google/wiki40b huggingface dataset:
Oopiumiluola

Oopimiumiluola oli kahvila tai muu tila jossa myytiin ja käytettiin oopiumia. Oopiumiluolat olivat yleisiä 1800-luvulla Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa, Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa.
Länsimaissa oopiumiluolat olivat suurimmaksi osaksi kiinalaisten pitämiä ja oopiumiluolia alettiin yhdistämään kiinalaisiin. Oopiumiluolissa oli usein piippuja ja muuta välineistöä oopiumin polttamiseen sekä henkilökuntaa joka avusti länsimaalaisia asiakkaita oopiumin käytössä. Kiinassa oopiumiluolan asiakaskunta koostui kaikista yhteiskuntaluokista kun taas länsimaissa kävijät olivat yläluokkaisia ja oopiumiluolat olivat sen takia hyvin koristeellisia ja täynnä luksushuonekaluja.
Eddie Redmayne

Yksityiselämä

Redmayne meni naimisiin Hannah Bagshawen kanssa 15. joulukuuta 2014. Heidän esikoisensa Iris Mary syntyi kesäkuussa 2016. Parin toinen lapsi, Luke Richard, syntyi maaliskuussa 2018.
My Little Pony: Jouluseikkailu

Juoni

Elokuvassa ponit aloittavat jouluvalmistelut Ponyvillessa. Kaikilla on hauskaa, mutta Minty-parka tuntuu olevan toisten tiellä. Kömpelö pikkuponi yrittää auttaa toisia, mutta yritykset epäonnistuvat aina. Lopulta kun kuuseen pitää laittaa suuri joulukarkki, joka johdattaa joulupukin ponien luo, käykin vahinko, jonka seurauksena Minty katkaisee karkin vahingossa. Näyttää siltä, että Ponyvillen joulusta tulee ankea. Minty yrittää korjata tekonsa ja toiset yrittävät ilahduttaa surullista, mintunvihreää ystäväänsä.
Fafnir

Fafnir ("Syliksikäyvä") tai Fafner on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä lohikäärme. Fafnir oli alun perin voimakas kääpiö, joka muuttui lohikäärmeeksi voidakseen paremmin vartioida anastamaansa aarretta.
Völsunga-saagassa kerrotaan, että Hreidmarr vaati jumalilta maksua näiden surmaamasta Hreidmarrin pojasta Otrista. Otrilla oli tapana uida koskessa saukon hahmossa, ja kerran Loki surmasi saukon rannalla. Odin maksoi Hreidmarrille verirahana suuren kasan kultaa, jonka he olivat anastaneet kääpiö Andvarilta, mutta Loki kirosi aarteen. Hreidmarrin kaksi muuta poikaa, Reginn ja Fafnir, vaativat osuutta kullasta. Hreidmarr ei suostu siihen, jolloin Fafnir tappoi isänsä miekalla tämän nukkuessa. Murhattuaan isänsä Fafnir muuttui lohikäärmeeksi ja omi kulta-aarteen itselleen. Fafnir vetäytyi Gnitaheidrille, ja hänellä oli kauhukypärä, jota kaikki elolliset pelkäsivät. Myöhemmin Fafnirin veli seppä Reginn suostuttelee kasvattipoikansa Sigurdin tappamaan Fafnirin. Sigurd kaivaa kuopan Fafnirin kulkureitille ja piiloutuu sinne. Fafnirin kulkiessa purolle Sigurd työntää miekan pedon vatsaan. Reginn aikoo kuitenkin tappaa Sigurdin ja anastaa aarteen, mutta Sigurd saa tästä vihiä maistettuaan lohikäärmeen verta ja opittuaan ymmärtämään lintujen puhetta. Linnut varoittavat Sigurdia, ja Sigurd tappaa Reginnin. Sitten Sigurd söi Fafnirin sydäntä ja joi sekä Fafnirin että Reginnin verta.  Sigurd myös kylpee lohikäärmeen veressä, sillä tietäjä on neuvonut, että kylpeminen veressä tekee haavoittumattomaksi.
Richard Wagnerin oopperassa Nibelungin sormus lohikäärme esiintyy nimellä Fafner, ja on alun perin jättiläinen eikä kääpiö.
Sergei Wlasoff

