google/wiki40b huggingface dataset:
Malung-Sälenin kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut nykyisen Malungin alueella sijainneisiin maalaiskuntiin, jotka olivat Lima, Malung ja Transtrand. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa ne yhdistettiin nykyiseksi Malungin kunnaksi. Kunnan keskustaajama Malung oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1931–1957.
Ruotsin hallitus päätti 1.11.2007, että kunnan nimeksi tulee 1.1.2008 alkaen Malung-Sälen. Millään muulla Ruotsin kunnalla ei ole nimessään kahta paikannimeä.

Vaakuna

Vuonna 1971 yhdistetyillä kunnilla oli jokaisella oma vaakunansa. Malungin vaakuna vuodelta 1947 perustui käräjäkunnansinettiin 1600-luvulta. Lima ja Transtrand kuuluivat samaan käräjäkuntaan (ruots. tingslag), joten oli luonnollista valita Malungin vaakuna uuden kunnan vaakunaksi vuonna 1975. Kunnan nimenmuutos ei aiheuttanut muutoksia vaakunaan.
Hyperseksuaalisuus

Hyperseksuaalisuus tarkoittaa poikkeavan korostunutta seksuaalisuutta. Se saattaa olla esimerkiksi kaksisuuntaisen mielialahäiriön maanisen vaiheen oire ja johtaa tekoihin, joita henkilö myöhemmin katuu. 
Hyperseksuaaliselle henkilölle on ominaista hyvin vahva sukupuolivietti ja pakkomielle seksistä, "seksiaddiktio". Hyperseksuaalisuuden merkkinä pidetään toistuvaa tarvetta seksuaaliseen stimulaatioon, joka ei kuitenkaan johda seksuaaliseen tyydytykseen. Näin syntyy noidankehä, jota mahdolliset fysiologiset ja neurologiset oireet korostavat.
Hyperseksuaalisuus korvaa nykyisin vanhat erotomania-, nymfomania- ja satyriaasi-käsitteet, joilla tarkoitettiin samaa asiaa. Sekä nymfomania että satyriaasi löytyvät kuitenkin edelleen Suomessa käytetystä ICD-10-tautiluokituksesta. 
Hyperseksuaalisuuden rajat ovat usein väittelyn aiheena ja monet kyseenalaistavat sen, voidaanko asiasta edes suorittaa lääketieteellistä diagnoosia, koska seksuaalinen käyttäytyminen vaihtelee niin suuresti ihmisten keskuudessa. Yhden henkilön "normaalina" pitämä seksuaalisuus saattaa kuulostaa toisesta alhaiselta, ja kolmas saattaa pitää sitä poikkeavan korostuneena.
Hyperseksuaalisuutta potee noin joka kuudes muistisairas.

Hyperseksuaalisuus ja Parkinsonin tauti

Hypersekusaalisuutta esiintyy Parkinson-potilailla. Se ei ole sinänsä taudin oire, vaan johtuu taudin hoitoon käytettävistä aivojen dopamiinitoimintaan vaikuttavista lääkkeistä, mutta tarkka syntymekanismi on epäselvä. Hyperseksuaalisuus korjautuu Parkinson-potilailla yleensä lääkitystä muuttamalla. Hyperseksuaalisuus on selkeästi yleisempää miehillä kuin naisilla. Miehet myös suhtautuvat puolison hyperseksuaalisuuteen positiivisemmin kuin naiset. Naiset saattavat kokea sen itsellään jopa häiritsevänä. Iäkkäillä naiset kokevat sen yleensä myös raskaammin, vaikka ilmenemismuodot olisivat normaaleja. Hyperseksusaalisuuden yleisyydeksi Parkinson-potilaiden joukossa on arvioitu noin 3-4 prosenttia.
Älykäs suunnittelija

