google/wiki40b huggingface dataset:
Kirill Kondrašin

Kirill Petrovitš Kondrašin (ven. Кирилл Петрович Кондрашин; 6. maaliskuuta (J: 21. helmikuuta) 1914 Moskova, Venäjän keisarikunta – 7. maaliskuuta 1981 Amsterdam, Alankomaat) oli venäläinen kapellimestari.

Lapsuus ja nuoruus

Kirill Kondrašin syntyi orkesterimuusikkoperheeseen. Harjoiteltuaan ahkerasti hän 14-vuotiaana päätti ryhtyä kapellimestariksi. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa 1931–1936 kapellimestari Boris Haikinin oppilaana. Haikin oli vain kolme vuotta häntä vanhempi. Kondrašin aloitti johtamisen nuorten teatterissa Moskovassa 1931, ja hän johti Konstantin Stanislavskin ja Vladimir Nemirovitš-Dantšenkon Moskovan akateemisessa musiikkiteatterissa kolme vuotta myöhemmin. Hän johti Malyi-oopperateatterissa Leningradissa 1938–1942 Bolšoi-teatterissa Moskovassa vuodesta 1943. Hänen esityksensä Dmitri Šostakovitšin sinfoniasta nro 1 kiinnitti säveltäjän huomiota, ja heidän välilleen syntyi luja ystävyys. Hänet palkittiin 1947 Stalinin mitalilla.

Ura

Ensimmäisessä Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa 1958 Kondrašin johti orkesteria Van Cliburnin toimiessa solistina, ja tämä sai ensimmäisen palkinnon. Kilpailun jälkeen hän lähti Cliburnin kanssa Yhdysvaltoihin kiertueelle, ja hän oli ensimmäinen venäläinen kapellimestari, joka johti Yhdysvalloissa kylmän sodan puhkeamisen jälkeen. He esittivät ja levyttivät Sergei Rahmaninovin pianokonserton nro 3 ja Pjotr Tšaikovskin pianokonserton nro 1, jonka he olivat esittäneet kilpailussa. Levytyksiä myytiin Yhdysvalloissa miljoonittain. Hän oli myös Moskovan filharmonisen orkesterin taiteellinen johtaja 1960–1975. Hän kantaesitti Šostakovitšin sinfonian nro 4 joulukuussa 1961 ja nro 13 seuraavana vuonna. Hän esiintyi muutamia kertoja Euroopassa ja Amerikassa muiden tunnettujen venäläisten muusikkojen, kuten Mstislav Rostropovitšin, David Oistrahin ja Svjatoslav Richterin, kanssa.

Maanpako Länsi-Eurooppaan

Kirill Kondrašin loikkasi Neuvostoliitosta joulukuussa 1978 ollessaan kiertueella Alankomaissa ja haki sieltä poliittista turvapaikkaa. Neuvostohallinto julisti heti hänen kaikki aiemmat levytyksensä kielletyiksi. Hän otti pysyvän vierailevan kapellimestarin tehtävän vastaan Amsterdamin Concertgebouw-orkesterissa 1978 ja hoiti tehtävää kuolemaansa saakka. Hän aloitti myös lyhyen mutta hedelmällisen yhteistyön Wienin filharmonikkojen kanssa. Hän kuoli Amsterdamissa sydänkohtaukseen seuraavana päivänä johdettuaan Gustav Mahlerin ensimmäisen sinfonian Pohjois-Saksan Radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Mark Billingham

Mark Billingham on englantilainen rikoskirjailija. Häneltä on suomennettu vain romaani Vailla elämää (Lifeless), joka oli Billinghamin viides Tom Thorne -dekkari. Suomennos ilmestyi Loki-kirjojen kustantamana vuonna 2006.
Viimeiset ajatukset

Viimeiset ajatukset (Murder in My Mind) on Robert Iscoven ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1997. Se kertoo lääketieteellisestä kokeesta, jolla on tarkoitus pysäyttää vaarallinen sarjamurhaaja.
Rooleissa nähdään Nicollette Sheridan, Stacy Keach, Peter Outerbridge, Peter Coyote, Ian Tracey ja Peter Flemming. Käsikirjoituksesta vastaa Tom Swale.
Kenneth Roberts

