google/wiki40b huggingface dataset:
Nagoyan metro

Historia

Metroverkon suunnittelu aloitettiin Nagoyassa jo pian toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947. Rakennustyöt aloitettiin Higashiyama-linjalla vuonna 1954 ja ensimmäinen, 2,4 kilometriä pitkä osuus avattiin liikenteelle vuonna 1957. Nagoyasta tuli Tokion ja Osakan jälkeen maan kolmas kaupunki, joka sai metron. 
Sen jälkeen metroa on laajennettu vähitellen. Meijō-linjan ensimmäinen osuus avattiin 1965, Meikō-linjan 1971, Tsurumai-linjan 1977, Sakura-dōri-linjan 1989 ja lopulta Kami-Iida-linjan 2003. Kun Meijō-linjan viimeinen, 5,6 kilometriä pitkä osa Nagoya-daigakun ja Aratama-bashin välille valmistui vuonna 2004, siitä tuli maan ensimmäinen ympyränmuotoinen metrolinja. Ympyrälinja paransi huomattavasti poikittaisliikenteen vaihtoyhteyksiä metron eri linjojen välillä. Toistaiseksi viimeinen laajennus valmistui Sakura-dōri-linjalle vuonna 2011.
Nurmoo – Huuto lakeudelta

Synopsis

On kesä 1939 ja pienessä Nurmon maalaiskylässä suunnitellaan kansainvälistä painiottelua. Painijoukkue vetäytyy kapteeninsa Erkin johdolla harjoituksiin lakeudelle. Myös kylän tytöt saapuvat lakeudelle ja majoittuvat joen vastarannalle. Erkki kokee elämänsä rakkauden kaupunkilaisopiskelija Annan kanssa. Kesä kuluu painiessa, maataloustöitä tehdessä ja Annan kouluttamisessa emännäksi. Syksyn saapuessa kaikki kuitenkin muuttuu.

Historiallinen pohja

Nurmo oli 1930-luvulla maailman paras pitäjä painissa. Olympiamenestyksen myötä nurmolaiset alkoivat suunnitella ottelua muuta maailmaa vastaan. Valmisteluitakin ehdittiin tehdä, kunnes maailmanpoliittinen tilanne kärjistyi syksyllä 1939 ja maaottelu muuta maailmaa vastaan jäi vain legendaksi.

Kuvaukset

Elokuva kuvattiin kesällä 2008 Nurmossa ja Ilmajoella.

Festivaalit

Nurmoo – Huuto lakeudelta kutsuttiin kaikkiaan 33 festivaalille 18 maassa.

Suomen ensi-ilta ja elokuvateatterilevitys

Nurmoo sai elokuvateatteriensi-iltansa Seinäjoella Bio Marilyn 1:ssä 16. lokakuuta 2009. Elokuvaa esitettiin elokuvateattereissa seitsemässä kaupungissa yhteensä 45 näytöstä.
Elokuva oli ensi-iltaviikollaan näkyvästi esillä kotimaisessa mediassa. Useat lehdet, TV ja radio uutisoivat elokuvasta.

Ensi-ilta Kosovossa

Nurmoo oli ensimmäinen suomalainen näytelmäelokuva, joka sai ensi-illan itsenäisessä Kosovossa. Ensi-ilta 7. elokuuta 2009 Prizrenin elokuvajuhlilla keräsi paikalle 650 hengen yleisön. Paikalla ensi-illassa olivat myös elokuvan ohjaaja Harri J. Rantala, suomen Kosovon suurlähetystön edustajat ja Tampereen elokuvajuhlien johtaja. Ensi-iltayleisössä oli myös useita suomalaisia ja saksalaisia KFOR-sotilaita.
Ensi-ilta oli näkyvästi esillä myös kosovolaisessa mediassa.

