google/wiki40b huggingface dataset:
Gertrude Jekyll

Gertrude Jekyll (29. marraskuuta 1843 Lontoo — 8. joulukuuta 1932) oli brittiläinen maisema-arkkitehti, joka nosti luonnollisen puutarhan suosioon. 
Jekyll  syntyi varakkaaseen perheeseen, ja harrasti maalausta vuoteen 1891, joilloin hänen heikkenevä näkönsä alkoi aiheuttaa ongelmia. Silloin Jekyll kiinnitti huomionsa puutarhasuunnitteluun. Hänen tavoitteenaan oli yksinkertaisuus, hallittu sekasorto ja mökkipuutarhoiden tunnelma. 
Jekyll suosi monivuotisia kasveja, ja yhdisteli perennoja, varpuja, pensaita ja köynnöksiä, täydentäen penkkejään yksivuotisilla kukilla. Hän järjesti kukat usein värien mukaan käyttäen asteittain muuttuvan spektrin keskellä vastaväriä koristeellisina yksityiskohtina.
Jekyll kirjoitti lukuisia artikkeleita William Robinsonin julkasemiin puutarhalehtiin kuten Country Life. Hän kirjoitti myös joitakin opaskirjoja, mutta vaikutti eniten puutarhoilla, jotka suunnitteli yhdessä arkkitehti Edwin Lutyensin kanssa.
Tuomas Korpela

Ura

Keskuspuolustajana pelannut Korpela aloitti jalkapalloilun kymmenvuotiaana Lappeenrannan Pallossa. Hän edusti juniorina myös Joutsenon Kullervoa, jonka B-nuorten kanssa hän pelasi SM-sarjaa kaudella 1995. Hän osallistui myös piirijoukkueiden Pohjola Cupiin.
Ykkösessä pelanneessa Kultsun edustusjoukkueessa Korpela pääsi vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa jo 15-vuotiaana kaudella 1994. Kaudella 1995 otteluita kertyi vaihtopelaajana kahdeksan. Hän teki myös yhden maalin, 2–1-voittomaalin vierasottelussa Kokkolassa. Hän oli 16-vuotiaana Kultsun nuorin maalintekijä Ykkösessä. Kaudella 1996 Korpela nousi Kultsun avauskokoonpanoon. Kausi päättyi putoamiseen, mutta Korpelan pelit Ykkösessä jatkuivat kaudella 1997 Mikkelin Palloilijoiden riveissä. Kaudella 1999 hän edusti fuusioseura FC Mikkeliä.
Kaudeksi 2000 Korpela siirtyi Veikkausliigan nousijajoukkueeseen Tampere Unitediin. Liigadebyyttinsä hän teki 3–2-tappioon päättyneessä vierasottelussa Turun Palloseuraa vastaan 21. toukokuuta 2000. Kaikkiaan hän pelasi kymmenessä liigaottelussa, joista yhdeksässä hän oli avauskokoonpanossa. Yhden liigakauden jälkeen Korpela palasi Ykkösen FC Mikkeliin, jonka pudottua hän pelasi kauden 2002 samaa sarjaa synnyinkaupunkinsa Lappeenrannan Rakuunoissa. Kaudet 2004–2006 hän pelasi Kakkosta Äänekosken Huimassa ja FC Vaajakoskessa.
Kesken kauden 2006 Korpela siirtyi ensimmäistä kauttaan Ykkösessä pelanneeseen joensuulaiseen Jippoon, johon hän sittemmin asettui. Hän pelasi kahdeksan kauden aikana 153 Ykkösen ottelua ja teki 11 maalia. Hän on Petteri Rönkön jälkeen toiseksi eniten Jippossa Ykkösen otteluita pelannut pelaaja. Korpela toimi myös joukkueen kapteenina. Ykkösen otteluita Korpela pelasi urallaan yhteensä 265, joissa hän teki 18 maalia. Hänen viimeinen kautensa Jippossa oli 2013.
Jukka Hirsimäki

