google/wiki40b huggingface dataset:
Polonium

Valmistus

Polonium-210:a valmistetaan pommittamalla vismutti-209:ää neutroneilla ydinreaktorissa. Sitä valmistetaan vain 100 grammaa vuosittain, pääasiassa Venäjällä.

Käyttö

Poloniumia voidaan käyttää neutronilähteenä sekoitettaessa sitä lejeeringiksi berylliumin kanssa, staattisen sähkön poistamisessa ja valokuvauksessa käytettävien filmien puhdistamiseen tarkoitetuissa pölyharjoissa. Antistaattisten harjojen hallussapito edellyttää jätehuollon vuoksi turvallisuuslupaa, eikä niitä ole hyväksytty vapaaseen myyntiin.

Vaarat

Poloniumin vaarallisuus johtuu sen erittäin suuresta radioaktiivisuudesta. Se on erittäin toksinen (myrkyllinen) ihmiselle ja muille nisäkkäille, mutta vain jos se joutuu kehon sisälle, jolloin polonium pääsee leviämään kaikkialle elimistöön ja sen lähettämä alfasäteily aiheuttaa kudoksien vahingoittumista. Koska alfasäteilyn pysäyttämiseen riittää jo muutaman solun paksuinen ihon kuollut pintakerros, on iholla oleva polonium varsin harmitonta. Jopa mikrogramman määrä polonium-210:tä nieltynä, hengitettynä tai absorboituna on erittäin vaarallinen. Tämän takia poloniumin käsittelyyn tarvitaan erityislaitteita. Suurin sallittu kehon altistus poloniumille nautittuna on vain 1 100 becquereliä, mikä vastaa noin 7 miljoonasosaa grammaa poloniumia (6,8 × 10⁻¹² grammaa; 0,0068 μg). (Vertailun vuoksi, yksi ruokasuolakide painaa noin 0,06 mg = 60 μg.)

Pitkäaikaiset (krooniset) vaikutukset

Säteilylle altistuminen lisää syöpään kuolemisen riskiä 5–10 % per Sv. Pienelle määrälle poloniumia altistuu radonin hajoamistuotteena sisäilmassa; ²¹⁴Po ja ²¹⁸Po -isotooppien arvioidaan aiheuttavan Yhdysvalloissa suurimman osan  vuotuisista 15 000–22 000 keuhkosyöpäkuolemista, jotka pannaan radonin piikkiin. Lannoitteilla kasvatetun tupakan savu sisältää myös poloniumia.

Myrkytystapauksia

Irène Joliot-Curien on arveltu kuolleen poloniumin aiheuttamaan säteilysairauteen. Vuonna 1946 hän altistui poloniumille, kun sitä sisältänyt kapseli räjähti hänen laboratoriossaan. On mahdollista, että juuri tämä altistuminen sai hänet sairastumaan leukemiaan, johon hän kuoli 17. maaliskuuta 1956.
Marraskuussa 2006 Aleksandr Litvinenko murhattiin myrkyttämällä polonium-210:lla.
Litvinenkon oireista pääteltiin hänen saaneen kehoonsa 2 GBq mikä vastaa 10:tä mikrogrammaa ²¹⁰Po:ta, joka on 200 kertaa enemmän kuin pienin kuolettava annos (50 nanogrammaa nieltynä).
Jasser Arafatin (k. 2004) luista löydettiin 2013 poikkeuksellisia pitoisuuksia poloniumia, mikä tutkijoiden mukaan viittaa myrkytyskuolemaan. Jo aikaisemmin sitä löydettiin hänen vaatteistaan.
Ukrainankielinen Wikipedia

Historia

Ukrainankielinen Wikipedia rikkoi yli 100 000 artikkelin rajan 29. maaliskuuta 2008.
Marraskuussa 2014 ukrainankielisessä Wikipediassa oli yli 536 000 artikkeleita ja lähes 2,5 miljoonaa kävijää päivittäin.
Smer-SD

