google/wiki40b huggingface dataset:
Sosiaalinen massadata

Sosiaalinen massadata on sosiaalisen median ja mobiilisovellusten käyttäjien vuorovaikutuksesta kerättyä massadataa.
Sosiaalisen massadatan avulla voidaan analysoida muun muassa sosiaalisia verkostoja, mediaa, trendejä ja mielipiteitä. Esimerkiksi Facebookin ja Twitterin sosiaalisen datan avulla voidaan mitata ihmisten poliittisia näkemyksiä tai mobiililaitevalmistajien lippulaivamallien suosiota.

Massadata

Massadata on suomenkielinen vastinen big datalle, joka on suhteellisen vakiintunut termi myös suomenkielessä. Big data määritellään usein 3V-mallin avulla, sillä sille on ominaista mallin kuvaamat kolme ominaisuutta: tiedon määrän (volume) suuruus, tiedon nopea muuttumisnopeus (velocity) ja tiedon monimuotoisuus (variety). Nykyaikana tieto myös muuntuu hyvin nopeasti ja tiedosta voi nopeasti tulla vanhentunutta. Lisäksi tieto on useimmiten hyvin monimuotoista, sillä tietoa kerätään monesta eri lähteestä, kuten sosiaalisesta mediasta, tuotantolinjoilta, asiakaskyselyistä jne. Big data -termin käyttö tieteellisissä artikkeleissa on lisääntynyt viimeisten viiden vuoden aikana merkittävästi . Tähän trendiin on vaikuttanut hyvin voimakkaasti sekä big datan lisääntynyt hyödyntäminen että sen kerääminen. Suurimpia syitä big data -ilmiön kasvuun on muun muassa kannettavien mobiili- ja kommunikaatiolaitteiden yleistyminen, datan varastointiteknologioiden kehittyminen sekä parantunut tiedonsiirtonopeus.

Sosiaalinen media

Sosiaalinen media on joukko internetpohjaisia sovelluksia, joiden myötä käyttäjät voivat luoda ja jakaa sisältöä keskenään. Sosiaalisen median alle voidaan lukea useita yksilöiden välisiä massaviestimiä, kuten Facebook, Twitter, YouTube ja Reddit. Ominaista näille kaikille palveluille on se, että käyttäjät toimivat pääsääntöisesti yksittäisinä käyttäjinä (pl. Yritysten ja eturyhmien käyttäjätilit).
Sosiaalisesta mediasta on tullut yksi suurimmista ja luotettavimmista massadatan lähteistä. Suurimmat internet-palvelut tänä päivänä ovat sosiaalisen median palveluita. Sosiaalisen median palveluiden suuresta määrästä ja kasvunopeudesta johtuen näistä palveluista on tullut tärkeä tutkimusaihe monilla eri tieteen aloilla.

Käyttö

Sosiaalista massadataa voidaan hyödyntää sosiaalisen median analyysityökaluja käyttäen. Tällä tavoin voidaan saada apua poliittisten keskusteluiden ja mielipiteiden tutkinnassa, kuten esimerkiksi USA:n vaalien yhteydessä on tehty. Tunneanalyysi on eräs analyysityökalu sosiaalisen massadatan analysoimiseksi.

Kritiikki

Sosiaalisen massadatan analysoimiseen käytetty tunneanalyysi on saanut osakseen kritiikkiä, johtuen etenkin Twitterin twiittien pituusrajoituksesta ja sisällön epäsäännönmukaisesta rakenteesta. Viestien lyhyys rajoittaa ilmaisun keinoja ja siten viestien väärin tulkitsemisen mahdollisuus kasvaa. Myös esimerkiksi sarkastisten viestien tulkinta luo lisähaasteen tunneanalyysille.
Hyperion (mytologia)

