google/wiki40b huggingface dataset:
Virtua Fighter

Konsoliversiot

Virtua Fighterin kääntäminen pelikonsoleille oli vaikeaa, sillä Segan silloisten konsolien teho ei riittänyt 3D-grafiikan pyörittämiseen. Virtua Fighter sai ensimmäiset kotiversionsa vuonna 1995 Sega 32X ja Sega Saturn -konsoleille. Vaikkakin Saturn oli huomattavasti tehokkaampi laite, sen versio pelistä kärsi huonosta grafiikasta ja nykivästä pelattavuudesta. Sega korjasi viat ja julkaisi pelistä uudisversion, Virtua Fighter Remixin.
Virtua Fighter-peli on saanut useita seuraajia, jotka muodostavat pelisarjan.
August Alho

August Aleksander Alho, sukunimi vuoteen 1887 Johansson (12. elokuuta 1867 Turku – 9. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin johtaja ja oppikirjojen tekijä. 
Alhon vanhemmat olivat muurari, vuokraaja August Wilhelm Johansson ja Fredrika Palm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun yksityislyseosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890.
Alho oli Rauman opettajaseminaarissa lehtori 1900–1913 ja seminaarin johtaja 1913–1934. Hän toimi myös Rauman yhteislyseon opettajana ja rehtorina 1909–1913. Lisäksi hän toimi raumalaisen Länsi-Suomi-lehden avustajana ja toimittajana 1906–1932. Alho oli Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1908–1922 ja puheenjohtaja 1920–1922.
August Alho oli naimisissa vuodesta 1896 Hanna Elisabet Blomqvistin kanssa. Heidän poikansa oli filosofian tohtori, Suomen Pankin osastopäällikkö Keijo Alho.
Isositraattidehydrogenaasi

Isositraattidehydrogenaasi on entsyymi, joka katalysoi isositruunahapon hapetusta ja dekarboksylaatiota, jolloin tuotteena muodostuu alfaketoglutaarihappoa. Isositraattidehydrogenaasi esiintyy eliöissä osana sitruunahappokiertoa. Isositraattidehydrogenaasin EC-numero on 1.1.1.41.

Ominaisuudet ja toiminta

Ihmisen isositraattidehydrogenaasi on rakenteeltaan tetrameeri ja molekyylipainoltaan noin 238 kDa. Eukaryooteilla isositraattidehydrogenaasista on kaksi muotoa. Vain mitokondrioissa tavattava entsyymi, joka vaatii koentyymikseen NAD⁺-molekyylin, ja mitokondrioissa ja sytosolissa esiintyvä isositraattidehydrogenaasi, joka käyttää koentsyyminään NADP⁺-molekyyliä. Isositraattidehydrogenaasi katalysoi ensimmäisessä vaiheessa isositruunahapon hapettamista oksalomeripihkahapoksi. Hapettimena reaktiossa toimii NAD⁺ tai NADP⁺, jotka pelkistyvät muodostaen NADH:ta tai NADPH:ta. Seuraavaan vaiheeseen entsyymi tarvitsee koentsyymikseen kahdenarvoisen metallikationin, joka on tyypillisesti joko magnesium- tai mangaani-ioni. Ionin tehtävänä on todennäköisesti polarisoida oksalomeripihkahapon ketoryhmä. Oksalomeripihkahaposta eliminoituu karboksyyliryhmä hiilidioksidina, minkä jälkeen muodostunut tyydyttymätön välituote vastaanottaa protonin muodostaen alfaketoglutaarihappoa. Isositraattidehydrogenaasin katalysoiman reaktion Gibbsin energian muutos on -8,4 kJ/mol.
Kun eliöiden soluissa on runsaasti pelkistyspotentiaalia eli NADH:n pitoisuus on korkea ja soluissa on paljon ATP:tä, isositraattidehydrogenaasin toiminta inhiboituu. Sen sijaan ADP-molekyyli toimii entsyymin allosteerisena aktivoijana. Myös kalsiumionit aktivoivat entsyymiä. Nisäkkäillä isositraattidehydrogenaasin säätelymekanismit ovat ainoastaan allosteerisia. Sen sijaan Escherichia coli -bakteerilla entsyymiä säädellään myös kovalenttisesti. Kolibakteerilla on isositraattidehydrogenaasikinaasientsyymi, joka siirtää fosfaattiryhmän ATP-molekyyliltä isositraattidehydrogenaasin katalyyttisesti ja rakenteellisesti tärkeille seriiniaminohapoille. Tämä fosforyloiminen inhiboi isositraattidehydrogenaasin toiminnan.
Flannery O’Connor

