Musa ibn Nusair

Musa ibn Nusair (arab. موسى بن نصير‎‎, 640–715) oli arabialainen sotapäällikkö ja umaijadien dynastian aikana pohjoisafrikkalaisen Ifriqiyan käskynhaltija 703–714. Hänen alaisuudessaan Pohjois-Afrikan läntinen osa Maghreb liitettiin kiinteäksi osaksi islamilaista valtakuntaa ja muslimit valloittivat Pyreneiden niemimaan.
Musa ibn Nusair toimi alkujaan Basran hallinnossa, mutta joutui syytetyksi julkisten varojen väärinkäytöstä. Hän pakeni Egyptiin, jossa vapautui syytöksistä kalifi Abd al-Malikin veljen puhuttua hänen puolestaan. Musa nousi vieläpä niin suureen suosioon, että 703 hänet nimitettiin vasta valloitetun Ifriqiyan käskynhaltijaksi ja hänen tehtäväkseen uskottiin Maghrebin alistaminen muslimivaltaan. Ensi alkuun hän oli Ifriqiyan käskynhaltijana Egyptin käskynhaltijan alainen. Vasta 705 Musa ibn Nusair saavutti itsehallinnon Ifriqiyan provinssille ja pääsi sitä kautta suoraan kalifin alaiseksi.
Koko Maghrebin alistaminen kesti häneltä aina vuoteen 709. Kun nyt paikalliset asukkaat berberit enimmäkseen kääntyivät ripeästi islamiin, alkoi Musa ibn Nusair pian värvätä berbereitä apujoukoiksi sotaretkilleen. Saharan pohjoispuolinen Afrikka oli valloitettu, ja seuraavaksi kiinnostus kohdistui Eurooppaan, jossa sisäisesti hajanainen länsigoottien valtakunta hallitsi nykyisiä Espanjaa ja Portugalia.
Länsigoottien valtaistuimelle oli sisällissodan seurauksena noussut Roderik, jota vastaan edellisen kuninkaan Vitizan maasta paenneet perilliset pyysivät apua voittoisilta muslimisotajoukoilta. Musalla ja hänen alaisillaan, jotka lopulta suostuivat pyyntöön auttaa nämä takaisin valtaan, ei ehkä siis varsinaisesti ollut alun perin tarkoituksena valloittaa niemimaata, vaikka näin sitten kävikin. 
Heinäkuussa 710 Musa ibn Nusairin lähettämänä johti Tarif ibn Malik pienen retkikunnan onnistuneelle ryöstöretkelle nykyisen Espanjan eteläkärkeen. Niinpä Musa lähettämänä nousi 711 Tangerin kuvernööri Tarik ibn Zijad joukkoineen maihin länsigoottien valtakunnassa ylitettyään siihen aikaan vielä Herakleen pylväinä tunnetun salmen ja valloittaen sen pohjoisrannalla hänen mukaansa nimetyn Gibraltarin (Džebel al-Tarik, Tarikin vuori). Tästä sai nimensä Gibraltarinsalmi; toinen Herakleen pylväistä salmen etelärannalla sai nimensä Musan mukaan (Džebel Musa).
Tarik oli lähetetty täysimittaiselle sotaretkelle länsigoottien valtakuntaan Espanjaan, joskaan tarkoitus ei kuitenkaan ollut tuhota valtakuntaa. Vastoin Musan käskyjä Tarik kuitenkin kukisti länsigootit täydellisesti suuressa taistelussa 19. heinäkuuta 711 (tunnetaan mm. nimellä Guadaleten taistelu) ja goottivaltion romahdettua valloitti näiden pääkaupungin Toledon.
Sekaantumisen naapurin sisäisiin asioihin näin päästyä muuttumaan puhtaaksi valloitusretkeksi, ehti Musa vasta kesäkuussa 712 siirtyä itse Espanjaan pääasiassa arabeista koostuneen 18 000 miehen armeijan kanssa. Hän valloitti muun muassa Sevillan aikomuksenaan rangaista tottelematonta sotapäällikköään. Vaikka Tarikia heidän kohdatessaan nuhdeltiinkin käskyjen halventamisesta, oli länsigoottien valtakunta jo peruuttamattomasti hajalla, ja niin molemmat kuitenkin jatkoivat sen valloitusta. Kahdessa vuodessa Musan ja hänen alaisensa sotajoukot olivat kukistaneet melkein koko niemimaan. Kun he 714 olivat vallanneet Zaragozan ja Navarran ja aikoivat edetä Pyreneiden yli Septimaniaan, komensi kalifi al-Walid I heidät molemmat saapumaan Damaskokseen. Ennen lähtöään Musa asetti poikansa Abd al-Azizin käskynhaltijaksi Andalusiaan. Muut hänen poikansa asetettiin johtoasemiin Pohjois-Afrikassa.
Damaskoksessa Musa joutui kalifin epäsuosioon ja menetti asemansa ja omaisuutensa. Musa ibn Nusair kuoli 715 tai 716 kerjäläisenä Syyriassa.