Hyperion (m.kreik. Ὑπερίων) oli yksi Hesiodoksen teoksessaan Jumalten synty (Theogonia) esittelemistä kreikkalaisen mytologian titaaneista, itään yhdistetty valon jumaluus, joka sisarensa Theian kanssa synnytti Auringon (Helios), Kuun (Selene) ja Aamunkoiton (Eos). Myös Auringosta käytetään usein nimeä Hyperion. Hyperion oli Gaian (Maa) ja Uranoksen (Taivas) poika.
Hyperionin merkitys mytologiassa on hyvin vähäinen, sillä hänet vain mainitaan titaanien luettelossa.
John Keats on kirjoittanut Hyperionista kaksi runoa: "Hyperion" ja "Hyperionin kukistuminen". Tieteiskirjailija Dan Simmons nimesi kaksi kirjaansa Keatsin runojen mukaan: Hyperion Cantos -sarjaan kuuluvat Hyperion ja sen seuraaja Hyperionin tuho.
Harpyijat

Harpyijat (m.kreik. Ἅρπυια) ovat siivekkäitä naisia Kreikan mytologiassa. Ne esiintyvät monissa myyttisissä kertomuksissa kiusaten ihmisiä viemällä ruokaa, mutta joissakin myös ihmisiä.
Kuningas Fineus oli vaihtokaupassa Zeus-ylijumalan kanssa luopunut näkökyvystään ja saanut tilalle kyvyn nähdä tulevia tapahtumia. Myöhemmin kuningas loukkasi Zeusta paljastamalla jumalien salaisia suunnitelmia. Rangaistukseksi Zeus lähetti harpyijat piinaamaan häntä. Koska ne anastivat kaiken ruoan, kuningas tuomittiin harpyijan kohtaloon: sammumattomaan nälkään.
Argonauttien käynti pelasti sokean Fineuksen. Argonautit tarvitsivat neuvoja reitinvalintaansa ja lupasivat vastapalveluksen. Fineus järjesti runsaat pidot, ja harpyijat tulivat pian osingolle. Argonauttien laivalla matkanneet siivekkäät Zetes ja Kalais vetivät aseensa esiin ja ajoivat lentäen harpyijat pois. Yksi harpyijoista putosi ja hukkui pakomatkalla jokeen, joka sai nimekseen Harpyes.
Harpyijan nimi on annettu oikealle petolinnulle: Etelä- ja Keski-Amerikan sademetsissä elävälle suurikokoiselle kotkalajille, joka on kyllin vahva sieppaamaan latvustosta apinoita ja laiskiaisia. Harpyija-sanasta on lähtöisin myös suomen kielen rumaa vanhaa naista tarkoittava sana harppu.
Snowy White

Snowy White (oik. Terence Charles White, s. 3. maaliskuuta 1948 Barnstaple, Devon) on englantilainen kitaristi, joka on tullut tunnetuksi mm. Pink Floydin taustakitaristina sekä Thin Lizzyn jäsenenä. Hän on ollut mukana myös Pink Floydista tutun Roger Watersin soolokiertueilla. White on saanut menestystä myös sooloartistina, kun vuonna 1983 hänen "Birds of Paradise" -kappaleensa nousi top 10:een Ison-Britannian listalla. Vuonna 2010 hän oli mukana Roger Watersin The Wall Live-kiertueella. Lempinimi "Snowy" (suom. luminen) tulee hänen vaaleista hiuksistaan ja Lumikista (engl. Snow White).
George Engleheart

