google/wiki40b huggingface dataset:
Lehtimangoldi

Ravintoarvo

Raaka mangoldi on erinomainen biotiinin, C- ja A-vitamiinin, magnesiumin ja kaliumin lähde.
Pinaatin tavoin se kerää nitraattia, joten sitä ei pidä antaa pikkulapsille, eikä aikuisenkaan pidä syödä kuin enintään kaksi kertaa viikossa.

Kasvatus

Kylvetään heti maan lämmettyä (9-10 astetta), 2-3 cm syvyyteen. Itämisaika on 17-25 vrk 17-20 asteessa. Mullan on hyvä olla runsasravinteista ja pH:n neutraali. Taimiväli 15-20 cm, riviväli 40 cm. Korjuukelpoinen 8-10 viikossa. Jos satoa halutaan pitkälle syksyyn, kannattaa tehdä toinen kylvö kesäkuun lopulla. Kastellaan runsaasti kuivina jaksoina.
Sadonkorjuu aloitetaan ulommaisista lehdistä, sisempien jatkaessa kasvamistaan. Lehdet vedetään irti, ei leikata, muutoin lehdistä vuotaa liikaa nestettä. Lehtimangoldit säilyvät kylmässä muutaman päivän, ruotimangoldit noin viikon verran. Voidaan pakastaa ryöpättynä.
Käytetään pinaatin tavoin. Paksut lehtiruodit voi valmistaa erikseen parsan tavoin.
Maamerkki

Maamerkki on kauas näkyvä ja helposti tunnistettava kohde, esimerkiksi rakennus, rakennelma tai luonnonmuodostuma, joka auttaa paikanmäärityksessä. Nimitys on alkujaan merenkulun termi, mutta on laajentunut tarkoittamaan muissakin yhteyksissä mitä tahansa helposti tunnistettavaa rakennusta tai kohdetta. Myös siltaa voidaan sanoa maamerkiksi. Myös monet vesitornit voivat toimia merkittävinä maamerkkeinä.
Haakonsvern

Haakonsvern (Haakonsvern orlogsstasjon) on Norjan laivaston päätukikohta, joka sijaitsee Mathopenissa Bergenin kunnassa noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen. Haakonsvern on Pohjoismaiden suurin laivastotukikohta. Siellä on noin 5 400 työntekijää asevelvollisina, upseereina ja siviilityöntekijöinä.
Tukikohta perustettiin vuonna 1962, jolloin laivaston toiminnot siirtyivät Oslovuonon Hortenista Bergeniin. Haakonsvern on lähes kaikkien Norjan laivaston alusten tukikohta, ja siellä käy usein myös Naton aluksia. Haakonsvernissa on Norjan laivaston koulutuskeskus (KNM Tordenskjold), ja siellä on myös korjaus- ja huoltopalvelut sekä maanalainen telakka, johon mahtuu fregatti.
René Weiler

Ura pelaajana

Weiler aloitti pelaajauransa FC Winterthurissa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hyvät esitykset poikivat puolustajalle siirron FC Aarauhun kesällä 1993. Weiler pelasi Aaraun paidassa pääsarjassa. Hän siirtyi jo yhden kauden jälkeen tuoreeseen mestarijoukkue Servetteen. Hän edusti myös FC Zürichiä kunnes palasi Winterthuriin, jossa lopetti uransa vuonna 2001.
Maajoukkuetasolla Weiler edusti Sveitsiä yhdessä A-maaottelussa vuonna 1997.

