google/wiki40b huggingface dataset:
Tuomas Muhonen

Ura

Espoossa syntynyt Muhonen pelasi juniorina Itä-Helsingin Kiekossa ja kasvattajaseurassaan Jokereissa. Hän teki Jokereiden kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen kaudeksi 2006–2007, mutta ei tuolloin pelannut yhtään SM-liigaottelua. Kolmen A-nuorissa vietetyn vuoden jälkeen Muhonen siirtyi kaudeksi 2007–2008 Mestis-joukkue TuTon riveihin joukkuetoverinsa Ville Peltosuon kanssa hakemaan pelituntumaa miesten sarjoista. Siirron taustalla oli Jokereiden ja TuTon yhteinen tahto. TuTo ja Muhonen voittivat Mestiksen-mestaruuden keväällä 2008. Kausi oli Muhoselle läpimurto Mestis-tasolla hänen tehtyä runkosarjassa tehot 12+19=31.
Muhonen teki kaksivuotisen sopimuksen Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa kaudeksi 2008–2009. Hän ei vielä murtautunut joukkueen kokoonpanoon ja haki pelituntumaa Mestiksestä. Muhonen siirtyi syyskuussa 2008 ottelukohtaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon, jossa hän pelasi yhden ottelun. Sen jälkeen Muhonen vaihtoi SaPKosta Mikkelin Jukureihin, jossa hän pelasi yhteensä 30 ottelua tehoin 13+10=23. Tammikuussa 2009 Muhonen palasi Hämeenlinnaan ja teki liigadebyyttinsä 17. tammikuuta 2009 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hän pelasi kevään aikana 18 runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua tehopistein 0+3=3. Muhonen oli Jukureista palatessaan joukkueen tehokkain pelaaja. Hänet korvasi siellä HPK:sta toiseen suuntaan siirtynyt Antti Kerälä.
Kaudella 2009–2010 Muhonen pelasi koko kauden HPK:ssa, mutta varsin pienessä roolissa. Hän runkosarjassa jääaikaa keskimäärin 8.47 minuuttia. Muhonen teki runkosarjassa tehot 5+4=9 ja keräsi 10 jäähyminuuttia. Hänen ensimmäinen liigamaalinsa syntyi 8. joulukuuta 2009 Tapparaa vastaan pelatussa ottelussa Ville Hämäläisen ja Marko Tuulolan syötöistä. Kauden päätteeksi Muhonen voitti SM-hopeaa.
Heinäkuussa 2010 Muhonen teki vuoden mittaisen sopimuksen Jukureiden kanssa. Hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+21=35 ja voitti kauden 2010–2011 päätteeksi Mestis-hopeaa. Kaudeksi 2011–2012 Muhonen siirtyi KooKoohon, jossa hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Syyskuussa 2012 Muhonen siirtyi ottelukohtaisella, aluksi seitsemän ottelun mittaisella sopimuksella SaPKoon. Tammikuussa 2012 hänen sopimustaan jatkettiin kauden 2012–2013 loppuun.
Kauden 2013–2014 Muhonen aloitti Puolan Polska Hokej Ligan KTH Krynicassa, josta hän palasi vuodenvaihteessa Mestikseen ja teki loppukauden kattaneen sopimuksen HC Keski-Uudenmaan kanssa. Kaudeksi 2014–2015 Muhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin nousijajoukkue Gentofte Starsin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Ossi Saarisen jälkeen tehoilla 16+18=34. Kaudeksi 2015–2016 Muhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Herlev Eaglesin paitaan. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Victor Backmanin kanssa tehoilla 10+14=24.
Kauden 2016–2017 Muhonen aloitti II-divisioonajoukkue Kuusamon Pallo-Karhuissa, mutta joulukuussa 2016 hän siirtyi kuitenkin yhdessä toisen SM-liigakokemusta omaavan pelikaverinsa Vesa Kulmalan kanssa toiseen II-divisioonajoukkueeseen, Vuosaaren Viikinkeihin.
Mestarien liigan kausi 2013–2014

Parhaat maalintekijät

*= Mestarien liigan ennätys: Eniten maaleja yksittäisellä kaudella. | Lähde: Goals scored UEFA. Viitattu 1.6.2014. (englanniksi)

