google/wiki40b huggingface dataset:
The Man with the Golden Gun (albumi)

Musiikki

Elokuvan musiikin sävelsi John Barry. Hänet kiinnitettiin elokuvan tuotantoon niin myöhäisessä vaiheessa, että hänelle jäi vain kolme viikkoa aikaa musiikin tekemiseen.
Elokuvan tunnuskappaleen, ”The Man with the Golden Gun”, esittää Lulu. Laulun sanoitti Don Black. Kappaleen sovitus yhdistää ensimmäisten Bond-elokuvien big band -tyyliä ”Live and Let Dien” rock-tyyliin. Elokuvan musiikki perustuu vahvasti tunnuskappaleeseen: Barry ei tällä kertaa säveltänyt erillistä rakkaus- ja toimintamusiikkia, vaan käytti samaa säveltä kummassakin yhteydessä. Lulu totesi myöhemmin, että hänen esittämänsä tunnuskappale oli huono yritys mukailla Shirley Basseytä. Sinclair McKay pitää kappaletta kitschinä. Sitä onkin nyttemmin soitettu yökerhoilla vitsimielessä.
Alice Cooper, joka piti John Barryn musiikista, teki kappaleen nimeltä ”Man with the Golden Gun” ja toivoi, että elokuvien tuotantoyhtiö kiinnostuisi kappaleesta. Tuottajat eivät kuitenkaan tienneet kappaleesta ennen kuin se ilmestyi vuonna 1973 albumilla Muscle of Love. Kappaletta ei otettu elokuvan tunnuskappaleeksi, mahdollisesti koska se olisi ollut elokuvan ilmestyessä jo vuoden vanha eikä se saisi ihmisiä ostamaan elokuvan soundtrack-albumia.

Tuotanto ja julkaisut

Musiikki äänitettiin vuonna 1974. Capitol Records julkaisi musiikista albumin vuonna 1975. Albumin tuotti Gregg Ogorzelec. Albumi tai Lulun kappale eivät kumpikaan päässeet myydyimpien listoille. Albumiin oli tehty hyvin vähän jälkituotantoa, joten se ei tuonut elokuvan musiikkiin paljon lisäarvoa.
Albumi julkaistiin kasettina ja CD-levynä vuonna 1988. CD:stä on otettu uusintapainokset vuosina 1999, 2003 ja 2013. Albumi julkaistiin digitaalisena vuonna 2009.
Vändra

Vändra on kauppala (alev) ja entinen kunta Virossa Pärnumaalla. Vändra oli kauppalakunta (viroksi alevvald), johon kuului vain Vändran kauppala. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Halingan, Tootsin ja Vändran kunnat sekä Vändra]n kauppala yhdistettiin Põhja-Pärnumaan kunnaksi.

Väestö

Vuonna 2011 Vändran kunnassa (ja samalla Vändran kauppalassa) oli 2 355 asukasta, joista 2 304 (97,8 %) oli virolaisia, 24 (1,0 %) venäläisiä ja 24 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
Joel Karppanen

Joel Karppanen (s. 1993 Rovaniemi) on suomalainen valokuvataiteilija.
Oulussa kasvanut Karppanen on keskittynyt syväluotaavien dokumentaaristen valokuvasarjojen tekemiseen. Vuonna 2017 Karppanen palkittiin Jouko Lehtolan säätiön lupaavalle dokumenttikuvaajalle tarkoitetulla Nuori Sankari -palkinnolla. Tuomariston mukaan "Karppanen tekee valokuvia, joissa jokapäiväinen muuntuu poikkeukselliseksi. Hänellä on kyky nähdä yksityiskohdissa laajempia merkityksiä ja tunnelmia ja tiivistää ne liki kehollisiksi tunteiksi." Talvella 2018 Karppanen palkittiin kuvistaan myös Uusi kuvajournalisti -palkinnolla Kuvajournalismikilpailussa.
Karppasen teoksia on nähty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä muun muassa Lontoossa, Helsingissä ja Wienissä.
Lasse Oksanen

