google/wiki40b huggingface dataset:
Jules Guesde

Jules Guesde (oik. Jules Basile; 11. marraskuuta 1845 Pariisi – 28. heinäkuuta 1922 Saint-Mandé) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko. Hän oli Ranskan työväenliikkeen ensimmäisiä marxilaisia johtajia.
Guesde aloitti uransa radikaalina lehtimiehenä. Kirjoitustensa vuoksi hänet tuomittiin kesällä 1870 kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen. Seuraavana vuonna hän sai viiden vuoden tuomion puolustettuaan artikkeleissaan Pariisin kommuunia. Välttääkseen vankeuden hän pakeni Sveitsiin ja edelleen Italiaan, josta hänet karkotettiin. Hän palasi Ranskaan vuonna 1876. Ulkomailla asuessaan hän tutustui Karl Marxin teoksiin ja palatessaan Ranskaan hänestä oli tullut marxilaisuuden kannattaja.
Guesde perusti vuonna 1877 L’Égalité (”Tasa-arvo”) -nimisen sosialistisen viikkolehden. Hän laati vuonna 1880 perustetun Ranskan ensimmäisen marxilaisen puolueen, Ranskan työväenpuolueen (Parti Ouvrier Français, POF) ohjelman neuvoteltuaan ensin Marxin sekä tämän vävyn Paul Lafarguen kanssa. Ohjelman mukaan työläisten tulisi valita vaaleissa edustajikseen vain sellaisia henkilöitä, jotka olivat sitoutuneet luokkataisteluun ja sosialismiin. Guesde vastusti possibilismiksi kutsuttua reformistista suuntausta, jonka mukaan työväenliikkeen pitäisi tavoitella eturyhmätoiminnalla saavutettavissa olevia pieniä parannuksia työläisten oloihin. Guesden ja possibilistien kiistat jatkuivat vuosikymmeniä ja hajottivat Ranskan työväenliikettä. Myös Ranskan työväenpuolue ajautui pian hajaannukseen. 1900-luvun alussa Guesde perusti Édouard Vaillantin kanssa uuden ministerisosialismia vastustaneen sosialistisen puolueen (Parti Socialiste de France), joka vuonna 1905 sulautui osaksi SFIO:a.
Guesde tuomittiin vuonna 1882 jälleen vankeuteen kumouksellisen kirjoittelunsa vuoksi. Vapauduttuaan hän toimi Citoyen- ja Cri du peuple -nimisten ehtien toimittajana. Guesde kuului Ranskan edustajainkamariin vuosina 1893–1898 sekä vuodesta 1906 kuolemaansa saakka. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen sai Guesden tinkimään jyrkistä hallitukseen osallistumista vastustavista periaatteistaan ja hän toimi salkuttomana ministerinä René Vivianin hallituksessa 1914–1915. Viimeisinä vuosinaan hän arvosteli bolševikkien politiikkaa, mutta säilytti marxilaisen katsomuksensa.
Giovanni Francesco Straparola

Giovanni Francesco Straparola (n. 1480–1557) oli italialainen kirjailija ja satujen kerääjä. Straparolan pääteos on vuonna 1551 julkaistu kaksiosainen Le piacevoli notti (Leikkisät yöt), jossa on 75 tarinaa. Sen esikuvana on Boccaccion Decamerone, ja teoksessa on samankaltainen kehyskertomus: seurue viettää yhdessä iltaa ja kertoo toisilleen tarinoita. Kertomuskokoelmassa on useita varhaisia versioita sittemmin tunnetuiksi tulleista saduista kuten saapasjalkakissasta, joka tunnetaan paremmin Charles Perraultin versiona. Straparolan kokoelma oli alun perin suunnattu aikuisille, ja se sisältää härskejäkin kertomuksia kuten humoristinen tarina kolmesta nunnasta, jotka pyrkivät abbedissaksi.
KDM Dannebrog (A540)

Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminan laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 2. tammikuuta 1931 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 10. lokakuuta. Alus valmistui 26. toukokuuta 1932.

Palvelus

Alus oli koeajoissa 2. toukokuuta 1932 hallitsijaparin ollessa aluksella. Se on edelleen hallitsijan huvijahtina.
Kosti Pollari

Kosti Johannes Pollari (6. elokuuta 1895 Kauhava – 22. marraskuuta 1971) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa.

