Alice Guy-Blaché

Nuoruus

Alice Guy syntyi Pariisin esikaupunkialueella vuonna 1873. Hän eli ensimmäiset neljä vuotta isoäitinsä luona Sveitsissä. Hänen vanhempansa asuivat Chilessä, ja hänen ranskalainen äitinsä halusi Alicen syntyvän Ranskassa. Alice muutti neljävuotiaana Chileen, missä hän tapasi isänsä ensimmäistä kertaa.
Alice muutti takaisin Ranskaan kuusivuotiaana opiskellakseen luostarikoulussa. Hän joutui viisi vuotta myöhemmin halvempaan sisäoppilaitokseen, kun hänen isänsä kirjakauppa Santiago de Chilessä meni konkurssiin. Pian tämän jälkeen hänen isoveljensä ja isänsä kuolivat. Alice Guy itse joutui seksuaalisesti ahdistelluksi toimiessaan vernissaa myyvän yrityksen sihteerinä.

Uran Gaumontissa

Guy palkattiin vuonna 1894 Léon Gaumontin johtaman valokuvausyrityksen sihteeriksi. Seuraavana vuonna hän oli Lumièren veljesten ensimmäisessä elokuvanäytöksessä ja sen innostuneena pyysi Gaumontilta lupaa käyttää yrityksen kameraa vapaa-ajallaan. Ensimmäiset elokuvat kuvasivat usein esimerkiksi ihmisiä lähtemässä tehtaasta tai liikkuvia junia, mutta Guy käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi elokuvan La Fée aux Choux, joka saattaa olla jopa historian ensimmäinen fiktioelokuva.
Gaumont valitsi Guyn johtamaan Gaumont-yhtiön elokuvatuotantoa. Hän toimi osastonjohtajana vuoteen 1907, ja hän teki Gaumontille yli sata elokuvaa.
Guyn ensimmäiset elokuvat olivat halpoja lyhytelokuvia, jotka kestivät minuutista kahteen. Hän alkoi noin vuonna 1901 tekemään hieman pidempiä elokuvia. Niistä merkittävimmät olivat Victor Hugon Pariisin Notre-Dameen oerustunut Esmeralda (1905) ja Jeesusta käsitellyt La Vie du Christ (1906). Viimeksi mainittu kesti 30 minuuttia, ja sen tekemisessä oli mukana yli 300 avustajaa. Guy kokeili myös erilaisia elokuvatekniikoia ja oppi käyttämän muun muassa päällekkäisvalotusta. Guy ohjasi vuosien 1906 ja 1907 aikana noin 100 lyhyttä äänielokuvaa, johon käytti Gaumontin Chronophonea. Laite synkronoi vahasylinterille tallennetun äänen kuvan kanssa.

Oma elokuvayhtiö

Guy meni vuonna 1907 niamisiin Gaumont-yrityksen kuvaajan Herbert Blachén kanssa. Samana vuonna Guy erosi Gaumontin palveluksesta. Herbert Blaché sai Gaumontilta tehtäväkseen edistää yrityksen äänielokuvajärjestelmää Yhdysvaltoihin, mihin Guy-Blancé muutti miehensä kanssa. Gaumontin yhdysvaltalainen äänielokuvatuotanto kaatui kuitenkin pian, sillä Edison Manufacturing Company alkoi edistää omia kinetoskooppielokuviansa ja alkoi vastustaa Gaumontin asemaa Motion Picture Patents Companyn lisenssoituna jakelijana. Gaumontin Flushingin tehdas jäi vähälle käytölle, mutta vuonna 1910 Guy-Blaché päätti hyödyntää tilat ja perusti Solax Studiosin.
Guy-Blaché ohjasi studiolleen 40–50 elokuvaa ja valvoi lähes 300 elokuvan toteuttamista. Solax menestyi 1910-luvun alussa varsin hyvin, ja sen kautta elokuvatähdiksi nousivat muun muassa Darwin Karr ja Blanche Cornwall. Monet Guyn tyypillisistä ohjauksista käsittelivät tasa-arvoista avioliittoa, ja hän ohjasi myös muun muassa toimintaelokuvia, joissa oli naissankari. Guyn vuoden 1912 ohjaus In the Year 2000 puolestaan oli tieteiselokuva, jossa naiset hallitsivat miehiä.
Solax siirtyi vuonna 1913 entistä enemmän pitkiin elokuviin. Guy-Blachén mies Herbert perusti oman yrityksen Blaché Featuresin, joka käytti Solaxin studioita ja usein samoja näyttelijöitä. Guy-Blaché ohjasi miehensä yhtiölle joitakin elokuvia ja edelleen Popular Plays and Players -koalitiolle. Guyn viimeinen elokuva Popular Plays and Playersille oli The Empress (1917). Tämän jälkeen hän ohjasi vielä elokuvia riippumattomana elokuvantekijänä. Marcus Loewin tuotannossa hän ohjasi elokuvan The Great Adventure. Guyn viimeinen ohjaus oli Tarnished Reputations' (1920).

Unohdus

Solax meni konkurssiin vuonna 1922. Samana vuonna Guy-Blaché erosi miehestään ja palasi lastensa kanssa Ranskaan. Hän yritti tehdä paluuta Ranskan elokuva-alalle, mutta ei onnistunut yrityksissään. Hän palasi vuonna 1927 Yhdysvaltoihin etsimään kopioita elokuvistaan, jotta voisi käyttää niitä uusien töiden saamiseen. Guy-Blaché ei löytänyt yhtään kopiota, eikä enää palannut elokuva-alalla. Hänestä tuli pitkälti taloudellisesti riippuvainen tyttärestään Simonesta.
Guy-Blaché muutti vuonna 1937 tyttärensä kanssa Pariisiin ja auttoi taloudenpidossa kirjoitammalla lastentarinoita ja naistenlehtiin tulleita elokuvien kirjallisia versioita. Guy-Blaché muuttaa tyttärensä mukana, kun tämä alkaa työskennellä Yhdysvaltain suurlähetystöissä. He asuivat vuonna 1940 Vichyssä ja vuosina 1941–1947 Genevessä. Vuosina 1947–1952 he asuvat Washingtonissa ja vuosina 1958–1965 Brysselissä.
Guy-Blaché muutti vuonna 1965 tyttärensä kanssa New Jerseyyn. Hän kuoli sairaskodissa 1968, ja hänet haudattiin Mahwahiin.