google/wiki40b huggingface dataset:
Gerry Cooney

Ura

Cooneyn ammattilaisura alkoi vuonna 1977 tuntematonta Bill Jacsonia vastaan käydyssä ottelussa. Ottelu päättyi nopeasti Cooneyn iskettyä tyrmäysvoiton. Uran ensimmäinen merkittävä vastustaja asteli kehään vuonna 1980. Cooneylle ei annettu paljoakaan mahdollisuuksia itseään Jimmy Youngia vastaan - olihan Young voittanut vastikään itsensä George Foremanin. Cooney kuitenkin mankeloi Youngin keskeytyskuntoon neljässä erässä, eikä tuomarilla ollut muuta mahdollisuutta, kuin keskeyttää ottelu. Tämän jälkeen Cooney kohtasi Ron Lylen, jota vastaan huippukovat Muhammad Ali, ja George Foremankin olivat olleet tiukilla. Cooney tyrmäsi Lylen kuitenkin vaivattomasti ensimmäisessä erässä. Seuraavassa ottelussaan Cooney kohtasi hiipuvan Ken Nortonin. Tämä ottelu päättyi Cooneyn voittoon ensimmäisessä erässä.
Voitto Nortonista mahdollisti itsensä WBC - liiton mestarin Larry Holmesin kanssa ottelemisen tämän liiton tittelistä. Onni oli kuitenkin hyljännyt Cooneyn, joka joutui jättämään leikin kesken 13 erän jälkeen. Cooney jatkoi uraansa vielä vuoden ajan, kunnes vetäytyi nyrkkeilypiireistä väliaikaisesti. Paluuottelussaan vuonna 1986 Cooney kohtasi tuntemattoman Eddie Greggin, jonka voittikin tyrmäyksellä ensimmäisesä erässä. Tämän jälkeen hän kohtasi huippukovan Michael Spinksin, mutta joutui luovuttamaan viiden erän jälkeen. Ura jatkui paluun tehnyttä yhdysvaltalaista "Big" George Foremania vastaan. Ottelun tulos oli Cooneylle varsin nolo. Tekninen tyrmäystappio muistonaan hän poistui kehästä kahden erän jälkeen. Tämän jälkeen Gerry Cooney lopetti uransa.
Urallaan Gerry Cooney iski 31 ottelua, joista voitti 28 (24 KO) ja hävisi vain kolme ottelua - kaikki niistä tyrmäyksellä.
Rhode

Rhode (m.kreik. Ῥόδη, Rhodē) tai Rhodos (m.kreik. Ῥόδος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja lähteestä riippuen joko Amfitriten, Halian tai Afroditen tytär, ja yksi haliadeista, meren nymfeistä. Hän oli auringonjumala Helioksen puoliso, ja synnytti tälle Pindaroksen mukaan Ialysoksen, Kamiroksen ja Lindoksen, Diodoros Sisialaisen mukaan Okhimoksen, Kerkafoksen, Makarin, Aktiin, Tenageen, Triopaan, Kandaloksen ja Elektryonen, ja Strabonin mukaan korybantit.
Rhodea palvottiin Rhodoksella, joka on nimetty hänen mukaansa. Pindaros kertoo, että hänen puolisonsa Helios nostatti saaren merestä.
Viron itsenäisyyspäivä

Juhlallisuudet

Vuoden 1991 uudelleen itsenäistymisen jälkeen Viron itsenäistymispäivää on juhlittu varsin samanlaisin menoin kuin Suomessa. Päivään kuuluu lipunnostoja, juhlajumalanpalvelus, seppeleiden laskuja, Viron puolustusvoimien paraati sekä Viron tasavallan presidentin isännöimä itsenäisyyspäivän juhla kutsuvieraille. Itsenäisyyspäivän juhlassa presidentti kättelee vieraat saman mallin mukaisesti, jonka Lennart Meri aikanaan omaksui Suomesta.
Presidentti myöntää itsenäisyyspäivänä kunniamerkkejä ansioituneille kansalaisille. Kaikilla kansalaisilla on oikeus ehdottaa kunniamerkin saajaa tasavallan presidentille. Sekä paraati että juhlavastaanotto järjestetään vuosittain eri kaupungeissa. Vuonna 2014 ne pidettiin Pärnussa, vuonna 2015 Narvassa.

