google/wiki40b huggingface dataset:
Sirkka-Liisa Lähteenoja

Sirkka-Liisa Lähteenoja (s. 27. maaliskuuta 1921 Hämeenlinna) on suomalainen toimittaja, lehdenkustantaja ja kirjailija. Hän toimi 1940–50-luvuilla kommunistisen Uusi Nainen -lehden toimittajana, sitten 1957–1974 Monalisa-naistenlehden perustajana, päätoimittajana ja kustantajana ja viimeiseksi P.S.-lehden päätoimittajana 1970-luvun lopulla.

Huutolaisesta vasemmistotoimittajaksi

Lähteenoja kasvoi äitinsä hylkäämänä huutolaistyttönä köyhän muonamiehen viisilapsisessa perheessä Mikkelin maalaiskunnassa. Hän aloitti lehdistöuransa 1940-luvulla sosialidemokraattisen Pohjanmaan Kansan toimittajana Vaasassa, Sieltä hän siirtyi Helsinkiin Suomen Sosialidemokraattiin ja edelleen Päivälehteen, kunnes vuonna 1947 aloitti pitkän naistenlehtiuransa SKDL:n julkaisemassa Uudessa Naisessa. Kommunistiseen aatemaailmaan Lähteenoja turhautui Unkarin kansannousun aikaan 1956 ja erosi Uuden Naisen palveluksesta kymmenvuotisen uran jälkeen. Hän sai paikan Kauneus ja Terveys -lehdestä, mutta pesti jäi lyhyeksi.

Monalisa-lehden perustaja

Lähteenmäki oli pari vuotta kotiäitinä, kunnes hän sai Lahden Kirjapainon innostumaan uuden naistenlehden Monalisan perustamisesta. Vuodesta 1963, Lahden Kirjapainon ajauduttua vaikeuksiin Lähteenoja alkoi itse myös kustantaa Monalisaa yrityksensä Kustannus Oy Lehtiliisan kautta. Monalisa onnistui 1960-luvun kuluessa löytämän oman, joskin melko pienen lukijakuntansa lähinnä kaupunkilaisista työväestöön kuuluvista nuorista naisista. Lähteenoja myi Monalisan Kustannus Oy Williamsille, mutta jatkoi lehden päätoimittajana kunnes seuraavana vuonna hänen paikalleen kutsuttiin tv-kuuluttaja Teija Sopanen. A-lehdet osti Williamsin 1975 ja Monalisa sulautettiin Eeva-lehteen.
Monalisan jälkeen Lähteenoja perusti iskelmälaulaja Anita Hirvosen ja tämän silloisen puolison, nyrkkeilijä Harri Piitulaisen kanssa pienen Anita & Harri -ruokaravintolan Helsingin Kallion Castréninkatu 7:ään. Ravintola kaatui kuitenkin kolmikon välisiin erimielisyyksiin muutaman vuoden toimittuaan. Sirkka-Liisa Lähteenoja pestattiin Yhtyneisiin Kuvalehtiin uuden P.S.-lehden päätoimittajaksi, kunnes paikalle nimettiin Isto Lysmä.

Kirjailijanura

Lähteenoja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi 59-vuotiaana vuonna 1980. Esikoisromaani Totiset leikit perustuu hänen lapsuudenkokemuksiinsa ja puolidokumentaarinen Kirsikoita tuomipuussa käy läpi hänen kokemuksiaan suomalaisista stalinisteista. Lähteenoja kirjoitti seuraavina vuosikymmeninä vielä Aira Samulinin muistelmateoksen Soturi ja sunnuntailapsi sekä katsauksen omaan pitkään uraansa nimellä Sopuli, persoonat ja sivupersoonat.

