Pahoinpitely

Syytevalta pahoinpitelyissä

Normaalimuotoinen ja törkeä pahoinpitely ovat aina virallisen syytteen alaisia rikoksia eli virallisen syyttäjän tulee nostaa syyte vaikkei asianomistaja tahtoisikaan. Lievä pahoinpitely on lähtökohtaisesti asianomistajarikos eli syytteen nostaminen edellyttää asianomistajan pyyntöä. Lieväkin pahoinpitely on virallisen syytteen alainen rikos, jos se kohdistuu 1) alle 18-vuotiaaseen henkilöön, 2) tekijän aviopuolisoon tai entiseen aviopuolisoon, sisarukseen tai sukulaiseen suoraan ylenevässä tai alenevassa polvessa taikka henkilöön, joka asuu tai on asunut tekijän kanssa yhteistaloudessa tai on tai on ollut muuten näihin rinnastettavan henkilökohtaisen suhteen takia hänelle läheinen taikka 3) työtehtävää suorittavaan henkilöön, kun rikoksentekijä ei kuulu työpaikan henkilöstöön.
Ennen vuotta 2011 lievä pahoinpitely oli virallisen syytteen alainen rikos vain, jos teko kohdistui alle 15-vuotiaaseen lapseen. Ennen syyskuuta 1995 myös yksityisellä paikalla tapahtuva normaalimuotoinen pahoinpitely oli asianomistajarikos.

Pahoinpitelyrikollisuuden määrä Suomessa

Vuosina 2009–2012 Suomen käräjäoikeuksissa ratkaistiin vuosittain 6 963–7 605 asiaa, joissa pääsyyteenä (törkeimpänä rikoksena) oli pahoinpitely, 701–781 tapausta, joissa pääsyytteenä oli törkeä pahoinpitely ja 201–415 tapausta, joissa pääsyytteenä oli lievä pahoinpitely. Pahoinpitelysyytteistä tuomittiin 6 132–6 683 tapausta, törkeistä pahoinpitelyistä 595–673 tapausta ja lievistä pahoinpitelyistä 152–340 tapausta.
Vuonna 2002 tuomittiin pahoinpitelyitä yksittäisrikoksina 5 299 henkilöä. Sukupuolisesti tarkastellen pahoinpitelyt ovat pääosin miesten tekemää ja tyypillisimmin toisiin miehiin kohdistuvaa rikollisuutta. Alkoholi liittyy pahoinpitelyihin, kuten se liittyy muuhunkin väkivaltaan, melko voimakkaasti. Melko usein sekä tekijä että usein myös uhri ovat olleet rikoksen tekohetkellä humalassa. Noin joka kuudes pahoinpitelijä on nainen, joskin naisten osuus on viime vuosina ollut kasvussa. Kaikissa pahoinpitelyrikoksissa naisten osuus syyllisiksi epäillyistä kasvoi seitsemästä 15 prosenttiin vuosina 1985–2004.
Kuitenkin jos tarkastellaan ns. lähisuhdeväkivaltaa kuva muodostuu osin toisennäköiseksi, esimerkiksi pahoinpitelyrikosten osalta paljon julkisuudella käsitellyn perheväkivallan osalta on Tilastokeskus selvittänyt läheissuhdeväkivaltaa vuodelta 1998. Selvityksen mukaan 2/3 ilmi tulleesta läheissuhdeväkivallasta tapahtuu parisuhteessa. Parisuhteessa tapahtuneista poliisin kirjaamista tapauksista törkeän pahoinpitelyn luokassa 63 prosentissa tapauksista mies pahoinpiteli naista ja nainen 38 prosentissa miestä. Naisten osuus syyllisiksi epäillyistä oli kaikissa pahoipitelyissä esimerkiksi vuonna 2004 lievissä pahoinpitelyissä hieman alle 17 %, törkeistä pahoinpitelyistä 15% ja pahoinpitelyistä noin 12 %.
Suomessa pahoinpitelyjen määrä on ollut kasvussa. Vuosien 1990 ja 2005 välillä kasvua on ollut 32 %.  esimerkiksi vuonna 2005 Yhdysvalloissa tehtiin 469 väkivaltarikosta 100 000 asukasta kohden – Suomessa vastaava luku oli noin 585. Euroopan unionin 2005 julkaiseman kyselytutkimuksen mukaan suomalaiset kohtaavat väkivalta EU:n keskiarvoa harvemmin

Lapsiin kohdistuvat pahoinpitelyt

Suomessa poliisitilastojen mukaan 6 450 lasta joutui pahoinpitelyrikoksen uhriksi vuonna 2016, viidennes pahoinpidellyistä oli siis alaikäisiä. Uhreista 64 % oli poikia ja 36 % tyttöjä. Pahoinpitelyrikosten lapsiuhreista 33,3 % oli alle 10-vuotiaita, 34,9 % 10–14-vuotiaita ja 31,8 % 15–17-vuotiaita. Kaikkia pahoinpitelyitä ei suinkaan ilmoiteta poliisille mutta ehkä aiempaa suurempi osa.
Heikoimmin tutkittuja ja selvitettyjä pahoinpitelyrikollisuuden lajeja ovat lapsiin kohdistuvat pahoinpitelyt. Lapsiin kohdistuvan pahoinpitelyrikollisuuden ja perheväkivallan osalta tilastointi on Suomessa ollut erittäin heikkotasoista joskin asiaan on viime aikoina kiinnitetty kasvavaa huomiota. Lapsiin kohdistuvien pahoinpitelyjen osalta ei ole kuitenkaan käytettävissä kunnollisia tilastoja (ks. lapsen kaltoinkohtelu).

