google/wiki40b huggingface dataset:
FK Metalist Harkova

Historia

Seura perustettiin vuonna 1925 nimellä HPZ (suom. Harkovan höyryveturitehdas). Historian saatossa se on pelannut myös nimillä Traktor (1946), Dzeržinets (1946–49) ja Avangard (1949–1966) ennen Metallist-nimen ottamista käyttöön vuonna 1967.
Kymmenen vuotta perustamisensa jälkeen joukkue voitti Harkovan mestaruuden ja pääsi Neuvostoliiton cupiin. Sen parhaimmat vuodet ajoittuivat kuitenkin toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Ensimmäisen kerran se nousi Neuvostoliiton B-kakkosliigaan vuonna 1947, mutta putosi vain yhden kauden jälkeen. Vuonna 1956 joukkue nousi uudelleen Neuvostoliiton B-kakkosliigaan ja neljän vuoden kuluttua kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle kakkosliigaan. 
Vuonna 1978 Metallist nousi ykkösliigaan (toinen sarjataso) ja viimein pääsarjatasolle kauden 1979 päätteeksi. Joukkue pelasi Neuvostoliiton liigassa kaikkiaan kymmenen kauden ajan pääasiassa keskikastin joukkueena. Vuonna 1983 se selviytyi Neuvostoliiton cupin loppuotteluun, jossa kuitenkin hävisi toiselle ukrainalalaisjoukkueelle Šahtjor Donetskille. Vuonna 1988 Metallist selvityi toistamiseen cup-finaaliin ja voitti Moskovan Torpedon. Tätä myötä se pääsi myös Cup-voittajien cupiin, missä kuitenkin putosi puolivälierävaiheessa hollantilaiselle Rodalle.
Neuvostoliiton romahdettua ja Ukrainan itsenäistyttyä Metalist on pelannut Ukrainan pääsarjassa lukuun ottamatta vuosia 1994–1998 ja kautta 2003–2004, jolloin se pelasi sarjatasoa alempana. Kaudella 2002–2003 Metalist jäi sarjassa viimeiseksi, vaikka oli edelliskaudella taistellut tiukasti eurocup-paikoista. Joukkue kuitenkin voitti divisioonamestaruuden ja nousi välittömästi takaisin pääsarjaan kaudeksi 2004–2005. Viime vuosina Metalist on lukeutunut Ukrainan kärkijoukkueisiin suurseurojen Dynamon ja Šah’tarin takana. Kausina 2006–2007 ja 2007–2008 se saavutti pronssia ja pääsi jälkimmäisellä kaudella UEFA-cupin ensimmäiselle kierrokselle. Kaudella 2008–2009 se selvitti tiensä 16 parhaan joukkoon. Metalist sai Ukrainan pääsarjassa pronssia myös kaudella 2008–2009 ja pronssiputki jatkui kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012. Eurooppa-liigassa se selviytyi kaudella 2009–2010 play-off -kierrokselle, kaudella 2010–2011 32 parhaan joukkoon ja kaudella 2011–2012 puolivälieriin. Seura meni konkurssiin vuonna 2016 talousrikoksista epäillyn omistaja Serhi Kurtšenkon paettua syytteitä Venäjälle.
Metalistin perinnettä jatkamaan perustettiin uusi seura FK Metalist 1925 joka pelaa kaudella 2017–2018 kolmannella sarjatasolla.
Colin Wilson (jääkiekkoilija)

Ura

Vuodet 2005–2007 Wilson edusti Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta NAHL:ssä. Hän lähti kaudeksi 2007–2008 opiskelemaan Bostonin yliopistoon. Wilson valittiin siellä siellä Hockey Eastin vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2008–2009 hänet valittiin New Englandin parhaaksi hyökkääjäksi ja Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Wilson voitti Hockey Eastin mestaruuden ja koko NCAA:n mestaruuden keväällä 2009.
Huhtikuussa 2009 Wilson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän teki tulokaskaudellaan 2009–2010 35 NHL-ottelussa tehot 8+7=15. Wilson debytoi NHL:ssä 12. lokakuuta 2009 ja hänen ensimmäinen NHL-maalinsa syntyi 21. lokakuuta 2009 Boston Bruinsin Tim Thomasin taakse. Hän pelasi kuitenkin vielä yli puolet kaudestaan Predatorsin farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa.