Mary Flannery O’Connor (25. maaliskuuta 1925 Savannah, Georgia – 3. elokuuta 1964 Milledgeville, Georgia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka postuumisti julkaistu novellikokoelma Complete Stories (1971) sai vuonna 1972 kirjallisuuspalkinnon National Book Award for Fiction. Valikoima teoksen novelleja on suomennettu kokoelmaksi nimeltä Palava kehä (Otava 1984).
O’Connorin tunnetuin teos on romaani Wise Blood (1952), josta John Huston ohjasi vuonna 1979 hirtehishumoristisen draamaelokuvan Wise Blood – levoton veri. O’Connorin tuotantoon kuuluu vain kaksi romaania ja 32 novellia, joiden tunnuspiirteinä ovat groteskit henkilöhahmot, etiikan ja moraalin pohdinta, roomalaiskatolinen usko ja etelävaltioiden kulttuuri.
Flannery O’Connor suoritti college-opintoja Georgiassa ja opiskeli luovaa kirjoittamista Iowan yliopiston kursseilla. Viimeiset kymmenen vuotta elämästään hän kärsi vakavasta punahukasta ja asui äitinsä maatilalla Georgian Milledgevillessä. Hän kuoli alle 40 vuoden iässä 1964.
Asko Hyvärinen

Asko Hyvärinen (s. 1963) on suomalainen säveltäjä. Hän on opiskellut lyömäsoittimia, musiikin teoriaa ja musiikkitiedettä Helsingissä ja Turussa. Sävellystä hän on opiskellut Turun yliopiston musiikkitieteen laitoksella ja yksityisesti useiden suomalaisten säveltäjien johdolla sekä useilla kansainvälisillä sävellyskursseilla opettajinaan mm. Jukka Tiensuu, Tapio Nevanlinna, Yoshihisa Taira, Helmut Lachenmann ja Brian Ferneyhough. Hyvärinen on menestynyt useissa sävellyskilpailuissa (mm. PanAccordion-2000 - ja Uussävel-kilpailussa vuonna 1997) ja hän on saanut lukuisia apurahoja sävellystyötä varten muun muassa Suomen kulttuurirahastolta, Taiteen keskustoimikunnalta, Madetoja-rahastolta, Sibelius-rahastolta ja Valtion säveltaidetoimikunnalta. 
Hyvärisen teosluetteloon kuuluu orkesteri-, soolosoitin- ja kamarimusiikin lisäksi kaksi konserttoa, The Sound of Inevitability (2000) pianolle ja orkesterille ja Erg/Hamâda (2003) lyömäsoittimille ja kamariorkesterille. Hyvärisen "Valse griffyre" (2002) konserttikanteleelle oli Yleisradion edustajana Wienin säveltäjärostrumissa vuonna 2005. 
Hyvärisen sävellyskonsertit on kuultu Helsingissä 2004 ja Järvenpään Sibelius–viikoilla 2002. Hyvärisen teoksia on esitetty laajalti Euroopassa sekä Kanadassa ja Japanissa.
Ensimmäiset kansat

Ensimmäiset kansat (engl. First Nations) on Kanadassa käytetty termi maan alkuperäiskansoista eli intiaaneista. Termiin ei kuitenkaan sisälly kaksi muuta alkuperäiskansojen ryhmää, inuitit ja métisit. Vuonna 2016 ensimmäisiin kansoihin kuului 977 230 kanadalaista, eli noin 2,8 % koko maan väestöstä.