Oletus älykkäästä suunnittelijasta

Oletus älykkäästä suunnittelijasta tehdään välillisesti. Jo evoluutioteorian isänä pidetty Charles Darwin totesi, että jos voidaan löytää sellainen monimutkainen rakenne, joka ei ole voinut syntyä useiden peräkkäisten pienten muutosten kautta, hänen teoriansa murenisi täysin . Teoria älykkäästä suunnittelusta lähtee siitä, että eliöiden tiettyjen monimutkaisten rakenteiden synty on paremmin selitettävissä älyllisin syin (suunnittelu) kuin sattumalla luonnonlailla (mutaatiot ja luonnonvalinta). Teoria ei tutki itse suunnittelijaa eikä tee oletusta suunnittelijan persoonasta. Sen keskeisimmät työkalut palautumaton monimutkaisuus ja täsmennetty monimutkaisuus tarkastelevat suunnitelluiksi oletettuja kohteita, eivät itse suunnittelijaa .

Arvostelua

Oxfordin yliopiston professori, biologi, Richard Dawkins arvosteli aukkojen palvontaa. Kreationistit etsivät aukkoja nykyisestä tietämyksestä. Mikäli sellainen löytyy, niin oletetaan Jumalan täyttävän sen. Ongelma on, että aukot kutistuvat koko ajan. Dawkinsin mielestä kreationistien käyttövoimana ovat tietämättömyys ja mystifiointi. Vaikka Dawkinsilla on paljon kannattajia, on hänen mielipiteitään myös kritisoitu voimakkaasti  Esimerkiksi William Dembskin mukaan "aukkojen jumalan" ja "aukkojen palvonnan" suhteen teoria älykkäästä suunnittelusta on huomattavasti kriittisempi, kuin Dawkins kirjassaan antaa ymmärtää
Jeppe Aakjær

Jeppe Aakjær (10. syyskuuta 1866 – 22. huhtikuuta 1930) oli tanskalainen kirjailija. Aakjær oli elinaikanaan tunnettu erityisesti maalaiselämää käsittelevistä kirjoistaan. Nykyään hänet muistetaan erityisesti runoistaan. 
Kööpenhaminassa Aakjær tutustui Georg Brandesiin, jonka vaikutuksesta hänestä tuli ateisti, sosialisti ja antimilitaristi. Hän oli 1900-luvun alussa kirjallisuudessa vaikuttaneen niin sanotun jyllantilaisen liikkeen puheenjohtaja. Hänen teoksistaan on suomennettu romaani Kuohuvia voimia.
Viralanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 118 hehtaaria ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi on kapea ja se asemoituu luode-kaakko-suuntaisesti. Järven luoteinen pää on Palsanlahti ja kaakkoinen pää Kirsta. Sen rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä ja kartan mukaan noin puolet rannoista ovat peltomaata ja loput metsämaata. Luoteispäässä sijaitse Viralan kylä, mutta muuten on asutus haja-asutusta. Vapaa-ajan asuntoja on lähes 30. Kaakkoispäässä sijaitsee Viralan kartano.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, jonka Räikälänjoen alaosan alueeseen järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,4 metriä mpy.
Järveen laskee sen luoteispäähän Koskenjoki, joka on Suojärven laskujoki ja se johtaa Jokilanjoen tuoman veden eteenpäin. Sen luoteispäähän laskee myös Koskelanoja, joka on Lähdelammin laskuoja. Viralanjärvestä laskee lyhyt Kesiänjoki Kuotolanjärveen, joka vuorostaan laskee Räikälänjokea myöten Kernaalanjärveen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen kaakkoispäässä sijaitsi ”Wiralan” kylä, jonka pellot ulottuivat rantaan saakka. Muut rannat olivat niittyjä tai metsämaata. Luoteispään niittyjen takana sijaitsi muutama torppa. Vuoden 1979 peruskartassa oli järven luoteispäähän perustettu leirintäalue. Vielä vuoden 1989 kartassa Kesisäisjoen ylitti vanha Hämeenlinnan valtatie, mutta sen jälkeen sen rinnalle oli rakennettu moottoritie.
Uponor

