google/wiki40b huggingface dataset:
Venäjän lippu

Venäjän lippu (ven. Флаг России, Flag Rossii, tai ven. Триколор, Trikolor eli trikolori) on Venäjän federaation kansallinen tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön Pietari Suuren hallintoaikana vuonna 1699, mutta sen nykyinen versio hyväksyttiin 11. joulukuuta 1993. Lipussa on kolme vaakasuoraa ja yhtä paksua palkkia; ylimpänä valkoinen, keskimmäisenä sininen ja alimpana punainen. Värien oletetaan tulevan Moskovan vaakunasta, jossa punaisella taustalla siniviittainen Pyhä Yrjö ratsastaa valkoisella ratsulla. Muiden tulkintojen mukaan värit symboloivat tsaristisen Venäjän rakennetta; valkoinen symboloi Jumalaa, sininen Tsaaria ja punainen talonpoikia. Toisen tavallisen tulkinnan mukaan värit symboloisivat Venäjän keisarikunnan osia: valkoinen symboloi Valko-Venäjää, sininen Vähä-Venäjää eli Ukrainaa ja punainen Iso-Venäjää eli Venäjää.
Lipun käyttö liittyy Venäjän sotalaivaston perustamiseen. Ensimmäisen sotalaivan Orjolin valmistuttua 1668 hollantilainen ehdotti tuolloin maata hallinneelle tsaari Aleksei I:lle laivan varustamista lipulla, kuten Alankomaissakin oli tapana. Värit ovatkin samat kuin Alankomaiden lipussa. Pietari I:n aikana se sai virallisen aseman Venäjän laivaston tunnuksena.
Vuonna 1858 Aleksanteri II otti käyttöön uudenlaisen lipun, jossa väreinä olivat tavan mukaan imperiumin virallisen vaakunan värit. Ylimpänä oli keisarilliset värit musta ja keltainen viiva ja alimpana valkoinen, autokratian ja Katariina Suuren väri. Erään tulkinnan mukaan tuo lippu poistui valtion käytöstä vuonna 1883 ja palautui Pietari Suuren lippuun Aleksanteri III:n asetuksella, jolloin musta-kelta-valkoinen lippu olisi jäänyt Romanovin hallitsijasuvun käyttöön. Nikolai II korjasi epäselvyyden vuonna 1896, kun hän määräsi valko-sini-punaisen trikolorin Venäjän ainoaksi viralliseksi valtiolipuksi.
Vuonna 1914 Nikolai II lisäsi lippuun keisarillisen vaakunan eli kaksipäisen kotkan. Hän halusi tällä osoittaa hallitsijan ja kansan yhteenkuuluvuutta. Tämä lippu poistui käytöstä vuonna 1917, jolloin Venäjän keisarikunta hajosi. Ennen kuin Neuvosto-Venäjän punaliput yleistyivät, otti Venäjän väliaikainen hallitus käyttöön vielä perinteisen trikolorin ilman keisarillista vaakunaa. 
Vuosina 1918–23 Venäjän neuvostotasavallan lippuna oli punainen lippu, jossa oli kirjainlyhenne РСФСР, RSFSR. Neuvostoliitossa sama lippu palasi vuosiksi 1937–54. Venäjän neuvostotasavalta sai 1954 kokonaan uudenlaisen lipun, joka pohjautui Neuvostoliiton lippuun.
22. elokuuta 1991 Neuvostoliiton hajottua otettiin uudelleen käyttöön Pietari Suuren käyttöön ottama trikolori; tosin leveämpänä, kuten neuvostoaikaisilla lipuilla oli ollut tapana. Lisäksi sininen väri oli hiukan vaaleampi. Trikolorin alkuperäiset mittasuhteet ja värit palautettiin 1993.
Uusiutuva energia Yhdysvalloissa

Uusiutuva energia Yhdysvalloissa kertoo uusiutuvan energiaan liittyvistä seikoista Yhdysvalloissa. Vuonna 2007 Yhdysvaltojen uusiutuvasta energiasta sähköntuotantoa oli 51 % ja loput 49 % pääasiassa biomassaa. Biomassaan sisältyi lämmöntuotanto paperinvalmistuksessa, bioetanoli liikennepolttoaineissa ja tilanlämmitys.

