google/wiki40b huggingface dataset:
Ilich Ramírez Sánchez

Ilich Ramírez Sánchez (s. 12. lokakuuta 1949), joka tunnetaan myös nimillä Carlos ja Shakaali, on venezuelalaissyntyinen terroristi, joka toimi 1970-luvulla.
Sánchez syntyi Caracasissa Venezuelassa. Hänen isänsä oli marxilainen asianajaja, joka antoi pojalleen etunimen Ilich Leninin mukaan. Ilich Ramírez Sánchez kävi koulunsa Caracasissa ja liittyi kommunistiseen puolueen nuorisojärjestöön vuonna 1959. Vanhempiensa eron jälkeen hän muutti äitinsä kanssa Lontooseen, jossa hän jatkoi opiskelujaan. Kotikielensä espanjan lisäksi Sanchez puhuu arabiaa, venäjää, englantia ja ranskaa.
Sánchez jatkoi opintojaan Moskovassa Patrice Lumumban Kansojen ystävyyden yliopistossa (RUDN), josta hänet erotettiin vuonna 1970. Moskovasta hän ilmeisesti matkusti Jordaniaan saamaan sissikoulutusta. Sánchez liittyi palestiinalaiseen PFLP-ryhmään ja hän sai taistelunimen Carlos. Vuonna 1973 hän yritti ensimmäisenä terroritekonaan Brittiläisen sionistiliiton johtajan, liikemies Joseph Sieffin, salamurhaa. Murhayritys kuitenkin epäonnistui. Tämän takia Mossad murhasi PFLP:n edustajan Mohamed Boudian, joka toimi teatteriohjaajana Pariisissa. Ramírez Sánchez myös epäonnistui israelilaisen Bank Hapoalimin ryöstössä Lontoossa. Niin ikään kahden ranskalaisen sanomalehtimiehen surmaaminen epäonnistui. Carlos oli myös syyllinen erään pariisilaisen ravintolan pommi-iskuun, jossa kuoli yksi ja loukkaantui 30. Carlos toteutti rakettihyökkäyksen El Alin lentokonetta vastaan (13.–17. joulukuuta 1975) Orlyn lentoasemalla Pariisissa.
27. kesäkuuta 1975 Carloksen PFLP:n asiamies libanonilainen Michel Moukharbal kaappattiin ja kuulusteltiin. Kun kolme poliisia tuli Carloksen asunnolle Pariisissa, ampui Carlos kahta poliisia ja pakeni paikalta Brysselin kautta Beirutiin.
Carlos ja tämän johtamat terroristit hyökkäsivät joulukuussa 1975 OPECin päämajaan Wienissä ja ottivat noin 60 panttivankia, joista suurin osa OPEC-maiden edustajia. 22. joulukuuta kaappaajat ja panttivangit siirtyivät lentokoneeseen, joka lensi Algeriin, jossa 30 panttivankia vapautettiin. DC-9-lentokone lennettiin Algerista Tripoliin, jossa vapautettiin panttivankeja. Sen jälkeen lentokone palasi Algeriin, jossa loput panttivangit vapautettiin. Kaappaajat saivat turvapaikan Algeriasta. Tempauksen jälkeen PFLP-johtaja Wadie Haddad erotti Carloksen.

Carlos kirjoissa ja elokuvissa

Shakaali on suosittu hahmo myös kaunokirjallisuudessa. Esimerkiksi Robert Ludlum ja Frederick Forsyth ovat käyttänyt häntä henkilöhahmona kirjoissaan. On myös ilmestynyt kaksi Shakaali-nimistä elokuvaa, joista vuoden 1973 filmatisoinnissa nimihahmoa näyttelee Edward Fox ja vuonna 1997 valmistuneessa elokuvassa Bruce Willis. Eräs viimeisimpiä Shakaalin esiintuonteja tapahtuu Tom Clancyn kirjassa Iskuryhmä Rainbow, jossa joukko baskiterroristeja kaappaa suuren määrän lapsia espanjalaisessa huvipuistossa ja vaatii Shakaalia vapaaksi.
Abraham Geiger

