google/wiki40b huggingface dataset:
Edwin Valero

Ura

Valero aloitti nyrkkeilyn 12-vuotiaana. Amatööriurallaan hän saavutti 86 voittoa, joista 57 tuli tyrmäyksellä, ja kärsi kuusi tappiota.
Ammattilaisuransa Valero aloitti ylemmässä höyhensarjassa (59 kg) 9. heinäkuuta 2002 Eduardo Hernandezia vastaan. Valero voitti peräti 18 ensimmäistä ammattilaisotteluaan ensimmäisen erän tyrmäyksellä. Hänen ensimmäinen titteliottelunsa oli 25. helmikuuta 2006 Whyber Garciaa vastaan WBA Fedelatin-tittelistä. 12-eräiseksi kaavailtu ottelu, jonka Valero voitti avauserän teknisellä tyrmäyksellä, toimi myös eliminaattori-otteluna WBA:n maailmanmestaruusotteluun.
WBA-liiton ylemmän höyhensarjan MM-ottelussa 5. elokuuta 2008 Valero kohtasi Vicente Mosqueraan. Valero käytti vastustajaansa kanveesissa ensimmäisessä erässä kahdesti ja otti itsekin lukua kolmannessa erässä. Valeron lisätessä hallintaansa ottelu kesti aina kymmenenteen erään saakka, kunnes tuomari keskeytti kamppailun. Hän puolusti mestaruuttaan Nobuhito Honmoa vastaan ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä, Zaid Zavaletaa vastaan kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä sekä viimeisenä kesäkuussa 2008 Takehiro Shimadaa vastaan seitsemännen erän teknisellä tyrmäyksellä, minkä jälkeen hän luopui mestaruudestaan noustakseen painoluokkaa ylemmäs kevytsarjaan.
Ensimmäisessä ottelussaan kevytsarjalaisena Valero kohtasi 4. huhtikuuta 2009 Antonio Pitaluan ottelussa avoimena olleesta WBC:n maailmanmestaruudesta. Valero käytti Pitaluaa kehän pinnassa kolmesti toisessa erässä kunnes tuomari keskeytti ottelun hänen voitokseen. Joulukuussa hän puolusti mestaruuttaan kokenutta Hector Velazquezia vastaan, joka luopui leikistä kuuden erän jälkeen.
Viimeiseksi jääneessä ottelussaan Valero puolusti mestaruuttaan WBC:n väliaikaismestaria Antonio DeMarcoa vastaan 6. helmikuuta 2010. DeMarcon kotikehässä Meksikossa käyty ottelu päättyi ottelun alussa syvän haavan kyynärpäästä päähänsä saaneen Valeron voittoon DeMarcon luovuttua leikistä yhdeksännen erän jälkeen.

Kehän ulkopuolella

Valero oli monesti uutisoinnin kohteena myös nyrkkeilykehän ulkopuolisten tapahtumien johdosta. Ennen ryhtymistään ammattilaiseksi helmikuussa 2001 hän ajoi moottoripyörällä ilman kypärää ja törmäsi autoon, minkä johdosta hänen kallonsa murtui ja nyrkkeilyura oli vaarassa päättyä. Vamma on tuottanut Valerolle hankaluuksia myöhemminkin uransa aikana; tammikuussa 2004 hänen ottelunsa Kaliforniassa jouduttiin perumaan, koska hän ei läpäissyt lääkärintarkastusta pään magneettikuvauksen takia. Sittemmin hän otteli pääasiassa Yhdysvaltain ulkopuolella, kunnes Nevadan urheilukomissio tarkensi sääntöjään joiden mukaan ottelijalle voidaan myöntää lisenssi vaikka he olisivatkin aiemmin kärsineet aivoverenvuodosta.
Syksyllä 2009 Valerolle ei myönnetty viisumia Yhdysvaltoihin, missä hänen piti otella Manny Pacquiaon esiottelussa. Saman vuoden lokakuussa hänet oli pidätetty äitinsä ja sisarensa pahoinpitelystä syytettynä, mutta sittemmin syytteet peruttiin.
18. huhtikuuta 2010 Valero pidätettiin epäiltynä vaimonsa Yennifer Carolinan murhasta. Vaimoa oli isketty puukolla useita kertoja Valenciassa sijaitsevassa hotellissa. Seuraavana päivänä Valero teki sellissä itsemurhan.
Victor Hémery