Historia

Konsernin emoyhtiön juuret ulottuvat vuoteen 1918, jolloin Aukusti Asko-Avonius perusti myöhemmin Asko-nimellä tunnetuksi tulleen puusepäntehtaan Lahteen. Askon sisaryhtiö Upo Oy perustettiin vuonna 1938, ja tuotanto laajeni metallituotteisiin ja kodinkoneisiin 1940- ja 1950-luvuilla. Muoviputkien tuotanto käynnistettiin vuonna 1965.
Asko Oyj:n tytäryhtiö Oy Uponor Ab perustettiin vuonna 1982. Yhtiö kasvoi voimakkaasti koko 1980- ja 1990-luvuilla yritysostoin ja laajeni Pohjoismaihin, Eurooppaan sekä Pohjois-Amerikkaan. Vuonna 1988 Uponor laajensi toimintaansa rakennusten lämminvesijärjestelmiin ostamalla kaksi alan suurinta valmistajaa, ruotsalaisen Wirsbon ja saksalaisen Hewingin.
1990-luvulla käynnistyi uusi aikakausi, kun muoviputkista muodostui koko konsernin pääliiketoiminta-alue. Asko alkoi suunnata varoja Uponorin kehittämiseen, luopui tämän ydinalueen ulkopuolisista liiketoiminnoista ja myi kalusteliiketoimintansa Keskolle. Vuonna 2000 kehitys huipentui, kun Oy Uponor Ab fuusioitui emoyhtiönsä Asko Oyj:n kanssa, ja yrityksen nimeksi valittiin Uponor Oyj.
2000-luvulla konsernissa on toteutettu laajoja rakenteellisia uudistuksia, joiden tavoitteena on ollut lisätä tehokkuutta ja kannattavuutta sekä lujittaa Uponorin kansainvälisesti johtavaa asemaa talo- ja yhdyskuntatekniikan ratkaisujen toimittajana.
Vuonna 2013 Kilpailuvirasto esti Uponorin ja kilpailijansa KWH Groupin suunnitelmat yhdistää yhdyskuntaputkien tuotanto ja markkinointi yhteiseksi Uponor Infra Oy:ksi. Markkinaoikeus kuitenkin hyväksyi yhteisyrityksen perustamisen 24.5.2013. Uponor Infra Oy aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 2013.

Sisäilmastojärjestelmät

Uponorin sisäilmastoratkaisuihin kuuluvat lämmitys-, viilennys- ja ilmanvaihtoratkaisut uudisrakentamiseen ja saneeraukseen. Uponorin järjestelmiin kuuluvat myös energianjakeluverkostot.

Käyttövesijärjestelmät

Uponorin käyttövesijärjestelmiin kuuluvat rakennusten juomavesi- ja muut putkistot, mukaan lukien lämpöpattereiden liitännät muovi- tai komposiittiputkilla. Uponorin PEX- ja komposiittiputkijärjestelmät ovat ruostumattomia, hygieenisiä sekä pitkäikäisiä. Metalliputkiin verrattuna muoviputkijärjestelmien etuja ovat myös helpompi asennettavuus, liitosten parempi vuototurva sekä muoviputkien kestävyys veden laadun vaihteluissa.

Yhdyskuntatekniikka

Uponorin yhdyskuntatekniset ratkaisut tähtäävät käyttö- ja viemärivesien johtamiseen ympäristöä vahingoittamatta sekä kaupungeissa että haja-asutusalueilla.
Norges Statsbaner

