google/wiki40b huggingface dataset:
Myyräkuume

Hoito

Myyräkuume on virustauti, joten siihen ei ole erityistä hoitoa tai lääkettä. Useimmiten myyräkuumeeseen sairastunut henkilö joutuu sairaalahoitoon, mutta lievemmissä tapauksissa kotihoitokin onnistuu. Sairaalassa potilaan olo tehdään mukavammaksi, hänen vointiansa seurataan, häntä nesteytetään ja hänelle annetaan kivunlievitystä. Noin viisi prosenttia sairastuneista joutuu taudin vakavuuden johdosta turvautumaan keinomunuaishoitoon.

Levinneisyys Suomessa

Suomessa myyräkuumetta esiintyy eniten Kaakkois- ja Keski-Suomessa sekä Pohjanmaalla, mutta se on levinnyt koko maahan. Tautia levittää metsämyyrä (Myodes glareolus), ja myyräkuumetapausten määrä vaihtelee myyräkannan mukaan 3-4 vuoden jaksoissa. Myyräkuumetta esiintyy enemmän miehillä kuin naisilla. Eniten tapauksia todetaan vuoden syyspuolella.
Torchlight II

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 8,5/10 arvostelussaan.
Peli oli ehdolla parhaan tietokoneroolipelin ja tietokonepelin kategorioissa Spike Video Game Awards -palkinnolle.
Nathan Baker

Aston Villa

Baker allekirjoitti Villa-sopimuksen 13-vuotiaana ja debytoi akatemiassa vuonna 2007. Hän oli Villan puolustuksen kulmakivi yhdessä Ciaran Clarkin kanssa kaudella 2007–2008. Hän teki yhden maalin 23. esiintymisessä akatemian joukkueessa sinä kautena, ja 2 maalia 7. pelissä reservijoukkueelle. 
Puolustaja pääsi edustusjoukkueeseen kesällä 2008. Baker kuitenkin istui suurimman osan ajastaan penkillä, mutta loppuvuodesta 2008 hän sai numeron 48.

Lincoln City

Lokakuussa 2009 Baker allekirjoitti kuukauden mittaisen lainasopimuksen Eric Lichajin kanssa Lincoln Citylle. Lincoln City pidensi Bakerin lainaa 2009–2010 loppuun saakka.
Eeva Matinolli

Eeva Matinolli (o. s. Nieminen, 9. helmikuuta 1930 Vesilahti – 26. maaliskuuta 2016 Turku) oli suomalainen opettaja ja paikallishistorioitsija. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1956 ja hänelle myönnettiin kouluneuvoksen arvonimi 1992.
Matinolli toimi opettajana Turussa, vuodesta 1957 Puolalan yhteislyseossa (myöhemmin Puolalanmäen lukiossa), jonka rehtorina hän toimi vuosina 1969-93. Hän opetti historiaa, yhteiskuntaoppia ja kansantaloustiedettä. Hän toimi myös näiden aineiden sensorina Ylioppilastutkintolautakunnan alaisuudessa. 
Eeva Matinolli oli ratkaiseva henkilö musiikin erikoislukiota perustettaessa 1980-luvulla järjestäessään lupa-asioita hallintokoneistossa. Hän jäi eläkkeelle 1993.
Eeva Matinnollin puoliso oli historiantutkija, filosofian tohtori Eero Matinolli.
Vaimaroinen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 87 hehtaaria ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvi on pitkän muotoinen, vaikka länsipää onkin leveä. Saaria on viisi ja niistä suurin on Isosaari, joka on pyöreänä 300 metriä leveä. Viereistä saarta kutsutaan Pikkusaareksi ja se on muiden saarien tapaan pieni. Järven muodot selittyvät harjumaiseman monipolvisesta maastosta. Järven pokki kulkee Kuolemannummelta alkava harjujakson osa, joka jatkuu kaakkoon Viialan läpi Kintusmäenharjuna. Se on osa Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostumassa . Sen rantaviivan pituus on 10,8 kilometriä ja sen rannat ovat kuivaa kangasmaastoa. Kiinteää asutusta on vain etelärannassa ja itäpäässä. Muut rakennukset ovat vapaa-ajan asuntoja. Hattulan ja Hämeenlinnan välinen kuntaraja ylittää järven länsipään Isosaaren kohdalta. Järvlle kulkee tiet Viialan kylän kautta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,6 metriä mpy. Järveen laskevat lännestä Kakarilammi, Takalammi ja Keskilammi yhteistä laskuojaa myöten. Pohjoisessa sijaitseva Suolikkojärvi laskee pohjoisrantaan lyhyttä ojaa myöten. Laskuojan vieressä sijaitsevalla Häränsilmällä ei ole laskuojaa. Eteläpuolella sijaitsevalla Kyynäröisellä on kaksi laskuojaa järveen. Järven laskuoja on Heinioja, joka yhtyy Renkajokeen Rengon keskustaajaman eteläpuolella. Renkajoki laskee Haapajärveen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimi kirjoitettiin ”Waimare järvi”. Sen ympärillä sijaitsi neljä torppaa, joita yhdisti kävelypolut. Nykyisen Viialan peltojen paikalla näkyi niityn karttamerkki. Järven laskuojan varsi oli raivattu niityiksi.
Vuoden 1956 peruskartassa oli Vaimareenjärven Taipaleen talolle piirretty pellot, mutta myöhemmissä kartoissa pellot ovat metsitettyjä. Metsät olivat tuolloin pääosin ojittamattomia. Kangasmetsäänkin ilmaantui myöhemmin suo-ojia, joita ei laskenut suoraan järveen. Myöhemmissä kartoissa järven nimi oli Vaimaroinen.
Mikael Palola

