google/wiki40b huggingface dataset:
Sererit

Sererit (myös sereerit) ovat sererin kieltä puhuva kansa Senegalissa ja Gambiassa. He muodostavat 15 prosenttia Senegalin väestöstä ja ovat maan toiseksi suurin etninen ryhmä. Gambiassa oli vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan lähes 38 000 sereriä, kolme prosenttia maan väestöstä.
Sererien lähtöalueena pidetään eteläistä Mauritaniaa, josta maurit ajoivat heidät 1000–1100-luvuilla etelään. Vuonna 1186 sererit muodostivat fulbejen kanssa Walon valtakunnan. 1300-luvulta lähtien heillä oli kaksi omaa valtiota, Saloum ja Sine.
Perinteiset elinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, hirssi ja riisi. Aineellinen kulttuuri ei juurikaan poikkea wolofeista. Yhteiskunnan perustan muodostavat suurperheiden yhteisöt.
Suurin osa serereistä on sunnimuslimeja, osa harjoittaa perinteistä uskontoa. Perinteiset painikilpailut ovat näkyvä osa sererien kulttuuria.
Eyolf Mattsson

Eyolf Georg Mattsson (myös Mattsson-Ignaeus ja Igneus-Mattsson; 22. maaliskuuta 1897 Sauvo, Suomen suuriruhtinaskunta – 25. toukokuuta 1965 Krasnokamsk, Neuvostoliitto) oli suomenruotsalainen tekniikan opiskelija, joka Suomen sisällissodan jälkeen pakeni Venäjälle ja kohosi neuvostoarmeijassa kenraalimajuriksi.
Eyolf Mattsson syntyi varakkaaseen ahvenanmaalaisperheeseen. Hän saapui Helsinkiin vuonna 1915 aloittaakseen opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Suomen sisällissodan alkaessa Mattsson ryhtyi Suomen kansanvaltuuskunnan palvelukseen ja joutui keväällä 1918 pakenemaan Viipurin kautta Venäjälle. Mattsson kävi Pietarin kansainvälisen sotakoulun ja taisteli vuonna 1919 Itä-Karjalassa pataljoonankomentajana valkoisia vastaan. Käytyään puna-armeijan sota-akatemian Mattsson johti vuosina 1925–1928 Petroskoissa Karjalan jääkäripataljoonaa ja vuosina 1931–1935 Karjalan jääkäriprikaatia. Hänet ylennettiin prikaatinkomentajaksi vuonna 1935. Seuraavana vuonna Mattsonista tuli Frunzen sotilasakatemian yleisen taktiikan laitoksen johtaja. 
Josif Stalinin puhdistusten aikana Mattsson vangittiin vuonna 1936 ja tuomittiin kuolemaan. Tuomio muutettiin kuitenkin 10 vuodeksi vankeutta, jonka jatkoksi tuli 5 vuoden sisäinen karkotus. Mattson selvisi työleireiltä hengissä, vaikka sairastuikin vankeusaikanaan tuberkuloosiin.
Vuonna 1957 Mattssonin maine palautettiin ja hän sai takaisin NKP:n jäsenkirjan ja everstin arvon. Vapauduttuaan Mattsson perheineen asettui Krasnokamskiin Uralille ja työskenteli siellä insinöörinä. Mattsson oli 1960-luvun alussa laajassa kirjeenvaihdossa Suomessa asuvien sukulaistensa kanssa ja olisi halunnut vierailla Suomessa, mutta molemminpuoliset viisumivaikeudet estivät matkan. 
Mattson oli Erkki Kivalon isän serkku.
Tuomas Peltonen (professori)

