google/wiki40b huggingface dataset:
Filolaos Korinttilainen

Filolaos Korinttilainen (muinaiskreikaksi Φιλόλαος) oli antiikin kreikkalainen Bakkhiadain sukuun kuulunut valtiomies. Hän oli kotoisin Korintista, mutta hänet tunnetaan Theban lainsäätäjänä.
Aristoteles kertoo, että Filolaos rakastui Olympian kisojen voittajaan nimeltä Diokles. Kun Diokles jätti Korintin, koska pelkäsi äidissään Halkyonessa heränneitä insestisiä tunteita, ja muutti Thebaan, Filolaos seurasi häntä. Thebassa ystävykset elivät kuolemaansa saakka ja heidän hautansa oli tarkoituksella sijoitettu niin, että kummaltakin haudalta näki toiselle, mutta Diokleen haudalta ei nähnyt Korinttiin, kun taas Filolaoksen haudalta näki.
Aristoteleen mukaan Filolaos sääti Thebassa lakeja, jotka kaupunkilaiset ottivat käyttöön. Näistä Aristoteles mainitsee erikseen lasten hankkimista koskeneet adoptiolait, jotka olivat hänelle omintakeiset.
Aleksandar Petrović (koripalloilija)

Pelaajana

Petrović kuului Jugoslavian maajoukkueeseen, joka voitti olympiapronssia Los Angelesissa 1984, MM-pronssia Kolumbiassa 1982 ja Espanjassa 1986 sekä EM-pronssia Kreikassa 1987. Hän edusti pääosin Jugoslavian kroatialaisia seurajoukkueita mutta pelasi myös muun muassa Italiassa.
Nisa Soraya

Nisa Soraya (oik. Nisa Soraja) (s. 21. maaliskuuta 1957 Birmingham, Englanti) on iskelmälaulaja. Brittiläissyntyinen Soraya muutti kaksiviikkoisena Ranskaan, ja Sorayan ollessa 6-vuotias perhe, johon kuului pakistanilainen isä ja ranskalainen äiti, muutti Singaporeen. Singaporessa Soraya aloitti laulamisen eri yhtyeissä 15-vuotiaana. Vuonna 1980 Soraya oli mukana TeePees-yhtyeen Euroopan-kiertueella, ja sen jälkeen hän muutti Markku Aron kutsumana Suomeen. Hänen ensilevytyksensä oli euroviisukarsintakappale ”Mun suothan tulla vierees sun” vuonna 1981 yhdessä Markku Aron kanssa. Jo tätä ennen oli levytetty koesingle ”Singapore”/”First Be A Woman” (Polydor 2055 090).
Vuonna 1982 Sorayan esittämästä, Veikko Samulin säveltämästä ja Raul Reimanin sanoittamasta diskoiskelmästä ”Huone 105” tuli hitti Suomessa. Kappaleen ovat levyttäneet myöhemmin muun muassa Eini ja Kikka. Sorayan levytystahti oli kovimmillaan vuosina 1982–1985, jolloin ilmestyivät muun muassa kappaleet ”Anna rakas raju hetki” (myös englanniksi nimellä ”Twilight children”), ”Mister Moonlight”, ”Queen of the Night” ja ”Kiiruhda hiljaa”. Viime vuosina Soraya on esiintynyt lähinnä suomalaisyleisölle Gran Canarialla ja Puerto Ricossa ja ollut mukana useilla Dannyn kiertueilla. 
Soraya asuu Kanariansaarilla perulaisen kauneuskirurgina työskentelevän miesystävänsä kanssa, jonka kanssa Soraya on seurustellut vuodesta 1998 lähtien.
Makkola

Makkola on kylä Savonlinnassa, entisen Kerimäen kunnan länsiosassa. Kylään on matkaa Kerimäen kirkolta noin 21,5 kilometriä, Kerimäen rautatieasemalta noin 17 kilometriä ja Savonlinnan kauppatorilta noin 16,5 kilometriä. Myös osa Enonkosken kunnan alueesta on Makkolan kylän nimellä.
Kylän kautta kulkee Savonlinnan, Enonkosken ja Heinäveden itäosan välinen seututie 471.
Savonlinnan lentoasemalle on etäisyyttä Makkolan kylästä noin neljä kilometriä. Lentokenttä ja -asema sijaitsevat Savonlinnan puolella.
Joseph Stein