Yksityiselämä

Sirkka-Liisa Lähteenoja oli 1950-luvun alusta 1970-luvulle saakka naimisissa yhteiskuntatieteiden maisteri Kalle Lähteenojan kanssa.
Vitelen rautaruukki

Vitelen rautaruukki toimi Venäjällä Aunuksessa lähellä Suomen rajaa Vitelejoen suussa Laatokan rannalla vuosina 1894–1904. 
Vitelen ruukkiin kuului kaksi vuonna 1895 valmistunutta masuunia jotka rakennutti pietarilaisen kollegineuvos Nikolai Putilovin (k. 1880) perustama teräsyhtiö Obschestvo Putilovskij Zavod jolla oli tehtaat Pietarissa. Masuunit käyttivät Suomen puolelta Impilahdessa sijainneelta Välimäen vuonna 1894 avatulta kaivokselta louhittua malmia. Masuunit oli sijoitettu Venäjän puolelta koska Suomesta Venäjälle tuodulle takkiraudalle oli asetettu tulleja mutta toisaalta malmia saattoi tuoda tullivapaasti. Malmi kuljetettiin laivoilla Välimäen kaivokselta Viteleen.
Välimäen kaivokselta louhittiin vuosina 1895–1906 yhteensä 354 100 tonnia malmia ja kaivos oli Suomen toiseksi suurin rautakaivos Pitkärannan kaivoksen jälkeen. Vitelen ruukin kaksi masuunia tuottivat vuodessa yhteensä 4 900 tonnia takkirautaa joka laivattiin Putilovin Pietarin tehtaille. Masuunit toimivat vuoteen 1904 saakka jolloin ne suljettiin. Välimäen kaivoksen toiminta päättyi pari vuotta myöhemmin vuonna 1906.
Neuraminidaasi

Neuraminidaasit eli sialidaasit ovat glykosidihydrolaasientsyymejä, jotka halkaisevat neuramiinihappojen glykosidisidoksia. Neuraminidaasientsyymejä on paljon ja niitä esiintyy monissa organismeissa. Yleisesti tunnetuin neuraminidaasi on virusten pinnan neuraminidaasi, joka on oseltamiviiri ja tsanamiviiri nimisten influenssainfektiolääkkeiden vaikutuskohde. Influenssavirusten pinnalta löytyviä neuraminidaaseja käytetään usein antigeenideterminantteina eli epitooppeina. Jotkut influenssavirusten neuraminidaasit antavat virukselle enemmän virulenssia kuin toiset neuraminidaasit. Nisäkässolujen neuraminidaaseilla on monia tehtäviä. Ainakin neljä nisäkäsneuraminidaasihomologia on kuvattu ihmisen genomissa.
Virusten neuraminidaasit katalysoivat vastavalmistuneiden virionien ja isäntäsolun reseptorien terminaalisten sialihappotähteiden hydrolyysiä. Virusten neuraminidaasien aktiviteetteihin kuuluvat viruspartikkeleiden kulkeutumisen avustaminen hengitysteiden liman läpi ja virionin tuottamien jälkeläisten poistumisen avustaminen infektoituneesta solusta.

Alatyypit

Swiss-Prot listasi 18. lokakuuta vuonna 2006 jo 137 neuraminidaasityyppiä eri lajeista. Influenssaneuraminidaaseista tunnetaan yhdeksän alatyyppiä; kaikkia yhdeksää alatyyppiä löydetään yleisesti lintujen influenssaviruksista, mutta nisäkkäiden influenssaviruksista löydetään vain tiettyjä alatyyppejä. Ihmisistä ja sioista löydetään yleisesti vain N1 ja N2 alatyyppejä. Influenssavirusten eri alatyyppien neuraminidaaseille on ominaista serologisen ristireaktiivisuuden puuttuminen ja noin 50 prosentin aminohapposekvenssihomologia. Virusten, alkueläinten, sienten, lintujen ja nisäkkäiden lisäksi neuraminidaaseja on myös bakteereissa, joissa ne ovat tärkeitä patogeenisyyden kannalta.