George Engleheart (s. lokakuu 1752 Kew, Englanti – 1829 Blackheath) oli englantilainen miniatyyrimuotokuvien maalari ja Richard Coswayn kilpailija.
Engleheart sai taiteilijan koulutuksen ensin George Barretin ohjauksessa ja sitten Joshua Reynoldsin ohjauksessa. Hän aloitti itsenäisenä taiteilijana 1773 ja piti samana vuonna näyttelyn Royal Academyssa. Hän jatkoi ammatin harjoittamista vuoteen 1813, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänen säilynyt palkkiokirjansa, joka sisältää luettelon mallina olleista henkilöistä ja kustakin muotokuvasta maksetut palkkiosummat, osoittaa että 39 vuoden aikana hän maalasi 4 853 miniatyyriä ja että hänen taiteilijantulonsa saattoivat vuosien ajan ylittää 1 200 puntaa vuodessa. Hän asui suuren osan elämäänsä Hertford Streetillä Mayfairissa, jossa hän asui eläkkeelle jäämiseen asti. Hän kuoli Blackheathissa 1829, ja hänet haudattiin Kewiin.
Hän maalasi Englannin kuninkaan Yrjö III:n muotokuvan 25 kertaa, ja hänellä oli laaja suosijajoukko, johon kuuluivat lähes kaikki hovin kanssa tekemisissä olevat merkittävät henkilöt. Hän teki tarkkoja kopioita monista Joshua Reynoldsin tunnetuista maalauksista, ja ne ovat monista kadonneista Reynoldsin maalauksista ainoa olemassa oleva tieto. Englehartin palkkiokirja, värit, maalausvälineet ja suuri miniatyyrikokoelma ovat yhä hänen jälkeläistensä omistuksessa.
Hän signeerasi työnsä usein "E" tai "G.E.".
Juho Suomalainen

Juho Suomalainen (sukunimi aik. Hytönen; 15. lokakuuta 1868 Vesanto – 16. huhtikuuta 1941 Kuopio) oli suomalainen asioitsija joka oli sosialidemokraattien kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa.
Suomalaisen vanhemmat olivat torppari Juho Hytönen ja Maria Koljonen. Hän kävi maanviljelyskoulun ja oli maataloustöissä ja kulkukauppiaana sekä myöhemmin torpparina ja pienviljelijänä Vesannolla. Vuodesta 1912 Suomalainen toimi matka-asiamiehenä ja asioitsijana Kuopiossa. Hän oli myös lautamiehenä. Suomalainen oli naimisissa vuodesta 1898 Anna Lyydia Jäppisen kanssa.
Suomalainen oli SDP:n kansanedustajana 1907–1908 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä.
Kuningatar Maudin vuoret

Kuningatar Maudin vuoret (86°00′S, 160°00′W) on suuri joukko vuoria ja vuoristoja Beadmoren ja Reedyn jäätiköiden välissä Antarktiksella. Alueeseen kuuluu myös osa Rossin jäähyllystä. Roald Amundsen retkikuntineen nimesi vuoret Norjan kuningattaren Maudin kunniaksi kiivetessään ylös Axel Heibergin jäätikköä marraskuussa 1911.
Rockstar North

Historia

Ryhmä aloitti taipaleensa ampumapeleillä Menace (1988) ja Blood Money (1989) sekä futuristisella urheilupelillä Ballistix (1989). Seuraavana vuorossa oli jo Lemmings. Ryhmä teki 1990-luvulla vielä kaksi muuta erittäin tunnettua Amiga-peliä Lemmingsin jälkeen: Walker (1993) ja Hired Guns (1993). Walkerissa ohjataan hiiren ja näppäimistön avulla suurta taistelurobottia ja Hired Guns on kevyt, kolmiulotteinen tietokoneroolipeli, jossa kullakin neljästä pelihahmosta oli oma ikkunansa ruudulla.
GP3 Espanjan Grand Prix 2017

Aika-ajo

Paalupaikalle kauden avauskilpailuun ajoi ART GP:n Jack Aitken. Toiseksi ajoi Aitkenin tallikaveri Nirei Fukuzumi. Kolmanneksi ajoi Tridentin Dorian Boccolacci, neljänneksi ART GP:n George Russell, viidenneksi Arden Internationalin Leonardo Pulcini ja kuudenneksi Jenzer Motorsportin Arjun Maini. Niko Kari sijoittui sijalle 11.