Media

Nurmoo-elokuvasta kirjoitettiin festivaalimenestyksen myötä yli sata lehtijuttua ja elokuva oli myös laajasti esillä useilla TV- ja radiokanavilla ympäri maailmaa.
Elokuvasta kirjoitettiin muun muassa Varietyssä ja Chicago Sun-Timesissa. Kotimaassa lehdistö ja sähköinen media seurasivat tiiviisti elokuvan valmistumista kuvauksista ensi-iltaan.
Ilkan päätoimittaja Matti Kalliokoski omisti 18. lokakuuta 2009 pääkirjoituksensa elokuvalle. Kalliokosken mukaan "Suomessa on ainutlaatuista, että puolen tunnin mittainen lyhytelokuva kasvaa tällaisiin mittoihin. Siihen on kuitenkin yksinkertainen selitys: Nurmoo - Huuto lakeudelta on hyvä elokuva. Se on tiukasti paikallinen, mutta kohoaa myös yleisempiin mittoihin ja merkityksiin."
Taiteenkeskustoimikunnan Arsis-lehdessä 3/2009 oli laaja artikkeli elokuvan kansainvälisestä festivaalilevityksestä.

DVD

Nurmoo julkaistiin DVD:llä 8. kesäkuuta 2012. DVD:llä on lisäksi myös Rantalan aiempi lyhytelokuva Mutalan raitilla (2005).
Kenraaliharjoitus

Kenraaliharjoitus tarkoittaa viimeistä harjoitusta ennen näytelmän, oopperan tms. ensi-iltaa, jossa kaikki produktion osat (musiikki, valot, meikki, lavasteet) ovat silloin samanlaiset kuin varsinaisessa ensi-illassa.
Sanan osa "kenraali" juontanee juurensa käännösvirheestä englannin kielen sanasta "general" (yleinen). Yleensä kenraaliharjoituksissa käytetään juhlassa käytettävää asua.
Piia Koriseva

Piia Satu Annika Koriseva (s. 8. syyskuuta 1972 Toivakka) on suomalainen juontaja, sanoittaja ja personal trainer. Hän juonsi televisiossa Bingolottoa vuosina 1996–2001. Koriseva on sanoittanut Seinäjoen Tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailun vuoden 2012 voittajakappaleen Rakkaus riepottaa. 
Koriseva sai vuonna 2008 aivoinfarktin, joka halvaannutti hänen kehonsa vasemman puolen ja hän joutui pyörätuoliin. Koriseva kuntoutui sairaudestaan ja opiskeli personal traineriksi, jota tekee nykyään päätyönään.
Koriseva asettui Varsinais-Suomen Keskustan kansanedustajaehdokkaaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Yksityiselämä

Piia Korisevalla on kolme lasta, joiden isästä hän on eronnut.
Piia Korisevan sisar on juontaja Arja Koriseva.
Oriente (1753)

Palvelus

Alus osallistui Yhdysvaltain vapaussotaan, Ranskan vallankumoussotaan ja Napoleonin sotiin.
Kuusenkäpynahikas

Ulkonäkö

Kuusenkäpynahikas muistuttaa männynkäpynahikasta, josta sitä ei voi erottaa ulkonäön perusteella ilman mikroskooppia.

Elinympäristö

Kuusenkäpynahikas kasvaa kuusen käpyjen päällä. Sitä tavataan kuusimetsissä.
Mannervaara

Mannervaara on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa lähellä valtakunnan rajaa noin 70 kilometriä Joensuun keskustasta ja noin 25 kilometriä Tuupovaaran kirkonkylästä kaakkoon. Mannervaara kuului Korpiselän kuntaan vuoteen 1946 asti ja sitten Tuupovaaran kuntaan vuoteen 2005 asti. Mannervaaran naapurikyliä ovat Luutalahti, Ruhovaara, Saaroinen ja Hoilola sekä Korpiselän luovutetulle alueelle jäänyt nykyisin autio Korpiselän kirkonkylä. Mannervaaran postinumero on 82880.
Mannervaaran halki kulkee seututie 500, joka on osa Runon ja Rajan tie -nimistä matkailutietä. Mannervaaran kohdalla seututie 500:sta erkanee maantie 4980 Luutalahteen ja Ruhovaaraan vievä tie, joka päättyy nykyisin valtakunnan rajalle, mutta joka ennen alueluovutuksia jatkui Korpiselän kirkonkylään. Mannervaaralla on naapurikylän Luutalahden kanssa yhteinen kylätoimikunta.
Ennen 1940-luvun alueluovutuksia Mannervaaran ja Ruhovaaran kylät kuuluivat Korpiselän kirkonkylän koulupiiriin, jonka koulu jäi luovutetulle alueelle. Koulupiirin Suomen puolelle jääneestä osasta muodostettiin Manneravaaran koulupiiri, joka toimi aluksi vuokratiloissa, kunnes oma koulurakennus valmistui vuonna 1949.
Mark W. Clark

Ensimmäinen maailmansota

Valmistuttuaan 1917 West Pointista osallistui Clark ensimmäiseen maailmansotaan luutnanttina Yhdysvaltain 5. divisioonassa. Clark yleni sodan aikana yliluutnantiksi.

