google/wiki40b huggingface dataset:
Bühl

Historia

Ensimmäinen asiakirjamaininta Bühlistä on vuodelta 1149. Windeckin linna (Burg Windeck) rakennettiin vuoden 1200 tienoilla. Vuodesta 1594 Bühlissä vallitsi reformatorinen suuntaus, mutta seuraavan vuosisadan puolivälissä väestö alkoi palata katolilaisuuteen. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kroaattijoukot tuhosivat Bühlin. Vuosina 1632–1634 ja 1643 Ruotsin joukot miehittivät paikkakuntaa. Yhdeksänvuotisessa sodassa 1689 Bühl tuhottiin jälleen. Badenin suurherttua Leopold myönsi Bühlin kauppalalle kaupunkioikeudet 1835. Vuonna 1846 Bühl liitettiin rautatieverkkoon linjalle Oos–Offenburg. 
10. marraskuuta 1938 kaupungin synagoga tuhottiin ja juutalaisiin alettiin kohdistaa väkivaltaisuuksia. Toisen maailmansodan aikana kuljetettiin 26 Bühlin juutalaista Gursin keskitysleirille. Ranskan joukot marssivat Bühliin 14. huhtikuuta 1945. Seuraavana vuonna järjestettiin ensimmäiset vapaat kunnallisvaalit sitten vuoden 1933. Tuhotun synagogan muistokivi paljastettiin marraskuussa 1983.
Vuonna 1805 Bühlissä asui 1 822 ihmistä. Noin sata vuotta myöhemmin väkiluku oli kaksinkertaistunut. Useiden kuntaliitosten jälkeen vuonna 1975 asukkaita oli 21 596, josta se kasvoi noin 36 % vuoteen 2005 mennessä.

Nähtävyyksiä

Bühlin maamerkki on raatihuone torneineen. Rakennus oli alun perin kirkko, joka vuosina 1879 ja 1880 muutettiin raatihuoneeksi. Uusgotiikkaa edustava 650-paikkainen St. Peter und Paul -kirkko rakennettiin 1872–1877. Sen peruskivi laskettiin 17. elokuuta 1873. St. Peter und Paulin torni on 63 metriä korkea. Kirkon viidestä kellosta suurin, St. Petersglocke, painaa noin 3,2 tonnia. Burg Windeckin linnan rauniot sijaitsevat Kappelwindeckin kaupunginosassa.
Bühlin ydinkeskustassa ja Weitenungin kaupunginosassa on kotiseutumuseo. Neusatzin kaupunginosassa Waldstegin linnassa (Schloss Waldsteg) sijaitsee paikalliseen historiaan keskittynyt instituutti (Stadtgeschichtliche Institut).

Talous ja liikenne

Vuonna 1884 perustettu liima-aineiden valmistaja UHU pitää päämajaansa Bühlissä. Autoteollisuuden alihankkijalla LuK Gruppella on niin ikään pääkonttori kaupungissa. Yhtiön liikevaihto oli noin 1,9 miljardia euroa vuonna 2007. Monialayritys Robert Boschilla on toimipiste Bühlissä. Erityisesti Bühl tunnetaan kuitenkin kriikunaluumuistaan ("Bühler Zwetschgen"). Bühlin kriikunoiden historia alkaa vuodesta 1840 ja niillä on edelleen taloudellista merkitystä kaupungille. Joka syyskuu järjestetään Bühler Zwetschgenfest -juhla, jota emännöi "siniseksi kuningattareksi" kutsuttu Zwetschgenkönigin eli "kriikunakuningatar".
Bühl sijaitsee moottoritie A 5:n (Karlsruhe–Basel) varrella. Kaupungin halki kulkee valtatie B 3. Bühlin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Karlsruhe–Basel.

Kuuluisuuksia

Bühlissä on syntynyt muun muassa katolinen teologi ja kansankirjailija Alban Stolz (1808–1883).
Ashley Greene

Nuoruus

Greene syntyi Jacksonvillessä, Floridassa. Hänen vanhempansa ovat Michele (o.s. Tatum) ja Joe Greene. Greene kasvoi Middleburgissa ja Jacksonvillessa, ja kävi University Christian School -koulua ennen kuin siirtyi opiskelemaan Samuel W. Wolfson High Schooliin kymmenennellä luokallaan. Valmistuttuaan Greene muutti Jacksonvillesta Los Angelesiin. Hänellä on vanhempi veli nimeltä Joe.