Tuomas Eetvartti Peltonen (3. toukokuuta 1924 Virrat – 13. joulukuuta 2009 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston professori.
Peltosen vanhemmat olivat kanttori Kalervo Ilmari Peltonen ja Tyyne Kangaspeska ja puoliso vuodesta 1949 lääketieteen lisensiaatti Marja-Liisa Laesvuori. Myös heidän pojastaan Juha Peltosesta (s. 1956) tuli lääkäri ja isänsä tavoin Turun yliopiston professori. Peltonen tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1943 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951. Tohtoriksi hän väitteli 1956. Lastentautien erikoislääkärin pätevyyden Peltonen sai 1955, epidemiologian 1956 ja kliinisen fysiologian 1961. Turun yliopiston lastentautiopin dosentti hän oli vuodesta 1957 vuoteen 1962 ja sitten apulaisprofessori. Turun lastenklinikkaan Peltonen nimitettiin apulaisylilääkäriksi jo 1955, lastentautiopin professori yliopistoon ja lastenklinikan ylilääkäri hänestä tuli 1966. Turun yliopistollisen keskussairaalan johtajaylilääkärinä Peltonen toimi 1968–1969 ja lääkärinä Sotilassairaala 2:ssa kymmenen vuoden ajan. Kliinisen fysiologian dosentti Peltosesta tuli 1971, hänen tutkimusjulkaisunsa painottuivat lasten kliiniseen fysiologiaan. Peltonen, joka toimi jatkosodassa taistelulähettinä ja joukueenjohtana, ylennettiin lääkintäeverstiksi 1977. Eläkkeelle hän jäi 1985.
Piikarbidi

Käyttö

Piikarbidi-hiomarakeelle on ominaista rakeen terävyys ja neulamainen muoto. Sen tärkeimmät käyttökohteet ovat lasi- ja kiviteollisuuden hiomatarvikkeet sekä maalien ja täyteaineiden hionta. Piikarbidihiomatuotteita voidaan käyttää myös kovien valutuotteiden (esimerkiksi harmaavalurauta) hionnassa.

Piikarbidi elektroniikassa

Piikarbidia on käytetty lähinnä jännitteestä riippuvien vastusten eli varistorien, mutta myös muiden tehoelektroniikan komponenttien valmistukseen.
Piikarbidin kielletty energiavyö on 3,2 eV, kun se piillä on 1,1 eV. Tämä mahdollistaa komponenttien, joilla on suuri jännitteenkesto ja pieni sarjaresistanssi, valmistamisen. Haittana piikarbidilla on sen vaikea työstettävyys ja myös sen kiteytymisprosessi on hankalampi hallita kuin piillä.
Piikarbidista voidaan valmistaa myös sinistä väriä tuottavia LED:ejä. Itse asiassa ledi-ilmiö havaittiin ensimmäisen kerran piikarbidissa jo vuonna 1907. Samoin ensimmäinen kaupallinen ledi perustui piikarbidiin. Ensimmäinen keltainen 3C-polytyypin SiC-ledi valmistettiin vuonna 1970 Venäjällä ja sininen 6H-ledi vuonna 1980. Piikarbidiin perustuvien kaupallisten ledien pioneeri oli nykyisin lähinnä taskulampuistaan tunnettu yritys Cree. Sen ensimmäinen tuote oli vuonna 1989 julkaistu sininen ledi. Creen työ perustui Yhdysvaltain laivaston tutkimusviraston (ONR, Office of Naval Research) rahoittamaan tutkimukseen, jossa valmistettiin ensimmäinen piikarbidia käyttävä mikroaaltoalueen transistori.
Muita komponentteja joita on valmistettu piikarbidista ovat Schottky-diodit ja tehomoduulit. Lisäksi on valmistettu tyristoreita, IGBT tasasuunninkomponentteja ja -moduleja, FET-transistoreita ja superliitostransistoreja (SJT). Piikarbidityristorit mahdollistavat kymmenkertaiset jännitteet ja satakertaiset kytkentätaajuudet ja paremman lämpötilan keston kuin piityristorit.
Saamelaisneuvosto

Saamelaisneuvosto (saamenkielillä Sámiráđđi, uusnorjaksi Sameråd, ruots. Samerådet, ven. Союз Саамов, Sojuz Saamov) on kansainvälinen kattojärjestö, joka edistää ja valvoo saamelaisten oikeuksia. Saamelaisneuvoston sihteeristö sijaitsee Suomen Utsjoella.