Paraati, juhlavastaanotto ja vastaanottoa edeltävä konsertti, jonka aloittaa presidentin pitämä itsenäisyyspäiväpuhe, lähetetään suorana televisiossa. Juhlavastaanotto alkaa kättelyseremonialla, jossa presidentti ja presidentin puoliso kättelevät kaikki vieraat. Kättelyseremoniaa kutsutaan ironisesti "pingviineiden paraatiksi", koska miesten mustat frakit muistuttavat pingviinien höyhenpeitettä.
Koska tasavallan presidentin juhlavastaanotto pidetään aina itsenäisyyspäivänä, järjestävät maakunnat ja kunnat samanlaisia juhlallisuuksia jo 23. helmikuuta. Koulut ja muut toimielimet jopa aiemmin. Viime vuosina pääministeri on perinteisesti pitänyt puheen Tarton Vanemuinen teatterissa, jossa Tarton kunnan ja maakunnan järjestämämä juhlavastaanotto on pidetty. Tartossa yliopisto-opiskelijat ovat perinteisesti nostaneet Viron lipun salkoon Tarton tähtitornilla 24. helmikuuta.
Vuodesta 2014 lähtien itsenäisyyspäivän juhlallisuuksiin on kuulunut soihtukulkue Tallinnassa. EKRE:n nuorisojärjestön Sinine Äratuksen alulle paneman perinteen on määrä kunnioittaa itsenäisyyden puolesta kaatuneita ja muistuttaa, etteivät virolaiset nuoret ole hylänneet kansallismielisyyttä. Tämä tapahtuma on saanut innoituksensa samankaltaisista tapahtumista Puolassa.
Kennedyn aivot

Kennedyn aivot on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin vuonna 2005 julkaistu rikosromaani. Nimestään huolimatta se ei kerro Kennedyistä, vaan murhatun John F. Kennedyn ruuminavauksen jälkeen kadonneet aivot mainitaan vain muutaman kerran ohimennen.
Kirjan pohjalta on tehty myös kaksiosainen saksalainen televisiosarja.

Juoni

Päähenkilö on ruotsalainen arkeologi Louise Cantor, joka löytää poikansa Henrikin kuolleena tämän asunnosta. Poliisi pitää tapausta itsemurhana, mutta Louise ei usko tähän. Hän alkaa tutkia poikansa elämää, josta paljastuu uusia ja yllättäviä asioita. Tutkimukset vievät hänet Espanjaan, Australiaan ja lopuksi Afrikkaan, missä hänen poikansa on asunut ja työskennellyt aidsin uhrien auttamiseksi. Henrik on päässyt pahantekijöiden jäljille, ja se on ilmeisesti maksanut hänen henkensä. Mutta Henrik itsekään ei ollut täysin viaton.
Lyhythäntälepakot

Kuvaus

Heimon lepakot ovat poikkeavia niiden tavasta metsästää maassa, lentämisen asemesta.
Arthur E. Nikander

Arthur Ewald Nikander (27. heinäkuuta 1881 Helsinki – 13. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen rakennuttaja ja tiilitehtailija. Koulutukseltaan insinööri ja vuonna 1942 kauppaneuvokseksi nimitetty Nikander  perusti ensimmäisen oman yrityksen Rakennustoimisto Arth.E.Nikander vuonna 1919, joka toimi vuoteen 1947 asti. Hän rakensi useita huomattavia liiketaloja ja teollisuuslaitoksia Helsinkiin. Nuorena Nikander kunnostautui myös amatööriarkkitehtina.Vuonna 1937 hän osti Oy Jokelan Tiilitehdas Ab:n osakekannan Helsingin Osakepankilta. Nikanderilla oli myös kalkkitehdas Tvärminnessä. Hän omisti myös Oy Radiator Ab:n, Karjaan Sementtituotetehtaan ja Oy Sörnäs Ab:n.