1. Kilpailu (Lauantain kilpailu, 22 kierrosta)

Fukuzumi kiilasi startissa Aitkenin ohi kärkeen. Neljännestä ruudusta lähtenyt Russell tippui kahdeksanneksi, mutta nousi kilpailussa lopulta neljänneksi. Kilpailun kakkospaikalla ajanut Aitken joutui keskeyttämään kilpailun kierroksella 17. Varikolta kilpailuun lähtenyt Kari nousi Aitkenin keskeytyksen myötä 15:nneksi ollen jo ohittanut kanssakilpailijoitaan. Dorian Boccolacci tippui kilpailun edetessä sijalta kolme kuudenneksi.
Nirei Fukuzumi voitti kauden avauskilpailun, ottaen uransa ensimmäisen GP3-voiton. Toisena maaliin ajoi Ardenin Leonardo Pulcini ja kolmanneksi Jenzerin Alessio Lorandi. Kahdeksannesta sijasta käytiin viimeiseen mutkaan asti kädenvääntöä, kun Marcos Siebert luisteli viimeisen shikaanin ulostulossa, menettäen kahdeksannen sijan tallikaverilleen Raoul Hymanille, joka pääsi starttaamaan toiseen kilpailuun paalupaikalta. Yhdeksänneksi nousi viimeisessä mutkassa Santino Ferrucci, ja Siebert tippui kymmenenneksi.

2. Kilpailu (Sunnuntain kilpailu, 17 kierrosta)

Raoul Hyman putosi kärkipaikalta kolmanneksi ensimmäisellä kierroksella. Kärkeen nousi Jenzer-kuljettaja Arjun Maini ja toiseksi Dorian Boccolacci. Kilpailun edetessä Hyman putosi lopulta seitsemänneksi.
Niko Kari lähti ruudusta 15, ja onnistui ajamaan parhaimmillaan sijalla 10:n. Kari kuitenkin sai 5 sekunnin aikarangaistuksen yritettyään ohittaa Tridentin Ryan Tveteriä, jolloin autot osuivat toisiinsa ja Tveter joutui ajamaan mutkan suoraksi. Lopulta Tveter kurvasi varikolle, pystyen toki jatkamaan matkaansa, mutta oli maalissa viimeinen, kierroksen kärjelle jääneenä. Kilpailun ainoa keskeyttäjä oli DAMS-kuljettaja Tatiana Calderón, joka osui yhteen Steijn Schothorstin kanssa.
Arjun Maini voitti ensimmäistä kertaa urallaan GP3-kilpailun. Boccolacci oli maalissa toinen ja Alessio Lorandi kolmas.
Esko Leimu

Esko Leimu (3. tammikuuta 1943 Tampere – 12. lokakuuta 2005 Tampere) oli suomalainen televisio-ohjaaja.
Leimu teki pitkän uran asia- ja viihdeohjelmien sekä televisiosarjojen ohjaajana Yle TV2 -kanavalla. Hän aloitti kanavan palveluksessa jo 1960-luvulla. Erityisesti hänet muistetaan yhteistyöstä Neil Hardwickin ja Jussi Tuomisen kanssa. Hän vastasi muun muassa heidän kirjoittamansa Tankki täyteen -sarjan (1978–1980) sekä Kielipuolipotilas-elokuvan (1978) ohjauksesta. Muita ohjauksia ovat muun muassa minisarja Luonnonmukainen rakastaja (1992) ja visailusarja Thilia Thalia (1998–2005).
Kalallinen-Simppu

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,7 metriä mpy.
Heliodoros Emesalainen

Heliodoros Emesalainen (200-luku) oli kreikkalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaanin Aithiopika, joka on kreikkalaisen sofistisen romaanikirjallisuuden tärkeimpiä tuotteita.
4. kaupunginosa (Valkeakoski)

4. Kaupunginosa Valkeakoskella käsittää kaupungin liikekeskustan eteläosan, kerrostalo- ja pientaloalueita sekä Lumikorven teollisuus- ja liikealueen.