Historia

Saamelaisneuvosto perustettiin vuonna 1956 nimellä Pohjoismainen Saamelaisneuvosto. Neuvoston perustaminen sai alkunsa käsitöistä: tammikuussa 1952 Tukholmassa pidetty pohjoismainen käsityökonferenssi, johon osallistui useita saamelaisperäisiä henkilöitä, synnytti ajatuksen laajemmasta pohjoismaisesta yhteistyöstä saamelaisten kesken. Ensimmäinen valmistava kokous pidettiin Oslossa ja toinen joulukuussa, jolloin laadittiin ensimmäisen saamelaiskonferenssin ohjelma.
Kun Saamelaiskonferenssi, neuvoston korkein päättävä elin, hyväksyi vuonna 1992 Kuolan niemimaan saamelaisjärjestön jäsenekseen, nimestä jätettiin sana "pohjoismainen" pois. Saamelaisneuvoston tarkoituksena on edistää saamelaiskansan etuja, lujittaa saamelaisten yhteenkuuluvuuden tunnetta ja saada tunnustua saamelaisille kansana sekä säilyttää saamelaisten taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet neljän maan lainsäädännössä (Norja, Ruotsi, Suomi ja Venäjä). Näitä tavoitteita pyritään toteuttamaan näiden maiden ja saamelaisia edustavien elinten, eri maiden omien saamelaiskäräjien, välisillä sopimuksilla.

Saamelaisneuvoston osallistuminen muihin toimielimiin

Saamelaisneuvosto on edustettuna Yhdistyneiden Kansakuntien Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostossa alkuperäiskansoja ja ihmisoikeuskysymyksiä käsittelevissä komiteoissa ja työryhmissä. Saamelaisneuvosto on myös Arktisen neuvoston ja sen työryhmien pysyvä jäsen. Lisäksi se on pysyvä edustaja Alkuperäiskansojen oikeuskeskuksen hallituksessa, Nils-Aslak Valkeapään muistorahasto Lássagámmissa ja pohjoismaisessa kirjallisuus- ja kirjastokomitea Nordbokissa. Tarkkailijajäsenen status Saamelaisneuvostolla on Saamelaisten parlamentaarisessa neuvostossa, Pohjoismaisessa saamelaisinstituutissa ja Barentsin euroarktisen neuvoston alkuperäiskansojen alueellisessa työryhmässä.
Kaupunkivaltio

Kaupunkivaltio on kaupungin ja sen lähialueen käsittävä pieni valtio. Kaupunkivaltion käsite on erityisen tuttu antiikin Kreikan historiasta, jossa kaupunkivaltiot tunnetaan nimellä polis. Kaupunkivaltiot olivat samoihin aikoihin tyypillisiä myös etruskeilla.
Jo ennen antiikin aikaa kaupunkivaltioita oli esiintynyt muun muassa Sumerin ja Foinikian alueella. Kreikan kaupunkivaltioiden katoamisen jälkeen kaupunkivaltiot ovat kuuluneet Euroopan historiaan varsinkin keskiajan ja renessanssin Italiassa. Nykyään kaupunkivaltioita on maailmassa enää muutama. Näistä hyvänä esimerkkinä toimii Monacon ruhtinaskunta. Kaupunkivaltioita ja erityisesti poliksia tutkinut The Copenhagen Polis Centre -tutkimusyksikkö on tunnistanut historiasta yhteensä 37 erilaista kaupunkivaltiokulttuuria.

Lähi-idän pronssikautiset kaupunkivaltiot

Ensimmäisenä kaupunkivaltiot kehittyivät pronssikaudella Sumerissa noin 3100–2350 eaa., jossa tunnetuimpia varhaisia kaupunkivaltioita olivat Uruk, Ur ja Lagaš. Tämän jälkeen kaupunkivaltioita syntyi 2000–1000-luvuilla eaa. muun muassa Syyriaan (mm. Ebla), Palestiinaan (Hazor), Assyriaan (Assur), Anatoliaan (Kanesh, Durhumit, Purushattum) ja Foinikiaan (Arwad, Byblos, Sidon, Tyros) sekä foinikialaisten perustamina siirtokuntina eri puolille Välimerta (mm. Karthago).

Antiikin Italian kaupunkivaltiot

Etruskeilla oli kaksitoista kaupunkivaltioita, joihin lukeutuvat muun muassa Caere, Tarquinia ja Vulci. Rooman valtakunta sai alkunsa Rooman kaupunkivaltiosta, joka oli alun perin suurin Latiumin alueen 20 kaupunkivaltiosta. Muita Latiumin kaupunkivaltioita olivat alun perin muun muassa Tibur ja Praeneste.