Perhe ja koulutus

Pollarin vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Pollari ja Anna Passi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aili Susanna Iso-Somppin kanssa. Hän kävi kansakoulun. Hän kävi armeijan aseupseerikurssin Kuopiossa vuonna 1918.

Jääkärikausi

Pollari työskenteli maanviljelijänä Kauhavalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Pollari astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918. Hänet ylennettiin aliupseeriksi sen jälkeen kun hän oli vannonut sotilasvalan ja allekirjoittanut palvelusitoumuksensa. Takaisin Suomeen hän palasi jääkärien etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin aluksi komppanianpäälliköksi Virtain pataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin Porin rykmentin II pataljoonan 6. komppanian päälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Teiskossa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Tampereella ja Vammalassa. Vammalan taistelun jälkeen hän koulutti noin viikon ajan Punkalaitumen suojeluskuntaa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Pollari siirrettiin sisällissodan jälkeen 4. heinäkuuta 1918 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Valkoisen kaartin rykmenttiin, josta hänet siirrettiin edelleen 17. elokuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmenttiin. Armeijasta hän erosi 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 7. helmikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kauhavan suojeluskuntaan, jossa hän palveli 15. maaliskuuta 1924 saakka. Hän toimi tuona aikana myös sotilasohjaajana Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirissä 1. kesäkuuta - 31. joulukuuta 1920 välisen ajan. Myöhemmin hän työskenteli maanviljelijänä Kauhavalla.
Janne Hautala

Janne Hautala (25. joulukuuta 1881 Jyväskylä – 7. toukokuuta 1917) oli suomalainen toimittaja ja työväenliikkeen poliitikko. Hän käytti myös nimimerkkiä Joukahainen.
Hautala oli Vaasassa ilmestyneen Vapaa Sana-lehden päätoimittaja 1906–1907 sekä vastaava toimittaja 1913–1916.
Laajakallio

Laajakallio (Bredberg) on alue Kirkkonummella. Alueella on paljon omakotitalotontteja ja järjestetään paljon tapahtumia. Alue on jaettu kolmeen osaan, jotka ovat Laajakallion länsirinne, Laajakallion itärinne ja Laajakallion laki. Laajakallion koulu sijaitsee Laajakallion länsirinteen puolella.
Laajakallion päiväkoti aloitti toimintansa vuonna 2001. Päiväkodin yhteyteen valmistui vuonna 2003 koulurakennus, joka aloitti toimintansa saman vuoden syksyllä. Vuonna 2012 Laajakallion Tarutielle avattiin Kauneushoitola Orkidéa. Lisäksi Laajakalliossa on yksi parturi-kampaamo sekä joulukuussa 2016 avattu K-Market.
Alueella sijaitsee Tolsan rautatieasema, jossa pysähtyvät U- ja L-junat.
Alueen asioita ajaa Jolkbyn, Heikkilän ja Laajakallion asukasyhdistys JoHeLa.
Laajakallio, kuten Kirkkonummi muutenkin, kasvaa edelleen. Alueen etelälaidalle junaradan varteen on rakennetaan suuria kerrostaloja, jonka jälkeen Laajakalliossa tulee asumaan noin 4 000 asukasta. Asia on herättänyt paljon keskustelua alueen nykyisissä asukkaissa.
Moottoripyöräilyn Italian Grand Prix 1973

Italian TT-ajot 1973 ajettiin Autodromo Nazionale Monzan moottoriradalla 20. toukokuuta. Kilpailu muistetaan ennen kaikkea Jarno Saarisen ja Renzo Pasolinin kuolemaan johtaneesta onnettomuudesta.

Onnettomuus

Saarisen ja Pasolinin kuolemaan johtanut onnettomuus tapahtui 250-kuutioisten kilpailussa. Johdossa ollut Pasolini kaatui, ja hänen takanaan ajanut Saarinen törmäsi tähän kaatuen myös. Kaikkiaan 14 kilpailijaa joutui osalliseksi samaan onnettomuuteen, ja surmansa saaneiden Saarisen ja Pasolinin lisäksi useita heistä loukkaantui. 250-luokan kilpailu keskeytettiin ja Yamaha-talli vetäytyi loppukauden kilpailuista.
Onnettomuuden syistä on esitetty erilaisia näkemyksiä. 250-luokkaa edeltäneen 350-kuutioisten kisan toiseksi viimeisellä kierroksella oli italialaisen Walter Villan Benellistä vuotanut öljyä radalle. Luokkien välillä ei tätä öljyä ollut siivottu pois, ja pidetään mahdollisena, että Pasolinin kaatuminen johtui öljyläikkään ajamisesta. On kuitenkin myös viitteitä siitä, että Pasolinin pyörän moottori olisi leikannut kiinni.
Resonaattorikitara