Rakenne

Influenssaneuraminidaasit ovat homotetrameerisia glykoproteiineja ja ne esiintyvät sienen muotoisina ohutvartisina projektioina influenssaviruksen pinnalla. Neuraminidaasin kokonaismolekyylipaino on noin 240 kDa, josta sienimäisen pääosan osuus on noin 200 kDa. Ohut varsiosa ankkuroi neuraminidaasin viruksen kalvoon. Molekyylin pää on täysin vastuussa neuraminidaasin entsymaattisesta aktiivisuudesta.
Hallitusammattilainen

Hallitusammattilainen on henkilö, joka osallistuu yhden tai useamman yrityksen tai muun organisaation hallituksen työskentelyyn ja tuo siihen ulkopuolista näkemystä ja omaa kokemustaan. Hallitusammattilaiset ovat yleensä entisiä tai nykyisiä yritysjohtajia tai muita henkilöitä, jolla on kokemusta liiketoiminnasta yleensä, nimenomaan kyseisen organisaation toimialalta tai tietyltä liikkeenjohdon osa-alueelta, kuten markkinoinnista tai kansainvälistymisestä.
Monet yritysjohtajina toimivat henkilöt työskentelevät oman päätyönsä lisäksi kutsuttuina muiden yritysten hallituksen jäseniksi tuomaan hallitustyöskentelyyn näkökulmaa, joka täydentää hallituksen muiden jäsenten osaamista. Yrityksen johdosta eläkkeelle jääneet tai muuten vetäytyneet henkilöt ryhtyvät usein päätoimisiksi hallitusammattilaisiksi, ottavat vastaan hallituspaikan useammasta yrityksestä ja saavat tulonsa niiden kokouspalkkioista.
Syitä ulkopuolisten hallitusammattilaisten käyttöön ovat yritysten hallintotehtävien muuttuminen yhä vaativammiksi ja työläämmiksi, yrityksiin kohdistuvan yhteiskunnallisen mielenkiinnon ja sääntelyn lisääntyminen ja hallitusten roolin kasvaminen tällaisten uusien vaatimusten myötä. Kun yritysten hallituksiin ja johtokuntiin kutsuttiin aiemmin yritysjohdon tuttavapiirin edustajia, nykyisin hallituksen jäseniä etsitään laajemmalti ja nimenomaan jotakin tiettyä erikoisosaamista tarjoavien asiantuntijoiden keskuudesta.
Suomalaisten hallitusammattilaisten etuja ajavana ja työskentelyä kehittävänä järjestönä toimii Hallitusammattilaiset ry - Directors' Institute of Finland (DIF).
Myös taloyhtiöiden ja muiden kiinteistöyhtiöiden hallituksiin kaivataan yhä enemmän ulkopuolista asiantuntemusta asukkaiden edustuksen lisäksi tuomaan asiantuntemusta esimerkiksi kiinteistön korjaukseen ja ylläpitoon liittyviin hankintoihin. Tämän alan hallitusammattilaisia edustaa ja välittää Kiinteistöalan hallitusammattilaiset AKHA ry.
Valintaruutu

Valintaruutu tai valintalaatikko on graafisen käyttöliittymän elementti, joka antaa käyttäjälle mahdollisuuden valita useita vaihtoehtoja annetuista vaihtoehdoista.
FS Drogou (F783)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2000 ja se myytiin Turkille, joka liitti sen laivastoonsa 25. heinäkuuta 2002 nimellä TCG Bodrum (runkonumero F-501).
Juho Asumaa

Juho Tobias Asumaa (11. syyskuuta 1895 Alahärmä – 27. maaliskuuta 1918 Tampere) oli maanviljelijä ja jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Asumaa ja Liisa Mäenpää. Juho Tobias kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Alahärmässä.
Jääkäriksi hän värväytyi saksaan 9. maaliskuuta 1916 jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joen, Riianlahden, Schmardenin ja Aa-joen taisteluihin. Suomeen (Vaasaan) hän palasi pääjoukon mukana 25. maaliskuuta 1918. Suomen sisällissodassa hän toimi ryhmänjohtajana 12. jääkäripataljoonassa, jonka mukana Tampereen taisteluissa hän sai surmansa päähän osuneesta vihollisen luodista. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Alahärmässä ja hänet on haudattu Alahärmän valkoisten sankarihautaan.
Säkylän yhteiskoulu

Säkylän yhteiskoulu on koulu, joka toimii Iso-Säkylässä Säkylässä. Rakennuksessa on luokat 7-9 luokille ja lukiolle.