Lasse Kalevi Oksanen (s. 7. joulukuuta 1942 Tampere) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä. Hän on nykyään Tampereen puolesta ry:n kaupunginvaltuutettuna Tampereella.
Oksanen oli yksi Suomen parhaista jääkiekkoilijoista 1960-luvun loppu- ja 1970-luvun alkupuoliskolla. Hänen uransa kesti vuodesta 1960 vuoteen 1982. Tampereen Ilvestä Suomessa edustanut Oksanen on valittu muun muassa ennätykselliset yhdeksän kertaa SM-sarjan All Stars -kentälliseen. Oksanen muodosti yhdessä Reijo Hakasen ja Jorma Peltosen kanssa Ilveksen maineikkaimman ketjun. Oksanen voitti Ilveksessä yhteensä kolme Suomen-mestaruutta ja 12 mitalia. Pisteitä hän teki pelaamissaan 477 ottelussa 498 (268+230).
Oksanen pelasi urallaan myös Italiassa HC Val Gardenan ja Asiagon joukkueessa. Sieltä jäi muistoksi yksi Italian-mestaruus ja yksi hopea.
Maajoukkueessa Oksanen pitää ja piti pitkään monia kansallisia ennätyksiä hallussaan, vaikka pelasi viimeisen maaottelunsa vuonna 1977. Hän on edelleen kaikkien aikojen eniten maaottelumaaleja tehnyt suomalaiskiekkoilija (101 maalia). Hänen hallussaan oli pitkään maaotteluennätys (282 peliä), kunnes niin ikään Ilveksen ikoni Raimo Helminen nousi ohi. Maaotteluiden pistetilastoissa Oksasen ohi ovat menneet Helmisen lisäksi Mika Nieminen ja Ville Peltonen. Oksanen pelasi MM-kisoissa 117 peliä, mikä oikeuttaa maailmantilastossakin jaetulle toiselle sijalle Jiří Holíkin jälkeen. Yhteensä Oksanen teki 282 maaottelussaan tehot 101+58. Hän edusti Suomea 11 kertaa MM-kisoissa ja kolme kertaa olympialaisissa.
IIHF on valinnut Oksasen kansainväliseen kuuluisuuksien International Hockey Hall of Fame galleriaan. Ilves on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 14. SM-liiga jakaa vuosittain Lasse Oksanen -palkintoa, joka myönnetään runkosarjan parhaalle pelaajalle.
David James

Seurajoukkueura

James aloitti uransa Watfordin juniorijoukkueissa, missä voitti nuorten FA Cupin 1988. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi 98 ottelua ennen siirtymistään vuonna 1992 Liverpooliin. Liverpoolissa Jamesin alku sujui heikosti ja hän istui Graeme Sounessin kaudella suurimman osan ajasta penkillä. James sai ailahtelevien otteidensa ja peleissä tehtyjen virheiden vuoksi lempinimen Calamity James. Sounessin seuraajan Roy Evansin aikana hän sai enemmän peliaikaa ja voitti joukkueessa Liigacupin vuonna 1995. Liverpoolin hankittua uuden maalivahdin Brad Friedelin James myytiin Aston Villaan 1999. Vuonna 2001 hän siirtyi West Hamiin, joka kauden 2002–2003 päätteeksi putosi Valioliigasta. Tammikuussa 2004 James palasi takaisin Valioliigaan siirtymällä Manchester Cityyn. Kesällä 2006 hän siirtyi Portsmouthiin, jota hän edusti neljä kautta. Kauden 2009–2010 päätteeksi Portsmouth putosi mestaruussarjaan ja James siirtyi kesällä 2010 yllättäen samalla sarjatasolla olleeseen Bristol Cityyn vaikka sai tarjouksia myös Valioliigaseuroilta.
James on eniten nollapelejä ja myös otteluita Valioliigassa pelannut maalivahti.

