google/wiki40b huggingface dataset:
Joona Riekkinen

Seuraura

Riekkinen on Kalevan Pallon oma kasvatti. Hän oli kaudella 2014–2015 seuran C-nuorten tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 5+8=13 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 13+20=33, joista jälkimmäisessä sarjassa Riekkinen sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Riekkinen valittiin C-nuorten SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2016–2017 hän vietti suurimmaksi osaksi KalPan A-nuorissa, mutta Riekkinen vahvisti myös seuran B-nuoria, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. 
Toukokuussa 2017 Riekkinen teki KalPan kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätösottelussa 11. lokakuuta 2017 vieraissa norjalaista Stavanger Oilersia vastaan. Riekkinen merkittiin KalPan toiseen puolustajapariin Juuso Riikolan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.37 minuuttia. Riekkinen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. Ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa Riekkinen pelasi seuraavana päivänä 13. lokakuuta 2017 KooKoota vastaan. Hänet merkittiin KalPan kolmospuolustajapariin Konsta Mäkisen viereen. Riekkinen sai ottelussa jääaikaa 7.10 minuuttia ja hän keräsi teholukeman –2. Hän pelasi kauden 2017–2018 suurimmaksi osaksi KalPan A-nuorissa, jossa Riekkinen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Helmikuussa 2018 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Riekkinen pelasi kaudella 2018–2019 KalPan SM-liigajoukkueessa 13 runkosarja- ja yhden Spengler Cupin ottelun tehden yhden maalin. Hänen liigauransa avausmaali syntyi Riekkisen kuudennessa ottelussa 10. lokakuuta 2018 Saimaan Palloa vastaan. Hän voitti Spengler Cupin. Riekkinen pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin lainalla KalPan yhteistyöjoukkueessa, Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa, jossa hänen tulokaskautensa toi 32 runkosarjaottelussa tehot 5+11=16. Riekkinen voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +10. IPK:n kauden päätyttyä hän siirtyi vahvistamaan KalPan A-nuoria pudotuspeleihin.

Maajoukkueura

Riekkinen nimettiin alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2019 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Riekkinen on pelannut 11 nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Lehmänpapu

Taksonomia ja nimen alkuperä

Lehmänpapu kuuluu pitkäpapujen sukuun (Vigna). Sen tieteellinen lajinimi unguiculata johtuu latinan sanasta, joka tarkoittaa "pienikyntistä" ja viittaa kasvin kukan terälehtien pieniin varsimaisiin osiin.
Lehmänpavusta on olemassa useita alalajeja. Kaikki viljellyt muodot kuuluvat alalajiin unguiculata, joka jaetaan edelleen neljään lajikeryhmään: Unguiculata, Biflora, Sesquipedalis ja Textilis.  Lajin eri viljelymuodoista käytetään muun muassa nimiä Lesera ja Dangobidi (লেছেৰা/ ডাংবডি) ,  jotka johtuvat assamin kielestä, sekä black-eyed pea, southern pea, yardlong bean, catjang ja crowder pea, suomessa myös karjanpapu ja kiinanpapu. Kasvin villimuotojen luokittelu on hankalampaa: yli 20 eri nimeä on käytetty ja tunnistettu 3–10 alaryhmää. Alkuperäiset alaryhmät stenophylla, dekindtiana ja tenuis esiintyvät kutakuinkin kaikissa luokitteluissa, ja myös muunnokset pubescens ja protractor on vuonna 1993 hyväksytyssä luokittelussa nostettu alalajin asemaan.

Viljelys ja käyttö

Lehmänpapu on todennäköisesti kotoisin Länsi-Afrikasta, ja nykyisinkin sitä viljellään eniten Afrikassa. Suurimpia tuottajamaita ovat Nigeria, Niger ja Burkina Faso. Lisäksi sitä viljellään laajalti Aasiassa ja 1700-luvulta lähtien myös Yhdysvaltojen etelävaltioissa.
Lehmänpavun erikoisimpia viljeltyjä muotoja on niin sanottu yard-long bean, jonka palko voi olla jopa metrin pituinen. Sitä viljellään etupäässä Itä-Aasiassa ja käytetään vihreinä palkoina.
Tavallisimmin lehmänpavusta kuitenkin käytetään ravinnoksi kypsät siemenet. Niissä on noin 23 prosenttia proteiinia, ja niissä maissa, joissa sitä eniten viljellään, se onkin tärkeän proteiinin lähde.
Yhdysvalloissa lehmänpapua viljellään myös rehuksi, mihin sen nimikin viittaa, sekä vihantalannoitteeksi.