Abraham Geiger (24. toukokuuta 1810 – 23. lokakuuta 1874) oli saksalainen rabbi, joka oli perustamassa reformijuutalaisuutta. Hän halusi poistaa juutalaisuudesta kaikki nationalistiset elementit, etenkin ajatuksen valitusta kansasta.
Ystävät avustivat Geigeriä taloudellisesti, jotta hän pystyi opiskelemaan Heidelbergin yliopistossa hepreaa, filosofiaa ja arkeologiaa. Hän siirtyi pian Bonnin yliopistoon, jossa hän opiskeli samaan aikaan Samson Raphael Hirschin kanssa. Myöhemmin Hirschistä tuli ortodoksijuutalaisuuden perustaja ja hänen katkera vastustajansa.
Sandinista!

Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat The Clashin sanoittamia, sovittamia ja säveltämiä jos muuta ei mainita. Albumin CD-julkaisussa kolme ensimmäistä puoliskoa ovat levyllä yksi ja kolme seuraavaa levyllä kaksi.
Teruyoshi Itō

Jalkapallomaajoukkue

Teruyoshi Itō edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1997-2001. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1996, Maailmanmestaruuskilpailuihin 1998, Copa América 1999 ja Maanosaliittojen cupissa 2001.
Risto Aspinen

Risto Kauko Kullervo Aspinen (s. 14. maaliskuuta 1926 Lappee) on suomalainen kirjailija.
Suomen Tivoli

Historia

Merimies Johan Grönroos anoi 1888 luvan ampumateltalle, silhuettikuvien esittämiselle, onnenpeleille ja taito- ja voimailunäytöksille. Hän pystytti tivolinsa Keravalle, hankki kinematografin ja karuselleja. Hänet pidätettiin 1905 venäläisvastaisesta toiminnasta, jolloin hänen poikansa J. A. F. Grönroos eli Jaffu otti tivolin johdon. Hän otti nimekseen Sariolan.
Tivoli pystytettiin Keravalle. Vuosisadan alkuvuosikymmenet tivolin toiminnoista tärkeä oli elokuvien esittäminen. 1920- ja 1930-luvuilla tivoliin hankittiin maailmanpyörä ja karuselli. Onni Suurosen "Surmanajopönttö" tuli tunnetuksi vaarallisuudestaan.  "Jaffu" Sariola osti 1921 venäläiseltä emigrantilta Keravalta Sariolanmäen kiinteistön, johon tivolin toiminta keskittyi 35 vuotta. Aiemmin tivolin vetonauloina olleet kissapedot ja muut villieläimet kiellettiin lainsäädännöllä. Sotavuosina 1942–1944 Suomen Tivolin Karhumäen Tivoli toimi armeijan alaisuudessa Karhumäessä viihdyttämässä sotilaita lähellä etulinjaa. Karhumäen Tivoli oli pystytetty vanhan venäläisen huvipuiston paikalle. Esiintyjät kiersivät myös muiden viihdytysjoukkojen tapaan lähes rintamalle.
Vuosina 1949–1951 Jaffu Sariolalla oli Sirkus Sariola, mutta sirkus jouduttiin 1952 lopettamaan 50 prosentin huviveron vuoksi, ja jäljelle jäi Suomen Tivoli. 1950–1970 Jaffun poikien Unton Suomen Tivoli ja Matin Tivoli Sariola, vakiinnuttivat asemansa huviverosta huolimatta. Jaffu Sariola kuoli auto-onnettomuudessa kolarissa 1967. Unto Sariola kuoli 1970, ja hänen vaimonsa Ailakki eli "Mami" alkoi johtaa tivolia. 
Huviveron poistuttua Suomen Tivoli alkoi kasvaa 1980- ja 1990-luvuilla, ja vuonna 1988 järjestettiin 100-vuotisjuhlakiertue. Laman aikana Suomen Tivolin yhtiömuoto vaihtui kommandiittiyhtiöstä osakeyhtiöksi, ja Jyrki Sariolasta (1951–2011) tuli toimitusjohtaja 1994. Kun arvonlisävero luotiin, tivolit ja sirkukset saivat poikkeusasetuksella alhaisemman kuuden prosentin arvonlisäveron yleisen 22 prosentin sijasta. 
Lama koetteli myös Suomen Tivolia, mutta se valittiin Tuusulan Yrittäjien vuoden yritykseksi 150 jäsenyrityksen joukosta. Vuosina 1995–1996 tapahtui käänne parempaan ja kasvatti kävijämääräänsä, joka on noin 500 000 kävijää vuodessa. Suomen Tivolin pitkäaikainen johtaja, tivolihistorian grand old lady Ailakki Sariola kuoli Helsingissä 76-vuotiaana syyskuussa 1997. Hän oli aloittanut varsinaisen tivoliuransa käärmetanssijattarena. 
Suomen Tivolin 110-vuotisjuhlavuotta vietettiin 1998, jolloin tehtiin tivolin suurin laitehankinta: maailman suurin perävaunujen päälle rakennettava maailmanpyörä. Hankinta osoittautui yleisömenestykseksi.
Suomen Tivoli sai kansainvälistä arvostusta vuonna 2002, jolloin Jyrki Sariolalle myönnettiin Italiassa tivolialan "Oscar", Kultainen poni -palkinto. Suomen Tivolin johtajana toimii Jyrki Sariolan jälkeen hänen tyttärensä Lulu Sariola.
Tuusulan seurakunta