Toinen maailmansota

Clarck tuli tunnetuksi 1942, kun hän oli Pohjois-Afrikan maihinnousussa operaatiota johtaneen kenraali Dwight D. Eisenhowerin apulaisena.  Syyskuussa 1942 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja vuoden kuluttua kenraalimajuriksi.
Tammikuussa 1943 Clark sai komentoonsa Yhdysvaltain 5. armeijan, jonka tehtävänä oli syyskuussa nousta maihin Salernossa Italian rannikolla ja edetä sen jälkeen pohjoiseen. Clarkin onnistuttua valloittamaan Napolin ja Volturnon hän eteni Monte Cassinon edustalle. Hänet määrättiin 15. armeijaryhmän komentajaksi joulukuussa 1944 ryhmän entisen komentajan Harold Alexanderin siirryttyä muihin tehtäviin. Ryhmän komentajana hän johti Monte Cassinon taistelua sekä siihen liittyvää Anzion maihinnousua. Hyökkäys ei tuottanut toivottua tulosta, vaikka luostaria pommitettiin rajusti.
Bonner Durchmusterung

Bonner Durchmusterung, BD, (suom. Bonnin otos) oli tarkin ja kattavin tähtiluettelo, joka tehtiin ennen valokuvauksen keksimistä. Sen julkaisivat Friedrich Wilhelm Argelander, Adalbert Krüger ja Eduard Schönfeld vuosien 1852–1859. Luettelo sisälsi 320 000 tähden paikat vuoden 1855.0 epookilla. Luettelo kattoi vain pohjoisen pallonpuoliskon ja Bonnin observatorio myöhemmin julkaisi Südliche Durchmusterungin (SD) tähdille deklinaatioiden −1° ja −23° välillä. Cordoba Durchmusterung (CD), joka tehtiin Córdoban observatoriossa Argentinassa sisälsi tähdet väliltä −22° ja −90°.
HMS Illustrious (1896)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Tom Cleverley

Seurajoukkueura

Cleverley siirtyi Manchester Unitedin alle 18-vuotiaiden joukkueesta seuran edustusjoukkueeseen kesällä 2008. Kevätkauden 2009 hän oli lainasopimuksella Ykkösliigassa pelanneessa Leicesterissä, jossa teki 15 ottelussa kaksi maalia. Seuraavan kauden hän vietti lainalla Watfordissa tehden 33 Mestaruussarjan ottelussa 11 maalia. Kaudella 2010–2011 hän oli lainalla Valioliigan Wiganissa. Ensimmäisen valioliigaottelunsa hän pelasi Sunderlandia vastaan syyskuussa 2010 ja ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki West Hamia vastaan saman vuoden marraskuussa. Hän pelasi Wiganissa kaikkiaan 25 valioliigaottelua ja teki neljä maalia.
Cleverley debytoi Manchester Unitedin ykkösjoukkueessa voittoisassa FA Community Shield -ottelussa elokuussa 2011. Ensimmäisen valioliigaottelunsa Unitedissa hän pelasi West Bromwichia vastaan kauden avauskierroksella. Ensimmäisen europelinsä hän pelasi Eurooppa-liigassa AFC Ajaxia vastaan helmikuussa 2012. Hän oli suurimman osan kaudesta sivussa jalkavammojen vuoksi ja pelasi kaikkiaan vain kymmenen valioliigaottelua.
Cleverley pelasi Unitedin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2012–2013 kaikkiaan 22 valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia. Ensimmäisen Mestarien liigan ottelunsa hän pelasi CFR Cluj'ta vastaan lokakuussa 2012. Hän pelasi kauden aikana yhteensä viisi Mestarien liigan ottelua. Elokuussa 2013 hän voitti toistamiseen Community Shieldin. Hän pelasi kaudella 2013–2014 kaikkiaan 22 valioliigaottelua ja neljä ottelua Mestarien liigassa. Elokuussa 2014 hän pelasi viimeisen ottelunsa Unitedissa valioliigapelissä Sunderlandia vastaan.
Cleverley siirtyi syyskuun 2014 alussa loppukaudeksi lainalle Aston Villaan. Hän pelasi seurassa 31 valioliigaottelua, joissa teki kolme maalia. FA Cupissa hän pelasi kaikki Villan kuusi ottelua mukaan lukien tappiollisen loppuottelun Arsenalia vastaan.
Cleverley siirtyi ilmaissiirrolla Valioliigan Evertoniin kesällä 2015. Hän oli heti syksyllä lähes kaksi kuukautta sivussa jalkavamman vuoksi. Hän pelasi kaudella 2015–2016 kaikkiaan 22 valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia. FA Cupissa ja liigacupissa hän pelasi tappiollisissa välieräotteluissa.
Vuonna 2017 Cleverley siirtyi Watfordiin aluksi lainalle, ja maaliskuussa hän solmi Watfordin kanssa pysyvän viisivuotisen sopimuksen.

