google/wiki40b huggingface dataset:
Puustellinmetsän joukkohauta

Puustellinmetsän joukkohauta oli Helsingin Suutarilan Puustellinmetsässä sijainnut sisällissodan aikainen joukkohauta. Haudasta löytyneet vainajien jäänteet siirrettiin vuonna 1971 Malmin hautausmaalle.

Historia

Sisällissodan päättymispäivänä 15. toukokuuta 1918 Tapanilassa sattui ampumavälikohtaus, jonka yhteydessä suojeluskuntalainen Karl Lindström sai surmansa. Ampujaa tai tarkkaa tapahtumankulkua ei ole saatu selville. Myös tätä seuranneiden kostotoimenpiteiden kulku on epäselvä, mutta ilmeisesti Malmin suojeluskunnan jäsenet ottivat yön ja seuraavan aamun aikana kiinni suuren joukon punakaartilaisia, jotka vietiin Malmin poliisikamarille kuulusteltavaksi. Ainakin osa kiinniotoista tapahtui summittaisesti pidättämällä Tapanilan asemalta aamujunalla töihin lähdössä olleita miehiä. Seuraavana yönä 17. toukokuuta 1918 osa kiinniotetuista marssitettiin Puustellinmetsään, jossa heidät ammuttiin ja haudattiin joukkohautaan. Teloitettujen henkilöllisyyttä ei tunneta varmuudella.
Toisen maailmansodan jälkeen paikalliset työväenjärjestöt järjestivät vuosittain muistokulkueen Tapanilan torilta hautapaikalle. Perinne loppui viimeistään 1971 kun ruumiit siirrettiin Malmin hautausmaalle. Tällöin haudasta löytyi "seitsemän kokonaista luurankoa ja lisäksi erillisiä luita".
Joukkohaudan sijaintipaikalle pystytettiin muistomerkki lokakuussa 2012. Muistomerkkiin kiinnitetty tapahtumista kertova teräslaatta varastettiin 2014, mutta löytyi myöhemmin.
Markku Söderström

Markku Söderström (s. 14. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Söderström on tehnyt 39 vuoden työrupeaman Kuopion kaupunginteatterissa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2011.
Söderströmin teatterirooleja ovat olleet esimerkiksi Robotti Ariel musikaalissa Paluu kielletylle planeetalle (1998), Kustaa III näytelmässä Teräs ja kuninkaan miekka (2000) sekä ”mittava ja mieleenpainuva homma” Willyn roolissa näytelmässä Kauppamatkustajan kuolema (2006).

Ura

Söderström levytti lapsena Tapio Rautavaaran sävellyksen ”Markun jouluaamu”. Lisäksi hän harrasti balettia. Lava- ja laulukokemusta poika oli hankkinut Linnanmäeltä Harry Bergströmin orkesterin säestyksellä, kun hänet valittiin Mikko Niskasen elokuvaan Pojat yli 700 hakijan joukosta. Hänen kaksoisveljensä Pertti putosi alkuvaiheessa ”ujouttaan” mutta Markku pääsi 13-vuotiaana Urkin rooliin.
Poikien jälkeen vuorossa oli television lapsiteatteri. Armeijan jälkeen seurasivat Ylioppilasteatteri ja Ryhmäteatteri. Teatterikouluun ”Södika” haki kahdesti pääsemättä. Myöhemmin hän kuuli teatterikoulun sisäänottajien arvelleen että ”tuo pärjää muutenkin”.
Kuopion kaupunginteatteriin Markku Söderström tuli vuonna 1972, alun perin hän oli hakenut Ouluun, josta hänen paperinsa olivat kulkeutuneet Kuopioon, jossa oli tarvetta miesnäyttelijälle.

Kunnallispolitiikka

Söderström on ollut kaupunginvaltuutettuna Vasemmistoliiton ja sen edeltäjän SKDL:n ryhmässä Kuopion kaupunginvaltuustossa vuodesta 1981.

Yksityiselämä

Markku Söderströmin vaimo on työskennellyt teatterissa tarpeistonhoitajana. Heillä on aikuinen poika.
Itävalta-Unkarin kompromissi

Tausta

Preussin–Itävallan sodan häviämisen jälkeen Itävallan oli pakko löytää ratkaisu monikansallisen valtakunnan kansallisuusongelmiin. Enää ei voitu ylläpitää Unkarin kuningaskunnan autonomian rajoituksia sisäpolitiikassa vuosien 1848–1849 tukahdutettujen vallankumousten ja vapaussotien takia. Kompromissi hyväksyttiin virallisesti 30. maaliskuuta 1867 Unkarin uudelleen perustetuilla valtiopäivillä.