Historia

Säkylän yhteiskoulun toiminta alkoi jo 1950-luvulla, mutta silloin koululla ei ollut omia tiloja. Koulukeskus rakennettiin alun perin 1970-luvulla, jolloin Säkylän yhteiskoulu muutettiin Säkylän yläasteeksi jonka nimi  vaihtui takaisin Säkylän yhteiskouluksi 27.4.2000. Tuolloin tontti koostui vain läntisimmästä rakennuksesta, jonka yhteyteen rakennettiin myöhemmin toinen osio, jossa sijaitsee lukion tilat, pienryhmän luokat ja auditorio. Isommassa ja vanhemmassa osiossa sijaitsee puolestaan ruokala, liikuntasali ja kaikki muut mahdolliset teorialuokat. Tontille rakennettiin ajan myötä myös pohjoisrajan viereen punainen tiilirakennus, jossa ovat teknisen työn tilat. Koulun rakentamiseen käytetyt materiaalit eivät olleet kovin kestäviä ja pitkäikäisiä, sillä 1990-luvulta lähtien rakennus alkoi kärsiä homevaurioista. Sen myötä koko koulurakennus ja sen tontti teknisten töiden rakennusta lukuun ottamatta koki vuosien 2010-2011 aikana mittavan saneerauksen, jossa poistettiin kaikki homevauriot, paranneltiin koulun pihaa ja sekä luokkien että käytävien järjestystä muutettiin. Teknisen työn luokka sai saneerauksessa omat uusitut tilansa myöhemmin ns. Taitotalosta.

Muuta

Koulussa opiskelee joka lukuvuosi yhteensä noin 350 oppilasta joista noin 200 (Säkylän ja Köyliön kuntien yhdistymisen jälkeen Lallin koulun luokat 7-9 siirtyivät Säkylän yhteiskouluun) on yläkoululaisia ja lukiolaiisn on n. 150.
Ama Ata Aidoo

Christina Ama Ata Aidoo (s. 23. maaliskuuta 1942 Saltpond, Ghana), on ghanalainen prosaisti, runoilija, näytelmäkirjailija ja työskentelee myös yliopistossa. Hän on ollut Ghanan opetusministeri Jerry Rawlingsin kaudella. Hän asuu Ghanassa, jonne hän perusti vuonna 2000 Mbaasem-säätiön edistämään ja tukemaan afrikkalaisia naiskirjailijoita.
Aidoo on opiskellut englannin kieltä ja kirjallisuutta Ghanassa ja luovaa kirjoittamista Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa.
Lowell Sherman

Lowell J. Sherman (11. lokakuuta 1885 – 28. joulukuuta 1934) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän oli 1930-luvun alkupuolella sekä näyttelijänä että ohjaajana samassa elokuvassa, mikä siihen aikaan oli poikkeuksellista. Sittemmin hän keskittyi pelkästään ohjaamiseen. Hän kuoli keuhkokuumeeseen lyhyen aikaa sairasteltuaan ollessaan uransa huipulla menestyselokuviensa Vaarallinen kaunotar ja Viattomuuden kukka jälkeen.
Lenninhaiven

Lenninhaiven eli pappus-haiven on pähkylässä kiinni oleva hento karvamainen laite. Sen tarkoituksena on edistää kasvin siemenien leviämistä tuulen avulla. Lenninhaivenisia siemeniä on paljon esimerkiksi asterikasveilla eli mykerökukkaisilla. 
Lenninhaivenet voivat olla ohuita, haarattomia tai haarautua sulkamaisesti. Niistä muodostuvaa haiventupsua sanotaan pappukseksi.
Tom Dice