Metalliresonaattorikitara ja resonaattorikitara ovat akustisen kitaran muunnoksia. Ominaista resonaattorikitaralle on metallinen, kalskahtava ääni sekä tavallista akustista kitaraa kovempi äänenvoimakkuus. Kielten värähtely siirtyy tallan kautta pyöreään metallikartioon, joka toimii kitaran sisäisenä resonaattorina vahvistaen ääntä.
Instrumentteja alettiin kehittää 1920-luvulla, kun Dopyeran veljekset perustivat "National Guitarin" ja myöhemmin "Dobron". Varhaisessa Dobro-kitarassa oli puinen koppa ja maljan muotoinen resonaattori.
Samuel Moreno Rojas

Samuel Gustavo Moreno Rojas (s. 11. helmikuuta 1960, Miami, Florida) on kolumbialainen  poliitikko. Hän oli senaattori 2001-2006 ja maan pääkaupungin Bogotán pormestari 2007-2011. Gänen isosisänsä oli maata 1950-uvulla hallinnut kenraali Gustavo Rojas Pinilla.
Raholan Pyrkivä

Koripallo

Pyrkivän koripallon naisten edustusjoukkue pelasi 1980-luvulla neljä kautta Suomen ylimmällä sarjatasolla. Parhaimmillaan joukkue sijoittui runkosarjassa kolme kertaa yhdeksänneksi. 
Vuosina 1996–2005 RaPy:n ja Tampereen Pyrinnön koripallon yhteinen, Pyrbasket-niminen edustusjoukkue pelasi miesten pääsarjassa saavuttaen vuonna 2000 Suomen cupin hopeaa ja kaudella 2000–2001 SM-hopeaa. Nykyisin seurat järjestävät yhteistyössä jokavuotisen Delfin Basket -turnauksen. Pyrkivän kasvatteja ovat muun muassa Timo Harju, Alex Vaenerberg, Ville Korhonen ja Jussi Korhonen. Kaudesta 2014–2015 lähtien Pyrkivä on pelannut valtakunnallisessa I-divisioona B:ssä.

Muut lajit

Aikaisemmin voimistelun ja urheilun yleisseurana toimineen RaPy:n lajivalikoimaan kuului muun muassa jalkapallo, jossa se osallistui vuoden 1963 Suomen cupiin ja jääkiekko, jossa se voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1965. Jalkapalloilija Ari Hjelm pelasi lapsena Pyrkivässä jonkin aikaa.

Areena

Pyrkivän kotiareenana on toiminut kesästä 2016, seuran 70-vuotisjuhlavuodesta, eteenpäin Ristimäen kaupunginosaan valmistunut Tesoman palloiluhalli, johon Pyrkivän toiminta keskitettiin. Halliin asennettiin 400 kiinteää katsomopaikkaa, mutta siirtokatsomoiden avulla kapasiteetti nousee 850 katsojaan, ja tulevaisuudessa kapasiteettia on mahdollisuus kasvattaa 1 250 katsojaan.
Ajanta (yritys)

Saunalahti

Ajanta myi vuonna 2005 6,1 % Saunalahden osakkeista Björgólfssonin omistamalle sijoitusyhtiö Novatorille.

Amer

Ajanta hankki lähes 20 % Amer Sportsista mutta joutui myymään omistuksensa tappiolla vuoden 2008 alussa Novatorille.
Ypresin taistelut

Ypresin taisteluilla tarkoitetaan ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla Ieperissä (ransk. Ypres) Belgiassa käytyjä viittä taistelua, jotka käytiin syksyllä 1914, kesällä 1915, syksyllä 1917, huhtikuussa 1918 ja syys-lokakuussa 1918. 
Niistä toisessa, huhtikuussa 1915 saksalaiset tappoivat 5 000 ranskalaista sotilasta kloorikaasulla, vaikka taistelukaasujen käyttö oli kielletty Haagin sopimuksella 1899. Saksalaiset eivät huomattavasta menestyksestään huolimatta onnistuneet murtamaan Ypresissä paikoilleen juuttunutta länsirintamaa.