Parhaat syöttäjät

Lähde: Player statistics UEFA. Viitattu 1.6.2014. (englanniksi)
Pyörösätkin

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen pyörösätkin kasvaa 30–80 cm pitkäksi. Sen varsi on ohut, vihreä ja nivelvälit ovat lehtiä pitempiä. Kaikki lehdet ovat uposlehtiä. Lehdet ovat korvakkeellisia ja niiden ruoti on noin 5 mm pitkä. Lehtilapa on 1–3 cm pitkä, muodoltaan pyöreä tai leveän viuhkamainen sekä 3–5 kertaa hapsiliuskainen. Lehtilavan liuskat ovat kaikki samassa tasossa ja ne ovat jäykkiä, joten ne eivät mene suppuun vedestä nostettaessa. Kukat ovat vedenpinnan yläpuolella yksittäin lehtiä vastapäätä. Kukkaperät ovat tavallisesti 3–6 cm pitkiä, selvästi saman nivelen lehtiä pitempiä. Valkoiset, tyvestä keltaiset terälehdet ovat tavallisesti 6–10 mm pitkiä ja niiden mesikuoppa on sirppimäinen. Terälehdet tuskin koskettavat toisiaan. Heteitä on 15–25. Suomessa pyörösätkin kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä koostuu 1–1,3 mm pitkistä, harvakarvaisista ja siipipalteettomista pähkylöistä, joissa on 0,2–0,3 mm pitkä ota. Pyörösätkin on myrkyllinen kasvilaji.

Levinneisyys

Pyörösätkimen tarkka levinneisyys tunnetaan heikosti. Euroopassa laji on yleisin Englannissa, Tanskassa, Etelä-Ruotsissa ja -Suomessa sekä Puolan ja Baltian alueella. Lajia tavataan paikoitellen myös Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopassa Ranskasta Venäjälle, josta levinneisyysalue jatkuu Siperian itäosiin. Pyörösätkin kasvaa myös Pohjois-Amerikan keskiosissa halki mantereen. Suomessa pyörösätkimen levinneisyysalue ulottuu rannikkoalueella Satakunnasta Ahvenanmaan kautta Kymenlaaksoon.

Elinympäristö

Pyörösätkin kasvaa emäksisissä, rehevissä järvissä ja murtovedessä suojaisissa paikoissa liejupohjalla. Laji kasvaa tavallisesti yli metrin syvyydessä.
Mustat sivut

Mustat sivut (Idées Noires) on belgialaisen sarjakuvapiirtäjä André Franquinin vuosina 1977–1983 piirtämä sarjakuva, joka sisältää sivun mittaisia mustavalkoisia strippejä. Sarjan nimi viittaa sen hallitsevana teemana toimivaan mustaan huumoriin sekä sen ulkoasuun, sillä Mustissa sivuissa on käytetty paljon mustaa väriä ja hahmot näkyvät usein lähes siluettimaisina. Franquin käsikirjoitti osan stripeistä yksin, osan yhdessä Yvan Delporten kanssa.
Franquin tunnettiin entuudestaan kaikenikäisille sopivista sarjakuvistaan Piko ja Fantasio, Niilo Pielinen ja Marsupilami, mutta Mustat sivut sisältää yksinomaan aikuisille suunnattua mustaa huumoria, jossa lähes jokaisen stripin aiheena on absurdi väkivaltainen kuolema. Sarjan maailmaa ja ihmiskuvaa on luonnehdittu kyyniseksi, pessimistiseksi ja sarkastiseksi. Useat stripit sisältävät kannanottoja muun muassa asevarustelua, kuolemanrangaistusta ja eläinten julmaa kohtelua vastaan. Mustat sivut alkoivat ilmestyä vuonna 1977 Spirou-lehden liitteessä Le Trombone Illustréssa, minkä jälkeen ne jatkuivat ranskalaisen Marcel Gotlibin julkaisemassa Fluide Glacialissa. Stripit julkaistiin kahtena kokoelmana vuosina 1981 ja 1984.
Ensimmäisen Mustien sivujen suomennoksen julkaisi Oulun sarjakuvaseura vuonna 1984. Sarjakuvakustantamo Arktinen Banaani julkaisi vuonna 2015 täydennetyn version, johon on lisätty edellisestä suomennoksesta puuttuneita sivuja. Kummassakin on käytetty samaa, Timo Reenpään tekemää käännöstä.
Andrea Caracciolo