Teveysvaikutukset

Lemänpavulla on useita terveydelle edullisia vaikutuksia. Se sisältää runsaasti eräitä vitamiineja, erityisesti B9-vitamiinia, sekä rautaa. Se ehkäisee syöpää ja anemiaa, ylläpitää tervettä aineenvaihduntaa, vahvistaa luustoa, edistää henkistä hyvinvointia, auttaa lihaksia pysymään kunnossa, auttaa suolistoa pysymään terveenä, torjuu sydän- ja verisuonitauteja, tukee immuunijärjestelmää, suojaa vilustumiselta, torjuu masennusta ja diabetesta.
Kangaslampi (Pertunmaa, Kuortti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 90 600 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 6,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,4 metriä mpy.
Merja Penttilä

Merja Elisa Penttilä (s. 27. tammikuuta 1956 Hämeenlinna) on filosofian tohtori ja VTT:n tutkimusprofessori (biotekniikka). Penttilä on myös osa-aikainen professori (synteettinen biologia) Aalto-yliopistossa Kemian tekniikan korkeakoulussa. Hänet on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2015.
Penttilä väitteli 1987. Tutkimustyössään hän on keskittynyt teolliseen biotekniikkaan, erityisesti hiivojen ja homeiden molekyylibiologiaan, ja uusiutuvien luonnonvarojen hyödyntämiseen. Hän on saanut vuonna 2012 tutkimustyöstään Wihurin säätiön kansainvälisen palkinnon.
Anacampserotaceae

Tuntomerkit

Anacampserotaceae-kasvit ovat matalia pensaita, joilla on enemmän tai vähemmän mukulamaiset juuret. Joskus varret ovat meheviä, joskus kasveilla on tyviruusuke. Varren nivelvälit ovat lyhyet. Satunnaisesti esiintyy yhteyttämiseen liittyvää CAM-aineenvaihduntaa ja mahdollisesti C4-yhteyttämistä. Lehdet ovat tavallisesti kierteisesti, joskus vastakkaisesti, ja enemmän tai vähemmän liereitä. Lehtihangoissa on karvoja tai kovera suomu. Kukan kaksi esilehteä (tai verholehteä) on samassa tasossa, ja heteitä on vähintään viisi; ne ovat tyveltään yhtyneitä. Sikiäin koostuu tavallisesti kolmesta, joskus kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on väliseinällinen. Vartalo on täyteinen. Hedelmä on rakenteeltaan melko monimutkainen, ja seinämän ulko- ja sisäkerros tavallisesti irtoavat toisistaan. Siemenet ovat väriltään kalpeita, joskus siivellisiä, ja niissä on hieman tai joskus paljon käyristynyt alkio; ulkovalkuainen eli perispermi on heikosti kehittynyt. Myös siemenkuoren kaksi kerrosta irtoaa toisistaan. Kromosomiluku n = x = 9.

Levinneisyys

Anacampserotaceae-heimon levinneisyyskuva on hyvin hajanainen. Ne kasvavat Keski- ja Etelä-Australiassa, Jemenissä, Somaliassa, eteläisessä Afrikassa, Etelä-Amerikan eteläosassa ja Pohjois-Meksikossa sekä Lounais-Yhdysvalloissa.
Eddy Mazzoleni

Eddy Mazzoleni (s. 29. heinäkuuta 1973, Bergamo) on italialainen maantiepyöräilijä, Italian ympäriajon kolmas vuonna 2007. Hän ilmoitti 16. heinäkuuta 2007 jättävänsä Astana-tallin häneen kohdistuvien doping-epäilyjen vuoksi.