Ura valmentajana

Maaliskuussa 2001 Weilerista tuli FC Winterthurin apulaisvalmentaja. Hän toimi seuran väliaikaisena päävalmentaja kesä–heinäkuussa 2001 ja tammi–helmikuussa 2002. Hän liittyi FC St. Gallenin organisaatioon urheilutoimenjohtajaksi tammikuussa 2005 ja valmensi myös seuran reservijoukkuetta. Lokakuussa 2007 Weiler toimi hetken aikaa St. Gallenin päävalmentajana. 
Kaudeksi 2009/10 Weiler siirtyi FC Schaffhausenin päävalmentajaksi. Joukkueen menestys Weilerin alaisuudessa jäi heikoksi ja kaudella 2010/11 seura vajosi putoamiskamppailuun Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Huhtikuussa 2011 Weiler siirtyi FC Aaraun päävalmentajaksi. Weiler luotsasi Aaraun Challenge Leaguen mestariksi kaudella 2012/13 ja seura nousi takaisin liigaan. Weilerin johdolla Aarau säilytti sarjapaikkansa, mutta valmentaja itse jätti seuran kauden 2013/14 päätteeksi.
Marraskuussa 2014 Weilerista tuli Saksan 2. Bundesliigassa pelaavan 1. FC Nürnbergin päävalmentaja. Nürnbergissä Weiler teki hyvää työtä nostamalla seuran kauden päätteeksi yhdeksänneksi. Kaudella 2015/16 Weiler johdatti seuransa sarjan kolmanneksi. Nousukarsinnoissa Nürnberg taipui Eintracht Frankfurtille yhteismaalein 2–1 ja näin sarjanousu jäi haaveeksi. Kauden jälkeen Weiler siirtyi belgialaisen RSC Anderlechtin päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan Weiler luotsasi RSC Anderlechtin Belgian liigan mestariksi kolmen vuoden tauon jälkeen. Eurooppa-liigassa Weiler luotsasi Anderlechtin lohkovaiheesta pudotuspeleihin ja belgialaiset raivasivat tiensä aina puolivälieriin saakka pudottamalla jatkosta Zenitin ja APOELin. Puolivälierissä Anderlecht taipui lopulta Manchester Unitedille jatkoaikatappiolla. Kauden päätteeksi Weiler valittiin vuoden parhaaksi jalkapallovalmentajaksi Belgiassa. Kausi 2017/18 lähti Anderlechtin osalta heikosti liikkeelle ja seurajohto erotti Weilerin tehtävistään syyskuun puolivälissä, kun joukkue oli liigassa sijalla 9.
Kesäkuussa 2018 Weilerista tuli sveitsiläisseura FC Luzernin päävalmentaja. Luzernin kausi ei sujunut odotusten mukaisesti, vaan joukkue juuttui liigan alempaan keskikastiin. Weiler sai potkut seurasta helmikuussa 2019 kolmen ottelun tappioputken jälkeen.
Edmund Pevensie

Edmund Pevensie on yksi sisaruksista, jotka löytävät Narniaan C. S. Lewisin kirjassa Velho ja leijona. Narnian maassa Edmund tunnetaan myöhemmin nimellä kuningas Edmund Oikeamielinen. Velhon ja leijonan lisäksi Edmund on tärkeässä osassa kirjoissa Prinssi Kaspian ja Kaspianin matka maailman ääriin. Lisäksi Edmundilla on pienempi rooli kirjoissa Hevonen ja poika sekä Narnian viimeinen taistelu.  
Vuonna 2005 valmistuneessa elokuvassa Velho ja leijona Edmundia näyttelee Skandar Keynes. Elokuvan lopussa aikuisen kuningas Edmundin roolissa on Mark Wells.
Edmund löytää tien Narniaan seuraamalla sisartaan Lucya. Pahaksi onneksi ensimmäinen Edmundin kohtaama henkilö Narniassa on valkea velho Jadis, joka hallitsee Narniaa väärin valtuuksin. Velho lupaa tehdä Edmundista Narnian prinssin, jos hän tuo sisarensa velhon luokse. Edmund joutuu velhon pauloihin ja pettää sisaruksensa, joutuen kuitenkin itse velhon vangiksi. Aslan-leijona uhraa henkensä pelastaakseen Edmundin. Edmund katuu tekojaan ja Aslan antaa hänelle anteeksi. Aslanin kannattajat voittavat sodan valkeaa velhoa vastaan ja Aatamin pojat ja Eevan tyttäret voivat nousta valtaistuimelleen. Edmund Oikeamielinen hallitsee Narniaa yhdessä sisarustensa Lucy Uljaan, ylikuningas Peter Suuren ja Susan Lempeän kanssa.
Lucky Thompson