Ura

Caracciolo aloitti uransa amatööriseurassa Sancolombanossa, jossa hän pelasi yhteensä 53 ottelua ja teki 11 maalia. Ensimmäiset ammattilaisseurat olivat Serie C -tason Pro Vercelli ja Como.
Ensiesiintymisensä Serie A:ssa Caracciolo teki Brescian paidassa tammikuussa 2002 Bolognaa vastaan. Serie A:n tulokaskaudella Caracciolo teki 2 maalia 7 ottelussa, jonka seurauksena hänet lainattiin Perugiaan kaudeksi 2002-2003. Maaleja Caracciolo ei tehnyt kahta enempää ja lainasopimuksen päätyttyä hän palasi takaisin Bresciaan. Kaudet 2003-2004 ja 2004-2005 ovat olleet Caracciolon parhaita kausia tähän astiseen uraansa nähden, kun hän teki 12 maalia kautta kohti Serie A:ssa.
US Palermon kiinnitettyä huomionsa Caraccioloon, siirtyi Caracciolo seuraavaksi kaudeksi uuteen seuraansa ja oli saman tien joukkueensa paras maalintekijä 9 osumalla. Kausi 2006-2007 ei mennyt kovin vakuuttavasti Caracciololla, sillä hän teki vain 5 maalia 27 ottelussa. Kaudeksi 2007-2008 Caracciolo siirtyi lainasopimuksella UC Sampdoriaan. Tammikuussa 2008 hän teki sopimuksen entisen seuransa Brescian kanssa.
Maajoukkueessa Caracciolo pelasi ensi kerran marraskuussa 2004 Suomea vastaan.
Marta Dusseldorp

Ura

Vuonna 2011 Dusseldorp esiintyi draamasarjassa Crownies, jossa hän näytteli syyttäjä Janet Kingiä. Sarjaa tehtiin vain yksi tuotantokausi, mutta myöhemmin Janet King sai oman nimikkosarjansa. Vuonna 2015 Dusseldorp sai nimiroolistaan Janet King -sarjassa Australian parhaan draamasarjan naisnäyttelijän AACTA-palkinnon.
Arto Tanner

Arto Ensio Tanner (9. tammikuuta 1935 Helsinki – 18. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan lainopin kandidaatti. Hän oli va. asiainhoitaja Bagdadissa 1967–1969, suurlähettiläs Beirutissa 1977–1981, Damaskoksessa 1979–1981 ja Kuwaitissa 1977–1980, ulkoministeriön protokollaosaston apulaisosastopäällikkö 1981–1982, edustustojen tarkastaja vuodesta 1983 suurlähettiläs Itä-Berliinissä (DDR) 1986–1990, Tel Avivissa 1993–1997, Ateenassa 1998–2000. 
Tannerin poika on diplomaatti ja presidentin kansliapäällikkö Teemu Tanner.
Euroopan kulttuuripääkaupunki

Euroopan kulttuuripääkaupunki on Euroopan parlamentin ja komission päättämä ohjelma, jossa kaupunkeja valitaan Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi hakemuksista.
Euroopan unioni on valinnut yhden tai useamman kaupungin Euroopan kulttuuripääkaupungiksi vuodesta 1985 lähtien. Kulttuuripääkaupunkiohjelman avulla EU on halunnut lisätä Euroopan kansalaisten vuorovaikutusta sekä esitellä Euroopan kulttuurien rikkautta ja moninaisuutta. Valitussa kaupungissa kulttuuritoiminta kehittyy ja matkailijoiden määrä lisääntyy. Kulttuuripääkaupunki voi olla myös EU:n ulkopuolelta: esimerkiksi Norjasta kulttuuripääkaupunkina oli Bergen vuonna 2000 ja Stavanger vuonna 2008. Lisäksi Puola ja Tšekki eivät kuuluneet vielä EU:hun, kun Krakova ja Praha olivat kulttuuripääkaupunkeina vuonna 2000.
Suomesta kulttuuripääkaupunkeina ovat olleet Helsinki vuonna 2000 ja Turku 2011.
Henri Barbusse