Joseph Stein (30. toukokuuta 1912 – 24. lokakuuta 2010) oli yhdysvaltalainen libretisti. Hän nousi kansainväliseen kuuluisuuteen musikaalikäsikirjoituksillaan, joiden joukossa ovat Viulunsoittaja katolla (1964) ja Zorba (1968).
Stein syntyi New Yorkissa ja aloitti pitkän uransa Broadwaylla vuonna 1948. Hän voitti kaksi Tony-palkintoa ja oli lisäksi ehdolla kolmesti.
Saketti

Saketti (eli šaketti) on miesten päiväjuhlapuku, johon kuuluu kaarevaliepeinen takaa pitkä musta takki sekä musta-harmaajuovaiset housut.
Aikaisemmin sakettia on pidetty päiväjuhlissa ennen kello kahdeksaatoista. Nykyisin asua käytetään eniten häissä.
Aikaisemmin saketista lähes yksinomaisesti käytetty nimitys šaketti on nykyään käynyt harvinaiseksi, mutta on silti yhä käyttökelpoinen.
Sakettikokonaisuus The Man's Bookin mukaan:
»Takki on joko harmaa tai musta. Harmaan kanssa myös housujen tulee olla harmaata kangasta. Mustan takin kangas valmistetaan usein kalanruotokuvioisena kudoksena, mutta myös muut kudontatavat käyvät. Tämän takin kera housut ovat joko musta-harmaat ja raidalliset tai valkoiset kukonaskelkuvioisiksi kudotut. Takin helman tulee yltää polviin asti, ja siinä tulee olla pystykaulukset. Mikäli takissa on rintatasku, sinne asetetaan mieluiten valkoinen taskuliina suoraksi viivaksi taitettuna.»
»Paita on joko pysty- tai kääntökauluksinen, mutta kauluksen tulee mieluiten olla irrallinen. Yksiväriset, raidalliset ja ruutukuvioiset paidat käyvät missä tahansa vaaleassa värissä. Myös sininen väri käy. Oli paita mitä tahansa väriä tai miten tahansa kuvioitu, kauluksen tulee olla valkoinen. Mikäli paita on värillinen, myös liivin tulee olla värillinen. Kalvosinten tulee näkyä sakettitakin hihan alta 1−1½ senttiä.»
»Liivi on useimmiten pellavainen ja värikäs. Yleisimpiä värejä ovat kyyhkynharmaa, beige, kerma, vaaleansininen ja vaaleanpunainen. Liivissä tulee olla joko pysty- tai lovikaulukset, ja sen alareunan tulee ylettyä housujen ylälaitaan asti. Sekä yksi- että kaksirivinen liivi käy, joskin prinssi Charlesin häiden jälkeen kaksirivinen on ollut suositumpi.»
»Solmio sekä plastron ovat hyväksyttyjä. Kummankin tulisi olla paksuhkoa kudottua silkkiä, mutta mieluiten yksivärinen ja kuvioton. Plastron kiinnitetään paitaan solmiopinnillä, solmio puolestaan solmioneulalla.»
»Kengät ovat mustat, tavallista nahkaa ja oxford-malliset.»
»Päähineenä käytetään mustaa tai harmaata silinteriä.»
»Sukat ovat mahdollisimman hillityt ja samaa väriä housujen tai jalkineiden kanssa.»
»Kukkaa napinlävessä pidetään suositeltavana, muttei pakollisena.»
(The Man's Book)
LU (yritys)

LU (alun perin Lefèvre-Utile) on ranskalainen keksivalmistaja, joka on vuodesta 2007 ollut yhdysvaltalaisen Kraft Foods -yhtiön omistuksessa. Suomalainen Fazer myi vuonna 2002 Fazer Keksit Oy:n silloin Danonen omistuksessa olleelle LU:lle mutta osti LU Suomi Oy:n nimellä kymmenen vuotta toimineen Vantaan keksitehtaan takaisin Kraft Foodsilta kesällä 2012.