Sergei Wlasoff (21. syyskuuta 1859 Pietari – 23. syyskuuta 1924 Venetsia) oli venäläissyntyinen Suomeen asettunut tykistön kapteeni ja taidemaalari.
Wlasoff palveli vuoteen 1917 saakka tykistöupseerina Viaporissa. Hän erosi Venäjän armeijan palveluksesta samana vuonna ja sai 1918 Suomen kansalaisuuden. Wlasoff asui Helsingissä Engelinaukio 13:ssa sijainneessa vuonna 1912 valmistuneessa jugendtalossa, jonka hän osti itselleen. Viimeisinä vuosinaan hän keskittyi maalaamiseen.
Wlasoff suoritti taideopintoja Kristianiassa Norjassa ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1893 ja 1924 välillä.
Ösmo

Ösmo on taajama Nynäshamnin kunnassa Ruotsissa. Siellä sijaitsee kirkko ja Tukholman paikallisjunaradan varrella oleva asema.

Historia

Junanrata valmistui vuonna 1901 ja seuraavina vuosina alueelle kasvoi pieni yhdyskunta. Vuonna 1901 valmistunut asemarakennus edustaa kansallisromanttista tyyliä ja on hyvin säilynyt. Ensimmäiseksi rakennettiin alue aseman itäpuolella ja siellä talot ovat enimmäkseen yksinkertaisia puuhuviloita. Aseman länsipuolella huvilat ovat jonkin verran nuorempia, pääosin 1910- ja 1920-luvuilta. 1960- ja 1970-luvuilla Ösmoon on rakennettu paljon huviloita ja rivitaloja. Taajama on kasvanut merkittävästi viime vuosikymmenten aikana.
Naisen naamio – Persona

Juoni

Elisabeth Voglerilla (Liv Ullmann) on näennäisesti kaikkea: hän on menestyksekäs näyttelijätär, onnellisesti naimisissa ja pienen pojan äiti. Kaikesta huolimatta hän on yllättäen lopettanut puhumisen esiinnyttyään näytelmässä Elektra. Muuten täysin terve nainen on valinnut hiljaisuuden. Hän ei vastaa kysymyksiin tai puhutteluun, hiljaisuus on hänen naamionsa. Hän muuttaa eristetylle saarelle yhdessä sairaanhoitajatar Alman (Bibi Andersson) kanssa. Erilaisten tilanteiden kautta kaksi naista lähentyvät ja heidän välilleen syntyy vahva luottamus. Niin vahva, että heidän henkilöllisyytensä alkavat hiljalleen sekoittua keskenään.

Vastaanotto

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Persona oli mukana heistä kahdeksan listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat Personan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen kuudenneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Dvorak-näppäimistö

Dvorak-näppäinjärjestyksen suunnittelivat August Dvorak ja William Dealey 1920- ja 1930-luvuilla vaihtoehdoksi yleiselle QWERTY-järjestykselle englannin kielen kirjoittamiseen.

