google/wiki40b huggingface dataset:
Keskinen (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja sen pituus on 850 metriä ja leveys 400 metriä. Siihen laskee neljä metsäojaa eri suunnilta, Koverojärven laskuoja kaakosta ja Ylimmäisen laskuoja pohjoisesta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 220 metriä pitkä Salakkajoki, joka laskee Kylänlammiin.
Järven rantaviiva on 3,4 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, jossa pienet rantakaistaleet ovat soistuneet. Järvessä on yhdeksän saarta, joista Lammassaari ja sen viereinen saari ovat suuria. Lammassaressa on loma-asunto. Järven rannoille on rakennettu toistakymmentä loma-asuntoa ja yksi maatila, joille johtaa tiet Kuuslammin kylän läpi kulkevasta Teuron tieltä.

Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi on kirjoitettu "Koskijärvi". Järven rantaviivan viereen on piirretty ruohottumista ilmaisemia karttamerkkejä. Järven rannat olivat tuolloin asumattomia.
Portti (käyttäjäympäristö)

Portti on Arkistolaitoksen kehittämä ja ylläpitämä tietoympäristö, jonka avulla saa neuvoja ja vinkkejä paperimuotoisten sekä jo digitoitujen aineistojen käytöstä.
Ihmisoikeuskeskus

Ihmisoikeuskeskus (ruots. Människorättscentret) on riippumaton ja itsenäinen asiantuntijaelin. Sen lakisääteisiin tehtäviin kuuluvat perusoikeuksien ja ihmisoikeuksien edistäminen muun muassa koulutuksen, tutkimuksen, selvitysten ja kansainvälisen yhteistyön kautta. Se toimii hallinnollisesti eduskunnan oikeusasiamiehen yhteydessä. Ihmisoikeuskeskus aloitti toimintansa vuonna 2012, kun siitä määräävä laki astui voimaan. Ihmisoikeuskeskuksen johtajana on toiminut vuodesta 2012 lähtien Sirpa Rautio.
Reino Kallio

Reino Kallio (s. 1939 Lapua) on suomalainen tietokirjailija sekä maakunta- ja paikallishistorioitsija.  Hän on sotaorpo, jonka  vanhemmat ovat Olga o.s. Vainionpää ja Heikki Kallio.

Koulutus ja ura

Reino Kallio, joka tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteislyseosta 1958,  valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi 1964, lisensiaatiksi 1978 ja filosofian tohtoriksi 1982. Hän hoiti oppikoulun, lukion ja peruskoulun lehtorin virkoja 1964–1999 aluksi Pihtiputaalla sekä vuodesta 1970 lähtien Lahdessa (pääasiassa Salpausselän lukiossa) eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Lisäksi hän oli perustamassa Pihtiputaan lukiota ja toimi sen ensimmäisenä rehtorina 1967–1970. Jyväskylän yliopiston historian laitoksen assistenttina hän oli vuoden 1966. Vuodesta 1986 lähtien Kallio on toiminut Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsenenä.

Historioitsija

Historiantutkijana Reino Kallio on perehtynyt erityisesti Etelä-Pohjanmaan 1700- ja 1800-luvun historiaan. Hänen väitöskirjansa koski Pohjanmaan kylähallintoa eli oltermannilaitosta, missä yhteydessä hän selvitti kyläjärjestysten ja niistä varsinkin alkuperäisen Lapuan lain (1843) sisällön ja merkityksen. Tutkimustensa perusteella hän loi käsitteet pitäjänlaki ja pitäjäkuri, mutta joutui puukkojunkkariuden synnystä pitkäaikaiseen kiistaan professori Heikki Ylikankaan kanssa.
Käräjäpöytäkirjojen ja paikallisarkistojen lähteiden perusteella Kallio perehtyi Suomen nuorisorikollisuuden syntyhistoriaan sekä loi nykyisen voimassa olevan puukkojunkkariteorian.  Siitä on käytetty nimitystä nuorisokapinateoria, joka on lähellä kansainvälisesti tunnetun sosiologin Anthony Giddensin leimaamisteoriaa. Kallion teorialla on perusteltu muun muassa sosiaalisen syrjäytymiskäsitteen käyttöönottoa ja sisältöä Suomessa.  
Lisäksi hänen onnistui yhdessä Timo Kallion kanssa todistaa tunnetun kansannäytelmän Pohjalaisia todelliseksi kirjoittajaksi alahärmäläinen Anton Kangas.  Reino Kallio on julkaissut toistakymmentä historiateosta ja noin 50 tieteellistä tai asia-artikkelia.
Ari Hartikainen

