google/wiki40b huggingface dataset:
Tsuga (1920)

Palvelus

Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Kiinan aluelaivaston Shanghain alueen tukikohtajoukkoihin yhdessä sisaralustensa  Hasun ja Kurin kanssa. Aluksen tehtävänä oli suojata meriliikennettä ja yhteyksiä Kiinan rannikolla ja Jangtsella, minkä sen matala syväys mahdollisti. Tsuga tuki Hongkongin valtausta. Sodan alun tapahtumien jälkeen alus sisaraluksineen partioi vuoden 1943 Shanghain edustalla sekä suojasi saattueita Shanghain ja Makon välillä.
Aluksen juuri saavuttua toukokuun alussa vuonna 1944 saattueen mukana Shanghaista Manilaan se sai määräyksen saattaa Hatsushimon kanssa uuden tankkerin Hayasuin Davaoon. Osasto liitettiin amiraali Ozawan 1. tukiryhmään, jonka mukana Tsuga osallistui kesäkuussa Filippiinienmeren taisteluun. Alus joutui Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien lentokoneiden hyökkäyksen kohteeksi 20. kesäkuuta, mutta se selvisi vaurioitta. Kaksi sen suojaamaa alusta Hayasui ja Seiyomaru saivat pommituksessa osumia ja Seiyomaru jouduttiin upottamaan.
Alus viipyi tukiryhmän mukana Balikpapanista Manilan ja Takaon kautta Saseboon, jonne osasto saapui 4. elokuuta. Sasebossa alus vapautettiin tukiryhmästä ja se palasi saattuepalvelukseen Kiinanmerelle. Yhdysvaltain laivaston lentokoneet upottivat aluksen 15. tammikuuta 1945 Makolla.
GW170817

GW170817 oli kahden neutronitähden yhteentörmäyksestä syntynyt painovoima-aalto, joka havaittiin 17. elokuuta 2017 LIGO-tutkimusasemalla. Törmänneet neutronitähdet sijaitsivat NGC 4993 -galaksissa Vesikäärmeen tähdistössä. Räjähdyksestä sinkoutui avaruuteen epävakaata materiaa, josta osa muuttui kullaksi ja muiksi raskaiksi alkuaineiksi.
Teknisesti kyse oli kolmesta erillisestä havainnosta, joiden voi melko varmasti sanoa tulleen samasta kohteesta. Painovoima-aallot havaittiin ensin LIGO- ja Virgo-observatorioissa, sitten 1,7 sekuntia tämän jälkeen Fermi-teleskooppi mittasi lyhyen gammapurkauksen ja myöhemmin Hubble-avaruusteleskooppi kuvasi tapahtuman näkyvän valon aallonpituudella.

Tieteellinen merkitys

Havainto on ensimmäinen neutronitähtien törmäyksestä havaittu gravitaatioaalto. Tähän asti havaitut aallot ovat olleet peräisin mustien aukkojen törmäyksistä. Astrophysical Journal -lehti julkaisi tapahtumasta erikoisnumeron, jonka pääkirjoituksessa sitä kuvailtiin painovoima-aaltojen ja elektromagneettisen säteilyn yhteistutkimuksen syntyhetkeksi.
Ei ole vielä tiedossa millainen taivaankappale törmäyksestä syntyi. Sen massa lienee noin 2,7 Auringon massaa, joten se on raskaampi kuin yksikään tunnettu neutronitähti ja kevyempi kuin yksikään tunnettu musta aukko.
John Randolph (näyttelijä)

John Randolph (1. kesäkuuta 1915 – 24. helmikuuta 2004) oli amerikkalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä.

Aiempi elämä

Randolphin syntymänimi oli Emanuel Hirsch Cohen. Hän syntyi New York Cityssä, ja hänen vanhempansa olivat juutalaiset vakuutusasiamies Dorothy (o.s. Shore) ja hatuntekijä Louis Cohen. Randolphin isäpuoli oli nimeltään Joseph Lippman. 1930-luvulla Randolph oli aktiivinen niin politiikassa kuin näyttelemisessäkin. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1938 näytelmässä Coriolanus. Toisen maailmansodan sytyttyä Randolph liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin.