Maajoukkueura

Cleverley pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua ikäluokan EM-kilpailuissa 2011. Hän pelasi kaikki neljä ottelua Britannian joukkueessa Lontoon olympialaisissa 2012.
Ensimmäisen ottelunsa Englannin A-maajoukkueessa Cleverley pelasi ystävyysottelussa Italiaa vastaan elokuussa 2012. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan saman vuoden syyskuussa. Hän on pelannut kaikkiaan 13 maaottelua, joista seitsemän MM-karsintaotteluja. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut marraskuussa 2013 ja maajoukkueringissä hän on viimeksi ollut kesäkuussa 2015.
Aleksanskoi

Aleksanskoi (ven. Алекса́ндровская, Aleksandrovskaja) on Puškinin piiriin kuuluva taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Sen läpi kulkee Puškinin ja Kiovan maantien yhdistävä Volhonskin maantie. Pietarin ja Hatsinan välisellä radalla on samanniminen paikallisliikenteen rautatieasema. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2001).
Taajama on erään version mukaan saanut alkunsa Puškinin kaupungissa sijaitsevan Aleksanterin palatsin ja puiston rakentamisen yhteydessä 1700-luvun lopulla syntyneestä työläisasutuksesta. Alkuperäinen venäläinen nimi on Aleksandrovka. 1850-luvun puolivälin jälkeen seudulle syntyi huvila-asutusta. Nykyinen Aleksanskoi koostuu omakotitaloista, joiden rakentamista jatketaan taajaman länsiosaan.
Edvard Heikkinen

Edvard Urho Heikkinen (6. syyskuuta 1890 Nurmes – 31. toukokuuta 1966) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti.

Sukutausta ja opinnot

Heikkinen syntyi Nurmeksessa vuonna 1890. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Petteri Heikkinen ja Kustaava Valtanen. Heikkinen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisen kauppakoulukurssin Viipurissa vuosina 1913–1914, sekä yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1923.
Myöhemmin upseerinurallaan Heikkinen suoritti taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927 ja Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1929. Välirauhan aikana hän suoritti Panssarintorjuntakomentajakurssin Hämeenlinnassa vuonna 1941.

Jääkäriaika

Kauppa-apulaisena Nurmeksessa toiminut Heikkinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Sisällissodan jälkeen upseerin uralle

Heikkinen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja myöhemmin Uudenmaan rykmentiksi. Hänet määrättiin 7. syyskuuta 1918 alkaen 4:nnen ja 11. marraskuu 1920 alkaen 5:nnen sekä 1. elokuuta 1928 alkaen 3. komppanian päälliköksi. Suomen valkoiseen kaartiin hänet siirrettiin l. toukokuuta 1934 ja määrättiin viestiosaston johtajaksi sekä 17. elokuuta 1934 alkaen 3. komppanian päälliköksi. Hän on hoitanut ajoittain myös pataljoonankomentajan tehtäviä Uudenmaan rykmentissä.