Termi

Ensimmäiset kansat on ylätermi useille eri pienemmille ryhmille ja ensimmäisten kansojen jäsenet mieltävät usein itsensä pikemminkin näiden pienempien ryhmien mukaan. Termi levisi käyttöön 1980-luvulla, jota ennen puhuttiin varsin yleisesti vain intiaaneista. Ensimmäiset kansat-nimeä käytettiin ensi kertaa Ottawassa järjestetyssä heimopäällikköjen kokouksessa vuonna 1980.

Väestö

Eri ensimmäisten kansojen ryhmiä on Kanadassa yli 600, joskaan kaikki ensimmäisiin kansoihin lukeutuneet eivät ole välttämättä rekisteröityneet virallisesti minkään ryhmän jäseneksi. Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan ensimmäisiin kansoihin kuuluvia oli yhteensä 977 230. 24,2 % heistä asuu Ontariossa, 17,7 % Brittiläisessä Kolumbiassa, 14 % Albertassa. 13,4 % Manitobassa ja 11,7 % Saskatchewanissa. Suhteellisesti eniten ensimmäisten kansojen jäseniä oli Luoteisterritorioiden asukkaista (32,1 %). Quebecissä heidän osuutensa väestöstä oli 1,2 %, Ontariossa 1,8 % ja Atlantin provinsseissa 3,2 %. Koko Kanadan väestöstä he muodostivat 2,8 %.
Vuonna 2016 virallisesti rekisteröityneistä ensimmäisten kansojen jäsenistä 44,2 % asui intiaanireservaattien alueella. Kanadan metropolialueista rekisteröityneitä ensimmäisten kansojen jäseniä eli eniten Winnipegissä (25 0970), Edmontonissa (18 0210) ja Vancouverissa (15 080).
Mesoyhdiste

Mesoyhdiste (tai mesoisomeeri)  on diastereomeeri, joka sisältää 2 tai useampia asymmetrisiä atomeja (stereokeskuksia), mutta on optisesti inaktiivinen (tai akiraalinen). Mesoyhdiste on siis akiraalinen diasteromeeri, jolla ei ole peilikuvaisomeeria. Mesoyhdiste ei ole optisesti aktiivinen, koska sen kiraliakeskukset kumoavat toisensa vaikutuksen.
Esimerkiksi viinihapolla (2,3-dihydroksibutaanidihapolla) on kaksi kiraalista hiiliatomia, eli teoriassa sillä on neljä stereoisomeeria: (2R,3R)- ja (2S,3S)- (2R,3S)- ja (2S,3R)-viinihapot. Näistä (2R,3R)- ja (2S,3S)-viinihapot ovat enantiomeerejä. (2R,3S) ja (2S,3R)-isomeerit ovat symmetriatason vuoksi identtisiä yhdisteitä ja optisesti inaktiivisia.Tämä johtuu siitä, että molekyylissä on hiiliatomien 2 ja 3 välissä symmetriataso. Kun molekyyliä käännetään 180°, saadaan sama rakenne kuin peilikuvalla, joten rakenteet ovat identtisiä. Tämä yhdiste on viinihapon mesoyhdiste. Viinihapolla on siis vain kolme stereoisomeeriä - enantiomeeripari ja mesoyhdiste, joka symmetrian vuoksi on akiraalinen.  
Myös syklisillä yhdisteillä voi esiintyä mesoyhdiste. Esimerkiksi 1,2-substituoidun sykloheksaanin cis-isomeeri on mesoyhdiste, koska siinä on symmetriataso (merkitty kuvaan σ:lla). Vastaavasti sen trans-isomeerit ovat toistensa peilikuvaisomeereja eli enantiomeereja.
Alex Stalock