Kenneth Lewis Roberts (8. joulukuuta 1885 Kennebunk, Maine – 21. heinäkuuta 1957 Kennebunkport, Maine) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti historiallisia seikkailuromaaneja. Ne ovat tarkkoja ja perustuvat lähdetutkimukseen. Niistä on suomennettu Vihreä keulakuva (1931, suom. 1949), Luoteisväylä (1937, suom. 1938–1940), Kuumat tuulet (1947, suom. 1948) ja Haaksirikkoiset (1955, suom. 1958).
Kurnulivertäjä

Levinneisyys

Kurnulivertäjää tavataan Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kartiolude

Ulkonäkö

Kartioluteen pituus on 3,8–4,8 mm, se on ruskean- ja vaalean kirjava, sillä on pään ja etuselän välissä kaulus. Pikkukilvessä on kartiomainen kohouma.

Levinneisyys

Kartiolude on Itä-Eurooppa]lainen laji ja sitä on tavattu Latviasta, Valko-Venäjältä ja Venäjän luoteisosista. Suomessa sitä on myös tavattu Itä-Suomesta itärajan tuntumasta.

Elintavat

Kartioluteesta tiedetään melko vähän, mutta sitä on kuitenkin tavattu puolukkatyypin kuivahkoilla kankailla. Ulkomailla sen on todettu saalistavan päärynäludetta (Stephanitis pyri).
Karstipittali

Levinneisyys

Karstipittalia tavataan Uuden-Guinean saarella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
HMS Bullfinch (1898)

Palvelus

HMS Bullfinch palveli Britteinsaarilla ja alus myytiin 10. kesäkuuta 1919 romutettavaksi Youngille Sunderlandiin.
Vladimir Makovski

Vladimir Jegorovitš Makovski (ven. Влади́мир Его́рович Мако́вский; 7. helmikuuta (J: 26. tammikuuta) 1846 Moskova – 21. helmikuuta 1920 Petrograd) oli venäläinen laatukuvamaalari, muotokuvamaalari ja taiteenkeräilijä. Hän oli taidemaalari Konstantin Makovskin veli.

Elämäkerta

Vladimir Makovski oli Jegor Ivanovitš Makovskin poika, joka oli yksi Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston perustajista. Hänen äitinsä oli baltiansaksalaista alkuperää. Hänellä oli kaksi veljeä, Nikolai ja Konstantin, ja yksi sisar, Aleksandra, joista tuli kaikista aikansa kuuluisimpia taidemaalareita. Hän kävi Vasili Tropininin tunneilla. Hän teki ensimmäisen maalauksensa, Kvassia myyvä poika, 15-vuotiaana. Vladimir Makovskista tuli Vaeltajien jäsen päätettyään opintonsa Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa vuonna 1869, jossa hänen opettajiaan olivat muun muassa Sergei Zarjanko, Jevgraf Sorokin ja Tropinin.
Hän otti lapsuuden teemakseen poikansa Aleksandrin syntymän jälkeen vuonna 1869 ja Pavel Tretjakov osti häneltä tauluja galleriaansa. Hänet nimitettiin akateemikoksi vuonna 1873 hänen Wienin maailmannäyttelyyn esille laittamansa teoksen Satakielten kuuntelija johdosta. Makovski opetti Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa vuosina 1882–1894 ja Pietarin Keisarillisessa taideakatemiassa vuosina 1894–1918, jonka rehtori hänestä tuli vuonna 1895. Vuonna 1885 hän maalasi keisarinna Maria Fjodorovnan virallisen muotokuvan.
Vladimir Makovski on haudattu Volkovon hautausmaalle Pietariin.
Jim Corr

