google/wiki40b huggingface dataset:
Tiikerikalat

Taksonomia

Tiikerikalojen heimoon kuuluu 1 suku ja 4–5 lajia. Lajit ovat tiikerikala (Datnioides microlepis), raitatiikerikala (Datnioides quadrifasciatus), Datnioides campbelli, Datnioides puclher ja Datnioides undecimradiatus. Tiikerikalojen taksonomia on osittain epäselvä. Aikaisemmin niiden katsottiin kuuluvaksi kolmipyrstöjen (Lobotidae) heimoon. Eräät kalatieteilijät, muun muassa Joseph S. Nelson luokittelevat tiikerikalat kuuluvaksi edelleen samaan heimoon kolmipyrstöjen kanssa, vaikka tämän ryhmän monofyleettisyydestä ei ole varmuutta.

Anatomia

Tiikerikalalajit ovat ruumiinrakenteeltaan korkeita ja litteähköjä kaloja. Selkäeviä on kaksi, joista takimmainen on pyöristynyt. Myös peräevä on pyöreähkö. Lajeille on tyypillistät tummat pystyraidat.

Levinneisyys

Tiikerikalat elävät makeissa vesissä, ja raitatiikerikala myös murtovesissä. Niitä tavataan eteläisessä Aasian alueella, joka ulottuu Intiasta Borneoon. Eräitä lajeja, kuten tiikerikalaa pidetään myös akvvarioissa ja tiikerikala on myös arvostettu ruokakala esimerkiksi Thaimaassa.
Shorty Green

Wilfred Thomas "Shorty" Green (17. heinäkuuta 1896 – 19. huhtikuuta 1960) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi neljä kautta National Hockey Leaguessa (NHL), jossa hänen seurojaan olivat Hamilton Tigers ja New York Americans. Tigersin kapteenina 1925 laitahyökkääjä Green johti joukkueen lakkoon, jonka aihe oli pelaajille play offeista maksettava bonus. Liiga kieltäytyi ja myi organisaation New Yorkiin. Americans-joukkueen pelaajana Green viimeisteli ensimmäisen maalin Madison Square Gardenin historiassa. Pelaajauran jälkeen hän valmensi joukkuetta ja myöhemmin alasarjojen joukkueita.
Merjan kieli

Merjan kielen jälkiä paikannimistössä

Merja, kuten myös sukukielet muroma ja metserä kokivat saman kohtalon slaavien ekspansion aikoihin 1000–1200-luvuilta lähtien. Vaikka kielellisesti nämä kansat ovatkin sulautuneet jo täysin venäläisiin, on heistä jäänyt muistoksi lukuisia paikannimiä. Esimerkkeinä näistä nimistä on esitetty  Moskvajoki eli Moskova (”moskainen”), Volga (”valkoinen”) ja Seliger-järvi (”selät”). Volga- ja Moskvajoen etymologioista on tosin muitakin teorioita.

Merjan kielen suhde muihin suomalais-ugrilaisiin kieliin

Merjan kielen asema suomalais-ugrilaisessa kieliryhmässä on kiistelty. Aikaisemmin merjaa pidettiin volgansuomalaisena kielenä, mutta nykyisin sen on esitetty olleen läheisempää sukua itämerensuomalaisille ja saamelaisille kielille. Professori Jevgeni Helimskin mielestä merja polveutui varhaiskantasuomea vastaavasta kielestä, jota hän kutsuu suomalais-ugrilaisten kielten luoteisryhmän kantakieleksi.

