google/wiki40b huggingface dataset:
Roksarsoni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa roksarsoni on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Kiteet suurenevat ja lopulta rikkoontuvat lämmitettäessä. Yhdiste liukenee hieman kylmään veteen ja hyvin kuumaan. Se liukenee myös metanoliin ja etanoliin, mutta ei poolittomiin orgaanisiin liuotiimiin kuten dietyylieetteriin tai etyyliasetaattiin. Roksarsoni tehoaa muun muassa Histomonas- ja Eimeria-sukujen eliöihin.

Valmistus ja käyttö

Roksarsonia valmistetaan nitraamalla natrium-p-hydroksifenyyliarsonaattia väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella 0 °C:n lämpötilassa.
Roksarsonia on lisätty siipikarjan ja sikojen rehuun kokkidioosin ehkäisemiseksi erityisesti Yhdysvalloissa. Sen on havaittu myös parantavan eläinten ravinnon hyötyosuutta ja edistävän siipikarjan kasvua. Sitä on lisätty rehuihin tyypillisesti 44–47 ppm:n pitoisuuksina. Aine vedettiin Yhdysvalloissa markkinoilta, koska kanojen maksassa havaittiin huomattavan korkeita arseenipitoisuuksia ja aineen pelättiin siirtyvän kanojen muniin ja lihaan ja sitä kautta myös ihmiselimistöön. FDA kielsi roksarsonin käytön eläinten rehuissa yhdessa karbarsonin ja arsaniilihapon kanssa helmikuusta 2014 alkaen. Euroopan Unionin alueella arseenia sisältävien aineiden lisäys eläinten rehuihin on kielletty jo aikaisemmin. Roksarsoni on lääkeaineena käytetyn salvarsaanin valmistuksen lähtöaine.
Raittiuspoliisi

Raittiuspoliisit (ruots. nykterhetspolis) olivat 1920–1930-luvulla Suomen kunnissa toimihenkilöitä, jotka valvoivat väkijuomalain noudattamista.

Säännökset

Raittiuspoliisin tehtävänä oli vuoden 1928 päätöksen ja 1932 asetuksen mukaisesti raittiuslautakunnan antamien ohjeiden mukaan, yhteistoiminnassa paikkakunnan poliisiviranomaisten kanssa, valvoa väkijuomista annetun lain ja sen nojalla annettujen säännösten noudattamista sekä tarpeen vaatiessa toimittaa etsintöjä.
Raittiuspoliisien tuli olla hyvämaineisia, elämässään nuhteettomiksi ja raittiiksi tunnettuja henkilöitä.

Etsintäoikeuden myöntäminen

Raittiuspoliisin oikeuden toimittaa väkijuomalaissa mainittuja etsintöjä myönsi maaherra määräajaksi, enintään kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Tällaista oikeutta ei voitu kenellekään myöntää ilman hänen omaa suostumustaan.
Raittiuslautakunnan, joka teki esityksen etsintäoikeuden myöntämisestä, tuli hankkia ja esitykseen liittää raittiuspoliisiksi ehdotetun henkilön papintodistus tai muu henkilötodistus sekä selvitys siitä, että hän täyttää vaaditut kelpoisuusehdot ja on muutenkin tehtävään sopiva. Kun maaherra oli myöntänyt etsintäoikeuden, hänen oli annettava siitä todistus raittiuspoliisille sekä tieto asianomaiselle raittiuslautakunnalle ja poliisiviranomaisille. Valtuutenaan raittiuspoliisilla oli maaherran antama todistus, joka oli tarvittaessa esitettävä.

Raittiuspoliisin palkkio

Raittiuspoliisit saivat toimestaan palkkiota valtuuston päätöksen mukaan. Valtuustolla oli myös valta harkita, maksettiinko raittiuspoliiseille korvauksia matkakustannuksta.

