google/wiki40b huggingface dataset:
Seinäjoen Jalkapallokerho-juniorit

Historia

Seinäjoen Törnävällä vuonna 1955 perustettu Törnävän Pallo-55 nousi useiden alasarjakausien jälkeen II divisioonaan kaudeksi 1987. Ensimmäisellä kaudellaan seura sijoittui toiseksi I divisioonaan nousseen Jaron jälkeen. TP-55 nousi I divisioonaan kaudeksi 1990, missä se pelasi neljä kautta ennen putoamista. Kauden 1993 jälkeen seura otti käyttöön nimen TP-Seinäjoki.
Kaudeksi 1996 TP-Seinäjoki nousi takaisin Ykköseen (aik. I divisioona) ja heti seuraavaksi kaudeksi Veikkausliigaan voittamalla karsinnassa Hangö IK:n yhteismaalein 8–2. Näillä kausilla TP-Seinäjokea valmensi seuraa myös pelaajana edustanut Keith Armstrong, joka ei kuitenkaan seurannut seuraa liigaan, vaan siirtyi samaan aikaan Ykköseen pudonneeseen Valkeakosken Hakaan. Veikkausliigassa seura pelasi ainoastaan kauden 1997. TP-Seinäjoki jäi sarjan toiseksi viimeiseksi ja putosi Ykköseen hävittyään liigakarsinnassa Pallokerho-35:lle yhteismaalein 7–5. Liigakauden aikana tehtiin seuran yleisöennätys, kun Seinäjoen keskuskentällä Turun Palloseuraa vastaan pelattua ottelua oli seuraamassa 3 620 katsojaa.
Liigasta putoamisen jälkeen TP-Seinäjoki pelasi Ykkösessä kaudet 1998–2002 ja Kakkosessa 2003–2007. Vuonna 2007 TP-Seinäjoki ja niin ikään Kakkosessa pelannut paikallisvastustaja Sepsi-78 päättivät yhdistää edustusjoukkueensa uuden seuran Seinäjoen Jalkapallokerhon alaisuuteen. Vanhat seurat jatkoivat pääasiassa junioriseuroina, mutta niiden oli mahdollista jatkaa myös edustusjoukkuetoimintaa alemmilla sarjatasoilla. TP-Seinäjoki pelasikin kaudet 2008–2009 Nelosessa.
Huhtikuussa 2012 seura muutti nimensä muotoon Seinäjoen jalkapallokerho-juniorit, josta käytetään lyhennettä SJK-juniorit.
TP-Seinäjoen B-juniorit voittivat SM-sarjassa hopeaa kaudella 2006 ja pronssia kaudella 2009. Hyvästä juniorityöstään seura onkin saanut Nuoren Suomen sinettiseuran luokituksen. Seuran kasvatteja ja muita seuran kautta liigaan nousseita pelaajia ovat muun muassa Mikael Muurimäki, Toni Lehtinen, Jyri Hietaharju, Janne Salli, Jyrki Saranpää, Chris Cleaver, Lasse Männikkö, Ville Pajula ja Janne Ahola.
Seura on pelannut muutaman kauden myös Futsal-liigassa. Osan kausista se pelasi nimellä TP-Seurahuone. Myöhemmin TP-Seurahuone muutti Kokkolaan, jossa se toimii nykyään nimellä TP-Kaarle.
Lillemor Östlin