Merjan rekonstruoiminen

Vaikka tutkijoiden käytössä ei ole säilynyt merjalaisia tekstejä, Ukrainan tiedeakatemian tutkija O. B. Tkatšenko julkaisi vuonna 1985 merjan kielen rekonstruktion, joka perustui paikannimistöön ja Keski-Venäjän murresanastoon. Suurin osa Tkatšenkon johtopäätöksistä on hyvin epävarmoja. Merjan kieltä ovat paikannimistön pohjalta pyrkineet rekonstruoimaan myös Arja Ahlqvist ja A. K. Matvejev. 1990-luvun lopussa Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisella laitoksella oli merjalaisalueen nimistöön keskittynyt tutkimushanke.
Kymotrypsiini

Kymotrypsiini on yksi haiman erittämistä ruoansulatusentsyymeistä ja sen tehtävän on pilkkoa ravinnon valkuaisaineita lyhyemmiksi aminohappoketjuiksi. Kymotrypsiini erittyy haimasta inaktiivisena kymotrypsinogeenina, jotta se ei alkaisi hajottaa elimistön omia proteiineja. Kymotrypsinogeenin muuttaa aktiiviseen muotoon haiman erittämä trypsiini, joka sekin kuuluu valkuaisaineita pilkkoviin ruuansulatusentsyymeihin.
Kymotrypsiinin entsyyminumero on EC 3.4.21.1 ja CAS-numero 9004-07-3.

Kymotrypsiinin rakenteesta

Kymotrypsiinin alkuperäisessä ei-aktiivisessa kymotrypsinogeenissä on 245 aminohappoa. Siinä on viisi rikkisiltaa, jotka syntyvät 10 rikkipitoisen aminohapon takia. Kun kymotrypsiinia tuotetaan geenistä, sen ensimmäinen vaihe on kymotrypsinogeeni.
Kymotrypsinogeeni muuttuu pii-kymotrypsiiniksi ja lopulta alfa-kymotrypsiiniksi. Tällöin aminohapot 14–15 ja 147–148 katoavat trypsiinin vaikutuksesta ja polypeptidiketjun "itsekatalyysin" ansiosta.
Kymotrypsiinin aktiivinen kohta on asparagiinihappo numero 102, histidiini 57 ja seriini 195, varsinkin seriini 195 ja histidiini 57.
Haitallinen valikoituminen

Haitallinen valikoituminen tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa ei-toivotut kuluttajat tai tuotteet valikoituvat markkinoille epäsymmetrisen informaation seurauksena. Haitallinen valikoituminen on yksi markkinahäiriön lähde.
Alun perin termiä haitallinen valikoituminen käytettiin vakuutusmarkkinoilla. Sairausvakuutuksen tapauksessa ihmiset, jotka tietävät olevansa suuremmassa riskissä sairastua ottavat vakuutuksen todennäköisemmin kuin muut. Jos vakuutusyhtiöllä on epätäydellinen informaatio ihmisten sairastumisen todennäköisyydestä, ei se voi hinnoitella vakuutusta riskiryhmien mukaan. Tällöin vakuutusten hinta nousee, koska markkinoille valikoituu korkean riskin ihmisiä. Tämä taas vähentää alhaisen riskin ihmisten halukkuutta ottaa vakuutus, joka nostaa hintaa entisestään. Käytännössä vakuutusyhtiöt pyrkivät hinnoittelemaan tuotteensa riskiryhmien mukaan.
Nobelisti George Akerlof kehitti teoreettisen mallin, joka yleistää haitallisen valikoitumisen periaatteen myös muihin epäsymmetrisen informaation tilanteisiin. Termi market for lemons tulee hänen 1970 julkaisemansa artikkelin nimestä (Quarterly Journal of Economics). Hän käytti esimerkkinä käytettyjen autojen markkinoita, jossa myydään kahden tyyppisiä autoja: huonoja (lemons) ja hyviä (cherries). Hän oletti, että ostajat eivät pysty erottamaan huonoja ja hyviä autoja. Markkinoilla auton hinnaksi muodostuu hyvien ja huonojen autojen osuuksien mukaan painotettu keskiarvo autojen arvoista. Tällöin myyjillä on kannuste tuoda enemmän huonoja autoja markkinoille, koska he saavat niistä suuremman voiton. Kuluttajat ymmärtävät tämän, jonka seurauksena he suostuvat maksamaan entistä vähemmän. Tämä tekee hyvien autojen myynnin vähemmän kannattavaksi ja niiden osuus vähenee markkinoilla.
Leptocereus