Historiaa

LU-keksiyhtiön perusti ranskalainen Jean-Romain Lefèvre (1819–1883). Lefèvre aloitti vuonna 1846 keksinleivonnan Ranskan Nantesin rannikkokaupungissa. Vuonna 1850 Lefèvre avioitui Pauline-Isabelle Utilen (k. 1920) kanssa. Lefèvren kuoltua vuonna 1883 leipomoa johti leski, kunnes yritys siirtyi pariskunnan kolmannelle pojalle Louis’lle.
Vuonna 1887 Louis Lefèvre-Utile ja hänen lankonsa Ernest Lefèvre rakensivat uuden keksitehtaan ja alkoivat käyttää parhaita graafikoita ja maalareita, kuten Firmin Bouisseta ja Alfons Muchaa, LU-keksien mainonnan tekijöinä. Vuonna 1897 yritys esitteli Le Petit Êcolier- eli ”Pikku koulupoika” -keksin, josta sittemmin tuli koko yhtiön eräänlainen tunnus. Se oli voikeksi, joka oli toiselta puolelta päällystetty suklaalla. Suklaakuorrutuksessa näkyi koulupojan hahmo, ja mainonnassa käytettiin ensi kertaa LU-lyhennettä.  
1800-luvun loppuun mennessä LU-keksejä myytiin Ranskan ohella useissa muissakin maissa, ja tehdas työllisti satoja työntekijöitä. Vuonna 1969 kuusi ranskalaista keksinvalmistajaa fuusioitui yhtiöksi nimeltä LU-Brun et Associés. Vuonna 1975 yrityskaupan tuloksena yhtiön nimeksi tuli Céraliment Lu-Brun, joka vuonna 1978 muuttui muotoon Générale Biscuit (GBF). Tällöin yhtiö oli maailman kolmanneksi suurin keksinvalmistaja amerikkalaisen Nabiscon ja englantilaisen United Biscuitsin jälkeen. 
Générale Biscuit myytiin Groupe Danonelle vuonna 1986. Marraskuussa 2007 Danone myi LU-keksit amerikkalaiselle Kraft Foodsille.

Tuotemerkkejä

Le Petit Êcolierin ohella LU:n tunnetuimpiin keksimerkkeihin lukeutuvat Bastogne, Champagne, Petit Beurre, Prince, Pim’s, Paille d’Or ja TUC. LU Suomi Oy valmisti vuosina 2002–2012 Fazerilta ostamiaan keksimerkkejä, kuten Jyväshyvä, Domino, Jaffa ja Fanipala.
Hotelli Ukraina (Moskova)

Hotellin taidekokoelmat

Moskovan Radisson Royal Hotelissa on yli 1 200 alkuperäistä neuvostotaulua. Hotellin aulan katossa on suuri dioraama eli näyttävä kommunistihenkinen maalaus työläisistä.
Hotellin aulassa on pienoismalli Moskovan kaupungista. Pienoismalli rakennettiin vuonna 1977. Pienoismallissa ovat Punainen tori, Kreml ja muutama rakennus sen ympäriltä.
Kyproksen jalkapalloliiga

Kyproksen jalkapalloliiga  on Kyproksen jalkapallon pääsarja.  Kyproksen mestaruudesta on pelattu vuodesta 1934 lähtien. Kyproksen mestarijoukkue pääsee Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle ja hopeajoukkue Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle.
Juri Rytheu

Juri Sergejevitš Rytheu (ven. Юрий Сергеевич Рытхэу, tšuktšiksi Юрий Рытгэв) (8. maaliskuuta 1930 Uelen – 14. toukokuuta 2008 Pietari)  oli tšuktšeihin kuuluva kirjailija. Rytheu syntyi turkistenmetsästäjän poikana kodassa Tšukotkalla Venäjän kaukoidässä. Hän opiskeli kirjallisuutta Leningradin valtionyliopistossa 1949–1954. Hän kirjoitti sekä tšuktšin kielellä että venäjäksi, jonka hän oppi koulussa. Tšuktšin kirjakieli kehitettiin vuonna 1932 eli Rytheun ollessa kaksivuotias.
Rytheun teoksista on suomennettu osia. Rytheu on myös toiminut käsikirjoittajana Georgi Kropatševin pitkässä elokuvassa Sled rosomahi (suom. Ahman jäljet) vuodelta 1978.
Rytheulle on myönnetty kansainvälisiä palkintoja muun muassa Venäjällä, Ranskassa ja Italiassa.
Fragkískos Papamanólis