Bergstadin kartanonherra

Vuodesta 1929 hänen hallussaan oli Bergstadin kartano Kirkkonummen Porkkalassa. Sivutiloineen sen pinta-ala oli noin 800 ha. Kun Porkkalanniemi vuokrattiin Neuvostoliitolle, Nikander menetti kartanon. Niinpä hän ryhtyi suunnittelemaan Jokelan maatilan rakennuskannan uusimista. Uusiminen jäi, kun hän osti Sipoosta 1950 Söderkullan kartanon, jonka mailla sijaitsi myös tiilitehdas. Nikanderit eivät kuitenkaan muuttaneet asumaan Jokelaan. Nikander testamenttasi kartanon vapaamuurareille.

8mR Vågspel Nikanderin viimeinen vene

Vuonna 1939 Nikander osti Gustaf Estlanderin suunnitteleman 8mR kaikkien aikojen menestyneimmän suomalaisen kasin Cheerio:n samana vuonna kuolleen Gunnar Grönblomin kuolinpesältä. Vuonna 1941 Nikander pyysi Birger Slottea suunnittelemaan 8mR-veneen Vågspel (L 6). Rakentaminen myöhästyi sotien vuoksi, mutta vene laskettiin vesille HSS:n 50-vuotisjuhlallisuuksiin keskellä sotaa vuonna 1943. Nikander purjehti veneitään itse mutta käytti myös usein aikansa menestyvimpiä kippareita. Hänen kipparistoonsa kuuluivat muun muassa Harald Käcklund, Ernst ”Mollan” Westerlund ja suunnittelija-purjehtija Birger Slotte.
Liikenteen tutkimuskeskus Verne

Liikenteen tutkimuskeskus Verne tutkii ja opettaa Tampereen yliopistossa liikenne- ja kuljetusjärjestelmiin liittyviä aiheita. Verne toimii Tampereen yliopiston rakennetun ympäristön tiedekunnassa rakennustekniikan opetus- ja tutkimusalueella.
Vernen tavoitteena on edistää ja tukea kestävän, turvallisen ja tehokkaan liikennejärjestelmän kehittämistä. Vernen tutkimusalueet ovat liikennejärjestelmä, logistiikka ja kaupunkiliikenne. Tutkimuksen keskeisiä näkökulmia ovat liikenne osana yhteiskuntaa, tulevaisuus, energiatehokkuus ja ilmastokysymykset sekä älykkäät ratkaisut. Tutkimuskeskuksen johtaja on uudistuvan liikenteen apulaisprofessori Heikki Liimatainen.
Verne perustettiin kesäkuussa 2011 vanhan liikenne- ja kuljetustekniikan laitoksen tilalle. Tutkimuskeskuksessa työskentelee noin 10 henkilöä. Tutkimuskeskus on nimetty kirjailija Jules Vernen mukaan.
Ranskan kulttuuriministeri

Ranskan kulttuuriministeri, virallisesti Ranskan kulttuuri- ja viestintäministeri (ransk. ministère de la culture et de la communication) on yksi Ranskan hallituksen ministereistä. Vuonna 2009 kulttuuriministeriksi valittiin Frédéric Mitterrand. Kulttuuriministeri johtaa kulttuuriministeriötä.
Iberian esihistoria

Iberian esihistoria ulottuu nykyihmisen edeltäjien varhaiskivikautisesta kulttuurista Rooman aikaisiin puunilaissotiin, jolloin alkoi historiallinen aika. Iberian niemimaa on nykyisin jakautunut Espanjaan ja Portugaliin. Noin 1 000 000–200 000 vuotta sitten alueelle saapuivat nykyihmisen edeltäjät Heidelbergin ihminen ja Neandertalin ihminen. Nykyihmisen kulttuuri alkoi levitä alueella noin 40 000 vuotta sitten. Iberian niemimaan pohjoisosan viime jääkauden aikaiset metsästäjät tuottivat luolataidetta. Noin 12 000 vuotta sitten jääkauden päättymisen aikoihin suurriista hävisi, ja syntyi mesoliittinen kulttuuri. Noin 5000 eaa. alettiin rakentaa Portugalin rannikolla suuria kivirakennelmia, megaliitteja, maanviljelyn levittyä tänne, ja alueesta kehittyi merkittävä myöhäiskivikautinen kulttuurikeskus. Pronssikaudella kehittyi monia alueellisia kulttuureja. Rautakaudella kelttien vaellus muutti vanhoja perinteitä. Ensin Välimeren kauppiaskansat foinikialaiset ja kreikkalaiset, ja lopulta Karthago ja Rooma ulottivat vaikutuksensa Iberiaan.