Maajoukkue

Wilson on pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Hän oli kuudella osumallaan vuoden 2008 turnauksen paras maalintekijä Kazakstanin Jevgeni Rymarevin kanssa. Wilson pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 (kultaa) ja 2007 (hopeaa). Hän jakoi vuoden 2007 turnauksen pistepörssin voiton ketjukaverinsa James van Riemsdykin kanssa. Wilson teki tehot 6+6=12. 
Vuonna 2009 Wilson edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta miesten MM-kilpailuissa.

Muuta

Colin Wilson on kolmannen polven NHL-pelaaja. Hänen isänsä Carey Wilson pelasi urallaan yli 500 NHL-ottelua. Careyn isä Jerry Wilson pelasi kolme NHL-ottelua Montréal Canadiensissa kaudella 1956–1957.
Kasvihuonekaasu

Kasvihuonekaasu on kaasu, joka ilmakehässä ollessaan päästää lähes kaiken auringonsäteilyn lävitseen, mutta absorboi suuren osan Maan pinnalta lähtevästä lämpösäteilystä aiheuttaen kasvihuoneilmiön. Kasvihuonekaasujen vaikutuksesta Maan pinnan lämpötila on huomattavasti korkeampi kuin se olisi ilman niitä. Maassa merkittävimmät kasvihuonekaasut ovat vesihöyry, joka aiheuttaa noin 36–70 % kasvihuoneilmiöstä (pilvet eivät sisälly lukuun); hiilidioksidi (CO₂), joka aiheuttaa 9–26 %; metaani (CH₄), joka aiheuttaa 4–9 %, sekä troposfäärin otsoni (O₃), joka aiheuttaa 3–7 %. Typpioksiduuli (N₂O) on ilmastovaikutukseltaan ihmiskunnan neljänneksi merkittävin kasvihuonekaasu, joka aiheuttaa 6 % ihmisperäisten kasvihuonekaasujen ilmastoa lämmittävästä vaikutuksesta. Kasvihuonekaasujen viipymisaika ilmakehässä vaihtelee muutamasta päivästä (vesihöyry) satoihin vuosiin (hiilidioksidi).
Kasvihuonekaasuille on yhteistä, että niiden molekyyleissä on vähintään kolme atomia. Tällaisilla molekyyleillä on useampia mahdollisia värähtelytapoja, minkä vuoksi ne voivat absorboida useita eri infrapunasäteilyn taajuuksia. Tämän vuoksi esimerkiksi kaksiatomiset typpi (N₂) ja happi (O₂) eivät toimi kasvihuonekaasuina. Mitä enemmän kaasumolekyylissä on atomeja, sitä enemmän sillä on mahdollisia värähtelytapoja ja sitä voimakkaampi on yleensä myös kaasun kasvihuonevaikutus. Niinpä esimerkiksi metaani (CH₄) on selvästi voimakkaampi kasvihuonekaasu kuin hiilidioksidi (CO₂).
Ilmakehän pitkäikäisten kasvihuonekaasujen pitoisuus oli vuonna 2005 460 ppmCO₂e (= 460 miljoonasosaa hiilidioksidiekvivalenttia). Ilmakehän kasvihuonekaasujen pitoisuus nousee ihmisen toimien vuoksi jatkuvasti kiihtyvällä vauhdilla. Vuotuinen kasvuvauhti on tällä hetkellä kaksi miljoonasosaa vuodessa. Nykyisellä menolla ilmakehän kasvihuonekaasujen pitoisuus tulee lähes kolminkertaistumaan verrattuna nykytasoon tasolle 1 250 ppm.
Hiilidioksidipitoisuudet ilmakehässä ovat lisääntyneet 31 % ja metaanipitoisuudet 149 % esiteollisiin tasoihin nähden vuoden 1750 jälkeen. Nämä lukemat ovat merkittävästi korkeampia kuin kertaakaan aiemmin 650 000 vuoteen, mikä on pääteltävissä luotettavasti jäätiköiltä syväkairatuista näytteistä. Noin kolme neljäsosaa ihmisen aiheuttamista hiilidioksidipäästöistä viimeisten 20 vuoden aikana johtuu fossiilisten polttoaineiden käytöstä. Muut ihmisperäiset päästöt ovat pääasiassa seurausta maankäytöstä, erityisesti metsän hävityksestä.
Japanin avaruusjärjestö JAXA laukaisi 23. tammikuuta 2009 ensimmäisen erityisesti kasvihuonekaasuja mittaavan satelliitin, Ibukin (tunnettu myös nimellä GOSAT).
Birgit Cullberg