Jyräänmäki

Jyräänmäki on asuinalue kaupungin keskustaajaman eteläosassa. Alue on puutalovaltaista, ja sitä halkoo kaksi katua, Jyräänkatu ja Kuusistonkatu. Alue on rakennettu pääosin 1940-luvulla, mutta alueen itäpuolella on Jyräänkujan "nurkka", joka on 1980-luvun lopulla rakennettua rivitaloaluetta. Jyräänmäen alapuolella sijaitsevat Sorrilan ala-aste, Valkeakosken kappeli ja hautausmaa sekä Neste-huoltoasema. Valkeakosken vesitorni on Jyräänmäellä. Alue on pääosin rauhallinen.

Kaskela

Kaskela on asuinalue keskustan itäpuolella. Alue on rakennettu pääosin 1960- ja 1970-luvuilla. Alue on pieni ja siellä kulkee kaksi katua, Kaskitie ja Peltotie. Alue on pienuutensa vuoksi melko rauhallinen.

Laiska

Laiska on omakotialue kaupungin eteläpuolella. Alue on pääosin rauhallista 1940-luvulla rakennettua puutaloaluetta. Aluetta halkoo Laiskantie. Alueen lounaispäässä sijaitsevat 1970-ja 1980-luvuilla rakennetut Laiskankujan ja Välikujan rivitaloalueet. Alueen nimen alkuperä on tuntematon.

Lumikorpi

Lumikorpi on teollisuusalue keskustan itäpuolella. Lumikorvessa on enimmäkseen teollisia yrityksiä ja autoliikkeitä, tosin alueella on myös K-Raudan myymälä. Hämeenlinnan Osuusmeijerin meijeri oli Lumikorvessa. Lumikorvessa on myös Valkeakosken kaatopaikka.

Naakka ja Naakanrinne

Naakan asuinalue sijaitsee jyrkässä rinteessä, jonka päällä on neljä tornitaloa. Rinteen alapuolella on kuusi nelikerroksista kerrostaloa. Naakan omakotialue sijoittuu Kaapelintien itäpuolelle. Naakan vanhaa omakotialuetta sanotaan toisinaan myös Leipiäläksi. Naakan alue on saanut nimensä alueella sijainneesta, Walkeakoski Oy:n omistamasta Naakan eli Leipiälän yksinäistalosta, jonka alueilla oli alkujaan pieniä mökkejä. Aluetta ruvettiin rakentamaan uudelleen 1970-luvun alkupuolella. Osittain Naakka kuuluu Valkeakosken 12. kaupunginosaan.

Pässinmäki ja Apia

Pässinmäen vanha omakotialue, jonka ympäristöä kutsutaan myös Apiaksi viereisen Apianlahden mukaan, sijaitsee vesistön äärellä keskustassa ja edustaa kaupungin vanhinta osaa. Siellä sijaitsevat muun muassa Apian kenttä, Apian Uimaranta ja Apian kansanpuisto Apian kanavan Mallasvedestä erottaman Apianlahden rannalla, vastapäätä lahden toisella puolella sijaitsevaa Apian koulua, joka on purettiin vuonna 2011. Apian maisemakuvaan kuuluvat vesistö ja luonto.
Alfred Kempe