Raittiuspoliisin erottaminen

Jos raittiuspoliisi käytti väärin etsintäoikeuttaan tai osoittautui sopimattomaksi toimeensa, maaherran oli peruutettava hänelle myönnetty etsintäoikeus. Tästä maaherran päätöksestä oli ilmoitettava viipymättä raittiuslautakunnalle ja poliisiviranomaisille. Päätös pantiin täytäntöön muutoksenhaun estämättä, ellei maaherra ollut toisin määrännyt.
Laholmin kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Laholmin kaupungin vaakuna. Myös kahdella maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Utu (jumala)

Utu on sumerien auringon jumala sekä oikeuden jumala. Hän on kuun jumala Nannan ja ilman jumalattaren Ninlilin poika. Hänen veljensä on Iškur ja sisarensa Inanna. Utu esitetään usein päässään sarvikypärä ja kädessään sahalaitainen ase, jolla hänen uskottiin leikkaavan vuorten reunat auringon noustessa, mikä symboloi sarastusta.
Utun palvonnan keskus oli Sippar. Akkadissa Utu tunnettiin sittemmin nimellä Shamash.
Leila Lehtinen

Leila Elisabet Lehtinen (s. 25. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen ylioppilas. Lehtinen toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995. Hänet valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja hän kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Mikael Krogerus

Kaarlo Olavi Mikael Krogerus (s. 9. maaliskuuta 1944 Helsinki) toimi 1. joulukuuta 2007 alkaen maaliskuun 2012 loppuun asti Itä-Suomen hovioikeuden presidenttinä.
Krogerus on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi 1968 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Itä-Suomen hovioikeudessa ensin esittelijänä 1971–1978 ja sittemmin hovioikeudenneuvoksena 1979–1996.
Krogerus nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 1997. Hän toimi korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena vuoden 2007 marraskuun loppuun asti.
Krogerus on toiminut kirkkohallituksen maallikkojäsenenä 1986–1996 ja varapuheenjohtajana 1996–2000.
Suomen Aseveljien Liitto

Jäsenistö ja toiminta

Suomen Aseveljien Liitolla oli vuoden 1944 lopussa eri puolilla maata 710 jäsenyhdistystä, joissa oli jäseninä noin 200 000 miestä ja 40 000 naista. Toimintansa aikana järjestö hankki rintamamiehille vapaaehtoista tietä noin 4 600 tilaa ja antoi ammattikoulutusta noin 2 000 sotaleskelle. Järjestö käytti avustustoimintaansa kaikkiaan noin 165 miljoonaa markkaa (nykyrahassa noin 15 miljoonaa euroa) ja se vaikutti pika-asutuslain säätämiseen vuonna 1940. Järjestön pääsihteerinä olivat tohtori L. Arvi P. Poijärvi ja hänen jälkeensä poliitikkona myöhemmin erittäin tunnettu Väinö Leskinen. Liiton toiminnanjohtajan tehtäviä vuosina 1943–1945 hoiti maisteri Veikko Loppi. Liiton talouspäällikkönä vuosina 1940–1945 toimi Penna Tervo.
Tammikuussa 1942 Suomen Aseveljien Liitto perusti yhdessä Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön (SAK), Pellervo-Seuran ja Akateemisen Karjala-Seuran kanssa Suurtalkoot-yhdistyksen organisoimaan kansalaisten vapaaehtoista talkootoimintaa. Yhdistyksen tarkoitukseksi määriteltiin huomion kääntäminen sodan aiheuttamista vaikeuksista rakentavaan työhön, moraalin höltymisen estäminen sekä talvisodan aikana syntyneen kansallisen yksimielisyyden – talvisodan hengen – ja asevelihengen säilyttäminen ja lujittaminen. Yhdistyksen puheenjohtajaksi kutsuttiin kenraaliluutnantti Edvard Hanell. Joulukuussa 1943 Suomen Aseveljien Liitto järjesti rintamamiesten henkisen huollon tukemiseksi kirjakeräyksen, jolla saatiin kootuksi noin 80 000 kirjaa. Järjestö jakoi kirjat rintamalle ja sotasairaaloihin.