Neoliittisesta kaudesta eteenpäin

Lännempänä Euroopassa vallinneen mesoliittiset Sauvaterren ja Tardenoisin kulttuurit vaikuttivat Iberian niemimaalla. Länsi-Iberiassa Azilin kulttuurin vaikutus säilyi häiriintymättömänä pidempään. Ne vaikuttivat varsinkin Välimeren seuduilla ja Portugalissa. 
Iberian niemimaalla kukoisti muun muassa mesoliittinen Asturian kulttuuri, johon liittyi pienistä piikivisiruista koottuja mikroliittisia kivityökaluja ja -aseita. Tätä kautta kuvastavat La Almagran tyyppiset saviastiat. Noin 4700 eaa. saapui Itä-Iberiaan sydänsimpukkakeramiikka. Iberia oli yksi varhaisista kuparin käyttöalueista Euroopassa.
Minolaiset tai pelasgit, joiksi heitä kutsutaan, purjehtivat laivoilla Kreikan seuduilta ja Kreetalta Etelä-Iberiaan etsimään kuparia. He loivat noin 3200–2600 eaa kukoistaneen Los Millaresin kulttuurin, joka rakensi linnoitettuja kaupunkeja kaivosten lähelle. Etelä-Iberian vuoriston kaivoksista saatiin mm. kultaa, hopeaa ja kuparia. Sitten kellopikarikulttuuri valtasi Iberian.
SIG P210

Ominaisuudet

P210 käyttää sulkujärjestelmää, jossa patruunapesän alla oleva uloke irrottaa piipun luistista. Aseen luisti liikku rungon sisäpuolella olevilla kiskoilla. Yleensä suurin osa itselataavista pistooleista on varustettu rungon ulkopuolisilla kiskoilla.
Maggie Lawson

Margaret Cassidy ”Maggie” Lawson (s. 12. elokuuta 1980 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on kaksi veljeä, Nick ja Chris. Maggie on näytellyt esimerkiksi Neiti Etsivää samannimisessä elokuvassa sekä etsivä Juliet O'Haraa tv-sarjassa Vihjeet hukassa.
Aleksander Saidelson

