google/wiki40b huggingface dataset:
Alyson Court

Ura

Alyson teki ensimmäisen roolinsa televisiossa vuonna 1985 sarjassa Seesamikadun kaverit: Iso lintu pulassa. Samana vuonna Court teki jo ensimmäisen ääniroolinsa Ewokit-piirrossarjaan. Tämän jälkeen hän ääninäytteli Lydia Deitzia animaatiossa Beetlejuice ja Marvelin sarjakuvista tuttua Jubileeta piirrossarjassa X-Men. Sittemmin Court on esiintynyt tasaisesti näytelmärooleissa ja animaatioissa äänenä. Hän muun muassa sai Gemini-ehdokkuuden televisiosarjan The Big Comfy Couch jaksosta ”Clowning in the Rain”.
Court ääninäyttelee Claire Redfieldiä peleissä Resident Evil 2, Resident Evil Code: Veronica, Resident Evil: The Darkside Chronicles ja Resident Evil: Operation Raccoon City sekä elokuvassa Resident Evil: Degeneration. Myös Yoko Suzuki pelissä Resident Evil Outbreak on Courtin ääninäyttelemä.
Suomen ilmailumuseo

Suomen Ilmailumuseosäätiö

Suomen Ilmailumuseota ylläpitää Suomen Ilmailumuseosäätiö. Suomen Ilmailumuseosäätiö perustettiin vuonna 1996, jota ennen museon omisti museon perustanut Ilmailumuseoyhdistys ry. Säätiön yhteisöosakkaina ovat Ilmailumuseoyhdistys ry, Finnair Oyj, Finavia Oyj, Suomen Ilmailuliitto ry, Patria Oyj sekä Vantaan kaupunki. Myös Ilmavoimat osallistuu säätiön hallintoon, vaikka se ei olekaan säädekirjan allekirjoittajayhteisö. Säätiö merkittiin säätiörekisteriin 11.11.1996. Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimii Jarkko Konttinen.

Historia

Ilmailumuseoyhdistys ry (IMY) perustettiin 4. joulukuuta 1969. Ilmailumuseon ensimmäinen pysyvä näyttely avattiin Helsinki-Vantaan lentoaseman alakerrassa sijaitsevassa kapeassa käytävässä 12. kesäkuuta 1972. Näyttelykoneet olivat siellä esillä siivet irrotettuina. Museoviraston kehottamana näyttelytiloista alettiin käyttää museo-nimitystä 21. kesäkuuta 1977 alkaen.
Nykyiselle paikalle osoitteeseen Karhumäentie 12 (ent. Tietotie 3) museon rakentaminen alkoi 8. toukokuuta 1980. Ensimmäinen näyttelyhalli avattiin yleisölle 24. syyskuuta 1981. Seuraavaksi rakennettiin niin sanottu välihalli, joka vihittiin käyttöön 15. maaliskuuta 1985. Toinen näyttelyhalli otettiin käyttöön 26. syyskuuta 1989. Tämän hallin alakerrassa sijaitsevat myös arkisto- ja työtilat, joissa koneet restauroidaan. Välihallia laajennettiin vuonna 1995, jolloin saatiin käyttöön museovaatimukset täyttävää arkistotilaa. Laajennuksen vihki käyttöön 29. marraskuuta 1995 liikenneministeri Tuula Linnainmaa. Vuonna 1996 museon omistus siirtyi vasta perustetulle Suomen Ilmailumuseosäätiölle. Opetusministeriö nimesi museon valtakunnalliseksi erikoismuseoksi 1. tammikuuta 1997. Uusin laajennus valmistui 15. huhtikuuta 1998, jolloin käyttöön otettiin uusi toimistosiipi, jossa on työtiloja, 200 hengen auditorio ja museon kirjasto. Alakerrassa on lisäksi museovaatimukset täyttävää arkisto- ja työtilaa.
Ilmailumuseo järjesti Helsingin Kaivopuistossa 9.6.2017 lentonäytöksen, joka keräsi paikalle ennätykselliset 130 000 katsojaa.
Ilmailumuseosäätiö suunnittelee uuden museon rakentamista Aviapoliksen rautatieaseman yhteyteen. Museorakennuksen kustannuksiksi on arvioitu 15 miljoonaa euroa. Säätiön tavoitteena on kolminkertaistaa museon kävijämäärä 2020-luvun aikana.
When My Baby Smiles at Me