Ura

Alun perin Greene suunnitteli mallin uraa, mutta sai kuulla ettei 165-senttisenä ollut tarpeeksi pitkä menestyäkseen. Käydessään näytelmäkurssia Greene ihastui näyttelemiseen ja päätti keskittyä mallinuran sijaan siihen. Hän muutti 17-vuotiaana Los Angelesiin luomaan uraa näyttelijänä. Hän teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Home of the Brave. Hän vieraili myös esimerkiksi televisiosarjassa Yli synkän virran ja telenovelassa Pöytä kolmelle vuonna 2006. Vuonna 2007 hän oli avustajana elokuvassa King of California. 
Läpimurtonsa Greene teki vuonna 2008 Stephenie Meyerin suositun fantasiakirjasarja Houkutuksen samannimiseen ensimmäiseen osaan perustuvassa elokuvassa Twilight – Houkutus, jossa hän esitti Alice Cullen -nimistä vampyyriä. Greene nähdään myös elokuvan jatko-osissa Twilight – Uusikuu ja Twilight – Epäilys. Vuonna 2009 hän näytteli elokuvassa A Warrior's Heart yhdessä hyvän ystävänsä Kellan Lutzin kanssa. Greene näytteli myös pääosaa trillerielokuvassa Summer's Moon, joka julkaistiin suoraan DVD:lle 10. marraskuuta 2009.
Vuonna 2010 Greene mainosti uutta SoBe -juomaa Sports Illustrated -lehden Swimsuit Editionissa, yllään ihomaalibikinit. Vuonna 2012 hänellä oli sivurooli ranskalaiseen teinikomediaan perustuvassa elokuvassa LOL. Greene oli myös pääosassa samana vuonna julkaistussa kauhuelokuvassa The Apparition.
Greene palkittiin vuonna 2010 Young Hollywood Awardsin tyyli-ikonipalkinnolla. Lisäksi hän sai PETA-järjestöltä palkinnon mainostettuaan Avonin eläinkokeettomia tuotteita.

Yksityiselämä

Greene on läheinen Twilight-näyttelijöiden Kellan Lutzin ja Jackson Rathbonen kanssa, jotka hän tunsi jo ennen elokuvasarjan kuvauksia. Greene varttui katsellen jalkapalloa ja on Florida Gatorsin fani.
Elokuussa 2009 Greenen alastonkuvia vuoti nettiin. Greenen asianajajat uhkasivat haastaa oikeuteen laittomia kuvia levitelleet verkkosivustot.
Greene seurusteli Joe Jonasin kanssa vuonna 2010, mutta he ovat sittemmin eronneet. Joulukuussa 2016 Greene kihlautui australialaisen televisiopersoona Paul Khouryn kanssa.
Kuolema ei ole lasten leikkiä

Juoni

Kiertävän nukketeatterin auto hajoaa Bishop’s Laceyn hautausmaan kohdalla. Teatteriseurueen muodostavat televisiostakin tuttu marionettitaiteilija Rupert Porson ja hänen avustajansa Nialla. Saadakseen rahaa auton korjaamiseen Porson järjestää kaksi näytöstä seurakuntatalolla.
Flavia on osunut paikalle auton hajottua ja päätyy avustamaan esitysten valmistelussa. Toinen näytös päättyy kuitenkin dramaattisesti Porsonin kuolemaan, ja pian Flavia huomaa taas tutkivansa murhaa. Esiin alkaa nousta kyläläisten salaisuuksia vuosien takaa.
Cathy Hopkins

Cathy Hopkins (s. 23. tammikuuta 1953 Manchester) on brittiläinen nuortenkirjailija, joka on kirjoittanut kirjasarjan Frendejä, kundeja (engl. Mates, Dates). Lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa vielä suomentamattomat kirjasarjat Cinnamon Girl ja Truth, Dare. Hänen kirjojaan on julkaistu 30 eri maassa.