Elämäkerta

Östlin tuli raskaaksi 16-vuotiaana ja sai luvan mennä naimisiin nuoresta iästään huolimatta. Pariskunnalle syntyi toinenkin lapsi, mutta sitten hänen puolisonsa irtisanottiin ja he menettivät työsuhdeasuntonsa. Östlin alkoi liftata Tukholmaan siitä Uplanninissa olevasta kylästä, jossa he asuivat. Tukholmassa Östlin joutui työskentelemään prostituoituna elättääkseen perhettään. Sen lisäksi hän työskenteli tarjoilijana Ambassadeur-yökerhossa, jossa hän tapasi paljon kuuluisia ihmisiä. Östlin kertoo olleensa kymmenen vuoden aikana Ruotsin oikeusministeri Lennart Geijerin rakastajatar, mutta ei ollut osallisena ns. bordellivyyhdessä eli Geijerin tapauksessa, vaikka hän tunsi tapauksena päähenkilöitä kuten bordellinpitäjä Doris Hoppin.
Östlin pidettiin ensimmäisen kerran petosyrityksestä, josta hän sai vuoden vankeustuomion kesällä 1967.
Maaliskuussa 2012 Östlin valittiin päihdekäyttäjien yhdistys Tjuvgodsin hallituksen jäseneksi ja myöhemmin sen varapuheenjohtajaksi. Yhdistyksen vuosikokouksessa 28. maalikuuta 2013 Östlin vapautettiin kaikista tehtävistään yhdistykessä.
Vuonna 2013 Lillemor Östlin tuomittiin 4,5 vuodeksi vankilaan huumausainerikoksista.

Hinsehäxan

Vuonna 2005 Östlin julkaisi omaelämäkertansa Hinsehäxan. Tammikuussa 2012 SVT lähetti kaksiosaista draamasarjaa Lillemorin tarina, jossa Vera Vitali näytteli Östliniä. Vuonna 2013 Yle Fem näytti samaa minisarjaa kolmiosaisena. Minisarjassa Östlinin roolihahmon pääsee näyttämään taiteilijakykyjään kun hän saa toimeksiannon maalata isoja seinämaalauksia. Hinsehäxan-kirjan jälkeen Östlin on kirjoittanut muitakin kirjoja, jotka käsittelevät hänen kokemuksiaan Ruotsin kriminaalihuollosta ja oikeusjärjestelmästä, joita hän arvostelee monissa kohdin.

Dagbok från kvinnofängelset

Syyskesällä 2007 Östlin pidätettiin asuntonsa ulkopuolella Skärholmenissa. Sen yhteydessä poliisi löysi häneltä amfetamiinia. Samana vuonna Östlin tuomittiin vankilaan tästä huumausainerikoksesta. Alussa hän istui Ljustadalenin avovankilassa, mutta muutaman kuukauden päästä hän siirtyi takaisin Hinsebergiin. Tästä vankeustuomiosta syntyi hänen toinen kirjansa Dagbok från kvinnofängelset.
Samuli Koivulahti

"SAKO" Samuli Koivulahti (s. 10. toukokuuta 1983 Turku) on suomalainen sanoittaja,  manageri ja luovan alan yrittäjä. 
Hän on tehnyt lauluja mm. Maukka Perusjätkän, Aki Hietalan ja Henrikin kanssa sekä toiminut neuvonantajana Jari Uutelan musiikkiuran rakentamisessa. Hänen manageroitaviaan ovat olleet mm. Avin Alyasi, Roni Välikangas, Tina Salminen, Vini ja Janne Harha.
Koulutukseltaan SAKO on kulttuurituottaja (AMK) ja erikoistunut kulttuuriliiketoimintaan. Hän on myös yksi Evoluutio Musicin perustajajäsenistä ja Sakon studion omistaja.  
Sanoittajana ja lauluntekijänä Koivulahti on keskittynyt tekemään suomenkielisiä kappaleita artistiyhteistyönä suoraan esiintyjien keikkaohjelmistoihin, mutta hänen lyriikoitaan on julkaistu myös Maukka Perusjätkän, Aki Hietalan, CCH:n, Tina Salmisen, Jyrki Härkösen ja useiden Elovuutio Musicin artistien äänitteillä. Lokakuussa 2012 Iina Kangasharju esitti Plan Ilta Lapselle -konsertissa Koivulahden sanoittaman ja Jari Uutelan säveltämän kappaleen "Taivaanrannanmaalari".