Juoni

When My Baby Smiles at Me sijoittuu 1920-luvulle, missä Bonny Kane ja "Skid" Johnson työskentelevät vaudeville-esiintyjinä Kansas Cityssä. Myöhemmin Johnson saa vihdoinkin Broadwaylla läpimurtonsa. Menestys nousee hänen päähänsä katastrofaalisin seurauksin; hänestä tulee alkoholisti ja hän menettää tähteytensä. Bonny saa tarpeekseen, hän ottaa avioeron Skidistä ja menee vihille kirjatilalaisen Harvey Howellin kanssa, mutta Skidin vanha kaveri Bozo yrittää auttaa kaatunutta tähteä. Bozon tehtävä näyttää toivottomalta, kunnes Bonny astuu takaisin kuvioihin...

Tausta

When My Baby Smiles at Me on kolmas elokuva, joka perustuu suosittuun Broadway-näytelmään Burlesque, jonka ovat kirjoittaneet Arthur Hopkins ja George Manker Watters. Muut elokuvat ovat The Dance of Life (1929) ja Puolitiessä taivaaseen (Swing High, Swing Low, 1937). When My Baby Smiles at Me on ensimmäinen ja ainoa Technicolor-menetelmällä kuvattu elokuvaversio näytelmästä.

Vastaanotto

When My Baby Smiles at Me sai kotimaan ensi-iltansa 5. marraskuuta vuonna 1948 San Franciscossa, Kaliforniassa. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 10. marraskuuta 1948. New Yorkissa When My Baby Smiles at Me sai ensi-illan 23. marraskuuta 1948.
When My Baby Smiles at Me oli vuoden 1948 kaupallisesti menestyneimpiä elokuvia ja 20th Century Foxin menestynein. Grablen toinen vuoden 1948 elokuva, Kärpännahkaviitta, menestyi myös hyvin kaupallisesti, mutta When My Baby Smiles at Me -elokuvaa heikommin.

Muuta

Lux Radio Theater lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 25. huhtikuuta vuonna 1949, jossa Betty Grable ja Dan Dailey uusivat elokuvaroolinsa.
Screen Director's Playhouse lähetti 30 minuutin elokuvan radiosovituksen 5. toukokuuta vuonna 1950, jossa Betty Grable uusi elokuvaroolinsa.
Elokuvasta tehtiin televisioversio Burlesque, joka lähetettiin CBS:llä Shower of Stars -sarjassa 17. maaliskuuta vuonna 1955. Pääosissa olivat Dan Dailey ja Jackie Oakie, jotka uusivat elokuvaroolinsa sekä Marilyn Maxwell ja Joan Blondell.
When My Baby Smiles at Me oli toinen neljästä Betty Grablen ja Dan Daileyn yhteistyöstä. Muut elokuvat ovat Kevytmielinen äitini (1947), Sinitaivas (1950) ja Seikkailu Tokiossa (1951).
Omar ibn Abd al-Aziz

Omar ibn Abd al-Aziz eli Omar II oli Umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 717–720 serkkunsa Suleimanin jälkeen. Hän oli toiminut edeltäjänsä tärkeimpänä neuvonantajana ja päätteli, että laajan valtakunnan koossa pitäminen ei onnistu pelkillä sotavoimilla. Hän pyrki itse elämään vaatimattoman uskovaisen elämää ja saamaan uskonnosta valtakuntaa yhdistävän voiman. Samalla hän sitoi melko itsenäiseksi päässeitä valtakunnan reuna-alueita tiukasti keskushallinnon alaisuuteen. Tarkoitusta varten hän erotti useita kuvernöörejä ja nimitti tilalle itselleen lojaaleja miehiä. Hallitsijana mikään ei ollut liian vähäpätöistä kalifin kiinnostukselle: esimerkiksi Egyptissä hän määräsi puita istutettavaksi Niilin rantapenkalle.
Omar lopetti edeltäjänsä aloittaman Konstantinopolin piirityksen vuonna 718 menetettyään sitä ennen suunnattomasti miehiä ja laivoja.
Omaria seurasi kalifina hänen serkkunsa Jazid II (720–724), kalifi Abd al-Malik ibn Marwanin kolmas poika.
Klaukkalan linja-autoasema

