google/wiki40b huggingface dataset:
Emppu Pulliainen

Ura

Pulliainen on JYPin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Palokan Kiekkoon. Pulliainen siirtyi B-juniori-ikäisenä Diskokseen kaudeksi 2005–2006. Kaudella 2006–2007 hän oli B-nuorten I-divisioonassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 16+13=29. Kaudella 2007–2008 Pulliainen debytoi miesten peleissä pelattuaan neljä ottelua Suomi-sarjajoukkue D-Kiekossa. Kaudella 2009–2010 hän jakoi Diskoksen A-nuorten sisäisen maalipörssin voiton sekä A-nuorten I-divisioonan karsinnoissa viidellä osumallaan Lauri Jurvakaisen kanssa että A-nuorten I-divisioonan runkosarjassa 12 osumallaan Janne Myllymäen kanssa.
Kaudeksi 2010–2011 Pulliainen siirtyi uudelleen III-divisioonassa aloittaneeseen Diskoksen miesten joukkueeseen. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 15+12=27. Diskos nousi II-divisioonaan, jossa Pulliainen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 13+26=39. Kaudella 2011–2012 hän oli Diskoksen paras syöttäjä 12 syöttöpisteellään. Pulliainen oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta Suomi-sarjaan. Kaudella 2012–2013 hän oli Diskoksen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 19+18=37 ja Pulliainen jakoi myös joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Petteri Ikosen kanssa. Diskos putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin II-divisioonaan. Kesken kauden 2013–2014 joukkue lainasi Pulliaisen Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan, jossa hän pelasi kauden loppuun ja jäi 18 pelaamassan runkosarjaottelussa ilman tehopisteitä.
Elokuussa 2014 Pulliainen siirtyi try-outille Mestiksen nousijajoukkue KeuPa HT:hen. Hän sai syyskuussa joukkueeseen kauden 2014–2015 kattavan jatkosopimuksen. Pulliaisen ensimmäinen kokonainen kausi Mestiksessä toi 52 runkosarjaottelussa tehot 13+9=22 ja neljässä playoff-ottelussa yhden maalin. Hän oli runkosarjassa KeuPan kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2015–2016 Pulliainen oli tehoilla 12+15=27 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä hän jakoi viidellä syöttöpisteellään KeuPan sisäisen syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Kaudella 2016–2017 Pulliainen teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+18=32, joilla hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Samuel Salosen jälkeen.
Kaudeksi 2017–2018 Pulliainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Chamois de Chamonixiin. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 12. syyskuuta 2017 Dragons de Rouenia vastaan. Ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa Pulliainen teki 3. marraskuuta 2017 Image Club d’Épinalia vastaan. Kaikkiaan hänen ensimmäinen pääsarjakautensa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9 ja kuudessa karsintasarjan ottelussa tehot 1+2=3.
Pulliainen palasi kaudeksi 2018–2019 Suomeen ja siirtyi Suomi-sarjajoukkue Liikunnan Riemuun. Tammikuussa 2019 joukkue lainasi hänet KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Siirtotakarajalla helmikuussa Pulliaisen sopimusta jatkettiin kauden loppuun. Pulliainen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Lampimedestäjä

Levinneisyys

Lampimedestäjää tavataan Afrikan itäosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ignatius Loyola

Jesuiittaveljeskunnan perustaminen

Paavi Paavali III vahvisti Loyolan järjestösäännön vuonna 1540. Loyolan kuolinvuonna jesuiittaveljeskuntaan kuului lähes tuhat jäsentä, joiden kanssa Loyola kävi tiivistä kirjeenvaihtoa. Noin seitsemän tuhatta Loyolan kirjoittamaa kirjettä on julkaistu.