Eli "Lucky" Thompson (16. kesäkuuta 1924 Columbia, Etelä-Carolina – 30. heinäkuuta 2005 Seattle) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän soitti sekä tenori- että sopraanosaksofonia. Hän oli johtavia improvisoijia 1940-luvulta 1960-luvulle. Thompson ajoitti uransa niin, että se yhdisti swing-aikakauden bebop-tyyliin.
Thompson muutti lapsena perheensä kanssa Detroitiin. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1942 hän soitti Erskine Hawkinsin yhtyeessä. Hän muutti New Yorkiin, jossa toimi Lionel Hamptonin big bandin jäsenenä. Tässä roolissa hän oli puolen vuoden ajan. Hän soitti myös Billy Eckstinen varhaisessa, lyhytikäisessä bebopia soittaneessa big bandissa ja liittyi vuonna 1944 Count Basien orkesteriin. Tilapäisesti hän pääsi tuuraamaan Charlie Parkeria Parkerin ja Dizzy Gillespien sekstetissä. Häntä kuullaan myös Parkerin arvostetulla levytyssessiolla Dial Recordsille 28. maaliskuuta 1946.
Thompson kritisoi Yhdysvalloissa levy-yhtiöiden, musiikin kustantajien ja lahjakkuuden etsijöiden kontrollia jazzista. Osittain tämän suhtautumisensa takia Thompson asui vuosina 1957–1962 Pariisissa, jossa hän levytti Martial Solalin kanssa. Hän palasi muutamaksi vuodeksi Yhdysvaltoihin ennen lähtöään Lausanneen, josta hän palasi taas New Yorkiin vuonna 1970. Hän opetti Dartmouth Collegessa vuosina 1973 ja 1974. Pian tämän jälkeen hän jätti uransa musiikissa. Hän asui ystäviensä mukaan jonkin aikaa Manitoulin Islandilla Ontariossa ja Georgiassa ennen suuntaamistaan länteen. 1990-luvulla hän vaelteli kodittomana Seattlessa. Ennen kuolemaansa hän asui tuetusti Washington Center for Comprehensive Rehabilitationissa Seattlessa.
Ehkä jazzbisnekseen kohdistamansa skeptisyyden johdosta Thompson ei juuri levyttänyt kokoonpanon johtajana. Harvoja albumeita, jotka hän julkaisi omalla nimellään, olivat Tricotism (1956) ja Lucky Strikes (1964). Hän levytti muun muassa Dinah Washingtonin (1945), Thelonious Monkin (1952), Miles Davisin (1954), Oscar Pettifordin ja Stan Kentonin (1956) kanssa. Hänen viimeiset levytyksensä ovat vuodelta 1973. Thompsonilla oli poika Daryl ja tytär Jade Thompson-Fredericks.
Jenni Rope

Jenni Rope (s. 1977 Lahti) on suomalainen kuvataiteilija joka työskentelee monialaisesti tehden muun muassa maalauksia, mobile-veistoksia, kuviosuunnittelua ja animaatioita. Helsingissä asuva ja työskentelevä Jenni Rope on opiskellut kuvataiteita Vapaassa taidekoulussa, graafista suunnittelua Aalto­yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa, sekä animaatiota London College of Printingissä Lontoossa.
Rope on järjestänyt näyttelyitä laajasti Suomessa ja ulkomailla. Hän on tehnyt kuvataiteilijan uransa ohella myös kuvakirjoja, kuvituksia, levynkansia sekä printtisuunnittelua muun muassa Marimekolle ja Vimma Companylle. Rope perusti sarjakuvaa ja taidekirjoja julkaisevan Napa Books - kustantamon Jussi Karjalaisen kanssa vuonna 1997, sekä sen jatkumon Napa Gallerian Helsinkiin vuonna 2007.
Rope voitti vuonna 1999 Kemin pohjoismaisen sarjakuvakilpailun pääpalkinnon ja vuonna 2008 parhaan animaation palkinnon Young Illustrators Award -kilpailussa Zürichissa. 
Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Suomen Taideyhdistyksen  William Thuring -nimikkopalkinto.
Hänen julkisia taideteoksiaan on esillä Helsingin yliopiston kirjaston Kaisa-talossa (teos Pienet maailmat yhdessä Terhi Ekebomin kanssa, 2012) ja Kalasataman terveys- ja hyvinvointikeskuksessa. Kalasataman terveys- ja hyvinvointikeskuksen kahteen aulaan jakautuvaa Mobile E & W -teosta (2018) on luonnehdittu Suomen suurimmiksi mobileksi.
Rope on myös soittanut koskettimia Karkkiautomaatti-yhtyeessä.
Lehmälammi (Kuhmoinen, Jyrkysenkulma)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,8 metriä mpy.
Lahden seutu - Lahti Region

Johto

Organisaatiota johti väliaikaisena Tarja Pellinen, hän hoitaa irtisanoutuneen Petri Mäkisen tehtäviä siihen saakka, kunnes yhtiön uusi valittu toimitusjohtaja astui toimeensa. Yksityiselle sektorille siirtynut Mäkinen on avustaa Lakesin johtoa irtisanomisaikansa ajan eli marraskuun alkuun saakka. Petri Mäkinen tuli Lahteen Tarmo Pipatin kaupunginjohtajakautena - hän oli aikaisemmin toiminut mm. työministerin erityisavustajana. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Mikkelin ammattikorkeakoulun rehtori, Erkki Karppanen, jolla on lisäksi yrityskokemusta.  Karppanen aloitti tehtävässään 1. tammikuuta 2009.