Käyttö suomen kirjoittamiseen

Dvorak-järjestys soveltuu kohtalaisesti myös suomen kirjoittamiseen. Pahimpana haittana on suomessa yleisen L-kirjaimen hankala sijoittelu. Puuttuvat Ä- ja Ö-kirjaimet voi sijoittaa hankalampiinkin paikkoihin vakio-Dvorak-järjestystä muuttamatta, koska ne eivät ole yleisimpiä kirjaimia suomessakaan. Esimerkiksi ArkkuDvorak-järjestys säilyttää yleisen Dvorak-järjestyksen sijoittamalla pienet ä- ja ö-kirjaimet samaan näppäimeen. Toinen vaihtoehto on sijoittaa ne muuntonäppäinten taa, esimerkiksi Alt Gr-a:lla ä ja Alt Gr-o:lla ö. Macintoshin vakio-Dvorakilla taas saa ä:n, ö:n ja muiden vokaalien pisteet käyttämällä alt-u:n takaa löytyvää "kuollutta näppäintä" samaan tapaan kuin suomalaisen QWERTY-näppäimistön oikeasta yläkulmasta löytyvää ¨-umlautnäppäintä. Yleinen Dvorak-järjestys on yleensä otettavissa helposti käyttöön vieraillakin tietokoneilla, mikä voi olla perusteena sen käyttöön. Myös paljon englantia kirjoittaville voi yleinen Dvorak-järjestys olla perusteltu valinta.
Erityisesti suomen kirjoittamiseen on suunniteltu erilaisia järjestyksiä, kuten DAS-näppäimistö, Airas-näppäimistö, FW-standard ja SuoRak-näppäimistö. Mahdollisena hankaluutena on saada harvinainen järjestys käyttöön eri käyttöliittymillä tai vierailla koneilla.
Thure Möller

Thure William Möller (21. lokakuuta 1859 Kokkola  – 23. maaliskuuta 1937 Helsinki) oli lääkäri ja anatomian tutkija, joka sai ylimääräisen professorin arvonimen. 
Thure William Möllerin vanhemmat olivat käräjänotaari Thure Möller ja Maria Emilia Drake ja puoliso vuodesta 1900 Wiwi Sofia Lojander (k. 1955). Möller tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1876 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1883 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1893. Kirurgian ja lääketieteen tohtoriksi hän väitteli 1897. Möller toimi Helsingin yliopiston anatomian laitoksen assistenttina 1893–1900 ja dosenttina 1899–1900. Anatomian apulainen hän oli vuodesta 1900 vuoteen 1926, jolloin hän jäi eläkkeelle. Möller oli myös yliopiston voimistelulaitoksen opettaja 1902–1926 ja hoiti anatomian professuuria eri aikoina 1901–1909. Hän sai ylimääräisen professorin arvonimen vuonna 1914.
Neuvostoliiton kielipolitiikka

Neuvostoliiton kielipolitiikalla viitataan Neuvostoliiton suhtautumiseen eri kansallisuuksien kieliin. Vaikka virallista kieltä ei ollut, Neuvostoliitossa venäjällä oli yleisliittolaisen kielen asema. Venäjän kieltä opiskeltiin kaikissa Neuvostoliiton tasavalloissa ja virastoissa oli osattava venäjää.
Venäjän ohella Neuvostoliitossa oli eri kansallisuuksien pienempiä kieliryhmiä, jotka ajoittain joutuivat syrjittyyn asemaan. Eri tasavalloissa myös kansan oma kieli oli alueesta riippuen merkittävässä asemassa.
Antti Metsola

Antti Metsola (s. 28. tammikuuta 1923 Sakkola) on kuvitteellinen kainuulainen pienviljelijä Yle TV2:n televisiosarjassa Metsolat. Sarjassa häntä näytteli Ahti Haljala.

