google/wiki40b huggingface dataset:
Jascha Washington

Jascha Akili Washington (s. 21. kesäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä ja satunnainen laulaja.

Elämä ja ura

Washington syntyi Kaliforniassa ja esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 1997 Brooklyn South -rikossarjan jaksossa "A Reverend Runs Through It". Hän teki ensiesiintymisen elokuvissa vuotta myöhemmin Will Smithin poikana Ericinä elokuvassa Valtion vihollinen (1998). Hänen muita merkittäviä televisio- ja elokuvarooleja ovat muun muassa Drew Zackin ja Codyn viiden tähden elämää -televisiosarjassa sekä Trent Pierce elokuvassa Hamekyttä ja sen jatko-osassa. Hän on näytellyt myös tohtori Gideonin poikaa Elia televisiosarjassa Gideon's Crossing ja Jeromea elokuvassa Taikatossut" ja "Taikatossut 2 (2006). Hän vieraili myös The Bernie Mac Show -televisiosarjan jaksossa "It's A Wonderful Wife" sekä House-televisiosarjan jaksossa "Family" vuonna 2007.
Washington ei esiinny enää Hamekyttä-elokuvasarjan kolmannessa osassa Hamekyttä – pojasta polvi paranee. Hänet korvattiin näyttelijä-koomikolla Brandon T. Jackson.
Tonnikalat

Käyttö

Suomessa käytettävä tonnikala on yleensä boniittia ja sitä saa esimerkiksi purkitettuna öljyyn, veteen tai johonkin mausteliemeen säilöttynä.
Tonnikalaa käytetään esimerkiksi pizzoissa, salaateissa ja pastan kanssa sekä sushissa.
Tonnikalaa saa joistain isommista elintarvikeliikkeistä pakasteena ja myös tuoreena kalatiskiltä.
Sierra Leonen taide

Sierra Leonen taiteella on pitkät ja merkittävät perinteet veistoksissa ja seremoniallisissa töissä kuten naamareissa, joita käytetään niin initiaatiotarkoituksissa kuin suojauksena. Vaikka taidetyylit ovatkin joskus yhdistetty tiettyyn etniseen ryhmään (usein mendeihin), ovat taiteen tyylit ja valmistumistavat silti levinneet ympäri maata, useiden taiteilijoiden ottaen vaikutteita maan eri etnisistä ryhmistä.
Taidetta harjoitetaan organisoiduissa yhteisöissä, joko perinteisissä porossa ja sandessa tai tuoreemmissa yhteisöissä kuten Freetownin odelay-yhteisöissä. Sierraleonelaisessa taiteessa ilmaistaan erilaisia hengellisiä ja poliittisia merkityksiä. Veistoksissa käytetään puuta, norsunluuta ja kiveä, ja tämä tyyli on ollut merkittävänä Sierra Leonessa vuosisatojen ajan ja on sitä tänäpäivänäkin.

Odelay-yhteisöt

Sierra Leonessa ei kehittynyt erityistä isänmaallista taiteellista perinnettä maan pyrkiessä itsenäiseksi valtioksi ja sen jälkeen. Tosin Sierra Leonen vuoden 1992 vallankaappauksen jälkeen nuorisoyhteisöt eli odelay-yhteisöt aloittivat luomaan taidetta isänmaallisin teemoin. Merkittäviä henkilöitä, joita odelay-yhteisöt kuvasivat, olivat Bai Bureh tai Sengbe Pieh lyhdyissä ja naamioissa. Historiallisten sankareiden kuvaamisen lisäksi myös sotilasjunttahallituksen National Provisional Ruling Councilin johtajia ja symboleita kuvattiin, kuten Valentine Strasseria ja Solomon Musaa.
Teruzuki (1941)