Muu toiminta

Koivulahti on toiminut laululyriikan kouluttajana, vetänyt co-writing -työpajoja sekä luennoinut tekijänoikeuksista. Lisäksi hän ylläpitää ja kirjoittaa laulujen tekemiseen ja musiikkialaan keskittyvää Koivulahden blogia. Hän tekee myös vapaamittaista lyriikkaa ja lavarunoutta.    
Musiikin ohella hän on toiminut myös erilaisissa markkinointiviestinnän asiantuntijatehtävissä sekä copywriterina.
DNB (norjalainen pankki)

Historia

Pankin juuret juontavat vuoteen 1822, jolloin Christiania Sparebank perustettiin. Vuosien varrella yhtiö on kehittynyt useiden pankkifuusioiden myötä. DnB syntyi vuonna 1990, jolloin Norjan kaksi suurinta pankkia, Bergen Bank ja Den norske Creditbank (DnC), yhdistyivät. Vuonna 2003 DnB puolestaan fuusioitui Gjensidige NOR -konsernin kanssa, jolloin pankin nimeksi tuli DnB NOR. Nykyiseen DNB-nimen pankkikonserni otti käyttöön vuonna 2011.
DNB ja Nordea ilmoittivat elokuussa 2016 aikovansa yhdistää pankkitoimintonsa Baltian maissa. Yhdistyneen pankin nimeksi tuli Luminor, ja se aloitti toimintansa lokakuun 2017 alussa. Nordean arvion mukaan Luminor on Baltian maiden kolmanneksi suurin toimija rahoituspalveluissa 16 %:n osuudella talletuksista ja 23 %:n osuudella luotonannosta. DNB ja Nordea saivat molemmat uuden yhtiön äänivallasta 50 prosenttia.
Aki Eronen

Aki Eronen (s. 14. maaliskuuta 1976 Joensuu) on Disco-yhtyeen laulaja sekä sanoittaja ja säveltäjä bändikaverinsa Olli Halosen kanssa. Eronen on asunut Kerimäellä ja käynyt lukion Savonlinnassa. 
Vuonna 2005 Aki opiskeli ja Disco oli tauolla. Hän harrastaa jalkapalloa ja asuu Helsingissä.
Paitsi muusikkona, Eronen on työskennellyt myös lentäjänä.
Tasajakauma

Muut jakaumat

Beta-jakauma  vastaa tasaista jakaumaa.
Chris Tierney

Ura

Tierney pelasi vuosina 2010–2014 OHL-joukkue London Knightsissa. Hän teki Sharksin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen 2. huhtikuuta 2013.
Harjoitusleirin jälkeen Tierney pääsi kaudella 2014–2015 Sharksin kokoonpanoon ja teki debyyttinsä 8. lokakuuta 2014 Los Angeles Kingsiä vastaan.
Furuhjelm

Furuhjelm on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku.
Suvun vanhin tunnettu edustaja oli 1500-luvulla Ruotsiin kauppiaaksi muuttanut Olof Nauclér, jonka juuret olivat luultavasti saksalaisessa papistossa. Suku siirtyi Suomeen vuonna 1675, jolloin Harald Johaninpoika Nauclerus tuli Lappeen kruununvoudiksi. Myöhemmin hän toimi Viipurin pormestarina. Hänen pojanpoikansa, Uudenmaan rakuunarykmentin kirjuri Enok Nauclér (1701–1782) aateloitiin vuonna 1762, jolloin hän otti Urjalassa omistamansa Honkolan kartanon mukaan sukunimen Furuhjelm. Suku esiteltiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1776 numerolla 2051 ja Suomen ritarihuoneeseen 1818 numerolla 146.
Suvun eräs haara asui 1800-luvun lopulta alkaen Puolassa.
Valdemar Niemenström

