google/wiki40b huggingface dataset:
Loviisa Ulriika

Elämäkerta

Loviisa Ulriika oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm I:n ja Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburgin tytär ja Preussin kuningas Fredrik II Suuren sisar. Poliittisista syistä hänet naitettiin vuonna 1744 Ruotsin kruununprinssi Aadolf Fredrikille. Ruotsin kuningatar hänestä tuli vuonna 1751. 
Seuraavana vuonna hallitsijapari teki tutustumismatkan Suomeen. Tämän matkan eräs seuraus oli, että Degerbyn kaupungin nimi vaihdettiin Loviisaksi.
Loviisa Ulriika oli kaunis ja älykäs nainen, joka osallistui aktiivisesti politiikkaan. Hän oli oppinut Preussin hovissa kunnioittamaan vahvaa ja itsevaltaista hallitsemistapaa, joten hän ei halunnut hyväksyä Ruotsin poliittista järjestelmää, jossa säädyt käyttivät valtaa ja kuningas oli pelkkä nimellinen valtionpäämies. Loviisa Ulriikan voidaankin sanoa ottaneen elämäntehtäväkseen Ruotsin kuninkaan vallan kasvattamisen. Käytännössä tämä tarkoitti kuningattaren vallan kasvattamista, sillä kuningas Aadolf Fredrik oli luonteeltaan leppoisa mies, jolla ei ollut edellytyksiä vastustaa lujatahtoista puolisoaan. Pelkällä tahdolla ei kuitenkaan voitu saada Ruotsin säätyjä luopumaan vallastaan. Kuningaspari yritti hajottaa valtiopäivät ja tehdä näin vallankaappauksen vuonna 1756. Tämä hanke epäonnistui kuitenkin täysin, ja kuningatar joutui pyytämään säädyiltä anteeksi huonoa käytöstään. 
Kuningatar sai lisää mielipahaa vuonna 1757, kun Ruotsi meni julistamaan sodan (ks. Pommerin sota) kuningattaren synnyinmaalle Preussille. Sota sujui kuitenkin huonosti, ja lopulta joutuivat säädyt puolestaan nöyrtymään kuningattaren edessä: Loviisa Ulriikaa pyydettiin välittäjäksi rauhanneuvotteluihin, joissa toisena osapuolena oli hänen veljensä Preussin kuningas Fredrik II Suuri.
1760-luvulla Loviisa Ulriika joutui huomaamaan, että hoviin oli ilmestynyt uusi vallantavoittelija. Kruununprinssi Kustaa oli perinyt äitinsä älykkyyden ja kunnianhimon, joten hän alkoi jo hyvin nuorella iällä irtautua äitinsä vaikutusvallasta. Loviisa Ulriikan toiveet oman valtansa lisäämisestä heikkenivät, ja hän alkoi yhä enemmän keskittyä kulttuuriharrastuksiin. Hän kunnioitti ranskalaista kulttuuria ja oli kirjeenvaihdossa mm. valistusfilosofi Voltairen kanssa.

Leskikuningattarena

Aadolf Fredrik kuoli vuonna 1771 ja kruununprinssi Kustaasta tuli kuningas Kustaa III. Leskikuningatar Loviisa Ulriikan välit poikaansa huononivat entisestään. Vuonna 1778 tapahtui täydellinen välirikko, jonka syynä olivat Loviisa Ulriikan levittämät huhut, joiden mukaan Kustaa III ei olisi poikansa Kustaa Aadolfin oikea isä.  Äiti ja poika sopivat välinsä vasta kun äiti teki kuolemaa vuonna 1782.
Wine Country

Wine Country on alue Pohjois-Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Alue tunnetaan maailmanlaajuisesti viinintuotannostaan, jonka aloittivat espanjalaiset lähetyssaarnaajat vuonna 1812. Alueella, joka sijaitsee San Franciscosta pohjoiseen, on noin 200 viinintuottajaa. Viljely on keskittynyt alueen laaksoihin, esimerkkeinä Napa Valley Napan piirikunnassa ja Sonoma Valley, Alexander Valley ja Russian River Valley Sonoman piirikunnassa.
Vapaavaltio (Etelä-Afrikka)