Keskimääräiset rangaistukset pahoinpitelystä Suomessa

Vuonna 1999 lievästä pahoinpitelystä tuomittiin yleensä 5–20 päiväsakkoa, keskimäärin noin 15 päiväsakkoa. Vuonna 2018 keskimääräinen rangaistus lievästä pahoinpitelystä oli noin 17 päiväsakkoa. Lieviä pahoinpitelytapauksia saatetaan myös yrittää ratkaista sovittelumenettelyllä.
Pahoinpitelyrikosten rangaistukset ovat kiristyneet 2000-luvulla. Vuoden 2002 tilastotietojen valossa pahoinpitelystä yksittäisrikoksina tuomituista 5 299 henkilöstä 3 903 (74 prosenttia) sai sakkotuomion, 954 (18 prosenttia) ehdollista, 194 (4 prosenttia) yhdyskuntapalvelua ja 248 (5 prosenttia) ehdotonta. Päiväsakkojen keskilukumäärä oli 35, ehdollisten keskipituus 2,7 kuukautta ja ehdottomien keskipituus 3,4 kuukautta. Vuoden 2018 tilastotietojen valossa pahoinpitelystä yksittäisrikoksina tuomituista 5 539 henkilöstä 3 516 (63 prosenttia) sai sakkotuomion, 1 422 (26 prosenttia) ehdollista, 199 (4 prosenttia) yhdyskuntapalvelua ja 402 (7 prosenttia) ehdotonta. Päiväsakkojen keskilukumäärä oli 48, ehdollisten keskipituus 3,5 kuukautta ja ehdottomien keskipituus 4,8 kuukautta.
Törkeästä pahoinpitelystä tuomittiin yksittäisrikoksena vuonna 2002 288 henkilöä. Ehdollista tuomittiin 177 tapauksessa (62 prosenttia), yhdyskuntapalvelua 6 (2 prosenttia) ja ehdotonta 105 (37 prosenttia). Ehdollisten keskipituus oli 12,5 kuukautta ja ehdottomien 18,1 kuukautta. Vuonna 2018 törkeästä pahoinpitelystä tuomittiin yksittäisrikoksina 417 henkilöä, joista 192 (46 prosenttia) sai ehdollista, yksi (0 prosenttia) yhdyskuntapalvelua ja 224 (54 prosenttia) ehdotonta. Ehdollisten keskipituus oli 15,1 kuukautta ja ehdottomien 24,5 kuukautta.

Rikoksensa uusivat pahoinpitelijät

Helsingin yliopiston psykologian laitoksen vuonna 2007 tekemässä kyselytutkimuksessa, jossa väkivaltarikoksesta tuomittujen ja sittemmin vankilasta vapautuneiden uusintarikollisuutta seurattiin yhden vuoden ajan, saatiin tutkimukseen osallistuneiden yhdeksänkymmenen rikoksesta tuomitun henkilön osalta selville, että pahoinpitelytuomiosta vapautuneista 69 % syyllistyi johonkin uuteen rikokseen yhden vuoden aikana siitä, kun he vapautuivat vankilasta. Uuden rikoksen tehneistä pahoinpitelijöistä 38 % syyllistyi uuteen pahoinpitelyyn. Tästä saatiin selville, että tutkimukseen osallistuneilla pahoinpitelijöillä vaikutti olevan korkea riski uusia väkivaltainen rikoksensa.
Rikoksia uusivat väkivaltarikolliset ovat persoonallisuudeltaan vähemmän avoimia uusille kokemuksille ja omille tunteilleen, heillä on heikommat vuorovaikutustaidot ja ovat piittaamattomampia muihin ihmisiin, kuin ne väkivaltarikolliset, jotka eivät tee enää vapauduttuaan rikoksia. Rikoksenuusijoilla on enemmän suuttumuksen kokemuksia ja enemmän vaikeuksia hallita suuttumusta ja impulsiivisuutta. Rikoksen uusijoilla on myös useammin psykopaattisia piirteitä, erityisen usein tunnekylmyyttä ja manipulatiivisuutta. Ei-uusijat kohdensivat myös syyn tehdystä väkivaltarikoksesta useammin itseensä ja kokivat enemmän syyllisyyttä teostaan kuin uusijat.