Saavutukset

Mazzoleni sijoittui kolmanneksi vuoden 1999 Lombardian ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen etapin Tour de Romandie -kilpailussa ja kuudennen etapin Sveitsin ympäriajossa. Vuonna 2001 Mazzoleni oli kolmas Milano-Torino -kilpailussa. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän oli 2002 viidestoista ja seuraavana vuonna kymmenes.
Vuonna 2004 Mazzoleni oli toinen Milano-Torinossa sekä seitsemäs Lombardian ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän sijoittui Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa kolmanneksitoista. Samana vuonna hän oli kolmas Clásica de San Sebastián -klassikossa ja voitti Giro del Veneto -kilpailun.
Vuoden 2007 Italian ympäriajossa Mazzoleni sijoittui kolmanneksi. Hän onnistui karkaamaan kilpailun muilta kärkiajajilta vuoristossa ajetulla 15. etapilla nousten kokonaiskilpailussa toiseksi. Monte Zoncolanin seinänousuun päättyneellä 17. etapilla Mazzoleni kuitenkin menetti aikaa ja putosi yhteistuloksissa viidenneksi. Viimeistä edellisen päivän aika-ajossa hän sijoittui toiseksi ja nousi kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Palkintokorokkeelle pääsy oli melkoinen yllätys, sillä Mazzoleni lähti kilpailuun Paolo Savoldellin apuajajan roolissa.
Kloraniili

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kloraniili on kirkkaankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen. Emäksisten liuosten vaikutuksesta se hydrolysoituu kloraniilihapoksi. Kloraniili liukenee hyvin dietyylieetteriin ja vähäisessä määrin etanoliin, kloroformiin ja asetonitriiliin. Kuumennettaessa kloraniilia noin 80 °C:n lämpötilaan se sublimoituu. Kloraniili ärsyttää, ihoa, silmiä ja hengitysteitä

Valmistus ja käyttö

Kloraniilia valmistetaan klooraamalla fenolia tai kloorifenoleja. Reaktiossa muodostuva heksakloorifenoli hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa kloraniiliksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös 1,4-bentsokinonin ja vetykloridin välisellä reaktiolla. Kloraniilia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä hapettimena ja väriaineiden valmistuksen lähtöaineena. Lisäksi sitä voidaan käyttää pH:n mittauksessa käytettävien elektrodien valmistukseen ja fungisidina.
Mennään bussilla

Juoni

Sarjan päähenkilö on bussinkuljettaja Stan Butler (Reg Varney), joka ajaa Luxton & District Traction Companyn kaksikerrosbussia. Stanin läheisin ystävä, naapuri ja työpari on rahastaja Jack Harper (Bob Grant), pahin vihollinen puolestaan bussiyhtiön hitlerviiksinen tarkastaja Cyril ”Blakey” Blake (Stephen Lewis). Stan asuu kotona leskiäitinsä (Cicely Courtneidge / Doris Hare), Olive-siskonsa (Anna Karen) sekä tämän miehen Arthurin (Michael Robbins) kanssa. Sarjan vakituisia teemoja ovat Stanin ja Jackin kahnaukset esimiehensä Blakeyn kanssa töiden hoitamisesta, Stanin ja Jackin yritykset menestyä naismaailmassa, hömppämäisen Oliven ja jäykkäniskaisen Arthurin liitoksissaan natiseva avioliitto sekä Stanin ja Arthurin väliset erimielisyydet.

Suosio

Mennään bussilla ei ollut kriitikoiden arvostama, mutta brittiläiset televisionkatsojat ottivat oitis sen omakseen. Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta ja kaiken kaikkiaan 74 jaksoa. Sarjan suosio poiki myös kolme elokuvaa: On the Buses (1971), Mutiny on the Buses (1972) ja Holiday on the Buses (1973). Ensimmäinen elokuvista oli vuoden suurin katsojamenestys Britanniassa ja voitti jopa James Bond -elokuvan Timantit ovat ikuisia (1971).
Marengon taistelu