Maantiede

Vapaavaltio sijaitsee Etelä-Afrikan sydämessä. Sitä rajaavat KwaZulu-Natalin, Itä-Kapin, Northern Capen, North Westin, Gautengin ja Mpumalangan provinssit. Lisäksi sillä on rajaa Lesothon valtion kanssa. Provinssi on pääosin ylänköä, joka nousee länsiosien 1 220 metristä itäosien 1 830 metriin. Provinssin kaakkoisosassa on Lohikäärmevuoret.

Talous

Alueen talous perustuu erityisesti maissin, durran ja perunoiden viljelyyn sekä karjankasvatukseen. Alueella on myös kulta-, uraani-, timatti ja hiilikaivoksia. Provinssin liikenteen solmukohta on Bloemfontein, jossa sijaitsee myös alueen tärkein yliopisto The University of the Orange Free State.

Väestö

Provinssin asukkaista enemmistö, noin 62 prosenttia, puhuu äidinkielenään sothoa. Seuraavaksi yleisimmät äidinkielet ovat afrikaans (14 %) ja xhosa (9,5 %). Noin 88 prosenttia provinssin asukkaista on mustaihoisia, 9 prosenttia valkoihoisia ja 3,1 prosenttia värillisiä.
Edvard Vanhempi

Edvard Vanhempi (muinaisenglanniksi Ēadweard se Ieldra, s. noin 874–877, k. 17. heinäkuuta 924) oli Englannin kuningas 899–924. Edvard oli Alfred Suuren poika ja hänestä tuli Wessexin kuningas isänsä kuoleman jälkeen vuonna 899. Edvardin aluelaajennuksista huolimatta ei ehkä voida puhua vielä kovin yhtenäisestä kuningaskunnasta Edvard Vanhemman aikana.
Edvard laajensi hallitsemaansa aluetta ja valloitti Itä-Anglian sekä myöhemmin viisi tärkeää tanskalaista kaupunkia: Derbyn, Leicesterin, Lincolnin, Nottinghamin ja Stamfordin. Hänen sisarensa Ethelfleda hallitsi Merciaa. Ethelfledan kuoltua vuonna 918 hänen tyttärestään Aethelfynnistä tuli Mercian hallitsija, mutta hänet syrjäytti vallasta jo seuraavana vuonna 919 hänen enonsa Edvard, josta näin tuli myös Mercian hallitsija. Vuonna 921 englantilaiset, britit, skotlantilaiset, viikingit ja Yorkin sekä Strathclyden kuninkaat tunnustivat hänen herruutensa. Lisänimeä ”vanhempi” käytti ensimmäisenä eräs munkki nimeltä Wulfstan erottaakseen Edvard Vanhemman ja Edvard Marttyyrin, joka hallitsi vuosina 975–978.

Perhe

Edvard oli naimisissa kaksi tai kolme kertaa. Ensimmäisen mahdollisen liiton (Ecgwynnin kanssa) luonteesta ei ole tietoa, mutta tästä syntyi tytär, josta tuli Yorkin kuninkaan Sightricin puoliso, sekä poika Athelstan. Tultuaan kuninkaaksi Edvard meni naimisiin Aelffaedin kanssa, joka oli Wiltshiren ealdormanin tytär. Heidän lapsiaan olivat tuleva kuningas Ethelweard ja tytär Eadgyth eli Editha. Editha oli Otto I Suuren puoliso. Edvard ja Aelffaed saivat näiden lisäksi yhden pojan ja viisi tytärtä. Yksi tyttäristä oli Eadgifu (Edgiva), josta tuli Kaarle Yksinkertaisen puoliso. Edvard meni kolmannen kerran naimisiin noin vuonna 919 Edgivan eli Eadgifun, Kentin ealdormanin tyttären kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, Edmund (tuleva Edmund I) ja Edred (myös tuleva kuningas) sekä kaksi tytärtä, joista toinen oli Winchesterin Pyhä Edburga.