Maajoukkueura

Englannin maajoukkueessa James on pelannut 53 ottelua. Hän debytoi maajoukkueessa vuonna 1997 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän oli mukana 2002 MM-kilpailuissa, mutta ei päässyt pelaamaan. James nousi kisojen jälkeen Englannin ykkösmaalivahdiksi David Seamanin lopetettua maajoukkueuransa, ja hän pelasi joukkueen kaikki ottelut 2004 EM-turnauksessa. Paul Robinson syrjäytti hänet maajoukkueen ykkösmaalivahdin paikalta. James oli mukana myös 2006 MM-kisoissa kakkosmaalivahtina, mutta ei pelannut yhtään ottelua. Hän palasi seuraavan kerran maajoukkueen maalille 2008 ja pelasi useita 2010 MM-kisojen karsintaotteluita. James valittiin lopputurnaukseen ja hän nousi kisoissa pelaavaksi maalivahdiksi ensimmäisessä ottelussa tapahtuneen Robert Greenin virheen jälkeen.
Ylä-Ulpas

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 140,5 metriä mpy.
Ian Parrott

Ian Parrott (5. maaliskuuta 1916 – 4. syyskuuta 2012) oli brittiläinen säveltäjä ja musiikkikirjailija. 
Parrott syntyi Streathamissa, Lontoossa, ja opiskeli Royal College of Musicissa. Hän aloitti säveltämisen jo seitsemänvuotiaana ja sai tohtorinarvonsa Oxfordissa vuonna 1940. Hän luennoi Birminghamin yliopistolla vuosina 1946–1950.
Royal Philharmonic Orchestra palkitsi Parrottin vuonna 1949 teoksesta Symphonic Impression: Luxor. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa viisi sinfoniaa, konserttoja, neljä oopperaa, neljä jousikvartettoa, kamarimusiikkia ja vokaalimusiikkia.
Parrott meni 1. kesäkuuta 1940 naimisiin Elisabeth Coxin kanssa; parille syntyivät pojat Michael (s. 1941) ja Richard (s. 1945). Säveltäjä sai vuonna 1994 Walesissa ensimmäisen Glyndŵr-palkinnon.
Eläinten viestintä

Eläinten viestintä on eläinten pyrkimystä viestimällä vaikuttaa viestin vastaanottavien eläinten päätöksentekoon. Viestisignaali voi olla esimerkiksi ääni, värikuvio, asento, liike, sähköpurkaus, kosketus, hajusignaali, tai monen signaalin yhdistelmä.

Tarkoitus

Eläimet viestivät monenlaisista syistä. Moni eläinlaji viestii varoitukseksi, alistumisen osoitukseksi, houkutellakseen parittelukumppania tai ilmoittaakseen reviirinsä omistuksen. Yhteisölliset lajit koordinoivat ryhmän liikkeitä ja osoittavat sosiaalista arvojärjestystään viestimällä. Vanhemmat viestivät kaksisuuntaisesti poikastensa kanssa näitä hoitaessaan. Eläimet osaavat myös hälyttää lajitoverinsa löytäessään ruokaa tai havaitessaan vihollisen. Lepakot ja jotkin muut eläimet käyttävät itse lähettämiään äänisignaaleja suunnistukseen.