Varhaiset vuodet

Hopkinsin vanhemmat ovat Claire ja Wilfred Hopkins. Hänen isänsä Wilfred kirjoitti useita muistelmia nimellä Billy Hopkins. Hänen kirjoissaan Claire tunnetaan Laurana ja Cathy Lucyna. Hopkins asui Keniassa 11-vuotiaaksi asti. Hänen ollessaan 18 vuotta perhe palasi Afrikasta, ja hän lähti opiskelemaan Manchester Art Collegeen jättäytyen pois vuoden opiskelun jälkeen liittyäkseen rockbändiin nimeltä Driving Rock and the Rockettes, joka kiersi paikallisia lukioita ja yliopistoja lämmittelybändinä sellaisille yhtyeille kuten esimerkiksi Wizard ja Average White Band.
Hopkins työskenteli terapeuttina mielisairaalassa ennen palaamistaan lukioon ja loppututkinnon saavuttamista. Hän aloitti kirjojen kirjoittamisen vuonna 1986 ja kouluttautui aromaterapeutiksi kirjoittamisen lisäksi.
Hiustenkuivain

Hiustenkuivain tai hiustenkuivaaja on sähkökäyttöinen kodinkone, joka on tarkoitettu hiusten kuivaamiseen laitteen puhaltaman kuuman tai kylmän ilman avulla. Hiustenkuivaaja kehitettiin 1800-luvun lopussa, ja ensimmäisen tunnetun mallin suunnitteli ranskalainen Alexandre F. Godefoy.
Silvola (Kerimäki)

Silvola on kylä Kerimäellä Savonlinnassa. Silvolassa sijaitsee Kerimäen rautatieasema. Matkaa Silvolasta Anttolaan on noin kolme kilometriä, Kerimäelle noin 13 km ja Savonlinnaan noin 12 km. Silvolassa on toiminut kauppa 1970-luvulle asti. Kerimäen kunta muuti Silvolan rautatieaseman nimen Kerimäen rautatieasemaksi.
Jussi Pikkusaari

Elämä

Jussi Pikkusaaren isä oli Arvi Pikkusaari. Pikkusaari valmistui ylioppilaaksi Lapuan yhteislyseosta 1959. Hän liittyi Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen 1961. Pikkusaari toimi historianopettajana 1965–1966 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1968. Hän työskenteli Työväen Sivistysliiton opintojohtajana 1966–1970, SAK:n koulutussihteerinä 1971–1973 ja TSL:n pääsihteerinä 1973–1990.
Vuonna 1968 Pikkusaari oli perustamassa Suomen humanistiyhdistystä ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1982–1992. Tuona aikana yhdistys muovautui vuonna 1987 perustetuksi Suomen humanistiliitoksi. Vuosina 1990–1991 hän oli myös liiton perustaman Humanisti-lehden päätoimittaja. Myöhemmin hän on toiminut liiton hallituksen jäsenenä sekä Länsi-Uudenmaan humanistiyhdistys ry:n puheenjohtajana.
Pikkusaaren vaimo Sirkka Pikkusaari on ollut Espoon kaupunginhallituksen jäsen ja puoluekannaltaan sosialidemokraatti.
Seminaarinmäki

Kasvitieteellinen puutarha

Ensimmäinen puutarhasuunnitelma alueelle laadittiin 1880-luvulla. Tuolloin mäelle syntynyt puisto edusti maisemapuutarhaa, ja sille olivat ominaisia kumpuileva maasto, kaarevat käytävät, polut, sillat ja huvimajat. Seminaarin puutarhaopetus pääsi käyntiin 1890-luvulla. Esimerkiksi suuri hedelmätarha palveli omenanviljelyn leviämistä kansan pariin.
Kinturinlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,0 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto . Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat Purinsuon avoruota tai metsäistä suota. Lampi on autio ja sen rantaan johtaa pari polkua. Tammelan ja Lopen välinen kuntaraja kulkee pohjois-etelä-suuntaisena lammen itäpuolelta ohi.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy. Lampeen on johdettu Purinsuon pohjoisosan suo-ojia. Nämä toimivat samalla lammen laskuojina, jotka yhtyvät koillisessa Ämmäojaan, joka vuorostaan laskee Yli-Myllyyn. Myös Iso-Melkutin laskee Ämmäojaan.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa Kinturinlampi oli luonnontilassaan, mutta vuoden 1979 kartassa tilanne oli ojituksen osalta nykyisenlainen.
Floating Seeds Remixed

