Kaupungin valot (elokuva)

Juoni

Kaupungin virkamiehet ovat aikeissa paljastaa uuden patsaan, mutta kun patsasta peittävä kangas vedetään sivuun, Kulkuri (Charles Chaplin) löydetään sen alta nukkumasta. Väkijoukko ajaa Kulkurin pois. Rahaton ja koditon Kulkuri vaeltelee pitkin katuja ja saa osakseen kahden sanomalehtiä myyvän pojan (Ray Erlenborn ja Robert Parrish) kiusanteon. Kulkuri törmää sattumalta sokeaan, kukkia myyvään tyttöön (Virginia Cherrill) ja ostaa tältä kukan. Juuri kun tyttö on antamaisillaan Kulkurille tämän vaihtorahat, eräs mies (Peter Diego) nousee vieressä olevaan autoon ja ajaa pois. Näin ollen tyttö luulee, että Kulkuri on jo ehtinyt lähteä. Kulkuri ei oikaise väärinkäsitystä, vaan häipyy takavasemmalle. Sokea tyttö palaa yksinkertaiseen kotiinsa isoäitinsä (Florence Lee) luokse.
Sinä iltana Kulkuri törmää juopuneeseen miljonääriin (Harry Myers), joka yrittää tehdä itsemurhan. Kulkuri taivuttelee miljonäärin jättämään aikeensa, minkä seurauksena tämä syytää hänelle lahjoja. He palaavat yhdessä miljonäärin kartanolle, missä Kulkuri saa ylleen hienot vaatteet. Sitten parivaljakko lähtee yhdessä kaupungille, ja Kulkuri aiheuttaa vahingossa monenlaista sekasortoa. Seuraavana aamuna miljonääri ja Kulkuri palaavat kartanolle. Sokea tyttö kulkee heidän ohitseen, joten Kulkuri pyytää miljonääriltä rahaa ja ostaa sitten tytöltä kaikki tämän kukat ja ajaa tämän kotiin miljonäärin Rolls-Roycella. Kotona tyttö kertoo isoäidilleen varakkaasta kosijastaan. Kun Kulkuri palaa kartanolle, miljonäärin pää on ehtinyt selvitä. Miljonääri ei tunnista Kulkuria, vaan ajaa tämän töykeästi tiehensä. Myöhemmin samana päivänä miljonääri juopuu kuitenkin jälleen ja kohtaa Kulkurin kutsuen tämän järjestämilleen villeille juhlille. Juhlissa Kulkuri onnistuu kuitenkin aiheuttamaan jälleen kaaoksen. Seuraavana aamuna päänsä selvittänyt miljonääri on aikeissa lähteä risteilylle ja heittää jälleen kerran Kulkurin ulos kartanostaan.
Kulkuri palaa sokean tytön asunnolle ja katselee tätä salaa ikkunasta. Hän näkee, että tytön luona on parhaillaan lääkäri (T. S. Alexander) tutkimassa tyttöä. Kulkuri päättää etsiä itselleen töitä ansaitakseen tytölle rahaa. Hänestä tulee kadunlakaisija, ja hän ärsyttää jatkuvasti erästä työtoveriaan (Albert Austin). Sillä välin sokean tytön isoäiti saa viestin, jonka mukaan hänet ja tyttö heitetään ulos heidän asunnostaan, jolleivät he maksa vuokraansa. Isoäiti kuitenkin piilottaa viestin ja lähtee ulos myymään kukkia. Kulkuri käy sokean tytön luona lounastauollaan ja näkee samalla mainoksen, joka lupaa parantaa sokeuden. Sitten Kulkuri löytää tytön isoäidin piilottaman häätöilmoituksen ja lupaa tytölle maksaa heidän vuokransa. Kulkuri palaa takaisin töihin kuitenkin myöhässä ja saa potkut. Apea Kulkuri kävelee ohi rakennuksen, jossa järjestetään nyrkkeilyotteluita. Eräs nyrkkeilijä (Tom Dempsey) taivuttelee Kulkurin ottelemaan kanssaan niin, että tämä häviää hänelle tahallaan. Nyrkkeilijä lupaa jakaa palkintorahat tasan Kulkurin kanssa, mikäli tämä suostuu tehtävään. Nyrkkeilijä paljastuu kuitenkin oikeutta pakoilevaksu karkuriksi, joka joutuu pakenemaan tiehensä juuri ennen ottelua. Kulkurin on näin ollen jouduttava ottelemaan toisen, voittoa tosissaan havittelevan nyrkkeilijän (Hank Mann) kanssa. Kovasta yrityksestä huolimatta Kulkuri saa nyrkkeilykehässä selkäänsä. Pian sen jälkeen hän tapaa juopuneen miljonäärin jälleen kerran. Miljonääri vie Kulkurin kartanoonsa ja antaa tälle 1 000 dollaria vietäväksi sokealle tytölle. Kaksi murtovarasta (Albert Austin ja Joe Van Meter) kuitenkin hiipivät kartanoon ja iskevät miljonäärin tajuttomaksi. Kun miljonääri viimein virkoaa, hän syyttää Kulkuria varastamisesta. Kulkuri onnistuu nipin napin pakenemaan poliiseilta ja viemään rahat sokealle tytölle. Hän lupaa tytölle palata tämän luokse, mutta poliisi pidättää hänet ja vie hänet vankilaan.
Kuluu useita kuukausia. Kulkuri vapautuu vankilasta ja vaeltelee jälleen pitkin katuja. Hän etsii sokeaa tyttöä palaten tämän tavanomaiselle myyntipaikalle erään kadun kulmaan. Tyttö ei kuitenkaan ole siellä, sillä hän on saanut näkönsä takaisin ja avannut isoäitinsä kanssa kukkakaupan. Kukkakauppaan saapuu rikas mies, ja tyttö pohtii, voisiko tämä mies olla hänen salaperäinen hyväntekijänsä. Resuinen ja jälleen sanomalehtipoikien kiusaama Kulkuri kävelee tytön kukkakaupan ohi ja jää yllättäen tuijottamaan tyttöä kaupan ikkunan läpi. Tyttö vitsailee työtoverilleen (Mrs. Hyams) tehneensä valloituksen. Nähdessään Kulkurin kädessä olevan kukan hajoavan palasiksi tyttö tarjoaa tälle uutta kukkaa ja kolikkoa. Kulkuri on aikeissa lähteä, mutta ojentaa lopulta kätensä kohti kukkaa. Tyttö tarttuu Kulkuria kädestä antaakseen kolikon tälle. Tyttö tunnistaa kädet ja käsittää heti, kuka Kulkuri oikein on. ”Tekö?” tyttö kysyy. Kulkuri nyökkää sanoen: ”Näettekö te nyt?” Tyttö vastaa: ”Kyllä, minä näen nyt.” Hän vetää Kulkurin käden rinnalleen sydäntään vasten. Elokuva päättyy Kulkurin hymyillessä tytölle.

