google/wiki40b huggingface dataset:
Vaatimus

Vaatimus eli vaade ovat pääosin synonyymejä ja tarkoittavat usein aivan samaa asiaa.

Vaatimus

Vaatimus on jollekin henkilölle, oikeushenkilölle tai viranomaiselle esitetty kehotus tehdä tai olla tekemättä jotakin, esimerkiksi maksaa rahaa tai pidättäytyä toimenpiteistä. Vaatimus esitetään yleensä oikeudenkäynnissä tai hallintomenettelyssä. Nimitystä käytetään myös kanteen yhteydessä, sillä kanteen eräs osa on kannevaatimus. Vaatimus esiintyy usein sanan vaade synonyyminä.
Viranomaisen on annettava asianosaiselle mahdollisuus ilmaista mielipiteensä muiden tekemiin vaatimuksiin ennen asian ratkaisemista. Myös viranomaisen asianosaiseen kohdistama vaatimus edellyttää kuulemista. Viranomaiseen kohdistuva vaatimus on asianosaisen tahdonilmaisu, jonka tarkoituksena on saada viranomainen tekemään jokin toimi.

Vaade

Vaade eli oikeusvaade on jonkin oikeuden haltijan valta vaatia toisilta tiettyä tekoa tai tekemättä jättämistä. Vaateen tilalla käytetään usein sanaa vaatimus. Yksityisoikeudellinen vaade on esimerkiksi saamisvaatimus ja julkisoikeudellinen vaade voi olla vaikkapa verovaatimus. Vaade voi olla myös kansainväliseen oikeuteen liittyvä. Se on usein aineellisoikeudellinen, mutta vaade saattaa olla myös prosessioikeudellinen, kuten esimerkiksi tuomiovaade tai täytäntöönpanovaade.
Oikeudellinen vaade on yksityisoikeuden piiriin liittyvä ilmentymä, joka kuuluu oikeusjärjestelmän käsiteverkostoon. Se on osapuolen vallinnassa oleva ja oikeudellisen suojan omaava mahdollisuus toteuttaa haluamansa asiantila. Jos asiassa on kaksi osapuolta, toisen vaadetta vastaa toisen velvoite.
Jotakin suoritusta vaativalla velkojalla on velkomisoikeus eli vaade, jos vaatimus täyttää aineellisoikeudelliset edellytykset ja saaminen on erääntynyt. Rahamääräinen maksuvaade on esimerkiksi konkurssisaatava, joka velallisen konkurssin jälkeen on vahvistettu konkurssituomiossa. Jos asianosainen tuomioistuimessa pitää vastapuolen vaadetta oikeana, on kyseessä myöntäminen, joka on kanteen tai sen osan vastustamisen vastakohta.
Vampyyrin oppipoika

Juoni

Darren Shan on puolivampyyri, jonka vastoin hänen tahtoaan entinen vampyyrikenraali Crespley veretti. Darren on Crespleyn oppipoika ja omaksuu vampyyrien tapoja, mutta hän on hyvin vastahakoinen ihmisveren juomisessa ja omien sanojensa mukaan "kuolee mieluummin kuin juo ihmisen verta". He liittyvät friikkisirkuksen porukkaan. Darren tutustuu siellä käärmepoika Evraan, josta tulee sittemmin yksi hänen parhaista ystävistään. Suorittaessaan päivittäisiä tehtäviään Evra ja Darren törmäävät 16-vuotiaaseen Sam Grestiin ja he kolme ystävystyvät. Darrenin ja Samin seikkaillessa hylätyllä rautatieasemalla he törmäävät luontoaktivistiin J.V:en, josta heille aiheutuu myöhemmin paljon ongelmia. Friikkisirkuksen näytöksen loppupuolella J.V vapauttaa susimiehen, joka repii häneltä kädet kokonaan irti ja lopulta päätyy metsästämään Darrenia ja Samia. Sam on kuolemaisillaan, kun susimies alkaa raadella häntäkin, mutta Darren selviytyy hengissä, kun Crespley pelastaa hänet viime hetkellä. Darren juo Samin kuiviin ja osa Samin sielusta siirtyy sitä kautta Darreniin.
J. W. Lillja