Nuoruus ja X Factor

Dice oppi soittamaan kitaraa nuorena ja aloitti laulujen kirjoittamisen teini-iässä. Viisitoistavuotiaana hän liittyi The Dice -nimiseen yhtyeeseen ja alkoi käyttää nimeä Tom Eeckhout Dice taiteilijanimenään. Vuonna 2008 Dice osallistui X Factoriin tullen toiseksi. Kilpailun päätyttyä hän solmi levytyssopimuksen SonicAngel-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi kesäkuussa 2009 ensimmäisen singlensä, akustisen cover-version Leona Lewisin kappaleesta "Bleeding Love". Kappale sijoittui singlelistan seitsemänneksi.
Tom on nimennyt esikuvikseen Gavin DeGrawin, Taylor Swiftin, Tyler Hiltonin, Damien Ricen, The Kooksin, Matthew Bellamyn, Musen, Placebon ja System Of A Downin.
Elisabet (Romanian kuningatar)

Elisabet (synt. Pauline Elisabeth Ottilie Louise; 29. joulukuuta 1843 Neuwied, Preussi – 3. maaliskuuta 1916 Curtea de Argeș, Romania) oli Romanian kuninkaan Kaarle I:n puoliso ja kirjailija. Hän julkaisi muun muassa romaaneja ja runokokoelmia, pääasiassa kirjailijanimellä Carmen Sylva.
Elisabetin vanhemmat olivat Wiedin ruhtinas Hermann ja Maria von Nassau. Elisabet nai vuonna 1869 Romanian ruhtinaaksi valitun Hohenzollern-Sigmaringenin prinssin Kaarle I:n, joka vuonna 1881 kruunattiin kuninkaaksi. Romanian kuningattarena Elisabet omistautui hyväntekeväisyystyölle ja koulutuksen edistämiselle. Vuosien 1877–1878 Venäjän–Turkin sodan aikana hän panosti haavoittuneiden sotilaiden hoitoon ja perusti Elisabetin risti -nimisen kunniamerkin ansioituneille sotilassairaanhoitajille. Elisabetin ja Kaarlen avioliitosta syntyi vain yksi lapsi, kolmivuotiaana kuollut prinsessa Maria (1870–1874).
Elisabet oli kirjallisesti, taiteellisesti ja musiikillisesti lahjakas. Hän kirjoitti romaaneja, näytelmiä, novelleja, esseitä ja runokokoelmia, ja julkaisi romanialaisten kansantarinoiden kokoelmia. Hänen toimittamansa ranskankielinen aforismikokoelma Les Pensées d'une reine (1882) voitti vuonna 1888 Ranskan akatemian Botta-palkinnon. Elisabet kirjoitti myös vuonna 1884 libreton ruotsalaisen säveltäjä Ivar Hallströmin oopperaan Neaga. Lisäksi hän käänsi Pierre Lotin romaanin Islannin kalastajat ja Paul de Saint-Victorin kritiikkikokoelman ranskasta saksaksi sekä Elena Văcărescun toimittaman romanialaisten kansanlaulujen kokoelman saksasta englanniksi. Suuren osan kirjallisesta tuotannostaan Elisabet julkaisi kirjailijanimellä Carmen Sylva. Nimimerkillä Dito Und Idem julkaistut teokset ovat kuningatar Elisabetin ja hänen hovineitonsa Mite Kremnitzin yhdessä kirjoittamia.
Phil Jackson

Philip Douglas "Phil" Jackson (s. 17. syyskuuta 1945 Deer Lodge, Montana) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, koripallovalmentaja ja NBA-seura New York Knicksin toimitusjohtaja (2014–2017).
Jackson on voittanut valmentajana ennätykselliset yksitoista NBA-mestaruutta. Hän on saavuttanut mestaruudet Chicago Bullsissa ja Los Angeles Lakersissa.