Ari Hartikainen (s. 1958) on suomalainen raviohjastaja ja ammattiravivalmentaja. Hänen kotiratansa on Vermo.
Vuoden 2014 loppuun mennessä Hartikainen oli ohjastanut 15 557 ravilähtöä, joista hän on voittanut 2 065 lähtöä ja palkintorahoja yli 6,5 miljoonaa euroa. Hänen tallissaan oli tammikuussa 2015 viisi valmennettavaa hevosta. Hartikaisen valmennettavat ovat juosseet 2000-luvulla lähes 800 000 euroa voittorahoja.
Hartikainen on valmentanut useita huippuhevosia, mm. Express Rideä ja Columbus Laukkoa, mutta vuodesta 2007 hän on ajanut alle sata lähtöä vuodessa.
LDL-reseptori

LDL-reseptori on solun pinnalla esiintyvä mosaiikkiproteiini, joka edesauttaa runsaasti kolesterolia sisältävän LDL-partikkelin eli alhaisen tiheyden lipoproteiinin (engl. Low Density Lipoprotein) endosytoosia eli kulkeutumista soluun. LDL-reseptori tunnistaa LDL-partikkelin uloimmassa fosfolipidikalvossa sijaitsevan apoproteiini B100:n. Michael S. Brown ja Joseph L. Goldstein saivat vuonna 1985 Nobelin lääketieteen palkinnon LDL-reseptorin löytämisestä.

Reseptorin toiminta

LDL-reseptorikompleksit esiintyvät klatriinin (engl. clathrin) peittämissä kuopissa solupinnalla, jotka LDL-kolesteroliin adaptiinin avulla kiinnittyessään irtoavat muodostaen klatriinin peittämän vesikkelin. Tämä mahdollistaa LDL-kolesterolin kiinnittymisen ja soluun kulkeutumisen. Tämä prosessi tunnetaan nimellä endosytoosi ja se tapahtuu kaikissa tumallisissa soluissa (ei punasoluissa). Maksa on suurin LDL-kolesterolin suodattaja, jossa noin 70 % LDL-kolesterolista endosytoituu verenkierrosta. LDL-kolesterolin kohonneen pitoisuuden on osoitettu olevan yksi päätekijöistä ateroskleroosin muodostumisessa.
Kun klatriinin peittämä vesikkeli on solun sisällä, se karistaa klatriinikuorensa ja fuusioituu happaman endosomin kanssa. pH:n muutos aiheuttaa konformaatiomuutoksen LDL-reseptorissa, joka tällöin vapauttaa siihen sitoutuneen LDL-partikkelin. Tällöin reseptori tuhoutuu tai se kierrätetään endosyyttistä reittiä pitkin takaisin solun pinnalle, missä pH on neutraali. Tämä luonnollista tilaa vastaava pH:n arvo saa reseptorin palaamaan luonnolliseen konformaatioonsa ja jälleen valmiiksi vastaanottamaan toisen LDL-partikkelin.
Reseptorin synteesiä kontrolloidaan vapaan solunsisäisen kolesterolin tason mukaan: mikäli kolesterolia on jo liikaa, reseptorin tuottoa inhiboidaan. LDL-reseptorit tuotetaan endoplastisessa retikkelissä ja ennen solun pinnalle kulkeutumistaan niitä muokataan Golgin laitteessa. Berberiini on kasviperäinen alkaloidi, jonka on osoitettu aktivoivan LDL-reseptoria ja alentavan siten kohonneita veren rasvapitoisuuksia (kokonais- ja LDL-kolesterolit ja apo B).