Tuntomerkit

Leptocereus-lajit ovat puumaisia tai pensasmaisia, runsashaaraisia ja pystyjä, köynneliäitä tai maanmyötäisiä, 8-10 m pitkiä. Varret ovat tavallisesti liereitä ja nivelikkäitä, vailla ilmajuuria. Uurteita on 3-8, ne ovat ohuita ja syviä. Neulamaiset piikit ovat tavallisesti pitkäikäisiä. Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä, joskus erilaistuneissa varren osissa (kefalioissa) yksittäin tai ryhminä ja ovat melko pieniä. Pohjuksessa on tavallisesti suomuja ja piikkejä. Hedelmä on pallomainen tai soikea, mehevä, tavallisesti piikkinen, ja siinä on mustia siemeniä.

Levinneisyys

Lajit elävät paljolti maantieteellisessä eristyneisyydessä eri saarilla Karibian alueella. Niitä on Kuubassa, Hispaniolassa, Puerto Ricossa ja Culebassa.
Sergei Svetlov

Sergei Svetlov (s. 17. tammikuuta 1961 Penza, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Svetlov voitti jääkiekon olympiakultaa vuonna 1988.
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Svetlov pelasi 154 maaottelua Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa. Svetlov pelasi Moskovan Dynamossa 372 liigaottelua Neuvostoliiton sarjassa. Svetlov on pelannut ja valmentanut Saksassa ja hänellä on Saksan kansalaisuus. Hänet valittiin Neuvostoliiton jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1988.
Tragikomix

Tragikomix on Mimosan sulhanen Asterix ja Obelix -tarinoissa ja hän oli myös mukana elokuvassaAsterix ja Obelix vastaan Caesar.

Esiintymiset Asterixin seikkailuissa

Asterix legioonalaisena -tarinassa hänet pakotettiin liittymään roomalaiseen legioonaan. Hänet vietiin kaleerilla Afrikkaan, jossa oli käynnissä roomalaisten sisällissota. Asterix ja Obelix joutuivat lähtemään Condateen, jossa pystyi liittymään legioonaan, jonka joukot tultaisiin viemään samaiselle alueelle, jonne Tragikomixkin joutui. Asterix ja Obelix murtautuivat leiriin, ja ottivat Tragikomixin mukaansa.
Elokuvassa Asterix ja Obelix vastaan Caesar Tragikomix näkyi hetken aikaa kuvassa, kun Obelix ihastui Mimosaan mutta sai tietää Tragikomixin olevan tämän sulhanen.
Ybbstalin Alpit

Ybbstalin Alpit (saks. Ybbstaler Alpen) on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue.
Vuoristoalueen korkein huippu on Hochstadl (1 919 m; koordinaatit 47.685°N, 15.0747°E).
Sidney Lumet

Ura

Sidney Lumet oli mukana elokuvien tekemisessä 1930-luvun lopusta lähtien. Hän työskenteli monen suuren elokuvatähden kanssa, mukaan lukien Henry Fonda, Marlon Brando, Lauren Bacall, Ingrid Bergman, Katharine Hepburn, Paul Newman, Sean Connery ja Al Pacino. 40 elokuvaa ohjannut Lumet oli 1900-luvun jälkipuoliskon merkittävimpiä ohjaajia.
Lumet oli neljästi ehdolla parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajaksi, elokuvista Valamiesten ratkaisu (1957), Hikinen iltapäivä (1975), Kasvot kuvaruudussa (1976) ja Ratkaisun hetki (1982). Oscar-kunniapalkinnon elämäntyöstään hän sai vuonna 2005. Hänen tunnetuimpiin ohjauksiinsa kuuluvat myös Pitkän päivän matka yöhön (1962), joka perustuu Eugene O’Neillin kirjoittamaan samannimiseen näytelmään, Serpico – kadun tiikeri (1973) ja Agatha Christien romaaniin perustuva Idän pikajunan arvoitus (1974).
Lumet kirjoitti vuonna 1995 kirjan Elokuvan tekemisestä (Like, 2004, alkuteos: Making Movies), jossa hän kertoo elokuvan tekemisen monista vaiheista.