Aleksander (Sender) Saidelson (3. syyskuuta 1887 Tallinna, Venäjä –  1953, Tallinna, Viron neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) oli vironjuutalainen insinööri ja liikemies, joka perusti vuonna 1937 tervatehtaan Suonenjoelle. Hänet karkotettiin Suomesta vuoden 1938 lopussa vakoilijaksi epäiltynä. Saidelsonin tapaus palasi julkisuuteen, kun Yle Radio 1 esitti siihen liittyen syksyllä 2014 kaksi radiodokumenttia.
Saidelsonin  äidinkieli oli venäjän lisäksi hän puhui sujuvasti saksaa ja englantia sekä ymmärsi ranskan, viron ja suomen kieliä. 
Saidelson oli kansalaisuudelta Viron kansalainen ja  oli koulutukseltaan kemisti ja hän oli opiskellut  Pietarin keisarillisessa kauppakorkeakoulussa sekä kemiaa Darmstadtissa Saksassa jossa hän valmistui vuonna 1912 kemianinsinööriksi.
Saidelson saapui Suomeen ensimmäistä kertaa vuonna 1926. Suonenjoelle  Saidelson saapui 11. helmikuuta vuonna 1937 tultuaan junalla Leningradista,Neuvostoliitosta, samassa junassa oli myös matkustajana silloinen ulkoministeri Rudolf Holsti.
Saidelson vuokrasi Jauhomäen kylästä Tervala-nimisen tilan ja perusti Suomen Destillaatti Oy -nimisen yrityksen, joka tuotti puuntislausvalmisteita. Raaka-aineena käytettiin koivutuohta, jota poltettiin hapettomasti. Tehdas tuotti tuohitervaa eli tököttiä, mutta pääasiassa kuitenkin korvikepolttoainetta ja pilkkeitä. 
Tehtaassa työskenteli 2–5 työntekijää ja työnjohtajana oli suomalainen Taavetti Vehviläinen. Yhtiön vähemmistöosakkaina olivat paikalliset Kansallis-Osake-Pankin pankinjohtaja Erik (Erkki) Johannes  Kaijärvi (1905–1967) .  ja Suonenjoen asemapäällikkö Karl Fredrik Holm.
Etsivä keskuspoliisi/Valpo kiinnostui Saidelsonin toimista 1938 ja kuulusteli häntä, koska Saidelsonia pidettiin hämäräperäisenä liikemiehenä ja häntä epäiltiin  neuvostovakoojaksi. Saidelsonin oleskelulupahakemus hylättiin joulukuussa 1938 ja hänet karkotettiin Suomesta Viroon. 
Suonenjoen keväällä 1939 valmistunut tehdas saattoi kuitenkin lopulta aloittaa toimintaansa ja vuonna 1942 sen pääomistajiksi tulivat ulkomaalaisomistukselle asetettujen rajoitusten vuoksi Saidelsonin yhtiökumppani pankinjohtaja Erkki Kaijärvi ja hänen vaimonsa Siiri Kaijärvi. 
Tehtaan toiminta päättyi 1940-luvun lopulla ja vuonna 1951 entiseen tehdaskiinteistöön perustettiin puusepäntehdas. Samassa yhteydessä puuntislauksessa käytetyt laitteet myytiin Ahlströmin Varkauden tehtaille.
Saidelson ei päässyt palamaan Suomeen lukuisista anomuksistaan huolimatta. Hän toimi Suomesta lähdettyään muun muassa toisen maailmansodan aikana Saratovin asetehtaan suunnittelijana Neuvostoliitossa. 
Saidelsonin vaimo Rosa  (o.s. Gutkin) jäi Tallinnaan ja joutui natsien tapetuksi. Saidelson palasi sodan jälkeen Viroon ja meni  uusiin naimisiin ja asui viimeiset vuotensa  omaisuutensa menettäneenä Tallinnassa. 
Saidelsonilla oli  ensimmäisestä avioliitosta  yksi lapsi Efim (Jefim)  Saidelson joka oli syntynyt Tallinnassa vuonna 1920  .
Saidelsonin tapaukseen liittyen on Yle Radio 1:n Todellisia tarinoita -sarjassa on esitetty syksyllä 2014 radiodokumentit Herra Saidelson ja tervatehtaan salaisuus sekä Herra Saidelson ja mestarietsivät.
Eero Ettala

Yksityiselämä

Ettala kihlautui radiojuontaja Tuija Pehkosen kanssa elokuussa 2019.
Saksan 61. jalkaväkidivisioona

Perustaminen

Wehrkreis I muodosti divisioonan 8. elokuuta 1939 Insterburgissa (nykyinen Tšernjahovsk) divisioonan tykistönkoulutuskeskuksesta.
Roberto Trashorras

Seurajoukkueura

Trashorras on Barcelonan kasvatti. Hän pelasi juniorivuosiensa jälkeen Barcelona B:ssä 119 Segunda División B:n ottelua tehden 33 maalia vuosien 1999–2003 aikana. Trashorras pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 6. lokakuuta 2001 Deportivoa vastaan, mikä jäikin ainoaksi pääsarjaotteluksi Barcelonan edustusjoukkueessa. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi Real Madridiin, jonka reservijoukkueessa Real Madrid B:ssä pelasi kahden kauden aikana 65 Segunda División B:n ottelua ja teki 10 maalia. Kaudeksi 2005–2006 Trashorras siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Numanciaan, jossa pelasi 12 ottelua tehden yhden maalin.
Kaudeksi 2006–2007 Trashorras siirtyi Las Palmasiin, jossa teki kahden kauden aikana 62:ssa Segunda Divisiónin ottelussa 11 maalia. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Celtaan, jossa pelasi kolme kautta tehden 107 ottelussa 17 maalia. Kaudeksi 2011–2012 Trashorras siirtyi Primera Divisióniin nousseeseen Rayo Vallecanoon. Hän teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa 6. marraskuuta 2011 Real Sociedadia vastaan.
Leishmaniaasi