Elämä

Antti on kotoisin Karjalan Sakkolasta, josta hän joutui lähtemään evakkoon sodan jälkeen. Antin isä kuoli Antin ollessa vasta 15-vuotias.
Sodassa Antti haavoittui kranaatinsirpaleesta ja joutui sairaalaan, jossa hoitajana oli Annikki Leppävaara (Helinä Viitanen-Haljala). Ajan kuluessa Antti rakastui Annikkiin. Antin luonne on kiivas ja jääräpäinen; sairaalassa hän kirosi "iivanoita" mutta rauhoittui aina Annikin osuessa paikalle. Antti ja Annikki menivät naimisiin salaa Annikin äidiltä Maria Leppävaaralta. Antti muutti Kainuuseen Annikin kotitilalle. Hän hoiti peltotöitä ja oli isäntänä, koska Annikki peri puolet Leppävaaran tilasta isänsä kuoltua.
Antilla ja Annikilla on viisi lasta: Risto (Svante Martin), Heikki (Kim Floor), Erkki (Kari Hakala), Jaana (Jaana Raski) ja Eeva (Katriina Honkanen). Perheen toimeentulo oli karjanhoidon varassa. Vuonna 1987 perheen elinkeino vaaraantui, koska peltojen yli piti vetää tie. Syynä oli että Lintujärvellä, jonka päältä tien piti kulkea alun perin, oli Antin sanojen mukaan "joku helevetin kurppa" jonka vuoksi Lintujärvi oli suojeltava. Antti sai myös näihin aikoihin sydänkohtauksen, ja joutui syömään nitroja. Nitroista hän kertoi että "Tällä me sovan aikaan räjjäytettiin koko silta, pittää sanoa Annikille ettei enää paukuta ovia, ettei talo lennä ilmaan".
Tien teon jälkeen perheen piti luopua lehmistä, ja se harmitti suuresti Annikkia joka oli erittäin kiintynyt niihin. Lopulta Antti ja Annikki perustivat Leppävaaran tilalle karavaanarialueen Erkin perustaman laskettelukeskus Ski Urjan rinnalle. Antti sai uuden sydänkohtauksen, kun Kari Kaukovaara (Juha Hyppönen) veti esiin paperin, jonka mukaan lehmien hoidon loppuessa Leppävaarasta Leppävaara palaa osaksi Kaukovaaraa, jonka osa Leppävaaran tila oli aiemmin ollut. Lopulta paperi kuitenkin kumottiin.
Antti Metsola täytti 70 vuotta vuonna 1993.

Muuta

Aviopari Antti ja Annikki Metsolaa esittäneet näyttelijät, Ahti Haljala ja Helinä Viitanen-Haljala olivat aviopari myös tosielämässä.
Hallintoneuvos

Hallintoneuvos oli Suomessa korkeimman hallinto-oikeuden jäsenen virkanimike vuoden 2016 loppuun saakka.
Vuoden 2017 alusta alkaen korkeimman hallinto-oikeuden jäsenen virkanimikkeenä on oikeusneuvos. Korkeimmasta hallinto-oikeudesta annetun lain mukaan korkeimmassa hallinto-oikeudessa on presidentin lisäksi muina jäseninä vähintään 15 oikeusneuvosta (vuoden 2017 alusta alkaen).
Hallintoneuvoksiksi on nimitetty perinteisesti hallinto-oikeuksien tuomareita, KHO:n esittelijöitä, lainsäädäntöneuvoksia, oikeustieteen tutkijoita ja virkamiehiä etenkin verotuksen ja ympäristöasioiden alalta.
Tanssi heikolla jäällä

Juoni

Tanssi heikolla jäällä kertoo Felixistä, 12-vuotiaasta pojasta, joka jää viettämään joulua
yksin, kun vanhemmat matkustavat Intiaan. Felix päätyy vastahakoisesti myymään
jäätelöä autiolle uimastadionille, jossa uima-allas on jäätynyt umpeen. Mutta uimastadion
ei olekaan täysin autio. Felix kohtaa Fakiran, tummatukkaisen pakolaistytön, jonka
vanhemmat ovat kuolleet pommituksessa Syyriassa. Unenomainen tarina, jossa toisilleen
vieraat nuori poika ja tyttö tapaavat epätavallisissa olosuhteissa. Yhdessä he tekevät
mahdottomasta mahdollisen.
Ernie Russell