Lakkautus

Suomen Aseveljien Liitto lakkautettiin Suomen Kommunistisen Puolueen ja valvontakomission vaatimuksesta tammikuussa 1945, koska nämä katsoivat sen välirauhansopimuksen 21. artiklassa tarkoitetuksi ”fasistiseksi” järjestöksi. Valvontakomission poliittinen neuvonantaja Pavel Orlov ilmoitti lisäksi, että komissio katsoi liiton pyrkivän vaikuttamaan tulossa olleiden eduskuntavaalien tulokseen. Porvarilliset ja sosialidemokraattiset sanomalehdet tuomitsivat jyrkin sanoin liiton lakkauttamisen.
Laavalokki

Koko ja ulkonäkö

Laavalokin ruumiin pituus on 51–55 senttiä. Laji on saanut nimensä värinsä perusteella. Sen höyhenpuku on noenharmaa ja on siivistä tummempi ja vatsasta vaaleampi. Väritys auttaa sitä sulautumaan laavakallioille ja suojautumaan siten pedoilta kuten galapagosinhiirihaukoilta, jotka etsivät pesimäaikaan helppoa saalista laavalokkien poikasista. Nokka ja jalat ovat mustia samoin kuin melkein koko pää lukuun ottamatta valkoisia kulmakarjoja ja punaisia silmäluomia. Suu on punainen. Nuoret yksilöt ovat tavallisesti tumman suklaanruskeita ja niiden höyhenten reunat vaaleampia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laavalokki on endeeminen Ecuadorin Galápagossaarilla Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan kuitenkin ympäri saaristoa. Parhaat paikat on Puerto Ayorassa Santa Cruzilla, South Plazalla, Puerto Villamilissa Isabelalla, Genovesalla ja Puerto Baquerizo Morenossa San Cristóbalilla. Elinalue käsittää alle 1 500 neliökilometriä. Laavalokki on lokeista harvinaisin ja sen kanta käsittää vain alle 400 paria. Se tunnetaan huonosti ja luokitellaan vaarantuneeksi vähäisen lukumääränsä takia, mutta kannan uskotaan olevan vakaa. Sen mahdollisia uhkia ovat tulokaslajien kuten kissojen, rottien ja koirien aiheuttama häirintä ja saalistus, sekä saaren kanoissa havaittu newcastlen tauti, jolle saarten alkuperäisillä linnuilla ei ole vastustuskykyä.
Laavalokin elinympäristöä ovat hiekkaiset ja suojaisat ranta-alueet. Ne pesivät suojaisissa paikoissa lähellä tyyntä vettä, kuten laguuneissa ja altaissa, yleensä lähellä merta ja usein vain hieman vuorovesirajan yläpuolella. Niitä tavataan myös laivoilta ja satamista.

Elintavat

Laavalokit viettävät paljon aikaansa rantavyöhykkeellä ravinnonhaussa. Niiden reviirit ovat laajoja ja ne ovat hyvin arkoja saattaen lähteä pesältä vaikka mahdollinen tunkeilija olisi kilometrin päässä. Ne päästävät melko usein pitkän, äänekkään ja lokkimaisen huudon.
Laavalokkien ravintovalikoima on monipuolinen, ne syövät pieniä äyriäisiä, kaloja ja merileguaanin, muiden liskojen sekä kilpikonnien poikasia. Laavalokit myös rosvoavat linnunpesiä ja syövät merileijonien istukoita. Lisäksi ne etsivät ruoakseen haaskoja ja jätteitä rannalta. Ihmisasutuksen ja kalastusalusten luona ne etsivät jätteitä ja perkeitä.
Laavalokit lisääntyvät ympäri vuoden, mutta huippu on touko–lokakuussa. Toisin kuin useimmat muut alueen rantalinnut, laavalokit pesivät yksitellen, eivät yhdyskunnissa. Naaras munii yksinkertaiseen maapesään pesään kaksi munaa. Munat ovat oliivinvihreitä ja sulautuvat hyvin ympäristöönsä. Haudonta kestää 30 päivää. Arkuudestaan huolimatta laavalokit puolustavat muniaan raivokkaasti ja usein kirkuvat samalla. Poikaset lähtevät pesästä 60 päivän ikäisinä ja vanhemmat huolehtivat niistä vielä tämän jälkeen lyhyen ajan.
Hunsala