Investointi

Uusiutuvaan energiaan investoitiin Yhdysvalloissa 24 mrd. $ vuonna 2008 ja enemmän kuin perinteisiin sähkölähteisiin. Investointitavoite uusiutuvaan energiaan on 150 mrd. $ 10 vuodessa. Viranomaiset nostivat veroedun 1,6 mrd $:iin vuonna 2009 verrattuna vuoden 2006 0,8 mrd. $ veroetuun. 30 % veroedun vuoteen 2016 sisältyy pieni tuulivoima, aurinkokennot, keskittävä aurinkovoima, aurinkolämmitys ja geoterminen voima. Lisäksi on osavaltiokohtaisia edistysohjelmia.

Aurinkovoima

Vuonna 2008 käynnistyi 5 MW aurinkosähkön koevoimala Kaliforniassa. Aurinkolämmitystä oli 1,7 GW vuonna 2007. Havaijilla aurinkolämmitys on uusissa omakotitaloissa pakollinen rakentamisen alkaessa vuodesta 2010.

Biopolttoaineet

Yhdysvallat tuotti eniten 34 mrd. litraa bioetanolia vuonna 2008 ylittäen Brasilian tuotannon. Biodieseliä tuotettiin 2 mrd. litraa. Selluloosasta etanolia tuotettiin 12 miljoonaa litraa vuonna 2008 ja 80 miljoonaa litraa oli rakenteilla. Lisäksi 26 tehdasta oli kehitteillä.

Geoterminen energia

Geoterminen energiaa kehitetään 120 projektissa vuonna 2009 vastaten 5 GW.
Suprajohteisiin perustuva kvanttitietokone

Suprajohteisiin perustuva kvanttitietokone on yksi mahdollinen kvanttitietokoneen fyysisistä toteutustavoista. Siinä valmistetaan nanotason suprajohtavia elektrodeja kytkettynä yhteen josephsonin liitosten kautta. Niitä on kolme eri luokkaa varauskubitti, vuokubitti ja faasikubitti.

Taustaa

1950-luvulla Dudley Buck kehitti suprajohteisiin perustuvaa tietokonetta, jota kutsuttiin nimellä cryotron. Idea cryotron tapaisista tietokoneista unohtui, mutta idea suprajohteiden käyttämisestä tietokoneiden rakentamisesta jäi elämään.
1970-luvulla sitä pidettiin lupaavana tapana rakentaa tietokone. Toiveet eivät toteutuneet. Suprajohtavista tietokoneista kehittyi ajatus rakentaa suprajohtavia kvanttipisteitä, jotka on kytketty josephsonin liitoksilla.
Robert Manner

Robert Manner (ven. Роберт Маннер, k. 2013 Petroskoi, Karjalan tasavalta, Venäjä) oli neuvostoliittolainen, sittemmin venäjänsuomalainen lehtimies. Hän oli Petroskoissa ilmestyvän suomenkielisen Neuvosto-Karjala-sanomalehden palveluksessa 1970-luvun alusta asti. Lehti muutti nimensä Karjalan Sanomiksi 1992, ja Mannerista tuli päätoimittaja. Tässä toimessa häntä arvostettiin muun muassa hyvän ja luontevan suomen kielen taitonsa vuoksi. Hänen aikanaan vuonna 2004 lehti siirtyi osittain internetiin. Joulukuussa 2010 hänen tilalleen päätoimittajaksi tuli Mikko Nesvitski. Manner haudattiin 1. lokakuuta 2013 Petroskoihin.
Mobile ad-hoc network

Mobile ad-hoc Network (MANET) on langaton tiettyä tarkoitusta varten (ad hoc) muodostuva verkko. Tyypillisimmin MANET-verkot käyttävät IEEE 802.11-standardin laitteita. MANET-verkossa ei ole tukiasemia vaan jokainen verkon solmu toimii myös reitittimenä. Näin verkosta muodostuu mielivaltainen verkkotopologia, joka saattaa myös muuttua ennalta-arvaamattomasti. MANET-verkko voi toimia joko suljettuna tai olla yhteydessä Internetiin.