Victor Hémery (18. marraskuuta 1876 Sillé-le-Guillaume, Ranska – 9. syyskuuta 1950 Le Mans, Ranska) oli ranskalainen kilpa-autoilija ja yksi varhaisimmista ralliautoilun uranuurtajista, joka voitti Grand Prix -moottorikilpailut 1911 Ranskassa Fiatilla.
Hémery liittyi Darracq S.A -autotehtaan päätestiajajaksi 1904. Hän jätti myöhemmin Opel-Darracq-autotehtaan ja liittyi Benz&Cie-autotehtaan ajajaksi ja voitti 1907 ja 1908 Pietarissa ja Moskovassa. Hän sijoittui toiseksi Ranskan Grand Prix -ajoissa 1908. Hémery saavutti ensimmäisen maanopeusennätyksensä 176,47 km/h 1905 ja paransi myöhemmin maanopeuden maailmanennätykseksi 202,691 km/h Karl Benzin suunnittelemalla Blitchen Benz -kilpa-autolla 9. marraskuuta 1909.
Nettipokeri

Nettipokeri tai verkkopokeri on internetissä pelattava pokeripeli.
Pokerin pelaamisen suosio kasvoi voimakkaasti 1990-luvulla. Kasvuun ovat vaikuttaneet suurten pokeriturnausten esittäminen televisiossa ympäri maailman, Internetissä toimivien pelihuoneiden voimakkaat markkinointipanostukset ja näiden seurauksena Internetissä pelattavan pokerin eli verkkopokerin suosion räjähtäminen 2000-luvulla.
Aiemmin pokeria pelattiin rahasta lähinnä kasinoiden pokerihuoneissa, joten ihmisten mahdollisuudet osallistua peleihin olivat nykyistä merkittävästi rajoitetumpia.
Useat Internetpokerihuoneet voivat toimia yhteisessä verkossa siten, että eri pokerihuoneiden pelaajat kohtaavat samoissa pelipöydissä ja turnauksissa. Yksittäisten pokerihuoneiden sanotaan tällöin olevan verkon skinejä. Verkkopokeriverkkoja ovat muiden muassa Entraction, Microgaming ja Ongame. Esimerkiksi Ahvenanmaalla toimivan PAF:n verkkopokeri järjestetään Ongamen verkossa.
Maailman suurimpia pokerihuoneita ovat PokerStars, Full Tilt Poker, Party Poker ja Everest Poker. 
Verkkopokerihuoneet järjestävät usein satelliittiturnauksia, joiden voittoina on isojen kasinoilla järjestettävien liveturnauksien turnausmaksuja (joskus korvataan myös matka- ja yöpymiskulut). Internetin satelliittiturnausten kautta on viime vuosina tullut useita suurturnausvoittajia kuten esimerkiksi World Series of Pokerin pääturnauksen voittaneet Chris Moneymaker ja Greg Raymer.
Monet nykypelaajista tulevatkin tunnetuksi jo verkkopelaajina ja osa Internetin isojen panosten menestyneistä käteispelejen pelaajista ei pelaa ollenkaan kasinoilla tai liveturnauksissa. Läpimurtonsa verkkopokerin pelaajina tehneitä, sittemmin televisioiduissa pokeriohjelmissa esiintyneitä ovat muun muassa yhdysvaltalainen Brian Townsend (pelaa nimimerkeillä sbrugby ja aba20) ja norjalainen Johnny Lodden (bad_ip).
Internetin ansiosta pokerin harrastajat ovat voineet verkottua löyhiksi yhteisöiksi, jotka kokoontuvat verkkofoorumeissa keskustelemaan harrastuksestaan ja jakamaan tietoa.
Tammikuussa 2010 sekä Veikkaus Oy että RAY saivat luvan aloittaa verkkopelien pyörittämisen. RAY avasi verkkopokerisivuston 29. marraskuuta 2010. Vuodesta 2017 lähtien ne ovat osa yhtä yritystä nimeltään Veikkaus Oy.
Brockhampton