Seurakuntakeskus

Seurakunnan toiminnallinen ja hallinnollinen keskus on Hyrylässä toimiva Tuusulan seurakuntakeskus.

Muut tilat

Näiden lisäksi on seurakuntakodit Lahelan alueella ja Riihikalliossa.

Historia

Tuusulan seurakunta perustettiin vuonna 1643 Sipoon seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana, mutta siihen liitettiin myös osia Helsingin pitäjän ja Nurmijärven seurakunnista. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1653. Siitä on 1900-luvulla erotettu Keravan ja Järvenpään seurakunnat.
Ystävyydenpuisto (Moskova)

Ystävyydenpuisto (ven. Парк Дружбы, Park Družby) on puisto Moskovan pohjoisosassa Leningradin valtatien varrella. Puistossa on runsaasti Moskovan kaupungin lahjaksi saamia veistoksia, muun muassa Antti Neuvosen teos Rauhan lapset, jonka Helsingin kaupunki lahjoitti Moskovan kaupungille 1990. Lähellä sitä on Unkarin ja Neuvostoliiton ystävyyden patsas vuodelta 1976. Puistoa on sanottu lahjaveistosten häätöpaikaksi. Se on kuitenkin kaunis ja hyvin hoidettu puisto.
Puisto on perustettu 1957, jolloin Moskovassa pidettiin Maailman nuorison ja ylioppilaiden VI maailmankonferenssi. Osallistujat istuttivat puistoon 3 000 puuta.
Riisivyöhyke

Riisivyöhyke (engl. Rice Belt) on alue Etelä-Yhdysvalloissa, johon kuuluu Arkansas, Louisiana, Mississippi ja Texas. Kaikki neljä osavaltiota tuottavat merkittävän määrän koko Yhdysvaltain riisistä. Nimeä voi verrata Keskilännessä sijaitsevaan Maissivyöhykkeeseen, joka tuottaa suuren määrän maan maissista.
Arkansas on Yhdysvaltain johtava riisintuottaja. Sitä seuraa Kalifornia (joka ei kuulu vyöhykkeeseen), Louisiana, Missouri (jakaa rajan vyöhykkeen kanssa, muttei kuulu siihen), Texas ja Mississippi.
Belgian valtakunnankomissariaatti

