google/wiki40b huggingface dataset:
HMAS Vendetta (D69)

Palvelus Britannian kuninkaallisessa laivastossa

HMS Vendetta liitettiin palvelukseen otettaessa 13. hävittäjälaivueeseen. Alus kohtasi Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivausosaston Kattegatissa pian palveluksen aloitettuaan. Alus suojasi 17. marraskuuta laivueensa mukana 1. kevyen risteilijälaivueen risteilijöitä HMS Caledon, HMS Galatea, HMS Royalist ja HMS Inconstant Helgolandin taistelussa Saksan laivaston risteilijäosastoa vastaan. Vuoden 1918 alun alus palveli lähinnä partio- ja saattuetehtävissä.
Sodan päätyttyä alus lähti 22. marraskuuta 1918 kontra-amiraali Edwyn Alexander Sinclairin Viron rannikolle lähetetyn laivasto-osaston mukana Kööpenhaminaan. Alus pelasti 12. joulukuuta miinaan osumisen seurauksena tuhoutuneelta HMS Cassandralta 470 miestä, jotka se toimitti osaston mukana Tallinnaan. Alus hinasi 26. joulukuuta vallatun Neuvosto-Venäjän laivaston hävittäjä Spartakin Tallinnaan. Alus lähti 2. tammikuuta 1919 osaston mukana paluumatkalle, ja se saapui 10. tammikuuta Rosythiin.
Alus hinasi vuonna 1919 Scapa Flow’hun ankkuroituja Saksan laivaston hävittäjiä Rosythiin. Vuonna 1920 alus vieraili Zeebrüggessä aluksen päällikön komentajakapteeni Nashin luovuttaessa HMS Vindictiven Belgian laivastolle. Alus palveli huhtikuussa 1923 Itämerellä, jolloin Puolan presidentti, marsalkka Pilsudski tarkasti aluksen Gdyniassa. Alus kohtasi matkallaan myös Viron laivaston Vambolan. Britteinsaarille palattuaan alus pelasti Aberdeenin edustalle ajaneen rahtialus Imperial Princen miehistön.
HMS Vendetta palveli Välimeren laivastossa vuosina 1924–1933, jolloin se oli liitettynä sekä 1. että 5. hävittäjälaivueeseen.

Australian hankinta

Australian hallitus päätti korvata laivastollaan olevat viisi S-luokan hävittäjää (HMAS Stalwart, HMAS Success, HMAS Swordsman, HMAS Tasmania ja HMAS Tattoo) ja laivueenjohtaja HMAS Anzacin lainaamalla Britanniasta uudempia aluksia. Amiraliteetti päätti luovuttaa V-luokan alukset HMS Vampiren ja HMS Vendettan sekä W-luokan alukset HMS Voyagerin ja HMS Waterhenin. Lisäksi luovutettiin laivueenjohtajaksi Scott-luokan laivueenjohtaja HMS Stuart.
Luovutettavat alukset poistettiin 11. lokakuuta 1933 Portsmouthissa kuninkaallisen laivaston palveluksesta, ja ne otettiin samana päivänä palvelukseen Australian laivastoon. HMAS Vendettan ensimmäisenä päällikkönä oli Jack Donovan.
Osteomalasia

Osteomalasia on aikuisten luunpehmennystauti, joka johtuu D-vitamiinin tai fosfaatin puutteesta. Se on luun aineenvaihduntahäiriö, jolloin uudisluu ei kalkkiudu. Sille on ominaista, että osasta luun sidekudosrunkoa puuttuu kalsiumhydroksiapatiittia. Sen oireita ovat kivut rintakehässä ja raajoissa, lihasheikkous, luuston kosketusarkuus ja luunmurtumien syntyminen helposti. Riisitauti vastaa kasvukäisillä aikuisten osteomalasiaa.
Kasvaimien yhteydessä voi ilmetä harvinainen onkogeeninen osteomalasia, johon D-vitamiini ei auta.
John Anderson (näyttelijä)

