi vuonna 1995, ja hän saavutti ammattilaisuuden vuonna 1999. Garcia on voittanut urallaan lukuisia ammattilaistitteleitä, näistä keskeisimpänä Fitness Olympia -kilpailun kuusi kertaa (vuosina 2004, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011).
Kelpoisimman eloonjääminen

Charles Darwin katsoi evoluution tärkeimmän prosessin, luonnonvalinnan johtavan kelpoisimman eloonjäämiseen , mikä on hieman kärjistävä käsitys asiasta. Darwin ei tuntenut nykyistä genetiikkaa, joten hän tulkitsi evoluution johtuvan olemassaolon taistelusta, joka johtui lajien liian tehokkaasta lisääntymisestä suhteessa ympäristön resursseihin. Vaikka luonnonvalinta pääasiassa toimii heikoimpia yksilöitä eliminoimalla, myös esimerkiksi muita suhteellisesti vähänkin parempi lisääntymismenetys johtaa sen aiheuttavan alleelin runsastumiseen populaatioissa, mitä kutsutaan evoluutioksi.
Nykyään kelpoisimman eloonjäännin käsitettä pidetään vanhentuneena, sillä kelpoisuudeltaan heikompien ei välttämättä ole kuoltava. Käsitteen katsotaan myös yksinkertaistavan luonnonvalintaa ja korostavan liikaa suoranaista olemassaolon kamppailua. Kelpoisimpien yksilöiden geenit toki muodostavat lähtökohdan populaation tulevalle alleelikoostumukselle, mikä mahdollistaa evoluution.
Bistrița

Ilmasto

Bistrițassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lämminkesäinen mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 9 °C ja keskimääräinen sademäärä 670 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin -5 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 32 millimetriä.
Matthias König

Matthias König (s. 3. marraskuuta 1959 Dortmund) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Paderbornin arkkihiippakuntaan Johannes Joachim Degenhardt 25. toukokuuta 1985. Hänet nimitettiin Paderbornin vihkipiispaksi sekä Elicrocan titulaaripiispaksi 14. lokakuuta 2004, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hans-Josef Becker, jota avustivat Karl-Heinz Wiesemann ja Paul Consbruch.
Europanto

Europanto on keinotekoinen kieli, joka on kehittänyt 1996 alun perin huumorimielessä italialainen kirjailija ja kielenkääntäjä Diego Marani. Kielen nimi on yhdistelmä sanoista Eurooppa ja panta (muinaiskreikaksi πάντα ’kaikki’) sekä samalla parodia kansainvälisesti tunnetuimman apukielen, esperanton, nimestä.
Europantossa ei ole pysyviä sääntöjä, vaan se on eräänlainen vapaa ja luova yhdistelmä Länsi-Euroopan kielistä, sisältäen sanoja ennen kaikkea englannista, saksasta, ranskasta, italiasta ja espanjasta. Marani on kirjoittanut europantoksi artikkeleita sekä novellikokoelman Las adventures des inspector Cabillot, joka ilmestyi Ranskassa vuonna 1998.

Kielinäyte

Isä meidän -rukous europantoksi:
Notre Padre who est en la ciel,

may votre nombre est sanctificado.

Venga votre reino.

May votre voluntad est fatto,

comme en ciel, assim on la terre.

Da us notre pane de chaque giorno.

y pardonu notre deudas,

assim comment we pardonar notre deudoress.

y not induce us en tentasion,

mais free us del mauvais.

Amen.
Toni Jerrman

Ura

Jerrman on opiskellut Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuudentutkimusta. Hän on kirjoittanut vapaana toimittajana artikkeleita ja arvosteluja muun muassa Helsingin Sanomiin, Kauppalehti Pressoon, Like-uutisiin, Sarjainfoon ja avustanut 1990-luvulla Radiomafian Vapaa vyöhyke -ohjelmaa. Hän toimitti Jalavan julkaiseman eroottisten kauhunovellien kokoelman Himon anatomia vuonna 1997. Antologia sai vuonna 1998 Dark Fantasy -yhdistyksen Kultainen moottorisaha -palkinnon sarjassa vuoden paras kauhualan painotuote. Jerrman on toimittanut yhdessä Vesa Sisätön kanssa tietokirjat Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1–2 (2004), Kotimaisia tieteis- ja fantasiakirjailijoita (2006) sekä Sisätön ja Jukka Halmeen kanssa teoksen Ulkomaisia fantasiakirjailijoita 2 (2009).
Jerrman on toimittanut Tähtivaeltajaa vuodesta 1984. Tätä ennen lehti oli ilmestynyt fanzine-muodossa kahdeksan numeron verran nimellä Time and Space. Lehden alkuaikoina sille oli ominaista rock-henkinen kapinallinen asenne. Jerrmanin linjana on ollut esitellä Tähtivaeltajassa suomalaisille lukijoille korkealaatuisia kirjoja, kirjailijoita, sarjakuvia, elokuvia ja taiteilijoita, jotka eivät vielä ole lyöneet itseään Suomessa läpi ja näin laajentaa kulttuurin kenttää. European Science Fiction Society palkitsi Jerrmanin parhaana päätoimittajana vuonna 1988. Jerrman sai Kemin sarjakuvafestivaalien Lehti-Lempi-palkinnon Tähtivaeltaja-lehdestä vuonna 1998. 
Jerrman oli perustamassa Suomen tieteiskirjoittajat -yhdistystä vuonna 1984. Hän sai yhdistyksen jakaman Kosmoskynä-elämäntyöpalkinnon kotimaisen tieteiskirjallisuuden edistämisestä vuonna 1992.
Toni Jerrman oli toisen Finncon-tapahtuman pääjärjestäjänä Helsingissä 1989. Ensimmäinen tapahtuma oli ollut maksullinen ja vaikka ohjelma oli ollut menestys, taloudellisesti tilaisuus oli tappiollinen Jerrmanin ajatuksena oli tapahtuman maksuttomuus ja avoimuus. Tämän jälkeen Finncon on kasvanut Euroopan suurimmaksi alan tapahtumaksi. Maksuttomuudesta ja avoimuudesta kaikille on tullut suomalaisten sf-tapahtumien tyypillinen piirre, muualla maailmassa vastaavat tilaisuudet ovat maksullisia. Toni Jerrman oli Finnconin ensimmäinen kotimainen fanikunniavieras vuonna 2004.
Mustang (elokuva)