Ura

Koulutukseltaan Palola on laskentatoimen merkonomi (Mikkelin liiketalouden instituutti, 1995) ja yhteiskuntatieteiden maisteri (Jyväskylän yliopisto, 2000).
Ennen nousemistaan eduskuntaan Palola työskenteli johtajana SoTe-kuntayhtymässä sekä perusturvaliikelaitos Saarikan johtajana vuodesta 2009. Vuosina 2007–2008 hän työskenteli Saarijärven-Karstulan terveydenhuollon kuntayhtymässä. SoTe-kuntayhtymä vastaa Saarijärven kaupungin sekä Kannonkosken, Karstulan, Kivijärjen ja Kyyjärven kuntien sosiaali- ja terveyspalveluiden järjestämisestä. Perusturvaliikelaitos Saarikka on SoTe-kuntayhtymän tuotanto-organisaatio.
Palola on työskennellyt myös Kyyjärven kunnanjohtajana (2004–2008), Korpilahden talous- ja henkilöstöpäällikkönä (2002–2004), eduskunta- ja EU-avustajana (1999–2002) sekä tavaratalon myyjänä (1997–1999) ja kuntosaliyrittäjänä (1993–1995).

Politiikka

Eduskunnassa Palola toimi sosiaali- ja terveysvaliokunnassa sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa sekä varajäsenenä hallintovaliokunnassa.
Palola julkaisi YouTubessa Salkku auki -nimistä videoblogia, jossa hän kertoi eduskunnan toiminnasta ja kansanedustajan työstä.

Yksityiselämä

Palola asuu Jyväskylässä. Hän on naimisissa. Vakaumukseltaan Palola on lestadiolainen.
Sotilasarvoltaan Palola on reservin yliluutnantti.
Bo Klenberg

