google/wiki40b huggingface dataset:
SS Mont Blanc

Onnettomuus

Kello 7.30 onnettomuusaamuna Mont Blanc lähti Halifaxin satamasta liittyäkseen Eurooppaan matkalla olleeseen saattueeseen. Aluksen lastina oli 4.5 tonnia bentseeniä, 300 raskasta ammusta, 55,77 tonnia nitroselluloosaa, 2 090 tonnia TNP:tä sekä 2 114,554 tonnia TNT:tä. Alusta ei ollut varustettu räjähdysainelastista kertovalla merkinantolipulla.
Matkalla ulos satamasta se kohtasi satamaan saapuvan SS Imon, ja viestitti sille käyttävänsä oikeanpuoleista väylää, jota myös Imo käytti. Imolta vastattiin että alus kulkisi samaa väylää. Tämän jälkeen Mont Blanc ilmoitti Imolle kääntyvänsä tyyrpuuriin sivuuttaakseen norjalaisaluksen jättämällä sen paapuurin puolelle ja odotti tämän sen vuoksi kääntyvän kohti Halifaxia. Imo ei kuitenkaan muuttanut kurssiaan, joten Mont Blancin päällikkö määräsi ruorin tyyrpuuriin päästäkseen Imon ohitse jättäen sen tyyrpuurin puolelle.
Kun yhteentörmäyksen vaara oli ilmeinen, molemmat alukset käskivät koneensa täysillä taakse, ja sen seurauksena Imo kääntyi oikealle, iskeytyen Mont Blancin kylkeen. Törmäys ei ollut kova, mutta aiheutti tulipalon Mont Blancilla; ainakin yksi bentseenitynnyri särkyi ja todennäköisesti samalla katkennut sähköjohto aiheutti kipinöintiä joka sytytti aineen. Paloa ei saatu sammumaan vaan se levisi ja pakokauhun vallassa useat merimiehistä hyppäsivät Mont Blancin kannelta satama-altaaseen ja uivat henkensä edestä.
Onnettomuus oli herättänyt ihmetystä kaupungilla, ja useita satoja ihmisiä oli kerääntynyt seuraamaan tapahtumia satamaan. Mont Blancin ranskalaiset merimiehet yrittivät varoittaa heitä uhkaavasta vaarasta, mutta kukaan ei ymmärtänyt tilanteen todellista uhkaa. Mont Blancin koko miehistö jätti palavan laivan ja pakeni henkensä edestä.
Noin kello 9.05 laivan ammuslasti räjähti. Räjähdyksen voimasta alus tuhoutui täydellisesti, ja paikalta kohosi tulipatsas, joka kohosi satojen metrien korkeuteen. Räjähdyksen aiheuttaman paineaallon voimasta satama-altaan pohja paljastui hetkeksi, ja tätä seurasi suuri hyökyaalto.
Paineaallon aiheuttama tuho oli valtava, ja yli puolet kaupungista luhistui hetkessä maan tasalle. Ikkunoita rikkoutui jopa 80 kilometrin päässä räjähdyspaikalta. Räjähdys kuultiin jopa 330 kilometrin päässä Cape Bretonissa.
Hulluus