Ernest Russell (21. lokakuuta 1883 Montreal, Quebec - 23. helmikuuta 1963) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi Montreal HC:ssa ja Montreal Wanderersissa.
Ernie Russell oli Wanderersin Stanley Cupin 1906, 1907, 1908 ja 1910 voittaneen joukkueen hyökkääjätähti. Hänet muistetaan viidestä peräkkäisestä hattutempusta. Russell otettiin Hockey Hall of Fameen 1965.
T. S. Vehkakorpi

Toivo Salomon Järvinen, kirjailijanimi T. S. Vehkakorpi (8. kesäkuuta 1890 Teisko – 14. lokakuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen runoilija, sanoittaja ja kääntäjä.
Matti Sundberg

Jorma Matti Sundberg (s. 8. heinäkuuta 1942 Pietarsaari) on yritysjohtaja ja suomalaisen talouselämän pitkäaikainen vaikuttaja.
Sundberg valmistui vuonna 1969 kauppatieteiden maisteriksi Åbo Akademista. Vuonna 1978 hänet nimettiin Metsä-Botnian toimitusjohtajaksi, josta hän siirtyi Ruotsiin ja Ovako Steelin toimitusjohtajaksi vuonna 1985. Naapurimaassa Sundberg törmäsi suomalaisen ja ruotsalaisen yrityskulttuurin eroihin, jotka hankaloittivat yrityksen toimintaa.
Sundberg siirtyi Valmetin toimitusjohtajaksi vuonna 1991. Yhtenä tavoitteena oli kasvattaa Valmetin toimintaa maailmanlaajuiseksi, ja siksi yhtiö suuntasi Aasian ja Etelä-Amerikan markkinoille. Valmetin yhdistettyä Rauma Oy:n kanssa, Sundbergista tuli uuden Metso Oyj:n pääjohtaja vuonna 1999.
Sundbergille myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1995. Vaasan yliopisto nimitti Sundbergin kauppatieteiden kunniatohtoriksi vuonna 1998.Hän on toiminut useissa luottamustehtävissä talouselämän ulkopuolella, muun muassa Suomen Hiihtoliiton puheenjohtajana.
Kolkanlahden tila

Kolkanlahden tila sijaitsee Saarijärvellä Kolkanlahden kylässä. Tilan omisti 1820-luvulla kapteeni E. G. af Enehjelm, ja J. L. Runeberg oli siellä kotiopettajana vuosina 1823–1825. Tilalla oli 1800-luvun lopulta alkaen vanhainkoti. Nykyisin tilan päärakennuksessa on Saarijärven museon Säätyläiskotimuseo.
Tilaan kuului 1950-luvulla 453 hehtaaria maata, josta 51 hehtaaria oli viljeltyä.
Jarkko Tontti

Elämä ja ura

Tontti kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lukiosta keväällä 1990. Hän opiskeli oikeustiedettä, kirjallisuutta ja filosofiaa Helsingissä, Edinburghissa, Brysselissä ja Berliinissä ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2002.
Tontti on työskennellyt juristina eduskunnassa, oikeusministeriössä, Espoon käräjäoikeudessa ja opettajana Helsingin yliopistossa. Tontti on myös toiminut eri ihmisoikeusjärjestöissä. Vuosina 2011–2014 hän oli kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtaja ja tällä hetkellä hän on PEN Internationalin hallituksen johtoryhmän jäsen. Tontti oli ulkoasiainministeriön ihmisoikeusasiain neuvottelukunnan jäsen vuosina 2007–2015 ja on ollut vuodesta 2016 alkaen eduskunnan oikeusasiamiehen kanslian ihmisoikeusvaltuuskunnan jäsen. Vuosina 2010–2011 hän toimi opetus- ja kulttuuriministeriön tekijänoikeustoimikunnan jäsenenä.
Vuosina 2008–2011 Tontti oli Nuoren Voiman Liiton hallituksen jäsen. Hän edusti Suomen Kirjailijaliittoa tekijänoikeusjärjestö Sanaston hallituksessa 2009–2013 ja Kopioston hallituksessa 2012–2013. Taiteilijoiden ja kansanedustajien Arkadia-seuran varapuheenjohtajana Tontti toimi vuosina 2009-2011. Vuoden 2019 alusta hän on ollut Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan jäsen.