Josef Valdemar Niemenström (k. huhtikuu 1918) oli alkuaan hyvinkääläinen työmies ja Venäjän armeijassa palvellut sotilas, joka oli pahoin haavoittunut ensimmäisessä maailmansodassa. Hän liittyi kansalaissodan alussa punakaartiin, ja kuului ensin Hyvinkään kaartiin ja vaikutti sittemmin Akaan terrorikeskuksessa, jossa kuului vallankumousoikeuteen ja johti valkoisten kuulusteluja. Hän syyllistyi Marko Tikan tutkimuksen mukaan n. 100 valkoisten teloituttamiseen Toijalassa. Hän pakeni sodan lopussa Toijalasta Hämeenlinnaan, ja Marko Tikan mukaan joutui mahdollisesti omiensa teloittamaksi ennen punaisten antautumista Lahdessa.
Varuskunnan ”pikku” morsian

Juoni

Tukkukauppias Markkanen haluaa välttää kuukauden mittaisen vankeustuomion, jonka hän on saanut rattijuopumuksesta, ja vaihtaa paikkaa kaksoisolentonsa kulkuri Knipun kanssa. Knippuna esiintyvä Markkanen joutuu kuitenkin kertausharjoituksiin kasarmille.
Tataarikohokki

Ulkonäkö ja koko

Tataarikohokki kasvaa 30–50 cm korkeaksi. Juuri on suora ja hyvin pitkä. Kasvi on monivartinen ja tyvestä haarova. Varsi on ainakin tyvestä harvaan hapsikarvainen. Lehdet ovat pitkulaisen puikeita tai tasasoukkia ja tyvestä harvaripsisiä. Harvakukkainen kukinto on pitkä, usein toispuolinen ja terttumainen. Kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on ulkoverhiötön. Terälehdet ovat valkoisia, usein sävy on vihertävä tai kellertävä. Terälehden lapa on syvään jakoinen ja liuskat ovat kapeita. Tataarikohokki kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on kota. Kasvi tekee runsaasti munuaisen muotoisia siemeniä, jotka leviävät laajalle vesivirtausten ja mahdollisesti eläinten mukana. Siemenet voivat itää vedessä ja taimet kelluvat vesivirtausten mukana. Kasvullisesti tataarikohokki ei leviä. Laji on kimalaispölytteinen.

Levinneisyys

Tataarikohokki on kotoisin Etelä-Venäjän aroilta, josta se on levinnyt länteen päin Saksaan, Unkariin ja Liettuaan asti. Pohjoisessa sitä tavataan Norjan pohjoisosissa, Kuolan niemimaalla ja Suomessa. Suomessa lajia kasvaa alkuperäisenä Kuusamossa Oulankajoen varrella, sekä koko Kemijoen ja sen latvahaarojen varrella aina joen suulle saakka. Kainuussa ja eteläisessä Suomessa lajia esiintyy paikoin vakiintuneena liikenne- ja sotatulokkaana.

Elinympäristö

Tataarikohokki kasvaa hiekkaisilla ja soraisilla jokitörmillä ja -särkillä, jossa tulvat pitävät kasvupaikat avoimina. Se viihtyy myös ihmisen muokkaamassa ympäristössä kuten hiekkakentillä, teiden varsilla, ratapenkereillä ja lastauspaikoilla. Tataarikohokki on sopeutunut erityisen hyvin virtaavan veden ja liikkuvan hiekan ympäristöön. Alkeellisesta sisärakenteesta johtuen kasvin juuri ja maavarsi ovat hyvin joustavia, mikä mahdollistaa sen kieppumisen virtaavassa vedessä vahingoittumattomana. Se kestää myös hautautumisen jopa 12 cm paksuisen hiekkapatjan alle, mistä se pystyy kasvattamaan itsensä maanpinnalle. Tämän mahdollistaa ruohovartisille kasveille hyvin epätavallinen kyky monistaa silmuja ja siten kasvattaa runsaasti versoja.
Suomessa lajia uhkaa vesivoimarakentaminen kasvupaikkojen läheisyydessä ja siitä aiheutuva jokien säännöstely. Osa kasvupaikoista on jäänyt patoaltaiden alle, toisaalta jokien säännöstely on johtanut kasvupaikkojen umpeen kasvuun tulvien puuttuessa. Erityisen vaarantunut laji on tästä syystä Kemijoen vesistön alueella.
Hérensin alue