Historia

Smer erosi Demokraattisesta vasemmistopuolueesta (slovakiksi Strana demokratickej ľavice, SDĽ) vuonna 1999. Puolueen nimi oli aluksi SMER – tretia cesta (suom. SUUNTA – kolmas tie). Robert Fico oli tuolloin sen suosituin jäsen ja SMER nousi nopeasti maan suosituimmaksi puolueeksi. Samaan aikaan SDĽ:n kannatus väheni. SDĽ sekä kaksi muuta vasemmistopuoluetta, SDĽ:sta aiemmin eronnut Sociálnodemokratická alternatíva ja aiemmin Alexander Dubčekin johtama Sociálnodemokratická strana Slovenska, liittyivät Smeriin 1. tammikuuta 2005.
Kesäkuun 2006 vaaleissa Smer sai 29,1 prosenttia äänistä ja 50/150 parlamenttipaikkaa, ja muodosti hallituksen Vladimír Mečiarin Kansanpuolueen (ĽS-HZDS) ja Slovakian kansallispuolueen (SNS) kanssa. Euroopan sosialidemokraattinen puolue, johon Smer kuuluu, piti SNS:ää äärioikeistolaisena ja rasistisena ja jäädytti Smerin jäsenyyden 12. lokakuuta 2006. Vuonna 2008 täysjäsenyys kuitenkin palautettiin.
Kesäkuun 2010 vaaleissa Smer jatkoi suurimpana puolueena saatunaan noin 35 prosenttia äänistä ja 62 parlamenttipaikkaa. Parlamentissa enemmistön saanut neljän puolueen keskustaoikeistolainen liittouma kuitenkin ilmoitti, ettei suostu yhteistyöhön puolueen kanssa, vaikka presidentti Gašparovič nimitti edellisen pääministeri Ficon aluksi muodostamaan uuden hallituksen.
Iveta Radičován johtama keskusta-oikeistolainen hallitus kaatui lokakuussa 2011 hävittyään parlamentin luottamusäänestyksen ja maaliskuussa 2012 järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit. Ficon johtama Smer-SD sai selvän vaalivoiton, yli 44 prosenttia äänistä ja 83 paikkaa. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Slovakian vuonna 1993 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen, kun yksittäinen puolue sai yli puolet parlamenttipaikoista ja kykeni näin muodostamaan hallituksen ilman koalitiokumppaneita. Ficon hallitus aloitti toimintansa kolme ja puoli viikkoa vaalien jälkeen.
Smer-SD:n enemmistö hävisi vuoden 2016 vaaleissa, mutta se säilytti suurimman puolueen asemansa. Ficon johtama Smer-SD muodosti hallituskoalition Slovakian kansallispuolueen, konservatiivisen Siet-puolueen ja unkarilaisvähemmistön Most-Hídin kanssa. Presidentti Kiska nimitti Ficon uuden hallituksen virkaansa 24. maaliskuuta 2016. Ficon hallitus jätti eronpyynnön 15. maaliskuuta 2018, kun korruptiotutkimuksia tehneen toimittajan murha aiheutti mielenosoitusaallon maassa. Eronpyynnön jälkeen Fico kertoi jatkavansa politiikassa ja Smer-SD:n puheenjohtajana. Presidentti Andrej Kiska hyväksyi eronpyynnön, minkä jälkeen varapääministerinä toiminut Peter Pellegrini nimitettiin muodostamaan uusi hallitus.
Eurooppalainen Latsis-palkinto

Eurooppalainen  Latsis-palkinto on Euroopan tiedesäätiön myöntämä innovaatiopalkinto jonka arvo on noin 100 000 Sveitsin frangia. Palkinnon myöntää geneveläinen Latsis säätiö.
Vuosisadan maali

Vuosisadan maali (eng. Goal of the Century tai Greatest Goal in FIFA World Cup History) on arvonimi, joka myönnettiin 1900-luvulla pelattujen jalkapallon maailmanmestaruuskisojen lopputurnausten näyttävimmälle maalille. Voittaja valittiin FIFAn verkkosivulla järjestetyssä yleisöäänestyksessä vuoden 2002 lopputurnauksen yhteydessä.