Jukka Hirsimäki (s. 1957) on jääkiekkoseura Porin Ässien toimitusjohtaja. 
Hirsimäki on entinen jääkiekkoilija ja hän edusti urallaan Ilvestä, Forssan Palloseuraa ja Tapparaa. Hän voitti peliurallaan kolme Suomen mestaruutta, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Hän pelasi urallaan 14 A-maaottelua.
Peliuransa jälkeen Hirsimäki toimi Liiga Ilves ry:n toimitusjohtana vuosina 1989–1993. Tämän jälkeen hän toimi SM-liiga ry:n markkinointipäällikkönä ja yhteysjohtajana. SM-liigan palveluksesta Hirsimäki siirtyi vuonna 2001 Ilves Hockey Oy:n markkinointijohtajaksi, ja vuonna 2004 hänestä tuli Ässien toimitusjohtaja.
Much Myllärinpoika

Much Myllärinpoika (engl. Much the Miller's Son) on hahmo Robin Hoodista kertovissa tarinoissa. Hän on yksi Robin Hoodin iloisista veikoista eli Sherwoodin metsissä elävistä lainsuojattomista metsäsisseistä. Much esiintyy jo varhaisimmissa Robin Hoodista kertovissa balladeissa, kuten A Gest of Robyn Hode ja Robin Hood and the Monk.
Vaahtobileet

Historia

Ensimmäiset varsinaiset vaahtobileet järjestettiin tiettävästi Espanjalle kuuluvalla Ibizan saarella 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Tällöin vaahto saatiin aikaan raastamalla palasaippuaa veteen ja sekoittamalla sekä pumppaamalla seos sukan lävitse. Suomeen vaahtobileet tulivat 1990-luvun puolivälissä. 1990-luvulla yökerhot kärsivät vaahdon vuoksi useista vesivahingoista. Nykyisellään vaahtokoneiden tekniikka on kehittynyt ja suojaustekniikka parantunut.

Tekniikka

Vaahtobileet järjestetään useimmiten ilmatäytteiseen altaaseen, jonka koko on noin 4x4 metriä. Lisäksi lattia suojataan, esimerkiksi pressua käyttäen. Tilaan voidaan rakentaa myös aitaelementeistä ravintolan toiveiden mukainen alue.
Vaahtokoneita on useita erilaisia. Yleensä vaahtotiivistettä lisätään veteen kaksi prosenttia eli 100 litraan vettä vaahtoainetta lisätään 2 litraa. Vaahtoaine on erikoisvahvaa saippuaa. Kalliimmat vaahtonesteet ovat dermatologisesti testattuja eivätkä ne aiheuta allergiaa tai muita oireita. Aikaisemmin vettä kului yhdessä illassa (klo 22 - 03.30) noin 600 litraa. Nykyään vaahtokoneiden hyötysuhteen parannuttua vettä kuluu enää 150-300 litraa illan aikana. Yhden vaahtokoneen tuotto saattaa olla jopa 300 000 litraa vaahtoa minuutissa (teoreettinen teho). Yökerhoissa käytetään kuitenkin koneita, joiden tuotto on noin 30 000 litraa minuutissa (teoreettinen teho).
Mustaviirukipuaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mustaviirukipuaja on noin 23 cm. Lajin pää on valkoinen ja tiheästi musta viiruinen. Linnun selkä on valkoisen ja mustan kirjava. Mustaviirukipuajan siivet ja pyrstö ovat väriltään tumman kastanjanruskeat. Vatsa on mustavalkoviiruinen. Laji on hyvin helppo tunnistaa ja ainoastaan vähemmän viiruisen X. l. alarum- alalajin voi sekoittaa kaakaokipuajaan (Xiphorhynchus susurrans).