Floating Seeds Remixed on Snapper Musicilla vuonna 1999 julkaistu Ozric Tentaclesin albumi, joka sisältää yhtyeen kappaleista tehtyjä uudelleenmiksauksia. Mukana on yhdeksän eri artistia, nimekkäimpinä todennäköisesti Eat Static, Hallucinogen ja System 7. Tyyliltään levyn kappaleet edustavat pääosin elektronisen tanssimusiikin eri alalajeja.
Gerda Lassooy

Gerarda ("Gerda") Hendrica Maria Lassooy (22. elokuuta 1952 Amsterdam, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen entinen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1972. Siellä hän karsiutui alkuerissä 200 ja 400 metrin sekauinneissa.
Kemiallinen merkki

Kemiallinen merkki on lyhyt, latinalaisia aakkosia käyttävä merkintätapa alkuaineelle. Kaikilla luonnollisilla alkuaineilla on yksi tai kaksi kirjainta pitkä kemiallinen merkki, mutta joillakin keinotekoisilla alkuaineilla se on väliaikaisesti kolme kirjainta pitkä. Kemiallisilla yhdisteillä on niissä olevien alku­aineiden kemiallisista merkeistä yhdistämällä muodostetut kemialliset kaavat.
Kun alkuaineen kemiallisessa merkissä on kaksi kirjainta, on aina ensimmäinen kirjain isolla ja jälkimmäinen pienellä. Täten esimerkiksi Co on koboltin kemiallinen merkki, kun taas CO on hiilimonoksidin eli hiilen (C) ja hapen (O) yhdisteen kemiallinen kaava. 
Kemiallisia merkkejä ja kaavoja käytetään esimerkiksi lyhenteinä, materiaalitekniikassa ilmaisemaan lejeerinkien seossuhteita ja reaktioyhtälöissä. Ne otettiin käyttöön 1800-luvun alkupuolella Jöns Jacob Berzeliuksen aloitteesta.  Merkit ovat alkuaineiden latinalaisten nimien lyhenteitä, esimerkiksi Au (kulta) on peräisin latinan sanasta aurum. Ne ovat tunnettuja maailmanlaajuisesti, kun taas monien vanhoista ajoista tunnettujen alku­aineiden nimet vaihtelevat eri kielissä. Niinpä esimerkiksi natriumin ja kaliumin kemialliset merkit ovat kaikkialla maailmassa Na ja K, vaikka muun muassa englannin kielessä näiden alkuaineiden nimet ovatkin  sodium ja potassium. 
Alkuaineen merkki on sama saman alkuaineen kaikille isotoopeille. Mikäli ne on tarpeen erottaa toisistaan, esimerkiksi ydin­fysiikassa, lisätään merkin yhteyteen isotoopin massaluku, joka kirjoitetaan merkin eteen yläkulmaan. Esimerkiksi ¹⁴C tarkoittaa hiili-isotooppia, jonka massaluku on 14, eli ns. radio­hiiltä.  Toisinaan lisätään myös alku­aineen järjestys­luku merkin eteen alakulmaan, jolloin mainitun isotoopin merkki on ¹⁴₆C.
Järjestysluvultaan suurimpia alkuaineita ei ole välttämättä vielä virallisesti nimetty, vaan ne ovat saaneet väliaikaisen nimen perustuen latinankielisiin lukusanoihin. Niiden väliaikaiset kemialliset merkit ovat kolmi­kirjaimisia, esimerkiksi alkuaine 119 on ununennium (Uue). Nykyisin suurin pysyvästi nimetty alkuaine on oganesson (Og), järjestysluku 118.
Suomalaisista alkuaineelle nimensä on antanut Johan Gadolin (gadolinium).
Valeskorpionit