Toimintaperiaate

Ensimmäinen asema muodostaa IBSS:n (Independent Basic Service Set) ja alkaa lähettää merkkisignaalia, jota tarvitaan asemien synkronointiin. Muut asemat voivat liittyä verkkoon hyväksymällä merkkisignaalissa lähetetyt parametrit.
Kaikki verkon asemat kuuntelevat merkkisignaaleja ja tulevat pikkuhiljaa tietoiseksi naapuriasemista, naapuriasemien naapureista ja lopulta kaikista verkon asemista sekä reiteistä näihin. Asemat myös lähettävät tasaisin väliajoin merkkisignaalia, jolleivät lyhyen satunnaisen viivytyksen aikana kuule toisen aseman merkkisignaalia. Satunnainen viivytys (Random Delay) tarkoittaa siis sitä, että merkkisignaali lähetetään todellisuudessa lyhyen satunnaisen ajan tasaista väliaikaa myöhemmin, ja jos tänä ajanjaksona asema vastaanottaa toisen aseman merkkisignaalin jättää se oman signaalinsa lähettämättä. Tämä vähentää lähetettävien merkkisignaalien määrää. Merkkisignaalin saatuaan laite päivittää sisäisen kellonsa merkkisignaalin aikaleiman mukaan.
Myös MANET-verkossa voi olla nukkuvia asemia. Nukkumaan mennessään asema viestittää sen muille asemille asettamalla virranhallintabitin minkä tahansa paketin kehykseen. Nukkuvalle asemalle ei lähetetä paketteja, vaan ne jäävät paikalliseen puskuriin. Säännöllisin väliajoin nukkuvat asemat heräävät ATIM-ikkunaa (announcement traffic indication map) varten. Jos asemalla on nukkuvalle asemalle lähetettäviä paketteja, se lähettää ATIM-kehyksen nukkuvalle asemalle, joka kertoo, että sille on paketteja odottamassa. Täten nukkuva asema tietää olla hereillä ainakin seuraavaan merkkisignaaliin asti, joka on toivottavasti riittävän pitkä odottavien pakettien lähettämiseen. Saatuaan vahvistuksen pakettien perille tulosta, nukkuva asema voi mennä takaisin nukkumaan.

Edut ja haitat

MANET:in muodostaminen on halpaa, sillä erillisiä tukiasemia ei tarvita. Asennus on nopeaa, koska se tapahtuu automaattisesti.
MANET:issa on rajoitettu verkkoyhteys, eikä välttämättä lainkaan yhteyttä Internetiin. Verkon hallinta on vaikeaa ilman keskitettyä laitetta.
Verkon tehokkuus on parempi pienellä käyttäjämäärällä, sillä suurella määrällä käyttäjiä törmäyksiä tulee liikaa ja erillisen tukiaseman käyttäminen voisi olla tehokkaampi ratkaisu.

Tulevaisuuden toteutuksia

Kannettava tietokone jokaiselle lapselle -projektin edullinen XO-1 -tietokone käyttää IEEE 802.11s:n määrittelemää ad hoc -tyyppistä langatonta mesh-verkkoa.
Vehicular Ad-hoc Network (VANET) on autoihin suunniteltu verkko, jossa autot ovat yhteydessä lähimpiin toisiin autoihin ja tienvarren laitteisiin.
Sokotranrakkeli

Levinneisyys

Sokotranrakkelia tavataan kotoperäisenä Sokotralla Jemenissä. Laji on saarilla laajalle levinnyt ja paikoin runsaslukuinen ja sen kannankehitys on vakaa. Siksi se on luokiteltu elinvoimaiseksi, vaikka sen levinneisyysalue onkin pieni.

Elintavat

Sokotranrakkeli on sopeutuvainen laji ja se voi elää monenlaisissa elinympäristöissä. Sokotranrakkelit ovat sosiaalisia lintuja ja liikkuvat usein somalianrakkeleiden mukana. Sokotranrakkeli käyttää ravinnokseen hedelmiä, siemeniä ja hyönteisiä, ja etsii ravintonsa mieluummin puista kuin maasta.
Matti Hämäläinen

Matti Hämäläinen (s. 1957) on suomalainen ilmailu- ja sotahistoriasta kirjoittava sotakirjailija.
Saksan 3. panssariarmeija

XV armeijakunta

Wehrkreis IX perusti 10. lokakuuta 1938 XV motorisoidun armeijakunnan, jolle ei kuitenkaan perustettu omaa alue-esikuntaa. Armeijakunnan komentajana oli kenraalieversti Hermann Hoth. Siihen liitettiin perustettaessa kolme kevyttä divisioonaa. Se asetettiin liikekannalle osana Etelän armeijaryhmän 10. armeijaa toisen maailmansodan uhatessa 26. elokuuta 1939, jolloin siihen kuuluivat 2. ja 3. kevyt divisioona. Armeijakunnasta muodostettiin toukokuussa 1940 Panssariryhmä Hoth ja edelleen marraskuussa 3. panssariryhmä.