Tontille on myönnetty Viron valtion kunniamerkki, Marianmaan risti.

Kirjailija

Vuonna 2006 ilmestyi Tontin esikoisrunokokoelma Vuosikirja, joka sai Kalevi Jäntin kirjallisuuspalkinnon. Teos oli ehdolla myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Tontin ensimmäinen romaani Luokkakokous ilmestyi vuonna 2007, toinen runokokoelma Jacasser vuonna 2009 ja toinen romaani Sali vuonna 2011. Samana vuonna Tontilta ilmestyi esseekokoelma Koti, uskonto ja isänmaa. Hän on kirjoittanut myös fantasiaromaanin Vedeeran taru (2012), joka voitti Lasten LukuVarkaus -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2013. Syksyllä 2013 häneltä ilmestyi romaani Lento, vuonna 2016 esseekokoelma Viisastuminen sallittu ja syksyllä 2018 romaani Perintö. Vuonna 2018 ilmestyi myös Tontin toinen fantasiaromaani Vedeera vaarallisilla vesillä. 
Runoteosten, esseekokoelmien ja romaanien lisäksi Tontti on julkaissut kolumneja sekä kirjoituksia filosofiasta ja juridiikasta. Tontin runoja on käännetty saksaksi, englanniksi, ranskaksi, italiaksi, puolaksi, sloveeniksi, ruotsiksi, viroksi, japaniksi, portugaliksi, kreikaksi, latinaksi, kroatiaksi, romaniaksi, venäjäksi ja marathiksi.
Hän on ollut kolumnisti Ekonomi-lehdessä (2010–2012) ja HS.fi:ssä (2013–2015).
Hökkelikylä

Hökkelikylä on epävirallinen asuinalue, joka koostuu väliaikaisista rakennuksista. Hökkelikylä sijaitsee usein kaupungin laidalla ja sen asukkaat ovat yleensä rakentaneet kotinsa itse. Hökkelikylissä ei yleensä ole juurikaan julkisia palveluita. Hökkelikylät ovat enimmäkseen kehitysmaiden ilmiö.
Hökkelikylien asumisolosuhteet, kulkuyhteydet ja mukavuudet vaihtelevat suuresti. Enimmäkseen asunnot ovat erittäin puutteellisia ja terveysriskit ovat suuria. 1970-luvulle asti hökkelikyliä pidettiin haitallisina ilmiöinä, joiden leviäminen tuli estää. Nyttemmin niihin on alettu suhtautua sallivammin ja niiden merkitys kaupungistumiskehityksen osana on tunnustettu. Joillekin maalta muuttaneille hökkelikylät ovat ainoa tapa muuttaa kaupunkiin ja ennen pitkää ehkä pois hökkelikylästä. Hökkelikylien purkaminen on yleensä vain siirtänyt sen asukkaat entistä kauemmaksi kaupungin keskustasta. Hökkelikylillä on kuusi pääasiallista tehtävää: ne vastaanottavat muuttajia kaupunkiin, tarjoavat asumismahdollisuuden köyhimmille, työpaikkoja pienessä mittakaavassa, sosiaalisen turvaverkon, kannustavat ihmisiä auttamaan itseään ja tarjoavat mahdollisuuden asua kaupungin työpaikkojen läheisyydessä.
Aasiassa hökkelikylistä käytetään nimityksiä bustee ja kampong, Afrikassa bidonville ja shantytown, Latinalaisessa Amerikassa taas favela ja rancho.
Herra Darwinin puutarhuri

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mervi Kantokorpi kutsui teoksen suurimmaksi innovaatioksi sen kerrontaa ja Carlsonin hyveeksi erehtymätöntä proosarytmiä. Kantokorven mukaan teoksen tyylillinen tuoreus on uutta suomalaisessa proosassa.

