Parthenonin marmoriveistokset

Parthenonin marmoriveistokset ovat Ateenan Akropolis-kukkulalla sijaitsevan Parthenonin temppelin marmoriset koristeveistokset, jotka veistettiin kuvanveistäjä Feidiaan johdolla noin 447–432 eaa. Veistoksiin kuuluvat Parthenonin päätykolmiokoristelut, metoopit sekä friisit.
Osa veistoksista on tuhoutunut ajan kuluessa. Vuonna 1806 Lordi Elgin (Thomas Bruce, 7. Elginin jaarli) vei pääosan säilyneistä veistoksista Britanniaan. Tämä osa tunnetaan usein nimellä Elginin marmorit. Vuonna 1817 kokoelma sijoitettiin British Museumiin. Parthenonin marmorit lukeutuvat museon kuuluisimpiin ja kiistellyimpiin esineisiin. Kreikan hallitus on useaan otteeseen vaatinut marmoriveistosten palautusta Ateenaan, mistä British Museum on toistuvasti kieltäytynyt. Kreikkaan jäänyt pienempi osa Parthenonin säilyneistä veistoksista on Akropolis-museossa Ateenassa. Lisäksi veistosten osia on myös mm. Louvressa, Vatikaanin museossa sekä Münchenin Glyptothekissä.

Veistokset

Parthenonin veistoskoristelun työstäminen alkoi noin vuonna 447, ja se valmistui vuonna 432 eaa. Koristelutyöstä vastasi ajan tunnetuin kuvanveistäjä Feidias. Hän johti veistoksia työstäneitä kuvanveistäjiä ja veisti todennäköisesti monet veistoksista myös itse.
Osa Parthenonin koristelusta on vuosisatojen aikana kadonnut tai tuhoutunut. 1800-luvun alkuun saakka parhaiten olivat säilyneet temppelin ulkoseinää palkistossa kiertävät noin 120 cm korkeat ja keskimäärin 125 cm leveät reliefikoristellut metooppilaatat sekä sisemmän palkiston metrin korkuinen friisi. Metoopeissa, jotka valmistuivat koristelusta ensimmäisenä, kuvataan myyttisiä taisteluita, ja friisissä Panathenaia-juhlan kulkuetta sekä olympolaisia jumalia. Huonommin säilyneet päätykolmiokoristelut, jotka valmistuivat viimeisenä, esittivät Atheneen liittyviä myyttejä.
Parthenonin veistokset oli aikoinaan maalattu ainakin osittain. Kiistan kohteena on, kuinka suurelta osin ja millä väreillä ne oli maalattu. Tiedetään, että sisäkatot oli maalattu syvän sinisiksi ja että päätykolmioiden veistosryhmät oli maalattu kirkkain värein. Eräät tutkijat uskovat, että Parthenonin yläosat oli maalattu kirkkaan sinisiksi ja punaisiksi, jotta veistokset erottuisivat selvemmin alhaalta katsottaessa.