Keski- ja uuden ajan kaupunkivaltiot

Keskiajalla pohjoisen Italian kaupungeista kehittyi kaupunkivaltioita Ludvig II:n kuoleman vuonna 875 jälkeen. Alun perin niitä hallitsi usein paikallinen piispa, ja myöhemmin niistä kehittyi neuvostojen johtamia tasavaltoja. Sydänkeskiajalla tällaisia kaupunkivaltioita oli Pohjois-Italiassa noin 300. 1400-luvulle tultaessa suurin osa niistä oli päätynyt kolmen suurimman eli Firenzen, Milanon ja Venetsian vallan alle.
Myöhäiskeskiajan Saksassa, erityisesti sen eteläosissa, oli noin 100 kaupunkivaltiota (Reichsstädte, Freie Städte). Sveitsiin kehittyi 1200–1300-luvuilla kahdeksan kaupunkivaltiota, jotka säilyivät 1800-luvulle saakka. Utrechtin unionin yhdistämän Alankomaiden tasavallan voidaan katsoa koostuneen 57 yhteen liittyneestä kaupunkivaltiosta.
Samuel Page

Nuoruus

Samuel Page syntyi Whitefish Baysa, Wisconsinissa  ja kävi Princetonin yliopiston, josta hän valmistui pääaineinaan ekologia ja biologia. Yliopistoaikanaan Page pelasi myös koulun baseball-joukkueessa ja hän onkin erittäin kehuttu atleetikko pelattuaan lisäksi amerikkalaista jalkapalloa, jääkiekkoa, golfia ja tennistä. Princetonin yliopistosta Page valmistui vuonna 1988.

Ura

Page tiesi haluavansa näyttelijäksi seniorivuonnaan Princetonin yliopistossa; "Tulin kotiin ja sanoin äidilleni ja isälleni muuttavani Hollywoodiin näyttelijäksi.
Los Angelesissa ollessaan Page esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Men, Women & Dogs, Undressed, Seitsemäs taivas, Popular, Hang Time ja Border Town. New York Cityssä Page valittiin näyttelemään Trey Kenyonia draamasarjaan All My Children, vuonna 2002.
Pagella oli sivuosa televisiosarjassa American Dreams ja hän teki vierailuja sarjoissa, kuten CSI: Miami ja Wicked Science. Vuonna 2005 Page valittiin näyttelemään Jesse Parkeria FOXin yliluonnolliseen draamasarjaan Pahan tytär. Vuonna 2006 Page sai roolin CBS:n draamasarjaan Shark. Vuonna 2008 Page esiintyi Will.i.amin videossa "Yes We Can" Barack Obaman presidenttivaaliehdokkuuden hyväksi, yhdessä lukuisten muiden julkisuuden henkilöiden kanssa.
Televisiorooliensa lisäksi Page on esiintynyt elokuvissa The Brotherhood, Prison of the Dead ja Microscopic Boy.
Pagen on esiintynyt useassa ABC:n draamasarjan Täydelliset naiset jaksossa Sam Allen nimisenä hahmona, joka onBree Hodgen ensimmäisen miehen Rexin poika .
Līna Mūze

Līna Mūze (s. 4. joulukuuta 1992 Smiltene) on latvialainen keihäänheittäjä.
Vuonna 2009 Mūze sijoittui kuudenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bressanonessa. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa heitettyään 56,64 metriä. Hän hävisi kultaa voittaneelle Sanni Utriaiselle viisi senttiä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Mūze sijoittui kymmenenneksi tuloksella 55,60. Lontoon olympialaisissa 2012 Mūze karsiutui finaalista heitettyään 59,91. 
Mūze voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2013 tuloksella 58,61. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän jäi karsintaan heitettyään 60,29. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sai hopeaa Gwangjun universiadeissa 2015 tuloksella 60,26.
Mūze osallistui EM-kisoihin Amsterdamissa 2016, mutta jäi ilman tulosta karsinnassa loukattuaan polvensa pahoin ensimmäisessä heitossaan. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Mūzen ennätys on vuonna 2019 heitetty 64,87 metriä.
Mūze seurustelee Zigismunds Sirmaisin kanssa, joka on niin ikään keihäänheittäjä. Heitä molempia valmentaa Kimmo Kinnunen yhteistyössä Jānis Lūsisin kanssa.
FS Dupetit-Thouars (D625)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1988.
Charles Babbage