Historia

Brockhampton sai alkunsa vuonna 2012 kun lukioystävät Ian "Kevin Abstract" Simpson ja Ameer Vann perustivat AliveSinceForever nimisen bändin, jonka jäseniksi myöhemmin liittyivät myös Dom McLennon sekä Mic Kurb. 2014 yhtye vaihtoi nimekseen Brockhampton ja jäsenmäärä alkoi kasvaa. Jäsenet tutustuivat toisiinsa muun muassa Kanye Westin fanisivustolla internetissä.
2015 yhtye julkaisi "BET I" -nimisen debyttisinkkunsa jota seurasi vuonna 2016 julkaistu "ALL-AMERICAN TRASH" -niminen mixtape. Alkuvuodesta 2017 Brockhampton julkaisi useita singlejä sekä musiikkivideoita, joita seurasi bändin debyttialbumi "SATURATION". Myöhemmin samana vuonna yhtye julkaisi trilogian kaksi muuta albumia, "SATURATION ||" sekä "SATURATION |||". Brockhamptonin omakustanteinen kokopitkä elokuva trilogian kunniaksi saatiin kuvattua vuoden 2017 puolella, mutta elokuvan julkaisupäivämäärää ei ole vielä julkaistu.
Vuoden 2017 lopulla yhtye ilmoitti julkaisevansa neljännen studioalbuminsa "Team effort" seuraavana vuonna mutta julkaisivatkin myöhemmin tiedotteen kertoen "Team effortin" olevan vielä kesken ja julkaisevansa sen sijasta "Puppy" -nimisen studioalbumin. Hieman tämän jälkeen yhtyeen jäsen Ameer Vann potkittiin ulos bändistä hänen saatuaan syytteitä henkisestä ja fyysisestä seksuaalisesta ahdistelusta sekä pahoinpitelystä. Samalla yhtye perui tulevan Amerikan kiertueensa sekä ilmoitti "Puppy" levyn julkaisun viivästyvän.  Kesäkuussa 2018 Brockhampton vieraili The Tonight Show Starring Jimmy Fallonnissa jossa "Tonya" kappaleen ensiesityksen lisäksi yhtye ilmoitti julkaisevansa "The Best Years of Our Lives"-nimisen studioalbumin vuoden 2018 puolella. 21. syyskuuta yhtye julkaisi "iridescense" albumin.
Brockhampton tyylittelee sekä yhtyeen, albumien että kappaleiden nimet caps lockilla kirjoitettuna. Suomessa yhtye nähtiin vuoden 2018 Flow festivaaleilla.
Florent Malouda

Maajoukkueura

Malouda on pelannut Ranskan jalkapallomaajoukkueessa 80 A-maaottelua ja on tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hänet valittiin myös Saksan maailmanmestaruuskisoihin vuonna 2006
Rautatieläisten talo (Tampere)

Rautatieläisten talo sijaitsee Tampereella Hämeenkatu 2:ssa. Uusrenessanssityylisen talon suunnitteli arkkitehti Bruno Granholm 1896. Talo oli alun perin kaksikerroksinen mutta sitä korotettiin 1921 yhdellä kerroksella. Kun Hämeenkadun ja Rautatienkadun pintaa alennettiin Tampereen uuden päärautatieaseman rakennustöiden yhteydessä 1930-luvun alussa Rautatieläisten talon kellarikerros muutettiin 1936 liiketiloiksi niin että talo on nykyisin nelikerroksinen.
Talo rakennettiin alun perin rautatievirkamiesten asuintaloksi. Nykyisin siinä on liike- ja toimistotiloja. Talo nimettiin vuonna 1997 Berthaksi siinä aikoinaan asuneen asemapäällikkö Johan Gustav Johanssonin rouvan Berthan mukaan.
Cinque Terre