Kansainvälinen toiminta

Lakes on mukana kauppa- ja teollisuusministeriön, Finpron ja Tekesin perustamassa FinChi-innovaatiokeskuksessa, joka on luotu palvelemaan suomalaisia kasvuyrityksiä Kiinan markkinoilla. Innovaatiokeskuksesta on saatavilla monipuolisia toimistohotelli- ja sihteeripalveluja, joita Lahden alueen yritykset voivat käyttää luodessaan yhteyksiä Kiinan markkinoihin.

Muuta

Yhtiöön on kuulunut aikaisemmin myös Kärkölän kunta. Se kuitenkin erosi yhtiöstä siksi, etteivät sille oleellisen toimialat kuuluneet klustereihin.
Kärkölän kunnanjohtaja Seppo Huldén esitti 2006 säästötoimina Lappilan ja kirkonkylän koulujen lakkauttamisen lisäksi Kärkölän eroamista Lahden Alueen Kehittämisyhtiöstä. Kärkölän kunnanhallitus harkitsee Lahden Alueen Kehittämisyhtiö osakassopimuksen irtisanomista 14. toukokuuta 2007.  Kärkölä on joutunut Lakesin maksuosuuksien lisäksi pitämään yllä tilapäisiä yritysasiamiehiä, vaikka se luopui yritysasiamiehen tehtävästä ryhtyessään Lakesiin. 2010 Kärkölän maksuosuus Lakesista nousisi 140 000 euroon vuodessa. Vuonna 2007 on maksuosuus 72 100 euroa sekä yritysasiamiehen palveluita itse hankittuna 35 000 euroa hankkeiden kuntarahoitusosuuksineen. 
Merkittävää Kärkölässä on mekaaninen puunjalostus ja Koskisen sahateollisuus.
Zooksantellit

Zooksantellit (engl. zooxanthellae) on panssarilevien ryhmä, jonka jäsenet elävät endosymbioosissa korallieläinten kanssa. Aiemmin zooksantellien ajateltiin kaikkien kuuluvan samaan lajiin tai edes samaan sukuun Symbiodinium, mutta nyttemmin niitä on löytynyt ainakin kymmenestä eri suvusta.
Yleisemmin termillä zooksantelli viitataan kaikkiin toisessa (meri)eliössä symbioottisena esiintyviin yhteyttäviin leviin. Tällaisia leviä on panssarilevien lisäksi myös muun muassa nielulevien ja piilevien ryhmissä, ja niiden isäntiin kuuluu korallien ohella simpukoita, merietanoita, meduusoita ja toisia protisteja kuten huokoseläimiä.
Symbioosissa levä tarjoaa yhteyttämistuotteita isännälleen, isäntä taas suojaa, sijaintipaikan sopivassa valossa ja yhteyttämiseen tarvittavia ravinteita.
Valontarpeen takia zooksantelleja on vain sellaisissa koralleissa, jotka ovat alle sadan metrin syvyydessä.
Koulutuslupaus