1854–1883

Norjan ensimmäinen rautatielinja, Hovedbanen, välillä Oslo-Eidsvoll avattiin 1. syyskuuta 1854. Tämä 68 kilometriä pitkä linja päätyi Mjøsajärven luo, josta höyrylaivat jatkoivat Lillehammeriin. Rautatien rakensivat brittiläiset insinöörit, mutta rahoitus tuli brittiläisiltä investoijilta ja Norjan valtiolta. Linjan hinnaksi tuli kaksi miljoonaa speciedaleria, mutta linjaan investointi oli kannattavaa, sillä se oli tuottoisa vilkkaan puutavaraliikenteensä ansiosta. Linjasta olikin valtava hyöty Norjan kukoistavalle puuteollisuudelle. Tämän, kuten myös myöhempien rautielinjojen, varrelle rakennettiin lennätinlinja.
Seuraavaksi rakennettu rautatielinja oli ensimmäinen valtio-omisteinen rautatielinja. 23. kesäkuuta 1862 Hamar-Grundsetbanen avattiin. Sitä seurasi 3. lokakuuta avattu Kongsvingerbanen, joka mahdollisti Norjan rautateiden yhdistymisen Ruotsin rautateiden kanssa. Uusia linjoja avattiin seuraavina vuosina ahkerasti.

1945–1970

Toisen maailmansodan jälkeen rautatielinjaston laajeneminen käytännöllisesti katsoen lakkasi täysin Nordlandsbanenin rakentamista lukuun ottamatta. Vuonna 1952 Norjan päättäjät päättivät, että 50 % rautatielinjaston pituudesta, joissa kulki 80 % liikenteestä, sähköstettäisiin 15 kV vaihtovirralla ja jäljelle jäävällä alueella liikennöitäisiin dieseljunilla. Sähköistys saatiin suoritettua loppuun vuoteen 1970 mennessä.
Operoidakseen modernisoidulla rataverkolla, NSB päätti hankkia uusia vetureita. Dieseljunia vetämään hankittiin NSB Di 3 ja sähköjunia NSB El 11.

1970–1995

Vuosikymmenien suunnittelun ja rakentamisen jälkeen saatiin vuonna 1980 avattua Oslotunnelen. Se mahdollisti lännestä tulevien junien pääsyn Oslon keskusrautatieasemalle. Suurinta mullistusta tunneli tarkoitti Oslon lähijunaliikenteelle, sillä se salli junien operoida Oslon kummallakin puolella.

1996–

1. joulukuuta 1996 NSB koki suurimman muutoksensa koko 1900-luvulla, kun se jaettiin kolmeen osaan. 
Vuonna 1998 Oslo sai uuden päälentoaseman vanhan käytyä liian pieneksi kasvavan liikenteen jaloissa. Uudesta lentoasemasta haluttiin ympäristöystävällisempi ja niinpä lentoasemalle vedettiin suurnopeuslinja. Linjaa ei rakennettu verovaroin vaan lainarahalla. Linjalla liikennöidään BM71 -yksiköillä niiden huippunopeutta, 210km/h.
90-luku sisälsi myös voimakasta kaluston uusimista ja uuden brändin luomisen.
Vuonna 2019 yhtiön nimi muutettiin Vy:ksi  .
Iso Koirajärvi (Ähtäri)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Tyystänjoen valuma-alueeseen (35.475) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 192,5 metriä mpy.
Vanhan maailman apinat

Vanhan maailman apinat (Catarrhini) on Afrikasta ja Aasiasta kotoisin olevien apinoiden (Simiiformes) yhteisnimitys.
Madagaskarinkäpinkäinen

Levinneisyys

Madagaskarinkäpinkäistä tavataan Komoreilla, Madagaskarissa ja Mayottella. Lajin on kuvattu olevan sopivissa elinympäristöissä yleinen Madagaskarissa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Levin Öztunalı

Seurajoukkueura

Öztunalın kasvattajaseura on Hamburger SV, jota hän edusti nuorten tasolla vuodet 2006-2013. Vuonna 2013 Öztunalı siirtyi Bayer Leverkuseniin, jossa hän pelasi ensin kakkosjoukkueessa. Debyytti ykkösjoukkueessa pääsarjatasolla tapahtui elokuussa 2013 SC Freiburgia vastaan. Kaudella 2014-2015 Öztunalı on saanut hyvin peliaikaa, mutta tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalle Bundesliigan Werder Bremeniin. Elokuussa 2016 hän siirtyi Mainziin.