Panssariryhmä

3. panssariryhmä muodostettiin 16. marraskuuta 1940. Ryhmä liitettiin operaatio Barbarossaan muodostettuun Keskustan armeijaryhmään, jonka mukana se ylitti Neuvostoliiton rajan 22. kesäkuuta 1941. Se osallistui muun muassa Moskovan taisteluun ja operaatio Taifuuniin, jossa ryhmä oli osana 9. armeijaa.

Panssariarmeija

3. panssariarmeija muodostettiin itärintamalla 1. tammikuuta 1942. Neuvostoliiton talvihyökkäyksessä armeija joutui saarroksiin, mutta se murtautui ulos taistellen Tekinossa, Dunassa ja Vitebskissä.
Maaliskuussa 1944 panssariarmeija osallistui siviilien pakkosiirtoihin Borisovin alueelta Saksaan pakkotyöhön. Armeija vetäytyi taistellen Liettuasta ja Kuurinmaalta ja se osallistui Memelin taisteluun loppuvuodesta 1944.
Helmikuussa 1945 armeija liitettiin muodostettavaan Veikselin armeijaryhmään. Maaliskuussa se vastasi Oderin puolustuksesta Seelowin kukkuloiden pohjoispuolella, missä armeijan tehtävänä oli estää neuvostojoukkojen eteneminen Länsi-Pommeriin ja edelleen Berliiniin. 2. Ukrainan rintama hyökkäsi armeijan rintamaosuudella Berliinin taistelussa ja 25. huhtikuuta rintama murtui Stettinin eteläpuolella.
Vetäydyttyään Stettinistä panssariarmeija joutui vetäytymään aina Mecklenburgiin, missä armeijan esikuntakin oli. Armeija antautui Yhdysvaltain 8. jalkaväkidivisioonalle 3. toukokuuta 1945 Hagenowissa.
Hyökeri

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 153,7 metriä mpy.
Saaga

Saagat ovat pääosin Islannissa 1100–1400-luvuilla kirjoitettuja, anonyymejä kansankielisiä kaunokirjallisia proosakertomuksia, joissa kuvataan muun muassa Islannin asuttamista, skandinaavisia kuninkaita ja islantilaisia piispoja, sukuriitoja, viikinkiretkiä, muinaisia sankareita, keskiaikaisia ritareita sekä kristittyjä pyhimyksiä. Saagoja on luokiteltu tyylillisin ja sisällöllisin perustein erilaisiin lajeihin eli genreihin. Niistä osa pohjautuu suulliseen muistitietoon ja tarinaperinteeseen ja linkittyi Islannin ja Norjan varhaiseen historiaan (islantilaissaagat, kuningassaagat, aikalaissaagat, muinaissaagat), kun taas osa koostuu eurooppalaisten teosten käännöksistä ja niiden innoittamina syntyneistä saagoista (ritarisaagat, antiikkisaagat, hagiografiset saagat). Saagat on kirjoitettu muinaisislannin kielellä; tutkimuksessa käytetään joskus myös termiä muinaisnorja (eng. Old Norse).

Saagakirjallisuuden synty

Islantilaiset olivat kääntyneet kristityiksi yleiskäräjien päätöksellä syksyllä 999, minkä jälkeen saarelaiset alkoivat tutustua eurooppalaiseen kirjalliseen kulttuuriin ja latinalaisten aakkosten käyttö riimukirjaimiston sijaan alkoi yleistyä. Islantilaisen historiankirjoituksen isänä pidetään Pariisissa opiskellutta kirkonmiestä Sæmundr Viisasta (isl. inn fróði, Sigfússon; 1056–1133), jonka mahdollisia teoksia ei ole säilynyt nykypäivään, vaikkakin Sæmundriin viitataan useissa eri lähteissä. 