Ura

Pelaajana Jackson edusti New York Knicksiä ja New Jersey Netsiä vuosina 1968–1980. Hän voitti Knicksin riveissä kaksi mestaruutta.
Jackson toimi Chicago Bullsin päävalmentajana vuosina 1989–1998. Hän johdatti seuran kuuteen mestaruuteen. Chicago voitti kolme peräkkäistä mestaruutta vuosina 1991–1993 ja 1996–1998. Bullsin tähtiä olivat tuolloin Michael Jordan ja Scottie Pippen.
Jackson toimi Los Angeles Lakersin päävalmentajana vuosina 1999–2004. Hän johdatti seuran kolmeen peräkkäiseen mestaruuteen vuosina 2000–2002. Lakersin tähtiä tuolloin olivat Kobe Bryant ja Shaquille O'Neal.
Jackson palasi Los Angeles Lakersin päävalmentajaksi vuonna 2005. Tätä ennen hän piti välivuoden valmentamisesta. Vuonna 2009 hän voitti valmentajauransa kymmenennen mestaruuden, millä hän ohitti Red Auerbachin ennätyksen, ja vuonna 2010 11:nnen. 2007 Jackson oli yksi viidestä valmentajasta, jotka kutsuttiin tuona vuonna Basketball Hall of Fameen. 
Kauden 2010–2011 päätteeksi Jackson ilmoitti vetäytyvänsä valmentamisesta.
Maaliskuussa 2014 Jackson palasi koripallon pariin, kun hänet nimitettiin New York Knicksin toimitusjohtajaksi. Jacksonin sopimus oli viiden vuoden mittainen, mutta hänet erotettiin virasta 28.6.2017.
Seinäjoen kaupunginorkesteri

Seinäjoen kaupunginorkesteri (engl. Seinäjoki City Orchestra), entinen Seinäjoen Orkesteri perustettiin vuonna 1936. Se kuuluu runko-orkestereihin kymmenellä päätoimisella muusikollaan.
Orkesterin runkosoittajisto koostuu jousikvintetistä ja puhallinkvintetistä, tarpeen mukaan soittajistoa täydennetään lähiseudun ammattimuusikoilla. Orkesterin pääpaino on kamarimusiikkitoiminnassa. Orkesteri tekee yhteistyötä muun muassa Vaasan kaupunginorkesterin kanssa, yhteisiä konsertteja on 2-3 vuodessa. 
Orkesterin kapellimestareina ovat toimineet mm. Seppo Laamanen, Eino Haipus ja Antti Vainio, sekä Atso Almila. 2010-2014 orkesterin taiteellisena johtajana toimi Tuomas Rousi. 2015 taiteellisena johtoryhmänä aloitti Taiteellinen Trio: Emilia Kauppinen (huilun äänenjohtaja), Antti Laasanen (konserttimestari) ja Milla Virta (intendentti).
Seinäjoen kaupunginorkesteri konsertoi nimenomaan musiikkikäyttöön suunnitellussa 410-paikkaisessa Seinäjoki-salissa. Oman orkesteritoiminnan ohella orkesteri esiintyy muun muassa Ilmajoen Musiikkijuhlilla, Seinäjoen Tangomarkkinoilla ja Korsholman Musiikkijuhlilla.
Kuusamon koboltti-kultaesiintymät

Kuusamon koboltti-kultaesiintymät ovat osa laajempaa Kuusamo–Kuolajärvi-malmiprovinssia. Niiden hyödyntämistä valmistelee vuonna 2017 perustettu australialais-suomalainen yritys Latitude 66 Cobalt Oy, joka hankki esiintymien oikeudet Polar Mining Oy:ltä ja Kuusamo Gold Oy:ltä.
Alueen esiintymiä ovat Juomasuo, Hangaslampi, Pohjasvaara, Meurastuksenaho ja Sivakkaharju Kuusamon ja Posion alueella. Nämä esiintymät sisältävät kultaa ja kobolttia sekä paikoin myös kuparia, uraania ja harvinaisia maametalleja. Mineraalivaroiksi on arvioitu 3,4 miljoonaa tonnia ja kultapitoisuus on 4,2 grammaa tonnissa. Mineraalivaroista 80–90% keskittyy Juomasuon ja Hangaslammen esiintymiin. 
Polar Miningin aikanaan suunnittelema eteläinen satelliittikaivos Meurastuksenahon ja Sivakkaharjun alueella olisi sijainnut Kuusamon tärkeimmän matkailukeskuksen Rukan välittömässä läheisyydessä. Välitön matkailutulo Kuusamossa vuonna 2010 oli 91,4 miljoonaa euroa ja työllistyneiden määrä yli 800 henkilöä. Laaja joukko kuusamolaisia yrittäjiä ja luontoelinkeinon harjoittajia, Kuusamon asukkaita, loma-asukkaita sekä Kuusamon ystäviä perusti kaivoshankken johdosta Pro Kuusamo ry:n, jonka tavoitteena on säilyttää Kuusamo luontokaupunkina tulevaisuudessakin.