Levinneisyys ja elinympäristö

Mustaviirukipuajaa tavataan Kolumbiasta, Costa Ricasta, Ecuadorista, Nicaraguasta ja Panamasta.  Laji elää subtrooppisten kosteiden metsien latvuskerroksissa ja harvemmin myös metsien laitamilla.  Yleensä linnut pysyttelevät alankomailla alle 1 200 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Mustaviirukipuajat liikkuvat yksin tai pareittain puitten latvuksissa yleensä korkeammalla puissa kuin muut kipuajalajit. Lajin pesimäaika kestää helmikuusta toukokuulle.
Moa Martinson

Moa Martinson (oik. Helga Maria Martinson, ent. Johansson, o.s. Swartz, 1890–1964) oli ruotsalainen kirjailija. 
Martinson kuvaa realistisissa romaaneissa työläistaustaista nousevia kokemuksiaan mutta siirtyi myöhemmin kirjoittamaan historiallisia romaaneja.
Hänen toinen puolisonsa oli 1929–1941 ruotsalainen kirjailija Harry Martinson.
Frederico Heimler

Frederico (eli Friedrich) Heimler (s. 17. helmikuuta 1942 Unterlammerthal) on saksalaissyntyinen, Brasiliassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 12. heinäkuuta 1970 ja nimitettiin Umuaraman hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 9. joulukuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. tammikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Vitório Pavanello, jota avustivat Giovanni Zerbini ja José Alves da Costa.
Heimler sai 8. toukokuuta 2002 nimityksen Cruz Altan piispaksi.
Hersonin alue

Maantiede

Aluetta rajaavat  lännessä Mykolajivin, pohjoisessa Dnipropetrovskin ja idässä Zaporižžjan alueet. Etelässä Hersonin alue rajautuu Asovanmereen, Krimin autonomiseen tasavaltaan ja Mustaanmereen. Dnepr-joki laskee alueen halki Mustaanmereen. Jokeen padottu Kah’ovkan tekojärvi sijaitsee osin alueen koillisosassa.

Venäjän sotajoukkojen toimia 2014

Tiedostusvälineet uutisoivat maaliskuussa 2014 venäläisten sotilasjoukkojen tunkeutuneen Ukrainan Hersonin alueelle. Venäläisten sotatoimet sisälsivät lauantaina ainakin rakenteiden miinoittamista ja rajatolppien poraamista Tšonharin kylässä (Чонгар) Hersonin alueen eteläosassa, aivan Krimin autonomisen tasavallan pohjoispuolella. Tšonharin kylän kautta kulkevalla M26-valtatiellä (eurooppatie E105) on kylän eteläpuolella silta, joka muodostaa itäisemmän pääväylän Krimin autonomisen alueen puolelle. Venäläissotilaat tunkeutuivat lauantaina 8.3. myös Asovanmeren äärellä sijaitsevalle Hersonin alueen puolelle Arabatinkynnästä, jota kapeaa kannasta pitkin kulkee paikallistieyhteys Krimin niemimaalle.

Väestö

Alueella asui yhteensä 1 078 232 henkeä vuoden 2013 alussa. Tämä oli 2,4 prosenttia Ukrainan väestöstä. Asukkaista heistä 61,2 % oli kaupunkien tai kaupunkityyppisisten taajamien väkeä.  Väestö koostuu pääasiassa ukrainalaisista (82,0 %) ja venäläisistä (14,1 %), mutta siellä on myös pienet valkovenäläisten ja Krimin tataarien vähemmistöt.
Alueen suurimmat kaupungit ovat (suluissa Ukrainan tilastokeskuksen 2013 alun väkilukuarvio) H’erson (299 052 as.; kaupunkipiiri 337 311 as.), Nova Kah’ovka (47 852 as.; kaupunkipiiri 69 355), Kah’ovka (37 419 as.),  Oleški (25 112 as.) ja Henitšesk (20 353 as.).
André Chaumeix

André Chaumeix (6. kesäkuuta 1874 Chamailières Puy-de-Dôme Ranska – 23. helmikuuta 1955 Passy Ranska) oli ranskalainen toimittaja, kriitikko ja Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta

André Chaumeix'n vanhemmat olivat Alexandre Chaumeix ja Solange Fargeix. Hän suoritti opintonsa pariisilaisessa lycée Henri V -koulussa ja jatkoi École normale supérieuressa Pariisissa vuonna 1895. Hän suoritti perustutkinnon vuonna 1898 ja agregaation samana vuonna. Kaksi seuraavaa vuotta hän opiskeli École française de Romessa.
Vuonna 1900 hän aloitti työn toimittajana Journal des Débats -lehdessä, jonka päätoimittajaksi hänet valittiin vuonna 1905.
Tämän jälkeen hän toimi yhteistyössä sellaisten lehtien kuin La Gazette des Beaux-Arts ja Le Gaulois kanssa, joissa hänen tehtävänään oli vastata kirjallisuudesta. Hän oli päätoimittajana La Revue de Paris -lehdessä vuodesta 1929 lähtien. Arvostetun pariisilaisen sanomalehden Le Figaron päätoimittajana hän toimi vuosina 1926–1930. Hän oli jatkuvasti toiminut kirjallisuuskriitikkona La Revue des deux mondes -aikakauskirjassa, jonka johtoon hän astui vuonna 1937.
Séamus Hegarty

Séamus Hegarty (26. tammikuuta 1940 Kilcar – 20. syyskuuta 2019(englanniksi)) oli irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Raphoen hiippakuntaan John Charles McQuaid 19. kesäkuuta 1966, ja hänet nimitettiin Raphoen piispaksi 12. helmikuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tomás Ó Fiaich, jota avustivat Gaetano Alibrandi ja Edward Kevin Daly.
Hegarty sai 1. lokakuuta 1994 nimityksen Derryn piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 23. marraskuuta 2011. Eroaan hän perusteli terveydellisillä syillä.
Elis Palander

Elias Lyonel (Elis Lionel) Palander (1. toukokuuta 1878 Sääminki – 3. heinäkuuta 1930 Kotka) oli suomalainen oppikoulunopettaja ja säveltäjä.
Elis Palanderin vanhemmat olivat kirjakauppias, lehdenkustantaja Karl Otto Palander ja Katarina Johanna Nyroos. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1898 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista 1901.
Palander opetti ruotsin kieltä, laulua ja muita aineita Nurmeksen yhteiskoulussa 1903–1925 ja Haminan yhteiskoulussa 1925–1930. Nurmeksessa asuessaan Palander sävelsi kolme pienoisoopperaa Edvi ja Elgiiva (kantaesitetty kevättalvella 1911), Joutsenluola Carl Jonas Love Almqvistin tekstiin (kantaesitetty 1915) ja Lemminkäinen (kantaesitetty 1917). Hän sävelsi myös kantaatit yhteiskoulun uuden talon vihkiäisiin 10. joulukuuta 1905 ja Nurmeksen sankaripatsaan paljastustilaisuuteen 27. elokuuta 1921 sekä laulun Me Karjalan lapsia laulavia Iivo Härkösen sanoihin. Palander toimi Nurmeksessa myös kuoronjohtajana, kapellimestarina, urkurina, klarinetistina ja viulistina.
Elis Palander oli naimisissa vuodesta 1902 Elin Lindbergin kanssa. Elis Palanderin nuorempi veli oli kantelemestari, trubaduuri ja kirjailija Olli (Otto) Isidor Palander, käytti nimeä Olli Suolahti.
Elvis-osasto (viihderyhmä)

Elvis-osasto oli suomalainen viihderyhmä, joka perustettiin vuonna 1991. Elvis-osastoa esitettiin radio-ohjelmana Ylen Radio Perämeressä 90-luvun alkupuolella. Elvis-osastoa esitettiin myös Tampere-TV:ssä vuosina 1996-1998 kahden vuoden ajan.

