Maailmanhallitus

Maailmanhallitus on käsite, jolla kuvataan maailmanlaajuista valtiota, joka kattaisi koko ihmiskunnan. Siitä, miten maailmanhallitus käytännössä toteutettaisiin, on vaihtelevia mielipiteitä. Yksi perinteinen ajatus on väkipakolla luotu imperiumi, jolla olisi maailmanherruus. Toinen taas on rauhanomaisesti luotu valtio sopimuksien kautta. Nykytilanteessa ei ole maailmanlaajuista toimeenpanevaa hallitusta, lainsäädäntöä, oikeuslaitosta, armeijaa, poliisia tai perustuslakia, jolla olisi toimivaltaa koko planeetalla. Yhdistyneet kansakunnat on enimmäkseen neuvonantajan asemassa, ja sen todettu tarkoitus on edistää olemassa olevaa valtioidenvälistä yhteistyötä.

Taustaa

Idea maailmanhallituksesta on ollut esillä historian alkuhämäristä saakka. Pronssikauden Egyptin kuninkaiden tarkoituksena oli hallita ”kaikkea minkä ympäri aurinko kiertää” ja Mesopotamian kuninkailla ”kaikkea auringonnoususta auringonlaskuun”.

Francisco de Vitoria

Yksi kansainvälisen oikeuden edelläkävijöistä, espanjalainen Francisco de Vitoria (1483–1546), jota pidetään yhtenä globaalin poliittisen filosofian perustajista, kehitteli ideaa maailman tasavallasta (res publica totius orbis). Tämä tapahtui aikana, jolloin Salamancan yliopistossa tutkittiin paljon ajatuksia ihmisoikeuksista, kansainvälisestä oikeudesta ja varhaisia kansataloustieteen perusteita pohjautuen Espanjan imperiumin kokemuksiin.

Natsi-Saksa

Natsi-Saksaa vuosia 1933–1945 hallinneella kansallissosialistisella puolueella oli visio maailmanhallinnon perustamiselle, mikä toisi koko maailman kolmannen valtakunnan hegemonian alaisuuteen. Puolue alkoi nakertaa ensimmäisen maailmansodan Versailles’n sopimusta vetäytymällä Kansainliitosta, eikä sillä ollut aikomusta liittyä samankaltaiseen kansainväliseen järjestöön tulevaisuudessa. Adolf Hitlerin ilmaisemassa poliittisessa tavoitteessa raivata elintilaa (Lebensraum) saksalaisille karkottamalla tai tuhoamalla alemmat rodut on voinut olla tavoitteena luoda ideologinen järjestelmä, joka pohjautuisi valtakunnan jatkuvaan laajenemiseen. Tämä taas johtaisi taas edelleen väestönkasvuun ja johtaisi uusiin valloituksiin. Vuonna 1927 Rudolf Hess välitti Walter Hewelille Hitlerin vakaumuksen, että ”maailmarauha saavutettaisiin vain kun yksi suurvalta ja yksi parhain rotu saavuttaisi kiistattoman ylivallan”. Kun tämä asema olisi saavutettu tämä suurvalta toimisi maailmanpoliisina ja turvaisi itselleen ”tarpeellisen elintilan… Alemmat rodut saisivat tyytyä asemaansa”.

Harry S. Truman

Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman kommentoi: ”Meidän täytyy tehdä Yhdistyneet Kansakunnat jatkamaan toimintaansa sillä tavoin, että valtioiden väliset kiistat voidaan sopia samoin tavoin kuin meillä osavaltiot Yhdysvalloissa tekevät. Kun Kansas ja Colorado riitelevät Arkansas-joen vesistä, ne eivät aloita sotaa siitä: ne vievät asian Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen ja asia ratkaistaan oikeudenmukaisella ja rehellisellä tavalla. Ei ole sellaisia vaikeuksia koko maailmassa, ettei niitä ei voitaisi sopia täsmälleen samalla tavalla maailman tuomioistuimessa.” 1940-luvun loppu oli federalistiliikkeen huippuaikaa amerikkalaisten keskuudessa.