Hulluus suomalaisessa kansanperinteessä

Suomalainen kansanperinne tunsi erilaisia hulluuden, mielisairauden ja erikoisen käytöksen lajeja. Kalma oli sairaus, joka johtui ihmiseen suuttuneesta ja tarttuneesta kalman väestä. Kalmaan sairastunut saattoi nähdä outoja olentoja, kuten skitsofreenikko. Ihmisen saattoi taikuudella tehdä hulluksi, tällaisen uhriksi joutunut oli pilattu. Ihminen saattoi myös menettää sielunsa tai jonkun sieluolentonsa, ja tästä saattoi seurata hänelle vakavia ongelmia, myös hulluutta. Itsettömyys tarkoitti tilaa, jossa sieluolento itse oli lähtenyt omille teilleen, ja ilman sitä ihminen riutui tavalla tai toisella, esimerkiksi vakavasti masentuneena tai vailla itsetuntoa. Masennusta ja saamattomuutta aiheutti myös luonto-haltijan poistuminen (luonnottomuus), sekä verettömyys.
Hullua hoitavan kansanparantajan oli ensin selvitettävä mistä hulluus johtuu, ja vasta sitten hän saattoi valita oikean hoidon. Joskus jo hulluuden syyn löytäminen vaati monimutkaisia taikakeinoja. Hoito saattoi olla edellä mainitun kaltainen olennon siirto oikeaan paikkaansa.
Eräs Suomessa ja Karjalassa yleinen tapa parantaa hulluja oli näiden pelästyttäminen. Kun ihminen säikäytettiin, samalla ihmistä riivaava paha olento pelästyi ja lähti tiehensä.
Erikoisen käytöksen lajeja, jotka eivät olleet varsinaisesti hulluutta, mutta muistuttivat sitä, olivat esimerkiksi lumottuna ja tenhottuna oleminen, lemmen eli nykykielellä sukupuolisen halun vallassa oleminen, kohtaus henkiolennon kanssa, yliluonnollinen innostus ja haltijoissaan olo.
Kylähullu on nykyisinkin käytettävä, joskus humoristinenkin nimitys maalaisyhteisön silmätikuksi joutuneesta erikoisesta ihmisestä, joka ei välttämättä ole mielenvikainen. Hän saattaa olla esimerkiksi taiteilija tai keksijä.
Terence Rattigan

Sir Terence Mervyn Rattigan (10. kesäkuuta 1911 – 30. marraskuuta 1977) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. Hän oli yksi suosituimmista 1900-luvun puolivälin brittiläisistä näytelmäkirjailijoista ja hänet näytelmänsä käsittelevät usein ylemmän keskiluokan elämää. Hänen tunnettuihin näytelmiinsä kuuluvat muun muassa The Winslow Boy (1946, elokuvana Tapaus Winslow 1948), The Browning Version (1948, elokuvana Miehen varjo 1951), The Deep Blue Sea (1952, elokuvana Syvänsininen meri 2011) ja Separate Tables (1954, elokuvana Eri pöydissä 1958).
Terence Rattigan oli homoseksuaali. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden 1958 huolimatta hänen seksuaalisuutensa herättämistä huolenaiheista, mutta lyötiin ritariksi vasta 1971.
Jad Hashmona

Jad Hashmona (hepr. ‏יד השמונה‎) on Jerusalemin ja Tel Avivin välissä sijaitseva moshavi Israelissa. Moshavin perusti vuonna 1971 ryhmä Raamattuun uskovia suomalaisia kahdeksan natsi-Saksalle vuonna 1942 luovutetun juutalaisen muistolle. Perustajajäseniä olivat Seppo ja Aili Raulo, Anja Suomela, Hilkka Manninen, Ulla Alimattila (nyk. Peltonen), Mirja Vento, Hanna Lehtineva (Riippa). Nimi "Jad Hashmona" tarkoittaakin suomeksi "kahdeksan muistoa". Jad Hashmonan asukasluku on noin 250.
Jad Hashmonan pääelinkeinona on majoitustoiminta sekä huonekaluverstas. Siellä kokoontuu myös messiaaninen seurakunta. Vuonna 1998 valmistui vapaaehtoistöin rakennettu kuusihuoneistoinen vanhusten asuntola.

Syrjintäoikeudenkäynti

Vuonna 2008, Iso-Britanniassa parisuhteensa virallistanut naispari halusi järjestää Jad Hashmonassa juhlan ystävilleen ja perheilleen, ja sopi juhlasalin vuokrauksesta Jad Hashmonan kanssa. Kun omistajille selvisi, että kyseessä ei ole heteropariskunta, he peruuttivat naisten varauksen, kutsuen homoseksuaalisuutta muun muassa "inhottavuudeksi". Pariskunta vei asian oikeuteen, ja alemmassa oikeusasteessa Jad Hashmona tuomittiin maksamaan pariskunnalle korvausta syrjinnästä ja seksuaalisesta häirinnästä syrjinnän julkisilla paikoilla kieltävän lain nojalla.  
Kesäkuussa 2014, Jad Hashmonan vetoomus tuomion kumoamiseksi ei mennyt läpi Jerusalemin piirioikeudessa, joka vahvisti alemman oikeusasteen tuomion, sekä noin 20 000 €:n vahingonkorvauksen pariskunnalle syrjinnästä ja seksuaalisesta häirinnästä. 
Lahdessa on ollut yhdistys, Jad-Hashmonan ystävät r.y., rekisterinumero 144543.
Jumala on kuollut