1100-luvun alussa alettiin kirjata ylös suullisena muistitietona välittyneitä lakeja, ja Ari Viisaana (isl. inn fróði) tunnettu Ari Þorgilsson kirjoitti ensimmäisen islantilaisten historian, Islantilaisten kirjan (isl. Íslendingabók). Samalla vuosisadalla alettiin myös kääntää islanniksi latinankielistä kirjallisuutta, mikä piti sisällään kristillisiä tekstejä ja historianteoksia. Todennäköisesti jo 1100-luvulla alettiin myös kirjoittaa suulliselle kertomusperinteelle ja muistitiedolle pohjautuneita saagoja. Kuningassaagoja pidetään näistä saagoista varhaisimpina. Viimeistään 1200-luvun vaihteessa on kuitenkin todennäköisesti alettu kirjoittaa jo myös aikalaissaagoja ja islantilaissaagoja. Lisäksi 1200-luvun alussa käännettiin Norjan kuninkaan hovissa eurooppalaisia ritariromansseja, joita kutsutaan tutkimuksessa käännetyiksi ritarisaagoiksi. Edda-runous on iältään vanhaa; tutkijoiden mukaan nykypäivänä tunnettu runous on syntynyt ja kehittynyt 800–1200-lukujen kuluessa, mutta varhaisin säilynyt edda-runojen kokoelmakäsikirjoitus, mytologista runoutta ja sankarirunoutta sisältävä Codex Regius, on vasta 1270-luvulta. Nuorimpina saagoina pidetään muinaissaagoja, joiden taustalla vaikuttanut tarinaperinne tosin oli vanhaa, sekä kotoperäisiä ritarisaagoja, joita alettiin kumpiakin kirjoittaa 1200-luvun lopulta alkaen.
Moottoripyöräilyn Japanin Grand Prix 2009

Japanin Grand Prix oli kauden 2009 toinen kilpailu. Se ajettiin Twin Ring Motegin radalla 24.–26. huhtikuuta.
Lockheed-Martin TPS-117

Lockheed-Martin TPS-117 on Lockheed-Martinin valmistama siirrettävä, mutta jatkuvaan käyttöön tarkoitettu kaukovalvontatutka. Tutka voidaan saada kahdeksan henkilön ryhmän avulla toimintakuntoon tunnin kuluessa alueelle saapumisesta. Tutkan antenni ja laitetila voidaan kuljettaa paikalle kahdella rekalla tai kahdella Hercules C-130-sotilaskuljetuskoneella. TPS-117 kykenee suorittamaan 90%:ia niistä tehtävistä, jotka voidaan suorittaa kiinteästi paikalleen asennettavalla sitä laajemmalla Lockheed-Martin FPS-117-kaukovalvontatutkalla. AN/FPS-117-tutkia käytetään 20 maassa, mikä tekee siitä maailman laajimmin käytetyn kaukovalvontatutkatyypin.  
TPS-117-kaukovalvontatutkia käyttävät Yhdysvaltain lisäksi Australia  , Brasilia, Korean tasavalta, Latvia, Pakistan, Tanska Taiwan   ja Viro.
Koi… Mil Gaya

Juoni

Kehitysvammainen nuori mies Rohit Mehra (Hrithik Roshan) ystävystyy Nishan (Preity Zinta) kanssa ja yrittää jatkaa edesmenneen isänsä työtä kommunikoida ulkoavaruuden olentojen kanssa.

Jatko-osat

Koi… Mil Gaya poiki kaksi menestynyttä jatko-osaa: Krrish sai ensi-iltansa vuonna 2006 ja Krrish 3 vuonna 2013.
Välimäen kaivos

Välimäen rautakaivos toimi Impilahdella Laatokan Karjalassa 1889–1910. Kaivoksesta louhittiin sen toiminta-aikana noin 348 000 tonnia malmia. Malmin pitoisuudet olivat 32,5% rautaa ja 5,5% titaania. Kaivoksen omisti pietarilainen Putilovin monialayritys ja kaivosyhteisössä asui 650 asukasta vuonna 1897.
Kaivoksen tuotantohuippu osui vuosille 1900–1902 jolloin malmia louhittiin joka vuosi yli 40 000 tonnia ja raudan tuotanto vaihteli 12 500 ja 15 000 tonnin välillä.
Vuonna 1899 valmistui Läskelän vesivoimalasta Välimäen kaivokselle kulkeva 8 kilometriä pitkä voimalinja. Tämä linja oli toinen laatuaan Suomessa Pitkärannan kaivokselle edellisenä vuonna valmistuneen sähkölinjan jälkeen.
Coraxo