Pelaajaura

Stalock pelasi Minnesota-Duluthin yliopistojoukkueessa kolme vuotta ennen ammattilaisuraansa.
1. helmikuuta 2011 Stalock teki NHL-debyyttinsä, kun hänet vaihdettiin Antti Niemen tilalle. Hän pelasi ottelussa 29 minuuttia ja 47 sekuntia. Hän torjui kaikki yhdeksän laukausta, kun San Jose Sharks voitti Phoenix Coyotesin 5–3. Pian lyhyen debyyttinsä jälkeen Stalock lähetettiin farmijoukkue Worcester Sharksiin. 4. helmikuuta ottelussa Manchester Monarchsia vastaan Dwight Kingin luistin viilsi Stalockin polvea, jonka seurauksena Stalock joutui olemaan loppukauden 2010–2011 sivussa. Hänen hermonsa jouduttiin korjaamaan leikkauksella ja hänellä meni kuukausia kuntoutuksessa. Stalock teki paluun 21. tammikuuta 2012, jolloin hän oli aloittavana maalivahtina San Josen ECHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Stockton Thunderissa. Kuuden Stocktonissa pelatun kauden jälkeen Stalock kutsuttiin takaisin Worcesteriin.
10. heinäkuuta 2013 San Jose ja Stalock solmivat yhden vuoden jatkosopimuksen. Syyskuussa 2013 hänet valittiin NHL:ään varamaalivahdiksi kaudeksi 2013–2014. Stalock oli ensimmäisen kerran urallaan aloittavana maalivahtina 27. lokakuuta, jolloin torjui 38 laukausta, kun San Jose voitti 5–2 -lukemin Ottawa Senatorsin.
16. tammikuuta 2014 Stalock pelasi NHL-uransa ensimmäisen nollapelin torjumalla kaikki laukaukset 3–0 -voitossa Florida Panthersista. 27. tammikuuta Stalock teki San Josen uuden seuraennätyksen pitämällä maalinsa puhtaana 178 minuuttia ja 55 sekuntia putkeen. Edellinen ennätys oli 7 minuuttia ja 37 sekuntia vähemmän nollan pitäneen Evgeni Nabokovin nimissä. Stalock pääsi 28. huhtikuuta 2014 pelaamaan ensimmäisen kerran aloittavana maalivahtina pudotuspeleissä Los Angeles Kingsiä vastaan. 24. helmikuuta 2016 Stalock kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa James Reimeriin.
Brian Campbell

Peliura

Campbell pelasi junioriuransa OHL-joukkueessa Ottawa 67’s ja teki puolustajille korkeita pistemääriä. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään vuoden 1997 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 156. Brian pelasi seuraavan kauden junioreissa, mutta hän pelasi myös kaksi pudotuspeliottelua Sabresin farmijoukkue Rochester Americansissa. Seuraavan kauden Campbell aloitti farmissa, mutta pelasi myös 12 NHL-ottelua. Myös seuraava kausi kului Campbellilta pääasiassa farmissa Americansissa. Kaudella 2001–2002 Campbell pelasi jo 29 NHL-ottelua, mutta osa kaudesta meni farmissa. Brian sai ensi kertaa vakiopaikan NHL:stä kaudella 2002–2003, jolloin hän pelasi liigassa koko kauden ajan. Tuolloin Campbell ei kuitenkaan vielä saanut vakiinnutettua kovin suurta roolia joukkueesta.
Kaudella 2004–2005 astui voimaan työsulku, ja Brian lähti pelaamaan Eurooppaan. Seura oli Jokerit. Campbell toi Jokereille taitoa ja luisteluvoimaa puolustukseen. Campbell voitti Jokereissa hopeaa, ja oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista.
Työsulku päättyi ja kaudella 2005–2006 Brian teki läpimurron NHL:n eliittiin kehittyen yhdeksi NHL:n parhaista kiekollisista puolustajista. Kausilla 2006–2007 ja 2007–2008 hänet valittiin NHL:n tähdistöotteluun. Helmikuussa 2008 NHL:n siirtorajan viimeisenä päivänä Campbell kaupattiin San Jose Sharksiin vaihdossa Steve Bernieriin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon. Buffalo antoi vielä Sharksille seitsemännen kierroksen varausvuoron. Kesällä 2008 Campbell teki sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa ns. vapaana agenttina.
Campbell pelasi Chicagossa kolme kautta ja voitti kaudella 2009–2010 Stanley Cup -mestaruuden. Kauden 2010–2011 jälkeen hänet myytiin Florida Panthersiin. Campbell suostui purkamaan kauppaamisen estävän sopimuspykälän vaihtokauppaa varten. Chicago sai vaihdossa hyökkääjä Rostislav Oleszin.
Pirilän Kukkatalo

