google/wiki40b huggingface dataset:
Kolme etsivää ja hopeinen hämähäkki

Kolme etsivää ja hopeinen hämähäkki (engl. The Mystery of the Silver Spider) on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva kirja. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen.

Juoni

Etsivät kutsutaan pieneen eurooppalaiseen valtioon nimeltä Varania. Kun he matkustavat sinne, he joutuvatkin yhtäkkiä keskelle tuhoisaa vallankaappausyritystä. Sen tärkeänä osana on kadonnut valtion symboli, hopeinen hämähäkki. Se löytyykin yllättäen etsivien huoneesta. Sitten se katoaa taas, ja pojat joutuvat pakenemaan. Heidän takanaan on armoton rikollisjoukko. Takaa-ajo päättyy lopulta kirkkoon, jossa Jupiter keksii yllättäen keinon.
Guria

Historia

Paikannimi "Guria" esiintyy ensimmäisen kerran noin vuonna 800 laaditussa Pseudo-Džuanšerin kronikassa. Erään teorian mukaan nimi on peräisin sutta tarkoittavasta juuresta, ja se on mahdollisesti samaa alkuperää kuin itse Georgian nimi. Toisen selityksen mukaan nimi olisi peräisin mingrelin sydäntä tarkoittavasta sanasta guri, sillä alue sijaitsee Georgian sydämessä.
Guriasta tuli noin vuonna 1352 Vardanisdze- ja Dadiani-sukujen läänitys, ja vuoden 1463 jälkeen se erosi Georgian kuningaskunnasta itsenäiseksi ruhtinaskunnaksi, jota hallitsi edellisten sukujen Gurieli-nimellä tunnettu haara. Ruhtinaskunta käsitti nykyisen Gurian alueen ja suuren osan Adžariasta, mukaan lukien Batumin kaupungin. Myöhemmin se kutistui ja kärsi tuhoa jouduttuaan konflikteihin osmanien valtakunnan kanssa. 19. kesäkuuta 1810 Mamia V Gurieli:n kanssa solmitun sopimuksen mukaan alueelle perustettiin Venäjän protektoraatti. Vuonna 1829, Gurian viimeisen prinssin Davit Gurielin hallituskauden aikana, Venäjä liitti ruhtinaskunnan itseensä.
Alueella oli kansannousuja Venäjää vastaan vuosina 1819 ja 1841. Vuonna 1840 Guriasta tehtiin maakunta (ujezd) ja sen nimeksi annettiin Ozurgeti alueen tärkeimpiin kuuluvan kaupungin mukaan. Vuonna 1846 se liitettiin uuteen Kutaisin kuvernementtiin. Vuoteen 1904 mennessä väkiluku oli noussut hieman alle sataan tuhanteen noin 532 000 eekkerin alueella vuoria ja soisia laaksoja, joita peittivät maissipellot, viinitarhat ja teeplantaasit. Guria oli yksi Georgian etnisesti homogeenisimmista alueista, ja lähes koko väestö koostui talonpojista ja vähäaatelista. Lukutaitoaste oli korkea ja taloudellinen tilanne suhteellisen hyvä. Talonpoikien protestiliike, joka sai alkunsa vuonna 1902 ja huipentui avoimeen kansannousuun hallitusta vastaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana, oli eräs tehokkaimmista ja järjestäytyneimmistä talonpoikaisliikkeistä koko keisarikunnassa. Talonpoikien hallinto, niin kutsuttu Gurian tasavalta, selviytyi vuoteen 1906 saakka kunnes kasakkojen rangaistusretkikunta tuhosi sen ja hävitti Guriaa. 
Alue oli Georgian sosiaalidemokraattisen puolueen merkittävä kannatusalue. Puolue hallitsi Georgian demokraattista tasavaltaa vuosina 1918–1921. Guriassa oli sissivastarintaa puna-armeijan hyökkäyksen jälkeen perustettua neuvostohallintoa vastaan 1920-luvun alussa. Neuvostoaikana Guria oli maatalousaluetta, ja se jaettiin kolmeen piirikuntaan. Vuonna 1995 Georgian hallitus perusti Gurian hallintoalueen (mkhare) ja palautti historiallisen provinssin nimen uudelleen käyttöön.
Luolakonnamonni