Ryhmän ura (1991–1998)

Imitaattori Jope Ruonansuu ja Ylen toimittaja Jari Vesa perustivat viihderyhmän kaksistaan vuonna 1991. Ruonansuu ja Vesa tekivät radio-ohjelmia kaksistaan, aina vuoteen 1992 asti, jolloin Tommi Reponen tuli mukaan. Vuonna 1992 ilmestyi ryhmän ensimmäinen levy Elvis-osasto. Levy myi kultaa vuonna 1992. Piakkoin "Elvis-osasto"-levyn jälkeen ilmestyi toinen levy Täällä Washington, joka myi kultaa vuonna 1992. Elvis-osasto piti pienen tauon levyjen suhteen vuonna 1993. Vuonna 1994 alkoi Reposen ja Ruonansuun yhteinen sarja "Washington Bar", jota esitettiin muutamilla kanavilla vuosina 1994–1996. Reponen ja Ruonansuu julkaisivat vuonna 1995 uuden "Elvis"-levyn Washington Bar. Vuonna 1996 Ruonansuu ja Vesa alkoivat tekemään Tampere TV:een uutta tv-ohjelmaa, joka kantoi ryhmän nimeä. "Elvis-osasto"-sarja päättyi vuoteen 1998. Jari Vesa, Jope Ruonansuu ja Tommi Reponen lopettivat ja jättivät ryhmän vuonna 1998.
Varjojen kaupungit: Luukaupunki

Juoni

Clary Fray (Lily Collins) on tavallinen 15-vuotias tyttö. Eräänä iltana hän tulee todistaneeksi klubilla murhan, jota hänen paras ystävänsä Simon (Robert Sheehan) ei kuitenkaan näe laisinkaan. Kun Claryn äiti Jocelyn (Lena Headey) katoaa, Clary tutustuu komean ja ylimielisen Jacen (Jamie Campbell Bower) avulla varjometsästäjien maailmaan. Uusien varjonmetsästäjäystäviensä avulla Clary alkaa selvittää mitä hänen äidillensä oikein tapahtui ja saa samalla tietää mullistavia asioita myös itsestään.
Hannulan herätys

Hannulan herätys oli erityisesti Lounais-Suomessa 1900-luvun alussa vaikuttanut herätysliike, joka on saanut nimensä keskeisimmän johtohahmonsa Frans Hannulan mukaan.

Historia

1900-luvun alussa Suomen Lähetysseuran entinen lähetyssaarnaaja Frans Hannula kiersi ympäri Lounais-Suomea järjestämässä lähetysjuhlia. Hän oli innostava puhuja, ja vuoden 1902 aikana hänen puheittensa vaikutuksesta syntyi Rymättylässä voimakasta herätystä. Tämä herätys laajeni nopeasti ja siihen liittyi paljon väkeä, varsinkin nuorisoa. Laajimmillaan Hannulan herätyksen sanotaan yltäneen Jyväskylän seudulle saakka. Liikkeen keskus oli Turun Lähetysyhdistys, joka perustettiin vuonna 1905 ja jossa oli parhaimmillaan yli 1000 jäsentä. Kesäisin järjestettiin noin 300 lähetystilaisuutta, ja niitten pitopaikoiksi rakennettiin lyhyessä ajassa parikymmentä rukoushuonetta, joista tunnetuin oli Turun Betel-kirkko. Vuonna 1905 perustettiin oma lehti Kotimaa. Liike oli tällöin selkeästi organisoitumassa ja kehittymässä vakiintuneeksi herätysliikkeeksi. Hannulasta ei kuitenkaan ilmeisesti ollut pysyvän toimintajärjestelmän luojaksi, ja herätyksen varsinainen itsenäinen toiminta surkastui nopeasti. Kotimaa-lehtikin muuttui kirkolliseksi yleislehdeksi. 1920-luvun lopulla yhdistys rakensi Betel-kirkkoon uuden tornin, jonka suunnitteli Erik Bryggman, kuten myös yhdistyksen rakennuttaman hotellin. 1930-luvun laman seurauksena hotelli ja siinä ollut raittiusravintola ajoivat yhdistyksen konkurssiin. Sen seuraajaksi perustettiin Lähetysyhdistys Betel.
Betelin nuorisojuhlia vietettiin ainakin vielä 1960-luvulla, mutta silloin mainitaan osanottajien keski-iän olleen jo melko korkea. Liike oli pääosin sulautunut kirkollisen elämän pääuomaan. Kuitenkin kymmenen seurakunnan kirkkoherrat ilmoittivat vielä vuonna 1961 Hannulan herätyksen vaikuttavan seurakunnassaan, näistä seurakunnista useimmat olivat Turun saariston paikkakunnilta.
Lähetysyhdistys Betel on edeltäjänsä Turun Lähetysyhdistyksen tapaan Suomen Lähetysseuran haaraosasto. 1990-luvun puolivälissä sillä oli noin 50 jäsentä ja viikoittaiseen toimintaan osallistui noin 15 henkeä. Vuonna 1994 yhdistys tuki Suomen Lähetysseuraa 189 000 markalla.
Jari Niemelä (pikajuoksija)