Birgit Cullberg (3. elokuuta 1908 – 8. syyskuuta 1999)  oli ruotsalainen tanssija ja koreografi.  Hän tuli tunnetuksi kokeellisesta baletista,  voimakkaasta draamasta ja yhteiskunnallisesti kantaa ottavista teoksista. Hän loi oman tyylinsä jossa yhdistyi moderni tanssi ja klassinen baletti.
Cullberg tunnetuin teos oli August Strindbergin  näytelmään perustuva Neiti Julie. Neiti Julieta on esitetty 36 eri lavalla Japanista Chileen.
Cullberg opiskeli koreografiaa 1930-luvun lopulla Englannissa saksalaisen Kurt Joossin ohjauksessa.
Kansainvälisen läpimurtonsa hän teki 1957 kun Tanskan kuninkaallinen baletti kutsui hänet tekemään baletin Kuuporo. Vuonna 1959 hän teki Neiti Julien American Ballet Theatressa ja  Medean  New York City Balletissa.
Vuonna 1967 Cullberg perusti Ruotsin kansallisteatterin yhteyteen oman seurueensa, Cullberg-baletin. Siinä ei ollut erillistä kuoroa (corps de ballet), vaan kaikki seurueen kahdeksan jäsentä olivat "soolotanssijoita" ja saivat samaa palkkaa. Seurue esiintyi paljon televisiossa ja nousi kansainväliseen maineeseen 1970-luvulla. Cullberg ohjasi seurueelle baletteja vuoteen 1987 asti eli 79-vuotiaaksi. Hänen poikansa Mats Ek loi koreografioita baletille vuodesta 1976, ja siirtyi sen taiteelliseksi johtajaksi vuonna 1985.
Cullberg tanssi poikansa koreografiassa Soweto 74-vuotiaana, ja vielä vuonna 1991 hän tanssi baletissa Vanha nainen ja ovi.
Vuonna 1979 Cullberg sai professorin arvonimen.
Scotianmeri

Scotianmeri on Atlantin valtameren osa Etelä-Amerikan ja Etelämantereen välillä. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Eteläisen jäämeren alueella. Meri on myrskyinen ja kylmä, ja sen alueella olevat saaret (kuten Eteläiset Sandwichsaaret) ovat ympärivuotisesti lumen peitossa. Scotianmeri on noin 900 000 km² laaja, ja noin puolet siitä sijaitsee mannerjalustan päällä.

Uhat ja suojelu

Etelä-Georgia, Eteläiset Sandwichsaaret ja Bouvet’nsaari on julistettu suojelluksi alueeksi, mutta aluetta jotkut tekijät uhkaavat silti alueen ekosysteemiä. Yksi tärkeimmistä Scotianmerta uhkaavista tekijöistä on alueelle istutetut uudet lajit. Ilmiö vaikuttaa suurimmaksi osaksi Etelä-Georgiassa, jonne on istutettu suuriakin nisäkkäitä, kuten peuroja. Myös liikakalastuksesta on haittaa alueelle.
Hurrikaani Janet

Myrskyn kehitys ja reitti

Janetin varhaisista vaiheista on vain hajanaisia havaintoja. Air Francen ja Iberian lentäjät raportoivat säähäiriöstä Pienten Antillien itäpuolella 21. elokuuta. Se livahti huomiota herättämättä vilkkaiden laivareittien poikki, joten sen arvioitiin saavuttaneen vastikään hurrikaanin voiman kun SS Mormacdale havaitsi siinä 28 m/s tuulia 21. päivän iltana paikallista aikaa. Seuraavana päivänä hurrikaanin silmä kulki juuri Barbadoksen eteläpuolelta. Kapeassa vyöhykkeessä havaittiin 50-54 m/s tuulia. Myrsky jatkoi matkaansa Grenadan ja Carriacoun välistä 23. päivänä. Seuraavina päivinä Janet jatkoi matkaansa Karibian itäosien poikki heikentyen vähitellen. 25. päivänä se voimistui nopeasti voimakkaaksi hurrikaaniksi. Se ylitti Swan islandin, missä ilmanpaineeksi mitattiin 938 hPa ja tuulen nopeus 89 m/s. Syyskuun 28. päivänä se kulki Brittiläisen Hondurasin (nykyinen Belize) Corozalin yli ja Chetumaliin Meksikoon. Chetumalin lentoaseman tuulimittari näytti 76 m/s ennen hajoamistaan.