Sijainti

Jyrkkä vuoristo eristää kylät niin, että ne olivat ennen vain meren kautta yhteydessä muuhun maailmaan, ja sekin oli talvikuukausina vaikeaa myrskyjen takia. Näin selittyy alueen nimi, joka tarkoittaa viittä maata. Maayhteys muodostui vasta, kun 1800-luvulla rannikkoa pitkin rakennettiin rautatie Genovasta La Speziaan. Jokaisella viidellä kylällä on oma rautatieasema.
Matkustajalauttayhteys yhdistää muut kylät paitsi Corniglian, jonne maihinnousu lautalta olisi liian hankalaa. Autolla eivät kyliin pääse muut kuin asukkaat, joten matkailijoille suositellaan kulkua paikallisjunalla pohjoisen suunnasta Genovasta tai etelästä La Speziasta.

Suojelualue ja kulttuurikohde

Kylät ja niitä ympäröivät vuorenrinteet muodostavat kansallispuiston, johon kuuluu myös alueen vedenalainen luonto. Cinque Terre muodostaa lähialueineen 47 neliökilometrin laajuisen maailmanperintökohteen, johon kuuluvat Cinque Terren lisäksi Portoveneren kaupunki sekä Tinon, Palmarian ja Tinetton saaret. Alue on kuulunut Unescon maailmanperintöluettelooon vuodesta 1997.
Kylästä toiseen kulkee maalauksellisia kävelyteitä, joista joillakin peritään pääsymaksu. Erityisen suosittu on Rakkauden polku (Via dell'Amore) Riomaggioresta Manarolaan. Kukkuloiden rinteet on pengerretty viinitarhoiksi, joita reunustavat alueelle tyypilliset, ilman laastia kootut kivimuurit. Lokakuussa 2011 rankkasateet ja niiden aiheuttamat mutavyöryt vahingoittivat muureja ja maapenkereitä sekä aiheuttivat jopa kuolonuhreja Monterosso al Maressa.
Hurskauden hinta

Juoni

Tom Gerrick (Casper Van Dein) on Wall Street -nero ja sarjamurhaaja. Kuusi hänen uhreistaan on menettänyt silmänsä, kuusi menettänyt korvansa, ja kolmelta on leikattu kieli irti. Neljättä uhriaan tappaessaan Gerrick kyllästyy menestykseensä murhaajana ja kutsuu itse poliisit paikalle väittäen löytäneensä kadulta 16-vuotiaan tytön ruumiin. Gerrick haluaa jäädä kiinni, mutta ensin hän haluaa leikitellä pidättäjillään.
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut

Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut olivat talvisodassa kuolleiden suomalaisurheilijoiden muistoksi Helsingissä 20.–22. heinäkuuta 1940 järjestetyt urheilukilpailut. Niiden avajaiset olivat Olympiastadionilla samana päivänä, jolloin alun perin oli tarkoitus pitää peruuntuneiden Helsingin kesäolympialaisten avajaiset. Kisojen lajeihin kuuluivat yleisurheilu, pyöräily, paini, nyrkkeily, uinti ja voimistelu, lisäksi pelattiin kaksi jalkapallo-ottelua.
Ajatuksen kilpailuista esitti urheilutoimittaja Sulo Kolkka, kun Helsingin olympialaisten järjestelytoimikunta oli 23. huhtikuuta 1940 ilmoittanut niiden peruuntumisesta. Hän ehdotti Helsingin Sanomien kirjoituksessaan järjestettäväksi Suomen omat "kansalliset olympiakisat". Toukokuussa Suomen Valtakunnan Urheiluliitto, Työväen Urheiluliitto sekä Suomen Palloliitto päättivät pitää ne nimellä Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut. Tuotto käytettiin sotainvalidien ja kaatuneiden omaisten hyväksi.
Kaatuneiden muistokilpailujen avajaiset järjestettiin Olympiastadionilla yli 30 000 katsojan läsnä ollessa. Kisojen virallisena avaajana toimi tasavallan presidentti Kyösti Kallio ja hänen lisäkseen seremonioissa kuultiin muun muassa näyttelijä Eino Kaipaisen lausuma Yrjö Jylhän runo Vaienneet voittajat.
Simon Wells