Yksityiselämä

Sidney Lumet syntyi puolanjuutalaisille siirtolaisvanhemmille Philadelphiassa. Perhe asettui kuitenkin Lower East Siden juutalaiskortteliin New Yorkiin. Hän opiskeli Columbian yliopistossa ja palveli Yhdysvaltain armeijassa toisen maailmansodan aikaan. 
Lumet oli naimisissa neljä kertaa: vuosina 1949–1954 Rita Gamin kanssa, 1956–1963 Gloria Vanderbiltin kanssa, 1963–1978 Gail Lumet Buckleyn kanssa ja vuodesta 1980 eteenpäin Mary Gimbelin kanssa. Hänellä oli kaksi lasta Gail Buckleyn kanssa. 
Sidney Lumet sairasti imusolmukesyöpää. Hän oli kuollessaan 86-vuotias.
Raiateanviherkaija

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus oli 25 cm ja sen höyhenpuku oli pääosin ruskea. Pää oli mustanruskea, yläperä ja pyrstön yläpeitinhöyhenet olivat punaruskeat ja linnun alapuoli oli oliivinkeltainen. Nokka oli harmaa ja koivet ruskehtavan harmaat.

Esiintyminen

Raiatenviherkaijat elivät Raiatealla Seurasaarilla. Kapteeni James Cookin kolmannella matkalla 1777 (tai toisella matkalla 1773) kerätyt kaksi näytettä ovat ainoat lajista. Niitä säilytetään Tringin luonnonhistoriallisessa museossa Englannissa ja Wienin luonnonhistoriallisessa museossa. Lajin häviämisen syyt ovat tuntemattomat, mutta mahdollisesti metsien hävittäminen ja tulokaspetojen saalistus olivat pääsyitä.
Giuseppe Piazzi

Giuseppe Piazzi (7. heinäkuuta 1746 Ponte in Valtellina, Sondrion maakunta, Lombardia – 22. heinäkuuta 1826 Napoli, Napolin kuningaskunta) oli italialainen munkki, matemaatikko ja astronomi, joka löysi Ceres-asteroidin. Ceres on ensimmäinen löydetty ja asteroidivyöhykkeen suurin asteroidi. 24. elokuuta 2006 IAU hyväksyi uuden planeetan määritelmän, jonka seurauksena Cereksestä tuli kääpiöplaneetta.
Piazzi perusti Palermoon observatorion, joka on nykyisin nimeltään Osservatorio Astronomico di Palermo "Giuseppe S. Vaiana". Giuseppe Piazzin mukaan on nimetty asteroidi 1000 Piazzia.
Bilal Ould-Chikh

Seurajoukkueura

Ould-Chikh on pelannut kasvattajaseuransa FC Twenten nuorten joukkuessa 18 ottelua viimeistellen kaksi maalia. Hän pelaa joukkueessa vielä nykyisinkin. Debyytti seuran ykkösjoukkueen paidassa Eredivisiessä tapahtui toukokuussa 2014 PEC Zwollea vastaan. Avausmaalinsa sarjassa Ould-Chikh iski tammikuussa 2015 Heracles Almelon verkkoon.
Heinäkuussa 2015 Ould-Chikh siirtyi portugalilaisen SL Benfican riveihin.

Maajoukkueura

Ould-Chikh pelasi Alankomaiden alle 17-vuotiaiden paidassa vuoden 2014 EM-kilpailuissa Maltalla, jossa Alankomaat saavutti hopeaa. Nykyisin hän kuuluu Alankomaiden alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa otteluita on kertynyt 15 ja maaleja yksi.