Tuhot

Barbadoksella kuoli 38 ja Grenadalla 122 ihmistä. Brittiläisessä Hondurasissa kuoli 16. Meksikossa ei ole tarkkaa tietoa merellä kuolleista, arvio on noin 500 henkeä. Tampicon alueella Janetin tulvia pahensivat kahden edellisen hurrikaanin nostattamat tulvat.
Domus Aurea

Domus Aurea (latinaa: kultainen talo) on keisari Neron Rooman keskustaan rakennuttama yksityispalatsi, joka valmistui vuonna 68, mutta hylättiin heti keisarin kuoltua jo samana vuonna. Sen suunnittelivat arkkitehdit Severus ja Celer. Palatsi rakennettiin Neron Rooman ydinkeskustasta itselleen pakkolunastamille maille. Rakennuksen sisäänkäynnin edustalla seisoi rakennuttajansa jättiläismäinen pronssipatsas. Palatsin alueella oli keinotekoinen järvi, jonka paikalle myöhemmin rakennettiin Colosseum. Laajoissa puutarhoissa pidettiin eksoottisia eläimiä.
Muutettuaan palatsiinsa Neron kerrotaan lausuneen: ”vihdoinkin voin asua kuin ihmisen kuuluu”. Neron tehtyä itsemurhan vihatun palatsin maat luovutettiin takaisin Rooman kansalle. Hadrianus puratti eteishallin ja rakensi sen paikalle Venuksen ja Rooman temppelin. Trajanus rakennutti kylpylänsä päärakennuksen paikalle. Muisto palatsista unohtui, kunnes renessanssiaikana Domus Aurean maanalaiset säilyneet holvit, kuten kahdeksankulmainen kupolisali, löydettiin sattumalta. Laokoon-veistosryhmän, joka on roomalainen kopio kreikkalaisesta alkuteoksesta, väitettiin löytyneen holveihin hautautuneena. Huoneiden seinien vielä löydettäessä tuoreet freskot innoittivat Rafaelia tekemään Vatikaanin palatsiin samankaltaisia taideteoksia.
Kelmien Kerho

Kelmien Kerho on Disneyn sarjakuvissa esiintyvä kerho. Kerhoon kuuluvat Sepe Susi, Niilo Näätä, Kalle Korppikotka, Mikko Repolainen ja Veli Nalle. Kelmien kerholla ei ole varsinaisesti aina samaa johtajaa, mutta Sepe on joskus ollut johtajana.Yleensä kelmien kerhon jäsenille käy tarinan lopussa huonosti
Kidderminster

Historia

Kidderminsteristä käytettiin nimeä Stour-in-Usmere, kun Mercian kuningas Ethelbald luovutti vuonna 736 sen maat päällikkö Cyneberghtille. Myöhemmin se päätyi Worcesterin piispalle ja edelleen vuonna 816 Mercian kuninkaalle Coenwulfille. Anglosaksit kutsuivat sitä nimellä Chiderminster; saksin kielen sana chid tarkoittaa ’kukkulaa’ ja dur ’vettä’ ja loppuosa minster viittaa puolestaan siihen, että kylässä oli kirkko. Domesday Bookissa (1086) alkuperäinen nimi oli vääntynyt muotoon Kidderminster. Paikalla oli kuninkaallinen kartano Henrik II:n valtakaudelle (1154–1189) saakka, jolloin kuningas luovutti kartanonherruuden Bassettin suvulle.
Kidderminster sai pitkään vaurautensa kangaskaupasta, josta varhaisin kirjallinen maininta on vuodelta 1334. Vuodesta 1735 alkaen matot alkoivat syrjäyttää villatuotteet kaupungin tärkeimpänä kauppatavarana. Mattoteollisuus lähti kunnolla nousuun, kun William Brinton avasi Kidderminsteriin ensimmäisen tehtaansa 1785, ja nousua kiihdyttivät entisestään uudet kutomakoneet sekä kaupungin keskeinen sijainti ja sen keskustaan rakennettu Staffordshiren–Worcestershiren kanava. Mattoteollisuus kärsi 1970-luvulla halpatuonnista ja tuotantokustannusten kasvusta, mutta se on silti onnistunut pysymään kaupungin tärkeimpänä työllistäjänä.
Willi Weber