Johan Wilhelm Lillja (1817–1878) oli turkulainen kustantaja ja toimittaja.
Lilljan isä oli ruukin pehtorina Euran Kauttuassa. Poika lähetettiin vuonna 1828 opintielle Rauman katedraalikouluun, mutta opinnot keskeytyivät isän kuoleman takia. Hän oli merimiehenä ja sai sitten paikan Johan Christopher Frenckellin Turun kirjakaupasta.  Myöhemmin hän meni Frenckellin kirjakauppaan osakkaaksi ja hankki sen omistukseensa 1856.
Jo ennen tätä Lillja perusti 1841 kustannusliikkeen ja kirjapainon, joka oli Suomen suurin. Kirjakauppaansa hän perusti myös kirjaston. Hän osti 1850 Åbo Underrättelser -lehden ja sen kirjapainon ja oli lehdessä toimittajana 1860–1865. Erään kirjoituksensa vuoksi hän joutui lyhyeksi aikaa vankilaan 1865, sillä hän vastusti rohkeasti aikakauden valtiosensuuria ja kirjoitti yhteiskunnan vapautumisesta, kouluolojen parantamisesta ja paikallisesta itsehallinnosta. Hän myi kirjapainonsa 1865 Gustaf Vilhelm Wilénille.
Lillja perusti lehden Sanomia Turusta 1851 ja julkaisi myös Kristillisiä Sanomia. Hän julkaisi Suomen ensimmäisen matkailuoppaan Handbok för resande i Finland 1858.
Richard Florida

Richard Florida (s. 1957 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen ekonomisti ja kaupunkitutkija. Hän työskentelee professorina Toronton yliopistolla sekä johtajana Martin Prosperity -instituutissa.

Luova luokka

Hänet tunnetaan erityisesti luomastaan käsitteestä luova luokka (engl. creative class) sekä kehittämästään niin kutsutusta gay-indeksistä. Florida on tutkimuksissaan löytänyt vahvan korrelaation luovan talouden sekä homoseksuaalien alakulttuurien kukoistavuuden välillä: hänen mukaansa alueilla, joilla homoseksuaaleja on paljon, voivat hyvin myös luovan talouden osa-alueet. Hän on myös pyrkinyt osoittamaan runsaasti kulttuurisia tekijöitä, jotka kannustavat innovatiivisuuteen ja luovuuteen, sekä teoksessaan The Flight of the Creative Class puhunut huolestuneeseen sävyyn Yhdysvaltojen alentuneesta globaalista kilpailukyvystä luovien kykyjen houkuttelemisessa.
Kristillissosiaalinen kansanpuolue

Ideologia

Kristillissosiaalista kansanpuoluetta on pidetty Luxemburgin kolmesta pääpuolueesta arvokonservatiivisimpana ja sen on katsottu heijastavan katolisen kirkon näkemyksiä. Perinteisesti puolue on kannattanut uskonnon aseman säilyttämistä yhteiskunnassa ja koulujen uskonnonopetusta, mutta toisaalta se on myös kääntynyt samaa sukupuolta olevien avioliiton ja eutanasian kannalle. Talouspoliittisesti CSV on luettu keskustaan kuuluvaksi, ja se on ollut luomassa pohjaa luxemburgilaiselle hyvinvointivaltiolle.

Historia

Puolueen juuret ovat Oikeistopuolueessa, joka nimettiin uudelleen Kristillissosiaaliseksi kansanpuolueeksi vuonna 1944. CSV on ollut Luxemburgin suurin kaikissa käydyissä vaaleissa vuodesta 1919 lähtien. Tosin ainoastaan vuonna 1921 se on saanut enemmistön paikoista ja kyennyt muodostamaan itse hallituksen. Oppositiossa Kristillissosiaalinen kansanpuolue on istunut vain kolmesti historiansa aikana. Puolueen vahva asema Luxemburgin politiikassa on johtunut myös sen asettumisesti maan poliittisen kentän keskustaan, mikä on mahdollistanut CSV:lle hallituksen muodostamisen niin vasemmisto- kuin oikeistopuolueidenkin kanssa.
Marc Spautz toimi CSV:n puoluejohtajana 2014–2019. Lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa kärsityn vaalitappion jälkeen Spautzin seuraajaksi valittiin Frank Engel tammikuussa 2019 pidetyssä puoluekokouksessa. CSV oli menettänyt lokakuun vaaleissa kolme paikkaa ja jäi oppositioon.
Metis (mytologia)