Ura

Randolph oli mukana sellaisissa New Yorkin alkuperäisesityksissä, kuin The Sound of Musicissa (Von Trappin hovimestari Franzina), Paint Your Wagonissa ja The Visitissä.
Vuonna 1987 Randolph voitti Tony-palkinnon esiintymisestään Neil Simonina Broadway Boundissa. Randolphin viimeinen Broadway-esiintyminen oli vuonna 1991 näytelmässä Prelude to a Kiss.
Randolph esiintyi vuonna 1993 elokuvassa A Foreign Field, jossa hän esitti toisen maailmansodan veteraania. Yksi hänen viimeisistä elokuvarooleistaan oli Tom Hanksin isoisänä vuonna 1998 elokuvassa Sinulle on postia. Hän esitti myös Jack Nicholsonin näyttelemän Charlie Partanan isää elokuvassa Prizzin kunnia ja Clark W. Griswold vanhempaa elokuvassa Joulupuu on kärvennetty Chevy Chasen kanssa.
Koska Randolph oli esiintynyt monesti televisiossa ja elokuvissa – lukuun ottaen hänen roolinsa Donna Pescowin isäpuolena televisiosarja Angiessa – hänen kasvonsa olivat tunnetut. Hänet pysäytettiin usein kadulla ja häneltä kysyttiin, tunsivatko ihmiset hänet. Hän vastasi usein ”Yes, I've been in your living room many times”. (Kyllä, olen ollut usein teidän olohuoneessanne.)
Randolph esiintyi televisiosarja Roseannessa nimikkonäyttelijän isänä mutta jätti sarjan ja esiintyi lopulta vain ensimmäisen ja toisen tuotantokauden jaksoissa. Hän esiintyi George Costanzan isänä Frank Costanzana tilannekomediasarja Seinfeldin aikaisessa jaksossa ”The Handicap Spot”, mutta hänet korvattiin myöhemmin Jerry Stillerillä. Vuonna 1995 kohtaukset, joissa Randolph esiintyi, kuvattiin uudestaan korvaten Randolph Stillerillä.
24. helmikuuta 2004 Randolph kuoli 88 vuoden iässä luonnollisen kuoleman. Hänen jäännöksensä tuhkattiin.
Tatra T92

Moottori

Voimanlähteenä autossa oli täysin uusi 3 981-kuutioinen ilmajäähdytteinen V8-moottori, jossa oli sylinterinkansien yläpuoliset nokka-akselit. Sylinteririvien välinen kulma oli 90 astetta. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith IB 36 -kaasutin. Sytytysjärjestelmä oli Boschin valmistama.

Voimansiirto ja alusta

Voima välittyi moottorilta yksilevyisen kuivan kytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, johon kuului myös kaksiportainen alennusvaihde. Auton kantavana rakenteena oli Tatralle tyypilliseen tapaan keskusputkirunko. Vaihteiston takapää oli kiinnitetty runkoputkeen, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli takana olleelle vetävälle telille. Taka-akseleilla oli heilurityyppinen erillisjousitus. Kummallakin puolella oli pitkittäin asennetut puolielliptiset lehtijouset, jotka oli kytketty etupäistään etummaisiin ja takapäistään taimmaisiin puoliakseleihin. Jouset oli kytketty keskeltä runkoon ja toimivat samalla telin keinuvipuina. Edessä oli heiluriakseli ja vinottain asennetut neljänneselliptiset lehtijouset.
Joka pyörällä oli hydraulitoimiset Lockheed-rumpujarrut. ja Seisontajarru vaikutti mekaanisen välityksen kautta takapyöriin.

Ominaisuuksia

Auton ollessa kuormattuna sen mäennousukyky oli 55 %. Maastokelpoisuutta paransi myös auton korkea maavara sekä edessä ollut vinssi, jonka vetokyky oli 3 000 kg. Suurin kahluusyvyys oli 390 mm ja pienin kääntösäde 7,5 m. Huippunopeus maantiellä oli 70 km/h. Polttoainetankin tilavuus oli 130 litraa.