James Steven Ignatius ”Jim” Corr MBE (s. 31. heinäkuuta 1964 Dundalk) on irlantilainen kitaristi ja kosketinsoittaja. Hän on The Corrsin vanhin ja ainoa miespuolinen jäsen.
Corrilla on vuonna 2006 syntynyt poika vuoden 2002 Miss Northern Irelandin Gayle Williamsonin kanssa. He kuitenkin erosivat jo puoli vuotta poikansa syntymän jälkeen.
Corr on 9/11-totuusliikeen jäsen. Hän toimittaa verkkosivustoa, jossa hän kirjoittaa uudesta maailmanjärjestyksestä, johon sisältyy käsitys siitä, että syyskuun  11. päivän iskut 2001 oli  sisäpiirin tekoa Jossain vaiheessa syyskuussa 2015 kaikki salaliittoon liittyvä sisältö poistettiin hänen sivustostaan ja URL-osoite alkoi ohjata Corrsin omille kotisivustolle. Osama bin Ladenin kuoleman jälkeen toukokuussa 2011 Corr väitti, että bin Laden oli tosiasiallisesti kuollut 10 vuotta aikaisemmin vuonna 2001.
Whitehallin palatsi

Whitehallin palatsi oli Englannin kuningaskunnan hallitsijoiden asuinpalatsi Lontoossa vuosina 1530–1698, kunnes se tuhoutui tulipalossa. Ennen tulipaloa se oli Euroopan suurin palatsi. Whitehall-katu on nimetty sen mukaan. Palatsin ainoat nykyaikaan säilyneet osat ovat Banqueting House ja Henrik VIII:n viinikellari. Lisäksi Thamesin rannan puoleisella alueella on yhä nähtävissä osa kuningatar Marian portaista, joita pitkin palatsista oli kulkuyhteys kuninkaalliselle proomulle.

Historiaa

Yorkin arkkipiispa Walter de Grey hankki tontin Thamesin rannasta vuoden 1240 paikkeilla ja rakennutti siihen oman asumuksensa. Kuningas Henrik VIII otti tontin ja rakennukset käyttöönsä erotettuaan kardinaali Wolseyn valtion viroista vuonna 1530.
Henrik laajensi palatsia huomattavasti, ja laajennusten jälkeen siellä saattoi harrastaa muun muassa tennistä, nurmikeilailua, kukkotappelua ja turnajaisia. Rakennustyöt vuoteen 1536 mennessä olivat maksaneet yli 8 000 puntaa, mikä vastaa nykyrahassa Englannin bruttokansantuotteeseen suhteutettuna 1,4 miljardia puntaa. Henrikin avioliitoista kaksi solmittiin Whitehallin palatsissa: Anna Boleynin kanssa vuonna 1533 ja Jane Seymourin kanssa vuonna 1536. Henrik myös kuoli siellä vuonna 1547.
William Shakespearen näytelmä Myrsky esitettiin ensimmäisen kerran Whitehallin palatsissa vuonna 1611.
Inigo Jonesin suunnitteleman Banqueting Housen rakentaminen aloitettiin Jaakko I:n aikana vuonna 1619. Sen kattomaalaukset ovat Peter Paul Rubensin käsialaa. Jaakon poika Kaarle I mestattiin Banqueting Housen edessä vuonna 1649. 1680-luvulla Whitehallin palatsiin tehtiin Sir Christopher Wrenin suunnittelemia muutoksia.
Whitehallin palatsi oli hyvin epäsäännöllinen, siinä oli erikokoisia ja -tyylisiä osia, ja se näytti enemmänkin pieneltä kaupungilta kuin yhdeltä rakennukselta. Tammikuussa 1698 palatsissa riehui tulipalo, joka tuhosi lähes kaiken lukuun ottamatta Banqueting Housea ja Henrik VIII:n viinikellaria. Palatsia ei rakennettu enää entiselleen, vaan alue muuttui ajan myötä hieman tavallisempien asuintalojen ja hallintorakennusten paikaksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriön päärakennus valmistui entiselle palatsialueelle vuonna 1959. Puolustusministeriön pohjakerroksessa sijaitsee Henrik VIII:n viinikellari, jota jouduttiin siirtämään kolme metriä länteen ja kuusi metriä syvemmälle, jotta se saatiin uuden rakennuksen sisään. Kellarissa järjestetään joskus juhlia.
Hiljainen kansa