Klaukkalan linja-autoasema on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva käytöstä poistettulinja-autoasema. Henkilöliikenne asemalla loppui uuden matkakeskuksen avautumisen myötä. Linja-autoasemalla toimii toistaiseksi Matkahuollon asiamies.

Liikennöinti

Linja-autoasemalta kulkee toistaiseksi pelkästään paikallisliikenteen vakiovuoroja sekä tilausajoja.
FK Dynamo Kiova

Historia

Seura perustettiin vuonna 1927 osaksi koko Neuvostoliiton laajuista Dinamo-urheiluyhteisöä. Myöhemmin joukkuetta rahoitti ja tuki virallisesti ensin NKVD ja myöhemmin MVD. Toisen maailmansodan aikana Dynamon pelaajat pelasivat kiistellyn niin sanotun kuolemanottelun saksalaismiehittäjistä koottua joukkuetta vastaan. 1950–1980-luvuilla joukkueen pelaajat olivat virallisesti konstaapeleita. 
Neuvostoaikoina Kiovan Dynamo oli yksi maan parhaista joukkueista, ja Moskovan lukuisten huippujoukkueiden vakavin haastaja. Kiovan Dynamo toimi usein koko Ukrainan yhdistävänä voimana otteluissa Moskovan joukkueita vastaan. Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan johtajat epävirallisesti nimesivät Dynamon tasavallan "maajoukkueeksi", ja tukivat sitä voimakkaasti. Joukkueesta kehittyikin pikkuhiljaa täysverinen ammattilaisseura.
Joukkueen kulta-aikoina 1970-luvun puolivälistä Neuvostoliiton romahduksen vuosiin saakka joukkuetta valmensi Ukrainan jalkapalloilun suurhahmo Valeri Lobanovskyi. Lobanovskyi valmensi myös Neuvostoliiton maajoukkuetta 1980-luvun loppupuolella ja 1986 MM-kilpailuissa sekä 1988 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä joukkue sijoittui hopealle, pelaajisto koostui pääasiassa Kiovan Dynamon miehistä.

Ukrainan itsenäisyyden aika

Neuvostoliiton hajottua Dynamo tuli osaksi vastaperustettua Ukrainan liigaa (Vyštša liha) ja 1990-luvun ajan se olikin Ukrainan ehdoton ykkösjoukkue. Vuodesta 1993 Kiovan Dynamon on omistanut oligarkki, järjestäytyneen rikollisuudenkin kanssa tekemisissä oleva liikemies Ihor Surkis. Surkis yhdistetään usein entisen presidentin Leonid Kutšman lähipiiriin.
Vuonna 1995 Dynamo selviytyi Mestarien liigaan kukistettuaan karsinnoissa tanskalaisen AaB:n. Panathinaikosta vastaan pelatun ensimmäisen ottelun jälkeen espanjalainen tuomari Antonio López Nieto kertoi, että Dynamo oli yrittänyt lahjoa häntä kahdella turkilla ja rahasummalla. Joukkue suljettiin kilpailusta ja sen paikan otti Aalborg. Sittemmin Lobanovskyi palasi joukkueen peräsimeen ja johdatti sen uuteen nousuun: viiteen peräkkäiseen mestaruuteen ja Mestarien liigan välieriin. Lobanovskyi kuoli äkillisesti vuonna 2002. 
2000-luvun puolella Dynamon valtaa on kyennyt horjuttamaan myös suurilla rahoilla pelaava donetskilainen Šah’tar, maan itäosasta. Donetsk on voittanut 2000-luvulla seitsemän mestaruutta, Dynamo kuusi.
Albatros C.III