Käyttö

Vuonna 1938 Tšekkoslovakian asevoimat tilasi 480 tavallista kuorma-autoa, 18 tykistön käyttöön tarkoitettua kuorma-autoa sekä viisi Break-mallista henkilökuljetukseen tarkoitettua komentoautoa. Komentoautot oli määrä toimittaa kesäkuun loppuun mennessä, mutta niiden valmistusta ei lopulta edes aloitettu. 22. syyskuuta ensimmäinen kuorma-auto luovutettiin Tšekkoslovakian asevoimille testausta varten. Koko tilaus kuitenkin peruttiin Münchenin sopimuksen jälkeen, jolloin sudeettialueet, mukaan lukien Tatran tehdas Kopřivnicessa, siirtyivät Saksan hallintaan. OKH otti tilauksen nimiinsä ja Wehrmachtille sekä Luftwaffelle toimitettiin yhteensä viitisen sataa T92:a, jotka palvelivat nimellä 6-Rad-Gelände-Lkw.2ton Tatra T92. T92:a pidettiin eräänä parhaista Tatra-malleista.
Vuonna 1937 Romanian asevoimat oli tilannut 27 kappaletta T92:n alustalle rakennettua ambulanssia. Loput autot toimitettiin 1940-luvun alussa.
Room 237

Room 237 (suom. Huone 237) on Rodney Ascherin vuonna 2012 tekemä dokumenttielokuva, joka käsittelee Stanley Kubrickin Hohto-elokuvan sisältöä. Elokuvaa on esitetty Suomessa useita kertoja YLE Teemalla. Elokuvassa esitetään erilaisia tulkintoja siitä, mitä Kubrick elokuvallaan alun perin tarkoitti, ja miksi Stephen King ei pitänyt siitä. Elokuvassa kerrotaan myös Jay Weidnerin salaliittoteoriasta.
Scott Hahn

Scott W. Hahn (s. 28. lokakuuta 1957) on katolilainen teologi, kirjailija, konsultti, professori ja kristitty apologeetta. Hän on entinen presbyteriaanisen kirkon teologi, joka kääntyi katolilaisuuteen. Hahnin akateemisia teoksia ovat Rome Sweet Home ja Karitsan Illallinen: Messu on kuin Taivas Maan päällä. Katolinen Lighthouse Media on julkaissut hänen teoksistaan useita äänikirjaversioita. Hahn on tunnettu hänen merkittävästä tutkimustyöstään kristinuskon varhaisilta, apostolisilta ajoilta ja erilaisista teoreettisista teoksistaan, jotka käsittelevät varhaisia kirkon isiä.
Veijareita ja pyhimyksiä

Veijareita ja pyhimyksiä (The Persuaders!) on ITC Entertainmentin 1970–1971 tuottama televisiosarja. Sen pääosissa esiintyivät Tony Curtis (Danny Wilde) ja Roger Moore (lordi Brett Sinclair; koko nimi Brett Rupert George Robert Andrew Sinclair, Marnockin 15. jaarli). Sitä tehtiin 24 jaksoa.
Sarja muistetaan pääosanesittäjiensä lisäksi John Barryn säveltämästä dramaattisesta tunnusmusiikista.
Televisiosarjaan pohjautuva kirja Veijareita ja pyhimyksiä vauhdissa/The Persuaders! 1 ilmestyi 1972. Kirjan tekijänä on Frederick E. Smith. Kirja sisältää kaksi tarinaa, "Pelin Avaus"/Overture ja "Lapsuuden ystävä"/Angie..Angie. Ne pohjautuvat Brian Clemensin ja Milt Gelmanin televisiokäsikirjoituksiin. Yksi suomentajista oli Juice Leskinen.
Televisiosarjan jaksoja julkaistiin Suomessa myös VHS-videoina, kaksi jaksoa kullakin kasetilla, nimellä Veijareita ja pyhimyksiä: Kilpajuoksu kuoleman kanssa & Sporting Chance sekä Veijareita ja pyhimyksiä: Velhoja ja veijareita. Näiden lisäksi julkaistiin VHS:llä televisioelokuvat Kovaa peliä Lontoossa (London Conspiracy, 1976) ja Tehtävä Monte Carlossa (Mission Monte Carlo, 1976).
Punasiipimuura