Ura televisiossa

Anderson loi mittavan uran televisiossa ja esiintyi yli 500 projektissa 40-vuotisen uransa aikana. Möreän ja matalan äänensä, karskin ulkonäkönsä ja huomattavan pituutensa (191 cm) vuoksi hänet nähtiin usein kovaksikeitetyn ja salamyhkäisen miehen rooleissa, joista tunnetuin on televisiosarjassa Ihmemies MacGyver. Siinä hän esitti nimihahmon isoisää Harry Jacksonia kaikkiaan seitsemässä jaksossa kaikilla kausilla paitsi kolmannella ja viimeisellä. Muita rooleja hänellä oli muun muassa menestyssarjoissa Matlock, Murhasta tuli totta, M*A*S*H, Star Trek – uusi sukupolvi, Takaa-ajettu, Tarzan, Cannon, ja Lassie. Erityisen usein Anderson vieraili eri lännensarjoissa, kuten Wanted: Dead or Alive, Gunsmoke, Pieni talo preerialla, Dallas ja Virginialainen.

Ura elokuvissa

Andersonia pidettiin kovasti presidentti Abraham Lincolnin näköisenä, ja hän esittikin tätä kolmesti, muun muassa elokuvassa The Lincoln Conspiracy (1977). Hänet nähtiin myös valaanpyytäjänä 1960-luvun menestyneessä perhe-elokuvassa Tappajavalas (1966), sekä elokuvassa Konna ja Koukku jyrää taas kuvernöörin roolissa. Elokuvarooleista merkittävin on kuitenkin käytettyjen autojen myyjä Kalifornia-Charlie Alfred Hitchcockin kauhuelokuvaklassikossa Psyko vuonna 1960. Hänen viimeisin elokuvaroolinsa oli Price Daniel, Sr. televisioelokuvassa Valheiden huone (Bed of Lies, 1992).

Kuolema

Anderson kuoli yllättäen sydänkohtaukseen myöhään perjantai-illalla 7. elokuuta 1992 kotonaan Kaliforniassa. Hän olisi kahden viikon päästä täyttänyt 70 vuotta. Hänen naapurinsa ja ystävänsä Nicholas Pryorin mukaan hänen terveydentilansa oli ollut hyvä eikä hänellä ollut sydänvaivoja. Hänet polttohaudattiin ja tuhkat siroteltiin Tyyneen valtamereen. Häneltä jäi kaksi sisarta, kaksi lasta, viisi lastenlasta ja yksi lapsenlapsenlapsi.
Anderson ei ollut sukua Ihmemies MacGyver -sarjan Richard Dean Andersonille.
Alhassane Bangoura

Seurajoukkueura

Lass aloitti jalkapalloilun paikallisseura Etoile de Guinéestä, josta hän siirtyi vuonna 2010 espanjalaisseura Rayo Vallecanon junioriakatemiaan. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 27. maaliskuuta 2011 ottelussa Real Betisiä vastaan. Hän pelasi loppukauden aikana edustusjoukkueessa yhteensä neljä ottelua.
25. elokuuta 2011 Lass teki madridilaisseuran kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen. Vahvan alkukautensa jälkeen maan pääsarjassa, hän on herättänyt kiinnostuksen muun muassa suurseura Real Madridissa.
Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 28. elokuuta 2011 Athletic Bilbaota vastaan. Ensimmäisen maalinsa Lass teki 23. lokakuuta 2011 ottelussa Real Betisiä vastaan. 19. helmikuuta 2012 hän teki kaksi maalia Levanten verkkoon.
Isopunasotka

Levinneisyys

Isopunasotkaa tavataan pesivänä Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja talvehtivana etelämpänä Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Lajin populaatio on suuri, mutta sen kannankehitys on laskeva. Isopunasotkan ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elintavat

Isopunasotka elää järvissä ja lammissa. Se rakentaa kelluvan pesänsä veteen, ja munii 5–11 munaa. Ravinnokseen se käyttää siemeniä, kasvinosia, etanoita ja hyönteisten toukkia. Se etsii ravintonsa sukeltamalla.
Meiling Melançon

Lapsuus

Mei syntyi Filippiineillä ja hän matkusti perheensä kanssa ympäri Aasiaa ja Eurooppaa lapsena. Viisivuotiaana hänen äitinsä opetti Meitä soittamaan kitaraa ja hän soitti myöhemmin lapsiyhtye Blossomsissa. Mei kiinnostui näyttelemisestä, kun hänen perheensä asettui Yhdysvaltoihin ja hän oli tuolloin myös Wilhelmina Modelsin menestyvä malli.
Central (Hongkong)