Ulkonäkö ja koko

Luolakonnamonni kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Sillä ei ole pigmenttiä vaan se on läpikuultavan valkoinen. Silmät ovat hyvin pienet ja ihopoimujen peitossa. Pää on nelikulmainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Luolakonnamonnia tavataan ainoastaan Aigamasin luolassa Namibiassa sijaitsevassa maanalaisessa järvessä. Järvi on kooltaan noin 18 metriä pitkä ja 2,5 metriä leveä. Syvyyttä sillä on 32–50 metriä. Järvi on kivipohjainen ja veden keskilämpötila on noin 25 °C. Kalan ja järven olemassaoloa uhkaa veden pumppaaminen, joka on madaltanut järven syvyyttä vuoden 1921 lukemasta 70 metriä nykyiseen noin 50:n metriin.

Ravinto

Luolakonnamonni syö lepakoiden ulosteita ja veteen pudonneita maahyönteisiä sekä satunnaisia eläinten raatoja.
Georg Wilhelm Pabst

Georg Wilhelm Pabst (25. elokuuta 1885 Raudnitz an der Elbe (nyk. Roudnice nad Labem), Böömi, Itävalta-Unkari – 29. toukokuuta 1967 Wien) oli itävaltalainen elokuvaohjaaja. Pabstin myötä 1920-luvulla realistisesti yhteiskunnallisia teemoja käsittelemään pyrkinyt uusasiallinen suuntaus tuli tunnetuksi saksalaisessa elokuvassa. Pabst kuoli 82-vuotiaana Wienissä.
Alain Billiet

Alain Billiet (s. 5. kesäkuuta 1951 Brugge) on belgialainen graafinen suunnittelija, joka tunnetaan euro-valuutan symbolin (€) suunnittelijana.
Djurtjuli

Djurtjuli (ven. Дюртюли́, baškiiriksi Дүртөйлө, Dürtöilö) on kaupunki Baškortostanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Belajajoen rannalla 124 kilometriä Ufasta luoteeseen. Kaupunki on Djurtjulin piirin keskus. Asukkaita on 31 200 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1989. Se on Tšekmagušin öljyntuotantoalueen keskus. Kaupungissa toimii rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Bihor (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 7 544 km². Sen alue on Körösjoen valuma-aluetta.
Bihorin piirikunta rajautuu idässä Sălajin, Clujin ja Alban piirikuntiin, pohjoisessa Satu Maren piirikuntaan, etelässä Aradin piirikuntaan ja lännessä Unkarin Hajdú-Biharin lääniin.
Lê Trọng Trải

Lê Trọng Trải (s. 1955) on vietnamilainen lintutieteilijä ja suojeluohjelmien suunnittelija.
Trải on työskennellyt yli 20 vuotta Vietnamin maatalous- ja maaseutuministeriön alaisessa Metsien inventointi- ja suunnitteluinstituutissa (Forest Inventory and Planning Institute (FIPI)). Hän suunnittelee ja toteuttaa luontokohteiden suojeluohjelmia, muun muassa Euroopan Unionin rahoittamia projekteja "Expanding the Protected Areas Network in Vietnam for the 21st Century" ja "The Conservation of Biodiversity in the Annamese Lowlands and the Da Lat Plateau, Vietnam". Trải liittyi BirdLife Internationalin toimintaan vuonna 2002 ja on ollut aktiivinen siitä lähtien.
Parkuva

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,2 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto . Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen ranta mutkittelee voimakkaasti. Järven koillisosassa on suuri niemi, jonka kainaloihin jää lahdet. Rannoille on rakennettu kahdeksan mökkiä, joille tulee tiet yhdystieltä 13623 joko välillisesti tai suoraan.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,2 metriä mpy. Järvellä on kaksi lyhyttä ojaa, joista toinen on Siltastenlammin laskuoja. Järven oma laskuoja laskee 40 metrin mittaisena tien alitse Kaartjärveen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Parko lampi”. Siltastenlammen ympäristö ja lammen ja Parkuvan väli on raivattu niityksi. Alueella ei kuitenkaan asuttu. Vuoden 1958 peruskartassa kulki Parkuvan ja Kaartjärven välistä tie, jonka varressa Parkuvanmäellä oli kansakoulu. Suurimmassa niemessä sijaitsi silloin mökki, joita oli vuoden 1979 kartassa seitsemän, ja vuoden 1987 kartassa kahdeksan. Koulusta on silloin tullut Räyskälän leirikeskus.
Obinlahti