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan punasiipimuura on noin 11–12 cm. Koiras on selästään väriltään musta ja harmaa. Päälaki ja silmäkulmajuovat ovat mustat, muuten pää on väritykseltään harmaa. Kurkku on valkoinen. Siipien kupeet ovat mustat ja niissä on valkoinen leveähkö pystyraita. Siivenkärjet ovat punaruskeat. Pyrstö on musta ja linnun ollessa lennossa näkyvät sulkien valkeat kärjet. Rinta ja vatsa ovat vaalean kellertävät. Naaras muistuttaa koirasta, mutta päälaki on punaruskea ja selkä oliivinruskea.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa punasiipimuura esiintyy Panamassa. Etelä-Amerikassa linnun esiintymisalue on laikuittainen ja lajia tavataan neljällä alueella. Lintu esiintyy Andeilla Venezuelassa, Kolumbiassa, paikoittain Ecuadorissa, Perun ja Bolivian itäosissa, mistä alue laajenee itään päin Brasiliaan Amazonasin alueen länsiosiin. Lisäksi lajia tavataan Venezuelan eteläosissa, Koillis-Brasiliassa Pernambucon lähettyvillä ja alueella, joka ulottuu Etelä-Brasiliasta Paraguayn itäosiin ja Koillis-Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat ja kosteat metsät sekä niiden reunamaat. Laji voi elää myös pensaikoissa kaukanakin metsästä. Yleensä punasiipimuuraa tavataan elinympäristöistä, jotka sijaitsevat alle 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Punasiipimuurat liikkuvat yleensä pareittain ja usein liittyneinä sekaparviksi muiden lintulajien kanssa. Ravintoaan laji etsii puiden lehvästöistä ja köynnösten seasta. Punasiipimuurat elävät metsän keski- ja latvuskerroksissa. Lintu kuullaan useammin kuin nähdään.
Rajaton valta

Juoni

Mestarivaras Luther Whitney (Eastwood) haluaa lopettaa riskialttiin työnsä ja vetäytyä taiteen pariin. Hän päättää kuitenkin tehdä vielä yhden ison keikan miljonääri Walter Sullivanin (Marshall) asuntoon tämän ollessa ulkomailla. Kaikki sujuu hyvin Lutherin kerätessä säkkiinsä timantteja ja koruja, kunnes hän kuulee jonkun tulevan. Se on Sullivanin vaimo, joka ei lähtenytkään miehensä mukaan, ja itse Yhdysvaltain presidentti Allen Richmond (Hackman), joka on Sullivanin hyvä ystävä. Luther menee piiloon ja näkee heidän kuhertelevan. Leikki yltyy rajuksi ja alkaa suoranainen tappelu, joka päättyy presidentin turvamiesten (Glenn ja Haysbert) ampuessa naisen. Kun he ovat siistineet paikat ja keksineet peitetarinan, he näkevät Lutherin joka juuri ja juuri pääsee karkuun. Hän aikoo paeta maasta, mutta kun hän näkee TV:ssä presidentin valehtelevan ja pahoittelevan Sullivanille vaimon kuolemaa, Luther päättää, ettei aiokaan paeta, vaan aikoo laittaa hänet vastuuseen.
Sri Lankan sisällissota

Tausta

Tamilit ovat alkujaan kotoisin Intian eteläosista, nykyisen Tamil Nadun osavaltion lähiseuduilta. Britit toivat heitä Ceylonin saarelle vuodesta 1815 alkaen työskentelemään saaren kahvi-, tee- ja kookosplantaaseilla.
Tamilit ovat enimmäkseen hinduja, singaleesit lähinnä buddhalaisia.

Sodan alku

Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) perustettiin vuonna 1976. Vuonna 1983 kolmetoista sotilasta kuoli LTTE:n väijytyksessä, mikä johti laajoihin tamilivastaisiin mellakoihin, joissa kuoli satoja tamileita. Tästä alkoi varsinainen sisällissota.

Intian väliintulo

Intia puuttui sisällissotaan 1980-luvun lopulla, sillä sitä huolestutti Intiassa asuvien tamilien mahdolliset itsenäistymishalut. Intia toi vuonna 1987 Sri Lankaan rauhanturvajoukon, joka oli suurimmillaan 100 000 miestä, ja koetti pakottaa tamilitiikerit rauhaan. Painostus ei auttanut, ja Intia vetäytyi 1990 Sri Lankasta kärsittyään 1 155 miehen tappiot.