Jumala on kuollut (saks. Gott ist tot) on Friedrich Nietzschen (1844–1900) laajalti lainattu lausahdus. Se löytyy ensimmäisen kerran hänen teoksestaan Iloinen tiede, sekä osasta 108 (Uusia taisteluja) että osasta 125 (Hullu ihminen). Myöhemmin se esiintyy myös Nietzschen teoksessa Näin puhui Zarathustra.
Alkuperäiset tekstit kuuluvat näin:
»Buddhan kuoltua näytettiin vielä vuosisatojen kuluessa hänen varjoaan eräässä luolassa – suunnatonta kaameaa varjoa. Jumala on kuollut: mutta koska ihmiset ovat sellaisia kuin he ovat, voi olla vielä vuosituhansien aikana luolia, joissa näytetään hänen varjoansa. – Ja me – meidän täytyy voittaa vielä hänen varjonsakin!»
(Iloinen tiede 108)
»Emmekö vielä kuule hälinää, joka syntyy, kun haudankaivajat hautaavat Jumalan? Emmekö vielä tunne mätänevän Jumalan hajua? – jumalatkin mätänevät! Jumala on kuollut! Jumala pysyy kuolleena! Ja me olemme hänet surmanneet! Kuinka me lohduttaudumme, me kaikkien murhaajien murhaajat? Pyhin ja mahtavin, mitä maailma on tähän saakka omistanut, on vuodattanut verensä kuiviin meidän veitsiemme alla, – kuka pyyhkii meistä tämän veren?»
(Iloinen tiede 125)
»Mutta ollessaan yksin Zarathustra puhui sydämelleen näin: ”Voiko se olla mahdollista! Tuo vanha pyhä mies ei ole metsässään vielä kuullut mitään siitä, että Jumala on kuollut!”»
(Näin puhui Zarathustra, esipuhe, 2)
IBM System z

Osiointi

zSeriesin käyttäminen tapahtuu eriytettyjen loogisten ympäristöjen (LPAR) sisällä. Yhden LPAR:in sisällä voi olla oma käyttöjärjestelmänsä tai virtuaaliympäristö, jossa voi olla uusia ympäristöjä. Ympäristöt ovat riippumattomia toisistaan ja käyttävät eri muistiavaruutta. Virtuaaliympäristössä käyttöjärjestelmät voivat käyttää osaksi samaa koodia, jolloin virtuaaliympäristön keskenään samanlaiset, sisäiset käyttöjärjestelmät on mahdollistaa päivittää yhdellä päivityksellä. 
Järjestelmä tukee z/VM ja Kernel-based Virtual Machine hypervisor virtualisointia.

Tietoliikenne ja sisäinen viestintä

Ympäristöjen keskinäinen ja koneen sisäisille toiminnoille varattujen prosessorien välinen liikenne on toteutettu TCP/IP-tekniikalla. Termi HiperSockets tarkoittaa suurkoneen muistin sisäistä, nopeaa ethernet-tyyppistä TCP/IP-liikennettä. Esimerkkinä kaksi saman suurkoneen sisällä toimivaa verkkokauppaa voivat vaihtaa tietoja keskenään, kuten Internetin yli, mutta liikenne kulkee suurkoneen muistissa eri nopeusluokassa kuin normaali Internet-yhteys. Tietoturvasta huolehtii koneen sisäinen salakirjoitusmenetelmä.
Osa zSeries/z9-sarjan koneiden komponenttipäivityksistä voidaan suorittaa sammuttamatta laitetta. Käyttöjärjestelmäpäivityksiä tehdessä peilataan päivitettävä ympäristö toiseen laitteeseen. Klusteroimalla laitteita on mahdollista pitää koneet fyysisesti jopa 20 kilometrin päässä toisistaan. z9 109 pystyy lähettämään ja vastaanottamaan verkkoliikennettä 172 GB sekunnissa.
Dennis Awtrey