Muuta

Ould-Chikhia pidetään yhtenä Alankomaiden lupaavimmista pelaajista. Ainakin Manchester Unitedin, Internazionalen ja AC Milanin tiedetään olevan kiinnostuneita hänestä. Ould-Chikhistä käytetään lempinimeä Uusi Arjen Robben.
Austin Madaisky

Ura

Madaisky pelasi vuosina 2008–2012 junioriliiga WHL:ssä. Calgary Hitmen varasi hänet vuonna 2007 numerolla 14. Toisena kautenaan Hitmenissä hänet vaihdettiin Kamloops Blazersiin, jossa hän pelasi vuoteen 2012 asti. Madaisky pelasi vuoden 2010 varaustilaisuutta edeltävässä huippulupausottelussa. WHL-vuosinaan Madaisky teki 238:ssa ottelussa tehot 29+84=113.
Blue Jackets kiinnitti Madaiskyn kolmen vuoden tulokassopimuksella vuonna 2012. Hän on siitä lähtien pelannut Columbuksen farmijoukkueissa, Springfield Falconsissa ja ECHL-liigan Evansville Icemenissä, tekemättä vielä NHL-debyyttiään.
Côme-Damien Degland

Côme-Damien Degland (1787 Armentières, Ranska – 1856 Lille) oli ranskalainen lääkäri ja eläintieteilijä.
Degland toimi Lillen Saint-Sauveurin sairaalan ylilääkärinä. Hän osallistui Pariisin Muséum d’histoire naturellen perustamiseen ja julkaisi useita eläintieteellisiä kirjoituksia, muun muassa Catalogue de la collection de coléoptères, principalement en France et surtout dans le nord du royaume (1839) ja kaksiosaisen Ornithologie européenne, ou Catalogue analytique et raisonné des oiseaux observés en Europe (1849).
Charles Lucien Bonaparte nimesi kyhmypilkkasiiven (Melanitta deglandi) Deglandin kunniaksi. Degland nimesi linnuista muun muassa fregattilintujen heimon Fregatidae vuonna 1867 yhdessä Zéphirin Gerben kanssa.
New Westminster

Historia

Vuoden 1858 Fraserjoen kultaryntäyksen aikana myös New Westminsterin kaupunki sai alkunsa tärkeänä kauppapaikkana joen ylävirtaan matkaaville kullanetsijöille. New Westminster perustettiin vuonna 1859, ja se onkin läntisen Kanadan vanhin kaupunki. Britannian kuningatar Viktoria nimitti kaupungin Lontoossa sijaitsevan Westminsterin kaupunginosan mukaan, ja tästä syystä kaupunkia onkin usein kutsuttu kunikaalliseksi kaupungiksi (engl. Royal City). Kaupunki oli myös provinssia edeltäneen, Brittiläisen Kolumbian siirtokunnan pääkaupunki.
Vuonna 1866 Vancouverinsaari ja siirtokunta yhdistettiin uudeksi Brittiläisen Kolumbian provinssiksi. Kultaryntäksen laantuessa New Westminsterin menetti merkittävyyttään kaupallisena keskuksena, ja vuonna 1868 provinssin pääkaupungiksi nimitettiin Vancouverinsaarella sijatseva Victoria.
New Westminster sai vuonna 1872 suurkaupungin statuksen (City).
Vuonna 1898 tulipalot tuhosivat lähes jokaisen rakennuksen kaupungin keskustassa. Uudelleenrakennus kuitenkin eteni nopeasti ja vuoteen 1910 mennessä kaupungin keskusta oli jälleenrakennettu.

Liikenne

New Westminsterissä ei sijaitse moottoriteitä, mutta Kanadan läpi johtava Trans-Canada Highway kulkee kaupungin pohjoispuolella sijaitsevien Burnabyn ja Coquitlamin kaupunkien läpi. Suur-Vancouverin alueen Sky Train pysähtyy kolmella asemalla kaupungissa.
Rendaino

Rendaino ry on turkulainen kendoseura ja Suomen vanhimpia kendoseuroja. Rendaino ry:n perusti Henrik Snellman (kendo 5. dan) 1986. Virallinen rekisteröinti yhdistysrekisteriin tapahtui 13. huhtikuuta 1988.
Kendoseura Rendainossa harjoitellaan kahta japanilaisen miekkailun osa-aluetta, kendōa ja jōdōa. Aktiivisia harjoittelijoita Rendainolla on noin 20 (jäsenmäärä vuonna 2005 oli 23, vuonna 2012 se oli 27).