Ypresin ensimmäinen taistelu

Ypresin ensimmäinen taistelu eli Flanderin taistelu käytiin 20. lokakuuta – 22. marraskuuta 1914. Se oli vuoden 1914 viimeinen suuri taistelu länsirintamalla. Taistelua on kutsuttu "viattomien teurastukseksi", koska Saksa lähetti rintamalle kokemattomia 17–20 -vuotiaita vapaaehtoisia, jotka etenivät vieri vieressä laulaen isänmaallisia lauluja  ja joutuivat ammutuiksi. Kaikkiaan taistelussa kaatui noin 250 000 miestä, joiden joukossa oli noin puolet brittien vakinaisesta jalkaväestä.

Ypresin toinen taistelu

Saksalaiset päästivät kahden päivän tykistökeskityksen jälkeen Gravenstafelissa (Langemarkissa) Ypresin lähellä tuulen kuljetettavaksi 22. huhtikuuta kloorikaasua, joka ajelehti vihertävänkeltaisena, tukahduttavana pilvenä ympärysvaltojen asemiin, missä puolustajat aloittivat perääntymisen. Sinä päivänä käytettiin kaikkiaan 168 tonnia kloorikaasua 5 700 kanisterista, noin kuuden kilometrin pituisella juoksuhautojen jaksolla.
Ranskalaisten ja algerialaisten puolelle ajelehdittuaan kloorikaasupilvi tappoi kymmenessä minuutissa noin 5 000 sotilasta. Toiset viisituhatta sokeutuivat tilapäisesti, kompuroivat, ja kaksituhatta heistä jäi sotavangeiksi. 
Kanadalaiset saapuivat pian taistelussa menetettyjen tilalle tukkimaan rintamaan syntyneen aukon. He tajusivat pian, että turvallisin alue oli etulinjassa, josta tuuli ajoi kaasua pois. Kanadalaiset käyttivät virtsalla kasteltuja nenäliinoja alkeellisina kaasunaamareina,

Vuoden 1918 taistelut Ypresissä

Syyskuun lopussa 1918 belgialaiset ja britit löivät saksalaiset taistelussa, joka kesti vain kaksi päivää.  Belgialaiset valtasivat Dixmuden ja britit Messinesin. Tätä on kutsuttu neljänneksi Ypresin taisteluksi.  Ypresin läheistöllä taisteltiin myös saman vuoden huhtikuussa, kun saksalaisten kuudennen armeijan 46 divisioonaa hyökkäsi brittien toista armeijaa vastaan ja valtasi jopa Passchendaelen harjun. Britit, ranskalaiset ja australialaiset vahvistukset kuitenkin pysäyttivät saksalaisten etenemisen.  Saksalaiset menettivät tässä operaatio Georgetteksi kutsutussa iskussa ja sitä edeltäneessä Operaatio Michaelissa yhteensä 330 000 miestä.
Paavillinen Cor Unum -neuvosto

Inhimillisen ja kristillisen kehityksen Paavillinen Cor Unum –neuvosto oli katolisen kirkon Rooman kuurian virasto vuosina 1971–2016.

Historia

Paavillisen neuvoston perusti paavi Paavali VI on 15. heinäkuuta 1971 ja se sijaitsi Palazzo San Callistossa Roomassa.
1. tammikuuta 2017 Neuvoston toimiala yhdistettiin Virastoon kokonaisvaltaisen inhimillisen kehityksen palvelemiseksi, mikä tapahtui paavi Franciscuksen, joka oli perustanut uuden viraston, päätöksestä. Uuteen virastoon yhdistettiin kolme muutakin paavillista neuvostoa.