Elämä ja teot

Babbage ei elämänsä aikana saanut yhtään mekaanista tietojenkäsittelykonettaan täysin valmiiksi. Hänen yhteistyökumppaninsa oli Ada Lovelace. Yhdessä he pystyivät keskustelemaan sellaisista tietotekniikan käsitteistä kuin laskentaoperaatio ja muuttuja, jotka olivat todellisuutta vasta toista sataa vuotta myöhemmin.
Ohjelmoitavan laskukoneen idea tuli esille mekaanisessa differenssikoneessa. Babbage oli aikaisemmin matkustanut Ranskaan ja tavannut Gaspard de Pronyn, joka oli Ranskan suuren vallankumouksen seurauksena organisoinut trigonometristen taulukoiden uusiksi laskemista, kun tarkoituksena oli ottaa käyttöön suorakulmaksi 100-jakoinen asteitus. De Prony oli jakanut laskennan yksinkertaisiin osatehtäviin ja vei urakan läpi kuudessa vuodessa 80 laskijan voimin. Babbage sai tärkeitä vaikutteita de Pronylta. Babbage laati suunnitelman mekaanisesta laskukoneesta logaritmitaulukoiden laskemiseksi ja onnistui saamaan sille rahoituksen Ison-Britannian valtiolta 1823. Babbage ei koskaan saanut valmiiksi differenssikonetta, kun hän keskittyi analyyttiseksi koneeksi kutsutun ohjelmoitavan koneen kehittämiseen. Hallitus lakkasi rahoittamasta koneen rakentamista vuonna 1832, jolloin valmiina oli osakokonaisuuksia koneen toiminnan esittelemiseksi.
Babbage keksi reikäkorttien avulla kaksi ohjelmoitavan tietokoneen periaatetta, reikäkorttien sisällön määräämän suoritusjärjestyksen eli pakotetun hypyn sekä ehdollisen hypyn. Babbagen keksintö avasi automaatiolle rajattomien toimintamahdollisuuksien maailman. Babbagen poika Henry Babbage rakensi tietokoneen keskusyksikön osajärjestelmän, joka toimi kuten oli suunniteltu. Tämä laite lahjoitettiin Harvardin yliopistolle 1886. Yli puoli vuosisataa myöhemmin sen löysi Howard Aiken. Aiken paneutui Babbagen julkaisuihin ja oivalsi, että uusilla sähköisillä ratkaisuilla Babbagen ideat voidaan toteuttaa. Aiken meni keskustelemaan ideoistaan IBM:n pääjohtajan Thomas J. Watsonin kanssa. IBM:stä tuli 1950-luvulla johtava tietokoneiden valmistaja.
1850-luvulla Ruotsissa rakennettiin useita versioita Babbagen periaatteella toimivista koneista, joista yksi toimitettiin 1859 Englannin väestörekisterikeskukselle. Monimutkaiset mekaaniset laitteet olivat kuitenkin liian herkkiä rikkoutumaan eivätkä siten olleet käyttökelpoisia. Differenssikone 2 rakennettiin alkuperäisten piirustusten perusteella vuonna 1991 ja todettiin täydellisesti toimivaksi.
Vuonna 1854 Babbage kehitti tilastollisen menetelmän, jolla sai murrettua Vigenére-salauksen. Tätä ei kuitenkaan julkaistu, joten Britannia saattoi avata salattuja viestejä Krimin sodassa. Tämän vuoksi kunnia keksinnöstä meni preussilaiselle upseerille Friedrich Kasiskille vuonna 1863. Babbage oli Royal Societyn jäsen.
Tätä nykyä Charles Babbage tunnetaan ”tietokonelaskennan isänä”. Hän keksi myös nopeusmittarin sekä karja-auran veturiin.
Kioski (uutispalvelu)

Historia

Kioski luotiin vuoden 2015 alussa tavoittamaan Ylelle vaikeaa nuorta kohderyhmää sekä kokeilemaan uusia tapoja paketoida uutis- ja ajankohtaissisältöä uusille alustoille. 
Kioski toimi aikaisemmin televisiossa Yle TV2:lla. Kioskin ensimmäisellä tuotantokaudella televisiossa tehtiin viitenä päivänä viikossa suoria lähetyksiä. Toisella kaudella Kioskissa toistui arkipäivisin viisi eri ohjelmaa: Aleksi's wonderland, Kaarlen maailma, Mamu-Suomi-Mamu, Marjan vallassa ja Rakelin kuplassa.
Hyytiälän metsäasema

Hyytiälän metsäasema on Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan metsätieellinen kenttäasema Juupajoella Pirkanmaan maakunnassa.