Palvelus

Alus oli 8.-30. syyskuuta koulutettavana Yokosukassa ja se liitettiin 7. lokakuuta 3. laivaston 10. hävittäjälaivueen 61. hävittäjäviirikköön. Alus lähti 10. lokakuuta Yokosukasta Trukille, jonne se saapui 14. lokakuuta. Alus liittyi laivastoon merellä Salomoninsaarten pohjoispuolella.
Alus osallistui 26.-27. lokakuuta laivaston mukana Santa Cruz -saarten taisteluun, jossa se oli amiraali Chūichi Nagumon osaston saattaajana. Taistelun jälkeen se saattoi vaurioituneen Zuihōn pois alueelta. Yhdysvaltain PBY-lentoveneen pudottama pommi räjähti aluksen vierellä aiheuttaen seitsemän miehistönjäsenen kuoleman sekä lieviä vaurioita rungossa. Alus saapui 29. lokakuuta korjausalus Akashin kanssa Trukille korjattavaksi.
Alus osallistui 12.-13. marraskuuta Guadalcanalin ensimmäiseen meritaisteluun, jossa se oli amiraali Hiroaki Aben tulitukiosaston saattajana. Alus osui jokaiseen vastassa olleeseen seitsemään liittoutuneiden alukseen. Auringon noustua alus saattoi vaurioitunutta taistelulaiva Hieitä. Guadalcanalin toisessa meritaistelussa 14.-15. marraskuuta alus kuului amiraali Nobutake Kondōn tulitukiosaston saattajiin. Myöhemmin alus suojasi Asagumon kanssa raskaita pinta-aluksia. Se auttoi liikuntakykynsä menettänyttä Kirishimaa sekä lopulta Asagumoa ja Samidarea evakuoimaan liikuntakyvyttömän aluksen miehistön. Alus saapui 18. marraskuuta Trukille, jossa siitä tehtiin 10. hävittäjälaivueen komentajan kontra-amiraali Kimura Susumun lippulaiva Aganon saapumiseen 1. joulukuuta saakka.
Alus vaurioitui lievästi osuttuaan Trukin edustalla riuttaan 3. joulukuuta. Se lähti 5. joulukuuta Shortlandsiin, jonne alus saapui 7. joulukuuta. Aluksesta tehtiin 2. hävittäjälaivueen komentajan kontra-amiraali Tanaka Raizon lippulaiva.
Alus johti 11.-12. joulukuuta täydennystynnyreiden kuljetuksen Guadalcanalille. Partioidessaan rannikon läheisyydessa hitaalla nopeudella alus joutui Yhdysvaltain laivaston partioveneiden PT-37 ja PT-40 yllättämäksi. Alukseen osui torpedo, joka pysäytti sen. Aluksella syttynyt tulipalo raivosi seuraavat kolme tuntia, kunnes tuli saavutti syvyyspommit aiheuttaen tuhoisan räjähdyksen. Aluksella sai surmansa yhdeksän miehistönjäsentä. Naganami pelasti amiraali Tanakan ja 56 miehistönjäsentä, Arashi 140 ja 156 miehistönjäsentä siirtyi pelastusveneillä Kamimboon Guadalcanalilla. Aluksenpäällikkö Orita oli pelastuneiden joukossa.
Fruela II (Asturia)

Fruela II oli isänsä Alfonso III:n jälkeen 910-925 Galician ja veljensä Ordoño II:n jälkeen vuonna 925 Asturiaan kuuluneiden Leonin ja Kastilian kuningas.
Astorgan piispa Sampiron mukaan Fruela teki kahden veljensä kanssa salaliiton isäänsä vastaan, jonka he ajoivat pois valtakunnastaan. Alfonso teki tällöin pyhiinvaellusmatkan Santiago de Compostelaan ja vielä ennen kuolemaansa poikiensa suostumuksella yhden sotaretken muslimeja vastaan. Vallanjaossa veljeksistä vanhin García I sai Leonin ja Kastilian, joita oli luultavasti hallinnut jo isänsä elinaikana, Ordoño II (910-925) Galician ja Fruela (910-925) Asturian ja Oviedon. Ordoñon kuoltua 925 hänen veljensä Fruela II hallitsi hetken aikaa Leonia, eli koko muinaista Asturiaa, kunnes Ordoñon pojat Alfonso IV ja Ramiro II syöksivät Navarran kuninkaan tuella tämän vallasta.
Tenacious D: Maailman paras rokkibändi