Metis (muinaiskreikaksi Μῆτις) oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär, okeanidi ja titaani, viisauden jumalatar sekä Zeuksen ensimmäinen vaimo. Metiksen tultua raskaaksi Zeus sai tietää Gaialta, että Metiksen lapsi tulisi syrjäyttämään Zeuksen. Tästä säikähtäneenä Zeus nielaisi Metiksen. Hänelle tuli kuitenkin päänsärky ja hän pyysi seppäjumala Hefaistokselta apua. Hefaistos iski Zeusta päähän kirveellä ja samalla täydelliseen sotisopaan pukeutunut Athene syntyi jumalten ihmetykseksi Zeuksen päästä.
Idänkukonkannus

Ulkonäkö ja koko

Idänkukonkannus kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Pysty varsi on haaraton tai niukkahaarainen, ja ainakin yläosastaan sirottavakarvainen. Alimmat varsilehdet ovat pitkäruotisia, ylemmät lähes ruodittmia. Lehtilapa on 3–5-osainen ja toistamiseen kapealiuskainen. Kukinto on kapeahko, harsu ja monikukkainen terttu. Alimpien kukkien tukilehdet ovat liuskaisia ja ylimpien ehyitä. Kukkien esilehdet ovat tyviosasta kukkaperän kanssa yhdiskasvuisia ja kukkapohjukseen tai sen yli ulottuvia. Vastakohtaiset, purppuranpunaiset kukat ovat 2–3 cm leveitä. Verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Ylimmän verholehden kannus on 6–12 mm pitkä. Terälehtiä on vain yksi ja sen lapa on kolmiliuskainen. Mesikannus on verholehden kannuksen sisällä. Emin vartalo on karvainen. Suomessa idänkukonkannus kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu yksi, 20–25 mm pitkä karvainen tuppilo, joka kapenee toispuolisesti jyrkästi lyhyeksi odaksi. Siemenet ovat väriltään punaruskeita. Monien muiden leinikkikasvien tapaan myös idänkukonkannus on myrkyllinen.

Levinneisyys

Idänkukonkannus on alun perin kotoisin Etelä-Euroopasta Pyreneiden niemimaalta ja Balkanilta. Suomessa idänkukonkannusta on tavattu Etelä- ja Keski-Suomessa Vaasan korkeudelle saakka, sekä yksittäisiä esiintymiä myös pohjoisempana Oulun korkeudelle asti. Suuri osa Suomessa tehdyistä lajin havainnoista on kuitenkin 1900-luvun loppupuolelta.

Elinympäristö

Suomessa idänkukonkannus on tulokaslaji, jota tavataan toisinaan myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla.

Käyttö

Idänkukonkannusta viljellään myös koristekasvina.
Chaconkapuaja

Levinneisyys

Chaconkapuajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Stéphane Nater

Seurajoukkueura

Nater aloitti seurauransa Sveitsissä vuonna 2002 FC Vaduzin riveissä. Hän pelasi sittemmin Sveitsin alasarjaseuroissa aina vuoteen 2010 edustaen Chur 97, Biaschesia ja Schaffhausenia.
Kaudeksi 2010–2011 Nater siirtyi Sveitsin Challenge Leaguessa pelanneeseen Servetten riveihin. Avauskaudella joukkue sijoittui toiseksi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ja nousi tämän myötä Sveitsin pääsarjaan. Seuraavalla kaudella 2011–2012 Servette sijoittui neljänneksi. Nater pelasi kauden aikana yhteensä 24 sarjaotelua ja teki niissä kaksi maalia. Avausmaali syntyi kotiottelussa Grasshopperia vastaan.