Reseptorin rakenne

LDL reseptori on kimeerinen proteiini. Siinä on lukuisia alayksiköitä, jotka ovat toiminnallisesti itsenäisiä.
HMNZS Canterbury (F421)

Palvelus

Alus upotettiin keinotekoiseksi riutaksi 2007.
Club Atlético Lanús

Muut lajit

Jalkapallon lisäksi Lanúsin toimintaan kuuluvat seuraavat lajit: aikido, judo, koripallo, käsipallo, lentopallo, maahockey, taekwondo, telinevoimistelu, tennis, uinti ja yleisurheilu.
Mellari

Mellari on yli 600 m2 kulttuuri- ja vapaa-ajantila Mellunmäen metroaseman takana vanhan ostoskeskuksen alakerrassa. Toiminta tilassa käynnistettiin keväällä 2008.
Mellarin tiloissa toimii ja sitä hallinnoi Mellunmäki-Seura ry. Työväenopisto järjestää tiloissa kursseja. Mellarissa toimivat vuokralaisina myös sosiaalivirasto, partiolaiset, kahvila Eden sekä kierrätyspiste. Helsingin Kulttuurikeskus ylläpitää Mellarissa Mellupistettä, jonka tietokoneilla voi maksutta käyttää Internettiä.
Verikekkerit

Vastaanotto

Kirja sai hyvät arviot ja se palkittiin kauhuharrastajien Kultainen moottorisaha-palkinnolla vuonna 1992. Helsingin Sanomien kriitikko Vesa Sirénin mukaan "Hännisen ja Latvasen suurtyö on ajankohtaisempi ja täydellisempi kuin aikaisemmat kauhua käsittelevät kirjat."
Christchurch

Maantiede ja ilmasto

Christchurch sijaitsee Canterburyn hallintoalueella, keskellä Eteläsaaren itärannikkoa Banksin niemimaan ja Canterburyn tasangon yhdistävän kannaksen pohjoisrannalla. Kaupunki on rakentunut lähes täysin tasamaalle, ja mistä tahansa korkeammasta rakennuksesta avautuu mahtava näkymä Pegasuksenlahdelle.

Kaupungin keskusta

Christchurchin keskustan muodostaa katedraalinaukio, joka ympäröi anglikaanista ChristChurchin katedraalia. Aukion ja neljän valtakadun (Bealey Avenuen, Fitzgerald Avenuen, Moorhouse Avenuen ja Rolleston Avenuen) ympäristö muodostavat kaupungin liikekeskustan. 
Katedraalinaukio on suosittu kaupunkilaisten keskuudessa. Keskustassa sijaitsee myös jalankulkijoille varattu ostoskatu Cashel Street.

Talous

Christchurchin talous perustui aiemmin maataloustuotantoon Canterburyn tasangon alueella. Seudulla harjoitettiin pääasiassa lampaiden ja lypsykarjan kasvatusta. Canterburyn yliopiston perustaminen ja akateemisten tahojen tiivis yhteistyö paikallisten yritysten kanssa johtivat teknologiateollisuuden kasvuun kaupungissa. Nykyään Christchurhissa toimiikin useita it-alan yrityksiä, kuten Netconcepts ja SLI Systems.
Tärkein taloudellinen tukijalka Christchurcille on kuitenkin turismi. Hiihtokeskukset ja muut Etelä-Alppien matkailukohteet, lukuisat hotellit ja Christchurchin lentokenttä houkuttelevat kaupunkiin paljon matkailijoita, erityisesti japanilaisia.
Andy Scott

Alkuajat

Scott innostui musiikista jo varhain. Noin 15-vuotiaana hän aloitti muusikon uransa basistina SilverStone-nimisessä yhtyeessä. Myöhemmin se vaihtoi nimensä Elastic Bandiksi ja sai vuonna 1968 levytyssopimuksen Decca Recordsilta. Kitaraan siirtyneen Andy Scottin lisäksi yhtyeeseen kuuluivat vuosina 1968–1969 hänen veljensä Dave Scott (basso, saksofoni), Sean Jenkins (rummut) ja Ted Yeadon (laulu, kosketinsoittimet, puhallinsoittimet, lyömäsoittimet). Yhtye levytti kaksi heikosti menestynyttä singleä ja albumin Expansions on Life. Elastic Band hajosi, kun solisti Ted Yeadon siirtyi Love Affair -yhtyeeseen Steve Ellisin tilalle.
Elastic Bandin hajottua Andy ja Mike Scott liittyivät bluesmuusikko Chris Mayfieldin Mayfield’s Mule -yhtyeeseen, joka julkaisi Parlophone-yhtiön kautta kolme singleä vuosina 1969–1970. Andy Scottin tehtävä yhtyeessä oli lähinnä toimia taustamuusikkona, eikä hän soittanut kuin kahdella singlellä. Scott lähti Mayfield’s Mulesta ja muutti Walesista Lontooseen. Siellä hän soitti lyhyen aikaa Scaffolds-nimisessä yhtyeessä.