Harjoituksia

Paavali III:n antamaa hyväksyntää Loyolan pääteoksille eli Harjoituksille on kutsuttu korkeimmaksi millekään kirjalle myönnetyksi tunnetuksi paavilliseksi hyväksynnäksi. Monet muut paavit ovat sittemmin lisänneet omia suosituksiaan Harjoituksille ja paavi Pius XI julisti Ignatiuksen hengellisten harjoitusten suojeluspyhimykseksi vuonna 1922. 
Harjoituksien ydin on retriitinomainen, kuukauden mittainen ohjattu sarja, joka on jaettu viikkoihin. Teos on suunnattu retriitin ohjaajalle, eikä sitä ole tarkoitettu luettavaksi hartauskirjana.

Pyhiinvaeltajan kertomus

Pyhiinvaeltajan kertomus on saneltu jesuiitta Luis Conçalves de Camaralle, joka on sanellut sen kirjureille. Teos on kirjoitettu espanjaksi ja italiaksi ja on kaunokirjallisesti vaatimaton ja elämäkertateoksena ylimalkainen, luultavasti siksi että yksityiskohtia on jäänyt pois saneluprosessissa ja koska Loyola oli vastahakoinen teoksen sanelemiseen. 
Vaikka Loyola oli mitä ilmeisimmin lahjakas ja karismaattinen oman sääntökuntansa perustaja, jonka paavi lopulta tunnusti ja jolla oli jo sitä ennenkin lukuisia seuraajia, omaelämäkerrassaan Loyola kuvaa elämäänsä korostetusti sarjana vastoinkäymisiä ja epäonnistumisia. Opiskelut eivät tunnu sujuvan, sairaudet vaivaavat, Loyolan hankkeet ja haaveet valuvat tyhjiin ja hän joutuu välttämättömyyden edessä kulkemaan maankiertäjän ominaisuudessa pitkin Espanjaa. 
Pyhiinvaeltajan kertomuksessa Loyola luultavasti liioittelee omia puutteitaan vaikuttaakseen vaatimattomalta, mutta teoksesta voidaan silti päätellä, että luonteeltaan Loyola oli äkkipikainen, impulsiivinen ja vaikutuksille altis. Muutama esimerkkikertomus havainnollistaa Loyolan luonteenpiirteitä: 
Matkalla Manresaan Loyola keskustelee erään maurin kanssa uskonasioista ja päättää spontaanisti murhata matkatoverinsa, koska keskustelu ei tyydytä Loyolaa. Murha jää toteuttamatta, koska Loyola ei ole varma, kumpaan suuntaan edeltä ratsastanut matkatoveri on ratsastanut.  Jerusalemissa Loyola karkaa matkaseurueestaan, kävelee edestakaisin suunnitelmattomasti ja yrittää jäädä luvattomasti Jerusalemiin. Hän jää kuitenkin pian kiinni ja hänet ilmeisesti karkotetaan Kyprokselle ensimmäisessä lähtevässä laivassa.   
Loyola kuvailee huomattavia oppimis- ja keskittymisvaikeuksia  , sekä kokemuksia, jotka nykylukija tulkitsee helposti maanis-depressiivisyytenä . Loyola kuvailee myös pakkoajatuksia, itsetuhoisuutta ja unettomuuden oireita . Hän hankkiutuu usein tietoisesti ongelmiin ja aiheuttaa usein käytöksellään pahennusta. Usein hänet määrätään joko saarnauskieltoon, vangitaan tai karkotetaan. Inkvisitio tutkii Loyolan opetuksia useaan otteeseen, mutta ei kuitenkaan tuomitse häntä.

Kuolema ja kanonisointi

Loyola kuoli Roomassa riehuneeseen rajuun malariaepidemiaan eli roomalaiskuumeeseen vuonna 1556. Hänet julistettiin pyhimykseksi 1609 ja kanonisoitiin 1622.
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2016–2017

Runkosarja

Turun Palloseura sijoittui runkosarjassa toiseksi saaden 13 pistettä ykköstä Tampereen Tapparaa vähemmän ja 2 pistettä kolmanneksi sijoittunutta Kalevan Palloa enemmän. Seura teki 167 maalia, mikä oli koko liigassa kolmanneksi eniten ja päästi 123 maalia, vähiten koko liigassa. TPS voitti varsinaisella peliajalla tasan puolet kaikista otteluistaan, yhteensä 30. Seuran hyökkääjä Jasper Lindsten voitti koko SM-liigan plus/miinustilaston lukemallaan +28.
Leonard Ahma

Leonard Echard Ahma (20. lokakuuta 1889 Turku – 14. marraskuuta 1944 ) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Oskar Ferdinand Friman ja Adolfina Johansson. Hänen puolisonsa oli Martta Lahtinen.