Albatros C.III oli saksalainen, kaksipaikkainen, kaksitasoinen ja puurakenteinen yksimoottorikone kangasverhouksella. Valmistaja oli Albatros Flugzeugwerke ensimmäisen maailmansodan aikoihin. C.III oli uudelleensuunniteltu versio menestyksekkäästä Albatros C.I-tyypistä ja tyyppiä rakennettiin enemmän kuin muita C-tyyppejä. Konetta käytettiin monissa tehtävissä kuten tiedustelussa ja pommituksessa.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimille hankittiin vuonna 1919 Saksasta kaksi Albatros C.III-konetta. Koneiden tunnukset olivat 2B 360 ja 2B 361, valmistusnumerot 12069/17 (OAW) ja 5178/17 (LVG). Koneet vastaanotettiin syksyllä 1919. 2B 360 tuhoutui 11. maaliskuuta 1920 kaarrosta metsään Utissa surmaten lentäjän, 2B 361 tuhoutui hallipalossa Santahaminassa 2. lokakuuta 1921.
Tyyppi oli Suomessa käytössä vuosina 1919 - 1921.
Grammen kone

Grammen kone, Grammen kehä, Grammen magneetto, tai Grammen dynamo on ensimmäinen teollisuudessa laajemmin käytetty tasavirtageneraattori, joka on nimetty belgialaisen keksijänsä Zénobe Grammen mukaan. Grammen kone voi toimia sekä tasavirtaa kehittävänä generaattorina että sähkömoottorina.
Michael Faradayn esiteltyä sähköilmiöitä koskevat lakinsa sähkögeneraattoreiden kehitystä tehtiin monella taholla. Tulokset olivat hyötysuhteen osalta niin heikkoja, että taloudellista toimintaa ei juuri syntynyt. Vuonna 1860 A. Pacinott esitteli rengasankkurin, jota Gramme sitten paransi.
Grammen generaattori esiteltiin 1871 Pariisissa. Tätä tehokkaaksi osoittautunutta generaattoria alettiin heti valmistaa. Vuonna 1872 Siemens julkisti oman generaattorinsa, jota kutsuttiin rumpugeneraattoriksi. Rumpurakenteella saatiin käämivyyhtien molemmat sivut hyötykäyttöön. Vuonna 1873 Gramme esitteli dynamoitaan teollisuusnäyttelyssä Wienissä. Hänen apulaisensa H. Fontaine yhdisti vahingossa kahden dynamon johdot toisiinsa. Kun höyrykone alkoi pyörittää toista dynamoa, toinenkin lähti pyörimään. Gramme ymmärsi tämän vahingon seurausten merkityksen: dynamosta oli tullut moottori, joka oli silloisia moottoreita tehokkaampi. Jo samassa näyttelyssä hän hyödynsi tätä esittelemällä dynamo-moottoriparia siten, että dynamo oli kahden kilometrin päässä pientä vesiputousta pyörittävästä moottorista. Gramme pystyi esittelemään sekä tehokkaan sähkömoottorin että sähkönsiirron kauempaa. Tätä pidetään käytännöllisen sähkötekniikan alkuna.
Alp Tegin