Juoni

Elokuvassa omaa nimikkorooliaan näyttelevä Jack Black asuu uskonnollisessa perheessä Missourissa, Kickapoossa. Black rakastaa rock n' roll -musiikkia, mutta hänen uskovainen perheensä ei pidä hänen harrastuksestaan. Tämän vuoksi Jack karkaa kotoa päästäkseen Los Angelesiin, Hollywoodiin, jossa hän tapaa nimikkorooliaan näyttelevän kitaristi Kyle Gassin, joka ei kuitenkaan halua perustaa yhtyettä Blackin kanssa. Black pahoinpidellään kadulla ja Gass vie hänet omalle asunnolleen. 
Gass alkaa harjoittaa Blackia arvoisekseen kitaristiksi. Käy pian ilmi, ettei Gass olekaan maailmankuulu kitaristi, josta Black suivaantuu. Gass kuitenkin kiintyi Blackiin niin paljon, että osti tälle oman kitaran entisen tilalle. Kaksikko tajuaa, että kohtalo saattoi heidät yhteen ja täten perustavat yhtyeensä, Tenacious D:n.
Kaverukset selailevat rock-lehtiä ja huomaavat, että kaikilla kuuluisilla rocktähdillä, kuten Eddie Van Halenillä ja Angus Youngilla, on samanlainen plektra. Black ja Gass menevät musiikkiliikkeeseen, ja kysyvät myyjältä samanlaista plektraa. Myyjä (Ben Stiller) kertoo plektran historian, ja että se on "Pick of Destiny" (suom. Kohtalon plektra). Plektra on oikeasti Saatanan hampaan osa, jonka keskiaikainen seppä irrotti kun paholainen oli manattu maan päälle. Koska Saatana ei ole täydellinen, hän ei voi palata maan päälle ennen, kuin on saanut hampaansa takaisin. 
Blackille ja Gassille selviää, että plektra on tallessa läheisessä musiikkimuseossa. Kaverukset lähtevät välittömästi etsimään johtolankoja museoon pääsemiseksi, ja lopulta he löytävät plektran. Plektra pian hajoaa kahtia, jonka jälkeen Saatana (Dave Grohl) saa hampaansa takaisin ja palaa maapallolle. Tenacious D lyövät Saatanan kanssa vetoa siitä, kumpi soittaa paremman kappaleen, johon Saatanan on pakko suostua lakikirjansa puitteissa. Mikäli Saatana voittaa, hän saa Gassin orjakseen, mutta mikäli kaverukset voittavat, Saatanan on palattava Helvettiin ja maksaa heidän vuokransa. 
Black ja Gass häviävät taistelun, mutta Saatanan ampuessa heitä salamalla, salama kimpoaa Blackin kitarasta hänen sarveensa. Saatana vajoaa takaisin maan alle, samalla kiroten yhtyeen.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti elokuvan alkavan lupaavasti musikaalina lauletuin vuorosanoin, mutta muuttuvan pian sketsimäiseksi vitsikimpuksi täynnä 1970-luvun tapaista alatyylistä rellestystä. ”Taiteellisesta vaikutelmasta en viitsi lausua halaistua sanaa, sillä parhaiten filmi pääsee oikeuksiinsa myöhäisillan tunteina, sali myytynä täyteen fanittajia ja kaiuttimien volyyminappulat kaakkoon käännettyinä.”
Karhu (olut)

Historia

Karhu-oluen historia alkaa 1920-luvun Porista. Tuotteen valmistus keskeytyi 1930-luvun alkupuolella, mutta jatkui vuonna 1958 ykkösoluena. Kolmoskarhu lanseerattiin vuonna 1961 ja Tosi Vahva Karhu (8,0 %) keväällä 1999. Karhu siirtyi Sinebrychoffin omistukseen vuonna 1972, mutta oli porilainen paikallisolut vuoteen 1993, jolloin siitä tuli valtakunnallinen. Vuonna 2008 Sinebrychoff kunnioitti Porin 450-vuotisjuhlaa erikoisoluella.