Opinnot

Ahma kävi kansakoulun sekä kaksi luokkaa Turun suomalaisessa reaalilyseossa, ja keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Haminan taistelukoulu hän suoritti vuonna 1918, alue- ja paikallispäällikkökursseille hän osallistui vuonna 1922 ja taktiikan soveltamiskursseille vuonna 1925, jotka pidettiin suojeluskuntain päällystökoulussa, pioneerikurssille Korialla hän osallistui vuonna 1927, Reserviupseerikoulu hän suoritti vuonna 1928, Perkjärvellä pidetylle jalkaväkitykkikurssille hän osallistui vuonna 1929, voimistelunjohtajakurssin hän suoritti vuonna 1931, komppanianpäällikkökurssille hän osallistui vuonna 1934 ja suojeluskuntain päällystökoulussa pidetylle luutnanttikurssille hän osallistui vuonna 1937. Ahma työskenteli ennen sotilasuralle astumistaan konelatojana kirjapainossa.

Jääkäriaika

Ahma liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 13. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Suomessa saamansa kirjapainoalan koulutuksensa takia hänet komennettiin syksyllä 1917 Berliiniin uuden Suomalaisen sotilaskäsikirjan painatustöihin.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen toimi samassa yksikössä 20. lokakuuta alkaen komennettiin 4. joukkueeseen joukkueenjohtajaksi. Vuonna 1920 hän osallistui komppaniansa mukana Porajärven puolustukseen. Hän erosi puolustusvoimista 30. lokakuuta 1920, mutta jatkoi kumminkin puolustusalalla ja liittyi Viipurin suojeluskuntaan, josta hänet komennettiin Antreaan paikallispäälliköksi.

Talvi- ja Jatkosota

Talvisotaan hän osallistui Vuoksenlaakson väestönsuojelupiirin päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi Itä-Karjalan sotilashallinnon alaisen Repolan aluepäällikkönä. Vuosina 1943 ja 1944 hän toimi Oulussa sekä suojeluskunnan paikallispäällikkönä, että väestönsuojelupäällikkönä. Leonard Echard Ahma on haudattu Oulun sankarihautaan.
Hirsipuu

Hirsipuu on kynällä ja paperilla pelattava arvauspeli kahdelle tai useammalle pelaajalle. Toinen pelaajista miettii sanaa ja toinen yrittää arvailla sanaa ehdottelemalla kirjaimia.

Variaatiot

Pelin tarkka pelaamistapa vaihtelee: jotkut piirtävät hirsipuun kummulle, kun jotkut piirtävät sen hirttolavalle. Jotkut pelaajat piirtävät hirsipuun ennen peliä ja piirtävät pelin aikana vain miehen ruumiin (perinteisesti pää, keskivartalo, vasen käsi, oikea käsi, vasen jalka ja oikea jalka). Jotkut pelaajat aloittavat kuvion piirtämisen tyhjästä ja piirtävät siis ensin hirsipuun antaen arvaajalle enemmän mahdollisuuksia.
Peliä saatetaan myös pelata moninpelinä, jolloin arvaajia on enemmän kuin yksi. Lisäksi vaihtelua on siinä, kirjoitetaanko arvatut kirjaimet muistiin arvaajan nähtäville, ja saako arvaaja arvata uudestaan jos hän ehdottaa jotain jo ehdotettua kirjainta. Joskus peliä pelataan myös niin, että sanan keksijä kirjoittaa sanan ensimmäisen ja viimeisen kirjaimen sekä kaikki muut samat kirjaimet ennen peliä.