Piirteitä

Valeskorpioneilla on kahdeksan jalkaa, joissa on viidestä seitsemään osaa. Niillä on pitkät sakset, jotka muistuttavat suuresti skorpionien saksia. 
Sakset koostuvat liikkumattomista ”kädestä” ja ”sormesta” sekä erillisestä liikkuvasta sormesta. Liikkuvassa sormessa on usein myrkkyrauhanen. Myrkkyä valeskorpionit käyttävät saaliiden kiinniottamiseen ja lamaannuttamiseen. Valeskorpionit eivät pure. Valeskorpioni kaataa heikosti syövyttävää nestettä saaliin päälle ja syö liuenneet jäännökset.
Valeskorpionit kutovat silkkiä leuoistaan tehdäkseen lautasenmallisen pesän parittelua ja talvehtimista varten. 
Valeskorpioneja on yli 3 000 lajia, ja uusia löydetään kaiken aikaa. Niitä on ympäri maailmaa, jopa kylmillä alueilla kuten Suomessa. Suurin osa populaatiosta on kuitenkin trooppisilla alueilla. Kirjaskorpioni (Chelifer cancroides) asuu useimmiten ihmisten kodeissa. Muita lajeja on luonnossa kaikkialla.
Valeskorpionit ovat yleisesti ihmisille hyödyllisiä, sillä ne syövät muurahaisia, pieniä kärpäsiä ja erinäisiä kotituholaisia.

Evoluutio

Vanhimmat valeskorpionin fossiilit ovat 380 miljoonaa vuotta vanhoja; samoilta ajoilta on löydetty ensimmäiset maaeläinten fossiilit. Se ei kuitenkaan ole yllättävää, sillä valeskorpionit ovat läheisempää sukua hämähäkkien kuin oikeiden skorpionien kanssa. Ne eivät kuitenkaan ole kehittyneet hämähäkeistä, koska valeskorpioneilla on sakset, joita hämähäkeillä ei ole. Koska hämähäkit alkoivat kehittyä noin 380 miljoonaa vuotta sitten, on todennäköistä, että valeskorpionit ovat olleet olemassa jo paljon sitä ennen. Tätä teoriaa tukee myös se, että vanhimmatkin fossiilit ovat lähes samanlaisia kuin nykyiset valeskorpionit.
Ppm

Muunnosohje

Tilavuusosuuksia massapitoisuuksiksi muunnettaessa voidaan käyttää paineena esimerkiksi yhtä ilmakehää eli 101,3 kPa ja lämpötilana 20 °C. Näissä olosuhteissa on useimpien kaasujen moolitilavuus riittävällä tarkkuudella 24,1 litraa. Massapitoisuus lasketaan tilavuusosuudesta seuraavasti:
Massapitoisuus (mg/m³) = (Molekyylimassa (g/mol) / 24,1) × Tilavuusosuus (ppm)
Boris Ponomarev

Boris Nikolajevitš Ponomarev (17. tammikuuta 1905 – 21. joulukuuta 1995) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Hän kuului NKP:n keskuskomitean sihteeristöön vuosina 1961–1985 ja oli politbyroon ehdokasjäsen vuosina 1972–1986. Ponomarev johti NKP:n keskuskomitean kansainvälistä osastoa vuosina 1957–1986.
Vetluga (kaupunki)

Vetluga (ven. Ветлу́га) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Vetlugan rannalla 230 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Vetlugan piirin keskus. Asukkaita on 9 400 henkeä (vuonna 2005).
1600-luvun alussa paikalla oli Šulepnikovon kylä, joka kirkon rakentamisen jälkeen sai nimen Verhneje Voskresenje. Vuonna 1778 siitä tuli Vetlugan kaupunki. Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarviketeollisuutta.
San Vincenzo

Historiaa

Vuonna 1567 Vasari maalasi freskon taistelusta San Vincenzossa, missä firenzeläiset joukot voittavat pisalaiset. Fresko sijaitsee Firenzessä Palazzo Vecchiossa olevassa Salone dei Cinquecenton salissa.
Iivana Onoila