Sweet

Vuonna 1970 purukimipopyhtye Sweet haki kitaristia Mick Stewartin lähdettyä, ja Andy Scott meni koesoittotilaisuuteen. Hän on kertonut menneensä paikalle naamioituneena, koska hänellä oli heavy rock -kitaristin maine. Scott oli kuitenkin työn puutteessa, ja kitaransoitto- ja laulutaitonsa ansiosta hän sai paikan, vaikka yhtyeen toinen manageri Mike Chapman oli Scottin valintaa vastaan väittäen tämän haluavan yhtyeeseen pelkästään rahan vuoksi.  
Sweetin ura lähti Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin kirjoittamien singlehittien myötä nousuun. Andy Scott on kertonut, että Chinn/Chapman-tiimi piti häntä uhkana, koska yhdessä samanlaisen musiikkimaun omaavan rumpali Mick Tuckerin kanssa hän vähensi yhtyeen riippuvuutta kyseisiin laulunkirjoittajiin. Andy Scottista tuli myöhemmin yhtyeen musiikillinen voimahahmo säveltämiskykyjensä ansiosta. Vuonna 1978 Andy Scott sai Ivor Novello -palkinnon parhaasta sävellyksestä kappaleesta "Love Is Like Oxygen", jolla Sweet palasi Britannian top 10:een muutaman vuoden tauon jälkeen. Vielä tänäkin päivänä hän tekee kiertueita Sweetin kanssa. Hän on toinen elossa oleva 1970-luvun Sweetin jäsen. Toinen on basisti Steve Priest, joka johtaa nykyisin omaa Pohjois-Amerikassa kiertävää Sweet-yhtyettään.

Muut projektit

Scott julkaisi ensimmäisen soolosinglensä "Lady Starlight" jo vuonna 1975. 1980-luvulla hän on myös julkaissut muutamia soolosinglejä. Samalla vuosikymmenellä hänellä oli myös sivuprojektina yhtye nimeltä Paddy Goes to Holyhead.
Scott on työskennellyt myös tuottajana. 1980-luvun alussa hän tuotti Sussex-yhtyeen albumin Ends and Means (1981) ja singlen ”With a Girl Like You” (1980). Lisäksi hän toimi tuottajana Iron Maidenin ”Running Free” -kappaleen varhaisella versiolla.
2010-luvun puolivälistä lähtien Scott on ollut mukana QSP-kokoonpanossa (Quatro, Scott, Powell) yhdessä Suzi Quatron ja Slade-rumpali Don Powellin kanssa. Keikkailun lisäksi yhtye on julkaissut nimeään kantavan albumin.
Jean Desmarets de Saint-Sorlin

Elämäkerta

Jean Desmarets, Saint-Sorlin herra, oli kuningas Ludvig XIII:n neuvonantaja ja armeijan erityistarkastaja sekä itäisen Välimeren laivaston pääsihteeri. Hän oli usein nähty vieras Hôtel de Ramboullet'n kirjallisessa salongissa, joka sijaitse aivan Louvren vieressä. Hän kirjoitti myös tunnettuun ranskalaiseen käsikirjoitukseen Guirlande de Julie arvostetun ja ihaillun runon "La Violette".
Nicolas Faret ja Claude Malleville tutustuttivat hänet Valentin Conrart'n kirjalliseen yhteisöön, jossa hän luki romaaninsa L'Ariane' vuonna 1632. Hän oli myös kardinaali Richelieun suojatti, ja näin ollen hänet valittiin jäseneksi vasta perustettuun Ranskan akatemiaan, jonka ensimmäinen kansleri hän oli.
Kardinaali Richelieu innosti Jean Desmarets de Saint-Sorlinin kirjoittamaan tragedioita, mutta hän suoritti tehtävän ilman suurempaa innostusta. Vuonna 1645 Desmarets de Saint-Sorlin koki voimakkaan uskonnollisen herätyksen ja hänen tuotantoonsa tuli voimakkaat kristilliset aiheet. Hän ehdotti kuninkaalle jopa armeijan kokoamista harhaoppisten lopullista tuhoamista varten.
Hietaranta (Helsinki)