Koulutuslupaus on sosiaalisen median tunniste, jota käytettiin korkeakouluopiskelijoiden valtakunnallisessa vaalikampanjassa Suomen eduskuntavaalien 2015 alla. Kampanjan loivat Suomen ylioppilaskuntien liitto ja Suomen opiskelijakuntien liitto yhdessä ylioppilas- ja opiskelijakuntien kanssa.
Kampanjassa pyydettiin eduskuntapuolueita ottamaan kantaa seitsemään koulutukseen ja opiskeluun liittyvään väitteeseen kyllä–ei-akselilla. Puolueet suhtautuivat kysymyksiin myönteisesti, ja esimerkiksi väitteeseen ”koulutusmäärärahojen tulee pysyä tulevalla hallituskaudella vähintään nykyisellä tasolla” seitsemän puoluetta vastasi kyllä. Kaikki puolueet olivat yhtä mieltä myös siitä, että opintotuen tuli säilyä opintorahapainotteisena. Sosiaalisessa mediassa puolueiden tunnetut edustajat, kuten Juha Sipilä (kesk.) ja Alexander Stubb (kok.), esiintyivät opiskelijoiden kanssa pidellen koulutuslupaus-lappuja, joissa oli iskulauseita kuten ”Koulutuksesta ei leikata” ja joissa näkyi hashtag #koulutuslupaus.
Vaalit voittivat keskusta, kokoomus ja perussuomalaiset. Ne kaikki olivat mm. luvanneet pitää koulutusmäärärahat vähintään entisellä tasolla.   
Hallitusohjelmassa koulutukseen kohdistettiin kuitenkin leikkauksia. Koulutuksesta leikattiin Sipilän hallituksen aikana noin 800 miljoonaa euroa.
Sen vuoksi oppositio kävi peräämään hallitukselta ennen vaaleja annettuja lupauksia. Verkossa koulutuslupaus-kuvia levitettiin ahkerasti ja asiasta käytiin kiivasta keskustelua niin eduskunnassa kuin julkisuudessa.
Kansalaistaito-kirjan kirjoittajien Vesa Heikkisen ja Tapio Pajusen mukaan kampanja onnistui erinomaisesti, sillä sen ajatukset saivat laajaa kannatusta. Toisaalta heidän mielestään kampanjoijat onnistuivat ”kätkeämään kampanjansa poliittisuuden ja esittämään tavoitteensa ikään kuin kiistattomana yhteisenä hyvänä”. Heikkisen ja Pajusen mukaan kampanja on hyvä esimerkki siitä, kuinka voimallista mutta vaarallista lupaaminen saattaa olla ja miten järjestöjen painostustoimenpiteet voivat vaikuttaa politiikan kulkuun. Kirjoittajien mukaan olisi ollut poliittinen itsemurha kieltäytyä koulutuslupauksen antamisesta vaalien alla.
Sosiaalisessa mediassa koulutuslupaus-kuvia kierrätettiin vielä vuonna 2016.
Dragon Models Limited

Dragon Model Limited (DML) on hongkongilainen pienoismallien valmistaja. Yhtiö on perustettu vuonna 1987, ja se keskittyy lähinnä 1:35 -mittakaavan sotilasajoneuvoihin ja figuureihin. Yhtiö valmistaa myös 1:6 -mittakaavan toimintahahmoja.
Marie Taglioni

Marie Taglioni (23. huhtikuuta 1804 – 24. huhtikuuta 1884) oli italialainen ballerina ja länsimaisen tanssin historian keskeisiä hahmoja.
Taglioni oli puoliksi ruotsalainen ja syntyi Tukholmassa. Hän tuli  tunnetuksi isänsä Filippo Taglionin koreografiaan tehdyn baletin La Sylphide tulkinnalla jo vuonna 1832. Hän pääsi esiintymään muun muassa Her Majesty's Theatreen Lontoossa sekä Théâtre de l'Académie Royale de Musiqueen Pariisissa.
Myöhemmin Taglioni sai merkittävän sopimuksen Mariinski-baletilta Venäjältä. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1847, mutta toimi myöhemmälläkin urallaan mm. tanssinopettajana. Hänen ainoaksi koreografiseksi työkseen jäi Le Papillon (1861), jonka kantaesitystä oli tähdittämässä hänen oppilaansa Emma Livry. 
Taglioni kuoli Marseillessa 80-vuotiaana. Johann Strauss nuorempi sävelsi hänen kunniakseen Marie Taglionin polkan, op. 173.
Archivo de Indias