Aselepo

Norjan välityksellä solmittiin jouluna 2001 väliaikainen aselepo osapuolten välillä. 31. heinäkuuta 2006 tulitauko raukesi Tamilitiikerien syyttäessä hallitusta tulitauon rikkomisesta ja julistivat virallisesti sodan alkaneen.

Sodan loppu

Hallitus virallisti voittonsa Tamilitiikereistä 17. kesäkuuta 2009 onnistuneen operaatio Wannin jälkeen, jossa Sri Lankan armeija onnistui saartamaan, hitaasti mutta varmasti, tykistön ja maajoukkojen avulla Tamilisissit aivan saaren pohjoisosaan ja surmaamaan miltei koko Tamilitiikerien johtoportaan. Samassa yhteydessä sisseiltä takavarikoitiin paljon aseita mm. tankkeja, panssaroituja ajoneuvoja, räjähteitä, jopa pienoissukellusveneitä ja lentomateriaalia. Kansainvälinen yhteisö on harkinnut tutkinnan aloittamista operaatio Wannista epäiltyjen siviiliuhrien suuren määrän vuoksi.
Terrorismin vastaisessa sodassa pitkälti voimankäyttöön perustuvaa operaatio Wannia voidaan kuitenkin pitää menestyksenä, ja jotkut ovat epäilleet Kansainvälisen yhteisön puuttumista konfliktin tapahtumiin tämän vuoksi.

Sotarikosepäilyt

Sodan loppuvaiheissa kuoli ainakin 40 000 siviiliä saaren pohjoisosissa. Tamilitiikerit käyttivät siviilejä ihmiskilpinä ja pakottivat lapsia sotilaikseen. Hallitus puolestaan kehotti siviilejä suojautumaan rannan suoja-alueelle ja tulitti sitä sen jälkeen raskain asein. 
Yhdysvallat on tehnyt aloitteen sodan ihmisoikeusrikosten kansainvälisestä tutkinnasta. Sri Lankan hallitukselta edellytetään kattavaa tutkimusta alkuvuonna 2014. Sri Lankan presidentti Mahinda Rajapaksan yksinvaltainen hallitus suhtautuu nihkeästi kansainväliseen rikostutkintaan. Myös australialaisen kansainvälisen rikosoikeuden asiantuntijakeskuksen mukaan sekä hallituksen että tamilikapinallisten syyllistymisestä sotarikoksiin on todisteita. 
Asiantuntijoiden mukaan molempien puolten armeijat noudattivat johtajiensa käskyjä. Tamilien johtaja Velupillai Prabhakaran varmisti tämän julmuudella.
Aberdeen-Angus

Ulkonäkö

Aberdeen-Anguksen väri voi olla joko yksivärinen musta tai punainen, joista punainen on väistyvä. Lehmät ovat elopainoltaan 600–800 kg ja sonnit 1000–1250 kg, eli rotu luokitellaan keskikokoiseksi. Aberdeen-Angus on periytyvästi nupo rotu.
Fredegunda

Fredegunda (noin 545–597) oli Neustrian kuningatar ja Kilperik I:n puoliso.
Fredegunda oli alun perin Kilperikin palvelijatar, mutta hänestä tuli kuninkaan rakastajatar ja lopulta myös vaimo sen jälkeen, kun Kilperik oli ensin murhauttanut vaimonsa Galsvintan. Galsvintan kuolema johti merovingien veriseen sukusotaan, sillä Galsvintan sisar oli Austrasian kuningatar Brunhilde, joka vaati kostoa sisarensa surmasta.
Brunhilden puoliso, Austrasian kuningas Sigebert I hyökkäsi voitokkaasti Neustriaan, mutta valloitus päättyi, kun salamurhaajat surmasivat Sigebertin vuonna 575. Fredegundan oletettiin olevan salamurhan takana. Fredegunda yritti myös tapattaa Burgundin kuninkaan Guntramin, Kildebert II:n sekä verivihollisensa Brunhilden. Frankkien vaiheista kertovan Historia Francorumin kirjoittajan Gregorius Toursilaisen mukaan Fredegunda olikin poikkeuksellisen murhanhimoinen ja julman säälimätön henkilö.
Kilperik joutui salamurhan uhriksi vuonna 584, ja Fredegunda pakeni kolmikuisen poikansa Klotar II:n kanssa Pariisiin. He pääsivät Guntramin suojelukseen ja pysyivät turvassa Guntramin kuolemaan asti 592. Sen jälkeen Guntramin valtaistuimen perinyt Kildebert II hyökkäsi Klotaria vastaan, mutta heikolla menestyksellä. Kildebert kuoli vuonna 595, ja sen jälkeen Fredegunda pyrki poikansa kautta ahdistelemaan Brunhildea. Fredegunda kuoli Pariisissa 8. joulukuuta 597.
Desogestreeli