Hérensin alue (ransk. District d'Hérens, saks. Bezirk Ering) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14 hallinnollisesta alueesta.
Hérensin alue sijaitsee Keski-Valais’ssa, pääosin Rhônen eteläpuolella, Borgne- ja Dixencejokien laaksoissa. Alue on tunnettu karjarodustaan ja eläinten perinteisistä taisteluista. Sveitsin suurin patojärvi, Lac des Dix (4 km², 400 milj. m³) ja maailman suurin massiivipato, Grande Dixence (paino 15 milj. tn, korkeus 285 m), sijaitsevat Dixencen latvoilla, Hérémencen kunnan alueella.

Asukkaat ja kieli

Hérensin alue on selkeästi ranskankielinen: vuonna 2000 alueen vakituista asukkaista 95 % oli ranskankielisiä. Saksankielisiä oli noin 2 % ja muun kielisiä noin 3 %.
Lampetti

Lampetti on seinään kiinnitettävä valaisin, alun perin kynttilän pitimeksi keksitty mutta nykyisin on myös sähkölamppua käyttäviä lampetteja.  Lampetissa on alusta, johon kynttilä kiinnitetään, sekä tausta, joka sekä suojaa seinämateriaalia että usein myös toimii heijastimena ja siten lisää valotehoa huoneessa.
Lampetteja alettiin käyttää 1400-luvulla Italiassa, perusmuotona seinälle ripustettava pyöreä laatta, usein messinkinen, johon on kiinnitetty kynttiläpidike. Rokokootyyli synnytti niin sanotun aplikin (ransk. lampe applique), kaksi- tai kolmehaaraisen lampetin antamaan enemmän valoa ja näyttävyyttä. Kustavilaisuus oli peililampetin valtakautta. Empiretyylissä lampetit ovat usein uurnan tai maljakon muotoisia.
Lampetteja käytetään erityisesti kokovartalopeilin vieressä, koska sivulta tuleva valo auttaa peilikuvan tarkastelussa.
Georgette Heyer

Georgette Heyer (16. elokuuta 1902 – 4. heinäkuuta 1974) oli tuottoisa englantilainen kirjailija, joka kirjoitti salapoliisiromaaneita ja historiallista romantiikkaa. Hänellä oli yksi poika ja hän asui melko pitkiä aikoja miehensä kanssa ulkomailla. 
Ensimmäisen kirjansa Black Moth, joka kuuluu hänen romanttisiin romaaneihinsa, hän kirjoitti 17-vuotiaana sairasta veljeään huvittaakseen. Pitkähkön uransa aikana hän kirjoitti yhteensä 40 historiallista rakkausromaania ja 12 dekkaria sekä lisäksi novelleja ja muuta kirjallisuutta. Heyerin tiedetään ihailleen Jane Austenia. Heyer kirjoitti myös salanimellä Stella Martin.
Vaikka Heyer on ollut kotimaassaan suosittu kirjailija, hänen teoksiaan on käännetty vähän suomen kielelle. Lisäksi käännetyiksi ei ole valikoitunut Heyerin parhaina pidettyjä teoksia.
Tyyppi 11