Tutkimus

Asemalla tehdään tutkimusta ekosysteemien toiminnan, ilmakehän tutkimuksen, kaukokartoituksen, metsätieteiden ja suoekologian aloilla.

Historia

Tutkimusasema perustettiin Juupajoen Hyytiälän valtion maille vuonna 1910 sen jälkeen kun korkein metsäopetus Suomessa oli vuonna 1907 siirretty Evon metsäopistosta Helsingin yliopistoon. Opiston ensimmäiset rakennukset aseman vanhaan pihapiiriin valmistuivat vuosina 1911-1912. Vanhan pihapiirin rakennukset ovat tyyliltään kansallisromanttisia ja niiden sunnittelijoina olivat arkkitehdit Theodor Granstedt ja Ricardo Björnberg. Uudempia rakennuksia pihapiiriin valmistui vuosina 1959 ja 1977.

Kulttuuriympäristö

Metsäaseman vanha pihapiiri Kuivajärven rannalla kuuluu Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Gino Odjick

Tausta

Gino Odjick syntyi Kitigan Zibi -nimisessä Algonquin-intiaanien reservaatissa lähellä Maniwakin kaupunkia Quebecin provinssissa. Gino oli perheensä neljäs lapsi ja kaikkiaan kuudesta lapsesta ainoa poika. Kuuden oman lapsen lisäksi hänen perheessään oli ainakin 32 kasvattilasta. Ginon alkuperäinen nimi oli Wayne, mutta se vaihdettiin sen jälkeen kun kävi ilmi, että reservaatissa oli toinenkin lapsi nimeltään Wayne.
Gino pelasi jääkiekkoa heti opittuaan luistelemaan, mutta ensimmäiseen varsinaiseen joukukeeseen hän liittyi vasta 11-vuotiaana. Hän pelasi 15-vuotiaaksi asti paikallisen reservaatin joukkueessa, joka pelaili lähinnä ammattilaisjoukkueiden reservimiehistöjä vastaan. 15-vuotiaana hän harkitsi jääkiekon lopettamista ja siirtymistä muiden harrastusten pariin, mutta pääsi kuitenkin try-outille Ontarion Tier II junioriliigan Hawkesbury Hawksin joukkueeseen. Siihen asti Odjickin rooli oli ollut puolustava puolustaja, mutta Hawkesburyssa hänestä tehtiin joukkueen "enforcer" koska hänen taitonsa eivät riittäneet puolustajan paikalle. Tässä vaiheessa hän myös sai lempinimensä "The Algonquin Assasin".

Ura

Vancouver Canucks varasi Odjickin viidennellä kierroksella (86. varausvuorolla) vuoden 1990 varaustilaisuudessa, ja hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa heti seuraavalla kaudella. Hän ei ollut varsinaisesti taitopelaaja, vaan hänellä oli niin sanottu poliisin rooli. Osan ajastaan Vancouverissa Odjick pelasi samassa ketjussa taitavan Pavel Buren kanssa, ja kaudella 1993–1994 Odjick teki uransa ennätyspisteiksi jääneet tehot 16+13=29. Kaudella 1996–1997 hän voitti NHL:n jäähytilaston kerättyään 371 rangaistusminuuttia.
Odjickin ura päättyi Montreal Canadiensin paidassa ennen kauden 2002–2003 alkua, koska hän sai aivotärähdyksen kiekon osuttua hänen päähänsä kautta edeltäneissä harjoituksissa.
Plateau (Benin)

Maantiede

Plateaulle on ominaista tasangot, jotka ovat noin 20 metrin korkeudella merenpinnasta. Tasankoja halkovat laaksot pohjois-eteläsuunnassa, jotka on saanut aikaan Iguidijoki.
Joen savien alla on rikasta rautamalmia ja myös piipitoista savi- ja metsäaluetta jokiseudulla. Eteläisillä alueilla on kaksi monsuuniaikaa maaliskuusta heinäkuuhun ja syyskuusta marraskuuhun, kun taas pohjoisilla alueilla maa saa yhden sadekauden touko-syyskuussa. Maan keskimääräinen vuotuinen sademäärä on noin 1 200 mm.
Kimppakyyti (elokuva)