Pirilän Kukkatalo Oy on vuonna 1994 perustettu usealla paikkakunnalla toimiva puutarha-alan kauppaketju. Puutarhakeskusmyymälät sijaitsevat Helsingissä, Raisiossa, Salossa, Riihimäellä ja Tuusulassa. Kukkien lisäksi Pirilän Kukkatalo Oy tuottaa vihanneksia ja hedelmiä ja liikkeissä on tarjolla satoja kasvilajikkeita ja kasveihin liittyviä tarvikkeita. Pirilän Kukkatalo työllistää vuositasolla noin 65-150 työntekijää.
Pirilän Kukkatalon myymälät ovat avoinna vuoden jokaisena päivänä.
Augusto Genina

Augusto Genina (28. tammikuuta 1892 Rooma – 18. syyskuuta 1957 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka teki elämänsä aikana yli sata elokuvaa.
Geninan elokuvaura alkoi vuonna 1912 käsikirjoittajana Film d’Arte Italiana ja Celio Film -yhtiöille. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Espanjassa kuvattu La moglie di Sua Eccellenza (”Hänen ylhäisyytensä vaimo”, 1914). Seuraavan vuosikymmenen aikana Genina teki komedioita ja melodraamoja eri elokuvastudiolle sekä työskenteli Unione Cinematografica Italianan Torinon studion johtajana vuodesta 1919. Hänen ohjaamansa Cyrano de Bergerac -sovitus voitti Torinon elokuvajuhlien pääpalkinnon ja sai erinomaiset arvostelut Ranskassa.
Italian elokuvateollisuuden kriisin jälkeen Genina muutti vuonna 1927 Saksaan ohjaten useita elokuvia UFA-studiolle. Vuonna 1929 hän siirtyi Pariisiin, jossa hän teki René Clairin kanssa suuren suosion saaneen elokuvan Miss Europa (Prix de beauté, 1930). Palattuaan Italiaan Genina ohjasi taiteellisesti merkittävät, mutta fasistisen propagandan läpitunkemat elokuvat Valkoinen eskadroona (Squadrone bianco, 1936), Alcazar (L’assedio dell’Alcazar, 1940) ja Bengasi (1942). Ohjaajan toisen maailmansodan jälkeisistä teoksista huomattavin on sävyltään neorealistinen Il cielo sulla palude (”Taivas suon yllä”, 1949) joka sai Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnot vuonna 1949 ja Nastro d’argenton vuonna 1950.
Tupaantuliaiset

Tupaantuliaiset (puhekielessä tuparit) on tapahtuma, jossa uuteen asuntoon muuttanut henkilö pitää pienimuotoiset juhlat uuden asuntonsa kunniaksi ja kiitokseksi muutossa auttaneille. Vanhan perinteen mukaisesti vieraat ovat saattaneet tuoda lahjaksi leivän ja suolan, jotka on perinteen mukaan tuotu talon haltioille. Yleensä tupaantuliaisissa myös saunotaan ja juodaan alkoholipitoisia juomia illan mittaan.
Veikko Karsma

Veikko August Gunnar Karsma, aikaisemmin Koskinen (10. tammikuuta 1917 Helsinki – 4. maaliskuuta 1983 Helsinki) oli kanslianeuvos ja Pohjola-Nordenin pitkäaikainen johtaja.