Jari Juhani Niemelä (s. 14. elokuuta 1960 Karkkila) on suomalainen entinen pikajuoksija.
Niemelä voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1986, 1987 ja 1989. Pronssia tuli vuosina 1982, 1983 ja 1992. Kuopion SM-kisoissa 15. elokuuta 1987 juostu 46,47 oli hänen ennätyksensä, jolla hän on matkan seitsemänneksi nopein suomalaisjuoksija . Hallissa Niemelä juoksi Kuortaneella 7. helmikuuta 1987 Suomen ennätyksen 47,45.
Seuratasolla Niemelä edusti Turun Tovereita.
Subtrooppinen vyöhyke

Ilmasto

Subtrooppisella vyöhykkeellä on pitkä, kuuma kesä ja lyhyt, leuto talvi. Yleensä ainakin kolmena kesäkuukautena keskilämpötila on yli 20 astetta. Viileimmän talvikuukauden keskilämpötila on yleensä 5–15 astetta riippuen alueen sijainnista. Vuoden keskilämpötila on lämpimällä vyöhykkeellä 13–18 astetta. 
Sademäärä ja sateen jakautuminen eri vuodenaikoihin vaihtelee suuresti. Pääosa maailman kuivista autiomaista sijaitsee lähellä kääntöpiirejä, subtrooppisella korkeapainevyöhykkeellä. Merelläkin on vastaavilla leveysasteilla pysyvän korkeapaineen alueita, jotka tunnetaan hepoasteiden nimellä. Kauempana päiväntasaajasta sateet keskittyvät tyypillisesti mannerten länsirannikoilla kuten Välimeren maissa ja Kaliforniassa talveen, mannerten itärannikoilla kuten Kiinassa ja Japanissa sen sijaan kesään. Subtropiikin joillekin alueille saapuu trooppisia pyörremyrskyjä kesällä ja syksyllä, etenkin kosteammille seuduille.

Kasvillisuus

Sademäärällä ja sen jakautumisella eri päiviin on suuri vaikutus kasvillisuuteen. Subtrooppisen vyöhykkeen alueella sijaitsee valtaosa maailman kuivuusaavikoista. Mantereiden länsirannikoilla talvisateiden alueilla on nahkealehtistä välimerenkasvillisuutta. Itärannikoilla kesäsateiden alueilla subtrooppista sademetsää esimerkiksi Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa sekä monsuunimetsää Intiassa ja Bangladeshissä. Kuivilla ja runsassateisten vaihtelevien kausien alueilla kasvaa monsuunimetsiä, kuivemmilla alueilla voi olla savanneja tai piikkipensassavanneja. Lehtipuut ovat yleensä ainavihreitä.
E=mc²