Central (myös Central District; aiemmin Choong Wan tai Chung Wan) on Hongkongin liikekaupunginosa. Alue sijaitsee Hongkongin saaren pohjoisrannalla. Monien monikansallisten rahoituslaitosten pääkonttorit sijaitsevat alueella. Alueella sijaitsevat myös Kiinan ja monien muiden maiden konsulaatit. Nämä ovat keskittyneet Government Hill -kukkulalle, jossa on muitakin hallinnollisia päärakennuksia. Central on Victoria Harbourin läheisyytensä ansiosta toiminut kaupankäynnin keskuksena Brittiläisen aikakauden alusta lähtien vuodesta 1841. Central jatkaa yhä samaa tehtävää itsemääräämisoikeuden siirtämisen jälkeen Kiinalle vuonna 1997. Alue oli Victoria Cityn kaupungin keskusta.
Guillaume Hoarau

Seurajoukkueura

Hoarau siirtyi tammikuussa 2008 Paris Saint-Germainiin nelivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 500 000 euron siirtokorvaus.
Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 9. elokuuta 2008 ottelussa Monacoa vastaan. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki seuraavalla viikolla, kun joukkue kohtasi Bordeauxin. Hoaraun debyyttikausi PSG:ssä sujui loistavasti ja hän tehtaili 17 liigamaalia 33 ottelussa. Seuraavilla kausilla Hoarau ei onnistunut debyyttikautensa veroisesti maalitehtailussa, mutta esiintyi kentällä ollessaan edukseen. Hän voitti PSG:n paidassa Coupe de Francen mestaruuden 2010.
Kaudella 2012/13 Hoaraun peliaika väheni huomattavasti, kun PSG hankki Zlatan Ibrahimovićin ja Ezequeil Lavezzin. Tammikuussa 2013 Hoarau siirtyi PSG:stä Kiinan Superliigaan Dalian Aerbinin joukkueeseen.  Hän pelasi seurassa kauden 2013 ja iski viisi maalia pelaamissaan 23 ottelussa. Tammikuussa 2014 Hoarau palasi Ranskaan tehtyään sopimuksen FC Girondins de Bordeaux'n kanssa.
Marcin Wasilewski

Marcin Wasilewski (s. 9. kesäkuuta 1980 Krakova, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut muun muassa belgialaisseura RSC Anderlechtiä ja Englannin Valioliigan Leicester Cityä. Wasilewski debytoi maansa maajoukkueessa vuonna 2002 ja on pelannut kaksissa arvokisoissa, EM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2012. Kaikkiaan hän on pelannut 60 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Reijo Paukku

Reijo Paukku (s. 1942) on suomalainen teatteriohjaaja, joka on työskennellyt oopperan, operetin, musikaalin sekä puhedraaman parissa. Ohjaajan lisäksi Paukku on toiminut myös koreografina, lavastajana ja puvustajana. Hän on myös esiintynyt drag-artistina.
Paukku tunnetaan erityisesti vuonna 1969 Tampereen teatterikesässä Suomen ensi-iltansa saaneen nuorisomusikaali Hairin ohjaajana. Paukku oli myös perustamassa Hairin esittänyttä Tampereen Popteatteria. Myöhemmin hän toimi pitkään Kotkan kaupunginteatterissa.
Matt Duchene

Ura

Duchene on kotikylänsä joukkueen Haliburton Huskiesin kasvatti. Ennen OHL:ää hän on pelannut myös Central Ontario Wolvesissa. Vuosina 2007–2009 hän pelasi OHL:n Brampton Battalionissa, jossa Duchene oli kaudella 2008–2009 tehoilla 31+48=79 joukkueen kolmanneksi paras pistemies Cody Hodgsonin ja Jevgeni Gratševin jälkeen. Duchene teki tulokassopimuksen Colorado Avalanchen kanssa heinäkuussa 2009.
Duchenen vahvuuksiin kuuluu luistelu ja kiekonkäsittely. Hän teki tulokaskaudellaan 2009–2010 NHL:ssä 81 ottelussa tehot 24+31=55 ja oli tulokkaiden pistepörssin ykkönen. Duchene oli ehdolla vuoden tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn voittajaksi, mutta se päätyi Buffalo Sabresin puolustaja Tyler Myersille.
Kaudella 2010–2011 Duchene oli tehoilla 27+40=67 Avalanchen paras pistemies. Kaudella 2017–2018 Avalanche myi Duchenen Ottawa Senatorsiin. Seuraavalla kaudella Senators myi Duchenen eteenpäin Columbus Blue Jacketsiin.
Heinäkuussa 2019 Duchene solmi seitsemän vuoden mittaisen sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa.