Kyvyt ja tavat

Eläinten viestintäkykyjä rajoittaa niiden perimä. Esimerkiksi monet hyönteiset pystyvät tuottamaan ja kuulemaan vain tietyn korkuisia ääniä. Joidenkin lajien yksilö erittää vain omanlaistaan tuoksua, jonka perusteella tuoksun vastaanottaja joutuu opettelemaan tunnistamaan yksilön. Jotkin lajit voivat oppia viestimään: esimerkiksi laululinnut voivat oppia lauluja nuorena, ja papukaijat oppivat tuottamaan uudenlaisia viestejä koko ikänsä.
Eri viestisignaalien lukumäärä vaihtelee lajeittain. Yksinkertaisimmat ei-yhteisölliset eläimet tuottavat ehkä vain viittä erilaista signaalia, yhteisölliset hyönteiset kuten mehiläiset ja muurahaiset tuottavat 10–20 signaalia, ja yhteisölliset selkärankaiset kuten sudet ja kädelliset tuottavat 30–40 signaalia.
Eläimet viestivät tavoilla, jotka soveltuvat olosuhteisiin. Ääniviestintä on tehokasta suurten etäisyyksien välillä, näköesteiden kuten puiden ja lehvästön läpi sekä pimeässä. Jotkin suuret maaeläimet ja valaat voivat tuottaa hyvin matalia ääniä, jotka kantautuvat maan tai veden kautta kauemmas kuin korkeammat äänet. Pienemmät eläimet kiipeävät tai lentävät joskus korkeaan paikkaan ääntelemään saadakseen signaalilleen kantavuutta. Äänisignaalin heikentyminen etäisyyden kasvaessa ei kuitenkaan aina ole epätarkoituksenmukaista, sillä eläimet saattavat pysytä kuulemaan äänisignaalin heikentymisestä kuinka kaukana viestin lähettäjä on.
Jotkin lajit ovat kehittäneet bioluminesenssin pystyäkseen viestimään visuaalisesti pimeässä.
Hajusignaalit leviävät hitaasti ja vaikeasti paikallistettavasti ilmavirran mukana. Eläimet käyttävätkin hajuviestintää vain lähviestintään ja toistuvaan reviirin puolustamiseen ja puolison etsintään.

Kieli

Ihminen on yrittänyt opettaa simpansseille ja gorilloille kieltä. Jotkin yksilöt ovatkin oppineet suurehkon vaikkakin ihmiseen verrattuna rajallisen joukon merkkejä ja käsitteitä, joilla ne pystyvät viestimään symbolisesti. On kuitenkin kyseenalaista, onko siinä kyseessä kieli.
Timesitheus

Elämä

Timesitheus oli luultavasti kotoisin Rooman valtakunnan itäisistä provinsseista, Kreikasta, Vähästä-Aasiasta, Syyriasta tai Arabiasta. Timesitheuksen urasta kerrotaan Lyonista ja Roomasta löydetyistä piirtokirjoituksissa. Hän kuului ritarisäätyyn ja aloitti uransa keisari Elagabaluksen aikana Hispaniaan sijoitetun auxilia-kohortin prefektinä, minkä jälkeen hän palveli virkamiehenä Ylä- ja Ala-Germanian hallinnossa. Hän toimi myös Arabian provinssin maaherrana vuonna 218 ja 222. Vuonna 224 Timesitheus toimi prokuraattorina, jolloin hän huolehti perintöveron keräämisestä sekä kreikkalaisiin kisoihin liittyvistä varoista. Vuonna 232 hän oli vastuussa keisari Severus Alexanderin Persiaa vastaan suunnatun sotaretken kassasta, minkä jälkeen hän toimi ainakin neljässä virassa, joista viimeisin oli Aquitanian ja Lugdunensiksen provinssien prokuraattorin virka. Lyonista löytynyt piirtokirjoitus mainitsee myös, että hän toimi Syria Palestinaen maaherrana Alexanderin Persian sotaretken aikana vuonna 231/232 ja huolehti Rooman armeijan muonituksesta.
Maximinus Thraxin kaudella Timesitheuksen ura koki takaiskun mutta hän palveli yhä keisaria Rooman itäisissä provinsseissa. Vuonna 238 Maximinusta vastaan kapinoitiin ja Timesitheus liittyi vastarintaan keisaria vastaan. Levottomuuksien jälkeen keisariksi julistettiin heinäkuun 238 lopulla vain 13-vuotias Marcus Antonius Gordianus. Timesitheus nousi taas suosioon ja vuoden 240 lopulla tai 241 alussa hänet nimitettiin pretoriaanikaartin prefektiksi. Vallan vahvistamiseksi Gordianus otti Timesitheuksen tyttären Furia Sabinia Tranquillinan vaimokseen kesällä 241.
Samaan aikaan valtakunnan rajoille kertyi ongelmia. Tonavan alajuoksulla gootit, karpit, ja sarmaatit tekivät ryöstöretkiä Daakian, Moesian ja Traakian provinsseihin. Itärajalla Persian kuningas Ardašir I hyökkäsi Pohjois-Mesopotamiaan valloittaen Duran ja Hatran. Hänen poikansa Sapor jatkoi isänsä työtä kuninkaana ja valloittajana. Persialaisia vastaan suunnatun sotaretken komentajaksi valittiin Timesitheus. Roomalaiset kokosivat armeijansa ja lähtivät itään vuonna 242. Matkalla kukistettiin Moesiaa ryöstelleet germaani- ja sarmatialaisheimot. Vuoden 242 lopulla Rooman armeija saapui Antiokiaan ja keväällä 243 sotaretki persialaisia vastaan alkoi. Timesitheus ylitti Eufratin Zeugmassa ja valtasi Carrhaen. Sitten armeija kääntyi pohjoiseen, valtasi Edessan ja kukisti Saporin johtaman persialaisarmeijan Rhesainan taistelussa. Rooman armeija menestyi hyvin mutta yllättäen Timesitheus kuoli, luultavasti vuoden 243 toisella puoliskolla. Kuoleman syyksi on epäilty salamurhaa mutta todennäköisesti Timesitheus kuoli sairauteen.
Ewerthon