Muut mitalit

Kyu-cup joukkuekisoissa hopeaa 2008. Mukana Rendainosta Eetu Demasör, Janina Rannikko ja Jussi Välimäki.
Juan de Fucan salmi

Juan de Fucan salmi (engl. Juan de Fuca Strait tai Strait of Juan de Fuca) on 1500-luvulla eläneen merenkulkija Juan de Fucan mukaan nimetty salmi Pohjois-Amerikan länsirannikolla, Tyynessä valtameressä. Salmi sijaitsee Kanadan Vancouverinsaaren ja sen eteläpuolisen Yhdysvaltain Washingtonin osavaltion Olympian niemimaan välissä. Salmen pituus on noin 150 kilometriä. 
Salmi yhdistää Georgiansalmen ja Puget Soundin Tyyneen valtamereen. Lämmön vapautuminen merenpinnasta ja ilman jäähtyminen aiheuttavat alueelle ominaisten sumukerrosten muodostumisen kesäisin ja syksyisin. 
Tärkeimmät kaupungit salmen rannalla ovat Kanadan Brittiläisen Kolumbian Victoria ja Yhdysvaltain Washingtonin Port Angeles. Kaupunkien välillä harjoitetaan kansainvälistä lauttaliikennettä.
Tauno Pyökäri

Tauno Olavi Pyökäri (12. joulukuuta 1908 Viipuri – 11. lokakuuta 1995 Espoo) oli tekniikan tutkija. Hän oli vuosina 1949–1972 Teknillisen korkeakoulun sähkökoneopin professori.

Henkilöhistoria

Tauno Pyökarin vanhemmat olivat postiljooni Anton Pyökäri ja Vilhelmiina Metso ja puoliso vuodesta 1936 Maija Kaseva. Ennen tekniikan opintojaan Pyökäri kävi viisi luokkaa lyseota. Insinööriksi hän valmistui 1932, diplomi-insinööriksi 1937 ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1949. Ennen professoriksi nimitystä hän oli Teknillisen korkeakoulun sähkömittaustekniikan erikoisopettaja 1943–1945 ja Imatran voima Oy:n apulaiskäyttöinsinööri 1937–1945, Asean konstruktorina hän työskenteli 1945–1949. Posti- ja lennätinhallituksen laboratorion esimies Pyökäri oli 1936–1937, Helsingin teollisuuskoulun tuntiopettaja 1938 ja Teknillisen korkeakoulun assistentti 1932–1934.
Alastair Gibson

Yksityiselämä

Gibson on naimisissa Carolyn kanssa, ja heillä on yksi poika, William. Harrastuksina hänellä on vanhat autot, kuvanveistäminen ja kirjoittaminen.
Anishappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa anishappo on väritöntä kiteistä ainetta. Se liukenee vain niukasti veteen ja kuumaan paremmin kuin viileään veteen. Anishappo liukenee hyvin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Anishappo on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 4,47.

Valmistus ja käyttö

Anishappoa voidaan valmistaa hapettamalla p-metoksitolueenin sivuketju kaliumpermanganaatilla, hapettamalla anisaldehydiä tai anetolia kaliumpermanganaatilla tai metyloimalla p-hydroksibentsoehappoa dimetyylisulfaatilla.
Anishappoa voidaan käyttää elintarvikkeissa aromiaineena. Muita käyttökohteita ovat käyttö antibakteerisena aineena saippuoissa ja muissa kosmetiikkatuotteissa, väri- ja lääkeaineiden valmistus sekä käyttö valokuvauskemikaalina.
Mielikki Ivalo