Ehdot ja kompromissin kehittyminen

Itävallan keisarikunta ja Unkarin kuningaskunta muodostivat kahdesta autonomisesta yksiköstä kaksoismonarkian. Kummallakin oli oma liberalismin innoittama perustuslakinsa, oma parlamenttinsa ja oma budjetti. Molempien parlamenttien kamarit lähettivät edustajansa eräänlaiseen yhteiseen parlamenttiin äänestämään yhteisestä budjetista.
Ensimmäinen kompromissi, allekirjoitettu vuonna 1867, määritteli tulevien kompromissien (1877–1887–1900–1907) ehdot. Se määritteli yhteiset asiat (ulkopolitiikka, sota, Bosnia-Hertsegovinan hallinnointi vuodesta 1878 alkaen ja näiden tehtävien rahoittaminen), ja asiat ”joiden ratkaisu sopimuksen mukaan oli tarkoituksen mukaista” (tulli- ja rahaliitto, posti, rautatiet).
Kompromissi oli kymmenvuotinen ja se tuli neuvotella uudelleen joka kymmenes vuosi. Suurin osa neuvotteluista koski osapuolien osallistumista yhteiseen budjettiin; vuonna 1867 Itävalta rahoitti budjetista 70 % ja Unkari 30 %. Vuoteen 1907 mennessä Unkarin osuus nousi 35 %:iin yhteisestä budjetista.
Sopimus päättyi 31. lokakuuta 1918.
Fagoniat

Ulkonäkö ja koko

Fagoniat ovat harvahaaraisia, lähes pensasmaisia, yksi- tai monivuotisia ruohoja. Lehdet sijaitsevat vastakkain ja ovat yksinkertaisia tai sormilehdykkäisiä; lehdyköitä on 1–7 ja ne ovat ehyitä ja teräväkärkisiä. Korvakkeet ovat usein piikkimäisiä. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa ja ovat perällisiä, säteittäisiä ja viisilukuisia. Teriö on väriltään ruusunpunainen, purppuraan vivahtavan vaaleanpunainen, violetti tai harvoin keltainen. Pohjuskehrä on vähäpätöinen. Verholehtiä on viisi, ja ne ovat erillisiä, teräväkärkisiä, limittäisiä, karisevia tai pysyviä. Terälehtiä on myös viisi ja ne ovat erillisiä, kynnellisiä ja karisevia. Heteitä on kymmenen, ne ovat erillisiä ja kiinnittyvät kehrään, ja niiden palhot ovat lankamaisia, lisäkkeettömiä ja ponnet pitkänomaisia. Sikiäin on kehänalainen ja koostuu viidestä emilehdestä. Kussakin sen viidessä lokerossa on kaksi pystyä siemenaihetta. Vartalo on kulmikas, luotti yksinkertainen. Hedelmä on viisisärmäinen, pyramidimainen tai pallomainen kota, joka avautuu väliseiniään pitkin viideksi, yksisiemeniseksi osaksi. Siemenet ovat pystyjä, leveän pitkänomaisia, ja niissä on kova endospermi, limautuva kuori, suora alkio ja soikeat sirkkalehdet.

Levinneisyys

Fagoniat kasvavat aavikoilla ja kuivilla alueilla Lounais-Aasiasta Etu-Intian niemimaalle ulottuvalla alueella, Välimerenmaissa, Lounais-Afrikassa, Chilessä ja Yhdysvaltain ounaisosassa.

Luokittelu

Fagonioita tunnetaan noin 45 lajia. Tunnetuin niistä on neulafagonia (Fagonia cretica).
FS Brennus (1891)

Valmistus

Alus tilattiin vuonna 1888 Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 12. tammikuuta 1882. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1891 ja se otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 1893.

Palvelus

Ranskan laivastolla oli heinä-elokuussa 1900 Englannin kanaalissa laivastoharjoitukset, jossa Brennus oli Välimeren laivueen komentajan vara-amiraali Fournierin lippulaivana. Alus kolaroi 10. elokuuta Cape St. Vincentin edustalla hävittäjä Framéen kanssa, jolloin hävittäjä upposi vieden mukanaan pääosan 50-henkisestä miehistöstään. Ainoastaan neljätoista miestä saatiin pelastettua. Vuonna 1903 Brennus siirrettiin reserviin yhdessä kolmen muun taistelulaivan ja kolmen panssariristeilijän kanssa. Alus oli reservilaivueessa kontra-amiraali Bessonin lippulaivana kesäharjoituksessa heinä-elokuussa 1903.
Vuonna 1908 Välimeren laivasto järjestettiin kolmilaivueiseksi, jolloin Brennus määrättiin 3. laivueen komentajan kontra-amiraali Germinet'n lippulaivaksi. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alusta ei asetettu liikekannalle ja se ei siten osallistunut sotatoimiin.
Alus poistettiin alusluettelosta 1919 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1922.
Klemetti-Opisto