Simon Wells (s. 1961) on brittiläinen elokuvaohjaaja, joka on ohjannut pääasiassa animaatioelokuvia. Hänen tunnetuin elokuvansa lienee Aikakone vuodelta 2002.
Wells kasvoi Cambridgessa kahden yliopisto-opettajan lapsena. Hän on kirjailija H. G. Wellsin lapsenlapsenlapsi. Wells opiskeli Leicester Polytechnicin taidekoulussa, mutta jätti opintonsa kesken työskennelläkseen Richard Williamsin animaatiostudiolla, missä hän aloitti uransa mainosten parissa. Hän oli mukana elokuvan Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? tekemisessä ja piirsi storyboardeja Paluu tulevaisuuteen -elokuviin. Animaatioiden ulkopuolelle hän päätyi kuultuaan, että suunnitteilla oli uusi elokuvasovitus hänen esi-isänsä H. G. Wellsin pienoisromaanista Aikakone. Studio piti Wellsin ideoistaan ja hänet valittiin ohjaajaksi. Ohjauskokemus oli tosin niin raskas, että hän kärsi kesken kuvausten hermoromahduksen eikä voinut jatkaa loppuun asti. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2002.
Wellsin ohjaamia animaatioelokuvia ovat muun muassa Balto (1995), Egyptin prinssi (1998) ja Kohti Marsia (2011).
Stella Adler

Stella Adler (10. helmikuuta 1901 New York – 21. joulukuuta 1992 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa Jacob ja Sara olivat taustaltaan venäjänjuutalaisia ja itsekin näyttelijöitä. Myös Adlerin sisarukset ja sisarpuolet saavuttivat menestystä näyttelijöinä. Hän oli sukua myös näyttelijä-teatteriohjaaja Jerry Adlerille.
Adler tuli tunnetuksi omien Broadway-esiintymistensä lisäksi eräänä aikansa johtavista ilmaisutaidon opettajista - hän koulutti muiden muassa Marlon Brandoa ja Robert De Niroa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Adler oli kolmesti naimisissa ja eli 91-vuotiaaksi.
Formula 2 -kausi 2012

Formula 2 -kausi 2012 oli Formula 2 -luokan neljäs ja samalla viimeinen kausi. Kausi alkoi Englannin, Silverstonessa ja päättyi Italian Monzassa. Sarjan mestaruuden voitti brittiläinen Luciano Bacheta, toiseksi sijoittui sveitsiläinen Mathéo Tuscher ja kolmanneksi sveitsiläinen Christopher Zanella.
Megan Wright

Ura

Wright aloitti vuonna 2000 opinnot Länsi-Virginian yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 2005, pääaineenaan fysioterapia. Hän voitti valmistumisvuonnaan ulkoratojen NCAA-mestaruuden 5 000 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti myös ensimmäisen Kanadan-mestaruutensa samalla matkalla. Hän uusi mestaruuden vuosina 2006–2008 ja 2010.
Wrightin parhaita saavutuksia kansainvälisellä tasolla ovat Pan-Amerikan kisojen mestaruus Riosta 2007 sekä kesäolympialaisten finaalipaikka Pekingistä 2008. Hän juoksi olympialaisten alkuerissä henkilökohtaisen ennätyksensä 5 000 metrillä, 15.11,23. Wright on edustanut Kanadaa myös muun muassa sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008, joiden alkuerissä juoksi 3 000 metrin sisärataennätyksensä, ja Kansainyhteisön kisoissa 2010.
Wrightin 3 000 metrin sisärataennätys 8.48,56 oli myös Kanadan ennätys, kunnes Jessica O’Connell alitti sen yli kahdella sekunnilla helmikuussa 2019. Wrightilla oli hallussaan myös 5 000 metrin Kanadan ennätys sisäradoilta, helmikuussa 2011 juostu 15.25,15, kunnes Gabriela Stafford alitti sen yli puolella minuutilla tammikuussa 2019.