Talvi- ja jatkosota

Heikkinen osallistui Ylimääräisiin harjoituksiin linnoitustöiden valvojana Viipurin ja Kämärän linjalla ja myöhemmin talvisotaan komppanianpäällikkönä Suomen Valkoisessa kaartissa, kunnes hänet komennettiin 2: Armeijakunnan esikuntaan pioneeritoimistoupseeriksi. Välirauhan aikana hän toimi 3. Alokaskoulutuskeskuksen päällikkönä ja 1. Prikaatin 2. pataljoonan komentajana. Jatkosodan puhjettua hän toimi edelleen pataljoonan komentajana 1. Prikaatissa ja osallistui taisteluihin Kananojalla, Kaukolassa, Kaarlahdessa, Räisälässä, Matikkalassa, Sakkolassa, Valkjärvellä, Korjosalossa, Lempaalassa, Valkeasaaressa, Uudellakirkolla ja Työppölässä.

Sotarikostuomio

Sotien jälkeen Heikkinen toimi Aliupseerikoulun johtajana Jalkaväkirykmentti 9:ssä, josta hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945. Syynä oli Heikkistä vastaan nostettu sotarikossyyte. Heikkisen yksikön ollessa vanhan rajan tienoilla Raudussa syyskuun alussa vuonna 1941 Heikkinen oli pataljoonankomentajana kuulustellut linjojen takana kiinni saatua neuvostovankia. Vanki kieltäytyi puhumasta, ja tästä vihastuneena Heikkinen oli komentanut kaksi sotilasta viemään vangin suolle ja ampumaan tämän. Sotilaat toteuttivat käskyn vastahakoisesti. Asia paljastui Sotavankileirien tutkimuskeskukselle vuonna 1945, ja Heikkinen haastettiin oikeuteen. Sotaylioikeudessa ja Korkeimmassa oikeudessa Heikkinen tuomittiin sotavangin tahallisesta taposta viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen.
Plebeijit

Plebeijit (lat. plebeii) olivat alempi Rooman valtakunnan kahdesta yhteiskuntaluokasta. He olivat vapaita, mutta jos he eivät maksaneet esimerkiksi velkojaan, he saattoivat joutua orjiksi. Ylempi yhteiskuntaluokka olivat patriisit, eikä avioliittoja luokkien välillä sallittu ennen vuotta 445 eaa. Plebeijeitä varten perustettiin vuonna 494 eaa. kansantribuunin virka, johon ei voitu valita patriisia. Tämä oli ainoa alemmalle luokalle avoin virka, mutta sillä oli suuret oikeudet. Uskonnolliset asemat olivat myöhemminkin rajattu vain patriiseille. Yhteiskuntaluokkien välille tuli joskus niin suuria erimielisyyksiä, että plebeijit ottivat perheensä ja tavaransa sekä lähtivät kaupungista leiriytyen sen ulkopuolelle, kunnes heidän vaatimuksiinsa suostuttiin. Näin kävi 494 eaa., 450 eaa. ja 287 eaa. Plebeijit olivat tavallista kansaa. Heillä ei ollut samanlaisia oikeuksia kuin patriiseilla mutta ei yhtä huonotkaan kuin orjilla.
Ferrari FXX

Auto

Moottori on sijoitettu samaan tapaan kuljettajan taakse kuten Enzossakin. Moottorin iskutilavuus on kuitenkin 6,3 litraa Enzon 6,0 litran sijaan, tätä kautta teho on saatu nostettua 660 hevosvoimasta 800 hevosvoimaan.
Vaihteisto hyödyntää samaa tekniikkaa kuin Ferrarin F1-autot, ja veto katkeaa vaihdon aikana alle 0,1 sekunnin ajaksi.

Hinta

Uutena FXX maksoi noin 1,5 miljoonaa euroa ja ostajan oli vakuutettava Ferrarin henkilökunta ajotaidoistaan. Nykyään FXX:istä on tullut hyvin haluttuja autoja uniikkiudensa takia ja ostaja saa pitää itseään onnekkaana, jos saa auton kahteen miljoonaan. Käypä hinta kyseisestä hyperautosta tällä hetkellä on noin kolme miljoonaa euroa.
Etelä-Helsingin kansalaisopisto Toimela

Etelä-Helsingin kansalaisopisto on eteläisessä Helsingissä toimiva, Toimela ry:n ylläpitämä yksityinen kansalaisopisto. Opisto tarjoaa aikuisille yleissivistävää koulutusta ja harrastusmahdollisuuksia. Opiston järjestämille noin 250 kurssille osallistuu vuosittain yli 3 600 opiskelijaa.