Seurajoukkueura

Ewerthon aloitti ammattilaisuransa Corinthiansissa, jossa hän voitti Brasilian-mestaruussarjan Campeonato Brasileiro Série A:n kausina 1998 ja 1999 sekä seurajoukkueiden maailmanmestaruuden vuoden 2000 turnauksessa. Kaudeksi 2001–2002 Ewerthon siirtyi saksalaiseen Borussia Dortmundiin, jossa hän voitti Saksan-mestaruuden heti ensimmäisellä kaudellaan. Dortmund eteni samalla kaudella myös UEFA-cupin loppuotteluun, jossa Ewerthon oli avauskokoonpanossa. Dortmund kuitenkin hävisi Feyenoordille 2–3. Ewerthon pelasi Dortmundissa vuosina 2001–2005 kaikkiaan 119 Bundesliiga-ottelua ja teki jokaisen neljän seurassa pelaamansa kauden aikana vähintään kymmenen liigamaalia.
Kaudet 2005–2006 ja 2006–2007 Ewerthon pelasi Espanjan Primera Divisiónia Real Zaragozassa. Kahden kauden aikana hän teki 65 sarjaottelussa 18 maalia. Kaudeksi 2007–2008 hänet lainattiin ensin saksalaiseen VfB Stuttgartiin ja sitten espanjalaiseen RCD Espanyoliin. Zaragozassa Ewerthon pelasi jälleen kaudella 2008–2009, jolloin hän teki toiselle sarjatasolle Segunda Divisióniin pudonneessa joukkueeseen 28 maalia ja oli näin merkittävässä roolissa seuran noustessa takaisin pääsarjaan.
Kesken seuraavan kauden Ewerthon palasi kotimaahansa Palmeirasin riveihin. Vuonna 2011 hän edusti venäläistä Terek Groznyitä ja vuonna 2012 qatarilaista Al Ahlia, kunnes palasi jälleen Brasiliaan.