Maajoukkueura

Öztunalı on pelannut kaikissa Saksan nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja teki lopputurnauksessa maalin välieräottelussa Itävaltaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 hän kuului vakiokokoonpanoon mutta Saksa putosi jatkosta puolivälierissä. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Öztunalı voitti kultaa vuonna 2017 saaden kuitenkin erittäin vähän peliaikaa ja saavutti hopeaa vuonna 2019 kuuluen nyt vakiokokoonpanoon.

Muuta

Öztunalın isä Mete Öztunalı, joka työskentelee jalkapalloagenttina, on turkkilainen ja Öztunalın äiti on saksalainen. Äidin isä Uwe Seeler on tunnettu uransa jo päättänyt saksalainen jalkapalloilija, joka on muun muassa valittu FIFA 100:n.
The Facts of Life

The Facts of Life on vuosina 1979-88 esitetty komediasarja, joka on spin-off Diff'rent Strokes televisiosarjalle. Sarjaa tehtiin yhteensä 201 jaksoa ja yhdeksän tuotantokautta. Sarjan päähenkilöitä esittivät muun muassa Charlotte Rae, Lisa Whelchel, Nancy McKeon, Mindy Cohn, Kim Fields, Cloris Leachman, MacKenzie Astin ja George Clooney. Sarjan ovat luoneet Dick Clair ja Jenna McMahon. Sarja voitti TV Land Awardin vuonna 2011.
Amélie Nothomb

Amélie Nothomb (s. 9. heinäkuuta 1966 Etterbeek on belgialainen kirjailija.
Nothomb vietti viisi ensimmäistä elinvuottaan Japanissa, jossa hänen isänsä työskenteli Belgian suurlähetystössä diplomaattina. Eri maissa työskentelyn jälkeen isä yleni ja hänestä tuli Belgian suurlähettiläs Bangladeshiin.
Amélie Nothomb opiskeli romaanista filologiaa Brysselin vapaassa yliopistossa (Université libre de Bruxelles). Valmistuttuaan hän palasi lapsuutensa maisemiin Tokioon ja työskenteli siellä suuryrityksessä. Tästä omaelämäkerrallisesta kokemuksesta kertoo hänen tunnetuin romaaninsa Stupeur et tremblements (1999), (suom. Nöyrin palvelijanne, 2001). Hänen menestyneimmät teoksensa ovat juuri hänen kuusi omaelämäkerrallista teostaan.
Nöyrin palvelijanne kertoo akateemisesti koulutetusta Améliesta, joka on saanut työpaikan tunnetusta yrityksestä Japanissa. Vaikka hän puhuukin japania, seuraa väärinkäsitys toistaan. Vaikka hän omasta mielestään selviytyykin kaikista annetuista työtehtävistä moitteettomasti, on tuloksena aina nöyryytys.
Nothomb palkittiin romaanistaan Ranskan akatemian kirjallisuuspalkinnolla vuonna 1999. Sen on suomentanut Annikki Suni ja siitä on tehty myös elokuva.
Romaanien lisäksi Nothomb on kirjoittanut teatterille sekä tehnyt laulujen sanoituksia.
Hannu Nikander

Hannu Nikander (s. 1949) on suomalainen taidemaalari. Hän maalaa muotokuvia ja eläinaiheita - niitäkin usein muotokuvan hengessä. Eläinaiheita hän on maalannut jo yli 15 vuotta.
Nikander menetti kätensä onnettomuudessa 1974, jonka jälkeen hän osallistui erilaisille maalauskursseille ja ryhtyi taidemaalariksi. Hän toimii opettajana maalauskursseilla ja on ollut aiemmin pitkään Salon Taiteilijaseuran puheenjohtaja.
Eläimissä on niin kotimaisia kuin eksoottisempia hahmoja, ja ne kuvaavat usein inhimillisiä tunteita.
Henryk Wieniawski