Voittaja

Äänestyksen voitti Diego Maradonan Argentiinalle tekemä voittomaali vuoden 1986 MM-kisojen puolivälierässä Englantia vastaan 22. kesäkuuta 1986. Maalin tekohetkellä Argentiina johti ottelua 1–0 Maradonan neljä minuuttia aiemmin tekemällä, myös klassikon asemaan nousseella Jumalan käsi -maalilla.
Ottelun 55. peliminuutilla Héctor Enrique syötti pallon Maradonalle Argentiinan omalla kenttäpuoliskolla. Maradona harhautti yhdellä käännöksellä Peter Reidin sekä Peter Beardsleyn ja lähti kuljettamaan palloa kohti Englannin kenttäpäätyä. Hän ohitti Terry Butcherin ja eteni rangaistusalueen tuntumaan, missä Terry Fenwick odotti Maradonan syöttävän keskellä seuranneelle Jorge Valdanolle. Maradona käytti Fenwickin virhearvion hyödykseen ja jatkoi läpiajoaan maalille kohti vastaan tulevaa Peter Shiltonia. Maradona kiersi vielä Shiltonin ja tuikkasi pallon maaliin samalla hetkellä, kun Butcher tavoitti hänet. Maradonan läpiajolle tuli mittaa 60 metriä ja kymmenessä sekunnissa hän ohitti siis neljä kenttäpelaajaa ja maalivahdin.
Argentiina voitti ottelun lopulta numeroin 2–1, eteni välieriin ja lopulta maailmanmestaruuteen.
Jussi Laakso

Ura

Vuodet 2002–2004 Laakso toimi Catzin naisten ja A-tyttöjen päävalmentajana. Vuodet 2004–2008 hän toimi Helsingin NMKY:n naisten edustusjoukkueen päävalmentajana. Laakson aikana HNMKY nousi naisten SM-sarjaan vuonna 2006 ja voitti SM-pronssia kaudella 2007–2008.
Laakso on toiminut Suomen nuorten maajoukkueiden valmennustehtävissä ja naisten maajoukkueen apuvalmentajana vuosina 2009–2010. Tapiolan Hongassa hän valmensi A-tytöt Suomen mestaruuteen vuosina 2010 ja 2012 sekä B-tytöt Suomen mestaruuteen vuosina 2014 ja 2015.
Tapiolan Hongan naisten joukkueista Laakso toimi kauden 2008–2009 naisten I-divisioonassa pelanneen Honka Akatemian apuvalmentajana ja vuosina 2009–2012 saman joukkueen päävalmentajana. Kauden 2012–2013 Laakso toimi Hongan naisten edustusjoukkueen päävalmentajana naisten SM-sarjassa voittaen kauden päätteeksi SM-pronssia.
Toukokuussa 2015 Laakso siirtyi Korisliigassa pelanneen Kauhajoen Karhun apuvalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2017 hänen tiedotettiin nousevan seuraavaksi kaudeksi Karhun päävalmentajaksi.
Laakson valmentama Kauhajoen Karhu voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2018 ja 2019. Kaudeksi 2019–2020 Laakso siirtyi Helsinki Seagullsin päävalmentajaksi.
Urheilulehti kuvaili Laaksoa toukokuussa 2018 verraten rauhalliseksi ja asialliseksi valmentajaksi, jonka valmennuksen painopiste on kokonaisuudessa.
Georgiankielinen Wikipedia

Georgiankielinen Wikipedia (georg. ქართული ვიკიპედია) on Wikipedian georgiankielinen versio. Helmikuussa 2008 siellä oli 19 788 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 60 975 artikkelia. Viimeisimpien tilastojen mukaan artikkelimäärä on yli 127 000 (2.4.2019). 2019-130,000+ artikkelia.
J. J. Abrams

Elämä

Abrams syntyi New Yorkissa ja kasvoi Los Angelesissa. Hänen isänsä on televisiotuottaja Gerald W. Abrams ja äitinsä tuottaja Carol Ann Abrams (omaa sukua Kelvin). Hänellä on sisko Tracy Rosen, joka on käsikirjoittaja. Hän opiskeli Palisades High Schoolissa ja Sarah Lawrence Collegessa. Abrams on juutalainen.
Kuningassaniainen

Ulkonäkö ja koko

Kuningassaniainen kasvaa 40–140 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vaaleanvihreät, lyhytruotiset ja kahteen kertaan parilehdykkäiset. Lehtisuonitus on hankahaarainen. Kuningassaniaisen itiöpesäkkeet ovat erillisissä pesäkelehdissä, jotka ovat keltaiset ja muuttuvat ruskeiksi. Röyhymäinen itiöpesäkkeistö sijaitsee lehden kärkiosassa. Itiöpesäkkeet ovat muodoltaan päärymäiset. Ne avautuvat keskeltä. Kuningassaniaisen itiöpesäkkeiden rakenne eroaa selvästi monista muista saniaisista.