Obinlahti (ven. О́бская губа́, Obskaja guba) Karanmereen työntyvien Jamalin niemimaan ja Gydanin niemimaan väliin jäävä suuri merenlahti Venäjän Länsi-Siperiassa sijaitsevan Jamalin nenetsien autonomisen piirikunnan pohjoisrannalla. Obinlahti on noin 800 kilometriä pitkä, 30-90 kilometriä leveä ja keskisyvyys 10-12 metriä. Vuorovesi vaihtelee lahdella 12 tunnin kierrossa ja sen suuruus on 0,7 metriä.
Obinlahti on saanut nimensä lahden eteläosaan laskevan mahtavan Ob-joen mukaan. Muita merkittäviä Obinlahteen laskevia jokia ovat Nadym sekä Obinlahden itäiseen haaraan eli Tazinlahteen purkautuvat Pur ja Taz.
Lahti muodostaa luontaisen liikenneväylän erittäin merkittäville Jamalin Nenetsian pohjoisille maakaasu- ja öljykentille. Sen äärellä sijaitsee monia maailmankin mitassa tärkeitä petrokemiallisia tuotantoalueita, kuten Venäjän toiseksi ja maailman viidenneksi suurimmaksi maakaasukentäksi arvioitu Jamburgin kaasukenttä Tazin niemimaalla ja useita Jamalin niemimaan kenttiä. Osa luonnonvaroista on Obinlahden pohjan alla.
Lahti on kuitenkin matala, mikä yhdessä vuoroveden sekä tuulen ja ilmanpaineen muutosten aiheuttaman meriveden korkeuden vaihtelujen ja aallokon kanssa rajoittaa liikennöitävien alusten syväyksen korkeintaan 9 metriin. Suurimmat tankkilaivat eivät voi täydessä kuormassa siten operoida tällä merenlahdella. Obinlahti on myös suurimman osan vuodesta merijään peittämä. Liikennöintiin tarvitaan talvikaudella jäävahvistettuja aluksia ja/tai jäänmurtajien apua.
Ob-joen ja merenlahden raja vaihtelee runsaasti esimerkiksi kevättulvan mukaan. Joensuulla ja Obinlahden pohjukassa on useita saaria, joista osa kuuluu RAMSAR-suojeluohjelmaan.
Veikko Tena

Mauri Veikko Tena, vuoteen 1933 Tenlén  (24. marraskuuta 1896 Pielavesi – 6. syyskuuta 1964 Leppävirta) oli lääninrovasti, rehtori ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria

Tenan vanhemmat olivat kirkkoherra Otto Alfred Tenlén ja Aleksandra Viktoria Sundgren ja puoliso vuodesta 1923 Laila Josefina Kiviharju (Kallén). Tena tuli ylioppilaaksi 1916 ja suoritti teologian erotutkinnon 1920. Hän  toimi ensin ylimääräisenä pappina Ylitorniolla ja Kemin maaseurakunnassa, sitten Petsamon luterilaisen seurakunnan pappina 1923–1926, Muuruvedellä vt. kirkkoherrana 1926–1927 ja Säyneisen seurakunnassa kirkkoherrana 1927–1931. Tena oli Rantsilan kirkkoherra 1931–1938, Oulun tuomiokirkkoseurakunnan kappalainen 1938–1941, Sotkamon kirkkoherra 1941–1949 ja Leppäviran vuodesta 1949. Leppävirran rovastikunnan lääninrovasti Tena oli vuodesta 1950. Hän toimi myös opettajana ja oli Sotkamon yhteiskoulun johtaja 1947–1949. Petsamon alueen vt. kansakoulutarkastajana Tena työskenteli 1923–1926 ja oli Petsamon kunnanvaltuuston jäsen 1924–1926. Kirkolliskokouksen jäsen hän oli vuonna 1953. Rovastin arvonimi myönnettiin Tenalle vuonna 1946.
Carl Immanuel Qvist