Maajoukkue

Duchene on edustanut Kanadaa sekä olympia- että MM-tasolla. Sotsin olympialaisissa 2014 Duchene oli voittamassa Kanadalle olympiakultaa. Hän kuului myös Kanadan MM-kultaa voittaneisiin joukkueisiin vuosina 2015 ja 2016. Lisäksi hän on pelannut MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2013 ja 2017. Duchene kuului myös Kanadan alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen vuonna 2008.

Muuta

Duchenen eno Newell Brown on Vancouver Canucksin varaus vuodelta 1982 ja hän toimii nykyään joukkueen apuvalmentajana.
Regina Coeli

Regina Coeli eli Taivaan kuningatar on yksi Marian, Jeesuksen äidin, kunnianimistä ja perinteinen kristillinen hetkipalveluksen rukous, usein laulettava rukous. Vaikka rukouksen kirjoittajaa ei tunneta, tiedetään kuitenkin rukouksen olleen käytössä jo 1200-luvulla. Monet uskovat rukouksen kirjoittajan olevan paavi Gregorius Suuri.
Taivaan kuningatar -rukousta lausutaan tai lauletaan yleensä vain pääsiäisen aikaan eli aikaan pääsiäissunnuntaista helluntaihin. Euroopassa on perinteenä rukoilla pääsiäisen aikaan klo 12.00 Angeluksen sijaan. 
Regina Coeli rukous on innoittanut useita säveltäjiä, kuten Mozartin säveltämään useita sävelmiä, mutta perinteisessä rukoushetkessä on gregoriaarinen sävel.

Alkuperäinen teksti latinaksi:

K/ Quia quem meruisti portare, alleluia,
E/ Resurrexit, sicut dixit, alleluia.
K/ Ora pro nobis Deum, alleluia.
(Ja kun se rukoillaan Angeluksen sijalla niin ylläolevaan lisätään:)
E/ Gaude et laetare, Virgo Maria, alleluia.
K/ Quia surrexit Dominus vere, alleluia.
E/ Oremus: 
Deus, qui per resurrectionem Filii tui
Domini nostri Iesu Christi mundum laetificare dignatus es:
praesta, quaesumus, ut per eius Genetricem Virginem Mariam
perpetuae capiamus gaudia vitae. Per eundem Christum, Dominum nostrum. 
K/ Amen.
William Anderson (kriketinpelaaja)

William Wallace Anderson (27. kesäkuuta 1859 – 5. elokuuta 1943) oli ranskalainen kriketinpelaaja. Hän oli Ranskan krikettijoukkueen jäsen, kun he voittivat hopeaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa.
Kit Kat

Kit Kat on Nestlén valmistama suklaapatukka. Niitä myydään tavallisina patukoina ja pusseissa. Kit Kat muodostuu keksistä, joka on kuorrutettu suklaalla. Guinness World Recordsin mukaan Kit Katilla on kaikkein eniten eri makuja, esimerkiksi wasabi, kurkku, suola ja vesimeloni.
Väinö Horelli

Väinö Valpas Horelli (5. lokakuuta 1882 Kokemäki – 18. elokuuta 1973 Harjavalta) oli suomalainen ylilääkäri ja professori.
Horellin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Fredrik Horelli ja Amanda Giers. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1902 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1909, lääketieteen lisensiaatiksi 1914 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1930.
Horelli toimi Ruoveden kunnanlääkärinä 1914–1918, Uudenkaupungin kaupunginlääkärinä ja Lounais-Suomen piirimielisairaalan lääkärinä 1918–1923, vakuutusyhtiö Tarmon ylilääkärinä 1923–1924 sekä Satakunnan parantolan (Satalinna) ylilääkärinä 1924–1952. Suomen sisällissodan aikana Horelli oli ambulanssi- ja sotasairaalan lääkärinä, talvisodan aikana hän oli sotasairaalan ylilääkärinä ja jatkosodan aikana sotasairaalan päällikkölääkärinä. Hän sai professorin arvonimen 1948. Horelli oli myös Uudenkaupungin kaupunginvaltuuston ja Harjavallan kunnanvaltuuston jäsenenä. 
Horellin veljiä olivat pankinjohtaja ja ministeri Toivo Horelli ja lääkintöneuvos Edvard Horelli.
Daniel Leclercq