Elgin hankkii veistokset itselleen

1700- ja 1800-lukujen taitteessa Parthenonin veistokset alkoivat muun antiikin ajan taiteen ohella jälleen kiinnostaa eurooppalaisia uusklassismin virtauksen myötä. Tuossa vaiheessa Parthenonin alkuperäisistä veistoksista jo noin puolet oli tuhoutunut.
Lordi Elgin nimettiin Britannian Konstantinopolin-suurlähettilääksi vuonna 1799. Kreikka oli tuolloin osa Osmanien valtakuntaa. Diplomaattista asemaansa hyväksikäyttäen Elgin hankki sulttaanilta luvat tehdä Akropoliilla piirroksia ja pienimuotoisia kaivauksia sekä ottaa mukaansa kivenkappaleita. Rakenteiden purkamiseen tai kokonaisten veistosten mukaanottoon sulttaanin lupa ei oikeuttanut.
Lahjomalla Akropoliin varuskunnan komentajaa Elginin työryhmä sai heinäkuussa 1801 luvan irrottaa yhden metoopeista. Työryhmä jatkoi metooppien ja friisin irtiottoa vielä useiden kuukausien ajan pitämällä turkkilaiset virkamiehet tyytyväisinä toistuvilla lahjuksilla. Yhteensä turkkilaisia lahjottiin 21 902 punnalla. Irrotustyö oli tahdiltaan nopeaa ja varsin kovaotteista, mistä seurasi vaurioita marmorikoristelulle; yksi metooppilaatta esimerkiksi putosi vintturin petettyä ja murskautui täysin. Joitakin temppelin rakenteita tuhottiin, jotta koristeellisempia osia saatiin irrotettua. Irrotuksen ja kuljetuksen helpottamiseksi veistoksia pilkottiin. Välineinä purkutyössä olivat kivisahat ja rautakiilat.
Parthenonin marmorikoristelun lisäksi Elgin otti Akropoliilta kokoelmiinsa muutakin muinaisesineistöä, esimerkiksi yhden viereisen Erekhtheion-temppelin karyatideista. Marmoriesineet toimitettiin Pireuksen satamaan, josta ne kuljetettiin Britanniaan vuonna 1806. Vuodesta 1807 lähtien ne olivat esillä Elginin omassa väliaikaisessa museossa. Elginin eräänä tavoitteena oli mahdollisesti käyttää marmoreita oman kartanonsa koristeluun. Vuonna 1816 rahapulaan ajautunut Elgin myi kokoelmansa British Museumille 35 000 punnalla.

Veistokset British Museumissa

Elginiltä ostetut Parthenonin veistokset eli niin kutsutut Elginin marmorit sijoitettiin näytille British Museumiin vuonna 1817. Elginin marmoreihin kuuluu 56 friisien osaa, 15 metooppia sekä 17 päätykolmiokoristelujen osaa. Vuonna 1936 veistoksille perustettiin museoon oma galleriansa. Toisen maailmansodan ajan ne olivat suojassa pommituksilta Aldwychin metroasemalla.
British Museumissa Parthenonin veistokset ovat nykyisin esillä salissa 18, joka sijaitsee museon länsisiivessä. Päätykolmiokoristelujen ja metooppien osat ovat esillä salin päädyissä, kun taas friisin osat on sijoitettu salin pitkille sivuille. Lisäksi Parthenonia ja sen osia esitellään viereisissä saleissa 18a ja 18b. Parthenonin marmorit lukeutuvat museon kuuluisimpiin ja kiistellyimpiin esineisiin.

Veistokset Louvressa

Ranskan lähettiläänä Konstantinopolissa toiminut Comte de Choiseul-Gouffier kilpaili Elginin kanssa pääsystä käsiksi Parthenonin veistoksiin. Hän onnistui saamaan Louis François Sébastien Fauvel'n avulla yhden osan temppelin friisistä sekä kaksi metooppia jo vuosina 1788–1798. Erilaisten vaiheiden jälkeen ranskalaisten saama friisin osa (noin 2,1 metriä) sekä toinen metoopeista eli eteläsivun metooppi numero 10 ovat nykyisin näytillä Louvressa. Lisäksi museossa on paloja temppelin muista veistoksista.

Veistokset Akropolis-museossa

Akropoliin alueen arkeologisissa kaivauksissa on vuosikymmenten kuluessa löydetty maan alta lisää Parthenonissa olleita veistoksia, jotka eivät olleet Elginin tai muiden saatavilla vielä 1800-luvun alussa. Nämä veistokset on sijoitettu Ateenan Akropolis-museoon. Lisäksi Parthenonin 1970-luvulta käynnissä olleiden kunnostustöiden yhteydessä loput temppeliin Elginiltä jääneet koristeosat on myös siirretty Akropolis-museoon. Niiden paikalle Parthenoniin on asennettu kopiot.
Alkuvuodesta 2009 Ateenaan avattiin uusi Akropolis-museo, johon on varattu tilat myös nykyisin British Museumissa ja muissa museoissa säilytettäville marmoriveistoksille. Museossa on esillä kopiot muissa museoissa olevista veistoksista sekä rekonstruktioita kokonaan kadonneista veistoksista.