Hietaniemen uimaranta eli Hietaranta (puhekielessä Hietsu) on yleinen uimaranta Helsingin Etu-Töölössä Hietaniemessä. Alueella järjestetään myös konsertteja. Ranta-alueen eteläosa on suosittu beach volleyn pelaajien keskuudessa.
Rannalla sijaitsee Gunnar Taucherin suunnittelema, vuonna 1930 valmistunut Hietarannan paviljonki, jossa on ollut kahvila ja pukuhuoneet. Se on kuitenkin jäänyt pois käytöstä, kun lähelle vuonna 2011 valmistui uusi kahvila- ja pukuhuonerakennus.
Mäellä uimarannan vieressä on Gerda Qvistin suunnittelema, vuonna 1931 pystytetty kivinen aurinkokello. Sen jalustaan on hakattu latinalainen lause tempus fugit (aika pakenee).
Hietarantaan pääsee bussilla 24, jolla on kaksi pysäkkiä rannan tuntumassa.
Vuosina 2013 ja 2017 rannalla järjestettiin Rock the Beach-festivaali ja vuonna 2014 Sonisphere-festivaali. Weekend Festival järjestettiin rannalla elokuussa 2018
Gdynian satama

Gdynian satama (puol. Port Gdynia, LOCODE: PL GDY) on vuonna Puolan hallituksen vuonna 1920 tekemällä päätöksellä Gdańskinlahdelle rakennettu satama, joka sijaitsee Gdyniassa.

Historia

Vaikka Puolan valtiolla oli oikeudet Danzigin vapaavaltion satamaan (Gdańskin satama), se halusi oman sataman, joka olisi sen valvonnassa sekä poliittisesti että taloudellisesti.
Gdynian sataman rakentamispäätös tehtiin keskellä Puolan ja Neuvosto-Venäjän välistä sotaa. Vuonna 1921 alkanut rakentaminen sujui talousvaikeuksien vuoksi hitaasti, mutta sejm sääti syyskuussa 1922 lain, jolla töiden vauhti nopeutui. Vuonna 1923 valmistui 55-metrinen aallonmurtaja, 175-metrinen vuorovesisuoja ja pieni satama. Satama vihittiin 1923 tilapäiseksi sotilassatamaksi ja kalastajien tukikohdaksi, ja ensimmäinen valtamerilaiva saapui satamaan 13. elokuuta 1923.
Hallitus teki marraskuussa 1924 sopimuksen sataman rakentamisesta ranskalais-puolalaisen konsortion kanssa. Vuoden 1925 lopulla valmistui seitsemän metriä syvä satama-allas, eteläinen aallonmurtaja, osa pohjoista aallonmurtajaa, rautatie, ja myös lastauslaitteet oli tilattu. Työt etenivät edelleen hitaasti ja saivat vauhtia vasta toukokuussa 1926, jolloin kauppa vilkastui ja taloudellinen tilanne oli kohentunut. Myös valtiovalta puuttui asiaan, ja vuonna 1930 saatiin valmiiksi monia merkittäviä rakennustöitä ja joitakin myös käynnistettiin. Gdynia oli vuonna 1920 vielä kylä, mutta sataman ympärille alkoi vuodesta 1925 alkaen syntyä myös Gdynian kaupunki, ja 1939 siellä oli asukkaita jo 120 000. Saksalaiset valtasivat sataman ja kaupungin 1939 ja nimesivät sen Gotenhafeniksi. Satamasta tuli saksalaisten laivastotukikohta. Telakkaa laajennettiin 1940, ja siitä tuli Kielin telakan sivuhaara. Liittoutuneet pommittivat aluetta vuodesta 1943, tosin aiheuttamatta kovin suurta vahinkoa. Vasta saksalaisten vetäytyessä 1943 se tuhoutui suurelta osin Neuvostoliiton pommituksissa. Rakennuksista ja laitteista tuhoutui 90 prosenttia. Sataman suun tukki siihen upotettu taistelulaiva Gneisenau, joka oli tuotu sinne korjattavaksi.
Satamassa toimii Gdynian telakka (Stocznia Gdynia). Telakalla puhkesi 1970 mielenosoituksia, ja niiden tukahduttamisessa kuoli vähintään 42 henkeä. Tapahtumilla oli merkittävä vaikutus Solidarnośćin syntymiseen.
Gdynian satamassa olevasta laivastotukikohdasta tuli 1999 Naton Itämerellä toimivien sukellusveneiden tukikohta koodinimellä "Cooperative Poseidon".
Taivaallinen rakastaja