Elämäkerta

Alp Tegin oli ilmeisesti Keski-Aasiata peräisin ollut orja. Taustaltaan hän oli turkkilainen. Sotilasorjien käyttö oli yleistynyt islamilaisten hallitsijoiden parissa 800-luvulta lähtien ja Transoksaniaa hallinneiden samanidien sotilasluokka turkkilaistui nopeasti, kun sotilasorjia otettiin sotaisina pidettyjen pakanataustaisten turkkilaisten kansojen parista. Alp Tegin nousi samanidien armeijan arvoasteikossa, kunnes hänestä oli lopulta tullut samanidiemiiri Nuh ibn Nasrin kaudella henkivartiokaartin päällikkö.
Nuh ibn Nasr seuraajan 'Abd al-Malikin kaudella (954–961) Alp Tegin käytti todellista valtaa heikon emiirin sijaan. Hänestä oli tullut Balkhin kuvernööri ja Khorasanin sotilaskomentaja. Emiirin kuollessa samanidien eri turkkilaisryhmittymät yrittivät nostaa valtaistuimelle omia suosikkejaan. Alp Teginin ehdokas valtaistuimelle oli edellisen emiirin poika Nasr, mutta muiden armeijan vaikuttajien onnistui nostaa valtaistuimelle heidän suosikkinsa ja entisen emiirin veljen Masur ibn Nuhin. Valtataistelussa tappiolle jäänyt Alp Teginiä uhkasi nyt kuolema kilpailijoidensa käsissä. Vuonna 962 hän johtikin itselleen uskolliset joukot kohti samanidien valtakunnan syrjäseutuihin kuulunutta Kabulin laaksoa. Alueella vaikuttivat edelleen pakanalliset niin sanotut hindušahit, eli hindukuninkaat. Alp Tegin kukisti Babejanin ja Kabulin hallitsijat, serkä lopulta Abu ʿAli, Abu Bakr Lavik tai Anuk nimisen hallitsijan Ghaznissa. Hieman myöhemmin hän sai tunnustuksen valloituksilleen myös samanideilta, jolloin hänestä tuli samanidien alainen Ghaznin kuvernööri.
Alp Tegin kuoli vain hieman valloitustensa jälkeen syyskuussa 963. Häntä seurasi hänen poikansa Abu Ešaq Ebrahim. Alp Teginin seuraajat jatkoivat Ghaznin valtiaina samanidien alaisuudessa aina vuoteen 977 saakka, jolloin valtaan nousi sittemmin ghaznavidien perustajana pidetty Sebük Tegin, joka oli aikanaan toiminut Alp Teginin sotilaspäällikkönä.
Vietnam Idol

Vietnam Idol on Pop Idolin vietnamlaisversio. Sen esittää HTV9 ja tuottaa FremantleMedia Asia.
Vietnam Idolin alkuperäiset juontajat olivat Siu Black ja Thanh Thảo. Vietnam Idoliin voi osallistua kuka tahansa 16–24-vuotias Vietnamin kansalainen. Alun perin alaikäraja oli 18 vuotta, mutta sitä madallettiin toisella tuotantokaudella.
Chuck Woolery

Charles Herbert "Chuck" Woolery (s. 16. maaliskuuta 1941) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja, joka tuli tunnetuksi muiden muassa ohjelmista Wheel of Fortune ja Love Connection. Vuonna 2002 hän alkoi juontaa Lingoa. 
Woolery oli vuonna 1978 Emmy-ehdokkaana. Hän on uskoontullut kristitty. Näyttelijä Jo Ann Pflug oli hänen vaimonsa vuosina 1971–1981.
Pidättäminen

Pidättäminen Suomessa

Poliisihenkilöstön pidättämisoikeus on rajattu komisarioihin ja sitä korkeampiin päällystövirkoihin. Poliisimiehistöön kuuluvat konstaapelit voivat kuitenkin ottaa henkilön säilöön kiinniotettuna. Pidättämisestä saa Suomessa päättää vain pidättämiseen oikeutettu virkamies. Jos poliisimies ottaa henkilön kiinni ilman pidätysmääräystä, tästä kiinniotosta on viipymättä ilmoitettava pidättämiseen oikeutetulle virkamiehelle.
Poliisimiehellä on oikeus pidättämisen yhteydessä suorittaa niin sanottu turvallisuustarkastus eli tarkastaa henkilö ja hänen mukanaan olevat tavarat sen varmistamiseksi, ettei tällä ole hallussaan esineitä tai aineita, joilla hän voi vaarantaa säilyttämisen taikka aiheuttaa vaaraa itselleen tai muille. Henkilö ja hänen mukanaan olevat tavarat voidaan samassa tilanteessa tarkastaa myös hänen tunnistamistaan varten tarpeellisen asiakirjan löytämiseksi.
Pidättämisestä ei saa ilmoittaa omaisille tai muille läheisille vastoin pidätetyn tahtoa. Pidätetty voi pyytää läheisilleen ilmoitettavan heti kun siitä ei ole rikoksen selvittämiselle vahinkoa. Ilmoituksen lykkäämisestä päättää pidättämiseen oikeutettu virkamies.
Rikoksesta epäiltynä pidätettyä tai vangittua, joka on päästetty vapaaksi, ei saa uudelleen pidättää samasta rikoksesta sellaisen seikan nojalla, joka on ollut viranomaisen tiedossa sen päättäessä pidättämisestä tai vangitsemisesta.