Klemetti-Opisto on kokoomanimi Oriveden Opistolla järjestettäville musiikkikursseille, joita on pidetty vuodesta 1952 alkaen. Kurssien aiheina ovat mm. nuorison orkesterikurssi, äänenkäytön kurssit, kuoronjohtokurssit ja kuorokurssit. Opiston puitteissa on syntynyt kaksi vakiintunutta kuoroa, Klemetti-Opiston kamarikuoro ja Klemetti-Opiston Naiskuoro. Opisto on saanut nimensä tunnetun kuoromiehen Heikki Klemetin mukaan.
Klemetti-Opiston Kamarikuoron perusti Harald Andersén vuonna 1959. Sen nykyinen johtaja on Heikki Liimola.
Klemetti-Opiston Naiskuoro eli KLONK perustettiin vuonna 1983 säveltäjä Jukka Kankaisen aloitteesta. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi kutsuttiin Lena von Bonsdorff. Vuodesta 1988 alkaen kuoroa on johtanut Marjukka Riihimäki. 
Oriveden Opiston toiminnan siirryttyä Ahlman opiston alaisuuteen vuonna 2018 myös Klemetti-Opiston toiminta sulautui osaksi Ahlmanin kursseja. Klemetti-Opiston nimi on sittemmin jäänyt pois ja kesäkurssien markkinointinimi on Ahlman Kesän Musiikkikurssit.
Tallinmäki

Tallinmäki on noin kaksi kilometriä Haminan keskustasta itään sijaitseva kaupunginosa. Se sijaitsee Vaalimaalle vievän valtatie 7:n pohjoispuolella, rajoittuen pohjoisessa Ruotsinkylään ja idässä Ruukkiin. Tallinmäen rakennuskanta koostuu enimmäkseen omakotitaloista, mutta alueella on myös rivi- ja luhtitaloja. Tallinmäen asukasluku on noin 1200.

Urheilu ja liikunta

Tarmolan pururata, joka talvella toimii hiihtolatuna, sijaitsee Tallinmäen itäpuolella ja jatkuu valtatie 7:n eteläpuolelle. Hiihtoladun varrella sijainnut Tarmola(hiihtomaja) tuhoutui kesällä ilkivaltaisessa tuhopoltossa 2013. Tarmolan pururadan varrella oli aiemmin hyppyrimäki, mutta se on purettu huonokuntoisena. Tallinmäenkadun kentällä on talvisin luistelumahdollisuus.
Volkswagen Golf V

Volkswagen Golf (2003–2009)

Viidennen sukupolven Golf esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2003. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin aiemmin keväällä esitelty Audi A3. Farmarimallia ei aluksi tullut markkinoille, vaan edellisen sukupolven Golf Variant säilyi tuotannossa vuoteen 2006 saakka. Se oli alun perin tarkoitus korvata kokonaan uusilla Touran- ja Golf Plus -malleilla, mutta tehtaan päätös sai kritiikkiä. Viidennestä sukupolvesta esiteltiin farmari vasta Geneven autonäyttelyssä keväällä 2007. Keulailmeeltään Variant vastasi sedan-korista Jettaa. Pohjois-Amerikassa mallia myytiin Jetta SportWagen -nimisenä.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Golf sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 16V (75 hv), 1,4 FSI (90 hv) ja 1,6 FSI (115 hv). Dieselmoottorit olivat pumppusuutintyyppiset 1,9 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (140 hv). Vuoden 2004 alussa tulivat 1,6 8V (100 hv), 2,0 FSI (150 hv) ja vapaasti hengittävä dieselmoottori 2,0 SDI (75 hv), keväällä lisäksi 1,9 TDI:n 90-hevosvoimainen versio. Vain Pohjois-Amerikassa oli tarjolla viisisylinterinen 2,5-litrainen (170 hv) bensiinimoottori.
Urheilullinen Golf GTI tuli markkinoille syksyllä 2004, ja siinä oli moottorina turboahdettu 2,0 TFSI (200 hv). Voimansiirtona oli kuusivaihteinen manuaali- tai DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Malliston suorituskykyisimmäksi malliksi esiteltiin vuonna 2005 Golf R32, jonka moottorina oli 3,2-litrainen VR6 (250 hv).
Vuoden 2005 lopulla esiteltiin sekä turboahtimella että mekaanisella ahtimella varustettu 1,4 TSI (170 hv), joka oli Golf GT -mallin moottorina. Kyseiseen malliin sai myös 2,0 TDI:n 170-hevosvoimaisena. Seuraavana vuonna 1,4 16V:n teho nousi 80 hevosvoimaan ja TSI:stä tuli tarjolle myös 140-hevosvoimainen versio. 1,4 FSI poistui valikoimasta hieman myöhemmin. 
Golf GTI:n 30-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2006 esiteltiin GTI Edition 30, jossa moottorin teho oli nostettu 230 hevosvoimaan. 
Kesällä 2007 1,6 FSI:n korvasi 122-hevosvoimainen 1,4 TSI, jossa ei ollut tehokkaammista versioista poiketen mekaanista ahdinta. 