Dennis Wade Awtrey (s. 22. helmikuuta 1948) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi sentterinä aluksi Santa Claran yliopistolla Kaliforniassa ja sitten useissa NBA-seuroissa 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. Kaudella 1978–1979 hän voitti NBA-mestaruuden Seattle SuperSonicsin kanssa.
Treoniinisyntaasi

Treoniinisyntaasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi fosfohomoseriinin ja veden välistä reaktiota, ja tuotteena reaktiossa muodostuu treoniinia ja fosfaatti-ioneja. Entsyymiä esiintyy arkeissa, bakteereissa, kasveissa ja sienissä mutta ei eläimissä, ja se osallistuu treoniinin ja isoleusiinin biosynteesiin. Treoniinisyntaasin EC-numero on EC 4.2.3.1.

Rakenne ja toiminta

Treoniinisyntaasi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Kasvien treoniinisyntaasi on molekyylimassaltaan tyypillisesti noin 110 kDa. Treoniinisyntaasi vaatii toimiakseen koentsyymikseen pyridoksaalifosfaatin. Tämän lisäksi kasveilla on sienistä ja bakteereista poikkeava säätelymekanismi. S-adenosyylimetioniini toimii entsyymin allosteerisena aktivoijana. Fosfohomoseriini on myös metioniinin synteesissä tarvittavan entsyymin kystationiinisyntaasin substraatti ja nämä kaksi entsyymiä kilpailevat siitä. S-adenosyylimetioniinia muodostuu metioniinista, kun sitä on runsaasti. Metioniinin tarpeen ollessa vähäinen S-adenosyylimetioniini aktivoi treoniinisyntaasia ja sitä kautta suuntaa fosfohomoseriinin metabolian kohti treoniinin muodostumista.
Treoniinisyntaasin katalysoiman reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa fosfohomoseriini muodostaa imiinin eli Schiffin emäksen koentsyyminä toimivan pyridoksaalifosfaatin kanssa. Seuraavassa vaiheessa tämä imiini toisiintuu ja molekyylistä eliminoituu fosfaatti-ioni. Eliminaation seurauksena muodostuu aminokrotonihapon ja pyridoksaalifosfaatin imiini, joka hydrolysoituu treoniiniksi. Aminokrotonihappo voi myös irrota entsyymistä ja hydrolysoitua ei-entsymaattisesti solulimassa treoniiniksi.
Harz

Harz on horstivuoristo Pohjois-Saksassa. Se muodostaa luonnollisen rajan Ala-Saksin, Saksi-Anhaltin ja Thüringenin osavaltioiden välille.
Harz on kaakko-lounassuunnassa 92 kilometriä pitkä ja 32 kilometriä leveä. Harzin korkein vuori on 1 141 metriin kohoava Brocken. Yhteensä vuoristo peittää alleen noin 2 000 neliökilometrin alan. Harzin alueella asuu noin 600 000 ihmistä.
Harz jakautuu Ylä- (Oberharz) ja Ala-Harziin (Unterharz), joka sijaitsee kaakossa. Ylä-Harz on muodoiltaan korkeampi, ja siellä kasvaa kuusimetsiä. Ala-Harz laskeutuu ympäröivän maan tasolle asteittain. Siellä on lehtimetsiä, ja seassa on myös niittyjä.
Asutus levittäytyi alueelle vasta noin tuhat vuotta sitten. Antiikin aikaan alue oli tiheän metsän vuoksi luoksepääsemätön. Vuonna 968 läheltä Goslarin kaupunkia löydettiin hopeaa, ja vuoristoon perustettiin useita kaivoksia seuraavien vuosisatojen aikana. Kaivosten ehdyttyä 1800-luvulla alue koki rappion ja ihmiset hylkäsivät kaupunkeja, mutta matkailu on eheyttänyt jälleen Harzin taloutta. Nykyään vuoristo on merkittävä matkailukohde, jossa merkittäviä keskuksia ovat Harzburg ja Lauterberg. Siellä lomailee kesällä retkeilijöitä ja talvella urheilunharrastajia.
Vuodesta 1945 vuoteen 1990 Länsi- ja Itä-Saksan raja kulki Harzin läpi.
Vuoristossa on laaja suojelualue, Harzin kansallispuisto, jossa sen korkein vuori Brocken sijaitsee.
Palestro-luokka (uiva patteri)