Hiljainen kansa on Suomussalmella sijaitseva Reijo Kelan vuonna 1988 suunnittelema ympäristötaideteos. Alun perin "Kansa" toteutettiin Kelan tanssiesitystä varten. Paikallinen pelto valtatie 5:n vieressä on vuodesta 1994 lähtien täytetty variksenpelättimen kaltaisilla hahmoilla, joiden päät on tehty turpeesta ja vartalo puukepeistä. Hahmoilla on päällään vaatteet, jotka liikkuvat tuulessa.
Hiljaisen kansan keskellä on esitetty performansseja. Paikallinen nuorten työpaja pukee hahmot vuodenajan mukaan.
Hiljainen kansa (englanniksi The Silent People) palkittiin Englannissa Kentin Medway-festivaalien visuaalisen taiteen kategoriassa joulukuussa 2008. Teos on ollut Medwayn alueella vuoden ajan esillä neljänä eri versiona, joissa on ollut yhteensä 400 hahmoa. Hiljaisesta kansasta on ollut eri versioita esillä myös Suomessa. Salon taidemuseon edessä oli kesän 2009 teos Kesäparlamentti, jossa on 200 hahmoa.
Jason Marsalis

Jason Marsalis (s. 4. maaliskuuta 1977 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen jazzrumpali ja -vibrafonisti. Hän on pianisti ja musiikinopettaja Ellis Marsaliksen nuorin poika. Veljessarjan muita tunnettuja muusikoita ovat vanhemmat veljet Branford, Wynton ja Delfeayo. Jason Marsalis aloitti rumpujensoiton 3-vuotiaana ja opiskeli 6-vuotiaana jo James Blackin johdolla. Valmistuttuaan New Orleans Center for the Creative Arts -high schoolista hän opiskeli Loyolan yliopistossa New Orleansissa.
Marsalis aloitti kiertämisen pianisti Marcus Robertsin kanssa marraskuussa 1994. Häntä kuullaan kaikilla vuoden 1995 jälkeen ilmestyneillä Robertsin levytyksillä, joilla tämä esiintyy trion, suurten yhtyeiden tai sinfoniaorkesterin kanssa. Omalla nimellään Marsalis on lisäksi tehnyt kolme albumia: Year of the Drummer (1998), Music in Motion (2000) ja Music Update (2009). Useilla levytyksillä hän on esiintynyt yhdessä isänsä kanssa.
Pixelmator

Historia

Pixelmator 1.0 julkaistiin 25. syyskuuta 2007 hintaan $59. Beta-versio tuli jakeluun jo 16. elokuuta 2007. Ohjelman kehittäjät avasivat betan aluksi julkiseen levitykseen mutta päättivät myöhemmin julkaista suljetun beta-version valitulle testiryhmälle .
12. toukokuuta 2008 Pixelmator Team Ltd. julkaisi Pixelmatorin version 1.2 nimellä Draftsman. Tämän julkaisun mukana tuli muutamia usein tarvittavia ominaisuuksia kuten käyrätyökalu, monikulmio- ja lassotyökalu, viivaimet, ohjemerkit sekä mahdollisuus tasausruudukon näyttämiseen.
Pixelmator 1.3 julkaistiin 11. marraskuuta 2008 koodinimellä tempo. Se paransi ohjelman vakautta sekä paransi suurien kuvatiedostojen käsittelyä. Sen mukana tuli myös ominaisuus, jolla taikasauvan, maalipurkin ja uuden, Magic Eraser -työkalun toleranssia pystyi säätämään lennossa, napsauta-ja-raahaa-toimintoa käyttäen. Myös Värisävy ja kirkkaus -toiminto, Korvaa väri -toiminto ja Väritä-toiminto uudistettiin. Tämän version myötä Pixelmator oli lopultakin saatavilla englannin ja saksan lisäksi muillakin kielillä – ranskaksi ja espanjaksi.
Pixelmatorin versio 1.4, koodinimeltään sprinkle toi mukanaan uuden maalausjärjestelmän sekä mahdollisuuden luoda edistyneempiä siveltimiä. Tämän version mukana tuli lisäksi tuki Adobe Photoshopin siveltimien tuomiselle ohjelmaan sekä uusi pilvimaisemien suodin. Versiossa 1.4.1 mukaan tuli kohinasuodin.
Yhdeksän pisteen ympyrä