Wilhelm "Willi" Friedrich Weber (s. 11. maaliskuuta 1942, Regensburg, Saksa) on saksalainen moottoriurheilun taustavaikuttaja sekä manageri. Hän on toiminut lukuisten saksalaisten kilpa-autoilijoiden taustalla, ja tunnetaan parhaiten työstään Schumacherin veljesten, Michaelin sekä Ralfin managerina.
Weber tunnetaan hyvin sekä erinomaisena lahjakkuuksien löytäjänä että erityisesti kovana neuvottelijana. Hän onnistui tekemään Michael Schumacherista yhden urheilumaailman parhaiten palkatuista tähdistä vuosien ajaksi. Weberin ottama 15 prosentin osuus tekemistään sopimuksista on tehnyt myös hänestä erittäin varakkaan henkilön.
Kasumi Ishikawa

Kasumi Ishikawa (japaniksi: 石川 佳純; s. 23. helmikuuta 1993 Fukuoka, Fukuoka, Japani) on japanilainen pöytätennispelaaja. Kesäolympialaisista 2012 Ishikawa saavutti naisten joukkuepelin hopeaa. Kesäolympialaisissa 2016 hän sai naisten joukkuepelin pronssia. Pöytätenniksen maailmanmestaruuden Ishikawa on voittanut vuoden 2017 kilpailujen sekanelinpelissä Maharu Yoshimuran parina.
Riku Mattila

Riku Tapani Mattila (s. 18. lokakuuta 1960 Hyrynsalmi) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja tuottaja. Mattila on soittanut muun muassa yhtyeissä Ramblers, Kauko Röyhkä & Narttu, Tumppi Varonen & Problems?, Remu & His All Stars ja Ismo Alanko Säätiö. 
Riku Mattila on ansioitunut ja palkittu suomalainen musiikkituottaja. Hän aloitti tuottaja-uransa vuonna 1980 ja on tuottanut yli 60 albumia. ÄKT on myöntänyt Mattilalle hänen tuottamistaan levyistä vuoden tuottaja Emma-palkinnon vuosina 1986, 1987 ja 2008. 
Hän oli tuotantopäällikkönä Sonet/Discophon -levy-yhtiössä 1988–1994. Vuoden 2011 alusta alkaen Mattila toimi Universal Music Finlandin omistaman Johanna Kustannuksen tuotantopäällikkönä ja taiteellisena johtajana. Kesällä 2011 hänet nimitettiin myös Universal Music Finlandin tuotantopäälliköksi, jossa toimessa hän toimi vuoteen 2015.  
Mattila on tehnyt myös musiikkia radioon ja televisioon vuodesta 1995, muun muassa TV-sarjaan Kotikatu sekä lukuisia TV-tunnuksia kuten ohjelmaan Arto Nyberg. 
Vuonna 2004 Mattila on keikkaili Röyhkän kanssa duona. Parivaljakolta ilmestyi 6. helmikuuta 2008 yhteinen albumi Kauko Röyhkä & Riku Mattila , joka sai niin lehdistöltä kuin yleisöltä positiivisen vastaanoton. Sue-lehti valitsi sen 2000-kymmenluvun parhaaksi kotimaiseksi albumiksi vuonna 2009. 
Kauko Röyhkä & Riku Mattila -duon toinen albumi Kaksi lensi tuulen mukaan ilmestyi keväällä 2011. 
Vuonna 2019 Mattilalle myönnettiin kolme Emma-palkintoa osallisuudestaan Pyhimyksen Tapa poika -albumin (Vuoden albumi) ja singlen Jättiläinen  (Vuoden biisi, Vuoden striimaituin kappale) tuottamiseen.
Mattila toimii tuntiopettajana Sibelius-Akatemiassa, ja Metropolia Ammattikorkeakoulussa, joissa hän on opettanut kevyen musiikin tuottamista.
Suomen Musiikintekijät ry :n hallituksen jäsen Mattila on ollut keväästä 2016 asti. Vuonna 2019 hänet nimitettiin jäseneksi Valtion musiikkitoimikuntaan (Taike).
Perustuslaillinen liberaalipuolue (Nicaragua)