Historia

The Oxford Guide to Word Gamesin kirjoittajan Tony Augarden mukaan ”hirsipuun alkuperä on epävarma, mutta se näyttää syntyneen viktoriaanisella aikakaudella”.
Alice Berta Gommesin Traditional Games -kirjassa (1894) mainitaan peli nimeltä ”Birds, Beasts and Fishes” (suom. lintuja, petoja ja kaloja). Sen säännöt ovat yksinkertaiset: yksi pelaajista kirjoittaa eläinsanan ensimmäisen ja viimeisen kirjaimen ja muut yrittävät arvata välissä olevat kirjaimet.
Toisissa lähteissä peliä kutsutaan nimillä ”Gallows” ja ”The Game of Hanging”.

Strategiaa

Hirsipuuta pelattaessa kannattaa arvaukseksi valita tavallisia kirjaimia, suomen kielessä yleensä vokaaleja. Jos kirjaimista näyttäisi muodostuvan joku sana, kannattaa yrittää arvata puuttuvat kirjaimet.
Arvuuttajana kannattaa valita sanoja, joissa on sekä etu- että takavokaaleita (labyrintti, pyramidi) tai joissa sama kirjain ei toistu (korsi, sotka, kaivo).
Pietarhovin palatsi

Pietarhovin palatsi on Pietarhovin kaupungissa Pietarissa sijaitseva palatsikokonaisuus, jonka keisari Pietari Suuri rakennutti 1700-luvun alkupuolella kesäpalatsikseen. Palatsikokonaisuuteen kuuluvat Pietarhovin suuri pääpalatsi, puistokokonaisuus, Mon Plaisir -tiilipalatsi, Marly-palatsi, Eremitaaši-paviljonki, Cottage-palatsi sekä hovineitien sivurakennus, jossa sijaitsee Benois-suvun museo.
Venäjän keisariperheet viettivät Pietarhovissa kesiään vallankumoukseen 1917 asti. Palatsialue tuhoutui toisessa maailmansodassa melkein täydellisesti. Se kunnostettiin sodan jälkeen, ja vuonna 1964 osa suuresta palatsista avattiin jälleen.

Suihkulähteet

Pietarhovin kuuluisien porrastettujen suihkulähteiden suunnittelu aloitettiin vuonna 1715. Suurin Pietarhovin suihkulähteistä on Suuri kaskadi -niminen porrastettu suihkulähde. Se on koristeltu kullatuilla antiikin veistosten kopioilla sekä maljoilla. Suihkulähteiden avaamisen yhteydessä keväisin Pietarhovissa järjestetään monenlaisia ulkoilmatapahtumia.

Muut rakennukset

Mon Plaisir, Pietari Suuren hollantilainen talo, rakennettiin vuosina 1714–1725 Suomenlahden rannalle. Rakennus on sisustukseltaan hollantilaistyylinen yksikerroksinen tiilitalo. Pietari Suuren aikana talossa järjestettiin muun muassa pieniä vastaanottoja.
Pieni Katariinan palatsi sijaitsee Mon Plaisirin palatsin talousrakennuksia vastapäätä. Palatsin rakensi arkkitehti Rastrelli keisarinna Elisabetin aikana 1748–1749. Rakennus sai nimensä keisarinna Katariina Suuren mukaan 1762. Hänen aikanaan palatsissa tehtiin rakennustöitä. Nykyisin rakennuksessa toimii museo.
Eremitaaši-paviljonki on pieni, kaksikerroksinen rakennus rauhallisella paikalla meren rannalla. Pietari Suuri ehti kuolla ennen paviljongin valmistumista vuonna 1725.
Marlyn palatsiin kahden lammen välissä pääsee kapeaa siltaa pitkin. Siellä on näytteillä Pietari Suuren hankkimaa taidetta ja huonekaluja sekä muita keisarille kuuluneita tavaroita.
Benois-museossa sijaitsivat alun perin hovineitien asunnot. Museoon on kerätty Benois-taiteilijasuvun jäsenten töitä.
Cottage-palatsi on muutaman kilometrin päässä pääpalatsista Aleksandrian puistossa. Pseudogoottilainen palatsi rakennettiin vuosina 1826–1829 englantilaisen arkkitehti Adam Menelawsin piirustusten mukaan. Rakennuksen vieressä on kirkko.
Emily Greene Balch