Palstapuutarha

Viljelytoiminta Munkkiniemessä Helsingin kaupungin vuokratontilla on jatkunut vuodesta 1938. Palstapuutarhaviljely on opistotoiminnan rinnalla Toimela ry:n perinnemuotoista toimintaa. Käytännön viljelytoiminta toteutetaan yhteistyössä Toimelan palstapuutarhayhdistys ry:n kanssa. Viljelijöitä on noin 160 ja viljeltävän palstan koko vaihtelee 0,5–2 aarin välillä. Palstoja vapautuu haettavaksi vuosittain 10–20.

Toimela Brass

Toimela Brass on Toimela ry:n ylläpitämän Etelä-Helsingin kansalaisopiston puhallinorkesteri.
Essex (automerkki)

Essex on vuosina 1919–1932 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Samanmerkkistä, mutta eri valmistajan Essex-autoa oli valmistettu jo vuonna 1906 Yhdysvaltain Bostonissa; siinä oli nelisylinterinen höyrymoottori ja Tonneau-kori. Tämän valmistus loppui kuitenkin jo samana vuonna.
Vuonna 1919 Hudson aloitti kohtuuhintaisten Essex-autojen valmistuksen. Essex-autot suunniteltiin neliovisiksi umpikorisiksi autoiksi, jonka tavallinen perhe pystyisi ostamaan. Näitä myytiin runsaasti ja vietiin Eurooppaan, myös Suomeen. Essex-merkin korvasi vuonna 1932 (Hudson) Terraplane.
Alkuaan Essex oli Essex Motor Companyn valmistama, joka kuitenkin oli kokonaan Hudsonin omistama. Vuoteen 1922 mennessä Essex-autoista tuli virallisesti Hudsonin valmistamia.
Tervaslammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Valkjärven valuma-alueeseen (14.124) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 74,8 metriä mpy.
Kättö (Kajaani)

Kättö on Kajaanin kaupunginosa, joka sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Kajaanin keskustasta, Ouluun päin.
Koulussa sijaitsee kauppa, koulu, kirjasto ja päiväkoti.
Longines

Longines on sveitsiläinen Auguste Agassizin vuonna 1832 perustama luksuskellojen valmistaja, joka kuuluu nykyisin Swatch Groupiin. Sen "siivitetty neliö" -logo on vanhin kellovalmistajalle rekisteröity.

Historia

Longines perustettiin Sveitsin St Imierissä vuonna 1832 nimellä Compagnie des Montres Longines Francillon S.A. Vuonna 1847 Agassizista tuli yrityksen ainoa omistaja ja yrityksen nimeksi muutettiin Agassiz & Compagnie. Vuonna 1852 hänen veljenpoikansa Ernest Francillon liittyi yritykseen. 1850-luvulla Francillon otti yrityksen haltuunsa ja keskittyi kasvattamaan sitä sekä parantamaan kellojen laatua ja designia.
Vuonna 1862 Francillon nimesi yrityksen Ancienne Maison Auguste Agassiz, Ernest Francillon, successeur:ksi. Vuonna 1866 Francillon rakennutti uuden tehtaan ja sai näin keskitettyä koko tuotannon yhden katon alle. Tätä paikkaa kutsuttiin nimellä Les Longines. 
Kehittääkseen koneistoja Francillon palkkasi nuoren insinöörin, Jacques Davidin. Tästä alkoi onnistunut kehitys ja vuonna 1911 yrityksellä oli yli 1 100 työntekijää ja sen kelloja myytiin ympäri maailmaa.  Tekninen kehitys toi tulosta ja Longinesin kellot voittivat monia palkintoja. 
Vuonna 1972 Longines oli ensimmäinen kellovalmistaja, joka toi LCD-näyttöisen kellon kuluttajamarkkinoille. 
19. helmikuuta vuonna 2001 Longines juhlisti 30:nettä miljoonaa valmistamaansa kelloa.
Poems by Currer, Ellis, and Acton Bell