Perhe

Megan Wright on naimisissa Jonathan Wrightin kanssa, jonka tapasi yliopistoaikanaan. Heillä on kolme lasta ja he asuvat Morgantownissa, Länsi-Virginiassa.
Wright on kaksonen. Hänellä on kaksosveljensä lisäksi myös neljä muuta sisarusta.
Anna Tapio

Anna Tapio (s. 11. heinäkuuta 1900 Kylmäkoski) oli suomalainen puutarhaopettaja ja Anna Tapion koulun (vuoteen 1989 Aitoon kotitalouskeskikoulu) ensimmäinen johtaja. Koulu on nimetty hänen mukaansa. Hän johti koulua 26 vuotta ja oli sen rehtorina  1952–1964.
Tapio suoritti puutarhaopettajan tutkinnon ja työskenteli aluksi Nokian kumitehtaalla. Hän oli vuodesta 1926 Aitoon puutarhakoulun opettaja ja vuodesta 1933 itse perustamansa Aitoon talous- ja puutarhakoulun johtaja. Vuonna 1940 hän perusti Aitoon kotitalouskeskikoulun, jonka rehtoriksi hän ryhtyi vuonna 1952. Hän lahjoitti koulun omistuksen Anna Tapion säätiölle 1950-luvun lopussa. Tapio kuului kokoomuksen puoluevaltuustoon ja oli Luopioisten kunnanvaltuutettuna yhdeksän vuotta.
Louis Bullock

Ura

Bullock pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa. Hän teki kolmanneksi eniten pisteitä yliopistonsa historiassa ja oli erityisesti kolmen pisteen heitoissa koulunsa parhaimpia. Yliopistourallaan Bullock joutui myös Michiganin yliopiston koripalloskandalin osalliseksi, kun hänen entinen valmentajansa oli lainannut hänelle ja muutamalle muulle pelaajalle laittomia lainoja. Tämän takia kaikki hänen yliopistojoukkueensa voittamat mestaruudet on mitätöity.
Bullock osallistui vuoden 1999 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Minnesota Timberwolves varasi hänet numerolla 42. Hänen oikeutensa myytiin Orlando Magicille, mutta hän ei koskaan päässyt pelaamaan NBA:han. Vuonna 1999 Bullock päättikin siirtyä Eurooppaan ja hän liittyi Müller Veronaan. Hän pelasi seurassa kaksi kautta, kunnes liittyi Adecco Milániin. Yhden kauden jälkeen Addeccossa hän siirtyi Espanjaan Unicaja Málagaan, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuonna 2004 hän siirtyi Real Madridiin. Hän voitti seurassa ULEB Cupin vuonna 2007 sekä Espanjan mestaruuden vuosina 2005 ja 2007.
Kauden 2008–2009 jälkeen Real Madrid ja Bullock tekivät kahden vuoden jatkosopimuksen. Hän pelasi seurassa lopulta vain yhden kauden ja siirtyi CB Sevillaan.
Andoni Iraola