Elämä

Klenbergin vanhemmat olivat eläinlääkintäkenraalimajuri Gotthelm Gottfrid Klenberg ja Solange. Klenberg oli naimisissa Pulmu Hillervo o.s. Jalovaaran kanssa vuodesta 1946 vuoteen 1978. Klenbergin veli, amiraali Jan Klenberg on toiminut myös merivoimien komentajana ja myöhemmin Suomen puolustusvoimien komentajana.
Klenberg kirjoitti 1943 ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta. Hän palveli jatkosodassa panssarilaiva Väinämöisellä 1943-1944. Hän suoritti 1944-1946 Merisotakoulun kurssin nro 18, jonka aikana hän yleni kadettikersantiksi. Sotakorkeakoulusta hän valmistui 1956. Hän toimi raivaajan päällikkönä 1946 sekä tykkiveneen 1. upseerina 1947. Tykkivene Uusimaan päällikkönä hän oli 1948-1949. Koululaiva Suomen Joutsenen 1. upseerina hän palveli 1951. Merisotakoulussa hän opetti 1952-1953. 2. Lippueen lippueupseerina hän toimi 1953-54. 
Sotakorkeakoulun jälkeen Klenberg toimi Pääesikunnassa toimistoupseerina 1957-1959. Merisotakoulun kadettiosaston johtajana hän oli 1960. Tasavallan presidentin toisena adjutanttina hän toimi 1961-1965 ja koululaiva Matti Kurjen päällikkönä 1965-1967. Suomen YK-edustuston sotilasedustajana ja sotilasasiamiehen apulaisena Washingtonissa ja Ottawassa Klenberg työskenteli 1968-1971. Turun Laivastoaseman päällikkönä hän toimi 1971-1974. Tasavallan presidentin ensimmäisenä adjutanttina hän palveli 1974-1977. Merivoimien esikuntapäällikkönä hän toimi vuonna 1977 ja mies nimitettiin merivoimien komentajaksi vuosiksi 1977-1978. Hän siirtyi reserviin 1978. 
Ylennykset: aliluutnantti 1944, luutnantti 1946, yliluutnantti 1952, kapteeniluutnantti 1953, komentajakapteeni 1961, komentaja 1965, kommodori 1974, kontra-amiraali 1977.
Seututie 304

Seututie 304 on Etelä-Pirkanmaalla Valkeakoskella sijaitseva seututie. Seututie toimii yhdystienä Valkeakoskelta valtatielle 3. Vanha tie rakennettiin 1950-luvulla kun haluttiin oikaista Valkeakoskelta Akaaseen. Vanha reitti kulki Lempäälän kautta. Vanha seututie kulki Valkeakosken pohjoispuolelta aina Toijalaan Kurjenkalliolle asti.
Sittemmin kun valtatien 3 oikaisu valmistui, seututie oikaistiin Konhosta johtamaan valtatielle 3 Konhon rampille. Konhon ja Toijalan välinen vanha osuus nimettiin yhdys­tieksi 3044. Sittemmin Valkeakoskella vuonna 2006 valmistui oikaisu Holmin teollisuusalueen kautta koska haluttiin muokata ulkoa tulevan raskaan liikenteen sujuvuutta Valkeakoskelle. Aiemmin tätä tehtiin 1980-luvun lopulla rakentamalla Radanvarsitie Valkeakosken länsipuolelta Säterin tehtaalle. Nykyään seututie 304 on vilkas paikallinen yhdystie.
Dionysios bar Salibi

Dionysios bar Salibi tai Jakob bar Salibi (kuoli 2. marraskuuta 1171) oli 1100-luvun huomattavin länsisyyrialainen kirjoittaja syyrialaisessa kirkossa.
Hänen nimensä oli alun perin Jakob, mutta hän sai uuden nimen Dionysios tullessaan vihityksi Marašin piispaksi vuonna 1154. Lisäksi hän sai nimen bar Salibi, "ristin poika". Dionysioksen piispakausi oli täynnä poliittisia levottomuuksia, esimerkiksi ristiretkeläisten ja arabien välisiä. Hän myös joutui toisten kristittyjen, armenialaisten vangiksi, mistä vankeudesta hän pakeni ja vetäytyi luostariin.
Vuonna 1165 hän oli tukemassa kirkon patriarkaksi Mikael Syyrialaista. Tämän seurauksena hän itsekin palasi seurakuntaelämään ja toimi Amidin piispana vuodesta 1166 kuolemaansa 2. marraskuuta 1171 asti.
Dionysios kirjoitti kommentteja liturgiaan, uskontunnustukseen sekä kappadokialaisten isien, Pseudo-Dionysios Areopagitan, Severos Antiokialaisen, Euagrios Pontoslaisen ja Aristoteleen teoksiin. Hän laati myös teologisia esityksiä esimerkiksi kolminaisuudesta, sakramenteista ja inkarnaatiosta. Lisäksi hän laati apologioita juutalaisia, muslimeja, determinististä filosofiaa, nestoriolaisia ja armenialaisia vastaan. Hänen suurtyönsä oli koko Raamatun kommentaari, johon oli koostettu suuri määrä kreikkalaisten ja syyrialaisten uskonoppineiden opetuksia.
Georges Boucher