Levinneisyys

Kuningassaniaisella on laaja, epäyhtenäinen levinneisyysalue maapallon pohjoispuolella. Se kasvaa Pohjois-Amerikan itäosissa, Länsi- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja itäisimmässä Aasiassa. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Norjan länsirannikolla ja Ruotsissa.
Ilmari Bonsdorff

Toivo Ilmari Bonsdorff (15. helmikuuta 1879 Hämeenlinna – 17. lokakuuta 1950 Lahti) oli suomalainen geodeetti ja tähtitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston tähtitieteen ja geodesian dosentti vuodesta 1906. Vuodesta 1908 hän toimi Pulkovan tähtitornin vakinaisena astronomina. Sitten hän oli Helsingin geodeettisen laitoksen ensimmäinen johtaja 1918–1949. Hän edusti Suomea Balttisessa geodeettisessa komissiossa ja oli sen yleissihteeri 1924–1948. Melkein kaikkien Suomen ja Neuvostoliiton välisten rajankäyntikomissioiden puheenjohtajana hän oli 1921–1947.
Bonsdorff tutki painovoiman ja luotiviivan poikkeamia, napavariaatiota ja absoluuttisia deklinaatioita. Hän kehitti auringonpimennyksen avulla menetelmän, jolla voitiin mitata valtamerien yli ulottuvia välimatkoja.
Nils Erik Wickberg

Nils Erik ”Nisse” Wickberg (10. syyskuuta 1909 Helsinki – 11. heinäkuuta 2002 Helsinki) oli suomenruotsalainen arkkitehti ja kirjailija. Wickberg oli Teknillisen korkeakoulun pitkäaikainen rakennustaiteen historian ja tyyliopin professori.
Wickberg varttui keskiluokkaisen helsinkiläisperheen ainoana lapsena. Hänen isänsä oli kirjanpainaja Axel Wickberg ja äitinsä Alina o.s. Nyman, joka hoiti kotia. Perhetausta ei juuri vaikuttanut Wickbergin arkkitehtoniseen ja taiteelliseen suuntautumiseen.
Wickberg teki huomattavan elämäntyön arkkitehtuurin historian tutkijana ja opettajana. Häntä on suorastaan kutsuttu useiden suomalaisten arkkitehtisukupolvien kasvattajaksi. Wickberg oli paneutunut erityisesti uusklassismin ja barokin arkkitehtuuriin sekä yleensä eurooppalaiseen kaupunkikulttuuriin. Hän oli myös yksi ensimmäisistä historiallisen rakennuskulttuurin säilyttämisen voimakkaista puolustajista Suomessa. Wickberg järjesti vuosien mittaan sekä arkkitehtiopiskelijoiden että ystäviensä kanssa ulkomaille lukuisia ekskursioita, joista tuli hyvin suosittuja.
Nils Erik Wickberg oli toisaalta yksi modernismin puolestapuhujista taistellessaan 1940-luvun uusromanttisia suuntauksia vastaan. Wickberg näki, että paluu perinteisille linjoille olisi kohtalokas romahdus paitsi rakennustaiteelle myös kaikille muille luovan taiteen muodoille. Arkkitehdin työssään Wickberg antoi kuitenkin merkittävimmän panoksen restaurointihankkeiden suunnittelussa. Hänen restaurointitöistään voidaan mainita Korppoon, Kurikan, Tampereen ja Porvoon kirkot sekä Hämeen linna. 
Wickberg toimi pitkään Arkkitehti-lehden päätoimittajana, jolloin hänellä oli merkittävä rooli suomalaista nykyarkkitehtuuria koskevassa keskustelussa. Hän osallistui myös monien asiantuntijaelimien ja organisaatioiden toimintaan ja kuului muun muassa Suomen Rooma-instituutin valtuuskuntaan. Arkkitehtuurin ja rakennustaiteen historian asiantuntemuksen ohella Wickberg oli lisäksi hyvin monipuolinen kulttuuripersoona. Hän oli taidemaalari ja piirtäjä, säveltäjä ja pianisti sekä kirjailija, esseisti, runoilija ja aforisti.
Kirjailijana Wickberg oli erityisen merkittävä monien arkkitehtuuria ja rakentamiskulttuuria käsittelevien teosten kirjoittajana. Teokset olivat usein luonteeltaan poleemisia ja kriittisiä. Toisaalta Wickberg oli myös palkittu esseisti, ja hän kirjoitti lisäksi muun muassa kaksiosaisen omaelämäkerrallisen romaanin.
Wickbergillä ei ollut omaa perhettä, ja hän testamenttasi kaiken jäämistönsä Teknilliselle korkeakoululle. Monipuolinen ja laaja irtaimisto on sittemmin jaettu eri alojen kirjastoihin ja arkistoihin säilytettäväksi. Wickbergin Helsingin Kapteeninkadulla sijainnut arvokas kulttuurikoti oli pohjana Teknilliseen korkeakouluun vuonna 2003 perustetulle Wickbergin rahastolle. Rahaston varoilla edistetään arkkitehtuurin ja ensisijaisesti arkkitehtuurin historian opetusta ja tutkimusta.
Trimetyylifosfiitti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trimetyylifosfiitti on väritöntä ja hajultaan pistävää nestettä. Se ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta metanoliksi ja dimetyylivetyfosfiitiksi. Trimetyylifosfiitti liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste muodostaa komplekseja siirtymämetallien kanssa.
Harmaalukkinen