Historia

Coraxon ensimmäinen demo, Starlit Flame, julkaistiin syksyllä 2013. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen toinen EP, Starlit Flame II, joka poiki levysopimuksen  saksalaisen Massacre Recordsin kanssa. Vuonna 2016 yhtye kiersi Saksaa ja muita Euroopan maita sekä esiintyi Findustry-klubifestivaaleilla Suomessa.
Yhtye julkaisi death metalia ja industrialia yhdistelevän, science fiction -vaikutteisen debyyttialbuminsa Neptune Massacre Recordsin kautta vuonna 2015. Vuoden 2016 aikana yhtye nauhoitti toisen täyspitkän levynsä nimeltään Sol, joka julkaistiin vuonna 2017 tamperelaisen Snow Wave Recordsin kautta. Albumilla vieraili useita kansainvälisiä muusikoita, kuten kitarasooloissa Christopher Amott, joka on tunnettu Arch Enemy -yhtyeestä, sekä Peter Huss joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Sinergy ja Shining. Levyn on masteroinut ruotsalainen metallituottaja Dan Swanö.
Dick Miller

Richard "Dick" Miller (25. joulukuuta 1928 – 30. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkin Bronxissa ja opiskeli City College of New Yorkissa ja Columbian yliopistolla.
Miller aloitti uransa 1950-luvulla ohjaaja-tuottaja Roger Cormanin elokuvissa. Hänen tunnetuimpia roolejaan on Walter Paisley Cormanin kulttiklassikossa A Bucket of Blood.
Miller näytteli yli 60 vuotta kestäneen uransa useiden tunnettujen ohjaajien elokuvissa. Hän teki useita kertoja yhteistyötä muun muassa James Cameronin, Ernest Dickersonin, Martin Scorsesen ja John Saylesin kanssa. Miller näytteli melkein jokaisessa Joe Danten projektissa, muun muassa elokuvissa Piraija, Ulvonta ja Gremlins – riiviöt. Muita hänen elokuviaan olivat Rock ’n’ Roll High School, Terminator – tuhoaja ja Lötköjen yö. Hän vieraili myös Star Trek -televisiosarjassa.
Nicholas Ziegler

Nicholas Ziegler on saksalainen balettitanssija. Hän on Suomen kansallisbaletin tähtitanssija.
Ziegler on opiskellut Hannoverin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa 1988–1994 ja Münchenin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa 1994–1997. Hän on työskennellyt Dresdenin baletissa 1997–2001. Kansallisbalettiin hänet kiinnitettiin 2001 ja tähtitanssijan statuksen hän sai 2009.
Ziegler on saanut Pro Dance -palkinnon vuonna 2004 ja Edvard Fazer -palkinnon vuonna 2008.
Frank Kermode

Sir John Frank Kermode (29. marraskuuta 1919 – 17. elokuuta 2010) oli brittiläinen kirjallisuuskriitikko. Hän syntyi Mansaarella ja palveli toisessa maailmansodassa kuninkaallisessa laivastossa.
Kermode työskenteli professorina University College Londonissa, Cambridgessa ja Columbiassa. Hän kirjoitti ja toimitti useita kirjoja, joiden joukossa on muun muassa useita Shakespearen tuotantoa käsitteleviä teoksia.
Kermode lyötiin ritariksi vuonna 1991.
Ramenskoje

Suuri koe- ja sotilaslentoasema

Moskovan kautta saapuva Moskvajoki ohittaa kaupungin noin 5 kilometriä keskustan lounaispuolella. Joen ja kaupungin välissä, noin 5 kilometriä keskustan länsipuolella sijaitsee erittäin pitkän kiitotien omaava Ramenskojen lentoasema, joka toimii Gromovin ilmailututkimuslaitoksen koelentokeskuksena ja kahden vuoden välein järjestettävän MAKS-ilmailunäyttelyn tapahtumapaikkana.

Urheilu

Ramenskojesta on kotoisin jalkapalloseura Saturn, joka edustaa Moskovan aluetta Venäjän valioliigassa. Seura pelaa kotiottelunsa Saturn-stadionilla.
Tunnettuja Ramenskojessa syntyneitä henkilöitä ovat jääkiekkoilija Vladimir Luttšenko ja shakin suurmestari Igor Zaitsev.
Årsta holmar

Årsta holmar on kolmen saaren muodostama alue Tukholmassa, Ruotsin pääkaupungissa. Saaret sijaitsevat Årstavikenin lahdessa, Årstan kaupunginosassa, Södermalmin kaupunginosa-alueella. Saaret muodostivat oman kaupunginosansa vuosina 1926–1934.