Georges "Buck" Boucher (19. elokuuta 1896 – 17. lokakuuta 1960) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Boucher edusti Ottawa Senatorsia, Montreal Maroonsia ja Chicago Black Hawksia National Hockey League -ammattilaisliigassa. Ottawassa syntynyt Buck Boucher oli yksi kuudesta veljeksestä. Näistä Frank, Bobby ja Billy pelasivat NHL:ssä. Heidän isänsä Tom Boucher pelasi rugbyä ja saavutti lajissa Kanadan mestaruuden vuosina 1894, 1896, 1897 ja 1901.
Georges Boucher aloitti uransa ammattilaisurheilijana kanadalaisen jalkapallon parissa pelipaikkanaan halfback Ottawa Rough Ridersissa Canadian Football League -sarjassa. Kolmen jalkapallovuoden jälkeen hän vaihtoi jääkiekkoon.
Hän pelasi jääkiekkoa aluksi amatöörinä Ottawa Aberdeensin, New Edinburghsin ja Royal Canadiansin joukkueissa sarjanaan Ottawa City Hockey League. Tuolloisessa NHA:ssa pelanneeseen Ottawa Senatorsiin hän siirtyi 1915. Tuolloin Boucherin pelipaikka oli hyökkääjä.
Kaikkiaan Boucher pelasi 449 NHL-ottelua, joissa teki 117 maalia ja antoi 87 maaliin johtanutta syöttöä, yhteensä 204 tehopistettä. Jäähyminuutteja kertyi 838. Pudotuspeleissä hän esiintyi 28 ottelussa, joissa maaleja syntyi 5 ja syöttöjä 3 eli 8 tehopistettä. Jäähyminuutteja Boucher sai pudotuspeleissä 88.
Kastanjasiipiorneero

Levinneisyys

Kastanjasiipiorneeroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sitä esiintyy Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hawker Hart

Ruotsi

Ruotsin ilmavoimat hankki 1934 kolme Hawker Hartia ja niitä valmistettiin mm. ASJA-tehtaassa lisenssillä 42 kappaletta.

Suomi

Talvisodan aikana ruotsalaisvapaaehtoisten yksikkö Flygflottilj 19 toimi Suomen Lapin ilmapuolustuksessa ja tuki täten Suomen ilmavoimia. Flygflottilj 19 käytti muun muassa neljää Hartia Kemissä. Kaksi niistä tuhoutui 12. tammikuuta 1940 pommituslennolla Neuvostoliitossa törmättyään toisiinsa. Yksi ammuttiin alas. Toisin sanoen yksi sotalento tuhosi 3/4 F 19-yksikön Hart-koneista. Yksikkö sai yhden korvaavan Hartin Ruotsin ilmavoimilta helmikuussa 1940. Yksikön käyttämä, Suomen ilmavoimien tunnuksilla varustettu kone on näytteillä Keski-Ruotsin Linköpingissä Flygvapenmuseumissa.

Audax

Hawker Audax oli Hartista valmistettu maavoimien yhteyskone.

Hartebees

Hartebees I oli Audaxista valmistettu kaksipaikkainen yleiskäyttöinen maataistelukone Etelä-Afrikan ilmavoimissa.

Demon

Hawker Demon oli Hartista valmistettu hävittäjä.

Hardy

Hawker Hardy oli Hartista valmistettu trooppisille alueille muokattu yleiskone. Koneen suunnittelu perustui Ilmailuministeriön määräykseen G23/33.
Spesifikaatio G23/33 määritteli 1933 Irakissa Kuninkaallisten ilmavoimien 30 laivueen käyttämän Westland Wapitin korvaavan lentokoneen, jota käytettiin ilmavalvontatehtävissä. Hawker esitti Hart mallista valmistettua Hardya spesifikaation täyttävänä koneena.