Levinneisyys

Harmaalukkista tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Singaporesta se on hävinnyt, mutta muuten lajia on kuvattu yleiseksi. Vaikka lajin kannankehitys on laskeva, ei sen uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jean Bruun

Jean (Johannes, Johan) Bruun (21. syyskuuta 1817 Hamina – 7. syyskuuta 1872 Sairilan kartano, Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen Haminassa asunut kauppias sekä saha- ja rautateollisuuden harjoittaja.
Bruunin vanhemmat olivat kauppaneuvos Christian Bruun ja Anna Sophia von Daehn. Bruunin suku oli toiminut kauppiaina ja laivanvarustajina Haminassa 1700-luvun alkupuolelta saakka. Suku omisti myös useita vesisahoja Kymijoen vesistön alueella. Jean Bruun sai kauppiaanoikeudet Haminassa 1850 ja samana vuonna hän hankki omistukseensa Pieksämäellä toimineen Porsaskosken harkkohytin. Bruun sai myös ennakkoperintönä isältään myös sahaosuuksia muun muassa Anjalassa toimineesta Ummeljoen vesisahasta. Bruun toimi Haminassa myös rakennusurakoitsijana ja hän vastasi Haminan kadettikoulun rakentamisesta. Lisäksi Bruun raivautti Vehkalahdella soita viljelykselle ja hän sai siitä hyvästä Suo-Janne lempinimen. Bruun omisti myös laajan kirjaston joka sisälsi klassikoiden ja 1800-luvun alun tunnettujen kirjailijoiden teoksia.
Bruun investoi huomattavia summia Porsaskosken harkkohytin uudistamiseen. Järvimalmia jalostaneen hytin yhteyteen rakennettiin valssilaitos, konepaja ja valimo. Bruun aloitti myös romuraudan tuonnin Pieksämäelle raaka-aineen saannin turvaamiseksi. Uudistustyöt velkaannuttivat Bruunin pahoin ja Porsaskosken laitosten toimintaa ei myöskään saatu kannattavaksi uudistuksista huolimatta. Vuonna 1856 Bruun osti Erik Johan Längmanilta tämän osuudet Ummeljoen vesisahasta sekä Keski-Suomessa sijainnesta Muuramen vesisahasta.
1860-luvun alussa Suomen taloutta kohtasi taantuma usean katovuoden, rahayksikön revalvoimisen ja kiristyneen luotonannon takia. Bruunin isä Kauppaneuvos Christian Bruun kuoli tammikuussa 1864 ja pari kuukautta myöhemmin hänen kuolinpesänsä julistettiin konkurssiin. Pian myös Jean Bruunin Pietarissa asunut serkku Ludvig Bruun teki vararikon. Ludvig Bruun oli ollut osakkaana Porsaskosken hytissä sekä Bruunin suvun Sippolassa omistamassa Saveron lasitehtaassa. Lasitehtaan tuotanto oli viety Pietarin markkinoille. Saman vuoden syksyllä myös Jean Bruun joutui jättämäån konkurssihakemuksen.
Bruun pakeni ennen konkurssioikeudenkäyntiä Englantiin josta sukulaiset suostuttelivat hänet kuitenkin palaamaan Suomeen. Oikeus tuomitsi Bruunin vuonna 1867 elinikäiseen konkurssiin ja hän menetti myös kansalaisluottamuksensa. Bruun vietti lopun elämänsä Mikkelin lähellä Sairilan kartanossa jonka hänen vaimonsa sukulaiset olivat ostaneet.
Jean Bruun oli naimisissa vuodesta 1841 Anna Luise Thoden kanssa. Heidän tyttärensä Anna Luise (Lovisa) Bruun meni naimisiin vuonna 1860 haminalaisen kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvistin kanssa.
Crème bavaroise

