Pittsburgh

Maantiede

Pittsburgh sijaitsee Pennsylvanian luonaiskulmassa Ohion lähdejokien Alleghenyn ja Monongahelan yhtymäkohdassa. Se on Alleghenyvuorten esivuorilla. Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 151,1 km², josta maata on 144,0 km² ja vettä 7,2 km². Veden osuus on 4,75 %.
Pittsburghin ilmasto on kostea, ja siihen vaikuttavat sekä Atlantin että Suurten järvien läheisyys. Sateita tulee ympäri vuoden, ja talvella sataa usein lunta.

Historia

Ennen eurooppalaisten saapumista alueella asui algonkin ja irokeesin kielisiä ihmisiä. Sekä ranskalaiset että englantilaiset kiinnoistuivat alueesta sen sijaintinsa ansiosta. Ranskalaiset perustivat 1750-luvulla nykyiseen Pittsburghiin Fort Duquesnen linnoituksen. Se päätyi englantilaisille 1758, kun John Forbes karkotti joukkoineen ranskalaiset. Britit rakennuttivat 1761 linnoituksen paikalle uuden Fort Pittiksi nimetyn linnoituksen. Nimensä se sai valtiomies William Pittiltä.
Pittsburghiin alkoi tulla uudiasukkaita, kun ottawapäällikkö Pontiac oli kukistettu 1763. Uudet asukkaat olivat pääosin maanviljelijöitä, ja vuoteen 1790 mennessä Pittsburghissa asui 300 ihmistä. Niiden joukossa oli monia käsityöläisiä. Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen siitä tuli myös välipiste Ohiojokea länteen kulkeville uudisasukkaille. Pittsburghia alettiinkin kutsua nimellä ”Portti länteen”.
Pittsburghin sijainti ja luonnonvarojen runsaus auttoi kaupunkia kehittymään talouden ja teollisuuden keskukseksi. George Anschutzin vuonna 1792 perustama masuuni oli kaupungin rauta- ja terästeollisuuden edeltäjä. Vuoden 1812 sodan ansiosta raudan kysyntä kasvoi, ja Pittsburghiin perustettiin useita valimoita, myllyjä ja pajoja ja kaupunkiin tuli paljon uusia asukkaita. Vuonna 1816 se sai kaupunginoikeudet.
Kaupankäynnille aukeni 1800-luvulla uusia mahdollisuuksia, kun Pennsylvania Canal ja Portage Railroad valmistuivat 1834. Pittsburgh tunnettiin vuoteen 1850 mennessä nimellä ”rautakaupunki”. Sisällissodan jälkeen Pittsburghiin alkoi tulla paljon eurooppalaisia maahanmuuttajia. Heidän joukossaan muun muassa sellaiset suurliikemiehet kuten Andrew Carnegie, Henry Clay Frick ja Thomas Mellon.
Pittsburghin asukasluku oli vuonna 1900 yli 321 000. Kasvu jatkui voimakkaana toiseen maailmansotaan ja vielä hieman sen jälkeen. Vuonna 1950 kaupungissa asui yli 675 000 ihmistä. Sittemmin asukasluku on lähtenyt laskuun, ja 1900-luvun lopulla asukkaita oli enää hieman enemmän kuin vuosisadan alussa.
Pittsburgh tunnettiin teollisuutensa takia pitkään synkkänä ja saastuneena kaupunkina. Toisen maailmansodan jälkeen alettiin kuitenkin panostaa muun muassa saasteiden hallintaan. Siitä tuli 1957 Yhdysvaltain ensimmäinen kaupunki, joka sai sähkönsä ydinvoimasta.
Terästeollisuus romahti 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Pittsburgh onnistui kuitenkin siirtymään valmisteollisuudesta palvelualojen pariin. Vaikka esimerkiksi metalli-, kemian- ja muoviteollisuus säilyivät merkittävinä talouden haaroina, kaupungin taloutta monipuolistivat korkean teknologian yritykset.

Talous

Pittsburgh on Yhdysvaltain tärkeimpiä kauppakeskuksia ja jokisatamia. Pittsburghin nopea kasvu 1900-luvun alussa perustui pitkälti raskaaseen teollisuuteen. Teollisuus olikin pitkään tärkeä työllistäjä kaupungissa, mutta Yhdysvaltojen terästeollisuuden taantumisen takia teollisuuden merkitys kaupungille on huomattavasti pienentynyt. Kaupungista on kanavayhteys Eriejärveen. Keskustassa on laaja liikekeskus (Golden Triangle) mahtavine pilvenpiirtäjineen.