Kuolema ja hautaaminen

Edvard Vanhempi kuoli Mercian kapinassa 17. heinäkuuta 924.
Veripeippi

Kuvaus

Veripeippi on pysty ruohovartinen kasvi. Se kasvaa 0,3–2 metriä korkeaksi. Varret ovat tiheän karvaisia ja väritykseltään vihreitä tai violetinpunaisia. Lehdet ovat 4,5–13 senttimetriä pitkiä ja 2,8–10 senttimetriä leveitä. Ne ovat muodoltaan leveän puikeita tai pyöreähköjä, suippokärkisiä ja sahalaitaisia. Lehtiruoti on 3–5-senttimetrinen.
Kukinto on 1,5–15 senttimetriä pitkä yksipuolinen viuhko. Useimmat kukinnon osat ovat hapsikarvaisia. Kukan kukkaperä on noin 1,5-millimetrinen. Verhiö on noin 3 millimetriä pitkä ja pysty. Kaksihuulisen verhiön alahuuli on ylähuulta pitempi. Teriö on kokonaisuudessaan 3–4-millimetrinen, ja teriön torvi on 2–2,5 millimetriä pitkä. Hedelmä on tyypiltään lohkohedelmä.

Käyttö

Kähäräveripeipin (Perilla frutescens var. crispa) lehtiä käytetään varsinkin Japanissa, Kiinassa ja Koreassa yrttinä monenlaisten ruokien ja säilykkeiden maustamiseen. Kähäräveripeippiä kutsutaan usein tässä yhteydessä alun perin japaninkielisellä nimellä shiso.
Muunnoksen Perilla frutescens var. frutescens siemenistä puristetaan öljyä. Veripeippiä on myös käytetty perinteisesti lääkekasvina. Useita muunnoksia käytetään koristekasveina.

Levinneisyys ja elinympäristö

Veripeippiä kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella Aasiassa Bhutanissa, Etelä-Koreassa, Kambodžassa, Kiinassa, Indonesiassa, Intiassa, Japanissa, Laosissa ja Vietnamissa.
Dexter Gordon

Dexter Gordon (27. helmikuuta 1923 – 25. huhtikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä bebop-saksofonisteista. Dexter Gordon esiintyi uransa aikana muun muassa Lionel Hamptonin, Tadd Dameronin, Charles Mingusin, Louis Armstrongin ja Billy Eckstinen kanssa. Gordonin sointi oli rikas ja lavea ja hänen tunnusmerkkinään oli svengaava, hieman iskun jäljessä oleva soitto.
Gordonin ura alkoi 1940-luvulla Lionel Hamptonin yhtyeessä, jonka kanssa hän teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1942. Pian hän teki ensimmäiset levynsä yhtyeen johtajana kvintetillä, jossa Nat King Cole soitti pianoa. Vuonna 1944 hän muutti New Yorkiin missä hän pian nousi uuden bebop-tyylin kärkinimien joukkoon.
1960-luvulle tultaessa Gordon sai yhä enemmän levytystilaisuuksia Blue Note levy-yhtiöltä. Hänen johtamillaan levyillä tenorisaksofonin soundi ja väri pääsivät oikeuksiinsa ja hänen levymyyntinsä ja konserttiyleisönsä kasvoivat merkittävästi.
Dexter Gordon oli pääosassa Bertrand Tavernierin päihdeongelmaisesta jazzmuusikosta kertovassa elokuvassa Round Midnight – keskiyön soundi (1986). Hän oli roolistaan Oscar-ehdokkaana ja voitti elokuvassa soittamistaan soolo-osuuksista Grammyn.
Naamiomonninen

Koko ja ulkonäkö

Naamiomonninen voi kasvaa 5-6 senttimetriä pitkäksi. Kala on vaaleanharmaa ja siinä on mustia pilkkuja. Lisäksi silmän kohdalla kalassa on ylhäältä alas kulkeva musta raita. Pyrstö ja evät ovat vaaleanharmaat.

