White Christmas

Kappaleen synty

Irving Berlinin ajatuksena oli säveltää Ravintola Vapaa-aika -elokuvaan yksi kappale vuoden jokaiselle juhlapyhälle. Pääsiäisestä kertoi hänen aikaisempi hittinsä ”Easter Parade”, ja toisia juhlapäiviä kuten Yhdysvaltain itsenäisyyspäivää, kiitospäivää ja uuttavuotta varten hän sävelsi uutta materiaalia. Joulusta kertovan kappaleen hän halusi tehdä elokuvan kohokohdaksi. Berlin itse oli juutalainen, mutta vietti joulua kotonaan katolilaisen vaimonsa ja lastensa kanssa ja oli hyvin perillä amerikkalaisten vuodenaikaan yhdistämästä nostalgisesta tunnelmasta.
Innoituksen sanoitukseen Berlin löysi eräästä joulukuisesta vierailustaan Los Angelesiin. Eteläisen Kalifornian palmut ja lämpö saivat hänet ajattelemaan valkeaa joulua, ja hän hyödynsi tätä vastakkainasettelua sanoitusta tehdessään. Sävel ja sanat syntyivät vaivattomasti viikonlopun aikana, ja laulun valmistuttua Berlin oli varma, että siitä tulisi hitti. Hän esitteli sävellyksen sovittajalleen Helmy Kresalle mahtipontiseen tapaansa: ”Tämä ei ole vain paras laulu, jonka minä olen koskaan tehnyt – se on paras laulu, jonka kukaan on koskaan tehnyt.”
Berlinin sopimus antoi hänelle laajan kontrollin Ravintola Vapaa-ajan musiikkiraidasta. Elokuvan musiikkivastaava Walter Scharfin oli saatava Berlinin hyväksyntä kaikkeen elokuvassa käytettyyn musiikkiin, ja ”White Christmasin” äänitykseen säveltäjä kiinnitti erityisen paljon huomiota. Crosbyn äänitystä valmisteltaessa Scharf ja elokuvan ohjaaja Mark Sandrich vakuuttivat Berlinille, ettei tämän läsnäolo ollut välttämätöntä ennen itse kuvausten alkamista; Berlin ei kuitenkaan pystynyt pysymään poissa, vaan piiloutui näyttämön takaosaan seuratakseen kuvausten järjestelyä.