Ura

Iraola siirtyi Athleticiin kaudeksi 1999–2000 junioriseura Antiguokosta, joka yhdistetään yleensä Athleticin kilpailijaan Real Sociedadiin. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki kauden 2003–2004 Primera Divisiónin avausottelussa Barcelonaa vastaan, ja vakiinnutti heti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Kaudella 2004–2005 Iraola pelasi Athleticin riveissä myös UEFA Cupia.
Espanjan maajoukkueessa Iraola teki ensiesiintymisensä ystävyysottelussa Tanskaa vastaan 20. elokuuta 2008. Ottelu oli Espanjan ensimmäinen uuden päävalmentajan Vicente del Bosquen alaisuudessa. Iraola on pelannut myös epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa.
SMOS

SMOS (Soil Moisture and Ocean Salinity) on ESAn ja Ranskan avaruusjärjestön (CNES) yhteinen kaukokartoitussatelliitti, joka mittaa maaperän kosteutta ja valtamerien suolaisuutta.

Satelliitti

SMOS, jonka laukaisua on lykätty useampia kertoja, laukaistiin onnistuneesti 2. marraskuuta 2009 kello 3:50 Suomen aikaa venäläisellä Rockot-kantoraketilla. Samalla raketilla laukaistiin myös PROBA-2 -satelliitti. Avaruuslento kestää kolme vuotta. Satelliitin lennonjohto on ESAlle poikkeuksellisesti CNESin Toulousen avaruuskeskuksessa. Satelliitin kiertorata on aurinkosynkroninen 763 kilometriä korkea rata.
Satelliitti perustuu CNESin 1990-luvun lopussa kehittämään Proteus-piensatelliittiin. Se painaa 683 kilogramaa, josta 366 kilogramaa on tieteellisiä laitteita.

Tehtävä

Satelliitti mittaa Maasta tulevaa mikroaaltosäteilyä noin 1,4 GHz:n (L-kaista) taajuudella interferometrisella radiometrillä, joiden rakentajiin kuuluu suomalainen Elektrobit Microwave. Suomesta ovat mukana myös Teknillinen korkeakoulu, DA-Design Oy ja Modulight Inc. Radiosaaste on häirinnyt satelliitin toimintaa Etelä-Euroopan yllä.
Percival Prentice

Kehitys

Percival Prentice oli tuotantoyhtiönsä ensimmäinen kokometallikone. Sen suunnittelun perustana oli Englannin ilmailuministeriön määritelmä T.23/43. Prentice TV163 lensi ensi kerran 31. maaliskuuta 1946. RAF vastaanotti 370 konetta vuosina 1947–1949. Koneessa pyrittiin kouluttamaan kahta oppilasta kerrallaan: toinen heistä istui takapenkillä ja seurasi toisen oppilaan koulutusta, mikä oli mitä ilmeisimmin yritys laskea lentäjäkoulutuksen hintaa.
T.1:n lentopaino oli 1905 kg ja kantama 667 km.
Emmanuelle Seigner

Yksityiselämä

Seigner avioitui Roman Polanskin kanssa 30. elokuuta 1989 ja heillä on kaksi yhteistä lasta, tytär Morgane ja poika Elvis.
Ruhpolding

Ruhpolding on Saksassa Baijerin osavaltiossa sijaitseva kunta. Kunnan väkiluku on noin 6 700 asukasta. Se kuuluu Ylä-Baijerin hallintopiiriin ja Traunsteinin piirikuntaan.  
Ruhpoldingissa on ampumahiihtokeskus. Siellä on järjestetty vuosina 1979, 1985, 1996 ja 2012 ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut.
Kunnan elinkeinoja ovat matkailu ja urheilu. Siellä voi harrastaa mm. golfia, hiihtoa, maastopyöräilyä, ammuntaa, patikointia ja perhokalastusta.
Adriano Bellini

Adriano Bellini (26. elokuuta 1942 Venetsia) on italialainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä.
Kehonrakennusta harrastanut Bellini esitti pääosia useissa peplum-elokuvissa taiteilijanimellä Kirk Morris. Niistä ensimmäinen oli Tanio Boccian ohjaama Il trionfo di Maciste vuonna 1961 ja ehkä paras Riccardo Fredan Maciste all’Inferno vuonna 1962. Peplumin mentyä pois muodista Bellini näytteli 1970-luvulle saakka muutamissa eri tyylilajeja edustavissa viihde-elokuvissa. Hän esiintyi myös lukuisissa fotonoveloissa.
Olli-Pekka Tennilä