Käännökset

Teos on julkaistu tšekiksi nimellä Zahradník pana Darwina (Mladá Fronta, 2011), viroksi nimellä Harra Darwini aednik (Loomingu raamatukogu 36-37/2012) ja englanniksi nimellä Mr Darwin's Gardener (Peirene, 2013).
Länsinummi

Länsinummi on Runosmäen kaupunginosaan kuuluva asuntoalue Turussa, Turun ja Raision rajalla, Nättinummen länsi- ja pohjoispuolella. Alueella on sekä kerrostaloja, rivitaloja että omakotitaloja.
Länsinummen eteläosan nimistö pohjautuu turkulaisiin taiteilijoihin, ja pohjoisosan ("Liljalaakson") nimistön teemana ovat kukat.
Piikkikrotti

Koko ja ulkonäkö

Piikkikrotin sukupuolet eroavat kooltaan toisistaan huomattavasti. Naaras voi saavuttaa 23 cm:n pituuden koiraan jäädessä tyypillisesti korkeintaan 1,3–1,6 cm pitkäksi. Koiras elää aikuisena kiinnittyneenä naaraaseen, mutta ei kuitenkaan naaraan loisena. Naaras on ruumiinrakenteeltaan pitkulainen ja pää on kookas. Etumaisen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoa tuottava elin, jolla kala huokuttelee saaliinsa. Lajin selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt ja pehmeät. Piikkikrottikoiraan ja poikasten tyypillinen piirre on kurkun säie. Toisin kuin monilla muilla kaloilla, piikkikrottinaaraalla on vain yksi munasarja. Piikkirkottien ihossa on pieniä piikkejä ja kala on väriltään punainen tai musta.

Levinneisyys

Piikkikrottia tavataan lämpimistä vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät meso- ja bathypelagisessa kerroksessa yleensä yksittäin.
Chris Edgerly

Elämäkerta

Edgerly syntyi Silver Springissä, Marylandissa, josta hän muutti kaksivuotiaana äitinsä ja kahden veljensä kanssa Savannahiin, Georgiaan. Edgerly kävi Benedictine Military High Schoolia, jonka jälkeen hän jatkoi opiskeluaan Georgian yliopistossa, jossa hän opiskeli journalismia. Tuona aikana Edgerly pelasi yhden lukuvuoden rugbya ja kokeili stand up -komiikkaa huonetovereittensa suostuttelun myötä. Lopulta hän teki kiertueita pitkin Yhdysvaltoja kymmenen vuotta, jonka aikana Edgerly esiintyi myös televisiossa. Tuona aikana hän asui Orlandossa, josta Edgerly muutti vuonna 1997 Los Angelesiin. Muuton myötä hän ryhtyi ääninäyttelijäksi ja teki aluksi useita rooleja videopeleihin. Myöhemmin Edgerly tuli tunnetuksi ääninäyttelijänä roolistaan Potamusina animaatiosarjassa Harvey Birdman, Attorney at Law.
Hän on toiminut Hämähäkkimiehen ja J. Jonah Jamesonin ääninä vuonna 1999 Universal Studiosin avaamassa huvipuistolaitteessa The Amazing Adventures of Spider-Man.
Edgerlystä on 2010-luvulla tullut yksi animaatiosarja Simpsonien vakituisista ääninäyttelijöistä, mutta hän esittää sarjassa vain pieniä sivurooleja, samaan tapaan kuin näyttelijä Karl Wiedergott ennen häntä.
Kam Airin lento 904

Onnettomuus

Kone lähti aikataulussa Heratista kohti Kabulia. Ennen saapumista määränpäähän kone joutui kovaan lumimyrskyyn. Tuntemattomasta syystä kone katosi tutkasta ja radioyhteys koneeseen menetettiin.
Etsinnät käynnistettiin pian, mutta niitä rajoitti huono sää tapahtumapaikalla. Seuraavana päivänä noin kello 13.30 paikallista aikaa (09.30 UTC) pelastushelikopterista havaittiin kookas osa koneen pyrstöstä. Paikalle ei onnistuttu menemään helikopterein, joten kymmeniä afganistanilaisia sotilaita jalkautui maastoon. Pystöosaa lukuun ottamatta kone oli täysin tuhoutunut. Kaikkien 104 ihmisen ruumiit löydettiin hylyn tuntumasta.