Ominaisuudet

Desogestreeli on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Se on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Desogestreeli on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on +55. Aine metaboloituu elimistössä etonogestreeliksi eli se on aihiolääke. Etonogestreeli on vaikutukseltaan progestiini. Desogestreeli poikkeaa muista progestiinivalmisteista siten, että sen rakenteessa ei ole karbonyyliryhmää.

Käyttö

Desogestreeliä käytetään yhdistelmäehkäisytableteissa yhdessä etinyyliestradiolin kanssa mm. valmistenimillä Marvelon, Mercilon ja Daisynelle. Suomessa desogestreeliä käytetään myös progesteenipillerinä (ns.minipilleri) mm. valmistenimillä Cerazette, Desogestrel Ratiopharm ja Desogestrel Sandoz.

Haittavaikutukset

Kuten kaikki progesteenipillerit, voi desogestreelivalmiste etenkin käytön alussa aiheuttaa vuotohäiriötä ja mm. rintojen arkuutta. Kun desogestreeliä käytetään yhdistelmäehkäisyvalmisteessa, tulee huomioida myös etinyyliestradiolin mahdolliset haittavaikutukset kuten turvotus, päänsärky ja mielialamuutokset. Usein haittavaikutukset häviävät tai lievittyvät kun käyttöä jatketaan. Yhdistelmäehkäisypillereiden käyttöön liittyy myös lisääntynyt laskimotukosriski jonka on arvioitu olevan noin 3-4 kertainen yhdistelmäehkäisyä käyttämättömiin naisiin verrattuna.

Valmistus

Desogestreeliä valmistetaan lähtien diosgeniinistä 24-vaiheisella synteesireitillä. Sen valmistukseen on kehitetty myös asymmetrinen synteesireitti.
National Lampoon

National Lampoon (suom. kansallinen pilkkakirjoitus) on yhdysvaltalainen vuosina 1970–1998 julkaistu huumorilehti ja sen pohjalta syntynyt mediatuotantoyhtiö. Se syntyi alun perin aiemmasta Harvardin yliopiston Harvard Lampoon -huumorilehdestä. Lehden perustivat, Doug Kenney, Henry Beard ja Robert K Hoffman.
Elokuvan Delta-jengi (1978) menestyksen myötä National Lampoon alkoi panostaa yhä enemmän elokuvatuotantoon. Syntyivät muun muassa Chevy Chasen pääosien varaan tukeutuva perhelomakomedia Faijalla hommat hanskassa (1983) ja sen monet jatko-osat kuten Mieletön kesis (1985) ja Joulupuu on kärvennetty (1989). Lehden ja elokuvien lisäksi National Lampoon julkaisi kirjoja ja äänilevyjä ja teki myös radio- ja teatterituotantoja. Chevy Chasen sekä Delta-jengin pääosanäyttelijä John Belushin ohella National Lampoonin projekteihin ovat vuosien varrella osallistuneet muiden muassa Billy Crystal, Gilda Radner, Harold Ramis, Christopher Guest, Al Jean, P. J. O’Rourke, Boris Vallejo, Richard Belzer ja Bill Murray. 
Elokuvien paremman joskin vaihtelevan menestyksen vastapainona alkuperäinen huumorilehti alkoi vähitellen menettää suosiotaan. Viimeinen säännöllinen numero ilmestyi toukokuussa 1992, ja siitä lähtien lehti ilmestyi vain kirjana kerran vuodessa. Vuonna 1990 National Lampoonin osti Los Angelesissa toiminut J2 Communications, jonka omisti entinen Disney-johtaja James P. Jimirro. Hän oli kiinnostunut lähinnä yhtiön omistamista elokuvaoikeuksista. Vuosituhannen vaihteesta lähtien National Lampoon on toiminut National Lampoon, Inc. -nimisenä komedian ja viihteen tuotantoyhtiönä, johdossa Daniel S. Laikin.
Särkijärvi (Pälkäne, Kuisema)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se sijaitsee soistuneessa painaumassa Suivonvuoren juurella. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja se rannat ovat puoliksi metsämaata ja suon reunustamaa peltomaata. Järvi on autio.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Ilmoilanselän alueeseen (35.771) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi pikkuojaa ja sen läpi virtaa Suivonoja, jonka nimi on yläjuoksulla Ohraoja. Ohraoja alkaa Ansajärvestä. Suivonoja laskee Ilmoilanselkään.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa on järvi piirretty pitkän muotoisena, vaikka järvi on nykyään pyöreä. Tähän voi olla syynä laskuojan perkaaminen, joka olisi laskenut vedenpintaa. Samaa on havaittavissa yläjuoksun Ohralammella. Koska asiasta ei ole tiedossa asiakirjoja todisteeksi, tietoa täytyy pitää epävarmana. Kartassa näkyy myös laajat niityt, jotka on raivattu järven pohjoispuolelle. Osa on myöhemmin raivattu peltomaaksi, joka reunustaa nykyään järveä. Vuoden 1959 ja myöhemmissäkin  peruskartoissa on järvi autio.
Curaçaon lippu