Mielikki Anna-Marie Ivalo (o.s. Wikström; 21. syyskuuta 1907 Sääksmäki – 20. maaliskuuta 1995 Marbella, Espanja) oli suomalainen kirjailija ja joogaohjaaja. 
Mielikki Ivalon vanhemmat olivat kuvanveistäjä Emil Wikström ja Alice Henrietta Högström. Hän oli naimisissa vuodesta 1927 kirjailija Santeri Ivalon pojan suurlähettiläs Asko Ivalon kanssa, ja perhe ehti asua muun muassa Tallinnassa, Tukholmassa, Moskovassa, Pariisissa, Haagissa, Istanbulissa, Ankarassa, Teheranissa, Karachissa, Roomassa ja New Delhissä. 
Jäätyään leskeksi Mielikki Ivalo kirjoitti 1970-luvulla neljä muistelmateosta, joissa kuvattiin diplomaattiperheen värikästä elämää eri asemapaikoissa ympäri maailmaa. Mielikki Ivalo oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia joogaohjaajia yhdessä oopperalaulaja Ture Aran kanssa.
Mielikki Ivalon sisar Estelle avioitui viulisti ja musiikkikriitikko Yrjö Suomalaisen kanssa. Estelle ja Yrjö Suomalaisen lapsia olivat pilapiirtäjä Kari Suomalainen ja oopperalaulaja Maaria Eira.
Axel Leijonhufvud

Axel Steninpoika Leijonhufvud (Lewenhaupt-suku; 11. helmikuuta 1554, Jönköping, Ruotsi – 1619, Rosheim, Elsass) oli ruotsalainen valtaneuvos, Suomen käskynhaltija 1587–1589 ja Raaseporin kreivikunnan kreivi. Hän oli hyvän koulutuksen saanut aatelismies, josta tuli Suomen ensimmäinen laajoin valtuuksin hallinnut virkamies. Hänen maineensa on kuitenkin varsin negatiivinen johtuen kovista otteista alaisiaan kohtaan ja monista poliittisista puolenvaihdoista.
Leijonhufvud sai Raaseporin kreivikunnan haltuunsa 1585 äitinsä Ebba Lilliehöökin luopuessa siitä. Kreivikuntaan kuului Raaseporin linna, Inkoon ja Karjaan pitäjät sekä Lohjan Töytäri ja Tammisaaren kartano ja kaupunki. Hän asui kartanossa 1585–1589, muutti Ruotsiin eikä enää palannut tiluksilleen. Vuonna 1585 hänestä tuli myös Raaseporin ja Hämeenlinnan linnaläänien käskynhaltija. Suomen käskynhaltijana hän johti Karjalaa lukuun ottamatta koko muun maan yleishallintoa, johon ei kuulunut verotus eikä tilintarkastustoimi.
Leijonhufvud otti osaa aatelisopposition kokoukseen Tallinnassa 1589 kannattaen Sigismundin paluun vastustajia. Hän menetti kuningas Juhana III:n ystävyyden sekä virkansa ja läänityksensä. Hänen korkea aatelinen syntyperänsä ja laajat tietonsa mahdollistivat toiminnan jatkamisen Ruotsissa. Juhanan kuoleman jälkeen 1592 hän yritti Sigismundin puolesta aikaansaada levottomuuksia Länsi-Götanmaalla Kaarle-herttuaa vastaan, mutta hänen oli paettava Puolaan turvaan.
Leijonhufvud vaihtoi puolta ja ryhtyi Kaarlen kannattajaksi, jolloin hänet nimitettiin laamanniksi ja Länsi-Götanmaan käskynhaltijaksi. Hän oli ainoa valtaneuvos, joka osallistui Arbogan valtiopäiville 1597 ja Linköpingin valtiopäivillä 1600 hän vastusti valtaneuvosten tuomitsemista kuolemaan. Tämä teki Kaarlen epäluuloiseksi ja välttääkseen vangitsemisen Leijonhufvud pakeni Saksaan, jossa harjoitti Kaarlen vastaista mielipiteenmuokkausta. Vuonna 1613 hän yritti palata Ruotsiin, mutta Kustaa II Aadolf ei antanut siihen lupaa.
Vibranium