Belgian valtakunnankomissariaatti oli Saksan valloitettujen alueiden siviilihallintoon kuuluva osa, joka sai Alankomaiden tapaisen hallinnollisen aseman vasta Normandian maihinnousun jälkeen. Tätä ennen päinvastoin kuin Alankomaat, oli Belgia ollut Wehrmachtin sotilashallintoon kuuluvaa aluetta, kuten Atlantin rannikolla ovat Pohjois- ja Länsi-Ranska.
Kansalliseksi hallinnoksi Belgian valtakunnankomissariaattiin nimitettiin flaamilais-vallonialainen valtuuskunta (saksaksi Flämisch-Wallonischer Ausschuss) 18. heinäkuuta 1944. Sen johdossa olivat van de Wiele ja Léon Degrelle. 
Belgian saksalaiseksi valtakunnankomissaariksi tuli Kölnin Gauleiter Josef Grohé. 
Belgian kuului ennen valtakunnankomissariaatin perustamista Saksan Ranskan sotilaskäskynhaltijalle Wehrmachtin sotilashallintoon, jota johti valloituksesta helmikuuhun 1942 Otto von Stülpnagel.
Sagrada Família

Rakennusvaiheita

Gaudí haudattiin kirkon kryptaan 1926. Arkkitehdin jälkeen jättämien monimutkaisten kirkonpiirustusten mukaan päätettiin rakentamista pitkän tauon jälkeen jatkaa, vaikka monet pitivät tuolloin hanketta täysin mahdottomana. Kun työ Espanjan sisällissodan jälkeen 1957 aloitettiin, kirkkoa sodan aikana vaurioittaneet pommitusten jäljet pystyttiin korjaamaan helpommin kuin monet muut Barcelonan taloja kohdanneet iskut. Francokaan ei ollut rohjennut tuhota kirkkorakennusta maan tasalle.  
Keskeneräisyydestä huolimatta Sagrada Família on Barcelonan tunnusmerkki ja yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä, jota miljoonat ihmiset käyvät vuosittain katsomassa.  Se on myös art nouveau -tyylisuunnan ja modernistisen arkkitehtuurin tärkeimpiä saavutuksia koko maailmassa, sekä Gaudín suurin suunnittelutyö, jonka parissa hän teki töitä yli 40 vuotta, aina kuolemaansa vuoteen 1926 saakka. Rakentaminen jatkuu yhä. Kunnianhimoisimmat odottavat Sagrada Famílian valmistuvan 2026, kun Gaudín kuolemasta on kulunut sata vuotta ja rakentamisen aloittamisesta 144 vuotta. Modernien työtapojen ja tietokonepohjaisen suunnittelun ansiosta työ on nopeutunut, vaikka sen alun perin ajateltiin vievän vuosisatoja entisaikojen katedraalien tapaan. Vuonna 2010 valmiina olivat pohjoinen ja eteläinen portaali, krypta, keskilaiva ja kahdeksan tornia. Tornit valmistuivat 1975. Gaudin kuollessa vasta yksi torni oli valmiina. Kaikkiaan torneja tulee olemaan 18. 
Rakennus on erittäin symbolistinen ja täynnä pieniä värikkäitä yksityiskohtia, joihin Gaudí otti paljon vaikutteita mm. luonnosta. Tunnusomaisinta rakennukselle ovat sen kahdeksan korkeaa tornia, jotka edustavat kahdeksaa Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta. Rakennuksen lopullisessa suunnitelmassa torneja on kahdeksantoista, yksi jokaiselle opetuslapselle, neljä evankelistoille, yksi Neitsyt Marialle sekä keskeisin ja korkein, 170-metrinen torni, joka symboloi Kristusta. 
Rakennuksessa on kolme sisäänkäyntiä, jotka on koristeltu muun muassa ristiinnaulittua Jeesusta sekä muita raamatullisia henkilöitä esittävin veistoksin. Etelänpuoleinen sisäänkäynti on nimeltään Gloria (kunnia), läntinen Pasión (Kristuksen kärsimys) ja idänpuoleinen Natividad (syntymä).
24. heinäkuuta 2019 ilmoitettiin, että Sagrada Familia on saanut töiden loppuun saattamiseksi tarvittavan rakennusluvan.
HMS Vindex