Alkuperä

Naamiomonninen on kotoisin Perusta ja Ecuadorista.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Naamiomonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on melko helppoa.

Vesiolot ja ravinto

Naamiomonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion, jossa on avoimia hiekka-alueita, ja kasveja sekä juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Naamiomonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-26 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.
Mila Parély

Mila Parély (7. lokakuuta 1917 Pariisi, Ranska – 14. tammikuuta 2012 Vichy, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Jean Renoirin elokuvassa Pelin säännöt (Geneviève de Marras, 1939), Robert Bressonin Synnin enkelit (Madeleine, 1943), Jean Cocteaun Kaunotar ja hirviö (Félicie, 1946) ja Christian Stengelin Rakkauden unelma (1947). Parély oli alun perin puolalaisesta perheestä. 
Parély oli 1940-luvulla naimisissa Jean Marais’n kanssa. mutta avioitui myöhemmin kilpa-ajaja Thomas Mathiesonin kanssa, jonka jouduttua onnettomuuteen hän jätti uransa.
Hyvästi, Iijoki

Kirjan tapahtumat

Kirjassa eletään aikaa kevättalvesta 1955 vuoden 1958 loppuun. Kallen ja Lainan avioero ottaa lujille. Kalle löytää uuden elämänkumppanin, jonka kanssa kohtaa taloudellisen ahdingon, kun rintamamiestontille tehty oma talo on vielä kerran lunastettava omaksi Lainalta.
Uuden puolison kanssa syntyvät kauan kaivatut lapset ja ensimmäinen romaani Ihmisiä telineillä julkaistaan lopulta useiden hylkäysten ja muutosten jälkeen vuonna 1958.

Sovitukset

Hannu Kahakorven elokuva Päätalo, 2008.
Vjatkan kuvernementti

Vjatkan kuvernementti (ven. Вятская губерния, Vjatskaja gubernija) oli Venäjän keisarikunnan ja Neuvosto-Venäjän hallintoalue vuosina 1796–1926. Kuvernementti lakkautettiin vuonna 1926 ja osia siitä liitettiin Tatarian, Marin ja Udmurtian autonomisiin sosialistisiin tasavaltoihin. Loput Vjatkan kuvernementista muutettiin Vjatkan alueeksi, joka nimettiin vuonna 1934 murhatun bolševikkijohtaja Sergei Kirovin mukaan Kirovin alueeksi.
Kuvernementin pinta-ala oli noin 153 112 neliökilometriä vuonna 1897. Vuoden 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementissä asui 3 030 831 henkeä.
Kuvernementtia reunustivat Vologdan kuvernementti pohjoisessa, Permin kuvernementti idässä, Nižni Novgorodin ja Kazanin kuvernementit etelässä ja Kostroman kuvernementti lännessä.
Kuvernementin pääkaupunki oli Vjatka (25 008 as., 1897) eli nykyinen Kirov. Kihlakuntia kuvernementissa oli 11. Suurimpia kihlakuntakaupunkeja olivat Sarapul (21 398 as.), Slobodskoi (10 051 as.) ja Jelabuga (9 764 as.).
Sandakan

Sandakan on kaupunki Sabahin osavaltiossa, Malesiassa ja on osavaltion toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Borneon saaren itärannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 347 300 (2000). Väestöstä noin 18% on kiinalaisia, loput väestöstä ovat pääasiassa bumiputeroita (ei-kiinalaisia eli malaijeja, bajaujeja, dusuneja jne.) ja pääasiassa filippiiniläisiä ja indonesialaisia laittomia siirtolaisia. Sandakan oli aiemmin Britannian Pohjois-Borneon pääkaupunki oltuaan sitä ennen Sulun sulttaanin hallinnassa. Kaupunki tuhoutui lähes täysin Toisessa maailmansodassa. Vain harvoja rakennuksia sitä edeltäneeltä ajalta on säilynyt.
HMS Vidette