Fragkískos Papamanólis (kreik. Φραγκίσκος Παπαμανώλης, s. 5. joulukuuta 1936 Áno Sýros, Sýros) on kreikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 29. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Sýroksen ja Míloksen sekä Santorínin hiippakuntien johtoon 27. kesäkuuta 1974. Samalla hänet nimitettiin Kreetan apostoliseksi hallitsijaksi. Hänet vihki piispaksi 20. lokakuuta Geórgios Xenópoulos, jota avustivat Ioánnis Perrís ja Nikólaos Fóskolos.
Karjaan vaakuna

Karjaan vaakuna oli Karjaan kaupungin tunnus. Vaakunan linnantornit symboloivat vanhan Karjaan emäpitäjän alueella sijainneisiin kolmeen linnaan: Raaseporiin, Junkarsborgiin ja Grabbackaan. Virta viittaa Mustionjokeen, joka toimi muinoin tärkeänä kulkureittinä Hämeen suuntaan. Ratas kuvastaa kaupungin liikenteellistä asemaa rautateiden solmukohtana viitaten samalla alueen teollisuuteen.
Vaakunan selitys kuuluu seuraavasti: ”Sinisessä kilvessä kultainen kolmitorninen linna hopeavuorella, joka ulottuu kilven alareunaan saakka. Vuoressa on poikittain juokseva virta, sen alla sinisessä ympyrässä kuusipuolainen kultaratas.” Vaakunan on suunnitellut Hilding Ekelund, ja tasavallan presidentti Risto Ryti vahvisti vaakunan käyttöön 23. heinäkuuta 1943.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Karjaa, Tammisaari ja Pohja yhdistyivät Raaseporin kaupungiksi.
Morten Thrane Brünnich

Morten Thrane Brünnich (30. syyskuuta 1737 Kööpenhamina – 19. syyskuuta 1827 Kööpenhamina) oli tanskalainen eläintieteilijä ja mineralogi.
Brünnichin isä oli kööpenhaminalainen muotokuvamaalari. Morten Brünnich opiskeli itämaisia kieliä ja teologiaa, mutta kiinnostui pian luonnonhistoriasta. Hän luovutti hyönteishavaintonsa Erik Pontoppidanin aloittamalle teokselle Danske Atlas. 1763 hän julkaisi lintukirjan Ornithologia Borealis, jossa hän esittelee lukuisia skandinaavisia lintulajeja, jotkut niistä ensi kertaa. Pohjankiislan englanninkielinen nimi Brünnich's Guillemot on nimetty hänen mukaansa. Hän myös kuvaili tieteelle uusia lintulajeja, muun muassa amerikanjääkuikan, jänkäkurpan ja isokihun. Hyönteisiä ja kaloja Brünnich kuvaili lukuisia.
Brünnich oli kirjeenvaihdossa lukuisien aikansa luonnontieteilijöiden kanssa, kuten Linnén, Pallasin ja Thomas Pennantin. 1764 hän julkaisi teoksen Entomologia., jonka jälkeen hän lähti pitkälle Euroopan kiertueelle. Hän tutki kaloja Välimerellä ja julkaisi teoksen Ichthyologia Massiliensis 1768.
Palattuaan matkaltaan hän otti vastaan luonnonhistorian ja -talouden lehtorin viran Kööpenhaminan yliopistossa. Tänne hän perusti luonnonhistoriallisen museon ja kirjoitti oppikirjan Zoologiae fundamenta.
Brünnichin tyttärenpoika oli mineralogi Morten Thrane Esmark.
WRC: Rally Evolved