Muutostyöt

Muutostöiden yhteydessä alukselle rakennettiin 495 jalan lentokansi ja sen vasempaan reunaan silta, mutta ei katapulttia. Aluksen 45 kertaa 34 jalan hissit kykenivät siirtämään 15 000 paunan lentokoneen hangaarista kannelle. Aluksen hangaarin korkeus oli 17 jalkaa 6 tuumaa. Aluksella oli lentokoneita varten 52 000 gallonaa polttoainetta.
Aluksen konekapasiteetiksi oli suunniteltu viisitoista torpedopommittajaa ja kuusi hävittäjää, mutta käytännössä koneiden määrää oli hieman vähennettävä. Koneille oli aluksella 68 500 paunan, 180 250 paunan normaaliapommia, 58 500 paunan miinapommia, 21 × 18 tuuman torpedoa ja 270 Mk XII -syvyyspommia.

Palvelus

Vindex palveli Pohjois-Atlantilla sukellusveneiden torjunta- ja saattuetehtävissä. Vuosina 1944-1945 aluksella oli mielenkiintoinen lentokonekokoonpano. Siihen kuului muun muassa Firefly-pari sekä Fulmareita.

Sodan jälkeen

HMS Vindex muunnettiin kauppa-alukseksi ja se nimettiin Port Vindexiksi. Alus romutettiin 1971.
Bicolin alue

Bicolin alue (fil. Kabikulan, esp. Bicolandia, keskibikoliksi Rehiyon Bikol) on Filippiinien hallintoalue, joka sijaitsee Bikolinniemellä Luzonin saaren kaakkoiskulmassa. Bicoliin kuuluu myös niemimaata ympäröivät saaret, joista suurimmat ovat Masbate ja Catanduanes.
Bicol muodostuu kuudesta provinssista, jotka ovat Albay, Camarines Norte, Camarines Sur, Catanduanes, Masbate ja Sorsogon. Bicolin asukasluku on 5 420 411 (vuonna 2010) ja sen kokonaispinta-ala 18 054 neliökilometriä.
Elina Saloranta

Koulutus

Saloranta opiskeli vuosina 1988-1989 taidetta Taideteollisessa korkeakoulussa, 1989-1996 Kuvataideakatemiassa sekä vuosina 1999-2002 The School of the Art Institute of Chicago -oppilaitoksessa valmistuen taiteen maisteriksi. Tällä hetkellä hän on Kuvataideakatemian tohtorikoulutusohjelmassa.
Jürgen Pommerenke

Ura

Pommerenke aloitti jalkapallon vuonna 1961 BSG Traktor Wegelebenissä, josta hän siirtyi vuonna 1967 1. FC Magdeburgiin. Hän aloitti ammattilaisuransa myös samassa seurassa ja voitti joukkueessa DDR-Oberligan kolmesti. Pommerenke lopetti ammattilaisuransa kauden 1984–1985 jälkeen.
Pommerenke voitti DDR:n juniorimaajoukkueissa EM-hopeaa ja -kultaa. Maajoukkueessa hän oli mukana vuoden 1972 olympialaisissa, joista maa voitti pronssia. Pommerenke edusti DDR:a myös vuoden 1974 MM-kisoissa.
O tempora, o mores