Perustuslaillinen liberaalipuolue (esp. Partido Liberal Constitucionalista) on nicaragualainen puolue. Puolue erosi Liberal Internationalista 2005.
PLC on Nicaraguan itsenäistymisestä 1830-luvulta asti peräisin olevan liberaalipuolueen jälkeläinen. Kun liberaalit hävisivät sisällissodan konservatiiveille 1850-luvulla, he palasivat valtaan 1893 presidentti Jose Santos Zelayan myötä. Yhdysvaltain miehityksen myötä liberaalit pidettiin pois vallasta. He palasivat hallitukseen konservatiivien kanssa vasta 1926 kapinan myötä. Osa liberaaleista tuki Anastasio Somoza Garcíaa, joka löi Augusto César Sandinon toisen liberaaliryhmän, joka jatkoi taistelua vielä 1926 jälkeen. Liberaalit ja konservatiivit marginalisoituivat Somozan perheen perustaman kansallisen liberaalipuolueen myötä, kunnes sandinistit syöksivät Somozan diktatuurin vallasta 1979.
Tuolloin liberaalit olivat hajonneet moneen ryhmittymään, jotka yhdistyivät 1990 vaaleihin UNOn (Unión Nacional Opositora) alle vastustamaan sandinisteja. 1990-luvun lopulla monet ryhmät yhdistyivät presidentti Arnoldo Alemánin johdolla perustuslailliseksi liberaalipuolueeksi. Alemán tuomittiin myöhemmin 20 vuodeksi vankilaan korruptiosta.
Puolueessa on vuoden 2001 jälkeen ollut monia ristiriitoja ja Bolañosin APREn (Alianza por la República) lisäksi siitä erosi 2006 toisen presidenttiehdokkaan Eduardo Montealegren Alianza Liberal Nicaragüense.
Parlamenttivaaleissa 4. marraskuuta 2001 puolue sai 53,2 % äänistä ja 47 paikkaa 90:stä kansalliskokouksessa (Asamblea Nacional). Samana päivänä sen ehdokas Enrique Bolaños Geyer voitti presidentinvaalit, mutta erosi myöhemmin puolueesta. Marraskuun 2006 vaaleissa se sai 25 92:sta paikasta. Vuoden 2006 presidentinvaaleissa sen ehdokas oli José Rizo Castellón.
World Games

World Games on kansainvälinen neljän vuoden välein järjestettävä urheilutapahtuma, jossa kilpaillaan useissa erilaisissa urheilulajeissa. Kisat järjestää Kansainvälisen olympiakomitean suojeluksessa toimiva IWGA-järjestö (International World Games Association). Ensimmäiset World Games -urheilukilpailut järjestettiin vuonna 1981.
World Games -kilpailuissa järjestetään kilpailutapahtumia urheilulajeissa, jotka eivät ole olympialaisten kisojen ohjelmassa. Ohjelmaan kuuluu lajeja, jotka ovat aikaisemmin olleet olympialaisten ohjelmassa, kuten köydenveto, sekä lajeja, jotka ovat ehdolla olympialajeiksi. Usein KOK vaatii, että olympiakisoihin ehdolla oleva laji on ollut World Gamesien ohjelmassa (esimerkiksi triathlon).
Tavallisesti World Games -tapahtuma järjestetään kaupungissa, jossa on tarvittavat suorituspaikat kilpailutapahtumille. Lajeja varten ei rakenneta uusia urheilutiloja tai -paikkoja. Maailmanlaajuisesti tunnettuja World Games -tapahtuman ohjelmassa olevia lajeja ovat muun muassa suunnistus, kehonrakennus, räpyläuinti, squash, vesihiihto, ultimate sekä biljardi.
Pascalin simpukka

Pascalin simpukka (ransk. limaçon de Pascal) on geometriassa vierintäkäyrä, jonka muodostaa ympyrään sidotun pisteen liikerata, kun tämä ympyrä vierii ulkopuolitse toisen samansäteisen ympyrän ympäri. Se voidaan yhtäpitävästi määritellä myös ympyrään sidotun pisteen liikeradaksi, kun suurempi ympyrä vierii pienemmän ympyrän ympäri, jonka säde on puolet suuremman ympyrän säteestä ja tämä pienempi ympyrä on suuremman ympyrän sisällä. Näin ollen Pascalin silmukka kuuluu keskipisteellisten trokoidien, tarkemmin sanottuna epitrokoidien ryhmään. 
Nimitys limaçon johtuu ranskan kielen sanasta limaçon, joka tarkoittaa etanaa (lat. limax).  Riippuen siitä, missä kohdassa käyrän generoiva piste sijaitsee, sillä voi olla sisä- tai ulkopuolisia silmukoita, mihin sen nimikin viittaa, mutta se voi olla myös sydämen muotoinen tai soikea kupera käyrä. Kardioidi on Pascalin simpukan erikoistapaus, jossa liikkuva piste on pyörivällä ympyrällä. Se on sydämen muotoinen, ja sillä on sisään työntyvä kärkipiste.
Pascalin silmukka on neljännen asteen käyrä.