Henri Barbusse (17. toukokuuta 1873 Asnières-sur-Seine – 30. elokuuta 1935 Moskova, Neuvostoliitto) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Barbusse oli Ranskan vasemmiston avainhenkilöitä ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Vaikka hän oli pasifisti, hän osallistui sotaan vapaaehtoisena. Hän oli vapaaehtoinen, koska hänen oli vapautettu terveydellisistä syistä eikä hän ollut suorittanut asepalvelusta. Hän kuvaa sodan julmuutta teoksessa Le Feu (1916, Tuli), josta hänelle myönnettiin Goncourt-palkinto vuonna 1916. Teos oli kotimaassaan heti menestys.
Barbusse oli kommunisti, ja vuonna 1919 hän ryhtyi julkaisemaan aikakauslehteä Clarté. Hän kirjoitti myös samannimisen kirjan, ja ne loivat pohjan hänen perustamalleen kansainväliselle Clarté-järjestölle. Hän liittyi kommunistipuolueeseen 1923 ja kävi Neuvostoliitossa useita kertoja.
Hänen muita teoksiaan ovat Russie (1930) ja Staline (1935) joissa hän puolustaa neuvostokommunismia.
Juha Raivio

Juha Raivio (s. 1972) on suomalainen muusikko, joka perusti vuonna 2000 myynti- ja arvostelumenestystä saaneen melodisen doom- ja death metal -yhtyeen Swallow the Sunin. Hän soittaa yhtyeessä kitaraa. Raivio on säveltänyt ja sanoittanut pääosan Swallow the Sunin kappaleista.
Swallow the Sunin alkuaikoina Ravio oli mukana myös Plutonium Orange -yhtyeessä, joka toimi varsinaisesti vuosina 2000–2004. Yhtye esiintyi muutaman kerran vielä 2007 ja julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2009.
Raivion puoliso oli eteläafrikkalaissyntyinen Aleah Stanbridge (1976–2016), johon hän tutustui vuonna 2008 etsiessään naislaulajaa Swallow the Sunin New Moon -albumille. Ruotsissa asuneella parilla oli yhteinen yhtye Trees of Eternity, jonka ensimmäinen demo julkaistiin vuonna 2013 ja esikoisalbumi noin puoli vuotta Stanbridgen kuoleman jälkeen marraskuussa 2016. Stanbridgen kirjoituksista ja poismenosta inspiraationsa sai Raivion uusin yhtye Hallatar, jonka esikoisalbumi ilmestyy lokakuussa 2017.
Tamandua

Tuntomerkit

Tamanduan pituus on 54–58 senttimetriä ja paino 4–7 kilogrammaa. Sen karva on tiheää ja jäykkää. Väritys vaihtelee kauttaaltaan ruskeasta, mustasta ja kellertävästä erilaisiin väriyhdistelmiin.

Ravinto

Tamanduan ravintoa ovat termiitit, muurahaiset, mehiläiset ja pienet selkärangattomat.
Rajut kaverit

Juoni

Kokenut pankkirosvo Thunderbolt (Eastwood) lyöttäytyy yhteen nuoren rellestelijän Lightfootin (Bridges) kanssa. Thubderbolt on piilottanut erään vanhan kyläkoulun liitutaulun taakse 500 000 dollaria ja kaksikko suuntaa oitis sinne. Myös Thunderboltin entinen kaveri ja nykyinen vihamies Red Leary (George Kennedy) haluaa apurinsa Eddie Coodyn (Geoffrey Lewis) kanssa oman osuutensa. He yrittävät tappaa parivaljakon, mutta kun selviää, että koulurakennus ei olekaan enää samassa paikassa kuin ennen, nämä neljä päättävät toteuttaa vuosisadan nerokkaimman ja kekseliäimmän pankkiryöstön. Hankaluuksia tuo niin nelikon yhteistyökyvyttömyys kuin kaneja lahtaava hupelikin (Bill McKinney).

Arvioita

Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti Rajuja kavereita tuoreeltaan huomattavan hyvin ohjatuksi humoristiseksi ja traagiseksikin kuvaukseksi ”kaltevan pinnan kavereista”. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa ”notkean takaa-ajorallin ja tarkkaan ajastetun ryöstöiskun kekseliäänä yhdistelmänä”. Hän antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Valkjärvi (Heinola, Vierumäki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (14.142) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,1 metriä mpy.
Kaarlo O. Tanner