Hind

Hawker Hind oli Hartista parannettu versio, minkä oli tarkoitus korvata Hart.
Ilveslampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Hätäkeskuslaitos

Hätäkeskuslaitos (ruots. Nödcentralsverket) on Suomessa toimiva valtion virasto, jonka tehtävänä on ottaa vastaan ihmisten, omaisuuden ja ympäristön turvallisuuteen liittyviä hätäilmoituksia ja välittää ne edelleen auttavalle viranomaiselle.
Suomessa hätäkeskukset ovat moniviranomaiskeskuksia, joissa avun hätätilanteeseen saa yhdellä puhelinsoitolla yhdestä numerosta. Suomen hätäkeskuksien kautta avun saa poliisin, pelastus-, terveys- ja sosiaalitoimen hätätilanteisiin. Ahvenanmaalla on erillinen hätäkeskus, joka toimii Ahvenanmaan maakunnan hallituksen alaisuudessa. Meripelastuksella on Suomessa omat hälytyskeskuksensa ja erillinen hätänumero, 0294 1000. Satelliittipuhelimesta voi soittaa hätäkeskuslaitokselle Keravalle satelliittipuhelinnumeroon +358 92 3550545. Puhelu ei ole maksuton eikä sitä ensisijaisteta muihin liikkeellä oleviin puheluihin mitenkään.  Lisäksi numeroon +358 92 3550545 ei voi lähettää tekstiviestejä.

Suomen hätänumeropäivä

Vuosittaista hätänumeropäivää vietetään 11. helmikuuta (11.2.). Hätänumeropäivänä henkilöitä kehotetaan parantamaan turvallisuuttaan esimerkiksi tarkistamalla tai vaihtamalla palovaroittimen pariston sekä kiinnittämällä huomiota teemoittain vaihtuvaan aiheeseen. Vuonna 2011 aiheena oli Arjen turvallisuus ja vuonna 2012 Arjen sankari.

Hätäkeskuslaitos ja hätäkeskukset

Hätäkeskuslaitoksen johtajana toimii Martti Kunnasvuori.
Vuoden 2011 hallitusohjelmaan pohjautuneessa hätäkeskusuudistuksessa keskusten lukumäärää laskettiin, jolloin sijoituspaikkakunnista tuli Kerava, Kouvola, Kuopio, Oulu, Pori, Turku ja Vaasa. Myöhemmin Kouvolan hätäkeskus yhdistettiin Kuopion hätäkeskukseen.
Vuodesta 2011 lähtien useita hätäkeskuksia on lakkautettu. Esimerkiksi Lapin hätäkeskus liitettiin Oulun hätäkeskukseen, Keski-Suomen hätäkeskus Jyväskylässä lakkautettiin syksyllä 2014 ja liitettiin Vaasan hätäkeskukseen. Kuopion hätäkeskuksen myötä Etelä-Savon hätäkeskus lakkautettiin 28.11.2012, Pohjois-Karjalan hätäkeskus lakkautettiin 21.11.2012 ja Kaakkois-Suomen hätäkeskus lakkautettiin 4.12.2012.

Hätäkeskusalueet

Suomessa on käytössä kuusi hätäkeskusta 25.11.2014 valmistuneen hätäkeskusuudistuksen jälkeen.
Knut Holmann

Olympiamenestys

Holmann osallistui vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa 1 000 metrin kajakkinelikkoon. Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa hän sai pronssia 500 metrin ja hopeaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hän sai hopeaa 500 metrin ja voitti kultaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä Holmann voitti kultamitalit sekä 500 metrin että 1 000 metrin kajakkiyksikössä.

Menestys muissa kisoissa

Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Holmann voitti vuosina 1990–1999 sekä kultaisia että pronssisia mitaleita neljä kumpaakin ja lisäksi viisi hopeamitalia.
Koukkujärvi (Tampere)

Maantietoa

Järvi on 500 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella Tampereen eteläosassa alueella, johon on kohonnut Vuoreksen asuinalue. Siihen on kaivettu kaksi lyhyttä suo-ojaa ympäröivältä ojittamattomalta suolta. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sitä ympäröi jokaiselta suunnalta suo. Järvelle ei johda tietä. Lempäälän raja sijaitsee etelässä 100 metrin päässä.

Historiaa

Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa järven pohjoispäätä kiersi peltomaat. Muuten järvi oli autio. Pelto on metsitetty vuoden 1975 kartassa.
Der ewige Jude