Geologia

Esiintymät sijaitsevat Kuusamon vihreäkivivyöhykkeellä Käylän–Konttiahon antikliinirakenteessa. Isäntäkiven iät ovat n. 2,35-2,20 Ga. Kuusamon vihreäkivivyöhykkeen kerrosjärjestys tunnetaan hyvin, ja malmikriittiset yksiköt ovat keskittyneet alimpien vihreäkivimuodostumien, serisiittikvartsiittimuodostuman ja silttikivimuodostuman kohtiin. Kuusamon vihreäkivivyöhyke on metamorfoitunut vihreäliuskefasieksessa, ja albiittiutuminen on yleistä ja silmiinpistävää etenkin metasilttikivessä.
Kuusamon koboltti-kultaesiintymät ovat metamorfisia hydrotermisiä esiintymiä, jotka ovat syntyneet varhaisproterotsooisissa repeämisaltaissa, joihin on kerrostunut sedimenttejä ja evaporiitteja. Kullan isäntäkiviä ovat hydrotermisesti muuttuneet serisiittikvartsiitit, biotiitti-kloriittikivet, karbonaattialbiitit sekä mafiset vulkaniitit. Kuoren kultapitoiset fluidit ovat hakeutuneet esimerkiksi poimujen ja siirrosten risteyskohtiin ja rikastuneet rakenteiden ohjaamina. Monet esiintymät ovat muodoltaan litistyneitä putkia jotka viettävät jyrkästi ainakin 300 m syvyyteen, mahdollisesti syvemmällekin. Tärkeimpinä malmimineraaleina ovat pyriitti, magneettikiisu, kuparikiisu, pentlandiitti, koboltiitti ja uraniniitti.
Esiintymissä on kullan lisäksi huomattavasti perusmetalleja, joten niitä voidaan pitää anomalisina kultaesiintyminä. Kuusamon kultaesiintymiä on myös verrattu Blackbird-tyyppisiin esiintymiin Yhdysvaltain Idahossa.
Banshō-ji

Banshō-ji (jap. 萬松寺) on buddhalainen temppeli Nagoyassa, Japanissa. Sen rakennutti daimio Oda Nobuhide buddhalaisen sōtō-lahkon käyttöön vuonna 1540. Sittemmin Katō Kiyomasa asui temppelissä odottaessaan Nagoyan linnan valmistumista. Temppeli jälleenrakennettiin vuonna 1610 nykyiseen tilaansa.
Steve Goodman

Steve Goodman (25. heinäkuuta 1948 – 20. syyskuuta 1984) oli chicagolainen muusikko.
Steve Goodman syntyi keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Pohjois-Chicagossa. Teini-ikäisenä hän alkoi kirjoittaa ja esittää lauluja. Vuonna 1969 hänellä diagnosoitiin leukemia, joka vaikutti Steveen koko hänen levytysuransa ajan, aina vuonna 1984 tapahtuneeseen kuolemaan saakka.
Steve Goodmanin suurimmaksi hitiksi jäi kappale "City of New Orleans", jota ovat coveroineet muun muassa Arlo Guthrie ja Johnny Cash. Juha Vainio on myös tehnyt kappaleesta suomenkielisen version, "Hyvää huomenta Suomi", jonka ovat levyttäneet useat artistit ja yhtyeet, joista tunnetuimmat lienevät Karma ja Matti Esko.
1-dodekaanitioli

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Ärsyttää silmiä, ihoa, ja hengitysteitä. Pitkäaikainen alistus voi aiheuttaa ihon herkistymistä. Palaessaan muodostaa myrkyllisiä yhdisteitä.
Boris Berlin