Hunsala on kylä Lopen kunnan eteläosassa Kanta-Hämeessä.
Hunsala sekä naapurikylät Pilpala ja Teväntö ovat Lopen vanhimpia kyliä.
Hunsalan läpi kulki vuodesta 1911 vuoteen 1967 junia Hyvinkään ja Karkkilan välisellä kapearaiteisella yksityisradalla, ja kylässä on siihen liittyvä entinen rautatieasema. Hunsalan työväentalo on vuodelta 1912 ja sen rakentanut työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906.
Vuonna 1923 ensi-iltansa saaneen Erkki Karun elokuvan Nummisuutarit ulkokohtauksia kuvattiin Hunsalan ja Pilpalan kylissä.
Korpraali McB

Korpraali McB (The Beguiled, suomeksi myös nimellä Korpraali John McB) on Don Siegelin ohjaama, vuonna 1971 ensi-iltansa saanut elokuva. Sen pääosaa esittää Clint Eastwood.

Juoni

Elokuva sijoittuu Yhdysvaltain sisällisodan viimeisiin vuosiin. Pohjoisvaltioiden sotilas John McBurney (Clint Eastwood) on haavoittunut taistelussa, ja nuori koulutyttö pelastaa hänet varmalta kuolemalta. Korpraali McBurney päätyy toipumaan vammoistaan louisianalaiseen tyttöjen sisäoppilaitokseen, joka sijaitsee vihollisen selustassa eristyksissä asutuksesta. Koulun oppilaat ja opettaja (Geraldine Page) suhtautuvat tulokkaaseen aluksi hyvin ennakkoluuloisesti, mutta päättävät kuitenkin säälistä olla luovuttamatta häntä etelävaltioiden joukoille. Alun uteliaisuuden jälkeen komean korpraalin huomiosta taistellaan, ja mustasukkaisuus astuu kuvaan.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo elokuvan tutkivan miehen ja naisen välisiä suhteita ja pasifismia kiinnostavasti, vaikka tapahtumia on vähän. Hän antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Avioehtosopimus

Avioehtosopimus on puolisoiden välinen sopimus, jolla he sopivat avioliiton tai rekisteröidyn parisuhteen varallisuussuhteista keskenään. Avioehtosopimus voi olla täysin poissulkeva, osittainen tai yksipuolinen. Näistä ensimmäinen on yleisimmin käytetty. Vuonna 2013 avioituneista pareista 32 prosenttia teki avioehtosopimuksen.
Avioehtosopimus on tehtävä kirjallisesti ja sillä pitää olla kaksi esteetöntä todistajaa, jotka vahvistavat avioehtosopimuksen allekirjoituksellaan. Sopimuksessa tulee olla myös päiväys, jotta se olisi pätevä. Avioehtosopimus on jätettävä maistraattiin ennen avioeron vireillepanoa, jotta se tulisi voimaan.
Mahdollinen muotovirhe avioehtosopimuksessa on piilevä, sillä sopimuksia ei tarkasteta rekisteröitäessä.
Fight Night