Vastaanotto

Bing Crosby esitti ”White Christmasin” julkisesti ensimmäisen kerran jouluaattona 1941 radio-ohjelmassa Kraft Music Hall. Esitys ei saanut osakseen paljoa huomiota, eikä siitä julkaistu äänitystä. Äänitys singlejulkaisua varten tehtiin 29. toukokuuta 1942 Decca Recordsin studiossa. Crosbya säestivät John Scott Trotterin johtama orkesteri ja Ken Darby Singers -niminen kuoro. Äänite julkaistiin hieman ennen Ravintola Vapaa-ajan ensi-iltaa.
Elokuvan ensi-illan jälkeen elokuussa 1942 Crosbyn tulkinta kappaleesta sai myönteisiä arvosteluja kriitikoilta, mutta yleisöön kappale ei tehnyt suurta vaikutusta. Aluksi vaikutti siltä, ettei laulusta koskaan tulisi suurta hittiä, ja säveltäjäkin alkoi alun suurista odotuksistaan huolimatta luottaa enemmän elokuvan rakkauslauluun ”Be Careful, It’s My Heart”. Joulun lähestyessä kappale alkoi kuitenkin levitä ulkomaille sijoitettujen yhdysvaltalaisten sotilaiden keskuudessa. Koti-ikävän vaivaamat sotilaat vaativat armeijan radioyhtiötä soittamaan kappaletta jatkuvasti, ja kuullessaan laulun saamasta suosiosta Berlin järjesti Yhdysvalloissa lehdistötilaisuuden tuodakseen kappaleelle julkisuutta. Seuraavan vuoden Oscar-gaalassa kappale palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla.
”White Christmasista” tuli nopeasti säveltäjän pitkän uran suosituin kappale. Vaikka kappaleen julkaisu ajoittui toisen maailmansodan aikaan ja se löysi ensimmäisen suosionsa sotilaiden keskuudessa, sen menestys jatkui pitkälle sodan päättymisen jälkeen. Nuottijulkaisuja myytiin ensimmäisten kymmenen vuoden aikana kolme miljoonaa kappaletta. Samana aikana laulusta myytiin 14 miljoonaa kappaletta eri esittäjien äänitteitä, joista ylivoimaisesti suosituin oli ensiesittäjä Bing Crosbyn versio. Yhteensä Crosbyn alkuperäisversiota on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta, mikä tekee siitä Guinness World Records -ennätyskirjan mukaan maailmanlaajuisesti kaikkien aikojen myydyimmän singlen. Kappale nousi vuosina 1942–1962 listoille 20 kertaa. Yli 500 artistin äänittämänä se on myös kaikkien aikojen äänitetyin joululaulu.
Recording Industry Association of American vuonna 2001 järjestämässä äänestyksessä 1900-luvun parhaista lauluista ”White Christmas” sijoittui toiseksi Harold Arlenin ja E. Y. Harburgin ”Over the Rainbow’n” jälkeen. Vuonna 2004 American Film Institute sijoitti ”White Christmasin” sadan hienoimman elokuvalaulun luettelonsa viidennelle sijalle. Kun ASCAP julkaisi vuonna 2009 luettelon 2000-luvun esitetyimmistä joululauluista, ”White Christmas” sijoittui listalla kuudenneksi.

Sävellys ja sanat

Kappaleeseen kuului alun perin Kalifornian lämpimistä jouluista kertova säkeistö, jonka Berlin jätti myöhemmin pois nuottijulkaisuista punnittuaan yleisön reaktioita kappaleeseen. Myöhemmissä nuottijulkaisuissa on mukana ainoastaan kertosäe.
Kappaleen sointukulku seuraa vahvasti kvinttiympyrää C-duurissa käyttäen muunnesointuja harmonian varioimiseen melodian toistuessa. Kertosäe alkaa kromaattisella nousulla, minkä jälkeen melodia vaihtuu diatoniseksi. Toisessa säkeessä alla olevaa harmoniaa korostetaan nostamalla melodianuotti noonisoinnun ylimmäksi nuotiksi sanojen ”glisten” ja ”listen” kohdalla. Kertosäe päättyy kadenssiin, joka kulkee toonikasoinnun kvinttikäännöksestä dominanttisoinnun kautta takaisin toonikaan (I6/4–V–I).
”White Christmas” on käännetty lukuisille kielille. Kullervon sanoittaman suomenkielisen version ”Valkea joulu” äänittivät ensimmäisenä Metro-tytöt ja Henry Theel vuonna 1952. Sittemmin siitä ovat levyttäneet omia versioitaan muiden muassa Annikki Tähti, Irmeli Mäkelä, Reijo Taipale, Erkki Junkkarinen, Päivi Kautto-Niemi, Matti ja Teppo sekä Ylioppilaskunnan Laulajat. Kappale tunnetaan ranskaksi nimellä ”Noël blanc” (san. Francis Blanche), italiaksi nimellä ”Bianco Natale” (san. Filippo Bellobuono) ja ruotsiksi nimellä ”Jag drömmer om en jul hemma” (san. Lennart Reuterskiöld). Eydie Gormé on esittänyt sen espanjaksi nimellä ”Blanca Navidad”. Mandy Patinkin nauhoitti vuonna 1998 jiddišinkielisen version sikermänä Abraham Ellsteinin ja Jacob Jacobsin kappaleen ”Der Alter Tzigayner” kanssa.