Iivana Onoila (18. elokuuta 1842 Suistamo – 10. lokakuuta 1924 Suistamo) oli runonlaulaja.
Onoilan isä oli Ontrei-niminen talonpoika ja hänen äitinsä runonlaulutaitoisena tunnetun Onteri Sotikaisen tytär. Onoilakin oli talonpoika Suistamon Suursaran kylässä. Vuodesta 1884 alkaen häneltä kerättiin viitisenkymmentä runoa ja loitsua, mutta suuri osa hänen muistamistaan saduista jäi keräämättä talteen. Vuonna 1906 Onoila kutsuttiin esiintymään Sortavalan laulujuhlille ja hän ryhtyi sittemmin kiertelemään esittämässä runonlaulua juhlissa ja koulujen tilaisuuksia eräiden muiden suistamolaisten kanssa. Karjalan sivistysseura pystytti kolme vuotta aiemmin kuolleen Onoilan haudalle muistokiven vuonna 1927.
Olli Reikko

Olavi Johannes ”Olli” Reikko (10. tammikuuta 1927 Porin maalaiskunta – 23. kesäkuuta 2005 Pori) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kymmenottelu.
Olli Reikko osallistui Helsingin olympialaisten kymmenotteluun, jossa sijoittui kolmanneksitoista tuloksella 5 725. Päätöslajissa 1 500 metrillä hän oli koko kilpailun nopein.
Seuratasolla Reikko edusti Pihlavan Kisa-Veikkoja ja vuodesta 1952 alkaen Mäntän Urheilijoita. Kymmenottelun Suomen mestaruuden Reikko voitti 1951–1953, sekä SM-hopeaa 1954 ja 1955. Lisäksi hän saavutti SM-pronssia 400 metrin juoksussa 1952.
Manti

Manti on erityisesti Keski-Aasiassa, Venäjällä ja Kaukasuksella suosittu taikinakuoreen kääritty ruokalaji. Mantin täyte on tyypillisesti naudan- tai lampaanlihaa ja/tai kasviksia. Manti tarjotaan yleensä kermaviilin, voin ja sipulin kera.
Kuka vartijoita vartioi

Juoni

Fregatti Palme on jäänkuljetukseen suunniteltu alus. Se valmistettiin Yhdysvalloissa, ja se kuului alun perin "Jääkuninkaana" tunnetun Frederic Tudorin laivastoon. Aluksen on ostanut ahvenanmaalainen Erik Siren, joka aikoo rikastua myymällä suomalaista jäätä ulkomaille. Tuohon aikaan koneellista jäähdytystä ei vielä juurikaan ollut käytössä, joten elintarvikkeiden kylmänä pitämiseen tarvittiin luonnonjäätä. Alus on matkalla Liverpoolista Amerikkaan, kun se joutuu myrskyyn jouluaattona pian Englannista lähtönsä jälkeen. Miehistö yrittää ohjata laivan lahden suojaan, mutta alus ajautuu rajussa aallokossa hiekkasärkälle. Kingstownista lähetetään pelastusalus Civil Service nro 7 hakemaan miehistöä maihin, mutta pelastusalus kaatuu myrskyn voimasta. Aluksen pitäisi kääntyä itsestään oikeinpäin, mutta se ei käännykään. Kaikki pelastusaluksella olleet 15 miestä joutuvat veden varaan ja hukkuvat. Palmen miehistö ja matkustajat saadaan pelastettua maihin vasta tapaninpäivänä.
Palmen kapteenina toimi kokenut Peterson, mutta onnettomuuden jälkeen kapteeniksi ilmoitetaan Erik Sirenin 23-vuotias poika Oskar Siren, jolla ei vielä ole kapteenin lupakirjaa. Peterson alennetaan ensimmäiseksi perämieheksi. Oskar väittää laivan kaikkien asiakirjojen huuhtoutuneen mereen. Aluksella olivat onnettomuushetkellä mukana myös Oskarin vaimo Elin sekä heidän pieni tyttärensä Ester. Palmen haaksirikosta sekä pelastusaluksen miehistön tuhosta muodostuu suuri mediatapahtuma. Tapauksen jälkeen perustettu avustussäätiö kerää nopeasti runsaan määrän lahjoituksia onnettomuudessa kuolleiden miesten perheiden auttamiseksi. Palmea ei oltu vakuutettu, ja Erik Siren on valmis käyttämään kaikki konstit saadakseen korvauksen menettämästään kallisarvoisesta laivasta. Siren liittoutuu säätiötä hallinnoivien herrojen kanssa. Onnettomuutta ja sen tutkintaa on lähetetty seuraamaan Irish Timesin toimittaja Daniel Ford, joka alkaa aavistaa, että tapauksen käsittelyä koetetaan manipuloida. Jos tutkinnassa todetaan pelastusaluksessa olleen rakenteellinen vika, joka esti aluksen kääntymisen, onnettomuus asettaa kyseenalaiseksi monen muun samalta varustamolta tulleen, vielä suuremman laivan merikelpoisuuden. Vastakkain joutuvat totuus ja yläluokan etujen tavoittelu. Myös rouva Sirenin sekä Petersonin on valittava puolensa.
Yksi Palmen matkustajista on turkulaisesta orpokodista karannut 12-vuotias Matias Sahlman. Poika on noussut laivaan alun perin salamatkustajana. Hänen isoveljensä Samuel on palkattu laivalle keittiöpojaksi. Veljesten on tarkoitus jäädä laivasta Liverpoolissa ja etsiä englantilaissyntyinen äitinsä, mutta ainoastaan veli pääsee livahtamaan laivasta ja Matias jää kiinni. Hän päätyy Palmen kajuuttapalvelijaksi. Vuonna 2012 Palmen tapausta tutkii Sahlmanin pojantyttärentytär, jonka tarkoituksena on selvittää mitä Sahlmanille tapahtui. Matti Salkoseksi nimensä muuttanut Sahlman ei puhunut nuoremmille polville onnettomuudesta, mutta hänen tavaroissaan on säilynyt hänen kuolemansa jälkeenkin kansio, joka sisältää vanhoja, englanninkielisiä lehtileikkeitä.
Sassabiantilooppi