Maajoukkueura

Nater sai ensimmäisen maajoukkuekutsunsa Tunisian maajoukkueeseen marraskuussa Kamerunia vastaan pelattuun MM-karsintaotteluun. Nater ei kuitenkaan pelannut ottelun aikana. Lopulta ensimmäisen maaottelunsa Nater pelasi harjoitusottelussa Kolumbiaa vastaan 5. maaliskuuta 2014 tultuaan vaihdosta kentälle.
Aluke (fonetiikka)

Aluke on fonetiikassa vokaalialkuisen sanan alussa tapahtuva äänihuulivärähtelyn alkamistapa. Alukkeet jaetaan koviin alukkeisiin, henkäysalukkeisiin ja pehmeisiin alukkeisiin (äänihuulivärähtely alkaa vähitellen). Myös h-äänteen on joskus ajateltu olevan aluke.
Suomen kielelle on ominainen kova aluke tai glottaaliklusiili, joka esiintyy rajageminaatiossa.
Latojärvi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen alaosan alueeseen (35.342) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,1 metriä mpy.
Heikki Savolainen (urheilija)

Henkilöhistoria

Savolaisen vanhemmat olivat Otto Savolainen ja Hilja Sofia Kaskinen ja puoliso vuodesta 1933 Aune Mirja Karhumäki. Savolainen pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1927 ja valmistui voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta vuonna 1931. Lääketieteen lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1939. Savolainen asui 1930-luvulla muun muassa Helsingissä, Hyvinkäällä, Vaasassa ja Vierumäellä. Hän palveli talvisodassa pataljoonanlääkärinä ja jatkosodassa lääkintämajurin (1941) arvoisena kenttäsairaalan päällikkölääkärinä. Savolaiselle myönnettiin sota-ansioista VR 3 tl.k. vuonna 1943 ja reservin lääkintäeverstiluutnantin arvo vuonna 1966. 
Sotien jälkeen hän aloitti kaupunginlääkärinä Kajaanissa, jossa hän toimi eläkkeelle siirtymisensä saakka.  Savolainen oli lääkintöneuvos ja hänet vihittiin Jyväskylän yliopiston liikuntatieteiden kunniatohtoriksi 1982. Hänelle on myönnetty lisäksi Suomen urheilun suuri ansioristi. Savolainen on haudattu perhehautaan Kajaanin hautausmaalle. Hänelle pystytettiin 28. syyskuuta 2007 muistomerkki Kajaanin Rantapuistoon.  Kajaanin varuskunnan urheilutalo- ja uimahallirakennus Hoikankankaalla on nimetty hänen etunimensä mukaan Heikinhalliksi.

Urheilu-ura

Savolaisen kilpailu-ura huipulla kesti kuusi olympiadia, kaikkiaan 24 vuotta eli vuodet 1928–1952. Amsterdamissa 1928 hän voitti pronssia hevosella, mikä oli Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen henkilökohtainen voimistelumitali. Samoin hänen viimeinen mitalinsa oli pronssinen kotikisojen joukkuekilpailussa kaikkien aikojen vanhimpana voimistelumitalistina (44-vuotiaana) voitettu. Savolainen vannoi myös olympiavalan Helsingin olympialaisten avajaisissa 1952. Yhdessä Harri Kirvesniemen, Merlene Otteyn, Aleksei Nemovin ja Franziska van Almsickin kanssa Savolaisella on ennätykselliset kuusi olympiakisojen pronssimitalia.
Jehovan todistajien hallintoelin

Taustaa

1970-luvulle asti hallintoelin oli identtinen Vartiotorniseuran johtokunnan kanssa (Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania). Hallintoelintä laajennettiin muodollisesti varsinaisen johtoryhmän ulkopuolelle vuonna 1971 ja puheenjohtajuus alkoi kiertää vuosittain. 1.1.1976 kaikki Vartiotorniseuran toimet sekä Jehovan todistajien seurakunnat tuotiin hallintoelimen ja sen kuuden komitean valvonnan alaisuuteen.(Proclaimers s. 108-109) 
Vuodesta 2000 eteenpäin hallintoelin on alkanut delegoida vastuitaan muiden Jehovan todistajien laillisten säätiöiden johdon alle. Tämän hetkinen Vartiotorniseuran presidentti Don A. Adams ei ole hallintoelimen jäsen.