Carl Immanuel Qvist (23. syyskuuta 1827 Hamina – 30. tammikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja sanomalehtimies. 
Qvistin vanhemmat olivat kirkkoherra Carl Johan Qvist ja Catharina Naht. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1850 ja lisensiaatiksi 1852 (väitöskirjan aihe De philosophia juris Hegeliana). Qvist perusti Johannes Alfthanin kanssa Wiborg-lehden ja toimi sen avustajana ja päätoimittajana 1855–1860. Tämän jälkeen hän avusti muitakin liberaaleja sanomalehtiä ja toimi 1861 sen hyväksi, että Tammikuun valiokuntaa koskevasta suunnitelmasta olisi syntynyt perustuslain edellyttämä valtiopäiväkutsu. 
Jouduttuaan liikemiehen toimissaan vararikkoon ja menetettyään samaan aikaan vaimonsa ja lapsensa koleran uhrina Qvist ryhtyi 40-vuotiaana opiskelemaan lääkäriksi. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1873. Hänen lääketieteen väitöskirjansa ja eräät muutkin julkaisunsa koskivat juuri koleraa. 1873 Qvististä tuli Helsingin kaupungin vt. ja 1878 vakinainen kaupunginlääkäri. Hän teki muun muassa aloitteen Marian sairaalan perustamisesta. 1877 Qvist sai vastuulleen rokotusainevarikon ja teki sitten useiden vuosien aikana mikroskooppisia ja bakteriologisia tutkimuksia keinotekoisesti tuotetusta rokotusaineesta, jotka eivät kuitenkaan johtaneet toivottuihin tuloksiin. 1894 hänen aloitteestaan Helsinkiin rakennettiin eläinvaksiinin valmistuslaitos.
Qvistin ensimmäinen puoliso vuodesta 1864 oli Selma Fredrika Poppius (k. 1867) ja toinen vuodesta 1885 Sofia Elisabet Renqvist (k. 1920).
Osmo Jokinen

Osmo Jokinen (20. huhtikuuta 1938 Turku – 19. tammikuuta 1985) oli suomalainen Turussa vaikuttanut toimittaja ja runoilija. Hän oli muun muassa järjestämässä Turun Runoseminaaria vuonna 1962.
Hollisterin mellakka

Hollisterin mellakka oli American Motorcyclist Associationin "Gypsy tour" -ajoissa vuonna 1947 tapahtunut välikohtaus, joka kesti noin 40 tuntia.

Tapahtumien kulku

Yhdysvaltain moottoripyöräharrastajien keskusliitto AMA järjesti Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1947 suuren ajotapahtuman Hollisterissa, Kaliforniassa. Noin 4 500 asukkaan Hollisteriin tuli 4 000 motoristia. Ajoihin osallistui myös sotaveteraaniryhmä, jonka nimi oli The Pissed Off Bastards of Bloomington, P.O.B.O.B. eli lyhyesti P.O.B. Ryhmää johti Otto Friendl. Muita osallistujia olivat muun muassa Market Street Commandos ja Boozefighters. Väkijoukko rikkoi Hollisterin keskustan katuun kaljapulloja, ja motoristit pitivät pääkadulla nopeuskilpailuja. Juovuksissa olevat nahkatakkiset, farkkuhousuiset motoristit ajelivat ympäri kaupunkia holtittomasti ja jopa ravintoloiden ovista sisään. Motoristeja loukkaantui kaatumisissa ja törmäyksissä. Varsinaisen mellakan käynnistivät Boozefighters. Syntyi joukkotappelu, humalaiset rähinöijät yritettiin vapauttaa väkivalloin, kaupungin seitsenhenkinen poliisi menetti tilanteen hallinnan ja osavaltion liikkuva poliisi tuli apuun. 40 tuntia kestäneessä riehunnassa loukkaantui 60, joista kolme vakavasti. 50 pidätettiin, pääosin rauhan häiritsemisestä, ja suurin osa häiriöteoista oli Boozefighters-moottoripyöräkerhon tekemisiä. Noin 20 poliisin joukko sai tilanteen hallintaansa 5. heinäkuuta 1947 mennessä. Rangaistusten kovuus vaihteli 25 dollarin liikennesakosta kolmen kuukauden vankilatuomioihin.

Mellakan jälkeisiä tapahtumia

Life-lehti julkaisi kuuluisaksi tulleen kuvan juopuneesta motoristista, mikä ei kuitenkaan ollut koko totuus tapahtumista. Hollisterin tyyppinen tapahtuma toistui pari kuukautta myöhemmin Riversiden kaupungissa.
AMA:n silloisen pääsihteerin väitetään tapahtuman jälkeen sanoneen, että prosentti moottoripyöräilijöistä oli huligaaneja, mutta sitä on mahdoton todistaa. Joka tapauksessa Riversiden sheriffi kutsui häiritseviä motoristeja lainsuojattomiksi.