Total Punch Control

Sarja ensimmäinen osa Fight Night 2004 ilmestyi vuonna 2004 ja esitteli käyttäjille PlayStation 2-konsolin analogista ohjainta hyödyntävän Total Punch Control-systeemin, mikä tuolloin erotti pelisarjan muista nappeja käyttävistä kamppailupeleistä. Total Punch Controlia on hyödynnetty kaikissa pelin saamissa jatko-osissa, mutta sitä on uudistettu ajoittain. Esimerkiksi Fight Night: Round 2-peliin oli lisätty Haymaker-isku, jonka ansiosta vastustajan pystyi iskemään heikkoon tilaan yhdellä voimakkaalla, mutta hitaalla, iskulla. Fight Night: Round 3-peliin oli lisätty vielä Haymakeria tehokkaampi isku, joka oli nimetty Flash KO'ksi. Isku on Haymakeria hitaampi ja voimakkaampi, ja pystyy kaatamaan vastustajan kanveesiin heti.
Murhaleikki

Vastaanotto

Helsingin Sanomien nuori tv-kriitikko Jukka Kajava ei pitänyt Murhaleikistä lainkaan. Hän kirjoitti sen olevan näkemistään näytelmäproduktioista kenties kaikkein huonoin ja sisältävän vain ”keskinkertaista mitättömämpää dialogin tapailua – joko tekijän kykyjen mukaista tai yleisöä aliarvioivaa”. Hän pohti, voisiko Mainos-TV määritellä edes jonkinlaisen alarajan sille laadulle, mitä kanavan ohjelmilta vaaditaan.
Ruotosarvinokka

Elinympäristö

Lajia esiintyy alavissa vanhoissa metsissä, toisinaan myös korkeakasvuisissa sekundaarimetsissä, tavallisesti alle 650 metrin korkeudessa mutta joskus jopa 1 100 metrissä. Suurempina ryhminä se saattaa joskus oleilla avoimemmissa ympäristöissä.
Ravinto koostuu lähinnä hedelmistä (85 %), mutta joskus se saattaa syödä pieniä elämiä, lähinnä selkärangattomia. Se etsii ravintoa puiden latvusten alapuolisista osista. Sulawesin Gorontalossa lajin on havaittu syövän vanhoissa metsissä ja hylätyissä valikoivasti kaadetuissa metsissä, myös melko lähellä ihmisasutusta. Pesintään se tarvitsee suuria metsäpuita ja rakentaa pesän luonnonkoloihin tai vanhoihin tikankoloihin. Sen pesiä käyttää toisinaan celebesinsarvinokka (Aceros cassidix).
Juha Karhu (professori)

Juha Kalevi Karhu (ent. Pöyhönen; s. 6. huhtikuuta 1953 Helsinki) on Lapin yliopiston velvoiteoikeuden professori emeritus.

Henkilöhistoria

Karhun vanhemmat ovat asianajaja Martti Kalevi Pöyhönen ja lehtori Marja-Liisa Seikkula. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1972 ja valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1976, lisensiaatiksi 1978 ja tohtoriksi 1988 (väitöskirjan aihe Sopimusoikeuden järjestelmä ja sopimusten sovittelu). Sotilasarvoltaan Karhu on reservin vänrikki (1969).
Kun Karhu jäi eläkkeelle keväällä 2017, hän esitti jäähyväisluennon asemesta Josef K:n roolin Franz Kafkan teokseen Oikeusjuttu perustuvassa näytelmässä.

Ammattiura

Väitöstyön valmistuttua Karhu toimi tutkijana Lontoossa 1989–1990. Karhu oli isänsä asianajotoimiston avustaja 1976–1980, Suomen Akatemian tutkimusapulainen 1971-1976, Helsingin yliopiston assistentti useita eri jaksoja 1977–1983 ja Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1984–1985 sekä 1986. Kuluttajavalituslautakunnan esittelijänä Karhu toimi 1982–1985, Espoon tuomiokapitulin apulaisena 1986 ja Helsingin yliopiston vt. apulaisprofessorina ja vt. professorina useaan eri otteseen 1987–1992, samoin kuin dosenttina vuodesta 1989. Lapin yliopiston velvoiteoikeuden professori hänestä tuli 1993 ja oikeustieteiden tiedekunnan dekaaniksi hänet nimitettiin 2013. Samana vuonna hänet vihittiin Turun yliopiston kunniatohtoriksi; Göteborgin yliopiston kunniatohtori hän on ollut vuodesta 2009.
Oppimisen hallintajärjestelmä