Pidättämisen kesto Suomessa

Rikoksesta epäilty on pidätettävä 24 tunnin kuluessa kiinniottamisesta tai päästettävä vapaaksi. Pidätetty on päästettävä vapaaksi heti, kun edellytyksiä pidättämiseen ei enää ole, kuitenkin viimeistään vangitsemisvaatimuksen tekemiseen varatun ajan kuluttua. Vangitsemisvaatimus pidätetystä on tehtävä tuomioistuimelle viimeistään kolmantena päivänä kiinniottamisesta ennen kello kahtatoista. Jos vangitsemisvaatimus tehdään ennen pidätysajan päättymistä, on se otettava käsiteltäväksi viimeistään neljän vuorokauden kuluttua kiinniottamisesta, jolloin pidätysaika on korkeintaan 96 tuntia.
Turha julkkis

Turha julkkis on arkikieleen vakiintunut termi julkisuuden henkilöstä, joka on noussut kuuluisuuteen ilman, että on yltänyt yhteiskunnallisesti merkittäviin saavutuksiin. Englannin kielessä käytetään usein termiä Famous for being famous, suomeksi ”kuuluisa siitä että on kuuluisa”. Nämä henkilöt tunnetaan lähinnä suuren medianäkyvyytensä eivätkä niinkään työnsä tai saavutustensa ansiosta.

Suomen turhimmat julkkikset -äänestys

Turhat julkkikset -yhdistys on järjestänyt vuosittain äänestyksen Suomen turhimmasta julkkiksesta. Vuodesta 1994 vuoteen 2001 äänestys järjestettiin yhteistyössä Radiomafian kanssa, sen jälkeen yhdistyksen Internet-sivuilla. Nykyisin Turhat Julkkikset ry eli (TuJu) valitsee itse – saamansa yleisöpalautteen perusteella – vuoden Turhimman Julkkiksen. Yhdistys on rekisteröity 14. lokakuuta 1993. Edellisen vuoden Turhin Julkkis valitaan aina seuraavan vuoden aprillipäivänä eli 1. huhtikuuta.
Julkisuudessa viitataan usein kansankieleen vakiintuneeseen termiin milloin kenenkin henkilön kohdalla, mutta virallisen Turhan Julkkiksen nimitysoikeus on Turhat Julkkikset -yhdistyksellä.
Sokoban

Sokoban (jap. 倉庫番, sōkoban, suom. varastovartija) on lähinnä tietokonepeleissä käytetty pulmanratkontatehtävätyyppi. Sokobanissa pelaajalle annetaan huone, jossa on esineitä, jotka pelaajan tulee siirtää tietyille paikoille ratkaistakseen pulman. Pelaajahahmo voi tyypillisesti siirtää esineitä ainoastaan joko työntämällä tai vetämällä, eivätkä pelaaja ja esineet voi yleensä liikkua toistensa lävitse, joten pelaaja voi epäonnistua siirtämällä esineet muodostelmaan, josta niitä ei enää saa oikealle paikalle tai jäämällä esineiden taakse loukkuun.
Pulmapelityypin kehitti pelisuunnittelija Hiroyuki Imabayashi 1980-luvulla. Japanilainen pelitalo Thinking Rabbit julkaisi vuonna 1982 Imabayashin pelin NEC PC-8801 -tietokoneelle nimellä Sokoban. Pelistä on myöhemmin kehitetty monia eri muunnoksia ja samantyyppisiä pulmanratkontatehtäviä on sisällytetty lukuisiin laajempiin tietokonepeleihin.
Tasavaltalainen kansanpuolue