Päätöksenteko hallintoelimessä

Hallintoelimen päätöksentekoprosessista tiedetään, että esimerkiksi uuden opin hyväksyminen edellyttää äänestystä ja kahden kolmasosan äänten enemmistöä. Valtaosa päätöksistä on yksimielisiä.
Entinen hallintoelimen jäsen Raymond Franz kertoo kirjassaan , että joitakin kertoja kahden kolmasosan sääntö johti tilanteisiin joissa jotain sääntöä ei muutettu, vaikka puoltoääniä olikin yli puolet, koska muuttamisen vaatimaa ⅔ enemmistöä ei saavutettu.
David Donato

David Donato on yhdysvaltalainen laulaja. Hänet muistetaan parhaiten Black Sabbathin laulajaehdokkaana sekä White Tiger -yhtyeestä. Hän on tehnyt myös mallintöitä.
David Donato liittyi Black Sabbathiin kesällä 1984 ja vaikutti yhtyeessä noin puoli vuotta. Tänä aikana yhtye levytti useita demoja, ja tästä kokoonpanosta tehtiin juttu Kerrang-lehteen. Lehtijuttua on vuosien aikana pidetty virheellisesti syynä Donaton erottamiseen yhtyeestä, mutta todellisuudessa Tony Iommi hajotti Black Sabbathin vuoden 1984 lopussa Geezer Butlerin lähdettyä ja päätti tehdä sooloalbumin.
Tämän jälkeen Donato lauloi jonkin aikaa Geezer Butlerin sooloprojektissa jonka jälkeen hän perusti Kiss-yhtyeestä tutun kitaristi Mark St. Johnin kanssa White Tiger -yhtyeen, joka julkaisi yhden heikosti menestyneen albumin.
Nykyään Donato lauleskelee silloin tällöin klubeilla ja rakentelee moottoripyöriä.
Pampasirkku

Koko ja ulkonäkö

Pampasirkku on suurikokoinen sirkku, kooltaan 21–23 cm. Laji on selästään ja siivistään väritykseltään oliivinvihreä, selässä on myös tummia raitoja osalla alalajeista. Pää on pampasirkulla harmaa. Nokka on suurikokoinen ja oranssi. Rinnastaan ja vatsastaan lintu on vaaleanharmaa. Pampasirkku muistuttaa ulkonäöltään bahianpampasirkkua (Embernagra longicauda), jolla on lyhyempi pyrstö ja päässä on oliivinvihreitä höyheniä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Pampasirkkua tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa, Uruguayssa sekä Argentiinassa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohikot, pensaikot ja soiset alueet. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 2 500 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Pampasirkut liikkuvat yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Pampasirkku rakentaa heinistä kuppimaisen pesän ruohikkoon. Munat ovat vaaleanpunertavia ja ruskeapilkullisia. 
Pampasirkun ravinto koostuu siemenistä ja hyönteisistä. Talvikaudella siemenet muodostavat ravinnosta 60 % ja hyönteiset 39 %. Koiraat syövät yleensä enemmän hyönteisravintoa kuin naaraat.
Orsi

Orsi on kannatintanko, johon ripustetaan erilaisia tavaroita kuivumaan tai säilytettäväksi. Kanalassa orret ovat kanojen lepo- ja nukkumispaikkoja, joilla ne ovat myös turvassa muiden kanojen aggressiolta.
Savonlinnan Teatteri

Savonlinnan Teatteri (alkuperäiseltä nimeltään Savonlinnan Työväen teatteri) on Savonlinnassa sijaitseva ammattiteatteri, jonka perustamisvuodeksi katsotaan vuotta 1914.

Historia

Savonlinnassa nähtiin seuranäytelmiä jo 1850-luvulta alkaen, mutta varsinainen ensimmäinen ammattiteatteriesitys nousi teatterin näyttämölle vuonna 1873. Tuolloin kylpylälaitoksen toiminta ja ensimmäiset oopperajuhlat vilkastuttivat Savonlinnan kulttuuri - ja seuraelämää ja toivat vierailijoita kaupunkiin kulttuuripalveluiden äärelle. Myös vierailevia teattereita, kuten Suomalainen Teatteri (nyk. Suomen Kansallisteatteri) ja Suomen Maaseutunäyttämö vierailivat Savonlinnassa 1890-luvun ja 1900-luvun taitteessa. Tästä innoittuneina ryhdyttiin perustamaan Savonlinnalle omaa teatteria. Lukuisista yrityksistä ehkä merkittävin oli Savonlinnan Työväenyhdistyksen Näytelmäseura, joka perustettiin vuonna 1914.