Henryk Wieniawski (10. heinäkuuta 1835 – 31. maaliskuuta 1880) oli puolalainen säveltäjä ja viulisti. 
Wieniawski syntyi Lublinissa ja aloitti vuonna 1843 opiskelun Pariisin konservatoriossa. Valmistuttuaan hän teki viulistina laajoja kiertueita, joilla häntä säesti usein hänen pianistiveljensä Józef. Wieniawskin ensimmäinen opus oli vuonna 1847 julkaistu Grand Caprice Fantastique. Hän meni vuonna 1860 naimisiin Isabella Hamptonin kanssa. 
Wieniawski saapui Pietariin Anton Rubinsteinin pyynnöstä ja asui siellä vuodet 1860–1872. Vuosina 1872–1874 hän kierteli Yhdysvalloissa, ja vuonna 1875 hänestä tuli Brysselin konservatorion viulunsoiton professori. Wieniawskin terveys alkoi heikentyä hänen ollessaan Brysselissä, ja hän piti viimeisen konserttinsa Odessassa huhtikuussa 1879. Hän kuoli seuraavana vuonna Moskovassa vain 44-vuotiaana.
Wieniawskin sävellystuotantoon kuuluu kaksi viulukonserttoa sekä suuri määrä nykyistenkin kamarimuusikoiden ohjelmistoon sisältyviä pienimuotoisia kappaleita viululle ja pianolle.
Henryk Wieniawskin veli, pianisti Józef Wieniawski (1837–1912), opiskeli pianonsoittoa muun muassa Franz Lisztin johdolla. Hän toimi konsertoivana taiteilijana ympäri Eurooppaa ja pianonsoiton opettajana Brysselin konservatoriossa.
Suomen ennätyskalarekisteri

Suomen ennätyskalarekisteri on tietokanta, johon talletetaan tietoa suurimmista Suomesta pyydetyistä kalayksilöistä. Internetissä saatavilla olevaan luetteloon kerätään tietoja kaikista Suomen luonnonvesissä elävistä kalalajeista sekä neljästä rapulajista. Useimmille lajeille on määritelty vähimmäiskoko, jota suuremmat kalat pääsevät rekisteriin, esimerkiksi hauelle tämä on 16 kg, kivisimpulle 10 cm. Harvinaisimmille ei alamittaa ole, eikä kaikista lajeista ole vielä havaintoja tietokannassa.
Tietokantaan otetaan vain vuoden 2000 jälkeen saatuja kaloja, mutta myös vanhemmat ennätyskalat on esitelty verkkopalvelussa.
Tietokantaan otettavat havainnot arvioi ja hyväksyy asiantuntijoista koostuva lautakunta. Havaintojen luotettavuus luokitellaan raportoinnin tarkkuuden perusteella luokkiin A, B ja C. A-luokan kala on pakastettu kokonaisena tai kahtena palana ja lähetetty sellaisenaan tarkastettavaksi. Varsinaiseen Suomen ennätyskalojen listaan hyväksytään vain A- ja B-luokan havainnot.
Ennätyskalarekisteriä ylläpitävä Suomen ennätyskalalautakunta on lukuisten tahojen yhteishanke. Osallisina on harrastaja- ja ammattikalastajajärjestöjä, valtion tutkimuslaitoksia ja yliopistoja sekä sanoma- ja aikakauslehtiä. Lautakunta ei itse vastaanota yleisöhavaintoja, vaan havainnot lähetetään kalastajajärjestöille tai lehtien kalakilpailuihin.
Marcus Claudius Marcellus