Poems by Currer, Ellis, and Acton Bell, vapaasti suomennettuna Currer, Ellis ja Acton Bellin runoja, on englantilaisten kirjailijasisarten Charlotte, Emily ja Anne Brontën vuonna 1846 julkaistu runokokoelma. Runokokoelma oli sisarten ensimmäinen julkaistu teos. 
Välttääkseen naiskirjailijoita koskevia ennakkoluuloja ja tullakseen arvostelluiksi kirjoitustensa vuoksi sukupuoltensa sijaan sisaret ottivat käyttöönsä maskuliiniset salanimet. He julkaisivat myöhemmin myös muita teoksiaan samojen salanimien alla. Brontët maksoivat itse kokoelman painokustannukset lontoolaisessa Aylott and Jonesissa, ja Poems by Currer, Ellis and Acton Bell julkaistiin vuonna 1846. Ensi julkaisunsa aikaan kokoelma ei menestynyt hyvin, ja sitä myytiin vain muutama kappale. Emily Brontën runot saivat kuitenkin jonkin verran huomiota osakseen. 
Sisaret jatkoivat kirjoittamista, ja vuotta myöhemmin vuonna 1847 julkaistiinkin kolmen sisaren esikoisromaanit. Emilyn romaani Humiseva harju kohtasi ristiriitaisen vastaanoton, mutta Charlotten teoksesta Kotiopettajattaren romaani tuli heti suuri arvostelu- ja myyntimenestys. Charlotten romaanin menestys ja Emilyn ja Annen kuolemat vuosina 1848 ja 1849 lisäsivät kiinnostusta sisarten teoksiin, ja Smith & Elder painoi runokokoelman uudestaan vuonna 1850. Charlotte keräsi uuteen painokseen jo menehtyneiden sisartensa ennen julkaisemattomia runoja. Kokoelman toinen painos menestyi ensimmäistä huomattavasti paremmin.
Nadir Lamyaghri

Ura

Lamyaghri aloitti uransa Racing Casablancan junioreissa, josta hänet nostettiin vuonna 1995 edustusjoukkueeseen. Lamyaghri pelasi pitkään Racing Casablancassa, jonka aikana hän voitti Marokon toisen divisionan vuonna 2000, jonka myötä joukkue nousi pääsarjaan. Lamyaghri pelasi vielä kolme kautta kasvattajaseurassaan, kunnes maan toinen paikallinen seura Wydad Casablanca osti vuonna 2002 Marokon maajoukkueeseen nousseen maalivahdin. Myöhemmin arabiemiirikuntalainen Al-Wahda lainasi Lamyaghria kahteen otteeseen, joista jälkimmäinen kesti kuusi kuukautta.
Heinäkuussa 2010 Lamyaghrin ilmoitettiin siirtyvän Marokon mestaruuden voittaneesta Wydad Casablancasta FAR Rabatiin kolmen vuoden sopimuksella jäätyään ilman sopimusta Wydad Casablancan kanssa. Lamyaghri kuitenkin jatkoi sopimustaan Casablancan kanssa ja oli muun muassa johdattanut joukkueensa Afrikan Mestarien liigan loppuotteluun, jonka hän itse joutui kuitenkin jättämään väliin olkapäävamman vuoksi. Wydad Casablanca hävisi loppuottelun tunisialaiselle Espérancelle maalein 1–0.
Marraskuussa 2011 Lamyaghri palkittiin Kultaisella leijonalla vuoden erityisimpänä marokkolaisjalkapalloilijana.

Maajoukkue

Lamyaghri nousi maajoukkueeseen vuonna 2003, pelatessaan ensimmäisen ottelunsa 30. huhtikuuta 2003 Norsunluurannikkoa vastaan. Sittemmin Lamyaghri on toiminut varamaalivahtina ja erityisesti vuosien 2004 ja 2006 Afrikan-mestaruuskisoissa. Vuoden 2004 kisoissa hän oli saavuttamassa hopeaa Tunisian voittaessa Afrikan-mestaruuden. Vuonna 2008 Lamyaghri valittiin maansa ykkösmaalivahdiksi vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin, jolloin Marokon tie päättyi jo alkulohkoon. Hän pelasi myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Marokon kohtalo oli jälleen jääminen alkulohkoon. Lamyaghri valittiin myös vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin Marokon ykkösvahdiksi. Marokon kisat päättyivät kuitenkin jälleen alkulohkoon. Lamyaghri ilmoitti seuraavana päivänä päättävänsä maajoukkueuransa. Lamyaghri pelasi yhteensä 55 maaottelua.