Uudet ominaisuudet

Rally Evolved sisältää dramaattisia muutoksia edellisiin osiin nähden. Huomattavimpia näistä ovat ns. ”yllättävät tilanteet”, joita pelaaja kohtaa ajaessaan pikataipaleita. Nämä voivat olla esimerkiksi kallioilta vyöriviä kivenlohkareita, eläimiä juoksemassa tien yli tai jopa tulviva joki. Kuitenkin joistain tilanteista voi olla jopa pelaajalle hyötyä, kuten tekoälyn ohjaama kuljettajan tekninen vika, jolloin tämä joutuu ohitetuksi (tällaiset tilanteet ovat kuitenkin harvinaisia oikeassa WRC:ssä). Kartanlukija (suomalaisessa versiossa Jarmo Lehtinen) pitää pelaajaa ajan tasalla radalla tapahtuneista tilanteista, kuten keskeyttäneistä kilpailijoista, joiden autot ovat tien sivussa moottorivian takia tai sitten perusajovirheen takia metsässä. Tällöin myös ratavirkailija varoittaa pelaajaa vaarasta.
WRC: Rally Evolved sisältää uutena autosarjana ”Historialliset autot”, jotka ovat korkeatehoisia B-ryhmän autoja, esim. Peugeot 205 T16, Audi Sport quattro S1 ja Lancia Delta S4.
Väinö Kallio

Väinö Johannes Kallio (sukunimi aikaisemmin Suni) (17. huhtikuuta 1897 Pihlajavesi – 9. helmikuuta 1938 Petroskoi) oli kirvesmies ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja. 
Kallion vanhemmat olivat renki Aapo Eemil Vilhelminanpoika ja Hilda Maria Miinantytär. Hän kävi kansakoulua kolme luokkaa ja työskenteli sitten kirvesmiehenä Kaskisissa. Vuonna 1917 Kallio oli kirvesmiehenä Jyväskylässä ja liittyi Suomen sisällissodan alkaessa punakaartiin. Sodan jälkeen Kallio vangittiin poliittisista syistä mutta hän karkasi vankilasta Ruotsiin. Vuodesta 1920 Kallio oli SKP:n jäsen ja vuonna 1921 hän opiskeli illegaalisesti SKPn propagandistien kursseilla Pietarissa. Kallio palasi Suomeen vuonna 1921, suoritti asevelvollisuutensa Vaasassa 1922–1923 ja oli sen jälkeen puuseppänä Pietarsaaressa.
Kallio oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Kallio pidätettiin kommunistisen kirjallisuuden levittämisestä ja hän joutui uudelleen vankilaan vuonna 1930, jolloin myös hänen edustajantoimensa katsottiin lakanneen. Kallio oli myös Pietarsaaren kaupunginvaltuutettuna sekä jäsenenä SKP:n Pietarsaaren piirikomiteassa ja osuusliike Varman edustajistossa.
Vapauduttuaan vankeudesta marraskuussa 1932 Kallio siirtyi joulukuussa Neuvostoliittoon, jossa hän toimi työnjohtajana Petroskoissa. Hän sai Neuvostoliiton kansalaisuuden 1934 ja oli sitten Sunun sovhoosilla puoluetyöntekijänä 1934 ja kirvesmiehenä 1936. Vuosina 1935–1938 hän työskenteli Kontupohjan paperikombinaatilla Kulmuksan metsätyömaalla.
Kallio vangittiin 1. tammikuuta 1938 vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Kallio tuomittiin ammuttavaksi ja hänet teloitettiin Petroskoin lähellä 9. helmikuuta 1938. Hänen maineensa palautettiin 1958.
Kallio oli naimisissa vuodesta 1923 Anna Taipaleen kanssa. Heillä oli yksi poika.
Gemma Ward