Marcus Claudius Marcellus (n. 268 – 208 eaa. lähellä Venusiaa) oli roomalainen sotapäällikkö ja Hannibalin tärkeä vastustaja. Marcellus valtasi toisessa puunilaissodassa (218–201 eaa.) Syrakusan. Hän toimi konsulina viidesti.
Ensimmäisen konsulikautensa aikana 222 eaa. Marcellus taisteli Insubriassa ja saavutti spolia opiman kolmatta ja viimeistä kertaa Rooman historiassa. Hän vapautti roomalaisen varuskunnan Clasditiumissa ja valtasi Mediolanumin. Vuonna 216 eaa. Rooman hävittyä Cannaessa hän komensi armeijan jäännöksiä Canusiumissa ja pelasti Nolan ja eteläisen Campanian Hannibalilta. Vuosina 214–211 eaa. hän oli konsulina kolmatta kertaa palvellen Sisiliassa. Hän hyökkäsi Leontinoihin ja valtasi Syrakusan kahden vuoden piirityksen jälkeen. Hänen joukkonsa surmasivat tiedemies Arkhimedeen kaupungin valtauksen yhteydessä. Marcellius ryösti kaupungin ja toi sen aarteet Roomaan. Hän oli konsulina jälleen 210 eaa. vallaten Salapian Apuliassa, joka oli kapinoinut liittyen Hannibaliin. Vuonna 209 eaa. hän taisteli ratkaisemattomaan päättyneen taistelun Hannibalia vastaan Venusiassa. Hän sai surmansa väijytyksessä viidennellä konsulikaudellaan 208 eaa. ollessaan tiedustelemassa vihollisen asemia.
Bushwick Bill

Yksityiselämä

Buswick Bill syntyi Jamaikalla 1. joulukuuta 1966. Hänen isänsä oli töissä kauppalaivastossa ja äitinsä oli palvelustyttö. Houston Chroniclen mukaan Billillä jäi kesken lukio. Bushwick Bill oli lyhytkasvuinen, vain 112 senttimetriä pitkä. Taiteilijanimen Bushwick Bill sai New Yorkin Brooklynissä, missä hän asui nuoruudessaan.
Billin elämän käännekohta tapahtui toukokuussa 1991. Humalassa ja masentuneena Bill pyysi tyttöystäväänsä ampumaan häntä, mutta sai kieltävän vastauksen. Hän uhkasi satuttaa heidän lastaan ja välikohtauksen aikana ase laukesi vahingossa ja Bill sai luodin silmäänsä. Hän selvisi hengissä, mutta menetti silmänsä.
Vuonna 1995 hän vaihtoi virallisen nimensä Wolfgang Von Bushwickin the Barbarian Mother-Funky Stay High Dollar Billstirsiksi. Vuonna 1998 ilmestyneen albumin No Surrender…No Retreat hän omisti tyttöystävänsä Gil Epstein muistolle, joka ammuttiin Houstonissa 1996.
MySpace-sivustolla Bushwick Bill ilmoitti, että hän on tullut uskoon uudestaan ja vuonna 2009 hän julkaisi albumin My Testimony of Redemption, joka luokitellaan kristilliseksi rap-musiikiksi.
Helleeninen liitto

Historia

Helleeninen liitto perustettiin syksyllä 481 eaa. juuri ennen Kserkseen hyökkäystä. Sen ensimmäinen kokous pidettiin Spartassa, joka oli liiton keskeisimpiä kaupunkeja. Viimeistään keväästä 480 eaa. lähtien jäsenkaupunkien edustajat (probūloi) kokoontuivat Isthmiassa Korintin kannaksella. Liitto kärsi persialaisille tappion Thermoylain ja Artemisionin taisteluissa vuonna 480 eaa., mutta voitti nämä Salamiin taistelussa samana vuonna sekä Plataiain taistelussa vuonna 479 eaa. Plataiain taistelun jälkeen liiton jäsenet pystyttivät Delfoihin niin kutsutun Käärmepylvään voiton kunniaksi.
Liitto hajosi persialaissotien jälkeen, jolloin monet Egeanmeren alueen kaupungit liittyivät Persian pelossa Ateenan johtaman Deloksen meriliittoon, joka alkuvaiheessa näyttäytyi helleenisen liiton perillisenä. Osa kaupungeista taas ryhmittyi sitä vastaan jo vanhastaan olemassa olleeseen peloponnesolaisliittoon.
Myöhemmin nimeä helleeninen liitto on käytetty myös Korintin liitosta, joka perustettiin vuonna 338 eaa.
Cle Elum (kaupunki)