Toimenkuva

Paavillisen neuvoston nimi "Cor Unum" tarkoittaa "yksi sydän", minkä Paavali VI selitti seuraavasti vuonna 1972: "Joten meille oli mahdollista antaa kirkollinen toimintanne avuksi yhden sydämen nimissä, yhden sydämen joka lyö samassa tahdissa Kristuksen sydämen kanssa, jonka sääli nälkäisiä joukkoja kohtaan saavuttaa heidät myös heidän hengellisessä hädässään."
Cor Unum:in tehtävänä oli ilmaista "katolisen kirkon huolenpito tarvitsevista, siten kannustaa ihmisten yhteenkuuluvuutta ja ilmentää Kristuksen hyväntekeväisyyttä." Sen tehtävänä oli avustaa paavia tekemään erityisiä toimenpiteitä humanitaariseksi avuksi katastrofien yhteydessä sekä ihmisten kokonaisvaltaisen auttamisen alalla. Se myös edisti hyväntekeväisyyteen liittyvää opetusta ja rohkaisi uskovia katolisia antamaan konkreettinen todistus uskostaan hyväntekeväisyydellään. Lisäksi se rohkaisi ja koordinoi katolisten organisaatioiden aloitteita tiedonvaihdon avulla sekä tukemalla yhteistyötä kokonaisvaltaisen inhimillisen kehityksen hyväksi.
Rudolf Rauch

Rudolf Rauch (s. 16. huhtikuuta 1893 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten pikajuoksuissa.
Rauch edusti Itävaltaa Tukholman 1912 olympialaisissa 100 metrin juoksussa, 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa mutta karsiutui niiden kaikkien alkuerissä. Pariisin 1924 olympialaisissa hän selviytyi 200 metrin juoksun alkueristä jatkoon mutta karsiutui puolivälierissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1915, 1918, 1921, 1923 ja 1924, 200 metrin juoksussa vuosina 1915, 1917, 1918 ja 1921, 400 metrin juoksussa vuonna 1918 sekä pituushypyssä vuosina 1915, 1917 ja 1925. Hän teki 100 jaardin juoksussa Itävallan ennätyksen 9,9 s vuonna 1921.
Merveille Lukeba

Merveille Lukeba (s. 30. maaliskuuta 1990) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaitaan roolistaan Thomas Tomonena brittiläisessä draamasarjassa Skins – liekeissä.
Lukeba syntyi Kinshasassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja kasvoi Woolwichissa, Englannissa. Hän puhuu sujuvaa ranskaa ja lingalaa.

Ura

Hänen näyttelydebyyttinsä oli vuonna 2006 Sierra Leonen lapsisotilas Moseksena palkinnon voittaneessa Ezrassa. Hän esiintyi ensi kertaa televisiossa vuonna 2007 roolinaan Tre Douglasina ohjelmassa The Bill.

Triviaa

Lukeba on esiintynyt useissa mainoksissa kuten Ford Mondeo -mainoksessa, Tridentissä sekä UEFA:ssa.
Hän oli vuoden 2008 helmikuussa lehden The New York Sun kannessa.
Saumaharju

Saumaharju on korkea harju, joka on syntynyt jään reunan perääntyessä jäätikön kielekevirtausten väliin kerrostuneesta harjuaineksesta. Saumaharjuja ovat Suomessa Säkylänharju ja Virttaankangas sekä Pyynikinharju, Pohjankangas, Jaamankangas ja Rokuanvaara, kaiken kaikkiaan ne ovat muodostumina kuitenkin melko harvinaisia.
Imago

Imago (lat. imago, kuva) on henkilön tai yrityksen itsestään antama kuva tai vaikutelma. Termillä voidaan viitata myös henkilöä tai yritystä havainnoivien ihmisten näistä muodostamaan mielikuvaan. Imagon synonyymina on käytetty myös sanaparia julkinen kuva. Imagon käsitteellä kuvataan samantapaista ilmiöitä kuin brändi, jonka yritys pyrkii luomaan tuotteelleen, jotta se erotetaan toisista tuotteista ja siihen voidaan liittää joitakin ennakko-odotuksia kuten esimerkiksi korkea laatu. Maine on myös imagon lähikäsite. Sillä viitataan kokonaisvaltaiseen arvioon minkä yritys toimintoineen tai tuotteineen herättää ihmisten keskuudessa
Toyota Prius