Emily Greene Balch (8. tammikuuta 1867 Boston – 9. tammikuuta 1961) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1946 yhdessä John Mottin kanssa. Palkinto oli ensimmäinen sodan jälkeen myönnetyistä. Balch sai palkinnon erityisesti työstään Women’s International League for Peace and Freedom (WILPF) -järjestön kanssa.
Balch syntyi Bostonin naapurikaupungissa vaikutusvaltaiseen perheeseen. Hän oli ensimmäisiä Brryn Mawr Collegesta valmistuneita vuonna 1889. Hän opiskeli sosiologiaa ja taloustiedettä Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja vuonna 1896 hän liittyi Wellesley Collegen henkilökuntaan opettajaksi vuonna 1913.
Ensimmäisen maailmansodan aikana on yritti vaikuttaa Yhdysvaltojen sotaan liittymistä vastaan. Hän joutui lopettamaan opetustyönsä Wellesley collegessa, koska hän oli liian ilmeinen rauhanaktivisti. Hänestä kuitenkin tuli liberaalin aikakauslehden The Nationin toimittaja. Hän toimi WILPF-järjestön palkattomana sihteerinä vuodesta 1934 lähtien puolitoista vuotta. Hän toimi myös Kansainliiton hyväksi.
Hän kääntyi unitarismiin, ja näin hänestä tuli kveekari vuonna 1921. Hän pysyi naimattomana ja kuoli syntymäpäivänään 94-vuotiaana.
Jakob Teudschovius

Jakob (Jaakko) Teudschovius, sukunimi esiintyy myös muodossa Theudschovius (noin 1627 Oulu – 1679 Kajaani) oli suomalainen kirkkoherra ja Kainuun ensimmäisenä opettajana toiminut koulumestari.
Teudschoviuksen vanhemmat olivat Kajaanin, vuodesta 1656 Kuopion maakapteenina toiminut Per Jakobsson Tysk (k. noin 1680) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Gertrud. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1647 ja hänet vihittiin papiksi 1648.
Teudschovius toimi Kajaanin linnansaarnaajana vuodesta 1648 ja Kajaanin kirkkoherrana vuodesta 1655. Hän oli samalla Kajaanin pedagogion koulumestarina 1651–1654 ja uudelleen vuodesta 1662 alkaen. Teudschovius herätti tyytymättömyyttä kovana kurinpitäjänä, mutta kun hänen tilalleen Kajaaniin tulleet koulumestarit joutuivat erotetuiksi juopottelun takia, Teudschovius valittiin uudestaan koulumestariksi. Hänen opetusmenetelmänsä perustui latinankielisen Martti Lutherin katekismuksen ulkoa opetteluun, mutta luetun ymmärtäminen sekä kieliopin ja kirjoitustaidon harjoittelu jäivät retuperälle. 
Jakob Teudschovius oli naimisissa Brita Larsdotterin kanssa.
Oskar von Hellens

Oskar Johannes von Hellens (23. toukokuuta 1867 Turku – 6. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomenruotsalainen hygienian ja eläinlääketieteen tutkija. Hän valmistui eläinlääkäriksi 1890 Kööpenhaminasta ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1899. Hän oli vuosina 1919–1934 Helsingin yliopiston hygienian professori.
Arto Nuotio

Arto Nuotio (myös Aquarius, s. 9. syyskuuta 1952 Sauvo) on suomalainen laulaja.
Nuotion keikkailu alkoi Pekka Arevan orkesterin laulusolistina. Vuonna 1970 hän osallistui Supertähti -70 -laulukilpailuun, jonka myötä hän pääsi levyttämään ensisinglen "Monja" / "Aina näin teen" taiteilijanimellä Aquarius. Sen jälkeen Nuotio keikkaili Semities-yhtyeen kanssa. Vuonna 1984 perustettiin Finlanders, jossa Nuotio oli laulajana kuusi vuotta, ja vuonna 1990 hän aloitti soolouran.
Nykyään Nuotio asuu Maskussa.
Ojajärvi (järvi Tammelassa)

Maantiede

Järven pinta-ala on 129 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven keskivaiheilla itärannalla, josta saa alkuunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Sotkajärveen.
Järven rantaviiva on 9,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Saaria on 12, joista Honkisaari, Isosaari ja Kyhkyssaari ovat suurimmat. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä.

Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Ojajärven rantaviivassa on nykyiseen verrattuna pieniä eroja. Selkeimpiä ovat seuraavat erot. Nykyinen Raatosaari niminen niemi oli Senaatin kartastossa saari. Nykyinen Honkisaari on piiretty Senaatin kartastossa kahdeksi saareksi. Nykyinen Salakkakärki puuttuu Senaatin kartasta kokonaan. Tällaiset erot on voinut syntyä laskuojan myöhemmissä perkauksissa.
RN Ippolito Nievo

Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Se poistettiin alusluettelosta 25. huhtikuuta 1938.
Erich Kempka

SS-Sturmbannführer Erich Kempka (16. syyskuuta 1910 – 24. tammikuuta 1975) toimi Adolf Hitlerin autonkuljettajana vuodesta 1934 lähtien. Hän oli Allgemeine-SS:n jäsen numero #2803. Hän oli polttamassa Hitlerin ja Eva Braunin ruumiita valtakunnankanslian pihalla keväällä 1945.
Kempka syntyi Oberhausenissa nuorimpana kymmenestä lapsesta. Hän työskenteli mekaanikkona autojen valmistajana toimineelle DKW:lle. Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen hän liittyi 1. huhtikuuta 1930. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli yksi SS-Begleit-Kommandon perustajista. Hän palveli Josef Terbovenin autonkuljettajana 29. helmikuuta 1932 saakka, kunnes hänestä tuli Hitlerin varakuljettaja.
Vuonna 1934 Kempka korvasi Julius Schreckin ja Emil Mauricen Hitlerin pääkuljettajana ja henkivartijana. Hän oli myös läsnä Ernst Röhmin pidätyksessä. Erich Kempka liittyi Lebensborn-seuraan 1. joulukuuta 1937. Hän myös sai Totenkopf-sormuksen Heinrich Himmlerilta. Hänen vaimonsa Gerda Daranowsky erosi ja nai kenraali Eckard Christianin, jonka kanssa oli sittemmin naimisissa aina vuoteen 1946. Nürnbergin oikeudenkäynnissä Kempka todisti nähneensä Martin Bormannin kuolleen puna-armeijan tulituksessa. Hän luonnehti myöhemmin Eva Braunia natsi-Saksan onnettomimmaksi naiseksi. Kempka vapautettiin 9. lokakuuta 1947.
Kempka esiintyi vuonna 1972 henkilöhahmona Mauri Sariolan kirjassa Kolmannen valtakunnan kuningatar (Queen of the Third Reich). Erich Kempka kuoli tammikuussa 1975 Freibergissä 64-vuotiaana.
Kempkan muistelmat ilmestyivät vuonna 1951 nimellä Ich habe Adolf Hitler verbrannt (ASIN B0000BK3ND, suomennettu nimellä Minä poltin Adolf Hitlerin). Ne julkaistiin uutena versiona vuonna 1975 nimellä Die letzten Tage mit Adolf Hitler (ISBN 3877250807).
Puffy

Puffy on OpenBSD-käyttöjärjestelmän maskotti. Puffy on piikikäs pallokala, joka kuvaa OpenBSD-käyttöjärjestelmän kehittäjien mukaan käyttöjärjestelmän turvallisuutta. Puffy on myös monen OpenBSD:n alla toimivan projektin maskotti. Muun muassa OpenSSH, OpenNTPD, OpenCVS, OpenOSPFD ja OpenBGPD käyttävät sitä maskottinaan.
Prinssi ja revyytyttö

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa höyhenenkevyeksi lemmenkomediaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Svend Asmussen