Maajoukkueura

Ewerthon oli mukana alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut voittaneessa joukkueessa vuoden 2001 kisoissa, joissa hän voitti myös jaetun maalikuninkuuden yhdessä Adrianon kanssa. Brasilian A-maajoukkueessa Ewerthon pelasi kolme ottelua vuonna 2001 ja toiset kolme ottelua vuonna 2003. Hän oli mukana Brasilian joukkueessa Copa Américassa 2001.
Reikätauti

Reikätauti on kalojen sairaus, joka vaivaa sekä makeassa vedessä että merivesiakvaariossa pidettyjä lajeja. Makeavesiakvaariossa sitä tavataan lehtikaloilla ja muilla kirjoahvenilla, varsinki riikinkukkoahvenella ja kiekkokaloilla. Merivesiakvaariossa keisarikalat ja välskärikalat sekä eräät muut kalat ovat sille alttiita.
Reikätauti auiheuttaa reikiä ja kuoppia kalan ihoon, ensin päähän, myöhemmin myös kylkiviivan kohdalle.
Reikätaudin aiheuttajasta on monia mielipiteitä. Monissa reikätautisissa kaloissa on Hexamita-alkueläimen aiheuttama tulehdus, mutta voi olla, että reikätauti altistaa kalat tälle infektiolle. Reikätaudin syyksi on arveltu myös kalkin, fosforin ja D3-vitamiinin epätsapainoa.
Sitä on pidetty myös stressin aiheuttamana autoimmuunisairautena, joka liittyy etenkin huonoon vedenlaatuun. Luonnossa sitä esiintyy vain hyvin harvoin.
Sisiliskot

Elinympäristö

Euroopan ja Välimeren lajit elävät pääosin metsässä ja pensaikoissa. Aasiassa elää sukujen Eremias ja käärmeensilmäsisiliskot (Ophisops) lajeja niityillä ja aavikolla. Afrikkalaiset lajit elävät yleensä kuivilla, kivikkoisilla alueilla. Holaspis on yksi harvoista puissa elävien sisiliskojen suvuista, ja sen yksi laji, piikkipyrstösisilisko (Holaspis guentheri) kykenee liitämään ilmassa käyttäen häntäänsä ja litteää ruumistaan liitovarjona.

Ulkonäkö

Sisiliskot ovat pieniä tai keskisuuria liskoja. Useimmat lajit ovat alle 9 cm pitkä ilman häntää, vaikka suurin elävä laji, Gallotia stehlini, saavuttaa 46 cm, ja aiemmin on ollut vielä suurempia lajeja, jotka ovat nyt kuolleet sukupuuttoon. Sisiliskot syövät pääasiassa hyönteisiä. Poikkeus on Meroles anchietae, yksi harvoista sisiliskoista, jotka säännöllisesti syö siemeniä – sopiva ruokavalio Namibin aavikon ankariin oloihin.
Sisiliskot ovat muodoltaan huomattavan samanlaisia, hoikkia ja pitkähäntäisiä, mutta niissä on hyvin erilaisia kuvioita ja värejä, jopa saman lajin yksilöillä. Niiden suomut ovat suurimpia pään alueella. Useimpien lajien urokset ja naaraat ovat keskenään eri näköisiä.
Vähintään kahdeksan Kaukasuksella elävää lajia lisääntyy partenogeneettisesti,  ja kolme lajeista synnyttää eläviä poikasia.
Päivänpaisteisia pässinpäitä

Juoni

Stan ja Ollie ovat luvanneet osallistua veljeskunnan vuosittaiseen kokoontumiseen Chicagossa, mutta heidän vaimonsa vastustavat ajatusta. Ollie päättää huijata vaimoaan teeskentelemällä sairasta ja saa Stanin avustuksella lääkärin määräämään itselleen merimatkan Honoluluun. Ollie pyytää Stania matkaseuraksi, sillä hän tietää että hänen vaimonsa ei voi sietää merimatkoja. Merimatkan sijasta Stan ja Ollie matkustavatkin salaa Chicagoon. Honoluluun matkalla ollut laiva uppoaa hirmumyrskyssä ja Stanin ja Ollien vaimot ovat surunmurtamia ollessaan epätietoisia aviomiestensä kohtalosta. Stan ja Ollie palaavat matkaltaan leihin pukeutuneina ja ananaksia kantaen, kun he saavat kuulla laivansa kohtalosta. He päättävät piileskellä ullakolla välttääkseen vaimojensa kohtaamisen ja tulla pois piilostaan vasta samana päivänä, kun pelastuslaiva saapuu satamaan. Heidän epäonnekseen puolisot näkevät elokuvissa käydessään Chicagon kokousta käsittelevän uutisfilmin, jossa Stan ja Ollie esiintyvät.
Loistokerttuli