Innovaatiot

Prius on eräs maailman energiatehokkaimmista autoista. Neljännen sukupolven polttomoottori on 40 prosentin termisellä hyötysuhteellaan maailman energiatehokkain autonmoottori. Priusten kiilamainen ulkomuoto perustuu mahdollisimman matalan ilmanvastuksen tavoitteluun ja sitä kautta polttoaineen kulutuksen vähentämiseen. Ilmanvastusta mittaava Cd-kerroin on poikkeuksellisen matala 0,24 ja siten yksi tuotantoautojen kaikkien aikojen matalimmista. Tunnetuimmat samaan lukemaan yltävät automallit ovat Mercedes-Benz S-sarja sekä Tesla Model S. Prius on täyshybridi, mikä tarkoittaa bensiini- ja sähkömoottorin sekä CVT-automaattivaihteiston integraatiota ”samalle akselille”. Tällä ratkaisulla saavutetaan mahdollisimman viiveetön ja nykäyksetön ajokokemus vähäisimmällä mahdollisella energianhukalla.
Muita 4. sukupolven Priuksen innovaatioita ovat puhelimen langaton latausmahdollisuus sekä RCTA-tutka Rear Cross Traffic Alert, joka tarkkailee poikittaisliikennettä esimerkiksi parkkiruudusta peruutettaessa ja varoittaa, mikäli liikeradalla on uhkana törmäys. SIPA-järjestelmällä (Simple Intelligent Parking Assist) varustettu Prius etsii käskystä sopivan tilan ja pysäköi auton siihen automaattisesti kuljettajan huolehtiessa vain vaihteiden vaihdosta järjestelmän ohjeiden mukaan.

Toyota Safety Sense

Priuksen vakiovarusteisiin kuuluu neljännestä sukupolvesta alkaen Toyota Safety Sense -turvallisuusjärjestelmä. Siihen kuuluvat viisi aktiivista turvallisuutta parantavaa järjestelmää, jotka ovat kaistavahti, kaukovaloautomatiikka, liikennemerkkien tunnistus ja mukautuva vakionopeussäädin sekä Pre-Crash Safety System. Viimeksi mainittuun sisältyy etumaastoa tarkkaileva kamera, joka tunnistaa auton ajoväylälle pyrkivät ihmiset ja ajoneuvot. Järjestelmä varoittaa kuljettajaa uhkaavasta esteestä ja tekee ääritilanteessa automaattisen hätäjarrutuksen ennen mahdollista törmäystä.

Älykäs ilmastointi

4. sukupolven Prius on varustettu älykkäällä automaattisella ilmastointilaitteella, joka tunnistaa autossa olevien henkilöiden määrän ja suhteuttaa ilmastoinnin energiankäytön siihen. Järjestelmän ollessa kytkettynä päälle ilmastointi huolehtii pääasiallisesti vain käytössä olevan matkustustilan ilmastoinnista ja välttää käyttämättömän tilan tarpeetonta jäähdytystä tai lämmitystä. Tämä vähentää polttoaineenkulutusta verrattuna perinteiseen automaatti-ilmastointiin.

Prius-nimen käyttö muualla

Toyotan mallistossa on Priuksen lisäksi seitsenpaikkainen hybriditila-auto Prius+ sekä kompakti Prius C (Japanissa Toyota Aqua). Malleissa on yhteneviä elementtejä Priuksen kanssa, mutta nimistään huolimatta ne ovat erillisiä malleja. ”Prius” on latinaa ja tarkoittaa suomeksi ”ennen kuin”.
Gustaf Jim Östling

Gustaf Jim Östling (vuoteen 1908 Gustafsson; 24. marraskuuta 1884 Maarianhamina – 29. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kemisti, jolle myönnettiin professorin arvonimi.

Henkilöhistoria

Östlingin vanhemmat olivat puhelinteknikko Gustaf Matthias ja Ida Kristina Östling ja puoliso vuodesta 1913 Helena Schybergson, professori Magnus Gottfrid Schybergsonin tytär. Östling tuli ylioppilaaksi 1906, valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1914. Hän toimi Helsingin yliopiston dosenttina vuodesta 1915 ja farmaseuttisen laitoksen opettaja seuraavasta vuodesta. Suomen kemistiseuran puheenjohtaja Östling oli kolmeen otteeseen, 1921, 1931 ja 1941 ja Kemiallisen teollisuuden yhdistyksen 1922–1930. Östling oli useiden alansa koti- ja ulkomaisten yhdistysten jäsen ja Suomen apteekkien yhdistyksen aikakauskirjan toimittaja 1921–1938. Suomen tiedeseuran jäsen hän oli vuodesta 1931. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1938. Östling työskenteli Helsingin yliopiston kemian apulaisena 1923–1938. Hän oli myös Medican lääkeainetehtaan tekninen johtaja vuodesta 1916 vuoteen 1943. Östling julkaisi tutkimuksia orgaanisen kemian alalta. Hän toimi vuoden 1919 Pariisin rauhankonferenssin neuvonantajana Ahvenanmaan kysymyksessä.
Xanlar Səfərəliyev