Keskustelu veistosten jälleenyhdistämisestä

Veistoksia koskeva huomio on pääosin suuntautunut British Museumissa oleviin marmoreihin, ja usein on keskusteltu juuri niiden palauttamisesta Kreikkaan. Elgin itse katsoi mahdollisesti pelastavansa veistokset, koska niiden kohtalo Kreikassa oli hänen aikanaan epävarma. Jotkut näkivät teon kuitenkin jo hänen omana aikanaan vandalismina ja ryöstönä. Elginin maanmiehistä erityisesti runoilija Lordi Byron vaati marmoreiden palautusta Kreikkaan. Hän otti käyttöön termin elginismi, jolla viittasi kulttuurivandalismiin.
Kreikka vaati Elginin viemiä marmoreita takaisin ensimmäisen kerran vuonna 1833 heti itsenäistymisensä jälkeen. Erityisesti 1980-luvulta lähtien Kreikka on toistuvasti vaatinut British Museumissa olevien veistosten palauttamista kotimaahansa, sekä kyseenalaistanut museon laillisen oikeuden veistoksiin. Vaatimukset kiihtyivät uuden Akropolis-museon avaamisen jälkeen. Kreikan pyyntöä kokoelman palauttamiseksi ovat tukeneet myös monet ulkomaiset yksityishenkilöt ja järjestöt. Parthenonin marmoreiden palauttamista tukemaan on perustettu kansalaisjärjestöjä useissa maissa. Myös Suomessa toimii Parthenonin veistosten palauttamiskomitea (Finnish Committee for the Restitution of the Parthenon Sculptures). Koska osa veistoksista on jo Ateenassa, palauttamisen sijasta puhutaan myös marmorien ”jälleenyhdistämisestä”.
Syyskuussa 1998 Euroopan parlamentti suositteli ja tammikuussa 1999 Unesco kehotti Britannian hallitusta aloittamaan neuvottelut kokoelman palauttamiseksi Kreikkaan. Marraskuussa 2006 YK:n yleiskokous vahvisti Kreikan esityksen pohjalta tehdyn päätöslauselman kulttuuriomaisuuden palauttamisesta alkuperäismaahansa. Päätöslauselma ei itsessään velvoita takautuviin toimenpiteisiin, mutta Kreikassa se koettiin symboliseksi tueksi Parthenonin marmoreiden palautukselle.
British Museum ei ole suostunut neuvottelemaan kokoelman siirrosta, sillä se katsoo olevansa lordi Elginiltä ostamiensa veistosten laillinen omistaja. Lisäksi British Museumin mukaan veistokset ovat museossa paremmin esillä laajemmassa kontekstissa, sillä museon kokoelmiin kuuluu suuri määrä esineitä samalta ajalta monilta eri maantieteellisiltä alueilta. Luonnollisesti museo pelkää samasta syystä myös mahdollisen palauttamisen muuttumista ennakkotapaukseksi, jonka perusteella museo joutuisi palauttamaan myös lukuisia muita muinaisjäänteitä.
Eräs Parthenonin marmoriveistoksista lainattiin yllättäen Eremitaašiin loppusyksystä 2014. Tämä herätti välittömästi suuttumusta Kreikassa, koska British Museumista oli aikaisemmin kerrottu, ettei veistoksia voi siirtää.
Unesco on tarjoutunut välittäjäksi palauttamisasiassa. Vuonna 2015 Yhdistyneitten kuningaskuntien hallitus torjui jälleen ehdotuksen ja kaikki vaatimukset marmorien palauttamisesta.