Bergsholmen

Bergsholmen on saarista keskimmäinen. Se sijaitsee 208 metrin päässä Årstan rannasta, ja sen korkein kohta sijaitsee 19 metrin korkeudella. Saarta on myös kutsuttu nimellä Tallholmen. Kooltaan Bergsholmen on 260 × 170 metriä.

Alholmen

Alholmen on saarista läntisin. Se sijaitsee 184 metrin päässä Södermalmista, ja 195 metrin päässä Årstan rannasta. Saaren korkein kohta kohoaa noin seitsemän metriä yli merenpinnan. Alholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä Ladholmen ja Gräsholmen. Kooltaan Alholmen on noin 260 × 170 metriä.

Lillholmen

Lillholmen on Årsta holmarin saarista kaikista itäisin. Se sijaitsee 93 metrin päässä Södermalmista, ja sen korkein kohta yltää noin neljän metrin korkeuteen. Lillholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä Betesholmen, Ängsholmen ja Lilla skäret. Saari on kooltaan noin 200 × 120 metriä.
Raimund Kull

Raimund Kull (1892–1942) oli virolainen säveltäjä. Hän oli Estonia-teatterin musiikinjohtaja 1912–1927, Tallinnan konservatorion professori vuodesta 1937 ja Viron yleisradion musiikkipäällikkö 1934–1939. hän vieraili suomessa orkesterinjohtajana. Hänen tuotantoonsa kuuluu lauluja ja orkesteriteoksia. Hän oli vuodesta 1916 naimisissa näyttelijä Liina Reimanin kanssa.
Johan Christopher Toll

Johan Christopher Toll (1. helmikuuta 1743 – 21. toukokuuta 1817) oli ruotsalainen sotamarsalkka ja poliitikko.
Tollilla oli merkittävä rooli kuningas Kustaa III:n vuonna 1772 tekemässä vallankaappauksessa, sillä hän suostutteli Etelä-Ruotsissa sijaitsevan Kristianstadin varuskunnan kuninkaan puolelle. Vallankaappauksen jälkeen Tollista tuli eräs kuninkaan tärkeimmistä avustajista, ja hän sai merkittävän aseman Ruotsin puolustus- ja ulkopolitiikassa. Vuonna 1786 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.
Kun Kustaa III hyökkäsi Venäjälle vuonna 1788 (ns. Kustaan sota), turvautui hän paljolti Tollin laatimiin hyökkäyssuunnitelmiin. Sota sujui huonosti, ja niinpä Toll joutui kuninkaan epäsuosioon. Vastoinkäymisistä ei kuitenkaan olisi pitänyt syyttää Tollia, sillä hän oli alun perin pitänyt hyökkäyksen ajoitusta huonona. Ruotsin armeija olisi hänen mielestään tarvinnut enemmän aikaa sotaan valmistautumiseen.
Tollin vastoinkäymiset jatkuivat 1790-luvulla: maanpetoksesta syytetyn Gustaf Mauritz Armfeltin vastaisen oikeudenkäynnin yhteydessä myös Toll joutui epäilyksenalaiseksi, ja hänet tuomittiin melko huterin perustein kahdeksi vuodeksi vankilaan. Kuningas Kustaa IV Aadolf palautti kuitenkin pian Tollin kunnian ja nimitti tämän tärkeisiin diplomaattisiin tehtäviin. Vuonna 1801 Toll siirtyi hoitamaan Skånen kenraalikuvernöörin virkaa.
Vuonna 1807 Ruotsi tarvitsi jälleen Tollin diplomaattisia taitoja: Napoleonin joukot olivat saartaneet Ruotsin armeijan Rügenin saarelle Pohjois-Saksaan, mutta Toll onnistui neuvottelemaan ruotsalaisille kunniallisen vetäytymisen. Ruotsalaiset saivat pitää kaikki aseensa ja kalustonsa. Kustaa IV Aadolf palkitsi hänet tästä hyvästä sotamarsalkan arvolla. (Kuninkaalla oli syytäkin kiitollisuuteen, sillä tuon sotilaallisen katastrofin partaalle oli päädytty hänen taitamattoman politiikkansa vuoksi.)
Vuonna 1814 Toll korotettiin kreivin arvoon.