Crème bavaroise tai bavarois on kylmä kermavanukas. Se valmistetaan munankeltuaisista, sokerista ja kermasta, hyydytetään liivatteella ja maustetaan liköörillä. Vanukas tarjoillaan jälkiruokana usein esimerkiksi hedelmien tai hillon kanssa.
Lotus 119

Lotus 119 on Lotus Carsin vuoden 2002 Goodwood Festival of Speed -festivaalin Soapbox Challenge -kilpailuun rakentama mäkiauto. Sitä pidetään kaikkien aikojen nopeimpana mäkiautona, sillä se pystyy kiihtymään ilman moottoria 45 asteen mäessä 320 km/h nopeuteen.
Avoin talous

Avoin talous on kansantalous, joka käy ulkomaankauppaa ja on riippuvainen ulkomaista. Esimerkiksi Suomi on avoin talous, jolle kansainväliset taloussuhteet ovat oman talouden suhteen tärkeä asia. Sen vastakohta on suljettu talous.
Vapaa Ajatus

Vapaa ajatus: Kirkollisten ja valtiollisten valheiden paljastaja oli 1909–1917 ilmestynyt aikakauskirja. Lehteä julkaisi Vihtori Kosonen ja sen vastaava toimittaja oli Sven Elof Kristiansson. Lehden toimitukseen kuuluivat tai lehteä avustivat myös muun muassa asianajaja Otto Orasmaa, kirjailija Alfred Bernhard Sarlin ja asemapäällikkö Emil Rautell (Rautela).
Vapaa Ajatus julkaisi myös kirjallisuutta, muun muassa Johan Kockin kirjasen Avoin kirje herra Arvid Järnefeltille.
Janos Valmunen