Vastaanotto

Mustangin vastaanotto oli pääosin hyvä. Metacritic on antanut elokuvalle arvosanan 81/100, joka perustuu 19 kriitikon arvosanojen keskiarvoon. Yhdysvaltalainen TIME-lehti kehui erityisesti elokuvan kuvausta ja valitsi elokuvan yhdeksi vuoden 2015 parhaista elokuvista.
Elokuva on tuottanut kansainvälisesti noin 1 860 000 Yhdysvaltain dollaria.
Edouard Du Puy

(Jean Baptiste) Edouard (Louis Camille) Du Puy (noin 1770 Saint-Étienne-de-Baïgorry tai Neuchâtel – 3. huhtikuuta 1822 Tukholma) oli ranskalais-saksalais-tanskalais-ruotsalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari ja oopperalaulaja.

Elämänvaiheet

Du Puy opiskeli viulun- ja klaverinsoittoa Pariisissa ja palkattiin vuonna 1786 muusikoksi Rheinsbergin hoviorkesteriin. Kaksi vuotta myöhemmin hän hankki lisäopintoja Berliinissä. Vuonna 1792 Du Puy irtisanottiin hänen keskeytettyään jumalanpalvelun ratsastamalla kirkkoon. Seuraavan vuoden Du Puy vietti kiertueella Saksassa ja Puolassa, kunnes palkattiin Tukholman hoviorkesteriin, mutta jälleen kuusi vuotta myöhemmin karkotettiin maasta, tällä kertaa poliittisten syiden takia. Hän muutti Kööpenhaminaan, jossa toimi säveltäjänä, viulistina, oopperalaulajana ja musiikinopettajana; vuonna 1809 Du Puy joutui pakenemaan maasta jäätyään kiinni intiimistä suhteestaan oppilaaseensa, kruununprinsessa Charlotte Frederikeen. Seuraavat kolme vuotta Du Puy vietti Pariisissa, kunnes palasi Tukholmaan Bernadotte-suvun valtaannousun jälkeen vuonna 1812, toimien loppuelämänsä hovikapellimestarina Tukholmassa.
Kasvirasva

Kasvirasva on kasveista saatavaa elintarvikkeissa käytettävää rasvaa. Kasvirasvoja ovat esimerkiksi rypsi-, auringonkukka- ja oliiviöljyt. Useimmat kasvisrasvat ovat nestemäisiä kasviöljyjä, mutta muutamat rasvat ovat huoneenlämmössä kiinteitä, kuten kookosrasva.
Kasvirasvat koostuvat eri suhteissa erilaisista rasvahapoista, jotka ovat joko tyydyttyneitä eli ilman kaksoissidoksia, kertatyydyttämättömiä eli niillä on yksi kaksinkertainen sidos tai monityydyttämättömiä, jolloin niillä on useita kaksinkertaisia sidoksia. Kookosrasvassa on 90 % tyydyttyneitä rasvahappoja, kun taas rypsiöljyssä tyydyttyneiden rasvahappojen osuus on alle 6 %.
Elintarvikeselosteissa "kasvirasva" on yleisnimi joka voi tarkoittaa kaikkia kasviperäisiä rasvoja. Jos rasva on kovetettu siitä pitää mainita erikseen.
Iso-Nahkala

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,2 metriä mpy.
Asterix ja alppikukka

Asterix ja alppikukka (ransk. Astérix chez les Helvêtes) on Asterix seikkailee- sarjan 16. Ranskassa, ja 13. Suomessa ilmestynyt albumi.
Ruislimppu

Ruislimppu on paksu ja pehmeä, puolipallon tai pikemminkin kalotin muotoinen ruisleipä. Nimi on länsisuomalaista perua; idässä limppu on vanhastaan tarkoittanut pientä, ohutta kakkusta.
Pehmeätä leipää Länsi-Suomessa syötiin vain heti suurleipomusten jälkeen sekä juhlina, kun taas Itä-Suomessa oli tapana leipoa kerran viikossa niin, että pehmeää ruislimppua oli aina tarjolla.
Paksu leipä oli yleensä vähemmän hapanta kuin kuivattavaksi aiottu reikäleipä. Ruisleipätaikina hapatettiin perinteisesti taikinanjuurella ja 1930–1940-luvulta lähtien helppokäyttöisemmällä leipomohiivalla.