Historia

Simpukkakäyriä tutki ensimmäisenä matemaattisen täsmällisesti Étienne Pascal, Blaise Pascalin isä. Kuitenkin niitä oli jo aikaisemmin tarkastellut saksalainen renessanssiajan taiteilija Albrecht Dürer. Dürerin teoksessa Underweysung der Messung) ("Mittausoppi") kuvaillaan geometrisia menetelmiä niiden aikaansaamiseksi. Nimen käyrälle antoi Gilles de Roberval, joka käytti sitä esimerkkinä esittäessään, miten annetulle käyrälle piirretään tangentti.

Käyrän muoto

Jos , Pascalin simpukka on muodoltaan yksinkertainen suljettu käyrä. Tässä tapauksessa kuitenkin myös origo toteuttaa käyrälle edellä karteesisissa koordinaateissa esitetyn yhtälön, jonka kuvaajalla täten on yksi erillinen piste.
Kun , käyrän rajoittama alue on kupera. Kun , käyrässä on sisään työntyvä painauma, jossa sillä on kaksi käännepistettä. Kun , käyrän kaarevuus pisteessä  on nolla.
Kun  pienenee suhteessa , painauma tulee yhä syvemmäksi, kunnes tapauksessa  tuloksena on kardioidi, jolla ei enää ole käännepisteitä vaan terävä kärki. Kun , tämä kärki laajenee sisemmäksi silmukaksi ja käyrä leikkaa itsensä origossa. Kun  lähestyy nollaa, tämän silmukka tulee yhä lähemmäksi käyrän ulompaa osaa, kunnes rajatapauksessa, kun , tuloksena on ympyrä, joka kierretään kahteen kertaan.
Matt Parry

Matthew "Matt" Parry (s. 14. tammikuuta 1994 Cardiff, Wales) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän kuului F1-talli Caterhamin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.

Ura

Parry aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2006. Vuonna 2010 hän voitti kartingin Super 1 National Rotax Max Junior mestaruuden. Vuonna 2011 Parry siirtyi Britannian Formula Ford-sarjaan sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2012 Parry voitti InterSteps Championship-sarjan mestaruuden. Vuonna 2013 Parry kilpaili Formula Renault NEC-sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja Eurocup Formula Renault ja Formula Renault Alps -sarjoissa vierailevana kuljettajana. Kauden päätteeksi Parry voitti McLaren Autosport BRDC Award palkinnon. Vuonna 2014 Parry ajoi täyden kauden Eurocup -sarjassa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 59 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2015 Parry kilpaili GP3-sarjassa suomalaistallin Koiranen GP:n kuljettajana. Hän saavutti kauden aikana kolme kolmossijaa ja 67 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2016 Parry jatkoi GP3:ssa.
Jarmo Koskinen (jääkiekko)

Jarmo Koskinen (s. 8. maaliskuuta 1959 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekon SM-liigan yhteysjohtaja.

Pelaajaura

Koskinen edusti urallaan SM-liigassa Jokereita sekä Reipas Lahtea vuosina 1980–1987. Hän teki 195 pelaamassaan SM-liigaottelussa 25 pistettä ja hänen uransa paras saavutus oli SM-hopea Jokereiden paidassa kaudella 1982–1983. Hän on toiminut myös Jokereiden kapteenina vuosina 1987–1989, jolloin Jokerit pelasi I-divisioonassa. Pelaajauransa Koskinen lopetti kauden 1988–1989 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.

Pelaajauran jälkeen

Ennen nykyistä virkaansa SM-liigan yhteysjohtajana, Koskinen toimi Finnair Stadiumin toimitusjohtajana. Koskisen edeltäjä Kai Tervonen siirtyi yhteysjohtajan virasta HPK:n toimitusjohtajaksi.
Koulutukseltaan Jarmo Koskinen on diplomi-insinööri.