Käyttö

Aseen syöttömekanismi perustui aseen vasemmalla puolella olevaan syöttökaukaloon, jonka sisään mahtui kuusi viiden patruunan patruunasidettä. Siteet pysyivät kaukalossa voimakkaan jousen painaman kannen avulla. Lukon liikkuessa taaksepäin liukuva hammastanko veti patruunat yksi kerrallaan irti siteistä ja heitti tyhjät siteet ulos. Järjestelmän perusidea oli, että kuka tahansa kiväärimies saattoi antaa täyden patruunasiteensä ampujalle, joka ei näin ollen tarvinnut lippaita tai patruunavöitä. Kokemus kuitenkin osoitti, että syöttökaukalo keräsi likaa, joka siirtyi koneiston sisään aiheuttaen ylimääräistä osien kulumista. Tämä ratkaistiin käyttämällä heikompaa patruunaa, mutta nyt kiväärimiehet joutuivat kantamaan mukanansa kahdentyyppisiä patruunoita, toisia kivääriä ja toisia pikakivääriä varten ja aseen perusidea kariutui.
Ahvenlampi (Ikaalinen, Tevaniemi)

Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Se sijaitsee 250 metriä etelään Ojajärvestä Ahvenlamminnevan sisällä. Ympäröivä suo on muutamaa reunaojaa lukuun ottamatta ojittamatta ja lampeen laskee vain kaksi ojaa. Lammella ei ole laskuojaa. Rantaviivan pituus on 800 metriä ja se on suota. Lampi on autio lukuun ottamatta pientä kämppää, joka sijaitsee 50 metrin etäisyydellä suon reunassa. Lammelle johtaa polkuja vierestä kulkevalta metsäautotieltä.

Pirkan Taival

Pirkan Taipaleen Parkanoon johtava reitti ohittaa Ahvenlammen sen eteläpuolelta kiertäen. Viereisellä Vähä Ojajärven kohdalla suon reunassa olevalla kalliolla sijaitsee nuotiopaikka.
Survivor Series

Survivor Series on jokavuotinen showpaini pay-per-view tapahtuma, minkä tuottaa World Wrestling Entertainment marraskuisin. Se on yksi "isosta neljästä" tapahtumasta WrestleManian, Royal Rumblen, ja SummerSlamin kanssa. 
Survivor Series on toiseksi pisimpään kestänyt PPV tapahtuma WWE:n historiassa. Vain WrestleManiaa on pidetty kauemmin. Ensimmäinen Survivor Series pidettiin vuonna 1987. Helmikuussa 2010 ilmoitettiin, että WWE ei enää käyttäisi marraskuun tapahtuman Survivor Series nimeä. Kuitenkin kesäkuussa WWE ilmoitti Survivor Seriesin tulevaksi tapahtumaksi marraskuulle.
Heikki Lehmus

Heikki Lehmus (sukunimi vuoteen 1901 Lindberg; 5. toukokuuta 1884 Hämeenlinna – 28. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen konsuli ja päätoimittaja.
Lehmuksen vanhemmat olivat talonomistaja Henrik Lindberg ja Erika Tuitti. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja oli Etelä-Suomi-lehdessä aputoimittajana 1906–1909 sekä päätoimittajana ja lehden taloudenhoitajana vuodesta 1915 alkaen. Lehmus oli välillä Hämeen Sanomain toimitussihteerinä 1909–1915. Hän toimi Kotkan kunnallisena ammattientarkastajana 1918–1923 ja Viipurin kauppakamarin asiamiehenä Kotkassa 1923–1929. Lehmus oli Kotkan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1918 ja valtuuston varapuheenjohtajana 1923–1931. Hän toimi vuodesta 1928 alkaen Viron konsulina Kotkassa. 
Lehmus toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä vuonna 1937. Hänet oli palkittu Viron Valkealla ristillä.  
Heikki Lehmus oli naimisissa vuodesta 1909 Aino Karoliina Kangasvuori-Mobergin kanssa.
Paralympialaiset