Xanlar Həsən oğlu Səfərəliyev (ven. Ханлар Гасан оглы Сафарали́ев, Hanlar Gasan ogly Safaralijev, 1885 nykyisen Füzulin piirin Qoçəhmədlin kylä – 1907 Baku) oli azerbaidžanilainen bolševikkivallankumouksellinen.
Xanlar Səfərəliyev syntyi köyhän talonpojan perheseen. Koulun jälkeen hän lähti ansiotöihin Bakuun. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1904, levitti vallankumouksellista propagandaa ja johti öljytyöläisten lakkoja. Səfərəliyev oli yksi sosiaalidemokraattisen Hümmət-ryhmän johtajista. Öljyteollisuuden palkkamurhaaja haavoitti häntä kuolettavasti syyskuun 20. päivän vastaisena yönä vuonna 1907. Səfərəliyevin hautajaisista muodostui kahdenkymmenen tuhannen hengen mielenosoitus. Josif Stalin piti puheen hänen haudallaan.
Nykyinen Göygölin kaupunki oli nimetty Səfərəliyevin mukaan vuosina 1938–2008.
Philippa Pearce

Ann Philippa Pearce OBE (23. tammikuuta 1920 Great Shelford, Cambridgeshire, Britannia – 21. joulukuuta 2006 Newcastle-upon-Tyne, Britannia) oli englantilainen lastenkirjailija.
Pearce oli perheen neljästä lapsesta nuorin. Hän aloitti sairauden vuoksi koulun vasta kahdeksanvuotiaana. Hän kävi koulun Perse School for Girlsissä ja pääsi stipendillä Cambridgen yliopiston Girton Collegeen opiskelemaan historiaa ja englannin kieltä.
Yliopiston jälkeen Pearce muutti Lontooseen, jossa hän muun muassa kirjoitti BBC:lle kouluradio-ohjelmia. Hän joutui vuonna 1951 sairaalaan tuberkuloosin vuoksi. Ensimmäinen kirja Minnow on the Say ilmestyi vuonna 1955. Uransa aikana Pearce julkaisi kymmeniä kirjoja, joista tunnetuimpia ovat A Dog So Small (1962), Iipu ja Vinku (1978) ja Kivienkeli lentää (1983). Hän sai teoksestaan Tom ja keskiyön puutarha (1958) vuoden 1959 Carnegie-mitalin.
Pearce oli vuodesta 1962 naimisissa Martin Christien kanssa ja ehti ennen varhaista leskeksi jäämistään saada tyttären Sallyn. Hän asui vuodesta 1973 synnyinseuduillaan Great Shelfordissa. Vielä vuonna 2004 häneltä ilmestyi teos The Little Gentleman ja postuumisti 2008 A Finder's Magic. Hän kuoli Durhamissa aivoinfarktin komplikaatioihin 86 vuoden ikäisenä.
Hän oli Royal Society of Literaturen jäsen.
Mariazell

Sijainnista

Mariazell sijaitsee 868 metrin korkeudessa Steiermarkin pohjoisosassa, ja korkeasta sijainnista johtuen siellä vallitsee viileä vuoristoilmasto, missä talvet ovat kylmiä ja lumisia ja kesät viileitä. 
Mariazellissä risteävät monet Itävallan päätiet, ja se on maan keskeinen liikenteellinen solmukohta. Lisäksi Mariazelliin päättyy Mariazell-juna (Mariazellerbahn), Sankt Pöltenistä lähtevä kapearaiteinen rautatie, joka rakennettiin jo Itävalta-Unkarin aikana kuljettamaan pyhiinvaeltajat keisarikunnan eniten vierailijoita vetävään pyhiinvaelluskohteeseen.
Kunnan alueella on sijaitsee kolme mainittavan kokoista järveä; Erlaufsee, Hubertussee ja Walster.