Alfred Bray Kempe (6. heinäkuuta 1849 Kensington, Lontoo – 21. huhtikuuta 1922 Lontoo) oli englantilainen matemaatikko, joka tunnetaan töistään mekaanisten nivelsysteemien sekä neliväriongelman parissa.
Kempe opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa muun muassa Arthur Cayleyn opettamana. Hän valmistui vuonna 1872 ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen matemaattisen artikkelinsa, nimeltään A general method of solving equations of the nth degree by mechanical means. Matemaattisista ja musiikillisista taipumuksistaan huolimatta hän ryhtyi ammatiltaan lakimieheksi. Matematiikasta ja musiikista tuli hänen harrastuksiaan.
Kempen matemaattiset tulokset käsittelivät aluksi pääasiassa mekaanisia nivelsysteemejä. Esimerkki yksinkertaisesta nivelsysteemistä on höyrykoneen luisti, joka muuttaa suoraviivaisen liikkeen pyöriväksi.
Vuonna 1879 Kempe esitti neliväriongelmaan todistuksen, jota luultiin oikeaksi yhdentoista vuoden ajan, kunnes vuonna 1890 Percy Heawood osoitti, että todistuksessa oli aukko. Vaikka Kempen todistus oli virheellinen, se sisälsi kuitenkin merkittäviä ideoita, joiden avulla Heawood pystyi todistamaan heikomman tuloksen, viisivärilauseen, jonka mukaan viisi väriä riittää tasokartan värittämiseen. Kempen esittämiä merkittäviä todistusideoita olivat väistämättömyys (engl. unavoidability) ja redusoitavuus (engl. reducibility). Näitä käyttivät myös Kenneth Appel ja Wolfgang Haken, kun he lopulta vuonna 1976 onnistuivat todistamaan nelivärilauseen käymällä läpi suuren määrän väistämättömiä asetelmia tietokoneen avulla.
Kempe valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1881, ja hän toimi myös Royal Societyn johtotehtävissä. Hän oli London Mathematical Societyn puheenjohtaja vuosina 1892–1894.
Kempe harrasti aktiivisesti vuoristokiipeilyä erityisesti Sveitsissä.
M/S Pride of Hull

Valmistus

Alus tilattiin Fincantieri-Cantieri Navali Italiani SpA:lta Italiasta Venetsian Porto Magherasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 6066 ja alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 2001. Se luovutettiin P&O North Sea Ferriesille 16. marraskuuta ja pääministerin puoliso Cherie Blair kastoi aluksen 30. marraskuta Hullissa.

Palvelus

Alus aloitti 2. joulukuuta 2001 liikennöinnin Hullista Rotterdamiin. Se siirrettiin 15. lokakuuta 2002 P&O Ferriesille, mutta alus jatkoi liikennöintiä samalla reitillä. Alus oli telakalla Shipyard Verolme Botlekilla Rozenburgissa Alankomaissa 12.-18. marraskuuta 2002.
Aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo 8. joulukuuta 2008 sen ollessa matkalla Rotterdamista Hulliin. Miehistö sai kuitenkin palon nopeasti sammumaan. Alus rekisteröitiin RBSSAF 10 Limitedille Cheltenhamiin. Aluksen kotisatamana säilyi kuitenkin Hull. Marraskuussa 2011 alus liputettiin Bahamalle kotisatamanaan Nassau.
Henry Ericsson