O tempora, o mores (suom. Oi aikoja, oi tapoja) on kuuluisa latinankielinen lausahdus, jota Cicero käytti ensimmäisessä puheessaan Catilinaa vastaan.
Catilina salaliittolaisineen oli aiemmin suunnitellut Ciceron murhaa, mutta Cicero oli päässyt selville aikeista. Kuultuaan heti muutaman viikon päästä salaliittolaisten uusista suunnitelmista hän päätti pitää Rooman senaatille sarjan retorisia puheita, koska kiistattomia todisteita Catilinaa vastaan ei ollut.
Huudahdusta käytetään nykyhetken tapoja ja ilmiöitä päiviteltäessä, nykyään usein ironiseen sävyyn.
Mátyás Rákosi

Mátyás Rákosi [ˈmaːcaːʃ ˈraːkoʃi] (14. maaliskuuta 1892, Ada, Itävalta-Unkari – 5. helmikuuta 1971, Gorki, Neuvostoliitto) oli unkarilainen poliitikko ja Unkarin johtaja 1945–1956, Unkarin kommunistipuolueen pääsihteeri.

Nuoruus

Rákosi syntyi Adassa juutalaisen kauppiaan poikana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Itävalta-Unkarin armeijassa itärintamalla, missä joutui sotavankeuteen. Hänestä tuli kommunisti, ja palattuaan Unkariin hän osallistui Béla Kunin hallitukseen ja sen kaaduttua hän pakeni Itävaltaan, joutui pidätetyksi ja karkotettiin. Hän oli Kominternin toimeenpanevan komitean jäsen vuosina 1920–24, Kominternin sihteeri vuodesta 1921. Tultuaan takaisin Unkariin vuonna 1924 hänet vangittiin. Vapauduttuaan hän lähti takaisin Neuvostoliittoon vuonna 1940.  Hän palasi Unkariin Puna-armeijan mukana vuonna 1945.

Unkarin yksinvaltiaaksi

Rákosi valittiin Unkarin kommunistipuolueen pääsihteeriksi kommunistihallituksen perustamisen yhteydessä. Rákosi oli nyt Unkarin yksinvaltias. Hän käytti rikollisia menetelmiä tukenaan salainen poliisi AVO. Hän on käyttänyt nimitystä salamitaktiikka tuhotessaan poliittisia vastustajia "pala palalta". Tässä hän noudatti täsmällisesti Stalinin menetelmiä. Rákosi toimi ensin varapääministerinä ja sitten pääministerinä. Neuvostoliiton johto päätti vaihtaa Imre Nagyn pääministerin paikalle kesäkuussa 1953. Rákosin oli erottava pääministerin virasta Neuvostoliiton painostuksen vuoksi heinäkuussa 1953.

Uudelleen valtaan Nagyn tilalle

Rákosi painosti ja häiritsi Nagyn toimintaa pääministerinä. Nagy sai sydänkohtauksen alkuvuodesta 1955. Rákosi tuli uudelleen valtaan huhtikuussa 1955, kun Nagy erotettiin puolueviroista ja pääministerin tehtävästä sekä pakotettiin kotiarestiin. 1956 keväällä Rákosi joutui myöntämään Unkarin ulkoministeri László Rajkin pidätyksen, kuolemantuomion näytösoikeudenkäynnissä ja teloitoituksen lokakuussa 1949 poliittiseksi vaikka yrittikin siirtää vastuuta ÁVHn johdolle. Tämän jälkeen hänellä oli enää Moskovan tuki valtaansa