Savonlinnan Työväenyhdityksen Näytelmäseuran sisäiset erimielisyydet jakoivat kuitenkin teatterin kahtia vuonna 1917, jolloin perustettiin toinen työväennäyttämö Nuorten näyttämö. Kahden vuoden jälkeen teatterit kuitenkin päättivät yhdistyä takaisin yhdeksi teatteriksi, ja uudesta teatterista tuli nimeltään Savonlinnan Työväen Teatteri.  
Vuonna 1923 teatteri kiinnitti ensimmäisen päätoimisen teatterinjohtajan sekä vakituisen näyttelijän. Saman vuoden kesällä aloitettiin kesäteatteritoiminta. Ensimmäinen kesäteatterinäytelmä oli Tukkijoella, joka nousi teatterikansan suosioon. Tuolloin samoihin aikoihin teatteri erosi myös Työväenyhdistyksestä, joskin Työväenyhdistys jäi teatterin kannatusyhdistykseksi. Vuonna 1927 valtio myönsi teatterille avustuksen. Ehtona avustukselle oli lopullinen ero Työväenyhdistyksestä. Työväenyhdistys lopetti kannatusyhdistystoimintansa, teatterille perustettiin oma uusi kannatusyhdistys ja nimeksi tuli Savonlinnan Teatteri. 

Vuonna 1955 teatterin tilat muutettiin vanhasta työväentalosta Kisalinnan tiloihin Viiskulmaan, jossa teatteri toimii osittain vielä tänäkin päivänä. Vuonna 1979 Savonlinnan Teatterista tuli täyskunnallinen kaupunginteatteri, jota on vuodesta 2007 ylläpitänyt Savonlinnan Seudun Teatteriyhdistys Ry. Vuonna 2014 tehtiin päätös Savonlinnan Teatterin muuttamisesta Savonlinnasaliin. Savonlinnan Teatterin uudeksi johtajaksi valittiin vuonna 2015 Taava Hakala. Hakala aloitti johtajana elokuussa 2015 ja jää pois vuonna 2019. Hänen ensimmäinen ohjauksensa Savonlinnan Teatterissa oli Soittokielto ja viimeinen Kuin ensimmäistä päivää. Tähän väliin mahtuu paljon, mm. muutto Kisalinnasta Savonlinnasaliin sekä erinäisten tilojen jakautuminen eri toimipisteisiin. 

Savonlinnan Teatterin seuraavaksi johtajaksi valittiin vuonna 2018 Jouni Rissanen, joka aloittaa uutena johtajana elokuussa 2019. Samalla Savonlinnan Teatterin uusia kiinnityksiä on näyttelijät Pekka Johansson ja Maija Yrjölä, sekä ohjaaja Johanna Sorjonen ja skenografi Jonna Kuittinen.
Keski-Liettuan tasavalta

Tausta

Neuvosto-Venäjä oli tunnustanut Vilnan alueen osaksi Liettuaa vuoden 1920 Moskovan rauhansopimuksessa. Puolalaiset olivat kuitenkin valloittaneet Vilnan alueen Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa vuonna 1919. Sotaonnen käännyttyä Vilnasta perääntymään joutuneita puolalaisia vaadittiin luovuttamaan kaupunki liettualaisille, mutta puolalaiset viivyttelivät niin kauan että puna-armeija ehti paikalle ennen liettualaisia. Vallattuaan alueen puna-armeija ei aluksi aikonutkaan kunnioittaa rauhansopimusta, mutta sotaonni kääntyi taas Puolan hyväksi Vistulajoen taistelun jälkeen ja puna-armeija lähti perääntymään itään päin. Peräänyessään Neuvosto-Venäjä luovutti Vilnan alueen Liettualle 27. elokuuta 1920. Liettualaiset valtasivat Vilnan ja muitakin alueita ja ylittivät niin sanotun Curzonin linjan, mikä johti taisteluihin puolalaisten joukkojen kanssa. Liettualaiset perääntyivät lopulta Curzonin linjan taakse. 7. lokakuuta Puolan ja Liettuan välillä solmittiin Suwalkin sopimus ja demarkaattilinja vedettiin siihen mihin taistelut päättyivät. Liettua sai pitää Vilnan alueen ja Puolalle jäivät Curzonin linjan takaiset alueet.