Karl (Kaarlo) Oskar Tanner (sukunimi aik. Tibiander; 16. helmikuuta 1868 Rauma – 17. elokuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Tanner toimi suutarina ennen kirjallista uraansa ja ruotsi oli alunperin hänen äidinkielensä vaikka hän kirjoittikin suomeksi. Hän julkaisi kertomuksia joista kaksi pidempää kertomusta Ryysyläisen vakuuna ja Tienraivaajat julkaistiin erillisinä kirjoina. Tanner kirjoitti myös vihkoina ilmestyneen romaanin Valkeat orjat joka jäi kuitenkin keskeneräiseksi Tannerin yllättävän kuoleman takia. Tanner kirjoitti lisäksi näytelmän Pestuupäivä Rannanpäässä, viisinäytöksisen näytelmän Työ ja pääoma, kolminäytöksisen näytelmän Noidan kosto ja yksinäytöksisen raittiusaiheisen näytelmän Muistojuhla.
Tanner hukkui elokuussa 1906 Helsingin vesillä Mjölön lähellä purjeveneen kaatuessa. Veneessä oli mukana myös kirjailija Kaarlo Luoto sekä kolme muuta miestä jotkat onnistuivat pelastumaan. Tannerin ruumis löydettiin 9. syyskuuta 1906 Lauttasaaren luota.
MTZ-5

MTZ-5 oli Belaruksen tehtaan valmistama traktorimalli, jota valmistettiin vuosina 1957 – 1972.
Peterskirche

Historia

Ennen Münchenin kaupungin perustamista vuonna 1158 alueella oli pienempi kirkko. 700-luvulla munkit asuivat tämän kirkon ympärillä mäellä nimeltä Petersbergl. 1100-luvun lopussa vihittiin käyttöön romaanista tyylisuuntaa edustanut kirkko. Se laajennettiin goottilaistyyliseksi hieman ennen vuoden 1327 suurta tulipaloa, joka tuhosi koko rakennuksen. Uudelleenrakennuksen jälkeen kirkko vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1368. 1600-luvun alussa kirkkoon rakennettiin 91-metrinen torni, ja kirkkoon tehtiin barokkikuori.
Kirkon sisätiloja hallitsee korkea alttari, johon kuvanveistäjä Erasmus Grasser toi esiin Pyhän Pietarin hahmoa. Muut mestariteokset kaikilta ajanjaksoilta ovat viisi Jan Polackin goottista maalausta ja useita Ignaz Güntherin alttareita. Johann Baptist Zimmermannin vuosina 1753–1756 maalaama kattofresko uusittiin vuosina 1999–2000.
Kirkon 91-metrinen torni tunnetaan yleisesti nimellä ”Alter Peter” (”vanha Pietari”) ja se esiintyy usein Münchenin tunnuksena. Pyhän Pietarin kirkko on vanhin seurakunnan kirkko Münchenissä, ja oletettavasti alkupiste koko kaupungille.
Paper Trail

Kappaleet

Albumia tehdessään T.I. äänitti noin 50 kappaletta kuten muun muassa Out in the Cold -nimisen kappaleen, jossa vierailee Fall Out Boy. Kyseistä kappaletta ei kuitenkaan laitettu albumille. T.I. sanoi MTV:lle, että hän laittaa, jonkun hylätyistä kappaleista hänen seuraavalle albumilleen.
Albumin ensimmäinen single No Matter What lähetettiin StreetCred -nimiselle hip hop-sivulle 29. huhtikuuta 2008, mutta single julkaistiin virallisesti musiikkivideon kanssa 6. toukokuuta.
19. elokuuta albumin toisen Whatever You Like -nimisen singlen pystyi lataaman internetistä. 6. syyskuuta Single nousi Billboard Hot 100 -listan ykköspaikalle. Single teki samalla ennätyksen (biggest one-week jump) ponnahtaessaan viikossa sijalta 71 ykköspaikalle.
Whatever You Like -singlen jälkeen iTunes julkaisi uusien promo singlejen julkaisupäivämäärät. Promo singlet ja päivämäärät olivat Swing Ya Rag 26. elokuuta, What's Up, What Haapnin' 2. syyskuuta ja Ready for Whatever 23. syyskuuta.
22. elokuuta kappaleet What I Do (feat. The-Dream, kappale ei kuitenkaan tullut albumille), Let My Beat Pound, My Life, Your Entertainment (feat. Usher) sekä Swagga Like Us loikkasivat internetiin. Single Swagga Like Us (feat. Jay-Z, Lil Wayne & Kanye West) on samplattu M.I.A.:n Paper Planes -kappaleesta. Swagga Like Usin piti tulla myös Jay-Z:n The Blueprint 3 -albumille, mutta liiallisen autotunen käytön takia Jay-Z ei halunnut sitä albumilleen. Swagga Like Us menestyi Billboard Hot 100 -listalla hyvin noustuaan viidennelle sijalle.
Albumin kolmas virallinen single Live Your Life (feat. Rihanna) rikkoi listalla nousemis -ennätyksen loikaten sijalta 80 sijalle yksi. Live Your Life on samplattu O-Zonen kappaleesta Dragostea din tei.
Albumin neljättä virallista singleä Dead and Gone'a (feat. Justin Timberlake) ei ole vielä julkaistu.
Anton Valtavuo