Vallan mureneminen

Unkarin puoluejohdon toimet kommunistisen älymystönuorison vapaaksi keskusteluforumiksi syntyneen Petőfi-klubin hiljentämiseksi sekä samaan aikaan Poznańin työläisten mielenosoitusten tukahduttaminen Puolassa väkivallalla jolloi satakunta työläistä sai surmansa ja lukuisampi joukko haavoittui, nosti tyytymättömyyden ja suuttumuksen Unkarissa huippuunsa. Rákosi asema kävi kestämättömäksi. Silti hän ei luopunut vallasta vaan Mikojanin oli matkustettava Unkariin tuomaan esiin Neuvostoliiton kanta. Vasta sitten Rákosi erosi "terveydellisistä syistä" ja matkusti Neuvostoliittoon koskaan palaamatta.  Hänet korvattiin Ernő Gerőlla. Rajkin maineen palauttaminen ja uudelleen hautajaiset valtion menoin 6. lokakuuta 1956 muodostuivat opposition mielenosoitukseksi ja Unkarin kansannousun alkutapahtumaksi.
Rákosi kuoli Gorkissa vuonna 1971 ja haudattiin Farkasrétin hautausmaalle Budapestiin. Tuhkat sijaisevat nimettömässä uurnapaikassa hautausmaan muurissa.
Port-au-Prince

Maantiede

Port-au-Prince sijaitsee Gonâven lahden suulla, missä sitä suojaa valtameren merenkäynniltä La Gonâven saari.
Suurin osa Haitin eliitistä elää Port-au-Princen esikaupungissa nimeltä Pétionville, 300-450 m korkeilla kukkuloilla kaupungin kaakkoispuolella. Toisaalta kaupungissa on suuria kurjia slummialueita kuten Cité Soleil.
Lämpötila on varsin tasainen ympäri vuoden, keskimääräinen ylin 32-34 astetta ja keskimääräinen alin 18-22 astetta. Vuodessa on kaksi sadekautta, huhti-toukokuussa ja syys-lokakuussa.

Historia

Port-au-Princen perustivat ranskalaiset sokerinvalmistajat vuonna 1749. Vuonna 1770 se korvasi Cap-Haïtienin Saint-Dominguen siirtokunnan pääkaupunkina, ja vuonna 1804 siitä tuli itsenäisen Haitin pääkaupunki. Ennen itsenäisyyttä brittijoukot valtasivat sen 4. kesäkuuta 1794.
Mustatiira

Koko ja ulkonäkö

Mustatiiran pää ja kaula ovat mustat, vatsa tummanharmaa, selkä ja siiven yläpinnat tuhkanharmaat, pyrstö vaaleahko ja alaperä valkoinen.

Levinneisyys

Mustatiira pesii Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Euroopan linnut talvehtivat Afrikassa. Suomessa mustatiira pesii vakituisesti vain muutamilla lintujärvillä eri puolilla Etelä- ja Keski-Suomea. Eräs tunnetuimmista ja suurimmista populaatioista sijaitsee Evijärven Jokisuunlahdella, jossa pesiviä pareja on parhaimmillaan ollut noin 20 vuodessa. Pesimäpaikkojen ulkopuolella mustatiira on harvinainen vieras kevät- ja syysmuuton aikana.

Elinympäristö

Mustatiira viihtyy rehevillä lintujärvillä.

Lisääntyminen

Kelluvassa pesässä on 2-4 munaa.

Ravinto

Mustatiira syö pääasiassa hyönteisiä ja joskus pieniä kalanpoikasia.
Viiskulma

Viiskulma (ruots. Femkanten eli "Viisreuna") on tunnettu viiden kadun (Laivurinkatu, Pursimiehenkatu, Fredrikinkatu, Laivurinrinne ja Tarkk’ampujankatu) risteys Helsingissä, Punavuoren ja Ullanlinnan kaupunginosien rajalla. Viiskulma on perinteisesti tunnettu maamerkkinä ja nykyisin useista sen lähistölle keskittyneistä eri musiikkityyleihin erikoistuneista levykaupoista. Sen ympärillä on kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia. Yhdessä kulmassa oli aikoinaan elokuvateatteri Merano.
Lähellä Viiskulmaa Pursimiehenkadun varrella sijaitsee myös Viiskulman terveysasema.
Akateeminen Sosialistiseura