Archivo de Indias (suom. Intioiden arkisto) on arkisto Espanjan Sevillassa. Sen kokoelmassa on dokumentteja Espanjan suurvalta-ajasta Amerikassa ja Filippiineillä.
Arkiston rakennus, alkujaan kauppakamarin rakennus, on hyvä esimerkki espanjalaisesta renessanssin arkkitehtuurista. Rakentaminen aloitettiin 1572 kuningas Filip II:n määräyksestä. Siihen aikaan kauppiaat vetäytyivät mielellään katedraalien viileisiin eteistiloihin tekemään kauppaa, mutta kuningas halusi rakennuttaa heille erillisen talon tällaiseen toimintaan.
Vuonna 1785 kuningas Kaarle III päätti että Intioiden neuvoston asiapaperit tuli sijoittaa tähän taloon. Sinne lisättiin marmorinen portaikko ja asianmukaiset säilytystilat.
Arkistossa on yhdeksän kilometriä hyllyjä ja 80 miljoonaa sivua asiakirjoja. Niiden joukossa on Kolumbuksen päiväkirja, Miguel de Cervantesin hakemus pysyvästä virasta ja paavi Aleksanteri VI:n bulla, jolla maailma jaettiin Espanjan ja Portugalin kesken.
Arkisto on UNESCOn maailmanperintökohde.
Mike Rosati

Seurajoukkueissa

Rosati pelasi neljä kautta OHL-junioriliigan Hamilton Steelhawksissa vuosina 1985–1989 ennen siirtymistään aikuisten sarjoihin. Juniorivuosien jälkeen Rosati pelasi kauden 1989–1990 ECHLn Erie Panthersin riveissä. New York Rangers oli varannut Rosatin vuonna 1988 7.kierroksella mutta ei nähnyt Rosatille mitään käyttöä. Yhden ECHL-kauden jälkeen Rosati suuntasi pelaamaan Italiaan. Rosati pelasi HC Bolzanon riveissä kuusi kautta ja sai sinä aikana Italian kansalaisuuden. Hän pääsi näin edustamaan ensi kertaa Italian maajoukkuetta.
Kaudesta 1996–1997 alkaen Rosati pelasi Saksan DEL-liigassa Adler Mannheimin joukkueessa. Kahden Saksassa pelatun kauden jälkeen Rosati solmi vapaana agenttina sopimuksen Pohjois-Amerikkaan Washington Capitalsin organisaatioon. NHL-ura ei kuitenkaan Rosatille auennut vaan hän pääsi jäälle vain yhdessä ottelussa, jossa pelasi 28 minuuttia pitäen kuitenkin maalinsa puhtaana. Pääosan kaudesta Rosati pelasi AHL-joukkue Portland Piratesin riveissä ja päätti kauden Winnipegissä IHL-joukkue Manitoba Moosen riveissä. Seuraavaksi kaudeksi suuntana oli jälleen Saksan Mannheim. Mannheimissa Rosati pelasi seuraavat neljä kautta ennen kuin siirtyi jäähdyttelemään sarjaporrasta alemmas Heilbronner Falconsin riveihin yhdeksi vuodeksi. Saksan vuosinaan Rosati voitti kahdesti DEL-liigan mestaruuden.

Maajoukkueessa

Rosati edusti Italiaa ensi kertaa vuoden 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa, jossa hän oli joukkueen kolmas maalivahti. Rosati pääsi pelaamaan kahdessa ottelussa päästäen taakseen 10 maalia. Rosati pelasi myös seuraavissa olympialaisissa, sillä kertaa joukkueen ykkösmaalivahtina pelaten neljästä ottelusta kolme.
MM-tasolla Rosati edusti Italiaa säännöllisesti vuoden 1994 kotikisoista vuoteen 2003. Ainoastaan vuoden 1999 kisat jäivät väliin Rosatin pelatessa tuolloin IHL:n playoff-otteluita.

Valmentajana

Peliuran jälkeen Rosati toimi heti seuraavalla kaudella Adler Mannheimissa Helmut de Raafin ja Stephane Richerin apuvalmentajana. Yksivuotisen pestin jälkeen Rosati piti muutaman vuoden taukoa valmentamisesta kunnes otti vastaan OHL-joukkue Barrie Coltsin maalivahtivalmentajan tehtävän kauden 2010–2011 alusta. Tässä tehtävässä hän toimi kevääseen 2017 asti.
Werner Söderström

Werner Leopold Söderström (2. lokakuuta 1860 Porvoo – 23. kesäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen kirjankustantaja ja yksi merkittävimpiä suomenkielisen kustannustoiminnan uranuurtajia. Hänen perustamiaan ovat sekä Suomen suurin kustannusyhtiö Werner Söderström Osakeyhtiö (WSOY) että suomenruotsalaista kirjallisuutta kustantava Söderström & Co. 
Werner Söderström oli porvoolaisen kirjakauppiaan Leopold Söderströmin poika. Hän osti vuonna 1888 isältään tämän perustaman kirjapainon ja laajensi sen huomattavaksi kustannusyhtiöksi. Söderström oli 1800-luvun lopulla huomattavin suomenkielisen kirjallisuuden kustantaja, joka julkaisi muun muassa Juhani Ahon, Minna Canthin, Teuvo Pakkalan ja J. H. Erkon kaunokirjallisia teoksia sekä tietokirjallisuutta. Hänen roolinsa oli 1800-luvun lopun suomenkielisen kirjallisuuden ja yleisen kulttuurin nousun kannalta hyvin merkittävä.