Palvelus

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta. Se sijoitettiin 1947 poistolistalle ja alus myytiin 3. huhtikuuta BISCOlle. Alus saapui vielä samana vuonna hinattuna G. W. Bruntonille Avonmouthiin romutettavaksi.
Bubbling Under Hot 100 Singles

Bubbling Under Hot 100 Singles (aikaisemmin Bubbling Under the Hot 100) on yhdysvaltalaisen Billboard-lehden viikottain julkaisema musiikkilista. Listalla ovat ne menestyneimmät kappaleet, jotka eivät ole aikaisemmin nousseet Billboard Hot 100 -listalle. Listasijoitukset perustuvat radiosoittoon ja myyntiin. Listan alkuvuosina sillä oli 15 sijaa ja 1960-luvulla enimmillään 36 sijaa, erityisesti vuosina joina Hot 100 -päälistalla kävi yli tuhat kappaletta. Vuosina 1974–1985 listalla oli kymmenen sijaa, ja vuodesta 1992 lähtien niitä on ollut 25.
Lista julkaistiin ensimmäisen kerran 1. kesäkuuta 1959. Listasijojen kuvailtiin edustavan kappaleen potentiaalia nousta Hot 100 -listalle. Aikavälillä 31. elokuuta 1985 – 28. marraskuuta 1992 sitä ei kerätty lainkaan.
Vuoteen 2010 mennessä kaksi kappaletta on ollut listalla vähintään vuoden nousematta lainkaan Hot 100 -päälistalle: Pearl Jamin ”Alive” (61 viikkoa) ja ”Even Flow” (52 viikkoa).
Joe Carter

Joseph Christopher ”Joe” Carter (s. 7. maaliskuuta 1960) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Oklahoma Cityssä, Oklahomassa, ja pelasi Major League -tasolla vuosina 1983–1998.
Carter oli viidesti tähdistöottelijana ja voitti Silver Slugger Awardin vuosina 1991 ja 1992. Hän kuului myös World Series -voittajiin vuosina 1992 ja 1993.
Kontaktilaji

Kontaktilaji on urheilussa laji, jossa urheilija joutuu voimakkaaseen fyysiseen kosketukseen toisen urheilijan tai jonkin urheiluun liittyvän välineen kanssa. Joukkueurheilulajeista sellaisina pidetään esimerkiksi jääkiekkoa ja amerikkalaista jalkapalloa sekä jalkapalloa tai koripalloa, joissa säännöt rajaavat hyväksyttävän kosketuksen voimakkuutta. Lisäksi kontaktilajeiksi katsotaan tavallisesti kaikki varsinaiset itsepuolustus-, kamppailu- ja taistelulajit kuten hapkido, nyrkkeily ja taekwondo.
Kontaktilajeissa vammautumisriski on kolminkertainen verrattuna ei-kontaktilajeihin. Kilpailutilanteissa se on suhteessa muihin lajeihin vieläkin suurempi, jopa 4–5-kertainen. Kontaktilajeissa riski kohdistuu erityisesti muun muassa polveen ja pään alueelle kuten hampaisiin. Kontaktilajeissa toipumisaika on tyypillisesti pitempi kuin muissa lajeissa.
Bruno Kreisky