Taustaa

Vuonna 1858 tehtiin päätös tilata toinen sarja uivia pattereita korvaamaan Krimille lähetetyt patterit, joita pidettiin menetettyinä. Alukset suunnitteli Stanislas-Charles-Henri Dupuy de Lôme.
Etan Patz

Etan Patz (s. 9. lokakuuta 1972 – kadonnut 25. toukokuuta 1979) oli 6-vuotias poika, joka katosi New Yorkissa toukokuussa 1979 matkalla kotoaan koulubussille. Häntä ei koskaan lödetty ja hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 2001.
Patzin katoamisen vuosipäivä on Yhdysvalloissa nimitetty kansalliseksi kadonneitten lasten muistopäiväksi (engl. National Missing Children's Day).
Vuonna 2012 Pedro Hernandez -niminen mies asetettiin syytteeseen Patzin kidnappauksesta ja murhasta. Hernandez kertoi houkutelleensa Patzin työpaikalleen ja vieneensä tämän kellariin, murhanneensa Patzin ja hävittäneen ruumiin. Hernandezin asianajaja kiisti tunnustuksen luotettavuuden, koska Hernandez sairastaa skitsofreenistä persoonallisuushäiriötä ja kärsii muun muassa hallusinaatiosta.
Huhtikuussa 2015 valamiehistö vetäytyi 10 viikkoa kestäneen oikeudenkäynnin päätteeksi pohtimaan Hernandezin syyllisyyttä. Valamiehistö ei päässyt yksimielisyyteen syyllisyyskysymyksestä, minkä seurauksena oikeudenkäynti raukesi (engl. mistrial) toukokuussa 2015.
Elokuussa 2015 tuomari määräsi, että uusi oikeudenkäynti alkaa helmikuussa 2016 valamiehistön valitsemisella (engl. jury selection). Vuosi myöhemmin, helmikuussa 2017 valamiehistö katsoi Hernandezin syylliseksi Patzin kidnappaukseen ja murhaan. Saman vuoden huhtikuussa oikeus tuomitsi 56-vuotiaan Hernandezin elinkautiseen vankeuteen, jota hänen on istuttava vähintään 25 vuotta.
Karvakuusio

Ulkonäkö ja koko

Karvakuusio kasvaa noin 10 cm korkeaksi. Sen varsi on tanakka ja haaraton. Varren tyvi on kaljuhko, latvassa, lehdissä jä verhiössä on pitkiä karvoja. Karvakuusion kukinto on tiheä, kukkien teriöt ovat 1–1,3 cm pitkät ja ruusunpunaiset.

Karvakuusio Suomessa

Suomessa karvakuusio esiintyy Käsivarren tuntureilla, tihkuisilla pohjoisrinteillä.
Sven Kuhlefelt

Sven Kuhlefelt (24. marraskuuta 1892 Helsinki – 18. lokakuuta 1980) oli suomalainen arkkitehti.

Henkilöhistoria

Kuhlefeltin vanhemmat olivat aluelääkäri Elis Kuhlefelt (1865–1935) ja Katarina Estlander (1867–1935).  Juristi ja tuomari Åke Kuhlefelt (1908-1991) oli hänen veljensä. Kuhlefelt opiskeli vuodesta 1910 alkaen Teknillisessä korkeakoulussa. valmistuen diplomiarkkitehdiksi 1915. Hän osti 1800-luvun lopulla rakennetun kalastajamökin Vuosaaren Kallahdenniemeltä kesäasunnokseen ja laajensi sitä 1920-luvulla. Talo tunnetaan nykyisin nimellä Villa Kuhlefelt.
Heikki Harjunmaa

Heikki Kalle Sakari Harjunmaa (s. 15. maaliskuuta 1949 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva eversti.