Porin panimon sulkeminen

Vuoden 2006 lopulla Sinebrychoff lopetti Karhun pullottamisen Porin Oluttehtaalla. 25. syyskuuta 2009 Sinebrychoff ilmoitti 156-vuotiaan Porin panimon sulkemisesta kokonaan ja sen myötä Karhun valmistamisen lopettamisesta siellä. Liike aiheutti runsaasti kritiikkiä. Valmistamisen lopettamiselle pidettiin erilliset ”hautajaiset”.

Kiinan markkinoille

Sinebrychoffin emoyhtiö Carlsberg valitsi Karhun vuonna 2015 satojen olutmerkkiensä joukosta yhdeksi Kiinan ravintolamarkkinoilla myytävistä oluista. Ensiesittely tapahtui Shanghain olutfestivaaleilla. Vuonna 2016 Kiinaan vietiin Keravalta Karhu-olutta sadoissa tuhansissa markkinoita varten räätälöidyissä lasipulloissa.
Albania Turkvision laulukilpailussa

2014

Albania osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2014 Turkvision laulukilpailuun, joka pidettiin Tatarstanissa Kazanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Xhoi Bejko kappaleella "Hava ve Ates". Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Bejko sai 154 pistettä, jäi sijalle 19 eikä päässyt finaaliin.

2015

Vuonna 2015 Albania osallistui jälleen Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin jälleen laulaja Xhoi Bejko tällä kertaa yhdessä Visar Rexhepin kanssa. Heidän kappaleensa oli nimeltään "Adı hasret". Finaalissa he saivat 154 pistettä ja sijoittuivat kahdeksanneksi.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1973

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1973 Rotterdamissa, Alankomaissa. Kisojen ajankohta oli 10.–11. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Ahoy-halli, jonka juoksurata oli 170 metrin mittainen.
Autoalan pätevöitymisohjelma

Autoalan pätevöitymisohjelma (APO) on ammatillinen täydennyskoulutusohjelma, joka sovitetaan työntekijän ja työnantajan tarpeisiin.
APO on sertifioitu näyttötutkintojärjestelmä. APO-koulutusta tarjoavat ja -tutkintoja vastaanottavat oppilaitokset auditoidaan säännöllisesti.
APO-koulutuksessa on neljä kehityspolkua: mekaanikon kehityspolku, myynnin ja asiakaspalvelun kehityspolku, esimiehen ja teknisen palvelun kehityspolku sekä liikkeenjohdon kehityspolku. Koska kyse on näyttötutkinnoista, myös muualla opittuja asioita pystyy hyödyntämään ja muun muassa maahantuojien järjestämä koulutus tukee APO-tutkinnon suorittamista.
Auto- ja liikennetoimittajien yhdistys palkitsi APO:n kehittäjät Ari Koskisen Autokeskus Oy:stä ja Vesa Savelan Maan Auto Oy:stä (nyk. Vehon tytäryhtiö) Maineteko-palkinnolla toukokuussa 2007.
Vuonna 2010 autoalalla suoritettiin 810 tutkintoa. Valtaosa autoalan aikuiskoulutuksesta toteutetaan APO:n avulla. Aikuiskoulutuksen lisäksi nuorisoasteen koulutuksessa aloittaa autoalan opiskelun vuosittain noin 2 150 opiskelijaa.
God’s Lonely Men