Elämä ja poliittinen ura

Kreisky syntyi Wienissä varakkaan juutalaisen vaatturin poikana. Hän liittyi 15-vuotiaana Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen nuoriso-osastoon ja toimi aktiivisesti politiikassa opiskellessaan lakia Wienin yliopistossa. Vuonna 1934, kun diktaattori Engelbert Dollfuss kielsi sosialistipuolueen, hän liittyi maanalaiseen poliittiseen toimintaan. Hän oli vangittuna tammikuusta 1935  heinäkuuhun 1936 syytettynä maanpetoksesta.
Maaliskuussa 1938 Itävallan valtio oli lakkautettu Saksassa, ja syyskuussa Kreisky muutti poliittisena pakolaisena Tukholmaan, missä hän toimi vuoteen 1945 saakka osuustoiminnallisen liikkeen tehtävissä. Vuonna 1942 hän avioitui Vera Furthin kanssa. Hän muutti Itävaltaan 1946, mutta palasi pian Tukholmaan lähetystötehtäviin. Vuonna 1951 hän muutti takaisin Wieniin, missä liittopresidentti Theodor Körner valitsi hänet poliittiseksi avustajaksi. Vuonna 1953 hänet oli valittu Ulkomaansuhteiden osastoon. Tässä asemassa hän otti osaa Itävallan valtion itsenäisyysneuvotteluihin 1955. 
Kreisky valittiin Itävallan parlamenttiin, valtiopäiville sosialistina vuoden 1956 vaaleissa. Hänet valittiin puolueen johtoon Bruno Pittermannin kanssa. Vuoden 1959 vaalien jälkeen hänestä tuli ulkoministeri, mutta 1966 hän jätti viran. Kreisky valittiin sosialistipuolueen puheenjohtajaksi 1967. sosialistit voittivat vaalit maaliskuussa 1970, jolloin Kreiskysta tuli liittokansleri.
San Francisco Art Institute

San Francisco Art Institute (SFAI) on perustettu 1871, ja se on siten Yhdysvaltojen vanhimpia ja arvostetuimpia nykytaiteen korkeakouluja. Koulu sijaitsee San Franciscon Russian Hillin kaupunginosassa Kaliforniassa. SFAI on yksityinen voittoa tuottamaton oppilaitos.

Tutkinnot

SFAI:ssa voi suorittaa Bachelor of Arts, Master of Arts, Bachelor of Fine Arts ja Master of Fine Arts tutkinnot ja suorittaa jatko-opintoja.

School of Studio Practice

The School of Studio Practicessa on perinteiset osastot: maalaus, kuvanveisto, elokuva, valokuvaus, muotoilu ja tekniikka, grafiikka ja uudet alat.

School of Interdisciplinary Studies

Vuonna 2006 perustetussa SFAI:n School of Interdisciplinary Studies voi suorittaa BA- ja MA-tutkinnot Nykytaiteen historia ja teoria, kaupunkitutkimus sekä näyttely- ja museotutkimus (vain MA). Siinä on neljä tutkimus- ja opetuskeskusta.

Historia

San Francisco Art Association (SFAA) perustettiin 1871, ja se avasi San Francisco School of Designin helmikuussa 1874 johtajanaan maisemamaalari Virgil Macey Williams. Vuonna 1893 se sai uuden nimen California School of Design ja yhdistys liittyi Kalifornian yliopistoon ja sai perinnöksi Mark Hopkinsn kartanon Nob Hillissä. Sen museotoiminta jatkui nimellä Mark Hopkins Institute of Art.
San Franciscon maanjäristys 1906 tuhosi sekä kartanon että koulun. Uusi koulu valmistui vuodenkuluttua kartanon entiselle paikalle ja sai uuden nimen San Francisco Institute of Art. Vuonna 1916 SFAA sulautui yhteen San Francisco Society of Artistsin kanssa, ja sen johtoon tuli San Francisco Museum of Modern Art, joka silloin sijaitsi Panama-Pacific International Exposition jääneessä Palace of Fine Artsissa. Koulu sai jälleen uuden nimen California School of Fine Arts (CSFA). Vuonna 1926 koulu siirtyi San Franciscossa nykyiseen paikkaansa osoitteeseen 800 Chestnut Street. Vuonna 1961 se sai vihdoin nykyisen nimensä San Francisco Art Institute.
Vuolijoen kesäteatteri

Vuolijoen kesäteatteri tai Pentinpuron kesäteatteri on Vuolijoella sijaitseva kesäteatteri. Teatteri on rakennettu vuosina 1986-1987 pääasiassa Vuolijoen näyttämötaideyhdistys ry:n jäsenten talkootyönä. Näytelmiä siellä on esitetty vudesta 1987.
Carl Christian Hall

Carl Christian Hall (25. helmikuuta 1812 Kööpenhamina – 14. elokuuta 1888 Kööpenhamina) oli tanskalainen poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1857–1859 ja 1860–1863. Hänen politiikkansa johti toisen Saksan–Tanskan sodan syttymiseen.