Yhdeksän pisteen ympyrä  eli Eulerin ympyrä eli Feuerbachin ympyrä tarkoittavat geometriassa samaa kolmioon liittyvää ympyrää. Ympyrän nimi juontaa juurensa siitä, että yleisen kolmion kolme pisteryhmää sijaitsevat ympyrän kehällä. Kehäpisteinä ovat kolme korkeusjanojen kantapistettä (kuvassa G, H ja I), kolme kolmion sivujen keskipistettä (D, E ja F) ja kolme ortokeskuksen ja kolmion kärjen välisen janan keskipistettä (J, K ja L, engl. Euler points). Vaikka kehältä on löydetty vielä lisää pisteitä, on nimitys säilynyt samana.

Ympyrän nimitys

Suomalaisen nimityksen vakiintumattomuus saattaa johtua kansainvälisen nimitystavan kirjavuudesta, sillä eri maissa käytetään pääsääntöisesti kolmea nimeä. Ympyrän pisteitä ovat tutkineet monet, mutta Leonhard Euleria ja Karl Wilhelm Feuerbachia on kunnioitettu kutsumalla ympyrää heidän nimellään. Muun muassa seuraavia nimityksiä on käytössä: ransk. Cercle d'Euler, port. círculo de Euler, saks. Feuerbachkreis, unk. Feuerbach-kör, ital. Cerchio di Feuerbach, esp. Circunferencia de los nueve puntos, engl. Nine-point circle, holl. Negenpuntscirkel, norj. Nipunktsirkel, ven. Окружность девяти точек ja puol. Okrąg dziewięciu punktów.

Historia

Euler osoitti vuonna 1765, että korkeusjanojen kantapisteiden lisäksi ympyrä kulkee myös sivujen keskipisteiden kautta. Feuerbach osoitti, että edellisten kuuden pisteen lisäksi ympyrä kulkee myös jokaisen korkeusjanan ortopisteen ja kantapisteen välisen janan keskipisteen kautta (engl. Euler's points). Feuerbachin teoreemana tunnettu tulos nimesi pisteiden lukumääräksi yhdeksän. Feuerbachin teoreemana tunnetaan myös toinen tulos, jossa yhdeksän pisteen ympyrä sivuaa kolmion sisälle piirrettyä ympyrää sisäpuolisesti ja kolmion viereen piirrettyjä ympyröitä ulkopuolisesti. Tämä tulos julkaistiin vuonna 1822. Vasta tämän tuloksen jälkeen voitiin puhua yhdeksän pisteen ympyrästä.
Vaikka nimekkäät tutkijat ovatkin saaneet nimensä ympyrän nimeksi, oli ajatus käynyt monen muunkin mielessä vuosia aiemmin. Vuonna 1804 eräs tuntematon englantilainen Benjamin Bevan ehdotti samantapaista probleemaa. Muutama vuosi myöhemmin, vuonna 1821, Charles-Julien Brianchon (1783−1864) ja Jean-Victor Poncelet (1788−1867) julkaisivat (Gergonnen Annales'issa) saman teoreeman.
Siivousrobotti