Levinneisyys

Loistokerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Euroopassa laji on hyvin harvinainen harhailija, jota tavataan lähinnä lokakuussa.
FC Martigues

FC Martigues on ranskalainen jalkapallojoukkue, joka on perustettu Martiguesin kaupungissa Etelä-Ranskassa vuonna 1921. Se nousi syksyllä 1993 Ligue 1:een, ja pysyi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta. Syksyllä 2003 Ranskan jalkapalloliitto pudotti joukkueen CFA-tasolle, eli Ranskan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle. FC Martigues pelaa kotiottelunsa 11 500 -paikkaisella Stade Francis-Turcanilla.
Vesa Karjalainen

I-divisioona

Karjalainen on Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa I-divisioonassa kaudella 1984–1985. 18-vuotiaana miesten peleissä debytoinut Karjalainen teki tulokkaaksi hyvät tehot (10+23=33). Hän oli koko sarjan pistepörssin seitsemästoista. Kausi 1986–1987 oli todellinen läpimurto I-divisioonassa Karjalaisen tehdessä runkosarjassa tehot 39+23=62. Hän oli pistepörssin yhdeksäs ja maalipörssissä hän oli toinen Imatran Ketterän Patrick Ryanin kanssa edellään vain Vaasan Sportin Håkan Hjerpe.
Kaudeksi 1987–1988 Karjalainen siirtyi tuolloin I-divisioonassa pelanneen HPK:n riveihin. Hän paransi edellisen kauden pistesaldoaan entisestään tehdessään tehot 40+36=76. Karjalainen oli pistepörssin kolmas ja maalipörssin toinen. Hänellä oli kauden paras +/– -saldo (+67) ja hänet valittiin kauden päätteeksi myös ensimmäiseen tähdistökentälliseen, jossa kaikki pelaajat olivat HPK:sta, paitsi pistepörssivoittaja Jari Hirsimäki. Kauden päätteeksi HPK nousi SM-liigaan. Karjalainen edusti joukkuetta seuraavat neljä kautta.

SM-liiga

Tulokaskausi 1988–1989 SM-liigassa toi Karjalaiselle tehot 15+13=28. Seuraavalla kaudella hän teki 38 pistettä, mikä oli HPK:n neljänneksi paras saldo. Karjalainen voitti SM-pronssia keväällä 1991. Hän siirtyi kaudeksi 1992–1993 KalPan riveihin, mutta palasi taas seuraavaksi kaudeksi HPK:hon. Kaudella 1993–1994 Karjalainen pelasi myös I-divisioonaa FoPSin, KooKoon sekä TuTon riveissä. Hän pelasi TuTossa kauden loppuun ja oli keväällä 1994 nostamassa joukkuetta SM-liigaan.
TuTon noustua SM-liigaan Karjalainen edusti sitä kaksi kautta. Kaudella 1994–1995 hän oli TuTon kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+23=39. Lukema oli Karjalaisen henkilökohtainen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa. Seuraavalla kaudella hän teki tehot 19+11=30 ja oli taas joukkueen kolmanneksi paras pistemies, mutta paras maalintekijä. Hän jakoi joukkueen sisäisen maali- sekä pistepörssin sijoituksensa Juha Virtasen kanssa. TuTon kausi päättyi pettymykseen, kun joukkue putosi takaisin I-divisioonaan. Karjalainen palasi kaudeksi 1996–1997 HPK:hon ja voitti SM-pronssia keväällä 1997.