Janos Valmunen (18. toukokuuta 1970 Uusikaupunki – 15. elokuuta 1999 Vehmaa) oli suomalainen popmuusikko, jonka single ”Bussipysäkillä” sai 1990-luvulla camp-henkistä kulttimainetta.
Valmunen aloitti musiikkiharrastuksensa soittamalla rumpuja ensin koulunsa kuoroa säestävässä yhtyeessä. Hän meni rumpaliksi tanssiyhtyeeseen ja alkoi tehdä myös taustalaulua ja opetella kitaransoittoa.
Opiskellessaan kauppaopistossa vuonna 1990 Valmunen voitti Auraviihteen järjestämän Ponnahdus pinnalle -laulukilpailun. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen single ”Bussipysäkillä” Ensio Musicin julkaisemana.
Radio Cityn musiikkipäällikkö Axa Sorjanen halusi, että ”Bussipysäkillä”-kappale soisi kanavalla niin usein, että siitä tulisi hitti. Näin tulisi todistettua, että mistä tahansa laulusta on mahdollista tehdä suosittu soittamalla sitä tarpeeksi radiossa. Tämän jälkeen kappaletta soitettiin kanavalla vähintään kerran kahdessa tunnissa. Single loppui Helsingin levykaupoista, ja levy-yhtiö lähetti niitä lisää Turusta taksin takapenkillä.
Tämän jälkeen Valmunen vaihtoi hetkeksi levy-yhtiötä Poko Rekordsille. Yhteistyö jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi synnyttäen vain yhden singlen, ja Valmunen palasi Ensio Musicille. 
Kesällä 1990 Valmunen oli ykköstähti Helsingin Kaivopuistossa järjestetyssä Elmu ry:n ilmaiskonsertissa, jossa hän esiintyi 25 000 ihmiselle. Konsertissa esiintyi Janos Valmusen lisäksi muun muassa Frederik, Kolmas Nainen ja Värttinä. Esiintyminen Kaivopuistossa oli Valmusen yhtyeelle vasta toinen julkinen esiintyminen. Ohjelmistoon kuului vain neljä laulua, ja ”Bussipysäkillä” sekä aloitti että lopetti setin. Muitakin esiintymistarjouksia alkoi sadella, mutta niiden sekä levytysten aikataulutusta vaikeutti Valmusen parhaillaan menossa ollut varusmiespalvelus.
Pian ilmestyi Valmusen albumi, joka sai hittibiisin mukaan nimen Bussipysäkillä. Albumi ei kuitenkaan myynyt hyvin ja Valmunen katosi musiikkibisneksestä, kunnes palasi 1990-luvun lopussa julkaisten yhden singlen ja EP:n, jotka olivat useiden arvostelijoiden mielestä laadullisesti selvästi hänen alkuaikojen tuotantoaan parempia. Janos Valmunen voitti Kotkan meripäivillä Vuoden merilaulu -kilpailun solistiluokan vuonna 1998.
Elokuussa 1999 Valmunen löydettiin kuolleena vehmaalaiselta pikkutieltä sivuvaunullisen museomoottoripyöränsä selästä. Valmunen oli kuollessaan avoliitossa, ja häneltä jäi jälkeen kolme lasta. 
Valmunen sävelsi ja sanoitti itse kaikki omat kappaleensa. Janos Valmusen tekstit olivat teknisesti alkeellisia, mutta sisällöllisesti tunteellisia ja yleensä rakkautta ja ystävyyttä käsitteleviä. Valmusen musiikista teki monien mielestä huvittavaa sanoitustyylin lisäksi se, että hänellä oli usein tapana laulaa aivan äänialansa ylärajoilla ja toisinaan jopa väkisin sen yläpuolella. Itse musiikki hänen lauluissaan oli usein melodista ja laulut olivat säveliltään tarttuvia. Valmusen tuotanto on myöhemmin saanut jossan määrin myös arvostustakin ja hänen levyistään on tullut keräilyharvinaisuuksia.
Remusanakirja

Remusanakirja on rockmuusikko Remu Aaltosen kielenkäytöstä kertova kirja, jonka on kirjoittanut Jukka Annala. Remu Aaltonen on tunnettu vapaamuotoisesti englantia käyttävistä sanoituksistaan kuten ”Get On” tai ”Let’s born to rock” ja omaperäisestä slangistaan.
Tasa

Tasa on Tampereen koilliseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Tasan suunnittelualueeseen kuuluvat Niihaman, Atalan, Ojalan, Kumpulan, Tasanteen ja Olkahisen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Giorgio Mondini

Giorgio Mondini (19. heinäkuuta 1980 Geneve) on sveitsiläinen kilpa-autoilija ja Italialaista syntyperää. 
Mondini aloitti varsinaisen uransa vuonna 2001 Eurocup Formula Renault 2000:ssa ja oli sarjan 26. paras. Seuraavalla kaudella hän sijoittui samassa sarjassa sijalle 17. Vuonna 2003 hän siirtyi Formula Renault V6 Eurocupiin ja oli sarjan seitsemäs. Hän saavutti vuonna 2006 samassa sarjassa kolme voittoa, kolme paalupaikkaa ja yhteensä kahdeksan palkintosijoitusta. Vuonna 2005 Mondini osallistui Renaultin maailmansarjaan ennen siirtymistä GP2-sarjan David Price Racing -talliin. Hän myös toimi testikuljettajana Sveitsin A1GP-tallissa.
Voitettuaan Formula Renault V6 Eurocupin Mondini pääsi ensi kerran ajamaan Formula 1 -autoa joulukuussa 2005 Renault R25 -auton ratissa. MF1 Racing palkkasi Mondinin 3. helmikuuta 2006 kilpailemaan kolmoskuljettajanaan.