Elämäkerta

Hall oli koulutukseltaan lakimies. Hän toimi vuodesta 1837 armeijan sotatuomarina ja vuodesta 1847 roomalaisen oikeuden dosenttina. Hän sai 1851 professorin arvonimen ja toimi 1851–1854 ylisotatuomarina. Hän ei osallistunut politiikkaan ennen vuoden 1848 tapahtumia, jolloin hänet valittiin edustajaksi perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen Frederiksbergin vaalipiiristä. Hall kohosi pian yhdeksi kansallisliberaalien johtajista Tanskan kansankäräjillä. Hän perusti vuonna 1851 talonpoikaispuoluetta vastaan tähdätyn ”heinäkuun liiton”. Hall oli oppositiossa joulukuuhun 1854, jolloin hänet nimitettiin Tanskan kirkollis- ja opetusministeriksi. Ministerinä hän oli mukana muuttamassa perustuslakia vapaamielisempään suuntaan, säädätti uuden kansakoululain ja lakkautti kastepakon vuonna 1857. Hän oli myös Tanskan valtaneuvoston jäsen 1856–1863.
Hall toimi Tanskan pääministerinä toukokuusta 1857 alkaen vuoden 1863 lopulle, lukuun ottamatta lyhyttä katkosta talvella 1859–1860. Hän toimi myös ulkoministerinä heinäkuusta 1858 alkaen sekä Holsteinin asioiden ministerinä maaliskuusta 1861 alkaen. Hall kannatti muiden kansallisliberaalien tavoin Slesvigin sitomista osaksi Tanskan yhtenäisvaltiota, jonka tulisi ulottua Eiderille asti. Hän pyrki edistämään tätä päämäärää pääministerikautenaan, vaikka se ajoikin Tanskan kohti yhteentörmäystä Preussin ja muiden Saksan maiden kanssa. Hall vastasi Preussin nootteihin valtio-oikeudellisilla argumenteilla ja puolustelemalla Tanskan riippumattomuutta samaan aikaan kun hän neuvotteli puolustusliitosta Ruotsin ja Norjan kanssa. Hän yritti löytää Preussin kanssa Holsteinin itsenäisyyteen perustuneen neuvotteluratkaisun, mutta Tanskan kuningas Fredrik VII:n kuolema vuonna 1863 johti suunnitelman kariutumiseen. Tämän jälkeen Hall ajoi pikavauhtia läpi niin sanotun marraskuun perustuslain hyväksymisen, minkä tarkoituksena oli yhdistää Slesvig Tanskaan. Tämän seurauksena Saksan valtiot julistivat Tanskalle sodan. Hall väistyi ja D. G. Monrad kokosi uuden hallituksen joulukuussa 1863. Tappiollisen sodan jälkeen Hall kannatti Tanskalle nöyryyttävien rauhanehtojen hyväksymistä.
Hall pysyi kansallisliberaalien johtajana myös pääministerikautensa jälkeen ja toimi vielä uudelleen kirkollis- ja opetusministerinä 1870–1874. Hän jatkoi kansankäräjien edustajana vuoteen 1881, jolloin hän vetäytyi terveyssyistä eläkkeelle. Hän oli saanut salaneuvoksen arvonimen 1860.
Chutney