Curaçaon lippu on Curaçaon autonomisen alueen kansallistunnus. Se oli myös Curaçaon valtion lippu ennen sen lakkauttamista. Lippua ei kuitenkaan käytetty Curaçaon ja alusmaiden herttuakunnan lippuna vaan sen lippuna käytettiin Alankomaiden lippua. 
Lipussa on keltainen raita ja kaksi tähteä sen yläpuolella. Sininen tausta kuvaa merta ja taivasta. Keltainen raita kuvaa kirkasta aurinkoa, joka paistaa saarelle. Tähdet kuvaavat Curaçaoa ja Klein Curaçaoa mutta myös rakkautta ja iloa. Tähtien viisi sakaraa kuvaavat maanosia,  joista curaçaolaiset ovat kotoisin. 
Lipun suunnitteli Martin den Dulk vuonna 1984. Curaçao oli järjestänyt pienen kilpailun lipun valitsemiseksi. Martin den Dulk oli yksi lukuisista osanottajista, mutta tuomarit olivat vaikuttuneita hänen lipustaan.
Sen jälkeen kun Aruba sai lippunsa, vaikka se oli vielä osa Alankomaita, Curaçao sai luvan omaan lippuun. Neuvostolle lähetettiin kaksituhatta lippua, joista kymmenen pääsi jatkoon. Neuvosto teki päätöksen 29. marraskuuta 1982. Pienten muutoksien jälkeen lippu otetiin käyttöön 2. heinäkuuta 1984.
Boxcar Willie

Lecil Travis Martin, taiteilijanimeltään Boxcar Willie (1. syyskuuta 1931 – 12. huhtikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja. 
Willie syntyi Teksasissa ja liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin 1949. Hän tapasi tulevan vaimonsa Lloenen Idahossa 1962. Pari sai sittemmin neljä lasta. Willie osallistui Kalifornian San Joséssa kykyjenetsintäshow'hon, jossa hän käytti ensimmäistä kertaa taiteilijanimeään.
Willie ryhtyi päätoimiseksi muusikoksi 1976 jätettyään ilmavoimat. Hänen toinen albuminsa King of the Road oli Englannissa menestys ja nousi listojen viidennelle sijalle.
Boxcar Willien uran kohokohtia olivat vuonna 1981 Grand Ole Opryn jäsenyys sekä vuonna 1984 "lupaavimman uuden artistin" palkinto Country Music Awards (CMA) toimesta.
Williellä todettiin vuonna 1996 leukemia, johon hän menehtyi Bransonissa, Missourissa 1999.