E=mc² on kuuluisa yhtälö, joka usein yhdistetään Albert Einsteinin erityiseen suhteellisuusteoriaan. Se merkitsee, että energian E ja massan m välillä on yhteys. Kerroin c² on valonnopeuden toinen potenssi eli valonnopeuden neliö. Yhtälö on johdettu erityisestä suhteellisuusteoriasta, eikä siis varsinaisesti kuulu itse teoriaan vaan on sen seuraus.
E=mc² on lyhennys kaavasta E²=(mc²)²+(pc)², jossa p ilmaisee kappaleen liikemäärää. Yleensä tämä supistetaan pois.
Yhtälö esiintyy hiukan erilaisessa muodossa Einsteinin vuonna 1905 kirjoittamassa artikkelissa Riippuuko kappaleen hitaus sen energiasta? (saks. Ist die Trägheit eines Körpers von seinem Energieinhalt abhängig?) Artikkeli julkaistiin Annalen der Physik -aikakauskirjan numerossa 13.
Yhtälö kertoo, että kun kappaleella on massaa, sillä on tietty määrä energiaa, vaikka se olisi levossa. Tätä energiaa kutsutaan usein kappaleen lepoenergiaksi. Käänteisesti vaikka fotonien lepomassa on nolla, niillä on kuitenkin liike-energiaa. Yhtälö on käyttökelpoinen kaikissa tilanteissa, joissa massa ja energia muuttuvat toisikseen, kuten ydinreaktioissa. Tällöin E voidaan ajatella energiana, joka vapautuu, kun tietty massa m annihiloituu tai päinvastoin. Yhtälö selittää myös tähtien energiatuotannon. Vastaavasti voidaan suuri määrä energiaa muuttaa massaksi, kuten tapahtuu esimerkiksi hiukkaskiihdyttimissä. Tämä pätee myös näin: Kun taskulamppu on päällä, siitä säteilee fotoneja, joilla on energiaa. Tällöin taskulampun massa pienenee yhtälön mukaisesti. 
Perustavammalla tasolla yhtälö E=mc² ilmaisee, että energia ja massa ovat saman asian eri puolia.

Populaarikulttuurissa

E=mc² on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista yhtälöistä, ja sen tuntevat usein nekin, jotka eivät tiedä sen merkitystä. Sitä käytetään usein tieteen tai nerouden symbolina. Yhtälö on ainoa Stephen Hawkingin kirjassa Ajan lyhyt historia esiintyvä yhtälö, koska Hawkingin mukaan joku oli sanonut, että jokainen kirjassa esiintyvä yhtälö puolittaisi kirjan lukijamäärän.
Laulaja Mariah Carey on nimennyt yhden musiikkialbumeistaan yhtälön mukaan, sillä hänen nimikirjaimensa ovat MC. Myös suomalainen laulaja Olavi Uusivirta on tehnyt kappaleen ”E=mc²”.
Patrick McNally

Patrick "Paddy" McNally on brittiläinen Formula 1:sten taustavaikuttaja.
Hän sai ensikosketuksensa moottoriurheiluun toimiessaan GP toimittajana Autosport-lehdessä, mutta parin vuoden jälkeen hän päätti siirtyä F1:sten kaupalliselle puolelle. Hän päätyi lopulta Marlboron markkinointiosastolle. Tätä kautta hän tapasi Bernie Ecclestonen ja alkoi pian myymään mainostilaa ratojen varsilta.
1984 McNally aloitti tuottoisan Paddock Club -toiminnan, joka kasvoi miljoonaluokan liiketoiminnaksi. Hänen yhtiönsä Allsport Management sijaitsee Genevessä, Sveitsissä.
Vauhdin Maailman julkaisema F1 Maailma kertoi McNallyn omaisuuden olleen vuoden 2007 alussa n. 780 miljoonaa euroa, joka teki hänestä F1 varikon neljänneksi varakkaimman henkilön, Dietrich Mateschitzin, Bernie Ecclestonen ja Mansour Ojjehin jälkeen.
McNally nousi Britanniassa tunnetuksi ollessaan Sarah Fergusonin poikaystävä, ennen kuin Ferguson avioitui prinssi Andrew´n kanssa.
Kristiinankaupungin vaakuna