Tuotanto

Chaplin halusi elokuvastaan mahdollisimman täydellisen, minkä vuoksi elokuvan tekemiseen kului lähes kolme vuotta. Käsikirjoitusta hän työsti yli vuoden, mutta ei saanut sitä valmiiksi kuvausten alettua. Esimerkiksi Kulkurin ja sokean tytön ensikohtaamisesta otettiin yli kolmesataa otosta ennen kuin Chaplin kelpuutti sen. Elokuva valmistui jo vuonna 1929, mutta se julkaistiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Kun elokuva tuli teattereihin, olivat äänielokuvat lyöneet itsensä läpi, ja mykkäelokuvia kuvailtiin vanhanaikaiseksi. Elokuva kuitenkin menestyi hyvin, ja  Chaplin on myöhemmin todennut Kaupungin valojen olleen hänen suosikkielokuvansa.
Chaplinille ja Virginia Cherrillille tuli riitaa kuvausten aikana ja Chaplin erotti naisen. Hän otti tilalle Georgia Halen, joka oli ollut Chaplinin vastanäyttelijänä Kultakuume-elokuvassa. Kustannukset alkoivat kuitenkin nousta liian suuriksi ja Chaplin joutui ottamaan Cherrillin takaisin.

Vastaanotto

Kaupungin valot kuuluu maailman arvostetuimpiin elokuviin. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 21. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Kaupungin valot oli mukana  heistä kolmentoista listalla.