Mellakka populaarikulttuurissa

Hollisterin ja Riversiden tapahtumat innoittivat Marlon Brandon tekemään elokuvan Hurjapäät, joka sai ensi-iltansa vuonna 1953.
Breakthru (kappale)

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Nene Valleyn rautatiellä Englannin Cambridgeshiressä. Videolla yhtye soittaa höyryveturin (”Miracle Express”) vetämässä avovaunussa.
Pianointron vaihtuessa kappaleen nopeatempoiseen osaan (”Now”) juna näyttää ajavan tiiliseinän läpi. Seinä rakennettiin tunnelin päähän polystyreenistä ja maalattiin tiiliseinän näköiseksi. Freddie Mercury ei ollut täysin tyytyväinen tulokseen, sillä junan lähestyessä seinää tunnelin ilmanpaine hajotti seinän jo hetkeä ennen junan saapumista.
Juurakkojärvi (Ylitornio, Mellakoski)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Lylynojan valuma-alueeseen (67.993) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 87 metriä mpy.
Sofja Tolstaja

Elämä

Sofja Behrs oli yksi aristokraattisen perheen kolmesta lapsesta. Vuonna 1844 syntynyt Sofja meni 18-vuotiaana naimisiin kirjailija Leo Tolstoin kanssa. Avioliitto teki Sofjasta kreivittären. Sofja ja Leo Tolstoi saivat 13 lasta.
Tolstaja toimi miehensä apuna, ja hän kopioi käsin kaikki käsikirjoitukset. Tolstajan omat pienoisromaanit julkaistiin vasta yli sata vuotta niiden kirjoittamisen jälkeen. Hänen päiväkirjansa puolestaan käännettiin englanniksi 1980-luvun puolivälisä. Päiväkirjassa on merkintöjä yli 50 vuoden ajalta.
Tolstaja esitettiin pitkään elämäkerroissa ja kirjallisuudessa mustasukkaisena ja ahneena naisena, joka esti hänen miehensä kohtalon askeettina ja profeettana. Elämäkerturi Alexandra Popoffin mukaan Tolstajan maineeseen oli syypäänä Tolstoin opetuslapsi ja läheinen ystävä Vladimir Tšertkov, joka esitti Sofjasta virheellistä tietoa ja liioitteli omaa asemaansa Tolstoin elämässä.
Salaneuvos (Venäjä)

Salaneuvos oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut kolmannen luokan virka-arvo.

Venäjän keisarikunta

Venäjän keisarikunnassa arvonimi salaneuvos (ven. тайный советник, tainyi sovetnik) oli käytössä 1722–1917 osana Pietari Suuren käyttöön ottamaa rankijärjestelmää, joka rinnasti hovin ja siviilihallinnon virkamiesten arvoasteikon sotilasarvoihin. Tällä asteikolla salaneuvos oli kolmanneksi ylin arvoaste, joka vastasi kenraaliluutnanttia ja merivoimien vara-amiraalia. 
Salaneuvosta ylempi arvonimi todellinen salaneuvos puolestaan vastasi kenraalia tai amiraalia. Toiseen arvoluokkaan kuulunut todellinen salaneuvos oikeutti puhutteluun "teidän korkeaylhäisyytenne", kun taas salaneuvosta puhuteltiin "teidän ylhäisyytenne". Todellisen salaneuvoksen yläpuolella oli rankijärjestelmässä arvonimi kansleri.