Vibranium on Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen metalli. Se esiintyy kahdessa eri muodossa: Antarktiksen vibraniumina ja Wakandan vibraniumina. Ensimmäinen maininta Wakandan vibraniumista oli amerikkalaisessa, vuonna 1966 julkaistussa Fantastic Four -lehden numerossa 53 (luonut Stan Lee ja Jack Kirby) ja Antarktiksen vibraniumista oli vuoden 1966 Daredevil-lehden numerossa 13 (luonut Stan Lee ja John Romita). 
Vibranium ei ole alkuaine. Sen ominaisuudet eivät sovi mihinkään jaksollisen järjestelmän osaan. Lisäksi vibraniumin atomipaino on niin suuri, että sen pitäisi alkuaineena olla radioaktiivista. Vibraniumin molekyylit pysyvät liikkumattomina jopa lämpötiloissa, jotka ovat absoluuttisen nollapisteen yläpuolella. Tästä syystä Wakandan vibraniumia ei voi kiinteyttää vain laskemalla lämpötilaa. Vibranium kiinteytyy vain 13 kPa:n paineessa ja nesteytyy 3,316 °C.

Wakandan vibranium

Wakandan vibraniumia löytyy vain pienestä afrikkalaisesta maasta nimeltä Wakanda. Tällä vibraniumilla on kyky imeä itseensä kaikenlaisia värähtelytasoja (kuten ääniaaltoja) tavalla, joka on toistaiseksi tuntematon. Vibraniumin oma värähtelytaso ei kuitenkaan nouse prosessin yhteydessä vaan imetty energia sijoittuu metallin molekyylien väliin. Tällainen suuren määrän värähtelyenergiaa itseensä imenyt vibranium on erittäin kovaa. Tohtori Myron McLain loi onnettomuudenomaisessa kokeilussa Kapteeni Amerikan kilven, joka on tehty vibraniumin, teräksen ja adamantiumin yhteisseoksesta. Vibraniumista voi myös tehdä esimerkiksi aseen vaimentimen jolloin laukaisun ääntä ei kuuluisi lainkaan. Samaten mikäli saappaan pohjat teetettäisiin vibraniumista, olisi askelten ääni kuulumaton. Nick Furyn esimerkiksi tiedetään käyttäneen tällaisia saappaita. 
Vibraniumin kyvyllä imeä värähtelyjä on kuitenkin rajansa. Erään kerran öljy-yhtiö Roxxon Oil sai tietää pienestä saaresta, jonka perusta oli puhdasta Wakandan vibraniumia. Roxxon katsoi aiheelliseksi tuhota saari ja sai pommittamalla sen hävitettyä. Vaikkei vibranium kyennytkään imemään räjähdyksiä, se kykeni silti imemään räjähdysten äänienergian itseensä. 
Myöhemmin tiedemies Uysseus Klaw löysi kummullisen vibraniumia Wakandasta. Wakandassa asuvat heimot olivat suojelleet pyhänä pitämäänsä kumpua vuosisatojen ajan ja turhautunut Klaw tappoi heimon päällikön T’Chakan. Kuninkaan pojasta T’Challasta tuli myöhemmin Wakandan uusi kuningas ottaen samalla Mustan Pantterin pyhän roolin harteilleen. T’Challa saattoi vibraniumin olemassaolon muun maailman tietoisuuteen ja myi sitä ulkomaille. Voitot T’Challa käytti valtionsa rikastuttamiseen ja modernisointiin.
Liisa Laukkarinen

Liisa Helena Laukkarinen (oik. Laukkarinen-Rüfenacht; s. 13. tammikuuta 1944 Laukaa) on suomalainen runoilija ja kääntäjä. Hän opiskeli Tampereen yliopiston draamastudiossa 1965–1972.
Laukkarinen asuu Suomessa Jyväskylän Vaajakoskella ja Sveitsissä Oberschanissa. Hän on ollut naimisissa sveitsiläisen taiteilijan Peter Rüfenachtin kanssa. Puoliso on kuvittanut useita Laukkarisen teoksia. Heillä on poika Marius Rüfenacht, jonka kanssa hän on kirjoittanut kirjat Yhden asian mies (1998) ja Pakko juoda? (2007).
Laukkarisen runoja on julkaistu runsaasti myös saksaksi.