Anton Valtavuo, sukunimi aik. Rikström (12. tammikuuta 1850 Pernaja – 22. tammikuuta 1931 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja kansakouluntarkastaja joka julkaisi useita laulukirjoja. 
Valtavuon vanhemmat olivat Pernajan Riken kylästä kotoisin ollut räätäli Karl Rikström (s. 1818) ja Eva Gustava Abrahamsdotter (s. 1816). 
Valtavuo opiskeli kansakoulunopettajaksi Jyväskylän opettajaseminaarissa. Opiskelijana ollessaan hän osallistui kirjailija Aleksis Kiven hautajaisiin Tuusulassa 4. tammikuuta 1873. 
Viipurin kansakoulutarkastajana 1880-luvulla toiminut Valtavuo löysi suomalaisen kansansävelmän johon hän pyysi opettaja ja runoilija J. H. Erkkoa kirjoittamat sanat. Näin syntyi joululaulu No onkos tullut kesä
Valtavuo oli naimisissa Tekla Augusta Europaeuksen (1845–1933) kanssa jonka isä oli rovasti, teologian tohtori ja valtiopäivämies Anders Josef Europaeus. Heidän poikansa oli matematiikan lehtori Toivo Valtavuo (1881–1970).
JCVD

Juoni

Van Damme on joutunut urallaan pohjamutiin. Hän on joutunut rahapulaan ja oikeuteen lapsensa huoltajuuskiistan vuoksi. Van Dammen agenttikaan ei löydä hänelle kunnon roolia Steven Seagalin vietyä häneltä elokuvaroolin nenän edestä. Van Damme päättää palata takaisin Belgiaan selvittämään tilanteensa. Matkalla hän poikkeaa postissa hakemaan kirjekuoressa tulleet rahat. Epäonnekseen posti on ryöstäjien hallussa ja Van Damme joutuu muiden siviilien ohella panttivangiksi. Ryöstäjät päättävät käyttää näyttelijää hyväkseen ja antavat hänen puhua puhelimen kautta lunnaita roistoille. Tämä saa poliisit ja median luulemaan Van Dammen olevan postiryöstön takana.

Kuvaukset

Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Bryssel ja Schaerbeek, Belgiassa ja Luxemburg.
G3 (kiertue)

G3 on lähes vuosittainen konserttikiertue, johon valitaan aina kolme kitaristia. Konseptin kehittivät muusikot Joe Satriani ja Steve Vai vuonna 1996. G3-kiertueella on soittanut useita nimekkäitä kitaristeja kuten Yngwie Malmsteen, John Petrucci, Robert Fripp, Eric Johnson, Kenny Wayne Shepherd, Paul Gilbert, Uli Jon Roth, Michael Schenker, Adrian Legg sekä monia vierailevia muusikoita kuten Steve Lukather, Steve Morse, Chris Duarte, Neal Schon, Gary Hoey, Vinnie Moore, Brian May, Billy Gibbons, George Lynch ja rumpali Mike Portnoy.

1996 - Live In Concert

Kohde: Pohjois-Amerikka

2003 - Live in Denver

Kohde: Pohjois-Amerikka

2004

G3 2004 kiersi Eurooppaa ja Etelä-Amerikkaa kokoonpanolla Joe Satriani, Steve Vai ja Robert Fripp.