Oppimisen hallintajärjestelmä (engl. learning management system, LMS) tarkoittaa ohjelmistoa, jolla voidaan hallita, dokumentoida, seurata ja raportoida kurssien, e-oppimisen sekä oppisisällön käyttöä oppimisprosessin aikana.
Hallintajärjestelmän toiminnot ovat usein osana tietoteknistä oppimisalustaa. Avoimessa oppimisessa ei tyypillisesti käytetä kovin kattavia hallintajärjestelmiä.
Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu

Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu on Mika Waltarin kirjoittama 61-sivuinen dialogipainotteinen elokuvakäsikirjoitus vuodelta 1963. Ohjaaja Matti Kassila laati kuvakäsikirjoituksen Eero Tuomikosken kanssa. Sen pohjalta oli tarkoitus tehdä neljäs komisario Palmu -elokuva, mutta hanke ei toteutunut.
Käsikirjoituksen tarinassa komisario Palmu on tutkimassa Shakespearen Macbethin ensi-illan aikana tapahtunutta murhaa. Veriteon tapahtumapaikka on Vanhan ylioppilastalon näyttämö. Hannu Salmi vertaa ideaa George Cukorin film noir -elokuvaan Kaksoiselämää, jossa rikos tapahtuu kesken Othellon. Tarinan aiheena on kiinteistökeinottelu.

Vastaanotto

Kassila piti käsikirjoitusta hankalana sovittaa elokuvaksi, koska se oli hänen mielestään liian puhepitoinen. Lisäksi vuoden 1963 alussa alkoi kaksi ja puoli vuotta kestänyt ammattinäyttelijöiden lakko, joka esti Joel Rinteen, Matti Raninin ja Leo Jokelan näyttelemisen elokuvassa. Palmu-sarjan jatkaminen romuttui siihen. Sen sijaan Kassila filmasi vielä 1960-luvun lopulla neljännen Palmu-elokuvan Vodkaa, komisario Palmu. Waltari ei ollut mukana sen teossa, eikä elokuva liity mitenkään Lepäisit jo rauhassa -käsikirjoitukseen.
Matti Ranin kertoi eräässä haastattelussaan, että Kassila antoi hänelle mahdollisuuden ohjata Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmun, mutta lakko vei häneltä elokuvaohjaajan haaveet. Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu -käsikirjoituskopio on muun muassa Waltari-elämäkerran kirjoittajan Panu Rajalan hallussa, joka pitää sitä onnistuneena. 
Palmu-tutkimusta tehneen elokuvatoimittaja Jussi Karjalaisen mukaan elokuvantekijät haaveilevat käsikirjoituksen toteuttamisesta. Samalla Karjalainen toteaa, että se on jokseenkin mahdotonta sopivien näyttelijöiden löytämisen vaikeuden vuoksi, sillä, kuten Hannu Salmikin sanoi, ”Palmua ei olisi voinut tehdä ilman Joel Rinteen, Leo Jokelan ja Matti Raninin panosta”. Joel Elstelä pitää kuitenkin filmin tekoa harkitsemisen arvoisena.
Żabka

Żabka on elintarvikekauppaketju, joka operoi yli 2 400 myymälää Puolassa ja Tšekin tasavallassa. Ketjun liikevaihto oli 650 miljoonaa euroa vuonna 2010.
Penta Investment -sijoitusyhtiö osti Żabkan vuonna 2010, mutta päätyi myymään ketjun Tšekin toiminnot englantilaiselle Tescolle vuonna 2010. 2011 Penta Investment myi myös Puolan Żabka Polskan Mid Europa Partners-yhtiölle.
Tero Forss