Onnettomuustutkinta

Koneen musta laatikko kerättiin talteen onnettomuuspaikalta. Ohjaamokeskustelunauhoitetta ei löytynyt. Nauhoitteella olisi saattanut olla onnettomuuden syy tallentuneena.
Törmäys vuoreen johtui siitä, että kone laskeutui minimikorkeutensa alapuolelle. Syytä tälle ei saatu selvitettyä todisteiden riittämättömyyden vuoksi.
HMS Contest (1913)

Palvelus

Alus upposi Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen torpedoimana 18. syyskuuta 1917.
Isokipuaja

Levinneisyys

Isokipuajaa tavataan Boliviassa, Brasilian lounaisosissa, Paraguayssa ja Argentiinan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viljo Valavuori

Viljo Erik Valavuori (sukunimi aik. Leinonen; s. 18. huhtikuuta 1889 Tampere) oli suomalainen runoilija.
Rankku

Rankku (engl. Scuttle; tunnetaan sekä englanniksi että suomeksi lukuisilla nimillä) on Mustan Pekan parrakas apuri pääosin Paul Murryn piirtämissä Mikki Hiiri -sarjakuvissa. Ei ole varmaa tietoa, onko kyseessä aina sama hahmo vai ei, sillä jossain tarinoissa on esiintynyt useampiakin Rankun näköisiä hahmoja. Rankku ei aina toimi Pekan kanssa, vaan voi toimia jonkun muun, yleensä kertakäyttöisen hahmon, kanssa.
Anja Similä

Anja Kyllikki Similä (omaa sukuaan Suonio; 18. kesäkuuta 1898 Hiitola – ?) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki uraa muun muassa Helsingin, Viipurin ja Tampereen lavoilla sekä muutamassa elokuvassa.

Elämä ja ura

Anja Similän vanhemmat olivat näyttelijä-laulaja Evert Suonio ja näyttelijä Kirsti Suonio. Hänellä oli kolme sisarta: Ida Kaarina (1895), Aatto Antero (1897) ja Martta Johanna (1899). Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1915. Anja Similä kävi Aspin tyttökoulun ja aloitti näyttelijän uransa Viipurin Näyttämöllä vuonna 1917. Suomen Kansallisteatterissa hän näytteli 1919, Tampereen Teatterissa 1922 ja edelleen 1923–1928. Hän opiskeli yhden vuoden Suomen Näyttämöopistossa, lisäksi hän suoritti lauluopintoja Hanna Granfeltin johdolla.
Similän näyttämötaiteellisia tulkintoja olivat muun muassa Eeva (kappaleessa Kihlaus), Agnes (Synti), Pohjolan tytär (Lemmin poika), Anni ja Maija (Tukkijoella) sekä Manta (Olenko minä tullut haaremiin). Victorien Sardoun näytelmässä Rouva Suorasuu hän tulkitsi nimiosan, kuten myös Minna Canthin näytelmässä Anna-Liisa.
Suomen Kansallisteatterissa Similä näytteli muun muassa Henrik Ibsenin klassikkokappaleessa Peer Gynt (ensi-ilta 26. tammikuuta 1916). Myös hänen vanhemmillaan oli roolit samassa esityksessä.
Similällä oli sivurooli kolmessa elokuvassa 1930-luvulla, muun muassa varhaisessa äänielokuvassa Aatamin puvussa ja vähän Eevankin, johon hänen aviopuolisonsa, muusikko Martti Similä sävelsi musiikin.