Svend Asmussen (28. helmikuuta 1916 Kööpenhamina – 7. helmikuuta 2017) oli tanskalainen jazzviulisti, kapellimestari ja säveltäjä sekä näyttelijä. Hän esiintyi suositussa jazztriossa ruotsalaisten Alice Babsin ja Ulrik Neumannin kanssa. Hän sävelsi myös paljon elokuvamusiikkia. Näyttelijänä hän esitti yleensä muusikkoa, mutta Peppi Pitkätossu -elokuvassa (1949) hän oli postiljooni.
Erik Arppe

Erik Reinhold Arppe (27. huhtikuuta 1892 Helsinki – 7. elokuuta 1977 Tampere) oli suomalainen taiteilijanimiä Eric Reinhold ja Lapin Noita käyttänyt taikuri. Hän toimi myöhemmin myös parturina Kemijärvellä. 
Arppe kiinnostui jo lapsena taikatempuista nähtyään ulkomaisten taikureiden esityksiä. Hän sai sitten 1909 taikatemppujen tekoon yksityisopetusta Tohtori Faust taiteilijanimeä käyttäneeltä tanskalaissyntyiseltä Christian Lind-Hansenilta jolla oli taikavälinekauppa Helsingissä. Omat esityksensä Arppe aloitti 1911 eräässä helsinkiläisessä elokuvateatterissa. Hän sai vielä ideoita uusiin taikatemppuihin vuonna 1912 Helsingissä Maxim-elokuvateatterissa esiintyneeltä tunnetulta illusionistilta Chevalier Ernest Thornilta.
Arppe käytti ensimmäisen maailmansodan jälkeen taiteilijanimeä Eric Reinhold. Hänen tunnetuin taikatemppunsa oli ilmaan kohoava Phantom-niminen nainen ja tämä temppu oli hänen ohjelmassaan vuosina 1924–1934. Frakkia esiintymisasunaan käyttäneen Arppen temppuja pidettiin nerokkaina ja loppuun saakka viimeisteltyinä.
Arppe muutti 1924 Helsingistä Kemijärvelle ja perusti sinne parturiliikkeen. Hän meni 1926 naimisiin romaniheimoon kuuluneen Fanni Flinkin kanssa joka toimi sitten kampaajana Arppen liikkeessä. Vuonna 1934 Arppella oli parturi- ja kampaamoliike myös Rovaniemellä hotelli Lipposen alakerrassa. Arppe joutui lopettamaan taikuriesiintymisensä kun hänen taikurivälineistönsä tuhoutui Lapin sodan aikana syksyllä 1944 Kemijärvellä. Sotien jälkeen Arppe piti vaimonsa kanssa parturi- ja kampaamoliikettä Kemijärvellä Annaliisankadun varrella Vahtolan talossa jossa heillä oli myös asunto. 
Arppe tutustui 1950-luvun alussa taikuri Solmu Mäkelään ja liittyi alan harrastajiern vuonna 1945 perustaman Suomen Taikapiirin jäseneksi. Hän hankki uusia taikurivälineitä ja esitti taikatemppujaan alan kansainvälisissä kokouksissa Itävallassa elokuussa 1958 ja 1967 Baden-Badenissa tyyliteltyyn lapinpukuun pukeutuneena. Kemijärvellä Arppe harrasti myös näyttelemistä ja oli mukana paikallisen VPK:n torvisoittokunnassa.
Vahtolan talo jossa Arppen liike ja asunto sijaitsivat tuhoutui tulipalossa kesäkuussa 1970. Talon ulkorakennuksessa säilyi kuitenkin jonkin verran Arppen taikurivälineistöä ja taikurilehtiä. Vaimonsa kuoltua vuoden 1970 lopulla Arppe muutti Kemijärveltä Turkuun. Hän kuoli Tampereella elokuun alussa 1977 ollessaan tulossa käymään Kemijärvellä. Kemijärven kotiseutumuseon kokoelmissa on Arppen parturintuoli sekä hänen tulipalolta säästynyttä taikurivälineistöään.
Keskinenlampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 182,4 metriä mpy.