God's Lonely Men oli salolainen rock-yhtye, joka toimi vuosina 1986–1992. Yhtye levytti tamperelaiselle Hiljaiset Levyt -yhtiölle ep:n, singlen ja All This And More -albumin. Albumin tuotti Vaavi-yhtyeestä tunnettu Kari Hipponen. Yhtye hajosi vuonna 1992, mutta se on esiintynyt eri kokoonpanoilla myös sen jälkeen. Teemu Horto ja Esa Salokoski ovat myöhemmin soittaneet No Shame -yhtyeessä, joka on äänittänyt uudestaan God's Lonely Menin kappaleita. Jarkko Jokelainen soittaa nykyään The Flaming Sideburns -yhtyeessä.
Suomalais-saamelaiset kielet

Suomalais-saamelaiset kielet on uralilaiseen kielikuntaan kuuluva kieliryhmä. Sitä vastaavan suomalais-saamelaisen välikantakielen asema välikantakielenä uralilaisten kielten polveutumisessa on nykyisessä tutkimuksessa kiistanalainen.
Yhdessä volgalaiskielten kanssa ryhmä on muodostanut uralilaisten kielten perinteisessä binäärisessä sukupuuluokittelussa suomalais-volgalaisten kielten ryhmän, mutta nykyinen tutkimus ei enää pidä sen paremmin volgalaisia kuin suomalais-volgalaisiakaan kieliä yhteisen kantakielen muodostaneena kieliryhminä vaikka käsitteitä voidaankin käyttää alueellisina nimityksinä. Itämerensuomalaisten kielten yhteyden volgalaiskieliin arvellaan katkenneen viimeistään vuoden 1000 paikkeilla, kun venäläisasutus levittäytyi pohjoiseen.
Cincinnati Reds

Historia

Ennen vuonna 1882 perustettua seuraa Cincinnati Red Stockings -niminen 1866 perustettu seura pelasi ensimmäisen ammattilaisvuotensa 1869. Tämä seura pelasi vuoteen 1870 saakka. 1876-80 pelasi National Leaguessa myös Cincinnati Reds -niminen seura, joka tuli erotetuksi liigasta vuonna 1880. 1882 perustettiin siis kolmas samaa nimeä käyttävä seura. Vuonna 1890 nimi vaihtui muotoon Cincinnati Reds. Muita seuran nimiä ovat Cincinnati Redlegs (1953-1958) ja nykyinen Reds.
Seura voitti ensimmäisen World Series -mestaruutensa vuonna 1919, jolloin se voitti loppuottelussa Chicago White Soxin otteluvoitoin 5–3.

Kotikenttä

Reds pelaa kotiottelunsa Great American Ball Park -nimisellä stadionilla, jonne mahtuu 42 036 katsojaa. Muita seuran kotikenttiä ovat olleet Bank Street Grounds (1882–1883), League Park (I) (1884–1893), League Park (II)  (1894–1901), Palace of the Fans (1902–1911), Crosley Field (1912–1970) ja Riverfront Stadium (1970–2002)
Great American Ball Park otettiin käyttöön kaudeksi 2003. Pelikenttä on luonnonnurmea ja stadionin on arvioitu maksaneen 280 miljoonaa dollaria. Great American Ball Parkin yhteydessä on myös "Reds Hall of Fame" ja museo.

Saavutukset

Usean mestaruuden lisäksi seuran pelaajille on jaettu monia palkintoja. Joukkueen pelaaja on voittanut esimerkiksi MLB:n arvokkain pelaaja -palkinnon 11 kertaa, vuoden tulokas -palkinnon seitsemän kertaa, vuoden manageri -palkinnon kerran ja tähdistöottelun tärkein pelaaja -palkinnon viisi kertaa.
Neuvostopartisaanit

Neuvostopartisaanit olivat vastarintaliikkeen jäseniä, jotka taistelivat Neuvostoliiton puolella akselivaltoja ja sen myötäsotijoita vastaan toisessa maailmansodassa.