Paralympialaiset ovat kansainväliset vammaisurheilukilpailut, jotka järjestetään kahden vuoden välein vuorotellen kesäisin ja talvisin. Paralympialaisten järjestämistä hallinnoi Kansainvälinen Paralympiakomitea (IPC).
Paralympialaisia edelsivät Englannissa vuodesta 1948 järjestetyt selkäydinvammaisten Stoke Mandeville Games -kilpailut, joita järjesti Sir Ludwig Guttmann.
Nykyisin paralympialaiset järjestetään sekä kesä- että talviolympialaisten jälkeen samoja suorituspaikkoja hyödyntäen. Nimi on johdettu kreikan kielen prepositiosta παρά, pará (suom. vieressä, yhdessä), joka viittaa paralympialaisten järjestämiseen rinnakkain olympialaisten kanssa. Paralympialaiset järjestetään noin kuukauden kuluttua olympialaisten päättäjäisistä.

Vammaluokat

Kansainvälinen paralympiakomitea on laatinut kymmenen vammaluokkaa. Urheilijat luokitellaan vamman tason mukaan vajaatoiminta. Luokitus vaihtelee lajeittain.
Gabriel Gotthard Sweidel

Gabriel Gotthard Sweidel, myös Sveidel tai Sweidell (s. 1744 – k. 22. maaliskuuta 1813 Turku) oli suomalainen kirkkomaalari ja maalariammattikunnan vanhin. Hän toimi maalarimestarina Turussa.
Hänen puolisonsa oli Gustava Sweidel, o.s. Bergstock, jonka kanssa hänet vihittiin 18.5.1786. Heidän poikansa Joel Robert Sveidel vihittiin papiksi 1820.
Sweidelin teoksia on Ateneumin taidemuseossa. Korppoon kirkkoon valmistui vuonna 1792 alttaritaulu ”Ehtoolisen asettaminen”, joka sijaitsee kirkon pohjoisseinällä. Lisäksi hän on maalannut alttaritaulun Kökarin kirkkoon 1803, Angelniemen kirkkoon 1811 ja Kokemäen kirkkoon.
Mark Greenway

Mark "Barney" Greenway (s. 13. heinäkuuta 1969 Ketteringissä) on brittiläinen grindcore/death metal -vokalisti, joka on toiminut bändeissä kuten Napalm Death, Extreme Noise Terror ja Benediction.
Hänet tunnetaan parhaiten matalista death metal -örinöistä sekä aktiivisesta lavaperformanssista. Hänen vokalisointinsa esikuvana on Kam Lee, Mantas-nimisen yhtyeen vokalisti. Mantasista tuli myöhemmin Death.
Greenwayn tiedetään myös olevan PETAn kannattaja ja hän on ollut kasvissyöjä 14-vuotiaasta asti. Hän on useaan otteeseen niin sanoituksissa kuin haastatteluissakin ilmaissut uskonnonvastaisia, anti-konservatiivisia ja anti-fasistisia mielipiteitä sekä sanonut kannattavansa demokratiaa.
Kreikan palolaitos