Kristiinankaupungin vaakuna on Kristiinankaupungin tunnus. Vaakunan aihe perustuu kaupungille 1652 vahvistettuun sinettiin, ja se viittaa kaupungin merenrantasijaintiin.
Vaakunan selitys on ”aaltokoroisen, hopea-sinihalkoisen kilven oikeassa kentässä yksitoista kentästä kasvavaa vihreää kuusta asetettuina 3 + 3 + 3 + 2.” Vaakunan on piirtänyt uudelleen vanhan vaakunan pohjalta Olof Eriksson, ja Kristiinankaupungin valtuusto hyväksyi sen kokouksessaan 30. kesäkuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. marraskuuta samana vuonna. Sinetissä alun perin esiintyneet puukuviot on vaakunassa tulkittu kuusiksi.
Käenrieskat

Tuntomerkkejä

Pohjoismaissa tavattavat käenrieskat ovat monivuotisia sipulikasveja, jotka kukkivat keväällä ja kuihtuvat aikaisin. Kukintona on keltaisista kukista muodostuva sarja. Hedelmänä on kota. Siemenissä on rasvalisäke, joten muurahaiset levittävät niitä.

Käenrieskat Suomessa

Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme käenrieskalajia. Yleisin on muinaistulokkaana pidetty pikkukäenrieska, joka kasvaa lehdoissa, niityillä ja pientareilla Oulun-Tornion korkeudelle asti. Isokäenrieska on melko harvinainen lehtokasvi eteläisimmässä Suomessa ja puistokäenrieska hyvin harvinainen uustulokas Uudellamaan alueella.
Anna Leopoldovna

Anna Leopoldovna (18. joulukuuta (J: 7. joulukuuta) 1718 Rostock, Mecklenburg – 18. maaliskuuta (J: 7. maaliskuuta) 1746 Holmogory) oli Venäjän keisarikunnan sijaishallitsija alaikäisen poikansa Iivana VI:n hallitsijakaudella 1740–1741.
Anna Leopoldovnan vanhemmat olivat Mecklenburgin herttua Kaarle Leopold ja suuriruhtinatar Katariina Ivanovna, joka oli Venäjän keisarinna Annan sisar. Anna Leopoldovna nai vuonna 1739 saksalaisen herttua Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttelin, joka oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI:n kälyn poika. Heidän elokuussa 1740 syntynyt poikansa Iivana nimettiin välittömästi isotätinsä keisarinna Annan kruununperijäksi. Annan kuoltua lokakuussa 1740 kahden kuukauden ikäisestä Iivana VI:sta tuli keisari. Sijaishallitsijaksi Anna oli määrännyt saksalaisen neuvonantajansa Ernst Johann von Bironin, mutta jo muutaman viikon kuluttua hovin mahtimiehet Burkhard Christoph von Münnich ja Andrei Osterman vangituttivat Bironin ja karkottivat hänet Siperiaan, jolloin Anna Leopoldovna julistettiin sijaishallitsijaksi. Hän hallitsi vuoden ajan Münnichin ja Ostermanin tuella, mutta ”saksalaisen klikin” hallinto oli riitaisa ja epäsuosittu venäläisten parissa. Pietari Suuren tytär ja keisarinna Annan serkku Elisabet järjesti 6. joulukuuta (25. marraskuuta) 1741 palatsivallankaappauksen ja julisti itsensä keisarinnaksi.
Anna Leopoldovna perheineen vangittiin Elisabetin määräyksestä vuonna 1742. Vuonna 1744 Anna Leopoldovna, hänen miehensä ja heidän ainoa tyttärensä karkotettiin Siperian Holmogoryyn. Anna Leopoldovna synnytti miehelleen vielä toisen tyttären ja kaksi poikaa ennen kuin kuoli Holmogoryssä vuonna 1746. Hänen miehensä kuoli karkotuksessa vuonna 1775, minkä jälkeen keisarinna Katariina Suuri vapautti heidän neljä nuorempaa lastaan ja lähetti nämä Tanskaan tätinsä leskikuningatar Juliana Marian luo. Iivana VI oli surmattu Pähkinäsaaren linnassa vuonna 1764.