2005 - Live in Tokyo

G3 2005 kiertueella soittivat John Petrucci, Steve Vai ja Joe Satriani. Konsertti nauhoitettiin 8.5.2005 Tokyo Forumissa, Japanissa.
Kohde: Japani and Yhdysvallat

2006 - Live in Latin America

Ensimmäisellä G3 2006 -kiertueella esiintyivät John Petrucci, Eric Johnson and Joe Satriani. Kiertue järjestettiin välillä 16.10.2006 - 29.10.2006.
Kohde: Etelä-Amerikka

2006 - Live in Australia

Toisella G3 2006 -kiertueella esiintyivät John Petrucci, Steve Vai and Joe Satriani. Kiertue järjestettiin välillä 29.11.2006 - 8.12.2006.
Kohde: Australia
Viipurin kauppatori

Viipurin kauppatori sijaitsee Viipurin keskustassa Salakkalahden eteläpuolella. Toriaukeaa rajaa lännen suunnassa Krasnoarmeiskaja ulitsa (ent. Mustainveljestenkatu), idässä Torkkelinpuisto ja Pionerskaja ulitsa (ent. Torikatu) sekä eteläpuolella Progonnaja ulitsa (ent. Karjaportinkatu).

Historia

Kauppatori syntyi 1860-luvulla keskiaikaisen kaupunkialueen koilliskulmaan, kun sitä ympäröinyttä kaupunginmuuria alettiin purkaa. Muurin tuntumassa oli matalia vetisiä vallihautoja, jotka täytettiin ja tasoitettiin. Vuoteen 1865 mennessä torialue oli noin puolet nykyisestä ja lopullisen kokonsa se saavutti 1880-luvulle tultaessa, jolloin aukio ulottui Salakkalahden rantaan saakka. Varsinaisena myyntipaikkana käytettiin kuitenkin vain alueen eteläosaa. Salakkalahden rannassa järjestettiin ainoastaan syksyisiä kalamarkkinoita.
1990-luvulla ja 2000-luvun alussa Viipurin kauppatori tuli Suomessa Tallinnan Mustamäen torin ohella tunnetuksi piraattituotteiden myyntipaikkana. Sieltä hankittiin erityisesti CD- ja myöhemmin DVD-levyjä, lisäksi kaupan oli muun muassa erilaisia taloustavaroita. Kesäkuussa 2007 kaupungin viranomaiset lopettivat ”Viipurin basaariksikin” kutsutun torikaupan ja myyjiä pyydettiin siirtymään parin kilometrin päässä keskustasta sijaitsevalle Talikkalan torille. Häädön syyksi kerrottiin kaupungin yleisen viihtyisyyden lisäämisen, koska torikauppiaiden kojujen katsottiin muun muassa rumentavan kaupunkikuvaa. Nykyään Viipurin kauppatori toimii lähinnä pysäköintialueena.

Rakennuksia

Viipurin kauppatorin ympäristön rakennuksista tunnetuin on 1550-luvulla valmistunut Pyöreä torni, joka alun perin oli osa kaupunginmuuria. Se on Viipurin linnan ohella myös kaupungin tunnetuin nähtävyys. Muita merkittäviä rakennuksia ovat torialueen koilliskulmalla sijaitseva entinen Suomen Pankin talo sekä Pohjoismaiden Yhdyspankin talo, jotka molemmat on suunnitellut arkkitehti Gustaf Nyström, ja 1906 valmistunut Kauppahalli, joka aikoinaan oli Pohjoismaiden suurin. Vuonna 1912 torin poikki rakennettiin kiskot kaupungin raitiovaunuliikennettä varten ja kauppatorilla oli myös esikaupunkialueilta tulevan linja-autoliikenteen päätepysäkki.
Short Sunderland

Kuuluisa pudotus

Yksinäinen Australian kuninkaallisten ilmavoimien (RAAF) Sunderland Mark III lensi Biskajanlahdella sukellusveneiden etsintälentoa 2. kesäkuuta 1943, kun kahdeksan pitkän kantaman raskasta Junkers Ju 88 C -hävittäjälentokonetta havaitsi sen. Sunderland onnistui pääsemään hyökkäyksestä huolimatta takaisin Englantiin. Saksalaisten koneista Luftwaffen tietojen mukaan vain kaksi pääsi takaisin tukikohtaan. Sunderlandin miehistönä oli yhdeksän australialaista ja kaksi englantilaista. Toinen tehtävä oli etsiä matkustajakonetta, joka oli noussut 1. kesäkuuta 1943 Gibraltarilta, ja joka myös oli ammuttu alas. Matkustajakoneen matkustajiin kuului elokuvanäyttelijä Leslie Howard. Erään legendan mukaan kyseiseen matkustajakoneeseen oli noussut myös Winston Churchillin näköinen mies, jonka saksalaiset olivat pyrkineen eliminoimaan.