Ura

Forss on Turun Pyrkivän ja Åbo IFK:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset sarjapelinsä ÅIFK:n riveissä III divisioonassa 16-vuotiaana kaudella 1985. Seuraavat kaksi kautta Forss pelasi II divisioonaa Salon Palloilijoissa. Vuodeksi 1988 hän palasi ÅIFK:hon, jossa hän pelasi kaikissa sarjaotteluissa ollen joukkueensa toiseksi paras maalintekijä 11 osumallaan. Hyvän kauden jälkeen Forss siirtyi kaksi sarjatasoa ylemmäksi Lahden Reippaaseen. Tulokaskausi Mestaruussarjassa onnistui yli odotusten, Forssin viimeistellessä Jari Litmasen rinnalla kymmenen maalia. Hän pelasi jälleen joukkueensa jokaisessa sarjaottelussa.
Uuden nimen saaneen Futisliigan ensimmäiseksi kaudeksi Forss siirtyi Rovaniemen Palloseuraan. Hän teki runkosarjassa viisi maalia RoPSin sijoittuessa toiseksi, mutta Forssin ja joukkueen tie päättyi lopulta puolivälierissä. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi kotikaupunkinsa Turun Palloseuraan, mutta siirtyi kuitenkin takaisin Rovaniemelle elokuussa. Yhteensä molemmissa joukkueissa hän pelasi kaudella 31 ottelussa, viimeistellen yhdeksän maalia. Forssin aika RoPS:n riveissä päättyi, kun hän riitautui silloisen valmentajansa Olavi Tammimiehen kanssa.
Vuonna 1993 Forss liittyi Stefan Håkansin toimesta juuri II divisioonan paikan saaneeseen FC Inter Turkuun. Ensimmäisellä kaudellaan hän johdatti FC Interin Ykköseen 20 maalillaan 18 ottelussa. Kahden Ykkösen kauden jälkeen FC Inter nousi ensimmäistä kertaa historiansa aikana Veikkausliigaan, Forssin ollessa molemmilla kausilla joukkueensa paras maalintekijä. Hän johti FC Interin maalitilastoa myös joukkueen kahdella ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella.
Kauden 1997 päätteeksi FC Inter putosi takaisin Ykköseen. Joukkue onnistui kuitenkin nousemaan heti ensi yrittämällä takaisin Veikkausliigaan, Forssin tehdessä kaksi maalia nousun ratkaisseessa ottelussa Kemin Pallotoverit-85:ä vastaan. Forss pelasi vielä kolmena seuraavana kautena FC Interin paidassa korkeimmalla sarjatasolla, mutta valmentaja Pertti Lundell siirsi hänet kesken kauden 2001 farmiseura VG-62:n riveihin. Yhteensä pääsarjatasolla Forss pelasi tasan 200 ottelua tehden niissä 46 maalia.
Huippu-uransa jälkeen Forss on toiminut FC Bodan pelaajavalmentajana Kolmosessa vuosina 2003–2005 sekä pelannut Turun Weikkojen edustusjoukkueessa. Hän on toiminut myös juniorivalmentajana Kaarinan Pojissa, Kaarinan Reippaassa ja Turun Weikoissa.
Forss valittiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2012.
Maajoukkueessa Forss pelasi vuosina 1984–1985. Hän edusti poikamaajoukkueita yhteensä 11 kertaa, ja teki myös yhden maalin.
Tero Forssin isä Rainer Forss on myös ollut jalkapalloilija ja valmentaja.
3 Idiots

Kohu

Five Point Someone -romaanin kirjoittaja Chetan Bhagatilla ja elokuvan tekijöillä oli erimielisyyksiä elokuvan julkaisun jälkeen. Bhagat hermostui, koska hänen nimensä näkyi vasta elokuvan lopussa ja väitti, että elokuva pohjautuu hänen kirjaansa enemmän kuin oli sovittu. Elokuvan tekijät vastasivat, että he eivät ole rikkoneet mitään sopimuksia ja oikeustoimia harkittiin. Kiistaa epäiltiin Bhagatin julkisuustempuksi ja hän pyysi myöhemmin anteeksi.