Chutney on hillomainen ruoanlisäke, jotka käytetään intialaisten ruokien kanssa. Tyypillinen chutney koostuu kokoonkeitetyistä hedelmistä, yleensä mangosta, lisänä sokeria, mausteita ja etikkaa.
Intiassa chutney valmistetaan usein tuoreista aineksista, ja pohjana käytetään vihanneksia tai hedelmiä, eikä siinä välttämättä ole sokeria. Esimerkki on minttuchutney (mynta-chutney).
Wolter Ramsay

Wolter Ramsay (1855–1926) oli suomalainen yritysjohtaja. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1907. Hän johti Vaasan Puuvillatehdasta vuodesta 1882, Högforsin tehdasta 1885–1906 ja Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy:tä 1906–1926.
Hänen veljensä oli August Ramsay.
Wolter Ramsayn mukaan on nimetty myös katu. Wolter Ramsayn katu sijaitsee Lahdessa vanhalla teollisuusalueella Hennalassa, nykyisin uuden Tornatorin asuinalueella.
Alkoholirikos

Alkoholirikos on Suomen rikoslain mukainen rikos, johon voi syyllistyä esimerkiksi välittämällä alkoholijuomia alaikäiselle, välittämällä alkoholia luvatta palkkiota vastaan, salakuljettamalla maahan alkoholia, valmistamalla pontikkaa taikka pitämällä luvatta hallussaan väkiviinaa.
Alkoholilaki tuntee alkoholirikosta lievemmän alkoholirikkomuksen, johon voi syyllistyä esimerkiksi anniskelemalla alkoholijuomaa alaikäiselle tai päihtyneelle, markkinoimalla mietoa alkoholijuomaa säädösten vastaisesti tai tarjoamalla alkoholijuomaa alaikäiselle niin, että tämä siitä juopuu.
Alkoholirikokset tulivat voimaan Suomen rikoslaissa elokuussa 2009. Aiemmin vastaavat rikokset oli säädetty alkoholilaissa, ja entisiä rikosnimikkeitä ovat luvaton alkoholipitoisen aineen valmistus, alkoholipitoisen aineen välittäminen, alkoholipitoisen aineen salakuljetus ja alkoholipitoisen aineen laiton hallussapito.

Oikeuskäytäntö Suomessa

Vuonna 2014 alkoholirikoksesta päärikoksena tuomittiin 23 henkilöä, joista 22 sai sakkorangaistuksen ja yksi ehdollista vankeutta. Päiväsakkojen keskilukumäärä oli 39 ja ehdollisen tuomion pituus oli 1,3 kuukautta. Vuonna 2015 alkoholirikoksesta päärikoksena tuomittiin 35 henkilöä, joista 28 sai sakkoa ja seitsemän ehdollista vankeutta. Päiväsakkojen keskilukumäärä oli 30 ja ehdollisten tuomioiden keskipituus oli 3,2 kuukautta.
Törkeästä alkoholirikoksesta päärikoksena tuomittiin vuonna 2014 14 henkilöä, joista kymmenen sai ehdollista ja neljä ehdotonta vankeutta. Ehdollisten keskipituus oli 12,1 kuukautta ja ehdottomien 26,3 kuukautta.
Lievästä alkoholirikoksesta päärikoksena tuomittiin vuonna 2014 1 316 henkilöä, jotka kaikki saivat sakkoa. Päiväsakkojen keskilukumäärä oli 11,6. Lievät alkoholirikokset käsiteltiin useimmiten rangaistusmääräysmenettelyssä ilman oikeudenkäyntiä.
Alkoholin välittäminen alaikäiselle kirjataan usein lievänä alkoholirikoksena, ja siitä saa normaalisti noin 15 päiväsakkoa. Jos välitystapaus on vakavampi, se voidaan kirjata alkoholirikoksena tai törkeänä alkoholirikoksena, jolloin myös rangaistus on ankarampi. Rikosnimikkeen valintaan vaikuttavat muun muassa välitetyn alkoholin määrä ja väkevyys, toiminnan jatkuvuus ja vastaanottajien ikä.