Historia

Kreikan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1833 palo- ja pelastustoimi annettiin prefektuurien vastuulle. Samalla kuntien tehtäväksi annettiin palontorjuntakaluston toimittaminen sekä sammutustöiden johdosta vastaavien henkilöiden järjestäminen. Sammuttajiksi määrättiin kulloinkin paikalla olleet henkilöt.
Piacenzan herttuattaren kartanon tulipalo Ateenassa vuonna 1849 herätti ylhäisöpiirit vaatimaan sammutustoimien parantamista. Vuonna 1854 kaupunkiin perustettiin asevoimien osana toiminut palokuntakomppania (Λόχος Πυροσβεστών, Lóchos Pyrosvestón). Vuonna 1861 tämä korvattiin pioneeri- ja palokunnalla (Διλοχία Σκαπανέων και Πυροσβεστών, Dilochía Skapanéon kai Pyrosvestón), jonka vastuulla oli myös muita julkisia töitä. Järjestelmän heikkous tuli ilmi vuoden 1909 suuressa tulipalossa. Erillinen palokunta (Πυροσβεστική Μοίρα, Pyrosvestikí Moíra) perustettiin vuonna 1910. Se toimi jälleen asevoimien osana ja ulotettiin nyt Ateenan lisäksi myös muihin suuriin kaupunkeihin, Pireukseen, Patrakseen ja Thessalonikiin. Muualla palotoimi oli edelleen kuntien vastuulla.
Nykyinen Kreikan palolaitos perustettiin vuonna 1926. Se toimi aluksi vielä asevoimien osana, mutta uudistettiin erilliseksi Kreikan sisäministeriön alaisuuteen vuonna 1930. Ensimmäinen palokoulu perustettiin vuonna 1936. Palolaitoksen toimintaa tehostettiin huomattavasti toisen maailmansodan aikana, ja se osallistui suurten pommitusten jälkeisiin sammutuksiin. Paloakatemia perustettiin vuonna 1968 ja on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1993. Vuoteen 1975 saakka palolaitoksen johto tuli poliisivoimista, mutta tämän jälkeen se on tullut laitoksen sisältä. Nykyinen laki palolaitoksesta on vuodelta 1992. Vuodesta 1998 palolaitos vastaa myös metsäpaloista, joista ennen vastasi metsälaitos.
Palolaitoksen historian suurimpiin operaatioihin lukeutuvat muun muassa Thessalonikin vuoden 1978 ja Ateenan vuoden 1999 maanjäristysten pelastustyöt, Ateenan vuoden 1980 terrori-iskun sammutustyöt, vuoden 2004 olympialaisten paloturvallisuudesta vastaaminen sekä lukuisten suurten maastopalojen, kuten vuosien 2007 ja 2018 maastopalojen, sammutustyöt.

Virat

Palolaitoksen virat ja virka-asemaa osoittavat merkit ovat:

Kalusto

Palolaitoksen kalustoon kuuluu (vuonna 2019) noin 1 500 paloautoa, 800 apuajoneuvoa, 200 erikoisajoneuvoa, 44 sammutuslentokonetta, 20 helikopteria ja 10 sammutusvenettä.
Poliitikko

Poliitikko on henkilö, joka on aktiivisesti mukana poliittisessa toiminnassa.
Länsimaisessa kielenkäytössä poliitikoksi kutsutaan tavallisesti henkilöä, joka hoitaa jotakin poliittista luottamustehtävää tai on pyrkimässä sellaiseen. Yleensä asiantuntijoita ja virkamiehiä ei lueta poliitikoiksi.
Suomessa ennen 1960-lukua esimerkiksi kansanedustajat olivat harvoin ammattipoliitikkoja; useimmiten he harjoittivat edustajantyönsä ohessa aikaisempaa ammattiaan. Yhteiskunnan monimutkaistuttua ja työmäärän lisääntyessä lähes kaikki valtakunnallisen tason poliitikot ovat nykyään täysipäiväisesti tehtävissään.
Max Weber erottelee Politik als Beruf -tekstissään täyspäiväiset poliitikot, kuten kansanedustajat ja ministerit, osa-aikaispoliitikoista, joita Suomessa olisivat kunnanvaltuutetut. Weberin näkemyksen mukaan myös kansalainen on vaaleissa äänestyspäätöstä harkitessaan ja äänestäessään osa-aikaispoliitikko. Weber erittelee poliitikot myös sen mukaan, elävätkö he politiikalle vai politiikasta.
Oikeesti aikuiset 2

Juoni

Lenny Feder on muuttanut perheineen takaisin samaan pikkukaupunkiin, jossa hän ja hänen lapsuudenystävänsä varttuivat. Tällä kertaa aikuiset saavat mojovan opetuksen jälkikasvultaan tunnetusti yllätyksiä pursuavana päivänä, nimittäin viimeisenä koulupäivänä.