Suomen suuriruhtinaskunta

Salaneuvos oli virka- ja arvonimenä käytössä myös Suomessa Venäjän vallan alla. Vuonna 1897 annetussa Suomen viimeisessä Arvojärjestyksessä (29/1897) kaikki suuriruhtinaskunnan sotilas- ja siviilivirat oli jaettu neljääntoista luokkaan. Salaneuvos kuului arvojärjestyksessä kolmanteen luokkaan ja todellinen salaneuvos toiseen luokkaan. Ensimmäinen luokka oli tyhjä.
Patricia Seppälä

Patricia Maria Katie Seppälä (o.s. Erkko, 30. kesäkuuta 1924 Helsinki – 3. tammikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kuvajournalismin uranuurtaja.
Seppälä valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta. Uransa alkuvuosina hän toimi Sanoma Osakeyhtiön ja Helsingin Sanomain palveluksessa eri tehtävissä. Vuonna 1952 Seppälä siirtyi Lehtikuva Oy:n palvelukseen ja ulkomailla viettämiänsä vuosia 1956–1972 lukuun ottamatta pysyi yhtiön palveluksessa vuoteen 1989 asti. Lisäksi Seppälä toimi Sanoma Osakeyhtiön hallituksessa 1951–1994.
Seppälän perustama säätiö Patricia Seppälän säätiö myöntää apurahoja ja joka toinen vuosi kuvajournalismin palkinnon.

Suku

Seppälän isä oli sanomalehtimies Eljas Erkko, Aatos Erkko oli hänen veljensä. Ensimmäisen avioliittonsa Seppälä solmi vuonna 1945 vapaaherra Lars Langenskiöldin kanssa. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1951. Tästä avioliitosta hänellä on poika, Robin Langenskiöld. Seppälä oli myöhemmin naimisissa suurlähettiläs Rafael Seppälän kanssa. Vuodet 1956–1972 Seppälä vietti suurlähettilään puolisona Washingtonissa ja Pariisissa. Avioliitosta syntyi tytär Rafaela Seppälä.
Bonnierin taidehalli

Bonnierin taidehalli (ruots. Bonniers konsthall) on Ruotsissa Tukholmassa sijaitseva taidemuseo. Se sijaitsee Vasastanin kaupunginosassa Bonnierhusetin vieressä. Se on ruotsalaisen ja kansainvälisen nykytaiteen keskus, jossa pidetään näyttelyitä, keskusteluja ja seminaareja. Silitysraudan muotoinen rakennus on rakennettu lasista ja teräksestä. Taidehallin lähtökohtana on toininut Jeannette Bonnierin vuonna 1985 perustama säätiö, joka perustettiin hänen auto-onnettomuudessa kuolleen tyttärensä Maria Bonnier Dahlinin muistoksi.
Miinalautta Pansio

Rakentaminen

Alus tilattiin toukokuussa 1990 Olkiluodon telakalta. Alus valmistui 1991, ja se otettiin palvelukseen 25. syyskuuta 1991.

Palveluskäyttö

Alus palvelee Rannikolaivaston 6. pintatorjuntalaivueessa, ja sen kotisatama ja kummikaupunki on Turun Pansio.
Muut Pansio-luokan miinalautat ovat Porkkala ja Pyhäranta.
Kuningasmagnolia

Ulkonäkö

Kuningasmagnoliat kasvavat 18–27 metriä korkeiksi ja niiden runko kasvaa yleensä melko suoraan ylöspäin. Oksisto muodostaa tiheän hieman pyramidin muotoisen kuvion. Lajin lehdet ovat suuria 13–20 senttimetriä pitkiä ja ne ovat päältä kiiltäväpintaisia ja tummanvihreitä sekä alta ruosteenvärisiä ja samettipintaisia.
Kuningasmagnolia kukkii keväällä ja kesällä. Kukat ovat lumenvalkoisia ja miellyttäväntuoksuisia. Ne ovat halkaisijaltaan jopa 30 senttimetriä. Hedelmät ovat punaruskeita ja kartiomaisia sekä ovat kooltaan 5–10 senttimetriä pitkiä. Syksyllä hedelmistä roikkuu punaisia, munuaisenmuotoisia siemeniä.

Levinneisyys

Kuningasmagnolian luonnollinen levinneisyysalue käsittää Yhdysvaltain kaakkoisosat. Sitä kasvaa pohjoisimpana Pohjois-Carolinan itäosissa, josta levinneisyys alue jatkuu rantatasankoja aina Texasin kaakkoiskulmaan asti. Etelässä kuningasmagnolioita kasvaa Floridassa Peace River -joelle.

Elinympäristö

Kuningasmagnolia kasvaa parhaiten ravinteikkailla ja kosteilla savimailla jokien varsilla tai suoalueiden lähellä. Sitä tavataan myös kosteilla ylämailla, joissa ei esiinny erityisen paljon metsäpaloja. Kuitenkin korkeimmillaan puuta tavataan vain 150 metrissä, mutta tavallisesti levinneisyysalue kattaa vain alankoalueet alle 60 metrissä.
Samoilla alueilla kuningasmagnolian kanssa kasvaa usein amerikanpyökkiä, lännenambrapuuta ja tammilajeja.