Kapina

Rajat eivät kuitenkaan säilyneet kauan, sillä Lucjan Żeligowski aloitti kapinan Vilnan alueella jo 9. lokakuuta Józef Piłsudskin yllyttämänä. Vilnaan siirtynyt Liettuan hallitus pakeni Kaunasiin. Żeligowski julisti alueen Keski-Liettuan tasavallaksi ja nimitti itsensä sen johtajaksi. Liittoutuneet painostivat Puolaa, mutta se irtisanoutui kapinasta. Asiaa käsiteltiin Kansainliitossa, joka esitti ratkaisuksi kansanäänestystä, johon Puola ja Liettua eivät suostuneet. Żeligowskin joukot lähtivät marraskuussa 1920 etenemään kohti Kaunasia, mutta ne pysäytettiin Širvintosin ja Giedraičian taisteluissa vielä saman kuun aikana. Tappion jälkeen tie Vilnaan olisi ollut auki liettualaisille, mutta he lopettivat sotatoimet Kansainliiton sotilaskomission vaatimuksesta.

Sejmin vaalit

Vilnan kysymystä yritettiin ratkaista vielä Kansainliiton edustaja Paul Hymansin johdolla, mutta Liettua hylkäsi Kansainliiton esityksen ratkaisusta vuonna 1921. Żeligowski puolestaan järjesti tasavallassaan sejmin vaalit 8. tammikuuta 1922. Virallinen, mutta kyseenalaistettu äänestysprosentti vaaleissa oli 60. Parlamentista tuli täysin puolalainen, sillä juutalaiset, valkovenäläiset ja liettualaiset olivat joko boikotoineet vaaleja tai osallistuneet vähäisissä määrin. Sejmillä oli vain yksi asia asialistallaan, suhde Puolaan. Helmikuussa 1922 sejm päätti liittyä Puolaan, ja asiaa hoitamaan lähetettiin delegaatio Puolaan. Puolan sejm hyväksyi esityksen maaliskuun lopulla Kansainliiton protesteista huolimatta.
Matti Ristinen

Lapsuus ja nuoruus

Matti Ristinen syntyi Nackassa, Tukholman naapurikunnassa, Raimo ja Kaisa Ristisen (omaa sukua Räisänen) perheeseen. Perhe muutti Suomeen Kärsämäelle 1980-luvun vaihteessa. Vuonna 1993 Ristinen valmistui ylioppilaaksi Kärsämäen lukiosta. Hän opiskeli teatteritaidetta Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella neljä vuotta ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1997.

Teatteriammattilaiseksi

Ammattilaisuransa Ristinen aloitti Turun kaupunginteatterissa, jossa hän työskenteli 1997–2000. Siellä hänen näyttämötaiteellisiin tulkintoihinsa lukeutui muun muassa Tommy Barbanin osa näytelmässä Yö on hellä ja D’Artagnan klassikkonäytelmässä Kolme muskettisoturia. Ristinen kiinnitettiin Helsingin kaupunginteatteriin kaudeksi 2002–2003; siellä hän näytteli teoksissa Vaahteramäen Eemeli ja Housut pois. KokoTeatterissa – jonka perustajajäsen ja nimen keksijä Ristinen on – hän tulkitsi muun muassa Harold Dopsin osan näytelmässä Todiste vuonna 2003. Teatteri Imatrassa hän näytteli Pohjanmaan Erkki Hakalaa vuonna 2004. Ristinen näytteli vuonna 2012 Jeesusta Porvoon Teatterin pääsiäisajan kärsimysnäytelmässä Via Crucis – Ristin tie. Ristinen on esittänyt myös monologeja, kuten Nuoren Wertherin kärsimykset 1995 ja Kullervo 1998.

Yksityiselämä

Ristinen on naimisissa näyttelijä Sari Haapamäen kanssa ja heillä on kaksi lasta.
James van Riemsdyk

Maajoukkue

Van Riemsdyk on pelannut kahdet alle 18-vuotiaiden ja kolmet 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän voitti kisojen pistepörssin ja valittiin tähdistökentälliseen. Vuoden 2007 alle 18-vuotiaiden kisoissa van Riemsdyk valittiin myös parhaaksi hyökkääjäksi.
Van Riemsdyk pelasi miesten MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja olympialaisissa 2014. Hän edusti Yhdysvaltoja myös Jääkiekon maailmancupissa vuonna 2016.

Muuta

Van Riemsdykin pikkuveli Trevor pelaa kaudella 2014–2015 Chicago Blackhawksissa.