Siivousrobotti on siivoamiseen tarkoitettu robotti. Siivousrobotti voi osata harjata, imuroida ja pestä. Siivousrobotteja valmistaa Taski, jolla on ollut aikaisempi malli Swingobot 1650 ja nykyinen malli Swingobot 2000. Vuonna 2018 japanilainen Sumitomo on sopinut Cyberdynen kanssa sen toimistojen siivoamiseen kehitettyjen CL02-robottien käyttöönotosta. Loppuvuonna 2018 yhdysvaltalainen Walmart on ostanut 360 myymälöiden käytäviä siivoavaa siivousrobottia Brain Corpilta, joka tunnetaan myös nimellä ICE.
Siivousrobotteja ovat myös robotti-imurit.
Nilfisk valmistaa siivousrobotteja. Se kehittää niitä Blue Ocean Roboticsin kanssa. Myös Tennant, Kärcher, Vector Technologies, Cyberdyne (ennen osa Sumitomoa) ja Discovery Robotics valmistavat siivosrobotteja. Vuonna 2018 Tennant on julkistanut lattianpesijärobotin T7.
Eduskunnan tulevaisuusvaliokunnan mietinnössä siivousroboteista on puhuttu yhdessä itsestäänpuhdistuvien älypintojen kanssa.
Lintulauta

Lintulauta on pikkulintujen ruokintaan tarkoitettu alusta tai laite. Lintulautoja käytetään lintujen talviruokintaan sekä houkuttamaan lintuja pihoihin ja puutarhoihin.

Siemenet

Yleisin lintulaudan tyyppi muodostuu maanpinnan yläpuolelle kohotetusta alustasta, jolle on asetettu kasvien, kuten auringonkukan siemeniä tai jyviä. Laudalla voi olla myös katos ja seiniä. Monimutkaisempi lintulauta toimii ruokinta-automaattina siten, että kun linnut nokkivat siemeniä laudan alaosan koloista, niitä valuu ylhäältä lisää.

Tali

Toinen lintulaudan muoto on kehikon sisään asetettu kimpale talia tai muuta rasvaa. Tällaista ruokintaa käytetään talvisin linnuille, jotka syövät luonnossa hyönteisiä ja muita pieniä eläimiä. Suomessa taliruokintaan käytetään usein laudan sijaan yksinkertaista verkossa olevaa talipalloa.

Mesi

Eräs lintulaudan muoto on ylhäältä täytettävä astia, joka sisältää keinotekoista mettä eli sokeripitoista nestettä. Tällainen lintulauta houkuttaa mettä ravinnokseen käyttäviä lintuja, kuten kolibreja. Kolibrilaudat ovat usein kirkkaan punaisia, jotta kolibrit huomaisivat laudan. Sokerineste täytyy vaihtaa muutaman päivän välein, ettei siinä ala kasvaa linnuille haitallisia pieneliöitä.

Ylläpito

Lintulaudan rakenteissa ei saa käyttää kyllästettyä puuta sen myrkyllisyyden vuoksi. Suunnittelussa on otettava huomioon, ettei lintujen ulostetta pääse ruokinta-astiaan. Uloste levittää herkästi tauteja linnusta toiseen. Lintulauta tulee siivota säännöllisin väliajoin. Pitkään laudalla oleva ravinto on suojattava säältä, sillä liiallinen kosteus pilaa sen.
Mauritz Åkerman

Mauritz Åkerman on suomalainen ”yhden elokuvan näyttelijä”. Turkulainen laulava kultaseppä sai miespääosan Teuvo Tulion camp-klassikossa Sensuela, jota kuvattiin pääasiassa vuosina 1967–1968. Åkerman näki Sensuelan ensi kerran vasta vuonna 1996 Suomen elokuva-arkiston tarkastuskatselussa. Hänen vastanäyttelijänsä Sensuelassa on Marianne Mardi.
Åkerman kuuluu myös ensimmäisen suomalaisen rock-sukupolven pioneerilaulajiin. Hän aloitti rock-uransa Turussa vuonna 1959 ja esiintyi taiteilijanimillä Boogie-Mauritz ja Musta Prinssi, joita hän käytti myös 1960-luvun alun konserttipaketissa "Robertin Rock Show". Hänen muusansa Semi "ässä" Michaels soitti aikanaan Ola and the Janglers-nimisen bändin taustajoukoissa. Hän vaikuttaa nykyään pääkaupunkiseudulla aluepoliittisen kehityksen uranuurtajana.
Ennen Helsingin keikkoja Åkerman esiintyi kotikaupungissaan muun muassa Alhambra-teatterin rock-nonstopeissa. Turun keikat (ja myöhemmin myös Robertin Rock Show) toteutti manageri Helge Siimes, ja Turussa yhtyeenä soitti Rapi Tuomisen orkesteri. Bändissä soittivat Åkermanin ja Tuomisen ohella mm. Pekka Loukiala, Jukka Loukiala, Tommie Mansfield, Rock-Enska ja Rock-Tommy. Myöhemmin Helsingin rokkarit Jussi Raittisen johdolla liittyivät ryhmään.
Sensuelan myötä Mauritz Åkerman sai kakkostenorin paikan Turun kaupunginteatterissa.
Bukarestin rauha (1913)