Ura

Harjunmaa suoritti Kadettikoulun vuosina 1968–1971. Hänet ylennettiin yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1979 ja majuriksi 1984.
Harjunmaa on palvellut Karjalan Lennostossa ja muun muassa silloisen Ilmavoimien Viestikoulun johtajana ja samalla Luonetjärven varuskunnan komentajana vuosina 1988–1993 sekä Lentosotakoulun johtajana 1993–1994. Karjalan Lennoston komentajana hän toimi vuodet 1994–1996. Hän oli sotilasasiamies Belgiassa ja Hollannissa 1996-1999 sekä sotilasedustaja WEU:ssa ja NATO:ssa samoina vuosina. Hän oli ensimmäinen Suomen edustaja NATO:n sotilaskomiteassa.
Hänen palvelusarvonsa Brysselissä oli prikaatikenraali.

Myöhemmät ajat

Harjunmaa asuu nykyisin Mikkelissä. Hän on ollut ehdokkaana vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kokoomuksen listoilta, jolloin hänet valittiin varasijalle. Harjunmaa on auktorisoitu matka- ja eräopas.
Iron Monkey 2

Juoni

Eräs nainen haluaa päästä eroon aseita salakuljettavasta rikospomosta ja kutsuu koolle joukon palkkasotilaita tappamaan roiston. Hän kuitenkin haluaa erityisesti antaa tehtävän Iron Monkeylle, joka ei kuitenkaan ilmaannu paikalle. Samalla nuori pariskunta huijaa naista ja väittää olevansa Iron Monkey. Myöhemmin he huijaavat myös nuorta miestä, joka on etsimässä vanhaa isäänsä Keniä. Iron Monkey tuntee isän ja saa tehtäväkseen etsiä hänen poikansa. Matkalla Iron Monkey kohtaa roistot, jotka ovat salakuljettamassa aseita ja estää heidän aikeensa. Samalla hän törmää nuoreen pariskuntaan ja Kenin poikaan.
Tiedon portaat

Tiedon portaat on 1960-luvulla (viimeinen osa vuonna 1970) julkaistu suomenkielinen itseopiskeluun tarkoitettu kahdeksanosainen tietokirja. Sen toimittajia olivat Heikki Eskelinen,  Risto Kautto, Sauli Järvinen ja Jaakko Jäntti. Toimituskuntaan kuuluivat Heikki Hosia, Kosti Huuhka, Lauri Järvi, Antero Manninen, Eero Saarenheimo, Hannu Tarmio ja Reino Tuokko. Teossarjan julkaisi WSOY.

Sisältö

Teossarjan sisältönä ovat yhteensä 64 tiedonalan peruskurssit, pääpiirteissään ryhmiteltynä äidinkielen, 9 vieraan kielen, 13 luonnontieteen alan, 23 humanistisen ja yhteiskunnallista alan sekä 18 käytännön elämän oppikurssiin. Esimmäinen osa sisältää lisäksi ohjeita itseopiskelutekniikalle.  Kurssit on jaettu ”yhden iltapuhteen” oppitunneiksi ja rakentuvat aina edellisen perustalle portaittain, mistä koko sarja sai nimensä. Jokaisen kurssin lopussa kielikursseja lukuun ottamatta on hakemisto ja viimeisen osan lopussa ne yhdistävä suurhakemisto. Oppimistestit eli värilliselle paperille painetut liite- ja kertaustehtävät olivat uutuus siihenastisissa suomalaisissa tietokirjoissa.
Kauko Kortelainen

Kauko Kortelainen (s. 1933) on suomalainen kuvanveistäjä. Juuassa asuva Kortelainen on opiskellut muun muassa Ateneumissa vuosina 1958–1962.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2012 – naisten joukkuepeli

Turnaus

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC+1)
Orisjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Koronjoen alueeseen (35.441) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,6 metriä mpy.
Likolampi (Ähtäri, Rämälä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 194,2 metriä mpy.
Neljä vapautta

Alkuperäinen puhe

Roosevelt puhui Neljästä vapaudesta ensimmäisen kerran Kansakunnan tila -puheessaan seuraavasti:

»In the future days, which we seek to make secure, we look forward to a world founded upon four essential human freedoms. The first is freedom of speech and expression—everywhere in the world. The second is freedom of every person to worship God in his own way—everywhere in the world. The third is freedom from want—which, translated into world terms, means economic understandings which will secure to every nation a healthy peacetime life for its inhabitants—everywhere in the world. The fourth is freedom from fear—which, translated into world terms, means a world-wide reduction of armaments to such a point and in such a thorough fashion that no nation will be in a position to commit an act of physical aggression against any neighbor—anywhere in the world. That is no vision of a distant millennium. It is a definite basis for a kind of world attainable in our own time and generation. That kind of world is the very antithesis of the so-called new order of tyranny which the dictators seek to create with the crash of a bomb.—Franklin D. Roosevelt, excerpted from the State of the Union Address to the Congress, January 6, 1941»
Kerstin Ulrika Ehrnrooth

Kerstin Ulrika Forstén-Ehrnrooth (10. marraskuuta 1906 Helsinki – 28. lokakuuta 2004) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.
Kerstin Ehrnroothin vanhemmat olivat kansanedustaja ja ministeri Leo Ehrnrooth (1877–1951) ja Kerstin Niklander (1886–1953). Hän oli naimisissa vuodesta 1933 Torsten Rudolf Forsténin (s. 1901) kanssa.
Radio Times

Radio Times on BBC:n julkaisema lehti, joka sisältää kuluvan viikon radio- ja televisio-ohjelmatiedot. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1923 alkaen, ja se perustettiin Newspaper Publishers' Associationin vaadittua korvauksia radio-ohjelmatietojen julkaisemisesta jäsenlehdissään.
Aluksi lehti tehtiin BBC:n ja kustantamo George Newnes Ltd:n yhteistyönä, mutta vuonna 1935 koko vastuu lehdestä siirtyi BBC:lle. Televisio-ohjelmat lehteen lisättiin marraskuussa 1936. ITV:n aloittaessa 1955, se alkoi julkaista omia alueellisia ohjelmalehtiään, kuten TV Times, The Viewer ja Look Westward, ja lukijat joutuivat ostamaan sekä ITV:n että BBC:n lehdet, saadakseen täydellisen luettelon lähetettävistä ohjelmista. BBC Twon aloittaessa värilähetykset heinäkuussa 1967, myös Radio Timesin kansikuva painettiin useammin väreissä. Aikaisemmin värikansia oli ollut pääasiassa lehden joulunumeroissa.
Lehden levikkiennätys on vuoden 1988 joulunumerolla, jota myytiin 11 220 666 kappaletta. Se on samalla eniten myynyt brittiläinen aikauslehti kautta aikain. Vuoden 1990 Broadcasting Actin voimaantuloon saakka, sanomalehdet saivat julkaista ainoastaan ilmestymispäivänsä radio- ja televisio-ohjelmat. Viikoittaisten ohjelmalistausten julkaisuun oli yksinoikeus televisio- ja radioyhtiöillä. Vuoden 1990 lain jälkeen Radio Times on julkaissut kaikkien kanavien ohjelmatiedot. Nykyään lehden levikki on noin miljoona kappaletta.
Pjotr Bagration

Pjotr Ivanovitš Bagration (ven. Пётр Иванович Багратион, georg. პეტრე ბაგრატიონი, Petre Bagrationi; 1765 Kizljar, Venäjä – 12. syyskuuta 1812 Borodino) oli alkuaan georgialaissyntyinen venäläinen ruhtinas ja jalkaväenkenraali. Hän otti osaa Venäjän sotiin Napoleonia vastaan, oli Suomen sodassa vuonna 1808 Suomeen hyökänneen venäläisen 21:nnen divisioonan komentaja ja seurasi Klingsporia Poriin. Hän vartioi sitten lounaisrannikkoa ja johti vuonna 1809 Ahvenanmaalle tehtyä hyökkäystä.
Myöhemmin 7. syyskuuta 1812 Bagration johti Borodinon taistelua Napoleonin sotajoukkoja vastaan ja haavoittui vakavasti. Bagration kuoli 12. syyskuuta 1812.
Sotahistorian massiivisin hyökkäysoperaatio operaatio Bagration nimettiin kenraali Bagrationin mukaan.