Boris Berlin (27. toukokuuta 1907 – 24. maaliskuuta 2001) oli venäläissyntyinen, sittemmin kanadalaistunut ja uuden asuinmaansa kansalaisuuden vuonna 1931 saanut säveltäjä ja pianopedagogi. Hän opiskeli Sevastopolissa, Genevessä ja Berliinissä. Hänen opettajiaan viimeksi mainitussa kaupungissa olivat Mark Hambourg ja Leonid Kreutzer.
Berlin aloitti uransa pianistina, joka esiintyi Saksassa ja Sveitsissä, mutta keskittyi pian pianopedagogiikkaan. Hän opetti ensin Hampurissa, sittemmin The Royal Conservatory of Musicissa (Toronto; vuodesta 1928) ja Toronton yliopistossa (vuodesta 1970). Berlin kirjoitti yli kaksikymmentä pedagogista teosta. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Louis Applebaum, Dorothy Sandler-Glick, Gwen Beamish MacMillan, Kenneth MacMillan, Bernadene Blaha, Andrew Markow, Adrienne Shannon, Christina Petrowska, Geraldine Schuster-Leder, Peter C. Simon, Lydia Wong, Rudy Toth ja Norman Amadio. 
Berlin sai vuonna 2000 Kanadan ritarikunnan upseerin arvon, mutta menehtyi ennen seremoniaa, jossa arvo olisi virallisesti annettu.
Karjan kirkko

Historia

Karjan keskiaikaisen kirkon rakennuttamisen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta. Rakennustyöt aloitettiin 1200-luvun aikana ja mahdollisesti ne kestivät 1300-luvun puolelle. Kirkko omistettiin Katariina Aleksandrialaiselle ja Pyhälle Nikolaokselle ja se oli etappi Skandinavian ja Gotlannin kautta Vanhalle-Liivinmaalle saapuville pyhiinvaeltajille. Kirkko kärsi huomattavia vahinkoja Viron Yrjönyön kapinassa vuonna 1343, jossa osa sen rakenteista tuhoutui. Helge Kjellin johti kirkon kunnostustöitä vuosina 1923–1925.

Rakennus

Karjan kirkko on kooltaan Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkkorakennus on yksilaivainen ja siltä puuttuu kellotorni. Kirkon holvit ovat sen seiniä kaksi kertaa korkeammat. 
Kirkko tunnetaan etenkin suuresta määrästä kiviveistoksiaan. Monia kiviveistoksista on pidetty goottilaisen kivenveiston huippusaavutuksina. Saarenmaalta saatiin dolomiittia, jonka työstäminen veistäen oli helppoa. Kirkon ornamentiikka esittää esimerkiksi kasviaheita ja kristillisä aiheita. Kirkon eteläportaalia korsitaa Golgata-reliefi, joka kuvaa Jeesusta ristiinnaulittuna Marian ja Johanneksen ympäröimänä. Jeesuksen kanssa ristiinnaulittuna ovat myös kaksi ryöväriä. Reliefissä tekojaan katuneen ryövälin sielun vastaan ottaa enkeli, kun taas Jeesukselle nauraneen perii paholainen. Kirkon alttarin yllä on säilynyt joitakin rakennuksen rakennusvaiheen aikaisia pakanallisia ja maagisia aiheita esittäviä kattomaalauksia.
Matala-Tatra

Matala-Tatra (tšekiksi: Nízke Tatry) on vuoristo Slovakiassa. Se on Tatravuoristosta erillinen vuoristo. Sen korkein huippu on Ďumbier, jonka korkeus on 2 043 metriä.
Riian teknillinen yliopisto

Historia

Riian teknillistä yliopistoa edeltänyt Riian polyteknillinen opisto perustettiin vuonna 1862. Ensimmäisen maailmansodan aikana polyteknillinen opisto siirrettiin Moskovaan. Sodan jälkeen osa tiedekunnista palasi Riikaan, ja ne liitettiin Latvian yliopistoon. Osa tiedekunnista jäi Venäjälle.
Vuonna 1958 Riian polyteknillinen opisto perustettiin uudelleen Riikaan. Vuonna 1990 opiston nimi muutettiin Riian teknilliseksi yliopistoksi.