Saksan vastaisen Neuvostovastarintaliikkeen muodostaminen

Partisaanisodan ohjelma oli hyväksytty Neuvostoliiton Kansankomissaarien neuvostossa ja kommunistipuolueessa 29. heinäkuuta, 1941. Partisaanijoukot tuli muodostaa Saksan valtaamilla alueilla. Josif Stalinin pitämässään radiopuheessa 3. elokuuta 1941 mainitsi rajoittamattoman sodankäynnin poltetun maan taktiikan, jossa saksalaisille ei jätettäisi mitään toimivia rautateitä, teitä, tietoliikenneyhteyksiä, siltoja, varastoja ja rakennuksia. Stalin kehotti kansaa rintaman takaiseen sissisotaan eli partisaanisodan käyntiin. Adolf Hitler puhui 16. elokuuta, 1941 ja mainitsi, että kaikenlainen saksalaisten vastustaminen rangaistaisiin teloittamalla. Neuvostopartisaanit taistelivat Saksan rintaman selustassa Valko-Venäjällä, Ukrainassa, Baltian maissa, Venäjällä ja Puolassa.

Toiminta

Saksalaisten mukaan heihin kohdistuneen partisaanitoiminnan strateginen tarkoitus oli aiheuttaa mahdollisimman paljon haittaa miehittävälle osapuolelle. Kohteina olivat joukkojen lisäksi infrastruktuuri, kollaboraattorit, huolto, taistelukalusto ja tuotanto.
Saksalaisten käytössä ollutta infrastruktuuria pyrittiin heikentämään monin tavoin. Siltoja, teitä ja rautateitä tuhottiin räjäyttämällä. Viestintäyhteyksiä häirittiin erityisesti katkaisemalla puhelinkaapeleita ja kaatamalla tolppia. Yksittäisten kuljettajien kimppuun hyökättiin näiden ollessa liikkeellä tai lepopaikoilla. Suuria iskuja ja hyökkäyksiä kohdistettiin saksalaisjoukkojen lisäksi heidän huoltojuniinsa, lentokentille, päämajoihin sekä ammus- ja huoltovarikkoihin.
Kollaboraattoreita terrorisoitiin. Yön turvin monia vihollisen kanssa yhteistyötä tehneitä tai heidän kanssaan veljeilleitä ammuttiin. Vastaavilla ja muilla keinoilla pyrittiin estämään paikallisia värväytymästä saksalaisten tukijoukoiksi.
Volkswagen Jetta

Volkswagen Jetta on Volkswagenin valmistama sedan-versio Volkswagen Golfista. Jettaa on valmistettu vuodesta 1980 lähtien, mutta vuosien 1991 ja 2005 välisenä aikana mallinimi Jetta oli käytössä vain Yhdysvalloissa ja Etelä-Afrikassa, Euroopassa Jettan kaksi tuona aikana valmistettua sukupolvea kulkivat nimillä Volkswagen Vento ja Volkswagen Bora. Vaikka kuudennen sukupolven Jettassa käytetään edelleen Golfin kanssa samaa pohjalevyä, siinä ei ole enää sen kanssa yhteneviä peltiosia ja sen mitat poikkeavat siitä.
Vuonna 2007 esiteltyä Golfin V-sukupolveen perustuvaa farmarimallia Variantia ryhdyttiin valmistamaan Meksikossa Jettan rinnalla. Mallin nimi Euroopan markkinoilla oli pitkään epäselvä kunnes sen ilmoitettiin olevan Golf Variant. Aiemmin samasta tehtaasta valmistuneet autot oli nimetty Jetta Varianteiksi. Myös VI-sukupolven Golf Variantit valmistetaan Meksikossa. Sen perusrakenne ei ole muuttunut edeltäjästään. Kuudennen sukupolven Jetta ei perustu samaan suunnitteluun.