Elämäkerta

Ward syntyi Länsi-Australian Perthissä. Hän on Gary ja Claire Wardin toinen lapsi. Wardin isosisko Sophie oli myös malli, joka lopetti työn, koska katsoi sen olevan liian ikävystyttävää. Lisäksi Wardilla on kaksi nuorempaa kaksoisveljeä, Oscar ja Henry. Uransa alkuaikoina Ward asui New Yorkissa parhaan ystävänsä kanssa.
Ward halusi alun perin näyttelijäksi. Hän esiintyi ensimmäisen kerran kymmenvuotiaana koulunäytelmässä Hannu ja Kerttu. Malliksi Ward päätyi vahingossa. Hänet löydettiin vuonna 2002, kun hän oli australialaiseen mallikilpailuun osallistuneiden ystäviensä seurassa. Lopulta hänet valittiin kisaan, muttei voittanut. Hänen hauras ja yksilöllinen ulkonäkönsä sai kuitenkin huomiota Vivien's Model Agencylta, joka teki hänelle mallikansion.
15-vuotiaana Ward oli jo valloittanut Australian muotiviikot ja päässyt Italiaan tapaamaan Miuccia Pradaa.
Ward seurusteli näyttelijä Heath Ledgerin kanssa. Pari oli viettänyt joulun yhdessä kotikaupungissaan Perthissä ennen paluuta New Yorkiin, jossa Ledger kuoli tammikuussa 2008. Ward sai poikaystävänsä David Lettsin kanssa tyttövauvan joulukuussa 2013.
Englannin lisäksi Ward puhuu sujuvaa ranskaa, italiaa ja espanjaa. Lisäksi hän puhuu jonkin verran saksaa, japania, portugalia ja hollantia.

Ura

Gemma Ward nähtiin muotiraamattu Voguen kannessa ensimmäistä kertaa jo 16-vuotiaana (nuorin koskaan Yhdysvaltain Voguen kannessa nähty malli), kun hän poseerasi yhdessä Daria Werbowyn, Gisele Bündchenin, Natalja Vodjanovan ja Karolína Kurkován kanssa. Sen jälkeen hän on tehnyt töitä parhaille muotinimille – muun muassa Chanelille, Guccille, Versacelle, Yves Saint-Laurentille, Valentinolle ja Alexander McQueenille. Ward oli ensimmäinen Teen Voguen kannessa koskaan nähty malli ja ensimmäinen malli sitten Kate Mossin, joka on mainostanut Calvin Kleinin Obsession Night for Men -parfyymia. Vuonna 2005 hän esiintyi yli 20:llä New Yorkin catwalkilla suunnittelijoille kuten Vera Wang ja Oscar de la Renta. Vuoteen 2006 mennessä Wardista oli tullut Australian muotimaailman kirkkain tähti.
Wardia edustaa kuuluisa mallitoimisto IMG, joka on edustanut aikaisemmin muun muassa Tyra Banksia ja Heidi Klumia. Hän ansaitsee noin 10 000–20 000 dollaria näytöksestä ja noin 100 000 dollaria kampanjoista.
Ward on myös näytellyt elokuvissa. Hän esiintyi Toni Colletten ja Rhys Wakefieldin kanssa The Black Balloonissa sekä pienessä roolissa The Strangers -elokuvassa vuonna 2008. Hänellä oli pieni sivuosa merenneitona elokuvassa Pirates of the Caribbean: Vierailla vesillä vuonna 2011. Vuonna 2013 Ward esiintyi elokuvassa The Great Gatsby – Kultahattu.

Ulkonäkö

Wardin mitat ovat 81–60-89. Hän on 178 cm pitkä, ja hänellä on vaaleat hiukset sekä siniset silmät.
Merivuokot

Levinneisyys

Merivuokkoja elää kaikissa maailman merissä matalilta vuorovesirannoilta jopa yli 10 000 m:n syvyyteen. Osa lajeista elää myös suolaisilla marskirannoilla. Suurimmillaan lajirunsaus on trooppisissa vesissä.

Saalistus

Merivuokot elävät paikallaan saalista odottaen. Niiden lonkeroissa on polttiaissoluja eli nematokystejä. Kunkin nematokystin sisällä on kierteellä ohut, piikkipäinen ja myrkyn täyttämä ontto rihma. Kosketusärsytys saa tuhannet polttiaissolut laukeamaan sekunnin murto-osassa. Rihmat sinkoutuvat ulos ja lävistävät uhrin ihon, jolloin myrkky vapautuu. Merivuokko nielee lamaantuneen tai kuolleen saaliinsa kokonaisena ja sulattaa sen ontelossaan. Saaliiksi kelpaa mikä tahansa lähelle uskaltautuva otus, kuten kala, mato, pikkuäyriäinen tai pieni planktoneläin.