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää Taivaallista rakastajaa hauskana ja verevänä sen hyvien näyttelijöiden ansiosta ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
MSCI Russia Index

MSCI Russia Index on yhdysvaltalaisen Morgan Stanley Barron tuottama venäläisten yritysten osakeindeksi, johon kuuluu Venäjän vaihdetuimpia pörssiosakkeita.
Indeksissä huomattavin paino on Gazpromilla (esimerkiksi 7. kesäkuuta 2013 se oli noin 21 %), mistä seuraa se, että esimerkiksi Gazpromin kurssin tukemiseksi tehdyt tukiostot vaikuttavat indeksiin erittäin paljon ja tarjoavat yhdellä osakkeella käytyjen kauppojen kautta merkittävän vaikutuksen indeksiin.

Dollari- ja ruplamääräisiä osakkeita

Monet MSCI Russia Indexiin sisältyvät yritykset ovat indeksiosakkeina myös muissa osakeindekseissä. MSCI Russia Indexiin sisältyy sekä Yhdysvaltain dollareina (USD) pörssinoteerattuja että Venäjän federaation ruplina (RUR) noteerattuja kantaosakkeita ja etuoikeutettuja osakkeita. On mahdollista, että vaikka yrityksellä on sekä kantaosakkeita että etuoikeutettuja osakkeita, indeksin laskentaan otetaan vain etuoikeutetut osakkeet.

MSCI Russia Index Suomessa

MSCI Russia Index vaikuttaa Suomen rahoitusmarkkinoilla muun muassa osakerahastojen kautta, sillä monen Suomen rahoitustarkastuksen valvoman osakerahaston vertailuindeksi on MSCI Russia.
RN Animoso

Palvelus

Alus luovutettiin 1949 sotakorvauksena Neuvostoliitolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Ladny. Se siirrettiin toisarvoisiin tehtäviin 1951.
Firass Dirani

Ura

Dirani aloitti uransa televisiossa 14-vuotiaana vieraillessaan televisiosarjoissa Children's Hospital ja Home and Away. Kaksi vuotta myöhemmin hän esiintyi muun muassa Vin Dieselin ja Keith Davidin näyttelemässä elokuvassa Pimeän uhka. Vuosien 2002–2005 aikana Dirani teki enimmäkseen elokuvarooleja ja vieraili All Saints sarjan yhdessä jaksossa vuonna 2003. Hän näytteli myös Al-Qaidan johtajaa muun muassa John Cenan ja Robert Patrickin näyttelemässä elokuvassa The Marine vuonna 2006. Samana vuonna Dirani nousi julkisuuteen saadessaan ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjassa Power Rangers: Mystic Force. Hän näytteli sarjassa Nick Russellia, Punaista Rangeria. Sarjan jälkeen Dirani näytteli vuonna 2007 13-osaisessa komediasarjassa Kick, jonka jälkeen hän on esiintynyt australialaisissa elokuvissa, kuten The Black Balloon ja The Combination.
Yhteisöllinen oppiminen

Yhteisöllinen oppiminen on toimintaa, jossa suurehko ryhmä (esim. luokka) yrittää yhdessä tietoisesti ymmärtää tai selittää jotakin ilmiötä tai asiaa. Pyrkiessään ymmärtämään ja selittämään ilmiötä, ryhmä tuottaa uutta tietoa, jota ei voida palauttaa kenenkään yksilön tuottamaksi tiedoksi. Tutkiva oppiminen on eräs yhteisöllisen oppimisen muoto. Yhteisöllinen oppiminen on oppimisprosessi, jossa oppimisyhteisön jäsenet osallistuvat tavoitteiden asetteluun, tutkimuskysymysten muodostamiseen, selittämiseen ja tiedon hankintaan. Ero yhteistoiminnalliseen oppimiseen on yhteisöllisen oppimisen älyllisen merkityksen korostaminen.
Ensiyön oikeus

Ensiyön oikeus (lat. jus primae noctis, ransk. droit de cuissage) on keskiaikaisen feodaaliherran väitetty oikeus viedä alamaistensa nuorten naisten neitsyys. Ensiyön oikeus lienee uudella ajalla keksitty myytti.
Myös ranskankielistä ilmausta droit de seigneur ("herran tai isännän oikeus") käytetään englanninkielisissä yhteyksissä ensiyön oikeudesta, mutta se tarkoittaa oikeastaan koko joukkoa maanomistajan oikeuksia, muun muassa veronkanto- ja metsästysoikeutta.