Carl August Henry Ericsson (6. helmikuuta 1898 Mikkeli – 16. lokakuuta 1933 Porvoo) oli suomalainen koristetaiteilija ja taidemaalari.
Henry Ericsson opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1915–1918 ja 1919 sekä Roomassa Scuola Ornamentale di Belle Artissa ja Pariisissa Académie Colarossissa ja Académie de la Grande Chaumièressa 1922–1924. Hän kouluttautui taideteolliseksi muotoilijaksi ja tuli tunnetuksi 1920-luvun puolesta välistä alkaen lasilla, hopealla, lasimaalauksilla, sisustuksilla ja näyttelytiloilla.
Hänet tunnetaan laajemmin vuoden 1925 Pariisin kansainvälisen taideteollisuusnäyttelyn Suomen osastosta, johon hän suunnitteli arkkitehtuurin, valitsi näyttelyesineet ja teki kunniasalin kattomaalaukset.
Vuosina 1931-1932 Ericsson toteutti sarjan graafisia teoksia jonka aihepiirinä olivat 1918 sisällissodan tapahtumat. Ericsson oli sodan lopulla määrätty Hennalan vankileirille vartijan tehtäviin, joten hänellä oli aiheesta omakohtaista kokemusta.
Viimeisinä elinvuosinaan hän oli poikansa Christoffer H. Ericssonin mukaan suuntautumassa entistä selvemmin maalaustaiteeseen.
Hänen monipuolinen uransa kesti vain runsaan vuosikymmenen ja katkesi syksyllä 1933 auto-onnettomuuteen, jossa kuoli myös hänen vaimonsa Mariquita o.s. Björnberg, jonka isä oli Fredrik Geronimo Björnberg. Ericsson ja hänen vaimonsa sekä kirjallisuudentutkija, dosentti Erik Kihlman ja tämän vaimo Gunnel Kihlman saivat surmansa maanantai-iltana 16. lokakuuta 1933 kun heidän autonsa syöksyi Porvoossa Porvoonjokeen. Surmansa saaneet olivat vierailleet kirjailija Jarl Hemmerin luona Porvoon runoilijakodissa ja olivat paluumatkalla sieltä kun heidän autonsa tuli kovalla vauhdilla alas Nikolainkatua, rikkoi risteyksessä korokkeella olleen tieviitan ja syöksyi edelleen Porvoonjokeen.
Galilea

Galilea (lat. Galileia, hepreaksi hagalil הגליל, arabiaksi al-Jaleel الجليل) on alue pohjoisessa Israelissa Jordan-joen länsipuolella. Galileaan kuuluu suuri osa Pohjoisesta hallintoalueesta ja Haifan hallintoalueesta. Perinteisesti Galilea on jaettu Ylä-Galileaan (hepr. גליל עליון‎ Galil Elyon), Ala-Galileaan (hepr. גליל תחתון‎ Galil Tahton), ja Länsi-Galileaan (hepr. גליל מערבי‎ Galil Ma'aravi).
Alueen asukkaita galilealaisia halveksittiin aiemmin heidän sekarotuisuutensa ja kielimurteensa takia. Jeesus tunnetaan galilealaisena.

Maantiede

Suurin osa Galileasta on kivistä maastoa, 500–700 metrin korkeudessa. Alueella on useita korkeita vuoria, mukaan lukien Taaborin vuori ja Har Meron, joiden lämpötilat ovat suhteellisen matalia ja sademäärät suuria. Tämän ilmaston seurauksena kasvillisuus ja eläimistö kukoistavat ja monet linnut muuttavat vuosittain viileämmästä ilmastosta Afrikkaan ja takaisin Hula-Jordanin käytävää pitkin. Virrat ja vesiputoukset, jälkimmäiset erityisesti Ylä-Galileassa, yhdessä laajojen vihreiden kenttien, värikkäiden villikukkien ja monien raamatullisesti tärkeiden kaupunkien kanssa tekevät alueesta suositun turistikohteen.
Johtuen suurista sademääristä (900–1200 mm), leudosta ilmastosta ja korkeista vuorista (Har Meronin vuori 1 000–1 208 metriä merenpinnasta), Ylä-Galilean alueella on erityistä kasvillisuutta ja eläimistöä: okakataja (Juniperus oxycedrus), libanoninsetri (Cedrus libani), joka kasvaa pienessä metsikössä Har Meronin vuorella, syklaamit, pionit ja turkinalppiruusu (Rhododendron ponticum), joka joskus esiintyy Har Meronilla.
Vera Volkova

Vera Volkova (1912–1975) oli venäläinen balettitanssija ja balettipedagogi. Hän muutti pois Venäjältä 1930-luvulla ja perusti vuonna 1943 Lontooseen balettikoulun, jossa opiskeli esimerkiksi Margot Fonteyn. Vuodesta 1952 hän oli Kööpenhaminan Det Kongelige Teaterissa.
Postitoimisto (romaani)