Akateeminen Sosialistiseura (ASS) on vasemmistolainen järjestö, joka toimii Helsingin yliopiston piirissä. ASS perustettiin vuonna 1925 vasemmistososiaalidemokraattiseksi opiskelijajärjestöksi Ylioppilaiden Sosialidemokraattisen Yhdistyksen seuraajaksi. ASS jäi pieneksi varhaisvaiheissaan, ja 1927 seuraan kuului vain 15 aktiivijäsentä. Nimellä haluttiin ilmeisesti antaa vastapaino kansallismieliselle Akateemiselle Karjala-Seuralle, joka hallitsi suvereenisti ylioppilaskuntaa.
ASS toimi jonkin aikaa Suomen Sosialidemokraattisessa Puolueessa, mutta sen puoluetoimikunta erotti seuran vuonna 1937. SDP piti seuran linjaa liian vasemmistolaisena.
Seura oli vuonna 1944 yhtenä osapuolena perustamassa Suomen Kansan Demokraattista Liittoa. ASS oli yksi SKDL:n viidestä yhteisöjäsenestä, kunnes asema vuonna 1965 siirtyi valtakunnalliseksi opiskelijajärjestöksi perustetulle Sosialistiselle opiskelijaliitolle. ASS oli SOL:n suurin ja vaikutusvaltaisin jäsenjärjestö.
1970-luvulla vasemmistolainen opiskelijaliikehdintä oli erityisen voimakasta ja ASS oli liikkeen keskeinen toimija. SOL:n tärkeimpänä jäsenjärjestönä ASS oli osa taistolaista liikettä. Enimmillään Akateemiseen sosialistiseuraan kuului melkein tuhat Helsingin yliopiston opiskelijaa. 1970-luvun lopulla ASS alkoi tehdä pesäeroa taistolaisuuteen; sen piirissä seurattiin uusia yhteiskuntateoreettisia virtauksia ja alettiin esittää reaalisosialismin kritiikkiä. 1980-luvulla monet ASS:ssa toimineet henkilöt vaikuttivat Demokraattisen Vaihtoehdon perustamiseen.
Seura julkaisi 1995 manifestin "Vain sosialistisella ihmiskunnalla on toivoa". 2000-luvun alkuvuosina seuran toiminta hiipui ja se miltei lakkasi olemasta, mutta muista vasemmistolaisista opiskelijajärjestöistä tulleet henkilöt alkoivat elvyttää toimintaa, ja tällä hetkellä Akateeminen Sosialistiseura on olemassa pienimuotoisena opiskelijajärjestönä.
ASS:n arkiston sijaintipaikka on Kansan Arkisto.
EAPOL

EAPOL lyhenne tulee Extensible Authentication Protocol Over LAN
Se on paketointitekniikka, jolla IEEE 802.1X protokollan EAP viestit kuljetetaan. EAPOL määrittelee uuden Ethernetin tyyppikentän, sekä sitä seuraavat kentät, jotka ovat Ethernet Type, Protocol Version, Packet Type, Packet Body Length ja Packet Body. Näissä kentissä kuljetetaan EAP:n tarvitsemat parametrit ja niiden arvot. Packet type -kenttä määrittelee viestin tyypin. Mahdollisia viestityyppejä ovat EAP-packet, EAPOL-Start, EAPOL-Logoff, EAPOL-Key ja EAPOL-Encapsulated-ASF-Alert.
EAPOL-Start käynnistää tunnistautumisprosessin ja EAPOLLogoff lopettaa istunnon, jonka jälkeen portti lopettaa liikenteen välittämisen. EAPOLKey:n avulla pystytään välittämään käytettäviä salaus- ja allekirjoitusavaimia. Viimeksi mainitun viestityypin avulla pystytään tarkkailemaan epäonnistuneita autentikointiyrityksiä. Packet Body Length- kertoo hyötykuorman pituuden. Varsinainen hyötykuorma on Packet Body -kentässä.