Taustaa

Vuonna 1800 itävaltalaiset joukot uhkasivat Ranskan vuosina 1796 ja 1797 vallattuja Pohjois-Italian alueita. Silloinen Ensimmäinen Konsuli Napoleon marssi nopeasti Alppien yli 40 000 miehen kanssa, seitsemässä päivässä raskaat tykit mukanaan ottamaan itävaltalaiset vastaan Marengon kylän lähellä. Itävaltalaiset tulivat 31 000 miehen voimin, kun taas Napoleon hajotti joukkonsa, niin että hänellä oli 18 000 miestä vastaanottamaan ensimmäiset itävaltalaisjoukot Alessandrian kaupungin lähellä. Napoleon luuli näiden aikovan perääntyä ja siksi lähetti vahvat joukot pohjoiseen estämään itävaltalaisia pääsemästä Pojoelle ja toisen ison joukon etelään estämään itävaltalaisia pääsemästä Genovaan. Silloin Melas hyökkäsi Napoleonin huomattavasti alivoimaiseen keskustaan. 10 000 miehen lisäjoukot tulivat kenraali Louis Charles Antoine Desaix'n johdolla usean tunnin taistelemisen jälkeen.

Taistelu

Itävaltalaisten kenraali, Michael von Melas, lähti yllätyshyökkäykseen ranskalaisia vastaan. Väsyneenä pikamarssista Napoleonin joukot eivät pystyneet pitämään puoliaan loputtomalta vaikuttaneelta itävaltalaisarmeijalta vaan perääntyi jatkuvasti kranaattitulessa ja itävaltalaisten painostuksessa. Taistelu näytti jo menetetyltä, perääntyminen näytti jo pakenemiselta, kunnes Louis Desaix lisäjoukkoineen tuli auttamaan ranskalaisia. Desaix aloitti tykistötulen itävaltalaisiin viimeisillä tykeillä aiheuttaen isoja aukkoja ja jopa itävaltalaisten ammusvaraston räjähdyksen. Ranskalaiset aloittivat pian vastahyökkäyksen Desaix'n johdolla ja François Étienne de Kellermannin ratsuväki viimeisteli itävaltalaiset. Louis Desaix kaatui taistelussa, joten hänestä ei tullut kilpailijaa Napoleonille tulevissa Napoleonin valtakamppailuissa.
Niche

Niche on sivistyssana, joka tarkoittaa erityisen sopivaa toiminta-aluetta, paikkaa tai lokeroa jollekin asialle, olennolle tai ihmiselle.

Sanan alkuperä

Niche-sana on englanninkielinen lainasana. Sanan alkuperä on latinan sanassa pesä. Suomenkielisenä sanan alkumuotona voitaneen pitää "nissi"-sanaa.

Liiketaloudessa

Liiketaloudessa erityisesti markkinoinnissa puhutaan nicheistä erotuksena laajemmasta markkinasegmentin käsitteestä. Niche viittaa kapeammin määriteltyyn ryhmään markkinasegmentin sisällä, jonka tarpeita ei ole riittävästi tyydytetty. Se voi myös viitata tietyn segmentin alasegmenttiin.
Niche on yleensä pieni markkina-alue, joka ei kiinnosta kilpailumielessä monia yrityksiä. Siksi niche-markkinoilla toimivat yleensä pienet yritykset, joiden asiakkaat ovat valmiita maksamaan korkeampaa hintaa erikoistuneemmista tuotteista ja palveluista.
Pekka Saikku

Pekka Auvo Ilmari Saikku (s. 1939) on suomalainen professori ja lääkäri.
Saikusta tuli vuonna 1976 Helsingin yliopiston virusopin dosentti. Hän toimi sittemmin tutkimusprofessorina Kansanterveyslaitoksen Oulun osastolla ja Oulun yliopiston kliinisen mikrobiologian professorina. Keuhkoklamydian ja sepelvaltimotaudin välistä yhteyttä tutkineelle Saikulle myönnettiin Matti Äyräpää-palkinto vuonna 2000. Hänestä tuli Uumajan yliopiston kunniatohtori 1999.
Chimanimani