Henkilöhistoria

Karsman puoliso vuodesta 1946 oli Aira Marjut Muranen. Karsma tuli ylioppilaaksi 1935 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1951. Hän toimi Neoviuksen mainoshoitajana 1938–1940, Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton taloudenhoitajana 1945–1946 ja Pohjola-Norden-järjestön sihteerinä 1946–1951, pääsihteerinä 1951–1961 ja toimitusjohtajana vuodesta 1961. Eläkkeelle hän jäi helmikuussa 1983, vain kuukautta ennen kuolemaansa. Kanslianeuvoksen arvonimen 1973 saaneella Karsmalla oli useita koti- ja pohjoismaisia luottamustoimia. Hän oli myös Pohjola-lehden päätoimittaja vuodesta 1950.
Alfred Wallis

Alfred Wallis (18. elokuuta 1855 – 29. elokuuta 1942) oli englantilainen Cornwallista kotoisin ollut kalastaja ja naivistinen taidemaalari.
Wallisin maalaukset tulivat tunnetuiksi 1920-luvun lopun jälkeen.

Aiheet ja maalaustyyli

Wallis maalasi merimaisemia ja jo kadonneita purjelaivoja muistista, koska höyrylaivojen tultua hän halusi tallentaa nuo ajat maalauksiinsa. Laivojen ja haaksirikkojen ohella Wallisille ominaisia aiheita olivat maisemat, joissa oli taloja ja puita. Ihmisiä sen sijaan maalauksissa on harvoin. Wallis käytti maalatessaan vain harvoja värejä, usein harmaata, tummanruskeaa, kiiltävää mustaa, erikoisen sävyisiä valkoisia ja voimakasta vihreää. Hän kuvaili maalauksiaan omien kokemustensa ilmauksiksi.
Wallisin maalaukset ovat hyvä esimerkki naivistisesta taiteesta. Monet hänen maalauksensa ovat kartan omaisia perspektiivittömyydessään, kuten The Hold House Port Mear Square Island Port Mear Beach. St Ivesiä kuvaavassa maalauksessa näkyvä erikoinen talo on mukana useissa hänen maalauksissaan. Talo on kuvattu sivusta, mutta loppuosa näkymästä on kuvattu karttamaisesti yläsuunnasta. Eräänlaista arvoperspektiiviä käyttäen hän kuvasi maalauksen pääaiheen suurimpana riippumatta siitä missä se sijaitsi suhteessa kuvan muihin elementteihin.