Levinneisyys

Sassabiantiloopin levinneisyysalue ulottuu Saharan eteläpuolisilla alueilla Senegalista Sudaniin sekä siitä varsin laajalle alueelle Itä-Afrikkaan Keniasta ja Etelä-Somaliasta Etelä-Afrikan koillisosiin.

Tuntomerkit

Sassabiantiloopin turkin pohjaväri on ruskea, ja sen sävy vaihtelee alalajista riippuen. Päässä, koivissa ja muuallakin vartalossa on mustia alueita. Kummallakin sukupuolella on hyvin poikkiharjuiset sarvet, joskin ne ovat naamaa pienemmät. Turkin värin tapaan myös sarvissa on vaihtelua koossa ja muodossa, samoin eläinten koossa muutenkin. Ruumiin pituus on 120–200 cm, säkäkorkeus 99–130 cm ja hännän pituus 34–45 cm. Koko lajilla painon vaihteluväli on 90–170 kg. Naaras on hieman pienempi kuin uros.

Ravinto

Sassabiantiloopin ravintoa on pääasiassa ruoho, jota se laiduntaa piikkipensaita ja yksittäisiä puita kasvavilla alangoilla ja ylätasangoilla. Laji on tyypillinen laiduntaja. Tavallisesti eläimet hakutuvat 15–30 yksilön laumoihin. Vaelluksilla kohti uusia laitumia saattaa muodostua jopa 12 000 yksilön laumoja. Eläimet liikkuvat tuolloin muiden lehmäantilooppien, gnuuantilooppien, kanssa yhdessä. Paetessaan ne pinkovat kovaa vauhtia.

Lisääntyminen

Lisääntymisaikana kukin aikuinen uros asettuu omalle reviirilleen, jossa se jatkuvalla edestakaisella liikkumisella pitää ruohon matalana. Se puolustaa aluettaan muilta uroksilta, mutta naaraat ja nuoret yksilöt saavat liikkua sen alueella vapaasti. Pariutuminen tapahtuu aina tällaisen reviirin piirissä. Uros pariutuu useamman naaraan kanssa. Sittemmin muodostuu taas laumoja, jotka koostuvat naaraiden jälkeläisistä. Kantoaika on 7,5–8 kuukautta. Kullakin naaraalla on yksi kerrallaan.