Elokuvan vastaanotto

Elokuvaa esitettiin Saksassa kahtena versiona, lyhennettynä ja täyspitkänä. Lyhennetystä versiosta oli poistettu šektaus-kohtaus. Sitä suositeltiin heikkohermoisille, naisille se oli ainoa sallittu.
Saksan kansallissosialistiset vallanpitäjät olivat toivoneet elokuvalta suuria. Siihen pannut toiveet kuitenkin raukesivat pitkälti tyhjiin. Puolueaktiivit kävivät sitä innolla katsomassa, mutta tavallinen kansa piti elokuvan propagandaa liian yksioikoisena ja raakana. Tämän takia suuri yleisö pysyi pitkälti poissa elokuvanäytännöistä. Kuitenkin elokuvan helposti mieleen jäävät kohtaukset saattoivat osaltaan lietsoa kansalaisten juutalaisvastaisuutta. 
Nykyään elokuvan Der ewige Jude esittäminen Saksassa on sallittua, mutta sen saa esittää vain, mikäli ennen elokuvaa pidetään sitä selittävä luento ja sen jälkeen on mahdollisuus keskusteluun. Elokuvan levittäminen on Saksassa kielletty.
Richard C. Byrd

Richard C. Byrd (1805 – 1. kesäkuuta 1854) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas’n kuvernöörinä lyhyesti vuonna 1849.
Byrd syntyi Tennesseessä ja muutti Arkansas’han vuonna 1826. Hän pääsi Arkansas’n edustajainhuoneeseen 1836 sekä senaattiin 1840, 1842, 1846 ja 1848. Hän pyrki kuvernööriksi epäonnistuneesti jo vuonna 1844.
Kun Thomas Stevenson Drew erosi kuvernöörin virastaan vuonna 1849, Byrdistä tuli tilapäinen viranhaltija. Hänen seuraajansa virassa oli John Selden Roane. Byrd kuoli Arkansas’ssa pitkään sairastettuaan vuonna 1854.
Hotell Rydberg

Hotell Rydberg (myös Hôtel Rydberg) oli hotelli Kustaa Aadolfin torilla Tukholmassa vuosina 1857–1914. Hotellissa oli ravintola ja baari, jotka olivat aikoinaan kaupungin suosituimpia. Sinne kokoontui muiden muassa kirjailijoita ja toimittajia, kuten Hjalmar Söderberg, Albert Engström, Emil Norlander ja Hasse Zetterström.
Hotell Rydberg oli ensimmäinen varsinainen hotelli Tukholmassa, ja se rakennettiin varoilla, jotka tukkukauppias Abraham Rydberg testamenttasi Tukholman tukkukauppiasyhdistykselle ”Hôtel de Villen” perustamiseksi. Hotelli rakennettiin vanhalle Kastenhofin tontille ja avattiin vuonna 1857 rahapulan takia ilman suuria juhlallisuuksia.
Hotelli sijaitsi kaupungin tuolloin tärkeimmällä aukiolla Kustaa Aadolfin torilla, ja sen vasemmalla puolella sijaitsi Kuninkaallinen teatteri, oikealla puolella Perintöruhtinaan palatsi ja vastapäätä kuninkaanlinna.
Hotellin neljättä kerrosta vuokrasi herrainklubi Stora Sällskapet. Muissa hotellin kerroksissa oli yhteensä 60 huonetta. Hotellin palvelut oli järjestetty isojen saksalaisten ja sveitsiläisten hotellien mallin mukaisesti.
Ensimmäinen hotellinjohtaja oli hampurilainen Hartman, toinen ranskalainen Régis Cadier, joka laajensi hotellia vuokraamalla sen käyttöön viereisen Celsingska husetin. Cadier’n kaudella hotelli koki parhaan loistonsa päivät.
Hotelli Rydberg purettiin vuonna 1914 Skandinaviska Banken -palatsin tieltä.
Hugo Manuel Salaberry Goyeneche

Hugo Manuel Salaberry Goyeneche (s. 7. maaliskuuta 1952 San Andrés de Giles) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu jesuiittoihin. Hän sai pappisvihkimyksensä 3. joulukuuta 1985, ja hänet nimitettiin Azulin hiippakunnan johtoon 24. toukokuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Emilio Bianchi di Cárcano ja Guillermo José Garlatti.
Mount Sinain sairaala

Mount Sinain sairaala on sairaala New Yorkissa. Se perustettiin vuonna 1852 ja se on yksi suurimmista ja vanhimmista opetussairaaloista Yhdysvalloissa. Vuoden 2007 tutkimuksessa se oli listauksen yksi parhaista Yhdysvaltain sairaaloista.
Veikko Asikainen

Veikko Asikainen (18. huhtikuuta 1918 Turku – 14. kesäkuuta 2002 Turku) oli Suomen jalkapallomaajoukkueen pelaaja ja kapteeni. Hän saavutti kaksi Suomen mestaruutta 1939 ja 1941 (TPS) ja Suomen cupin voiton 1955 (Haka). SM–sarjassa Asikainen pelasi 231 ottelua, joissa teki 52 maalia (1934-57), A-maajoukkueessa ja olympiajoukkueessa hän pelasi 56 ottelua (1938-53).