Ura ja elämänvaiheet

Wallisin vanhemmat Charles ja Jane Wallis muuttivat 1850 Devonportiin Devoniin, missä Alfred ja hänen veljensä Charles syntyivät. Äidin kuoltua perhe muutti Penzanceen. Lopetettuaan koulunsa Wallis meni korinpunojan oppipojaksi, kunnes siirtyi syvänmeren kalastajaksi 1970-luvun alussa. Työhön kuului purjehtimista Atlantin yli kuunarissa Penzancen ja Newfoundlandin välillä.
Wallis avioitui 20-vuotiaana vuonna 1876. Hänen vaimonsa oli 41-vuotias, ja Wallisista tuli samalla myös viiden lapsen isäpuoli. Avioiduttuaan hän toimi yhä kalastajana New Foundlandin lähellä, mutta kahden lapsista kuoltua hän alkoi työskennellä ja kalastaa kotiseudulla Penzancessa.
Perhe muutti vuonna 1890 St Ivesiin, missä Wallis työskenteli kauppiaana ostaen romumetallia, purjeita, köyttä ja muita merenkulkuun liittyviä tarvikkeita. Vuonna 1912 hänen liikkeensä lopetti toimintansa. Tämän jälkeen Wallis teki töitä muun muassa paikalliselle antiikkikauppiaalle, jonka liikkeessä hän sai tuntumaa taiteeseen.
Wallisin vaimo kuoli 1922, ja yksin jäätyään hän alkoi maalata "seuraksi". Wallis sattui aloittamaan maalaamisen sopivasti niihin aikoihin, kun yleinen kiinnostus naivistiseen ilmaisuun heräsi. Lisäksi St Ives oli taiteilijoiden suosiossa. Vuonna 1928 taiteilijat Ben Nicholson ja Christopher Wood perustivat St Ivesiin taiteilijasiirtokunnan. He ilahtuivat Wallisista ja hänen suorasta tavastaan tehdä kuvia. Nicholson kommentoi niiden olevan enemmänkin tapahtumia kuin maalauksia. Taiteilijasiirtokunnan ansiosta Wallis pääsi mukaan 1930-luvun Englannin edistyksellisimpien taiteilijoiden piiriin. Vaikutteet kuitenkin liikkuivat enemmänkin Wallisin taiteesta muiden taiteilijoiden teoksiin.
Nicholsonin ja Woodin ansiosta Wallisin töitä esiteltiin myös Lontoossa. Vaikka ne saivat huomiota, Wallis myi vain harvoja maalauksiaan ja eli köyhänä.
Jorma Hautala

Jorma Jouko Johannes Hautala (21. tammikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hänen ensinäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 1967.
Hautala opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1959–1960 ja Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1962–1966. Hän kuului 1960-luvulla nousseeseen konstruktivistien sukupolveen. Hän oli jäsenenä vuonna 1968 perustetussa Aloha-ryhmässä ja vuonna 1972 perustetussa Dimensio-ryhmässä, joissa konstruktivistien, modernin op-taiteen ja kineettisen taiteen edustajat kohtasivat toisiaan. 
Teoksissaan Hautala on käyttänyt maalauksissaan öljy- ja akryylimaalausta ja grafiikan töissään serigrafiatekniikkaa. Hänen kompositioissaan vaaleissa värisävyissä esitetyt geometriset aiheet antavat usein vaikutelman tietynlaisen valon ja ilmapiirin täyttämästä tilasta tai maisemasta. Hautala on toisinaan tehnyt yhteistyötä arkkitehtitoimistojen kanssa. Hän on saanut myös julkisia tilaustöitä, muun muassa Helsingin oopperataloon. 
Hautala toimi Taide-lehden ulkoasusta vastaavana taittajana vuosina 1975–1979, ja hän on itse kirjoittanut lehteen monia taideartikkeleita. Hän on ollut myös opettajana sekä Taideteollisessa korkeakoulussa että Kuvataideakatemiassa.
Hautala oli taiteilijaprofessori 1995–2000.
Paikallishallinto (Venäjä)

Paikallinen itsehallinto on Venäjän federaation liittovaltiosubjekteissa (esim. alueet, tasavallat) järjestetty kaksitasoisena. Nykyinen kunnallishallinto ja sen yksiköt luotiin kunnallishallintouudistuksessa 2006.

Paikallishallinnon tasot

Ensimmäisen eli alemman tason yksiköitä ovat kunnat (ven. поселение, poselenije). Suuremmat, ylemmän eli toisen tason yksiköt, piirit eli kunnallispiirit (ven. муниципальный район, munitsipalnyi raion) muodostuvat yleensä useista kunnista. Kunnallispiirien rinnalla toisen tason yksiköitä ovat kaupunkipiirikunnat (ven. городской округ, gorodskoi okrug).