Tasavaltalainen kansanpuolue (turk. Cumhuriyet Halk Partisi, CHP) on Turkin vanhin puolue. Se pitää perustamisajankohtanaan 9. syyskuuta 1923.
CHP on tasavaltalainen ja sekulaari ja lähinnä sosiaalidemokraattinen. Se pitää ideologianaan kemalismia, jonka periaatteita kuvaavat puolueen logon kuusi nuolta. Se on Sosialistisen internationaalin jäsen. CHP on kuitenkin saanut järjestöltä arvostelua osakseen ja SI aloitti kesäkuussa 2007 prosessin sen mahdolliseksi erottamiseksi. SI katsoo CHP:n nationalistisen retoriikan ja liittoutumisen nationalistipuolueen kanssa rikkovan se periaatteita.
CHP on lähtöisin itsenäisyyssodan ajalta. Se julisti Kemal Atatürkin hänen kuolemansa jälkeen ikuiseksi johtajakseen ja İsmet İnönün päällikökseen. CHP oli vuoteen 1945 Turkin ainoa puolue. Vuoden 1946 vaaleissa se pystyi vielä pitämään valta-asemansa, mutta vuoden 1950 vaaleissa hävisi vaalijärjestelmän vuoksi demokraattiselle puolueelle saaden vain 69/539 paikkaa.
Vuoden 2002 vaaleissa CHP sai 178 edustajaa Turkin suureen kansankokoukseen. Vuoden 2007 vaaleissa CHP oli vaaliliitossa Demokraattisen vasemmistopuolueen (Demokratik Sol Parti, DSP) kanssa ja sai 20,85 % äänistä ja 110 edustajaa, ml. sitoutumattomat.
Vuosina 2011–2015 järjestetyissä kolmissa vaaleissa puolue on saanut Kemal Kılıçdaroğluin johdolla tasaisesti noin 25 prosenttia äänistä.
Kioton prefektuuri

Maantieto

Kioton prefektuuri sijaitsee melkein Japanin keskellä, ja sen pinta-ala on noin 4612,71 km². Kioton pohjoispuolella sijaitsee Japaninmeri ja  Fukuin prefektuuri, eteläpuolella Osakan sekä Naran prefektuurit. Idässä on Mien ja Shigan prefektuurit ja lännessä Hyōgon prefektuuri. Keskiosassa oleva Tamban ylänkö jakaa prefektuurin kahtia, minkä seurauksena sen eteläosan ja pohjoisosan ilmastot poikkeavat toisistaan huomattavasti. Eteläosassa on laaja laakso, joka avautuu kohti Osakan suurkaupunkia.

Historia

Suurimman osan historiastaan Kioto on ollut Japanin keisarillinen pääkaupunki. Kioton historia voidaan jäljittää alkaneeksi jo 500-luvulla, jolloin Aoi matsuri järjestettiin siellä ensimmäistä kertaa hyvän sadon ja sään rukoilemista varten.
Kioto ei syntynyt Japanin pääkaupungiksi. Ensimmäinen pääkaupunki oli Nara, josta se siirrettiin vuonna 741 Naran ja Kioton välissä sijaitsevaan paikkaan nimeltä Kuni-kyō. Vuonna 784 pääkaupunki siirrettiin Nagaoka-kyōhon ja vuonna 794 lopulta Heian-kyōhon eli nykyiseen Kiotoon. Kaupungin ulkomuoto on säilynyt samana tuolta ajalta asti; temppelit, kaupat sekä pyhäköt sijaitsevat samoissa paikoissa.
Vuonna 1192 Kamakura-šogunaatin perustamisen seurauksena todellinen valta siirtyi Kamakuraan. Pääkaupunkina toimi kuitenkin Kioto, vaikka siellä sijaitsevalla hallitsijalla tai hänen hallinnollaan ei ollut enää valtaa. Keisarillinen valta palautettiin hetkeksi vuonna 1333 mutta menetettiin nopeasti Ashikaga-šogunaatin perustamisen jälkeen.
Vuonna 1467 Japanin sisällissodan, Onin no ranin, seurauksena suurin osa Kiotosta paloi maan tasalle. Uusi šogunaatti perustettiin Edoon, nykyiseen Tokioon vuonna 1603.
Vallankumouksellisesta tilanteesta johtuen keisarillinen valta palautettiin jälleen vuonna 1868. Keisari Mutsuhito, joka nyt oli täydessä vallassaan, siirtyi seuraavana vuonna Tokioon, eikä keisarillinen hallinto enää palannut Kiotoon.
Vaikka toisessa maailmansodassa suuret kaupungit joutuivat pommituksen alaiseksi, säästyi Kioto tuhoavalta pommitukselta. Amerikan kuudennen armeijan päämaja sijaitsi miehityksen aikana Kiotossa.