Ura pelaajana

Leclercq aloitti oman pelaajauransa US Valenciennes Anzin'ssa. Hän pelasi jo seuran juniorijoukkueessa ja debytoi edustusmiehistössä vuonna 1968. Seura pelasi tuolloin pääsarjatasolla ylemmässä keskikastissa. Parhaimmillaan Valenciennes oli Leclercqin debyyttikaudella viides. Kolmen kauden jälkeen puolustajana viihtynyt Leclercq siirtyi Olympique Marseilleen, jossa ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa ja jatkoi uraansa 1971 AS Angoulêmessa lainapestillä. Leclercq pelasi OM:ssa vielä kaksi kautta, mutta ilman merkittävämpiä saavutuksia. Vuonna 1974 hän palasi Pohjois-Ranskaan ja liittyi RC Lensin ryhmään. Hän edusti seuraa uransa loppuun, vuoteen 1983 saakka ja oli voittamassa liigassa hopeaa kaudella 1978–1979. France Football valitsi hänet vuonna 1977 vuoden pelaajaksi Ranskassa.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Leclercq aloitti aloitti amatöörijalkapallon parissa. Joulukuussa 1986 hän aloitti Division 2:ssa pelanneen kasvattajaseuransa Valenciennes'n päävalmentajana. Hän johdatti seuran kauden päätteksi sarjassa sijalle 13 ja sai jatkaa tehtävissään. Kausi 1987–1988 alkoi kuitenkin odotuksia heikommin ja Leclercq sai tehdä tilaa lokakuussa 1987. Hänen johdollaan joukkue kuitenkin voitti yli puolet pelaamistaan otteluista.
VAFC-pestinsä jälkeen Leclercq valmensi pieniä amatööriseuroja kunnes liittyi vuonna 1992 RC Lensin organisaatioon reservijoukkueen valmentajaksi. Kesällä 1997 hän nousi monien yllätykseksi Roger Lemerren seuraajaksi Lensin päävalmentajakso. Menestys debyyttikaudella oli kuitenkin loistavaa ja keväällä 1998 Lens juhli kaikkien yllätykseksi Ranskan mestaruutta ensimmäistä, ja toistaiseksi viimeistä kertaa. Mestaruuskrapula iski seuraavalla kaudella Lensiin, joka taisteli kuitenkin liigassa kuudenneksi. Menestystä tuli kuitenkin Coupe de la Liguen voiton myötä. Lopulta Le Druide sai jättää tehtävänsä kehnosti alkaneen kauden vuoksi lokakuussa 1999.
Helmikuussa 2001 Leclercq palasi valmennustehtäviin belgialaisen RAA Louviéroisen päävalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut jo lokakuussa. Kesällä 2003 Le Druide palasi vielä kerran kasvattajaseuraansa Valenciennes'een, joka oli vajonnut Nationaliin. Ensimmäinen kausi ei ollut vielä suurmenestys, mutta keväällä 2005 seura juhli jo nousua Ligue 2:een. Monien pettymykseksi Leclercq jätti National-mestaruuden jälkeen tehtävänsä.
Tammikuussa 2008 Leclercq palasi jälleen Lensin organisaatioon tekniseksi johtajaksi.  Tavoitteena oli estää vaikeuksiin joutuneen seuran putoaminen pääsarjasta, mutta tässä edes Le Druide ei onnistunut. Visiitti Ligue 2:ssa jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi Lensin palattua keväällä 2009 takaisin liigaan. Leclercq jatkoi teknisenä johtajana kevääseen 2011 saakka, kunnes Lens putosi jälleen liigasta. Kauden päätteeksi seurajohto ilmoitti, että Leclercq saa jättää paikkansa ja hänet korvaa Jocelyn Blanchard.
Terveys

Terveys voidaan määritellä negatiivisesti ruumiillisten ja henkisten sairauksien poissaolona tai positiivisesti hyvänä ruumiin ja hengen tilana, jota kuvaa parhaiten sana hyvinvointi. Terveys on kuitenkin laaja käsite, jonka määritelmää on vaikea esittää. Maailman terveysjärjestön määritelmän mukaan ”terveys on päivittäisen elämän voimavara, ei elämän päämäärä. Terveys sisältää sosiaaliset ja henkilökohtaiset voimavarat sekä fyysisen toimintakyvyn”.
Mogami (1908)