Leishmaniaasi on Leishmania-sukuun kuuluvien harvasiimaeliöiden aiheuttama sairaus, jolla on kolme eri ilmenemismuotoa. Leishmania-loisten aiheuttamat kolme erityyppistä infektiota ovat viskeraalinen eli sisäelinleishmaniaasi eli kala-azar, mukokutaaninen eli iho-limakalvoleishmaniaasi ja kutaaninen eli iholeishmaniaasi. Leishmaniaasi saadaan tartuntana verta imevien Phlebotomus- ja Lutzomyia-sukujen hietakärpästen pureman välityksellä. 
Taudin yleisin muoto on iholeishmaniaasi, jossa puremakohtaan kehittyy vallireunainen haavauma. Hoitamattomana haavauman paraneminen kestää muutamasta kuukaudesta vuoteen ja jättää iholle arven. Taudin vaarallisempi muoto on viskeraalinen leishmaniaasi, jossa Leishmania-loiset infektoivat koko elimistön, erityisesti maksan ja pernan. Viskeraalinen leishmaniaasi voi hoitamattomana johtaa kuolemaan, ja se tunnetaan myös nimillä kala-azar ja mustakuume.
Leishmaniaasin lääkehoidossa käytetään esimerkiksi amfoterisiini-B:tä, vaikka vaihtoehtoisia ja vähemmän myrkyllisiä lääkkeitä tutkitaan.
Leishmaniaasia esiintyy myös eläimillä, esimerkiksi koirilla.
Sami Franssila

Samuli Antero Sami Franssila (s. 1959 Koski Tl) on Aalto-yliopiston kemiantekniikan korkeakoulun materiaalitieteen professori (Full Professor).
Hän toimii Teknillisen korkeakoulun (TKK) materiaalitieteen professorina 1. elokuuta 2009 lukien.
Franssila kirjoitti ylioppilaaksi 1978, valmistui filosofian kandidaatiksi 1986 Helsingin yliopistosta ja väitteli filosofian tohtoriksi TKK:ssa 1995. Franssila on toiminut TKK:n mikro- ja nanotekniikan laboratoriossa ryhmänjohtajana vuosina 2006–2009. Hän on myös kirjoittanut mikrovalmistekniikkaa käsittelevän oppikirjan Introduction to microfabrication.
Franssila tutkii mikroteknologian materiaalitiedettä ja valmistusmenetelmiä.
Koisayökkönen

Koko ja ulkonäkö

Etusiipien pohjaväri on kellanharmaa. Siiven kärkiosa on harmaanruskea ja etureunassa on siiven keskivaiheilla laaja, kolmionmuotoinen ja tumma varjostuma. Lisäksi siiven keskiosassa on musta, pitkänomainen laikku. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat tummina ja etenkin sisempi poikkiviiru on terävästi mutkitteleva. Osa yksilöistä on kuvioinniltaan varsin himmeitä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä on tumma keskitäplä. Huulirihmat ovat pitkät ja muodostavat perhosen pään etuosaan kärsämäisen ulokkeen. Siipiväli 18–21 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Koisayökköstä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä levinneisyys ulottuu Syyriaan ja Kaukasukselle. Lajia tavataan myös Kanarian saarilla ja Madeiralla. Suomessa lajia tavataan jokseenkin yleisenä Kokkola-Ilomantsi-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuolelta syyskuun lopulle, luultavasti kahtena limittäisenä sukupolvena. Lennon huippu on heinä-elokuun vaihteessa.