Olli-Pekka Tennilä (s. 1980 Kuopio) on suomalainen runoilija.
Tennilän esikoisteos Ololo (2008) oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toisella runokokoelmallaan Yksinkeltainen on kaksinkeltaista (2012) hän sai Runeberg-palkinnon vuonna 2013. Teos oli ehdolla myös Yleisradion Tanssiva karhu -palkinnon saajaksi. Tennilän kolmas teos Ontto harmaa (2016) palkittiin Vuoden aforismikirjana. Se on ehdolla myös vuoden 2018 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Tennilä on opiskellut kirjallisuutta ja kirjoittamista Jyväskylän yliopistossa. Hän on toiminut Poesia-kustantamon kustannuspäällikkönä vuodesta 2013 alkaen sekä Keski-Suomen Kirjailijoiden puheenjohtajana vuodesta 2014.
Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssi

Organisaatio

Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssi kokoontuu varsinaiseen istuntoon yleensä joka neljäs vuosi. Istuntojen ajankohdan ja kokousjärjestyksen määrää Alankomaiden valtion komitea, joka vastaa konferenssin toiminnasta. Varsinaisissa istunnoissa käsitellään kansainvälisen yksityisoikeuden eri aloja koskevia esityksiä valtioiden välisiksi yleissopimuksiksi. Konferenssi on laatinut historiansa aikana noin 30 yleissopimusta, joista noin 20 on voimassa olevia. Yleissopimukset koskevat muun muassa avioliittoa, lasten elatusta, perintöä ja tieliikennettä.
Konferenssin sihteeristönä toimii niin kutsuttu pysyvä toimisto, joka pääsihteerin johtamana valmistelee ja järjestelee konferenssin varsinaisia istuntoja ja valiokuntien kokoontumisia. Pysyvä toimisto tutkii konferenssin käsittelemiä lainsäädännöllisiä kysymyksiä sekä pitää yhteyttä konferenssin jäsenten edustajiin, kansainvälisen oikeuden asiantuntijoihin, kansainvälisiin järjestöihin ja muihin konferenssin toimintaan liittyviin tahoihin.

Jäsenet

Konferenssilla on 83 jäsentä, joista 82 on valtioita. Valtioiden lisäksi Euroopan unioni on alueellisena liittona liittynyt konferenssin jäsenyyteen. Konferenssin jäsenet ovat hyväksyneet järjestön perussäännön. Suomi on liittynyt konferenssin jäseneksi joulukuussa vuonna 1955, jonka myötä perussääntö on astunut Suomen lainsäädännössä voimaan vuonna 1956.

Historia

Konferenssin ensimmäinen istunto pidettiin Tobias Michael Carel Asserin aloitteesta vuonna 1893 Haagissa . Asser voitti myöhemmin Nobelin rauhanpalkinnon. Palkinnon myöntämisen keskeinen peruste oli Asserin panos kansainvälisen yksityisoikeuden alan kehittämisessä.
Konferenssi on toiminut pysyvänä hallitustenvälisenä järjestönä vuodesta 1955 lähtien, jolloin konferenssin perussääntö astui voimaan.
Pekka T. Lehtinen

Pekka T. Lehtinen (s. 5. huhtikuuta 1934 Parainen) on suomalainen emeritusprofessori ja tutkija. Hän toimi pitkään myös Turun yliopiston Eläinmuseon museonhoitajana. Hän on tutkinut hämähäkkejä ja muita lentokyvyttömiä maaniveljalkaisia. Lehtisen löytämistä näytteistä on löytynyt useita tieteelle uusia lajeja sekä kahdeksan uutta heimoa.