Bukarestin rauhansopimus oli 10. elokuuta 1913 allekirjoitettu rauhansopimus, joka päätti toisen Balkanin sodan. Sodassa Bulgaria oli sotinut yksinään Serbiaa, Romaniaa ja Kreikkaa vastaan, jotka olivat olleet sen liittolaisia aiemmin käydyssä ensimmäisessä Balkanin sodassa Turkkia vastaan. Bulgaria ei ollut hyväksynyt Turkilta vallattujen alueiden jakoa ensimmäisen sodan jälkeen, mutta kärsi tappion toisessa sodassa. Bukarestin rauhassa Makedonian pohjois- ja keskiosat annettiin Serbialle ja eteläosat Kreikalle sekä eteläinen Dobrudzha Romanialle. Bulgaria sai pitää pienen osan Makedoniasta sekä pätkän Egeanmeren rannikkoa, mukaan lukien Alexandroúpolin satamakaupungin.
Strasbourgin taistelu

Taistelu

Roomalainen jalkaväki ryhmittyivät kahteen rivistöön. Toisen rivin keskustaan asettui Primani legioona. Kummankin rivin oikeaan laitaan asettuivat auxilia-yksiköt, ensimmäiseen Cornuti ja Brachiati, toiseen riviin Batavi ja Reges. Vasenta laitaa suojasi todennäköisesti yksi tai useampi auxilia-osasto Severuksen komennossa. Paremmin ratsuväelle sopivalle oikealle sivustalle asettui ratsuväki, muun muassa kaksi vexillatiota katafrakteja sekä todennäköisesti muutama vexillatia kevyttä sekä keskiraskasta ratsuväkeä. Julianus asettui keskelle armeijaa jalkaväkilinjojen väliin scholae-henkivartijaosastoineen.
Alemannien armeija oli todennäköisesti asettunut matalan kukkulan laelle. Armeijan keskustaan oli sijoittunut kuninkaita ja päälliköitä sekä heidän paremmin varustettuja sotureita. Oikeassa laidassa väijyksessä olevia kevyitä joukkoja komensi Serapio. Khnodomar asettui vasempaan laitaan komentamaan ratsuväkeä ja näitä tukevia kevyitä joukkoja. Joko jalkaväen vaatimuksesta, pelätessään että ratsuväki hylkäisi heidät tai uskoessaan menestyvänsä paremmin jalkaisin, ratsuväki tai ainakin osa siitä jalkautui. Khnodomar siirtyi armeijan keskustaan.
Joko ennen taistelun alkua tai sen jo alettua Severus epäili alemannien väijytystä ja pysäytti joukkonsa. Varsinainen taistelu alkoi ratsuväen kesken toisella laidalla. Alemannien ratsuväen onnistui lyödä Rooman ratsuväki joka pakeni kohti selustaa häiriten Cornuti- ja Brachiati-yksiköitä. Julianus onnistui kokoamaan osan pakenevasta ratsuväestä jalkaväkirivistöjen väliin. Katafrakti-yksikön komentajan kerrotaan haavoittuneen taistelun alussa ja yksikön kieltäytyneen liittymästä enää taisteluun, ja myöhemmin rangaistuksena tästä Julianus olisi määrännyt heidät käyttämään naisten vaatteita. Alemannit painostivat voimakkaasti Cornutia ja Brachiatia, minkä seurauksena bataavien ja Reges yksiköt siirtyivät auttamaan ensimmäistä rivistöä. Tällä välin päävoimatkin olivat liittyneet taisteluun. Alemannien keskusta hyökkäsi voimalla roomalaisten ensimmäistä rivistöä vastaan, päästen siitä läpi. Toisen rivistön Primani-legioona kuitenkin pysäytti vihollisen etenemisen. Lopulta roomalaiset onnistuivat lyömään vihollisen ja nämä kääntyivät pakoon. Alemannit menettivät noin 6 000 miestä kaatuneina taistelussa ja takaa-ajossa sekä mahdollisesti tuhansia hukkuneina heidän yrittäessään paeta Reinin yli. Roomalaisten tappiot olivat erittäin vähäiset sisältäen muun muassa neljä tribuunia, joista kaksi oli katafraktien komentajia. Alemannien päällikkö Khnodomar otettiin vangiksi.
Brainchild