Juoni

Postitoimisto kertoo antisankari Henry Chinaskin vaiheista hänen työskennellessään Yhdysvaltain postilaitoksella. Chinaski on alkoholisoitunut, työtä vieroksuva uhkapeluri ja naistenmies, joka omien sanojensa mukaan joutui erehdyksessä postitoimistolle.
Chinaski purjehtii vuosien lävitse poukkoillen eri ihmissuhteista toisiin; ainoina pysyvinä elementteinä hänen elämässään ovat raskaan postityön lisäksi melankolinen ja itsetuhoinen maailmankuva, alkoholi, ravihevoset ja naiset.
Unto Jutila

Unto Väinö Jutila (5. joulukuuta 1944 Kalajoki – 5. maaliskuuta 1992 Toholampi) oli suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.

Tausta

Unto Jutila syntyi Kalajoella, sahanasettaja Väinö Jutilan ja Anni o.s. Tiinasen perheeseen. Lapsuusaika kului Kalajoen Plassilla. Vaikka suvussa ei aiemmin ollut muusikoita, Väinö-isä oli kulttuurin ja musiikin ystävä, joka hankki pojalleen harmonikan. Jo 11-vuotiaana poika pääsi soittamaan Kalajoen teatteritalon tansseissa taukoja.
Avioiduttuaan 2. heinäkuuta 1977 filosofian kandidaatti Sinikka o.s. Alasen (s. 1946 Karkku) kanssa, Jutilat muuttivat Toholammille.

Koulutus

Vaikka Jutila oli soittajana pääosin itseoppinut, hän opiskeli musiikin teoriaa Pauli Kilpiön johdolla, sekä harmonikansoittoa ja esiintymistaitoa Leander Norrbackin ja Veikko Ahvenaisen johdolla.

Muusikko, säveltäjä, pedagogi, vaikuttaja

Jutila toimi noin 10 vuoden ajan tanssimuusikkona 1960-luvulla, kiertäen maata oman yhtyeensä kanssa.
Ensimmäinen sävellys, "Iloinen meripoika", syntyi 1959, jonka jälkeen hän sävelsi noin 200 teosta, kattaen erilaisia tyylilajeja viihdemusiikkia ja taidemusiikkia. Sävellyksistä tunnetuimpia ovat Rapsodia harmonikalle, Konsertto F-duuri ja Kuvia lapsille -sarja. Hänen viimeiseksi sävellyksekseen jäi Hyväntuulen jenkka, 1990. Hänen sävellyksiään ovat levyttäneet muun muassa Pekka Himanka (esimerkiksi Kalajoki-valssi) ja useat harmonikansoittajat, kuten Matti Rantanen (Kuvia lapsille -sarja).
Jutila toimi harmonikansoiton opettajana Raahen musiikkikoulussa 1975–1980 ja Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa 1978–1987, minkä lisäksi hänellä oli lukuisia yksityisoppilaita.
Hän osallistui erilaisiin harmonikkamusiikin tapahtumiin esiintyvänä taiteilijana ja opettajana, sekä toimi Kalajoen "Särkät soi" (1974–1985) ja Toholammin harmonikkaviikot (1986–1992) -tapahtumien taiteellisena johtajana. Ulkomailla Jutila konsertoi Ruotsissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Neuvostoliitossa, Baltian maissa sekä Italiassa. Hän oli muuntautumiskykyinen taiteilija, joka esitti niin klassista harmonikkamusiikkia, tanssimusiikkia, ranskalaista musette-musiikkia kuin jazziakin.
Jutilan kansainväliset kontaktit alalla olivat laajat, ja muun muassa ranskalainen musette-harmonikan taitaja Maurice Vittenet oli hänen hyvä ystävänsä. Elämän loppuvuosia varjosti vaikea sairaus, joka ei kuitenkaan estänyt sävellystyötä eikä esiintymisiä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1987.