Maailman federalistiliitto

Ajanjakso toisen maailmansodan lopusta 1950-luvun alkuun saakka, jolloin Korean sota alkoi ja kylmän sodan mielenlaatu tuli vallitsevaksi kansainvälisessä politiikassa, oli maailman federalistiliikkeen (World Federalist Movement) kultakautta. Wendell Wilkien kirja One World julkaistiin ensimmäisen kerran 1943 ja se myi kaksi miljoonaa kappaletta. Emery Revesin kirja The Anatomy of Peace (1945) argumentoi YK:n korvaamista maailman liittotasavallalla, ja kirjasta tuli pian maailman federalistien ”raamattu”. Ruohonjuuritasolla toiminta järjestäytyi yhdistystoiminnaksi. Yhdistysten kattojärjestöksi perustettiin maailman federalistiliito (World Federalist Movement) vuonna 1947 Montreux’n kaupungissa Sveitsissä.

Toteuttaminen

Yleensä maailmanhallituksen puolestapuhujat esittävät maailmanhallitukselle kansainvälistä armeijoiden hallintaa, etenkin ydinaseiden kohdalla, sekä valtaa toimia sovittajana valtioiden välisissä kiistoissa ja pakottaa päätöslauselmat selkkausten lopettamiseksi. Kriitikot pitävät ideaa maailmanhallituksesta epäkäytännöllisenä. Heidän mukaansa se vaatisi valtavat hallinnolliset kustannukset ja pakkovallan perustamisen. Vääjäämättä tämänlainen hallinto tuhoaisi valtioiden itsenäisyyden ja yksilönvapauden.
Vuonna 1988 julkaistussa kirjassa Planethood, The Key to Your Survival and Prosperity esitellään kolme tapaa toteuttaa maailmanhallitus. Planetaarisen järjestelmän tulee olla muodostettu siten, että se ei ole liian voimakas (tyrannian estäminen) eikä liian heikko (tehottomuuden estäminen). Eri vaihtoehdot ovat:
»1. Maailmandiktatuuri
Huono tapa päästä eroon anarkiasta maailmassa on asettaa voimakas maailmandiktaattori tai kansainvälinen kuningas. Historia osoittaa meille, että "Valta korruptoi ja absoluuttinen valta korruptoi absoluuttisesti”, totesi lordi Acton jo vuonna 1887. Voimakkaiden keinojen tulee olla käytettävissä estettäessä vallan keskittyminen yhden henkilön tai yhden etupiirin käsiin. Maailmandiktatuuri ei ole etsimämme ratkaisu. Se olisi hyppäämistä paistinpannusta tuleen, toteavat kirjoittajat.
2. Kansakuntien liitto
Liitto tuntuu mukavalla paperilla, mutta käytännössä se ei toimi. YK on 193:n suvereenisen valtion liitto. Sen peruskirja alkaa hyvää tarkoittaen: ”Me YK:n kansat, jotka olemme päättäneet pelastaa tulevat sukupolvet sotien vitsauksilta…” YK:ssa on yleiskokous, jossa jokaisella kansakunnalla on yksi ääni, sekä turvallisuusneuvosto ja tuomioistuin Haagissa. Valitettavasti …..peruskirja ei pysty estämään kaikkia sotia, koska se on liian heikko….. YK:n systeemissä on niin paljon porsaanreikiä, että se on avuton estämään aggressioita ellemme uusi YK:n peruskirjaa….. peruskirja laadittiin tarkoituksella niin heikoksi, ettei kukaan voisi käskeä ketään toista.
YK:n yleiskokouksessa voivat kaikki maat äänestää samanarvoisina väestön suuruudesta riippumatta. Mutta yleiskokouksen päätökset voivat olla vain suosituksia turvallisuusneuvostolle, jolla on valtuudet toimia. Turvallisuusneuvostoon kuuluu 5 pysyvää jäsentä USA, Venäjä, Englanti, Ranska ja Kiinan kansantasavalta, sekä 10 vaihtuvaa jäsentä. Asetelma on harkitusti sellainen, että mikä tahansa viidestä suurvallasta voi estää veto-oikeudellaan minkä tahansa suunnitellun pakkotoimenpiteen.
3. Demokraattinen maailmantasavalta
Kaikki maailman kansakunnat voivat saada suojakseen kansainvälisen perustuslain, jonka puitteissa on kansainvälinen lakiasäätävä elin, kansainvälinen tuomioistuin ja kansainvälinen toimeenpaneva elin sen toteuttamiseksi. Perustuslaki sisältäisi menetelmän, jolla vallan väärinkäyttö voitaisiin estää. Kaikki massatuhoaseet tulisivat maailmahallituksen alaisuuteen, kaikki valtiot riisuttaisiin aseista ja tarkkailtaisiin tarpeellisessa määrin aseriisunnan toteutumista. Osallistuminen maailmanhallitukseen tulee olla avoin aina ja kaikille valtioille. Jäsenmaksujen huolellinen määrittely on aiheellista, jotta ihmiskunnan hyvinvointi voitaisiin taata. Kaikki valta, jota ei ole nimenomaan delegoitu maailmanhallitukselle, tulisi jättää valtioille ja niiden ihmisille, jotta jokainen valtio voisi valita oman poliittisen ja yhteiskunnallisen ja taloudellisen järjestelmänsä.» 
()