Käyttö

Kuningasmagnolia on suosittu koristepuu Yhdysvalloissa. Sitä käytetään teiden varsilla, yksittäisinä koristepuina esimerkiksi tuottamaan varjoa. Sen suosio perustuu näyttävään ulkonäköön valkoisine kukkineen ja runsaine ainavihantine lehtineen, mutta sitä voidaan käyttää myös kaupungeissa, joissa muut lajit eivät välttämättä viihdy. Kuningasmagnolia pystyy vastustamaan rikkidioksidin aiheuttamia tuhoja.
Metsäteollisuudessa kuningasmagnoliaa käytetään vain marginaalisesti puuviiluna, josta tehdään vaneria tai puulaatikoita. Lehdistä, hedelmistä, kaarnasta ja puuaineesta saadaan aineita, joilla on mahdollisesti farmaseuttisia käyttötarkoituksia.

Kasvintuhoojat

Nuoret kuningasmagnoliayksilöt ovat erityisen herkkiä metsäpalojen aiheuttamille vahingoille. Kuivat talvet saavat aikaan jopa yksilöiden kuolemisen.
Monet sienilajit aiheuttavat lehtilaikkutautia, mutta se on hyvin harvoin vaarallista, tosin Mycosphaerella milleri -lajin tartuttama lehtilaikkutauti voi olla vahingollinen taimistojen siemenpuille. Lisäksi eräät sienilajit aiheuttavat sydänlahoa.
Kilpikirvalajit saattavat vahingoittaa puita ja Neolecanium cornuparyum -laji voi suurena esiintymisenä tappaa jopa kokonaisia yksilöitä. Myös tietyt kirva-, villakilpikirva-, typpykärsäkäs-, töyhtökoi- ja kehrääjäpunkkilajit syövät kuningasmagnoliaa.
Tommy Hellsten

Tommy Mauritz Hellsten (s. 23. syyskuuta 1951 Loviisa) on suomalainen teologi, terapeutti, kouluttaja ja kirjailija, joka on kirjoittanut useita elämäntaidollisia teoksia, joiden materiaalina hän on käyttänyt omaa ja potilaittensa elämää. Hellsten puhuu äidinkielenään ruotsia mutta kirjoittaa enimmäkseen suomeksi.
Hellstenin tunnetuimpia teoksia ovat Virtahepo olohuoneessa (1991), Ihminen tavattavissa (1996) ja Saat sen mistä luovut (2000), joka on ilmestynyt myös Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Hellsten asuu Sipoon Gesterbyssä. Hänellä on terapiaa ja koulutusta tarjoava yritys, jossa toimii myös Hellstenin poika. Hellstenin vaimo Carita Hellsten kuoli kesällä 2017. Hellsten on eronnut ensimmäisestä vaimostaan, jonka kanssa hänellä kolme yhteistä lasta. Avioeroaan hän on kuvannut teoksessa Miesmatka.
Vuonna 1996 Hellsten oli ehdolla eurovaaleissa nuorsuomalaisten sitoutumattomana ehdokkaana. Hän sai 2 234 ääntä eikä tullut valituksi.
Hellsten on herättänyt huomiota seksuaalivähemmistövastaisiksi tulkituilla kirjoituksillaan. Seta nimitti Hellstenin vuotuisen antipalkinnon saajaksi vuonna 2005.
Durendal

Durendal tai Durandal oli Rolandin laulun sankarin Rolandin tarunomainen miekka. Miekka oli särkymätön, ja sen kahva sisälsi tarujen mukaan Pyhän Pietarin hampaan. Ludovico Arioston runoelman Orlando Furioson mukaan miekka oli kerran kuulunut Troijan prinssille Hektorille.
Rolandin laulussa kerrotaan, kuinka Roland yritti rikkoa miekan, jotta se ei joutuisi vihollisen käsiin. Kun hän ei siinä onnistunut, hän heitti sen myrkytettyyn virtaan. Paikallisen kansanperinteen mukaan Durendal on yhä tallessa Rocamodourissa.