Ulkomaat ja viimeiset pelaajavuodet

Karjalainen pelasi kauden 1997–1998 Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Oberligan SC Bietigheim-Bissingenissä ja kauden 1998–1999 hän aloitti Ässissä. Karjalainen kuitenkin jätti joukkueen 12 ottelun jälkeen ja siirtyi sieltä norjalaiseen Viking IK:hon, josta matka jatkui loppukaudeksi kasvattajaseuraan SaPKoon. Kausi 1999–2000 hänellä kului kokonaan Ässissä. Karjalainen pelasi kaudella 2000–2001 Tšekin Extraliigan HC Litvínovissa, mutta loppukausi meni Italian Serie A:n SSI Vipitenossa.
Karjalainen pelasi vielä kaudella 2001–2002 Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Stavanger Oilersin riveissä ja hänen uransa loppui kaudella 2003–2004 SaPKossa, joka pelasi Suomi-sarjaa.

Pelaajauran jälkeen

Kaudeksi 2011–2012 Karjalainen siirtyi Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan apuvalmentajaksi Samu Kuituselle.
Eino Valtanen

Eino Valtanen (19. elokuuta 1939 Kylmäkoski – 24. heinäkuuta 1985 Tampere) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hänen laulujaan oli muun muassa 1970-luvun Finnhits-kokoelmilla. Suurin hitti oli No justiinsa juu vuodelta 1978. Juice Leskinen kirjoitti Valtaselle kappaleita, joista Hellurei ja hellät tunteet Valtanen levytti Juice Leskinen Slamin kanssa. Ensimmäinen levytys oli vuonna 1964 taltioitu tango Pieni muru onnea.
Gimli

Gimli Glóinin poika on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta.
Mikko Elo

Kunnallispoliitikkona

Elo oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–1992 ja 2001–2009 sekä sen puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Porin kaupunginhallituksessa hän toimi vuosina 1977–1980 ja 2007–2008 sekä sen puheenjohtajana 2007–2008.
Alkukesästä 2007 Elo palasi porilaisen kunnallispolitiikkaan kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi. Hänen kautensa puheenjohtajana päättyi vasemmiston vaalitappioon kunnallisvaaleissa 2008. Elo ilmoitti jatkavansa rivivaltuutettuna. Syksyn 2008 aikana huomiota porilaisessa mediassa herättivät Elon lausunnot ylimpien kunnallisten luottamusmiesten pätevyysvaatimuksista sekä kaupunginjohtaja Aino-Maija Luukkosen (SDP) arvostelu. Marraskuussa 2009 Elo ilmoitti eroavansa valtuustosta protestiksi kaupungin menettelylle satamainvestointiasioissa.

Muu toiminta

Mikko Elo oli TUL:n johtotehtävissä Länsi-Suomen piirin puheenjohtajana 1970-luvun lopulla ja TUL:n varapuheenjohtajana sekä johti Valtion urheiluneuvostoa vuosina 1984–1989. Elo on jatkanut poliittista toimintaansa kirjoittamalla säännöllisesti EU-kriittiseen ja Nato-vastaiseen Vastavalkea-verkkolehteen.
Duque de Tetuán (1874)

Valmistus

Alus tilattiin Ferrolista. Alus otettiin palvelukseen vuonna 1874.

Palvelus

Aluksen tehtävänä oli suojata Ferrolin laivastotukikohtaa. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1897, mutta jo seuraavana vuonna se palautettiin palvelukseen sodan Yhdysvaltoja vastaan alkaessa. Alus suojasi jälleen Ferrolia ja sille asennettiin sähköisesti ohjattujen merimiinojen ohjauslaitteet. Sodan päätyttyä alus poistettiin jälleen palveluksesta ja romutettiin vuonna 1900.