Jetta A1 (1980–1984)

Ensimmäisen sukupolven Jetta tuli Pohjois-Amerikan markkinoille vuonna 1980, se oli saatavilla kaksiovisena coupéna ja neliovisena sedanina. Muotoilun oli suunnitellut ItalDesignin Giorgetto Giugiaro. 
Ensimmäisen sukupolven Jettasta kehitetty Volkswagen Fox oli Etelä-Afrikan markkinoilla vielä 1990-luvun loppupuolella. Joillakin markkinoilla, kuten Meksikossa, Jettaa myytiin nimellä Volkswagen Atlantic.
Perusmallin ja GL-mallin moottorina oli vuonna 1980 1,6-litrainen nelisylinterinen bensakone, jossa oli tehoja 78 hv ja vääntöä 113 Nm. Seuraavana vuonna moottoria kasvatettiin 1,7-litraiseen, jossa tehoja oli 74 hv ja vääntöä 121 Nm. Muita moottorivaihtoehtoja olivat 50 hevosvoimainen 1,6 litran diesel ja vuonna 1984 GLI-mallin 1,8-litrainen 90hv /142 Nm -moottori.

Jetta A3 (1991–1998)

Yhdysvalloissa Volkswagen Ventoa myytiin nimellä Volkswagen Jetta.

Jetta A4 (1998–2005)

Yhdysvalloissa Volkswagen Boraa myytiin nimellä Volkswagen Jetta.
Barbora Strýcová

Junioriura

Junioriurallaan Strýcová menestyi hyvin Grand Slam -turnauksissa. Hän voitti vuonna 2001 Petra Cetkovskán kanssa Australian avointen nelinpelin. Vuonna 2002 hän voitti Anna-Lena Grönefeldin kanssa Ranskan avointen nelinpelin ja Elke Clijstersin kanssa Wimbledonin nelinpelin. Kaksinpelissä hän voitti Australian avoimet vuosina 2002 ja 2003. Vuonna 2002 hänet valittiin International Tennis Federationin maailmanmestariksi.

Ammattilaisura

Vuonna 2010 Strýcová voitti Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Regina Kulikovan 4 tuntia ja 19 minuuttia kestäneessä ottelussa, ja siitä tuli naisten kaikkien aikojen pitkäkestoisin ottelu Grand Slam -turnauksissa. Toisella kierroksella hän hävisi Dinara Safinalle.
Ranskan avoimissa Strýcová hävisi avauskierroksella Rossana de los Ríosille. Wimbledonissa hän puolestaan pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Jelena Vesninan ja Daniela Hantuchován, mutta hävisi sitten Marija Šarapovalle. Heinäkuussa hän pääsi Prahan turnauksen finaaliin voitettuaan mm. Johanna Larssonin ja Patty Schnyderin. Finaalissa hän hävisi Ágnes Szávaylle luvuin 6–2, 1–6, 6–2. Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Marija Kirilenkolle.
Vuoden 2011 Australian avoimissa hän voitti Aravane Rezaïn ja Jelena Dokićin, kunnes kolmannella kierroksella hävisi Li Nalle. Indian Wells Masters -turnauksessa Strýcová voitti toisella kierroksella maannaisensa, Petra Kvitován, mutta hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Li Nalle luvuin 3–6, 7–6(6), 3–6. Wimbledonissa Strýcová hävisi toisella kierroksella Francesca Schiavonelle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Petra Martićille. Syyskuussa hän otti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Bell Challengen loppuottelussa Marina Erakovicin.
16. lokakuuta 2012 Strýcován dopingnäytteestä löytyi kiellettyä ainetta, ja hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon.
Armoton