Merivuokot ja ihminen

Merivuokoilla on luonnostaan vähän vihollisia, mutta monet ihmisen toimet osoittautuvat niille vahingollisiksi. Useat lajit elävät koralleilla ja kivillä rannan tuntumassa, jossa veneet ja sukeltajat häiritsevät niitä. Korallien käyttö on myös uhka, sillä usein merivuokot poistetaan, jotta päästäisiin käsiksi niiden alla oleviin koralleihin. Suuriksi ryhmiksi kerääntyvät lajit ovat erityisessä vaarassa, sillä veden likaantuminen, elinympäristön vahingoittuminen tai muut vastaavat häiriöt voivat hävittää kerralla kokonaisia populaatioita.
Schindler

Schindler on Sveitsissä 1874 perustettu yritys, joka valmistaa hissejä ja liukuportaita. Yrityksessä on 58 000 työntekijää. Yritys on Euroopan suurin ja maailman toiseksi suurin hissiyhtiö. Schindler on listattu SWX Swiss Exchange -pörssissä.
Schindlerillä on Suomessa kahdeksan toimipistettä: Helsinki (pääkonttori), Kouvola, Vaasa, Tampere, Turku, Rauma, Oulu ja Vaajakoski (Jyväskylä). Toimitusjohtajana toimii Olli Köresaar.
Jouni Marjaniemi

Jouni Aleksi Marjaniemi (s. 26. elokuuta 1989) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Vehmaan Kiistoa ja häntä valmentaa Rami Hyypiä.
Marjaniemi voitti seiväshypyn Suomen mestaruuden Kuopion Kalevan kisoissa 2014 tuloksella 520 ja SM-pronssia Porin Kalevan kisoissa 2015 tuloksella 510. Hänen ennätyksensä 535 cm on hypätty Kuopiossa 6. kesäkuuta 2015.
Matti Tolonen (jääkärikapteeni)

Matti Aukusti Tolonen (14. joulukuuta 1892 Lieksa – 8. huhtikuuta 1967) oli suomalainen jääkärikapteeni.  Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanian varapäällikkönä.

Perhetausta

Tolosen vanhemmat olivat työnjohtaja Iisakki Tolonen ja Hanna Oinonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Rauha Laina Palosen kanssa.

Opinnot

Tolonen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Haminan suomalaista yhteiskoulussa vuonna 1925. Hän suoritti taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926 ja komppanianpäällikkökurssin Taistelukoulussa vuonna 1929.

Jääkärikausi

Tolonen työskenteli vakuutusasiamiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 2. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.  Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Tolonen siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 20. helmikuuta 1917.

Suomen sisällissota

Tolonen astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ensin vannottuaan sotilasvalan ja allekirjoitettuaan palvelusitoumuksen armeijalle. Tässä tilaisuudessa hänet ylennettiin varavääpeliksi. Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 aselaivoja seuranneen jääkäreiden etukomennuskunnan mukana Vaasaan. Vaasasta hänet määrättiin Vöyrin sotakouluun, missä hän toimi 5. komppanian varapäällikkönä. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Teiskossa, Uudessakylässä ja Lapinniemellä, missä hän lopulta haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika

Tolonen toimi sisällissodan jälkeen haavoistaan toivuttuaan kesäkuussa vuonna 1918 opettajana 3. Divisioonan päällystökursseilla. Hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1918 Laatokan jalkaväkirykmentti 6:een, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Viipurin rykmentti. Hän toimi rykmentissä aluksi 6:nnen ja 6. marraskuuta 1920 alkaen 5. komppanian sekä 7. tammikuuta 1926 alkaen 2. konekiväärikomppanian päällikkönä. Viipurin rykmentistä hänet siirrettiin 28. toukokuuta 1926 Pohjois–Savon rykmenttiin, missä hänet sijoitettiin ensin 7. komppanian päälliköksi ja 10. syyskuuta 1926 alkaen aliupseerikoulun johtajaksi sekä 22. marraskuuta 1927 jälleen 7. komppanian päälliköksi. 6. komppanian päälliköksi hänet siirrettiin 27. heinäkuuta 1928, josta hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1932 alkaen 1. komppanian päälliköksi, josta tehtävästä hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1935 aliupseerikoulun johtajan apulaiseksi. Armeijasta hän erosi 6. marraskuuta 1935, jonka jälkeen hän työskenteli vakuutusasiamiehenä Kuopiossa aina vuoteen 1967 saakka.