Elinympäristö ja elintavat

Perhonen elää harvalukuisena valoisissa, kosteapohjaisissa metsissä ja niiden reunuksilla sekä pensaikkoisilla niityillä. Ne lentävät öisin ja tulevat sekä valolle että syötille. Toukkavaiheet tunnetaan erittäin huonosti. Talvehtiminen tapahtunee pienenä toukkana ja kotelo on yhteensidottujen lehtien välissä.
Koisayökkönen on tulokaslaji, jota on tavattu Suomesta vasta 1920-luvulta lähtien. Saattaa kuitenkin olla että perhosen pieni koko ja harvalukuisuus ovat voineet vaikuttaa melko myöhäiseen löytymiseen.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveiksi mainitaan kanerva (Calluna vulgaris), ajuruohot (Thymus) sekä maitikat (Melampyrum).
Valeri Popovitš

Ura

Uransa alkuaikoina Popovitš edusti silloisessa Neuvostoliitossa muun muassa moskovalaisseuroja TsSKA ja Spartak. 1990-luvun alussa hän siirtyi toisen venäläistaiturin, Oleg Ivanovin, kanssa Suomeen TPV:hen, josta kaksikko päätyi Ilveksen kautta Hakaan. 
Lempinimellä ”Tsaari” tunnettu Popovitš edusti Hakaa yhteensä 15 kauden ajan ja saavutti muun muassa viisi Suomen-mestaruutta kunnes kauden 2008 päätyttyä seura ilmoitti, ettei se uusi Popovitšin sopimusta. Kesällä 2009 Haka ilmoitti ”jäädyttävänsä” Popovitšin pelinumeron 14. Kaudella 2009 Popovitš pelasi HJK:ssa, jossa hän saavutti uransa kuudennen Suomen-mestaruuden.
Popovitš pelasi Veikkausliigassa 395 ottelua ja teki 166 maalia. Hänet valittiin neljästi Veikkausliigan parhaaksi pelaajaksi. Hän on Veikkausliigassa eniten maaleja tehnyt pelaaja ja jakaa Kimmo Tarkkion kanssa ennätyksen yhden kauden tehtyjen maalien määrässä (23 maalia 29 ottelussa kaudella 1999 Hakassa). Suomen korkeimmalla sarjatasolla hän on historian viidenneksi paras maalintekijä Heikki Suhosen, Kai Pahlmanin, Ismo Liuksen ja Olavi Rissasen jälkeen.
Kaudeksi 2010 Popovitš siirtyi Kakkosessa pelaavan Ilveksen pelaaja-valmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella, jossa oli optio yhdestä lisävuodesta.  Popovitš toimii Ilveksen edustusjoukkueen lisäksi Ilveksen Futis Akatemiassa (IFA), talenttiryhmissä sekä valmentajana jalkapallokouluissa. 
 Popovitšin aikakaudella Ilves ei kuitenkaan saavuttanut nousua Ykköseen eikä tämän sopimusta kahden kauden jälkeen jatkettu. Hänet korvasi kaudella 2012 Mika Malinen.
Valeri Popovitš toimi vuosina 2012-2013 FC Hakan valmennuspäällikkönä. Nykyään hän työskentelee metalliallalla.

Muuta

Nuoruudessaan Popovitš pelasi myös Neuvostoliiton juniorimaajoukkueissa. Hän voitti alle 16-vuotiaiden EM-pronssia vuonna 1986 ja alle 18-vuotiaiden EM-kultaa 1988. Vuonna 1989 hän osallistui nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Neuvostoliiton junioriedustusten takia hän ei ollut kelpoinen pelaamaan Suomen maajoukkueessa, vaikka hän sai vuonna 2006 Suomen kansalaisuuden.
Popovitš kärsii lentopelosta, mikä hankaloitti osallistumista euro-otteluiden vieraspelimatkoille. Itämeren rantavaltioissa pelattaviin otteluihin hän matkusti laivalla.
Popovitš on valmentanut Hakan junioreita, joissa pelaa myös hänen poikansa Anton. Myös hänen toinen poikansa Sasha on pelannut  Valkeakosken Hakassa.
Leo G. Carroll

Leo G. Carroll (25. lokakuuta 1892 – 16. lokakuuta 1972) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan useissa Alfred Hitchcockin elokuvissa.