Juoni

Eastwood näyttelee Armottomassa pienen sikatilan omistavaa kahden lapsen yksinhuoltajaksi jäänyttä entistä väkivaltarikollista William Munnya, joka lähtee vielä kerran kostoretkelle erään pikkukaupungin prostituoitujen maksamien palkkiorahojen houkuttamana. Kaksi miestä oli pahoinpidellyt prostituoitujen kollegan muun muassa viiltelemällä tämän kasvoja. Hänet houkuttelee tehtävään Schofield Kidiksi itseään kutsuva, revolverisankarin mainetta havitteleva likinäköinen nuorukainen (Jaimz Woolvett), joka tuntee hänen vanhan maineensa. Munny epäröi ja lupaa palata asiaan. Raha houkuttaa, ja hän puhuu mukaan vanha kaverinsa Ned Loganin (Morgan Freeman). He käyvät hakemassa Schofield Kidin. 
Miehet saapuvat Big Whiskey -nimiseen kaupunkiin, jossa valtaa pitää šeriffi "Little Bill" Daggett (Gene Hackman), joka hakkaa ja karkottaa Munnyn kaupungista. Kolmikko löytää toisen prostituoidun pahoinpitelijöistä ja tappaa hänet. Tehtävästä vetäytynyt Ned jää kiinni, ja sheriffi ruoskituttaa hänet hengiltä. Kid ja Munny eivät kuitenkaan anna periksi, vaan metsästys jatkuu. Lopulta Kid ampuu toisen etsityistä istumassa haisevassa ulkokäymälässä housut kintuissa. Hän tunnustaa, ettei väitteistään huolimatta ole ennen ampunut ketään ja ilmoittaa ettei ammu toiste.
Yksi ilotytöistä tuo rahat Kidille ja Munnylle kertoen samalla, että šeriffi on tappanut Nedin ja tämän ruumis on näytteillä saluunnan edessä. Munny lähettää Kidin rahojen kanssa Nedin vaimon luo viemään miehen osuutta ja lähtee itse kostamaan.
Munny menee haulikon kanssa saluunaan, jonka kuistilla Nedin ruumis on pystyyn nostetussa ruumisarkussa. Munny ampuu ensin aseettoman saluunanomistajan, koska tämä on syyllinen Nedin ruumiinhäpäisyyn. Saluunassa seuraa tulitaistelu, jossa Munny surmaa useita vastustajia, myös šeriffi Daggettin. Munny ratsastaa pois ja käskee piileskeleviä kaupunkilaisia hautaamaan Nedin kunniallisesti, tai muuten hän palaa kostamaan.
Kaarle Saarela

Kaarle "Kalle" Bernhard Saarela (1888-14. huhtikuuta 1918) oli Ylöjärven punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän oli Räikän kartanon entinen renkivouti, mutta sotasurmaprojekti ilmoittaa hänen ammatikseen työmies. Hän otti osaa Tampereen taisteluun, jossa jäi valkoisten vangiksi ja teloitettiin hyvin pian tämän jälkeen.
Swiftsure-luokka (sukellusvene)

Asejärjestelmä

Aseistuksena on viisi 21 tuuman torpedoputkea, joista voitiin laukaista Spearfish-torpedoita ja Harpoon-merimaaliohjuksia. Osassa aluksista oli mahdollisuus laukaista Tomahawk-risteilyohjuksia.

Voimanlähde

Alusten päävoimanlähteenä on painevesireaktori PWR1.
Sinebrychoffin pokaali

Sinebrychoffin pokaali (virallisesti Kommodori Nicolas Sinebrychoffin Challengepokaali) on purjehduspalkinto, jonka Nyländska Jaktklubbenin kommodori Nicolas Sinebrychoff lahjoitti seuran 25-vuotisjuhlallisuuksiin vuonna 1886. Se on pääpalkintona 4–10-tonnisille veneille tarkoitetussa purjehduskilpailussa, joka järjestetään edelleen vuosittain Itämeren pursiseurojen välillä. Pokaali on jatkuva kiertopalkinto ja se on purjehdusurheilun toiseksi vanhin palkinto Americas Cup -palkinnon jälkeen  Aikansa mittapuulla kalliin ja hienon Pietarissa teetetyn pokaalin on suunnitellut merimaalari Oscar Kleineh.
Kilpailu purjehdittiin vuosina 1888–1909 ns. valööriveneillä ja vuosina 1911–1961 8mR-veneillä. Vuosina 1964–1998 purjehdittiin avomeripursilla IOR-säännön mukaan ja kahden veneen seurajoukkueilla Americas Cupin esikuvan mukaan. Vuodesta 2004 kilpailu on purjehdittu klassisten 6mR-veneiden luokassa, Americas Cupia muistuttaen. Kilpailu tunnetaan nykyään nimellä Nicolas Sinebrychoff Challenge.