Maailmanparlamentti

Maailmanparlamentti on käsite, jolla tarkoitetaan maailmanlaajuisesti valittua parlamenttia. Osassa ehdotuksissa sen parlamentaarikot valittaisiin henkilö – ja ääni periaatteella. Toisessa taas sallittaisiin kansallisten parlamenttien päättää omista edustajista, eli ne olisivat epäsuorasti valittuja. Kuinka paljon toimintavaltaa parlamentilla pitäisi olla on kirjavia mielipiteitä. Osassa ehdotuksissa se olisi keskustelukerhon asemassa ja toisella laidalla keskitetty liittovaltio, kuten maailmanhallituksen kannattajien keskuudessa.
Osassa esityksiä YK:n yleiskokouksen muuttamista parlamentiksi pidetään liian kankeana onnistuakseen. Käytännön ongelmana YK:n yleiskokouksen muuttamisessa on sen peruskirjan artikla 108, jonka mukaan yleiskokouksen määräenemmistön päätökset astuvat voimaan vasta, kun kaikki turvallisuusneuvoston jäsenet ovat hyväksyneet muutokset. Ne siis pystyvät torppamaan veto-oikeudellaan halutessaan kaikki muutokset. Sen sijaan 20–30 valtiota voisi tehdä sopimuksen tällaisen parlamentin perustamisesta. Ajan mittaan parlamentti voisi kattaa koko maailman.
Vuodesta 1992 alkaen maailmanfederalistit ovat ehdottaneet YK:n demokratisoimiseksi maailmanparlamenttia. Heidän ehdotuksissaan tämä muodostaisi liittovaltion ja sitä johtaisi maailmanhallitus, jolla olisi vahva toimeenpanovalta. Toisaalta kansanedustuslaitoksen perustaminen ei välttämättä keskittäisi valtaa, mikäli sen jakaminen noudattaisi läheisyysperiaatetta. Tällä tarkoitetaan sitä, että parlamentti olisi toimivaltainen vain maailmanlaajuisissa asioissa, jotka ovat sen toiminta-aluetta. Läheisyysperiaatteen mukaan päätökset pitää tehdä mahdollisimman tulisi aina tehdä mahdollisimman lähellä niitä ihmisiä joita päätökset koskevat. Tämä on periaatteena Euroopan Unionissa tarkoittaen, että se tekee päätöksiä vain asioissa, jotka tarvitsevat Euroopan laajuista säätelyä.
Osassa ehdotuksista maailmanparlamentilla olisi ylähuone ja alahuone eli se olisi kaksikamarinen. Alahuoneen jäsenet valittaisiin väestömäärän perusteella ja ylähuoneen jäsenet maakohtaisesti. Lakialoitteet käsiteltäisiin ensin alahuoneessa, ja ne menisivät sitten ylähuoneeseen hyväksyttäviksi.
Maailmanparlamentti olisi samalla vastaus tähtitieteilijä Carl Saganin kuuluisaan kysymykseen: kuka voisi puhua planeetta Maan nimissä? Yleisillä vaaleilla valittu maailmanparlamentti olisi elin, joka voisi oikeutetusti esiintyä koko ihmiskunnan puolesta ja puhua sen nimissä – paljon paremmin kuin nykyinen YK.