Lapsuus ja perhe

Werner Söderströmin vanhemmat olivat kirjakauppias Gustaf Leopold Söderström sekä hänen puolisonsa Hilda Eugenia Winter. 
Werner kävi koulunsa Porvoon ruotsalaisessa lyseossa, mutta hän sai jo kouluaikanaan vahvan suomalaisuusherätyksen. Eritoten tähän vaikutti hänen historianopettajansa August Reinhold Hirn sekä eräät hänen koulutoverinsa.
Söderström avioitui kahdesti. Ensimmäisen kerran vuonna 1883 Viola Emilia Winterin kanssa, hän oli eversti Alexander Emil Winterin sekä tämän puolison Mathilda Plathanin tytär. Lääkäri, tietokirjailija Hjalmar Söderström (1888–1954) oli heidän poikansa.  Avioliitto kuitenkin purettiin vuonna 1905. Toisen kerran hän avioitui vuonna 1911 kieltenopettaja Fanny Bergrothin kanssa. Tämä oli rovasti Frans Bergrothin ja tämän puolison Hilda Elisbeth Fabritiuksen tytär.

Varhaisvaiheet

Werner Söderström alkoi jo hyvin varhain nuoruudessaan julkaista ja kustantamaan kirjallisuutta. Vuonna 1879, kun Werner oli vain 18-vuotias, hän aloitti toimintansa kustantajana. Aluksi toiminta tapahtui koulu- ja yliopisto-opiskelujen yhteydessä ja kyseessä olivat melko vaatimattomat kirjat. Nopeasti teosten määrä kuitenkin ylsi pariinkymmeneen ja joukossa oli mm. Pietari Päivärinnan teoksen "Elämäni havaintoja" -sarjan ensimmäiset vihkot.
Vuonna 1883 Söderström ryhtyi todelliseen suurtekoon, sillä hän otti kustannettavakseen professori J. R. Danielson-Kalmarin ja Aatto Suppasen suomentaman Georg Weberin suurteoksen "Yleistä ihmiskunnan historiaa". Tämä, jopa uhkarohkea yritys, menestyi mainiosti ja menestys oli suurelta osin Söderströmin tarmokkaan toiminnan ansiota. Teoksen myymiseksi hän organisoi muun muassa laajan maaseutuasiamiesten verkoston. Teosta painettiin tuollaisissa oloissa valtaisa 4 000 kappaleen määrä. Yritys saatettiin loppuun vuonna 1888 ja sen taloudellinen menestys laski perustan Söderströmin vastaiselle toiminnalle kustantajana. Samalla suurteoksen kustantaminen teki hänen nimensä laajalti tunnetuksi kaikkialla Suomessa. Samalla hän sai rohkeimman ja yritteliäimmän kustantajan maineen, joka tuli tunnetuksi suomalaisten kirjailijoiden keskuudessa. Näin kirjailijat tarjosivat entistä helpommin kirjojaan juuri hänelle.
Menabe

Menabe oli sakalavojen 1600-luvun loppupuolella perustama valtio Madagaskarin länsirannikolla. Sitä ennen alue tunnettiin nimellä Ansakuabe. Vuosien 1660–1685 tienoilla hallinnut maroseranakuningas Andriandahifotsy alisti sakalavasoturiensa avulla vazimbat, vezot ja antanandrot ja pakotti myös sisämaan kuningaskunnat maksamaan veroa Menabelle. Andriandahifotsyn kuoltua hänen kaksi poikaansa taistelivat vallasta. Voitolle jäi Tsimanongarivo (noin 1668–1718), kun taas Tsimanatona siirtyi pohjoiseen, jossa hän valloitti Boinan alueen. Orjakaupalla rikastunut Menabe hajosi 1700-luvulla sisäisiin ristiriitoihin, mutta yhdistyi uudelleen vuosisadan lopussa.