Turismi

Buddhalaisista ja šintolaisista temppeleistään ja muista historiallisista rakennuksistaan kuuluisa prefektuurin pääkaupunki on kenties Japanin suosituin kulttuurinähtävyys. Kuuluisimpia buddhalaistemppeleitä ovat Kiyomizu-dera (Puhtaan veden temppeli), Kinkaku-ji (Kultainen paviljonki) ja Ginkaku-ji (Hopeinen paviljonki). Šintolaistemppeleistä merkittävimpiä ovat Heian-jingū, joka rakennettiin vuonna 1895 keisarillisen perheen kunniaksi, sekä Yasaka jinja.
Prefektuurin pohjoisosassa Miyazussa sijaitsee kuuluisa luonnonnähtävyys Amano-Hashidate. Se on Japanin oloissa ainutlaatuinen harjukannas, joka ylittää meren lahden. Paikan nimi, "Silta taivaaseen", on peräisin siihen liittyvästä legendasta, jonka mukaan taivaansilta on kaatunut mereen. Sillan voi kertomuksen mukaan nähdä alkuperäisenä läheiseltä vuorelta, kumartumalla katsomaan omien polviensa välistä. Tämän sanotaan myös tuottavan onnea.
Michel Kafando

Elämäkerta

Kafando syntyi Ouagadougoussa. Hän opiskeli Burkina Fason entisen siirtomaaisännän Ranskan eri yliopistoissa. Vuonna 1969 hän valmistui Bordeaux´n yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja jatkoi opintojaan Pariisin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, mistä valmistui vuonna 1972. Tohtorin tutkinnon hän suoritti Pariisin yliopistosta vuonna 1990.
Kafandolla on takanaan ura ulkoasiainhallinnossa sekä diplomaattina. Vuodet 1982–1983 hän toimi maansa ulkoministerinä. Hän ollut diplomaattina Kuubassa ja työskenteli maansa edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1998–2011. Turvallisuusneuvoston puheenjohtajana hän on toiminut vuoden 2008 syyskuussa ja vuoden 2009 joulukuussa. 
Heinäkuussa 2015 Kafandon välit kiristyivät sekä armeijan että pääministerinä toimivan Isaac Zidan kanssa. Hän erotti sekä Zidan että maan turvallisuusministerin ja ryhtyi itse hoitamaan myös näitä tehtäviä. Ulkoministerin tehtävistä Kafando luopui ja niitä hoitamaan nimitettiin Moussa Néblé. 
16. syyskuuta 2015 presidentin turvallisuuskaarti, joka oli syrjäytetyn Blaise Compaorén kannattajien miehittämä, syrjäytti Michel Kafandon. Uudeksi presidentiksi nousi Gilbert Diendéré.  Vallankaappauksen yhteydessä Kafando pidätettiin. 
Armeija ei kuitenkaan hyväksynyt presidentin turvallisuuskaartin tekemää vallankaappausta ja ECOWASin ja vallankaappaajien välisten neuvottelujen jälkeen Kafando palasi presidentiksi 23. syyskuuta 2015 juhlallisten seremonioiden jälkeen.  Kafandon presidenttikausi päättyi 29. joulukuuta 2015, jolloin vapailla vaaleilla valittu Roch Marc Christian Kaboré vannoi virkavalansa.