Kunnat

Kuntia on kahta tyyppiä, maalaiskuntia (ven. сельское поселение, selskoje poselenije) ja kaupunkikuntia (ven. городское поселение, gorodskoje poselenije). Kaupunkikunnan keskuksena on joko kaupunki (gorod) tai kaupunkimainen taajama (ven. посёлок городского типа, posjolok gorodskogo tipa). Väestötilastoissa kuntien asukkaat ryhmitellään kaupunkilaisiin ja maaseudun asukkaisiin; kaupunkien ja kaupunkimaisten taajamien asukkaat lasketaan tällöin kaupunkilaisiksi. Maalaiskunnissa ei ole usein ole kaupunkimaista asutusta, ja niiden keskuksena on joko maaseututaajama (ven. посёлок, posjolok) tai kylä (selo, derevnja). Kuntien keskustaajamat on merkitty esimerkiksi väestötilastoihin (raionnyi tsentr).

Järjestelmän poikkeuksia

Järjestelmästä on muunnelmia Venäjän eri federaatiosubjekteissa ja esimerkiksi suurten kaupunkien kohdalla. Esimerkiksi Sverdlovskin alue on jaettu ensin alueen viiteen hallintopiiriin (ven. управленческий округ, upravlentški okrug), joihin alueen lukuisat piirit ja kaupunkipiirikunnat muutamaa alueelle suoraan alisteista poikkeusta lukuun ottamatta sijoittuvat.
Suurissa liittovaltiokaupungeissa (Moskova, Pietari) on oma paikallishallintohierarkiansa.
Jack Abramoff

Jack Abramoff (28. helmikuuta 1959 Atlantic City, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lobbari, liikemies ja talousrikollinen.
Abramoff oli vuoteen 2004 asti yksi merkittävimmistä poliittisista lobbareista Washingtonissa. Vuonna 2004 aloitettiin tutkinnat Abramoffin toimista, kun selvisi, että hän oli työkumppaninsa Michael Scanlonin kanssa saanut 45 miljoonaa dollaria intiaaniheimoilta, joilla on kasinoita. Tutkimuksissa kävi ilmi, että Abramoff oli tarjonnut poliitikoille ja heidän avustajille aterioita, matkoja ja lippuja urheilutapahtumiin sekä ohjannut intiaaniheimoja lahjoittamaan miljoonia dollareita poliitikoille ja puolueille.
Abramoff tunnusti 3. tammikuuta 2006 syyllisyytensä intiaaniheimojen huijaamiseen veropetokseen ja maksamaan lahjuksia virkamiehille. Erillisessä jutussa seuraavana päivänä Abramoff myönsi syyllisyytensä vehkeilyyn ja sähköiseen petokseen kasinolaivojen ostossa vuonna 2000. Hän ja Adam Kidan esiintyivät luotonantajina, jotka olivat laittaneet 23 miljoonaa dollaria SunCruz Casinos -laivayhtiön kauppaan. He esittivät myös dokumentteja, jotka näyttivät todistavan rahan siirron, vaikka he todellisuudessa eivät olleet maksaneet kaupassa juuri mitään. Laivayhtiö meni seuraavana vuonna konkurssiin. Abramoff tuomittiin 70 kuukaudeksi vankilaan.
Tuomio korruptiosta tuli Abramoffille syyskuussa 2008. Hänelle langetettiin poliitikkojen lahjomisesta neljäksi vuodeksi vankeuteen, joka suoritettaisiin yhtäaikaisesti aiemmin rangaistuksen kanssa. Tuomio oli pienennetty, sillä Abramoff oli toiminut yhteistyössä viranomaisten kanssa korruptoituneiden virkamiesten kiinnisaamiseksi. Hänen ansiostaan noin kymmenen virkamiestä oli pidätetty, mukaan luettuna entinen edustajainhuoneen jäsen Bob Ney.
Hänestä kertova Hollywood-tyyppinen elokuva on Casino Jack.