Historiallinen tausta

Vaikka ensiyön oikeudesta on mainintoja 1500-luvun lähteissä, tutkijat eivät ole löytäneet arkistoista juuri lainkaan todisteita sellaisen oikeuden olemassaolosta keskiajalla. Eräissä feodaalijärjestelmissä oli käytäntönä culagium: naimisiinmenoa varten talonpojan oli hankittava lupa paikalliselta maanomistajalta, mihin usein liittyi maksu. Myös kirkolliset viranomaiset ovat joskus vaatineet maksun, ennen kuin aviomiehellä oli lupa olla sukupuoliyhteydessä vaimonsa kanssa. Ensiyön oikeutta kuitenkaan tuskin on ollut olemassa. Kuvitelma tästä oikeudesta lienee edellä mainittuihin tapoihin perustuva väärinkäsitys.

Kuvauksia ensiyön oikeudesta

1500-luvulla elänyt Hector Boece kertoo Skotlannin kuninkaasta Evenus III:sta, jonka väitettiin antaneen määräyksen, että "maanomistajalle kuuluu kaikkien hänen maillaan asuvien naisten neitsyys". Legendan mukaan Skotlannin pyhä Margaret sai aikaan ensiyön oikeuden muuttamisen avioliittoveroksi. Kuningas Evenus III:a ei koskaan ollutkaan, ja Boecen kertomuksessa on paljon muutakin selvästi myyttistä aineistoa.
Ensiyön oikeudesta kertovat muutkin kuin Boece: Voltaire mainitsee sen vuonna 1762, ja se esiintyy Pierre Beaumarchais'n Figaron häissä. Eräät 1700-luvun valistusajattelijat pitivät tätä kuviteltua tapaa osoituksena feodaalisen yhteiskuntajärjestelmän rappeutuneisuudesta. 
Myöhemmin ensiyön oikeus on esiintynyt elokuvissa The War Lord ja Braveheart – taipumaton sekä Patrick O’Brianin meriaiheisissa romaaneissa. George Orwellin romaanissa Vuonna 1984 Isoveli käyttää sitä propaganda-aseena (1. osan 7. luku) - "kapitalistilla oli oikeus työntekijän vaimoon hääyönä". 
Tapa on yhdistetty Suomeenkin. Kirjailija Juhani Aho kertoo 1600-luvun Karjalaan sijoittuvassa romaanissaan Panu kuninkaan voudista, jolla – uuden papin esittämien syytösten mukaan – oli tapana käyttää ensiyön oikeutta kaikkiin vihille vietäviin talonpoikaisnaisiin. Kertomuksella ei ole historiallista pohjaa. Ensiyön oikeuden harjoittaminen kuuluu myös Kiteen pahan pajarin legendaan.

Merkitys journalismissa

Ensiyön oikeudella tarkoitetaan journalismissa joukkoviestimen ja uutislähteen välistä sopimusta uutisen julkaisemisesta ennen kuin uutislähde kertoo siitä muille medioille. Tähän voi liittyä sopimus uutisen ”panttaamisesta” eli tiedon julkaisemisesta yksinoikeudella vasta tietyn ajan kuluttua.
Puigcerdá (1874)

Valmistus

Kenraali Serrano ja meriministeri Rafael Rodrigues Arias hyväksyivät 25. elokuuta 1874 aluksen hankinnan. Alus tilaus allekirjoitettiin 11. syyskuuta ranskalaisen Forges et Chantiers de la Méditerranéen kanssa, ja köli laskettiin 28. syyskuuta 1874. Alus laskettiin vesille 19. marraskuuta ja  otettiin palvelukseen vuonna 1875.

Palvelus

Kolmannen karlistisodan aikana alus suojasi Vizcayan aluetta. Sotatoimien päätyttyä alus makasi ankkurissa Ferrolissa, kunnes se poistettiin palveluksesta vuonna 1890.
Alus palautettiin palvelukseen sodan Yhdysvaltoja vastaan alkaessa vuonna 1898. Alus suojasi uudelleen aseistamisen jälkeen Ria de Vigoa. Sodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta vuonna 1900 ja se myytiin siviilikäyttöön 30 000 pesetalla nimellä Anita. Alus myytiin myöhemmin John Holt and Companylle Liverpooliin.