Äänityshistoria ja yleiskatsaus

Circle of Dustin johtohahmo Scott Albert äänitti albumin alun perin sivuhankkeena R.E.X. Records -levy-yhtiön omistajan Doug Mannin kanssa. Albumi julkaistiin nimellä Mindwarp Brainchild-yhtyenimen alla vuonna 1992. Circle of Dust tuli kuitenkin tunnetummaksi nimeksi muutamaa kuukautta aiemmin julkaistun esikoisalbuminsa myötä, joten Mindwarp vaihdettiin Brainchild-nimeen ja siitä tuli virallisesti Circle of Dustin albumi. Lisäksi albumi äänitettiin ja miksattiin uudelleen. Mindwarpin painosta oli levitetty lähinnä kristillisiin kirjakauppoihin. Brainchild kuitenkin julkaistiin vuonna 1994 maallisille markkinoille.
Muutama albumin kappale sai kaupallista huomiota: osaa "Deviate"-kappaleesta käytettiin nykyisin lakanneen MTV Sports -ohjelman tunnusmusiikkina ja "Telltale Crimesta" kuvattiin musiikkivideo Tennesseen vankilassa, joka lakkautettiin epäinhimillisen olosuhteiden vuoksi.
Musiikillisesti albumia luonnehtii raskas, synkkä ja kaoottinen äänimaisema sekä runsas ääninäytteiden sovitus. Brainchildin ilmaisu on verrattavissa  myöhempään Ministryn metallisempaan ja aggressiivisempaan tuotantoon. Useilla kappaleilla kitarariffit painottuvat thrash metaliin. Tämän vuoksi No Life 'til Metal -sivuston kirjoittaja Scott Waters on luonnehtinut Brainchildia "industrial thrash metaliksi". Albumi tunnetaan ääninäytteistään, jotka ovat peräisin aikalaisista uutislähetyksistä ja tieteiselokuva Blade Runnerista. Jälkimmäisestä näytteitä on sovitettu varsinkin doom metal -vaikutteiseen "Pale Reflection" -kappaleeseen. Sanoitusten teemat ovat kantaa ottavia: esimerkiksi apokalyptinen "Descend" kertoo Yhdysvaltojen lamasta, joka laskee maata raunioihinsa, ja että siitä ovat vastuussa niin pahantekijät kuin ne, jotka eivät tee mitään asialle.
Brainchild sai pääasiassa myönteisiä arvioita arvostelijoilta ja merkittävää huomiota sekä kristillisissä että maallisissa musiikkipiireissä. The Whipping Post -webzinen ja HM Magazinen kriitikko Matt Morrow nimittää albumia "industrial metalin klassikoksi". R.E.X. Recordsin rajallisten resurssien vuoksi Brainchild kuitenkin jäi kulttialbumiksi.