Chimanimani on vuoristoinen alue Zimbabwen ja Mosambikin rajamailla. Suuri osa Zimbabwen puoleisesta osasta muodostaa kansallispuiston. Vuoriston korkein kohta on 2440 m korkea Monte Binga Mosambikin puolella.
Chimanimani tunnetaan kasvillisuudestaan. Siellä on Afrikan eteläisin sademetsä, Chirinda, strelizioita, puusaniaisia, orkideoita, käpypalmuja ja harvinaisia puita. Alueella tavataan kotoperäisiä lintuja ja perhosia. Suuria eläimiä edustavat puhvelit, erilaiset antiloopit ja pahkasiat.
Gädda (suku)

Gädda on Smålannista peräisin oleva ruotsalainen aatelissuku, joka tunnetaan 1400-luvun loppupuolelta ja on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle numerolla 27. Suku sammui vuonna 1508. 
Vaakuna: Gädda-suku käytti niin sanottua puhuvaa vaakunaa hauen esiintyessä suvun vaakunakilvessä.
Menakinonit

Menakinonit ovat ryhmä luonnossa olevia 2-metyyli-1,4-naftokinonijohdannaisia, joiden hiilessä 3 on vaihtelevan pituinen isopreeniketju. Kunkin isopreenin rungossa metyylin kohdalla on kaksoissidos, jotka ovat usein E-muotoa. Menakinonien lyhenne on MK-n tai MKn. n on ketjun isopreenien määrä. Esimerkiksi menatetrenonissa eli MK4:ssä isopreenejä on 4. Menakinonien vanha nimi on K₂-vitamiinit, jonka käyttöä IUPAC ei suosittele.
Ihmisille ja muille selkärankaisille menakinonit ovat K-vitamiineja tai niiden esiasteita. Menakinoneja tuottavat tietyt bakteerit, arkit ja sienet, joille ne eivät siis ole vitamiineja, mutta toimivat kinoni-kinoli-tyyppisten hapetus-pelkistysreaktioiden takia elektronien siirtäjinä elektroninsiirtoketjuissa ubikinonin tapaan.
Menakinoneja on bakteerikäytetyissä ruuissa, kuten nattōssa ja juustoissa. Eläimillä myös tietyt suolistobakteerit tuottavat paljon menakinoneja, jotka kattavat osan eläinten K-vitamiinitarpeesta. Ihmisillä tuotto ei ole riittävää ja K-vitamiineja tulee saada myös ruuasta. Ihmisten ruokavalioissa menakinonit ovat tärkeä K-vitamiinilähde fyllokinonin ohella ja ruuan menakinonit voivat kattaa jopa 50% vitamiinitarpeesta.

Turvallisuus

Menakinoneja voidaan pitää verrattain turvallisina aineina ihmisille. Niitä sisältävien ruokien syönnistä johtuvia myrkytystapauksia ei tunneta.
Kokeessa, jossa rotille ja koirille syötettiin vuoden ajan MK4:ää 100 ja 500 mg/vrk annoksin per painokilo, havaittiin kokeen puolivälissä painonlaskua ja merkittävää veren punasolukatoa ja hemoglobiinipitoisuuden laskua. 20 mg/vrk annoksin haittoja ei havaittu. Rotille suun kautta syötetyt 2000 mg kerta-annokset MK7:ää eivät olleet haitallisia, eivätkä 90 päivää jatkuneet 20 mg/vrk annokset.

Imeytyvyys

Ihmisillä menakinonit imeytyvät suolistosta huonommin kuin puhdas fyllokinoni, jota on eritoten kasviksissa. MK7 on poikkeus: se imeytyy paremmin kuin muut menakinonit tai fyllokinoni. Kasviksissa fyllokinoni on kuitenkin pääosin kloroplastien tylakoideissa, joista sen imeytyvyys on huonoa. Fyllokinonin imeytyvyys kasviksista on siksi usein vain 5–10%. Maitotuotteista menakinonit taas imeytyvät lähes täysin. Bakteerien menakinonit ovat solukalvoissa. Eläinsoluissa niitä useissa eri solukalvoissa, eritoten mikrosomeissa ja mitokondrioissa.
Z-sidoksellisia menakinoneja ei juuri ole luonnossa, vaan niitä on synteettisesti tuotetuissa valmisteissa. Z-sidoksellisten menakinonien teho eläimillä vitamiineina on vain noin 1% suhteessa pelkkiä E-sidoksia omaaviin luonnon menakinoneihin.
Menakinonit ovat pitkävaikutteisempia kuin fyllokinoni ja ne säilyvät veressä fyllokinonia pidempään. Fyllokinonin puoliintumisaika veressä on 0,22–8,80 tuntia. Taas esimerkiksi MK4 poistuu verestä alle 24 tunnissa, MK7 noin 96 tunnissa ja MK9 noin 48 tunnissa.
Jaana Saarinen