Ura

Asikaisen debyytti Suomen korkeimmalla sarjatasolla tapahtui vuonna 1934 TPS:n paidassa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 15. kesäkuuta 1938 Ruotsia vastaan. Ura jatkui TPS:ssä aina vuoteen 1946 asti, jolloin Juuso Walden värväsi hänet Valkeakosken Hakaan. Asikainen ehti pelata 193 ottelua TPS:ssä. Valkeakosken Hakassa Asikainen toimi pelaajavalmentajana vuosina 1946–1957. Pelaajana hän oli voittamassa ensimmäistä kertaa pelatun jalkapallon Suomen Cupin mestaruuden Hakassa vuonna 1955.

Maajoukkueura

Veikko Asikainen pelasi 56 A-maaottelua vuosien 1938–1955 välillä ja toimi kapteenina 1945–1952. Hän oli Suomen jalkapallojoukkueen kapteeni myös Helsingin olympialaisissa 1952.

Jääkiekko

Asikainen pelasi jalkapallon lisäksi myös jääkiekkoa SM-sarjassa TPS:n joukkueessa kausien 1940-1941 ja 1946-47 välillä saavuttaen 1 hopeamitalin.
Kapokkiot

Kuvaus

Kapokkiot ovat suurehkoja puita. Nuorten puiden rungossa ja oksissa on tavallisesti piikkejä. Lehdet ovat sormilehdykkäisiä, ruodillisia ja koostuvat yleensä 5–9 lehdykästä. Lehdykät ovat tavallisesti ehytlaitaisia ja voivat olla ruodillisia tai ruodittomia. Kapokkiot ovat kausivihantia ja viettävät osan vuodesta lehdettöminä.
Kukat ovat kaksineuvoisia. Ne kasvavat pienissä ryhmissä tai yksittäin ja kehittyvät hankoihin tai versojen kärkiin. Kukat ovat suurehkoja ja tavallisesti aukeavat ennen lehtien puhkeamista. Kukkaperä on korkeintaan 10 senttimetriä pitkä. Verhiö on torvimainen tai kellomainen. Terälehtiä on viisi, ja ne ovat vastapuikeita tai vastapuikean suikeita. Teriö on yleensä väriltään punainen, mutta joillakin lajeilla se voi olla myös valkoinen, keltainen tai oranssi. Heteitä on 70–900 yleensä 5–10 ryhmässä. Ne ovat tyvestään osittain yhteenkasvaneita. Heteiden ponnet ovat muodoltaan munuaismaisia. Sikiäin on yhdiseminen ja viisilokeroinen. Jokaisessa sikiäimen lokerossa on useita siemenaiheita. Emin luotti on tähtimäisen liuskainen ja vartalo jouhimainen.
Kapokkioiden hedelmät ovat rakenteeltaan selkäluomaisesti avautuvia viisiliuskaisia kotia. Kotien liuskat voivat olla puutuneita tai nahkeita. Siemenet ovat pieniä, pyöreitä ja väriltään mustia. Ne ovat kuitukerroksen ympäröimiä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kapokkiot kasvavat kaikkialla maailman trooppisilla alueilla. Suurin lajirunsaus esiintyy trooppisessa Etelä- ja Väli-Amerikassa, mutta lajeja kasvaa myös Aasiassa, Afrikassa ja Australaasiassa.

Käyttö

Suvun lajien hedelmien sisältämää kuitua eli kapokkia on käytetty pehmusteena, ja valkokapokkiota on historiallisesti kasvatettu kuidun vuoksi. Amazoninkapokkipuun (Ceiba pentandra) kuitua pidetään kuitenkin laadultaan parempana.
Varsinkin valkokapokkiota käytetään koristepuuna. Lajia on lisäksi käytetty myös puutavaran lähteenä sekä lääke- ja ravintokasvina.