Palvelus

Alus valmistui Venäjän–Japanin sodan päätyttyä, ja se sijoitettiin koulutukseen ja rannikkopartiointiin. Se luokiteltiin 12. lokakuuta 1912 ensimmäisen luokan tykkiveneeksi, ja ensimmäisen maailmansodan puhjettua se liitettiin Japanin 2. laivastoon. Alus osallistui Qingdaon taistelussa Saksan keisarikunnan laivaston torpedovene S90:n upotukseen. Vuosina 1917–1921 Mogami partioi Japanin miehittämillä Karoliineilla ja Mariaaneilla. Se partioi Siperian rannikolla vuosina 1921–1928 ollen muun muassa kalastuksenvalvonnassa.
Mogami poistettiin poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1928, ja se myytiin romutettavaksi 31. tammikuuta 1929. Purettaessa hitsausliekki sytytti tankeissa kaasuuntuneena olleen polttoaineen aiheuttaen räjähdyksen. Alus paloi kaksi tuntia muuttuen hylyksi. Aluksen päämasto oli sijoitettuna Nakanoshima-puistoon Osakassa, kunnes se siirrettiin 9. helmikuuta 2009 Kuren merenkulkumuseoon.
Harri Eljanko

Harri Eljanko (vuoteen 1934 Harold Ekqvist, 6. marraskuuta 1900 Helsinki – 13. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja ja yleisurheilija. Eljanko käytti kirjoituksissaan nimimerkkiä Hammas.
Eljanko teki suuren osan työurastaan Suomen Urheilulehdessä. Hän työskenteli lehdessä vuosina 1929–1938 ja 1942–1965, joista vuodet 1942–1950 päätoimittajana, minkä jälkeen hän toimi 1990-luvun alkuun asti lehden avustajana. Hän kirjoitti ensimmäiset lehtijuttunsa 17-vuotiaana, joten hänen uransa lehtikirjoittajana kesti noin 75 vuotta.
Paitsi lehtitoimittajana, Eljanko toimi myös urheiluselostajana. Hän selosti radiossa vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisia. Hän oli myös tekemässä useita kirjoja, joihin lukeutuivat muun muassa Huippu-urheilun historia (toimitti Martti Jukolan alun perin tekemän kirjan kolmannen, täydennetyn painoksen vuonna 1956), Suomen hiihdon historia 1886–1968 ja Vuosisata rautatieläisurheilua : VRU (Valtionrautateiden urheilu) 1946–1970.
Eljanko kilpaili yleisurheilu-urallaan juoksijana. Hän voitti Suomen-mestaruuden 800 metrin juoksussa vuonna 1927, 4 × 2 000 ja 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa vuonna 1925 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuonna 1929. Vuonna 1925 hän kilpaili 800 metrillä ensimmäisessä Suomi–Ruotsi-maaottelussa. Hän tuli otteluun Paavo Nurmen vetäydyttyä 800 metrin kilpailusta ja Nurmelle nimetyn varamiehen sairastuttua. Eljanko sijoittui kilpailussa toiseksi ajalla 1.58,5.
Eljanko palkittiin työstään urheilun parissa Suomen urheilun kultaisella ansioristillä vuonna 1956. Hän sai myös sosiaalineuvoksen arvonimen.
Johnny Liebkind

Musiikkiura

Johnny Liebkind aloitti uransa rautalankayhtye The Soundsissa rumpalina. The Soundsin tunnetuin kappale oli Liebkindin mukaelma vanhasta kansansävelmästä ”Emma”. Johnnyn soolodebyytti oli vuonna 1963 julkaistu Saukin sanoittama, alun perin Ruth Brownin esittämä ja myöhemmin Cliff Richardin tunnetuksi tekemä ”Hymyhuulet” (”Lucky Lips”).
Liebkind kiersi keikkaillen maata koko 1960-luvun aina vuoteen 1969 levyttäen useita angloamerikkalaisia käännöshittejä. Sen jälkeen hän vetäytyi julkisuudesta syrjempään ja lähti opiskelemaan kauppatieteitä. Vuonna 1970 julkaistiin unkarilaisen Gábor Nádasin säveltämä ja Fredin suomeksi sanoittama ”Ihana aamu”, joka oli Liebkindin eniten listamenestystä saavuttanut kappale. Hänen viimeinen levytyksensä oli vuonna 1973 ilmestynyt albumi Jonglööri.