Elämä

Saarinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974 ja opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä ja estetiikkaa vuosina 1975–1979. Varsinaista näyttelijäntutkintoa hänellä ei ole.
Freelance-näyttelijänä työskentelemisen lisäksi Saarinen kouluttaa yritysten asiakaspalvelijoita improvisaatioharjoitusten avulla. Hän oli Kotkan kaupunginvaltuutettu (vihr.) vuosina 1992–1996. 
Jaana Saarisella on kaksi lasta, vuonna 1987 syntynyt tytär ja vuonna 1989 syntynyt poika Sampsa Tuomala.

Näyttelijänä

Jaana Saarinen esiintyi televisiossa jo 60-luvun alussa Matti Raninin Niksulan TV-ohjelmassa, pikkusisarensa Saana Elinan kanssa, ja myös 1960 valmistuneessa elokuvassa Molskis, sanoi Eemeli, molskis!. Hän osallistui 1960- ja 1970-luvuilla Disneyn animaatioelokuvien suomenkielisiin jälkiäänityksiin. Hän näytteli nimiroolin Oiva Paloheimon tekstiin perustuvassa, vuonna 1969 valmistuneessa televisionäytelmässä Tirlittan.
Vuosina 1976–2005 Saarinen oli kiinnitettynä eri teattereihin: Kokkolan kaupunginteatteriiin 1976–1977, Mikkelin teatteriin 1978–1979, Lappeenrannan kaupunginteatteriin 1979–1980 ja
Kotkan kaupunginteatteriin 1980–2005.
Saarinen sai parhaan naisnäyttelijän Venla-patsaan vuonna 2007 roolistaan Yle TV1:n Kotikatsomossa esitetyssä kolmiosaisessa televisiosarjassa Hopeanuolet. 
Saarinen esiintyi Salatut elämät -televisiosarjassa Maarit Salinin roolissa vuosina 1999, 2000–2004, 2007–2008 ja 2015. Vuonna 2019 Saarinen palasi Maarit Salinin rooliin Salattujen elämien -spin-off-sarjassa Pihlajasatu. Salatuissa eläimissä esiintyi myös Jaana Saarisen poika Sampsa Tuomala.
Vuoden 2008 jälkeen Saarinen on esiintynyt muun muassa Tunteen Palo -näytelmässä sekä Aleksanterin teatterissa ja kiertuenäytelmänä esitetyssä Kello viiden tee -näytelmässä Katharine Hepburnin osassa. Saarinen on näytellyt lukuisissa kesäteattereissa. Kesällä 2008 hän esiintyi Kirjurinluodon kesäteatterissa Porissa, näytelmässä 'Huomenta rakkaani!'. Hän oli myös Lappeenrannan kesäteatterin Votkaturistit-näytelmässä pääosassa. Kesällä 2019 Saarinen nähdään Heinolan kesäteatterin lavalla Pokka Pitää -ohjelmaan perustuvassa näytelmässä pääroolissa.
Vuonna 2009 Saarinen oli mukana PMMP:n ”Lautturi”-kappaleen musiikkivideolla.
Gulassi

Gulassi (unk. gulyás) on Unkarista lähtöisin oleva, paprikalla maustettu liharuoka. Gulassi on suosittu ruokalaji Unkarissa, tämän naapurimaissa ja Balkanilla. Unkarin kielen sana gulya tarkoittaa "paimen".
Perinteisesti Unkarissa gulassi valmistetaan pilkotusta naudanlihasta, se maustetaan sipulilla, paprikajauheella ja suolalla sekä kasviksilla.
Gulassia on Suomessa kutsuttu myös nimellä paprikahöystö. Vasikanlihasta tehtynä se on tunnettu nimellä wieniläishöystö (ransk. goulasch à la viennoise, häränlihasta tehtynä nimellä goulasch de bœuf ja porsaanlihasta valmistettuna nimellä goulasch de porc). Itävaltalaisessa gulassissa raa’at perunakuutiot lisätään haudutuksen loppuvaiheessa kypsymään gulassin liemessä.
Raadin lentokenttä