Uudelleenfilmatisointi

3 Idiotsin tamilinkielinen versio Nanban ilmestyi tammikuussa 2012.
Brain Gym -aivojumppa

Brain Gym -aivojumppa on liikuntahoito, jonka tarkoituksena on tehostaa aivojen toimintaa sekä kehon ja aivojen välistä yhteistyötä erilaisissa tehtävissä. Brain Gym on kehittäjänsä Paul Dennisonin ja hänen vaimonsa Gail Dennisonin omistama tavaramerkki sekä soveltavan kinesiologian piiriin kuuluvan oppimiskinesiologian (engl. educational kinesiology/Edu-K) tunnetuin menetelmä. Liikkeiden tekemisen lisäksi Brain Gym -aivojumpalle on ominaista veden juominen.

Tausta

Brain Gym -aivojumppa on amerikkalaisen Paul Dennisonin 1970-luvulla kehittämä, 26 eri liikettä sisältävä menetelmä, jonka tarkoituksena on synnyttää uusia ja vahvistaa jo olemassa olevia hermoratayhteyksiä, jolloin yhteydet oikean ja vasemman aivopuoliskon sekä aivojen muidenkin osien välillä aktivoituvat yhteistyössä ohjaamaan sujuvasti aivojen ja kehon välistä toimintaa missä tahansa tehtävässä tai tavoitteessa.
Oppimiskinesiologian mukaan aivojumppaliikkeet parantavat keskittymiskykyä, kehittävät itseluottamusta, rauhoittavat ylivilkkaita lapsia, auttavat oppimisvaikeuksissa ja lieventävät stressiä. Harjoitukset auttavat myös kommunikoinnissa, organisoinnissa ja tarkkaavaisuudessa. Niiden avulla voidaan tehostaa näkemistä ja kuulemista sekä parantaa lukemista, kirjoittamista, muistamista ja fyysisiä toimintoja.
Laajimman kuvauksen aivojumpasta antaa Carla Hannaford kirjoissaan Viisaat liikkeet ja Oppimisen palapeli. Vaikka näkemykset eivät vastaa tieteen käsitystä hermostosta, aivopuoliskoista, oppimisesta eikä oppimisvaikeuksista tai niiden hoidosta, aivojumpan arvellaan voivan tuoda suotuisia vaikutuksia opiskeluun, mikä perustuu taukoliikunnan vireystilaa kohottavaan vaikutukseen.
Hannaford lisää aivojumpan viitekehykseen yksilöllisen oppijaprofiilin, joka diagnosoidaan lihasvastustutkimuksella. Oppijaprofiili tehdään käden (esimerkiksi oikea- tai vasenkätisyys), jalan, silmän, korvan ja aivopuoliskon hallitsevuuden perusteella. Oppimisvaikeuksia aiheuttavina profiileina pidetään sellaisia, joissa kehon dominanssi ei ole ristikkäinen hallitsevan aivopuoliskon kanssa, koska yleensä vasen aivopuolisko ohjaa kehon oikeaa puolta ja päinvastoin. Oppimiskinesiologiassa oppimisvaikeuksia hoidetaan Brain Gym -aivojumpalla, jonka uskotaan luovan puuttuvia hermoratayhteyksiä kehon ja aivojen eri osien välille.
Paul Dennison on kertonut aivojumppaa harjoitettavan 80 maassa. Sense About Science -niminen pseudotieteen vastainen järjestö on käynnistänyt keväällä 2008 aivojumpanvastaisen kampanjan Isossa-Britanniassa, jossa menetelmää on arvioitu käytettävän tuhansissa kouluissa.