Historia

Kaupungin perustivat Thomas L. Gamble ja Walter J. Reed, jotka valtasivat maa-alueita aloittaakseen maanviljelyn alueella 1883. Kolme vuotta myöhemmin alueelta löytyi suuria määriä hyvälaatuista kivihiiltä, ja kaivostoiminnan myötä kaupunki alkoi kasvaa.
Ueda Akinari

Elämäkerta

Ueda syntyi Osakassa prostituoidulle äidille ja tuntemattomalle isälle. Neljäntenä ikävuonnaan hänet adoptoi vauras kauppias, joka kasvatti hänet mukavuudessa ja antoi hänelle hyvän koulutuksen. Lapsena Ueda sairastui vakavasti isorokkoon, ja vaikka hän selviytyi, hänen sormensa molemmissa käsissä jäivät epämuodostuneiksi. Sairautensa aikana hänen vanhempansa rukoilivat Kashima Inarin pyhäkössä. Ueda tunsikin pyhäkön kamin pelastaneen hänet ja uskoi koko elämänsä ajan vahvasti yliluonnolliseen, mikä on merkittävä elementti hänen teoksissaan kuten kuuluisimmassa työssään Ugetsu monogatarissa, kokoelmassa kummitustarinoita.
Hän peri Uedan perheen öljy- ja paperiliikkeen, kun hänen adoptioisänsä kuoli. Hän ei kuitenkaan menestynyt liikemiehenä ja menetti kaupan tulipalossa johdettuaan sitä kymmenen vuoden ajan. Tänä aikana hän julkaisi useita humoristisia tarinoita ukiyo-zōshi-tyyliin, ”kelluvan maailman tyyliin”, joka oli suosittu fiktion genre 1680–1770-luvuilla. Ueda käytti tulipaloa mahdollisuutena kaupallisen maailman jättämiseen ja alkoi opiskella lääketiedettä Tsuga Teishōn alaisuudessa. Tsuga opetti hänelle myös populaaria kiinalaista kirjallisuutta. Vuonna 1776 hän aloitti lääketieteen harjoittamisen ja julkaisi Ugetsu monogatarin, mikä teki hänestä yhdessä Takizawa Bakinin kanssa yhden tärkeimmistä kirjailijoista yomihon-genressä, joka sai aikaan dramaattisen muutoksen lukemistavoissa. Fiktion kirjoittamisen lisäksi Ueda osallistui myös kokugaku-tutkimukseen.
Vaimonsa kuoleman jälkeen vuonna 1798 Ueda kärsi väliaikaisesti sokeudesta, ja vaikka näkö palautui hänen vasempaan silmäänsä, hän joutui nyt sanelemaan suuren osan kirjoituksistaan. Hän aloitti työskentelyn toisen yomihon-teoksensa kanssa ja sai valmiiksi kaksi ensimmäistä tarinaa Harusame monogatariin noin vuonna 1802. Täydellistä versiota teoksesta ei julkaistu ennen vuotta 1951, kun käsikirjoituksen puuttuvat osat löydettiin. Teos eroaa huomattavasti Ugetsu monogatarista eikä käsittele yliluonnollisia tapahtumia.
Ueda Akinari kuoli Kiotossa vuonna 1809. Kenji Mizoguchin palkittu vuoden 1953 elokuva Ugetsu – kalpean kuun tarinoita perustuu hänen teokseensa Ugetsu monogatari.