Muu ura

Musiikkiuransa jälkeen Liebkind on ollut muun muassa Nesteen ja STS-pankin palveluksessa.
Nykyisin Liebkind järjestää liikemiesmatkoja Israeliin.

Talousrikosoikeudenkäynnit

Liebkind oli syytettynä 1990-luvun alussa tehdyistä talousrikoksista ja hänet etsintäkuulutettiin vuonna 1994. Runsaasti mediaa kiinnostaneessa tapauksessa Israelin kansalaisuuden saanut Liebkind löydettiin seuraavana vuonna Israelista, josta hänet luovutettiin Suomeen.
Sen jälkeen alkoi kaksi oikeudenkäyntiä, joista ensimmäisenä päätöksen saadussa, Hämeenlinnan käräjäoikeudessa niin sanotusta AKP-Palvelusta tehdystä yrityskaupasta Liebkindiä vastaan nostetut syytteet hylättiin 1997 kokonaan. Myös Turun hovioikeus hylkäsi syytteet 1998.
Toisen, vuonna 1996 alkaneen oikeudenkäynnin juuret olivat ruotsalaisen sijoitusyhtiö Proventus AB:n vuonna 1989 yrittämässä Oy Wärtsilä Ab:n valtauksessa. Pitkän käsittelyn jälkeen Liebkind tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa syyskuussa 2001 ja tammikuussa 2005 Helsingin hovioikeudessa yrityskaupasta, josta hyödyn saivat yhtiön myyjä, ruotsalainen sijoitusyhtiö Proventus Ab sekä yhtiön ostaja Dick Reincke. Niin sanotulla taseyhtiökaupalla vältettiin maksamasta Suomen valtiolle veroja noin 70 miljoonaa markkaa. Proventus sai summasta 50 ja Dick Reincke kumppaneineen 20 miljoonaa markkaa. Myös Dick Reincke tuomittiin jutussa, mutta Proventuksen edustajat eivät olleet syytteessä.
Maaliskuussa 2007 Ajatus Kirjat julkaisi teoksen Tapaus Johnny Liebkind: Erään oikeusmurhan tarina. Sen kirjoittanut toimittaja Mikko Niskasaari väittää, että Liebkind tuomittiin ilman näyttöä ja että päävastuullisia kaupassa olivat ruotsalaisen sijoitusyhtiö Proventus Ab:n keskeiset johtajat. Teoksen mukaan Helsingin kihlakunnansyyttäjä ei tehnyt kirjallista päätöstä perusteista, joiden vuoksi suurimman hyödyn saaneita ei asetettu syytteeseen.
Talisa Soto

Tausta

Soton vanhemmat ovat kotoisin Puerto Ricosta. He muuttivat Yhdysvaltoihin 1950-luvulla. Soto syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, mutta hänen perheensä muutti Northamptoniin, Massachusettsin osavaltioon Soton ollessa lapsi.

Mallina

Soto aloitti mallinuransa vuonna 1982 ollessaan 15-vuotias. Saatuaan kielteisen vastauksen Ford modeling agency-toimistosta vuonna 1985, hän solmi pian sopimuksen Click Model Management-mallitoimiston kanssa ja muutti Eurooppaan. Hän toimi mallina etenkin Italiassa ja Ranskassa.

Näyttelijänä

Soto palasi takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1988. Hän sai pian debyyttiroolinsa elokuvasta Mafia skidi (1988). Vuonna 1989 Soto esiintyi James Bond-elokuvassa 007 ja lupa tappaa. Sittemmin Soto on esiintynyt useissa elokuvissa, joista huomattavimmat olivat Mortal Kombat ja Mortal Kombat 2 – hävitys.

Yksityiselämä

Soto oli naimisissa australialaisen näyttelijän Costas Mandylorin kanssa vuosina 1997–2000. Nykyään Soto on naimisissa näyttelijä Benjamin Brattin kanssa. He avioituivat 13. huhtikuuta 2002 ja heillä on kaksi lasta, Sophia Rosalinda Bratt (s. 6. joulukuuta 2002) ja Mateo Bravery Bratt (s. 3. lokakuuta 2005).