Kimppakyyti (engl. Carpool) on vuonna 1996 julkaistu yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät David Paymer, Tom Arnold, Rhea Perlman, Rod Steiger, Kim Coates, Rachael Leigh Cook, Mikey Kovar, Micah Gardener ja Jordan Blake Warkol. Elokuvan on ohjannut Arthur Hiller. Elokuva oli taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta.
Inkerin Sanomat

Inkerin Sanomat (vuonna 1920 Kirjasalon Sanomat) oli Raudussa ja Käkisalmessa vuosina 1920–1922 ilmestynyt sanomalehti.
”Inkeriläisten äänenkannattajana” kerran viikossa ilmestynyt lehti oli erikoistunut Inkerin ja sieltä Suomeen tulleiden pakolaisten asioihin. Syksystä 1922 lähtien sen työtä jatkoi Inkerin liiton aikakauslehti Inkeri. Vuoden 1926 lopussa Inkeri yhdistettiin Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitean julkaisemaan Vapaaseen Karjalaan, josta tuli järjestöjen yhteinen lehti.
Sanomalehden luonteisena ilmestyneiden Kirjasalon ja Inkerin Sanomien päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Stendahl ja S. Termonen yhdessä (1920) ja Termonen yksin (1921), vastaavana toimittajana Topi Orpana (1921–1922) ja toimittajana Antti Tiittanen (1921–1922).
Liquid Tension Experiment 2

Nauhoitus

Liquid Tension Experiment astui studioon lokakuussa 1998 säveltämään ja äänittämään seuraajaa vuoden alkupuolella julkaistulle Liquid Tension Experimentille. Äänitys tapahtui jälleen New Yorkissa Millbrook Studiosissa, missä myös debyyttialbumi nauhoitettiin. Nauhoitus tapahtui kahdessa viikon mittaisessa osassa, toinen lokakuun ja toinen marraskuun aikana.
Osa materiaalista jouduttiin säveltämään ilman kitaristi John Petruccia, joka joutui kiirehtimään sairaalaan tukemaan vaimoaan heidän lapsensa synnytyksessä. Koska studio oli jo varattu ja laitettu valmiiksi, kahden päivän ajan jäljelle jääneet jäsenet Mike Portnoy, Jordan Rudess ja Tony Levin nauhoittivat improvisoituja jameja. Näistä jameista levylle päätyivät muokatuissa muodoissaan 914, Chewbacca ja Liquid Dreams. Levyltä pois jätetyt jamit julkaistiin lopulta vuonna 2007 Spontaneus Combustion-albumilla, tosin nimellä Liquid Trio Experiment.
Atlantic Coast Conference

Atlantic Coast Conference (ACC) on yksi NCAA:n konferensseista. Sen toiminta aloitettiin vuonna 1953 ja konferenssiin kuuluu kaksitoista yliopistoa. Vuoteen 2014 mennessä koulujen määrää nostetaan neljääntoista.
Flora (margariini)

Flora on margariini jota myydään Suomessa, Britanniassa, Tšekissä, Irlannissa, Ruotsissa, Espanjassa, Puolassa, Unkarissa, Portugalissa, Etelä-Afrikassa, Hong Kongissa, Singaporessa, Sri Lankalla, Mauritiuksella, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Sitä valmistaa Unilever ja muualla maailmassa sitä myydän Becel-brändin alla.
HMS Orion (1903)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V35, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Se palveli pääosan toista maailmansotaa Malmöhön sijoitetussa laivasto-osastossa ja sen päätyttyä merisotakoulussa koululaivana. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947.
Augusto Roa Bastos

Augusto Roa Bastos (13. kesäkuuta 1917 – 26. huhtikuuta 2005) oli paraguaylainen kirjailija. Hän sai Cervantes-palkinnon vuonna 1989. 
Roa Bastosin tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, runoutta ja muuta. Romaaneista ensimmäinen, Hijo de hombre, ilmestyi vuonna 1960. Sitä seurasi historiallisen diktaattori José Gaspar Rodríguez de Francian elämän inspiroima Yo el supremo (1974). 
Roa Bastos puhui kaksikielisesti espanjaa ja guarania. Hän vietti huomattavan osan elämästään maanpaossa – ensin Argentiinassa, sitten Ranskassa. Lopulta hän kuitenkin palasi kotimaahansa, jonka pääkaupungissa Asunciónissa kuoli vuonna 2005.