Historiaa

Lentokenttä rakennettiin Raadin kartanon maille. Lentokentältä lennettiin ensilennot vuonna 1914. Neuvostomiehityksen aikana Raadin kenttä oli yksi Neuvostoliiton strategisista lentotukikohdista, ainoa Baltian alueella.
Viimeiset lennot kentältä lennettiin vuonna 1996.
Kiitotien länsipäähän avattiin vuonna 2016 Viron kansallismuseon uusi päärakennus.
Air Seychelles

Air Seychelles (IATA: HM, ICAO: SEY, kutsukoodi: SEYCHELLES) on seychelliläinen lentoyhtiö, jonka solmukohtana toimii Seychellien kansainvälinen lentoasema Mahén saarella.
15. syyskuuta 1977 perustettu Air Seychelles toimi alun perin nimellä Seychelles Airlines. Se sai nykyisen nimensä maaliskuussa 1979.
Paperilentokone

Paperilentokone on paperista taiteltu lennokki. Lennokkeja on useita erilaisia; temppulentokoneet, nopeuslentokoneet ja tasapainolentokoneet. Paperilentokoneet pysyvät ilmassa niihin taiteltujen siipien ansiosta. Paperilennokkien ilmassa pysymisen maailmanennätys on nykyään japanilaisen Takuo Todan tekemä 27,9 sekuntia. Edellinen ennätys, 27,6 sekuntia, oli yhdysvaltalaisen Ken Blackburnin nimissä. Hän teki ennätyksen 8. lokakuuta 1998 Georgia Domessa Atlantassa. Suomen paperilennokkiseuran 26. heinäkuuta 2008 järjestämissä lajin ensimmäisissä SM-kilpailuissa paperilennokkia heitettiin pisimmillään 41 metrin päähän.
Orlov (kaupunki)

Orlov (ven. Орло́в) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkan oikealla rannalla 77 kilometriä Kirovista länteen. Kaupunki on Orlovin piirin keskus. Asukkaita on 8 400 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1459. Vuonna 1780 siitä tuli kaupunki ja Vjatkan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosina 1923–1992 kaupungin nimenä oli Halturin sen lähistöllä syntyneen vallankumouksellisen Stepan Halturinin muistoksi.
II/JR 39 (talvisota)

II/JR 39 ei Jalkaväkirykmentti 39:n toinen pataljoona perustettiin YH:n julistamisen (14.10.1939) jälkeen Kuopiossa.

Varustaminen

II/JR 39 pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen määrävahvuuksia ei materiaalin osalta saavutettu.

Keskittäminen

II/JR 39 keskitettiin muun rykmentin ohessa Laatokan Karjalaan Leppäsyrjän alueelle 18.-20.10.1939 välisenä aikana.

Talvisodan taisteluista

IV Armeijakunnan taistelualueelle tyypilliseen tapaan pataljoona kuului talvisodan aikana erilaisiin tilapäisorganisaatioihin.

Joulukuu 1939

15.12.1939 II/JR 39 liitettiin osaksi Taisteluosasto Neitoa, joka taas oli osa Ryhmä Jousimiestä. Iltayöstä taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti hyökkäystavoitettaan Mitroa.
16.12.1939 pataljoona hyökkäsi suunnistusvirheen seurauksena alkuperäistä tavoitettaan pohjoisempana kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollisen voimakas torjunta pysäytti kuitenkin hyökkäyksen ja pataljoona vetäytyi muun taisteluosaston mukana Katitsanlammen alueelle.

Rauha 13. maaliskuuta 1940

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11. 
Pataljoona vetäytyi koko muun IV Armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa. 
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta miehien nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.