Toinen GTI-erikoismalli oli vuonna 2008 vain Alankomaiden markkinoille esitelty GTI Limited Edition 240, jonka moottorissa oli tehoa 240 hevosvoimaa. Mallia valmistettiin rajoitettu 300 kappaleen erä.
Ole Lund Kirkegaard

Ole Lund Kirkegaard (29. heinäkuuta 1940 Århus, Tanska – 24. maaliskuuta 1979) oli tanskalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän kirjoitti etupäässä aikuisen ja lapsen vuorovaikutuksesta. Hänen tarinoidensa päähenkilö on usein tyypiltään antisankari.
Kirkegaard sai vuonna 1969 Tanskan kulttuuriministeriön lastenkirjapalkinnon. Hänen teoksistaan on suomennettu Kumi-Tarzan (1976), jonka pohjalta tehty samanniminen elokuva (1981) valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin. Muita hänen kirjoihinsa perustuvia Suomessa nähtyjä elokuvia ovat Virgil ja sammakonsyöjä (1980), Otto on sarvikuono (1983) ja Lentävä matto (1985).
Kirkegaard kuoli 38-vuotiaana palelluttuaan lumihankeen matkalla kotiin kylmänä talvi-iltana 1979.
Vihdin kirkonkylä

Vihdin kirkonkylä on Vihdin kunnan toiseksi suurin taajama ja entinen hallinnollinen keskus (kunnanvirasto muutti kirkonkylästä Nummelaan vuonna 2004). Kirkonkylä sijaitsee Vihdin pohjoisosassa Hiidenveteen kuuluvan Kirkkojärven pohjoisrannalla. Asukkaita kylässä on noin 3500.
Kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa Vihdin kirkko, Pyhän Birgitan kirkon rauniot, Vihdin museo, taidetalo Siirilä ja kesäteatteri. Kirkonkylällä pidetään kesäisin Wuosisatamarkkinat ja juhannusjuhlat, jotka molemmat keräävät tuhansia vieraita. Kesällä 2016 kylässä pidettiin valtakunnalliset lähetysjuhlat.
Vuonna 1994 Vihdin kirkonkylä valittiin Vuoden uusmaalaiseksi kyläksi.
Vogüé

Vogüé on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 726 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa.Vogüén pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Kyläkuvaa hallitsee keskiaikainen linna Château de Vogüé. Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Domination (lautapeli)

Pelin kulku

Nuorin pelaaja aloittaa. Vuorollasi sinun pitää laittaa yksi domino telineeltäsi pelilaudalle. Domino pitää laittaa kahden neliön väliin niin, että silmäluvut dominon päissä vastaavat niiden neliöiden silmälukuja, joita dominon päät koskettavat. Kun olet laittanut dominon pelilaudalle, ota nostokasasta uusi domino niin, että sinulla on jälleen 7 dominoa telineelläsi. Vuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Kun laitat pelilaudalle dominon, joka täydentää neliön, olet valloittanut kyseisen alueen. Laita yksi pelimerkkisi alueen keskelle valloituksen merkiksi, jonka jälkeen vuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Kun kaikki dominot on laitettu pelilaudalle, peli päättyy. Se, jolla on eniten pisteitä pelin päättyessä, voittaa.
Le Bec-Hellouin

Le Bec-Hellouin [lə.bək.el.wɛ̃] on Ranskan kunta Normandian alueella Euren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 46. Kunta kuuluu departementissaan Brionnen kantoniin Bernayn arrondissementissa. Se sijoittuu suunnilleen suurempien kaupunkien Lisieux ja Rouen puoleenväliin. Naapurikuntia ovat pohjoisessa Thierville, koillisessa Malleville-sur-le-Bec, idässä Bosrobert, etelässä Calleville, lounaassa Brionne ja luoteessa Pont-Authou.
Ristikkotaloistaan tunnettu Le Bec-Hellouin kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Leon Herbert

Leon Herbert on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Batman (1989), Alien³ (1992) ja Dark Floors (2008). Vuonna 2003 ilmestyi hänen itse ohjaama ja käsikirjoittama elokuva, Emotional Backgammon, jossa Herbertillä oli myös keskeinen näyttelijänrooli.
Jack’s Mannequin

Historia

Andrew McMahonin musiikkiura alkoi hyvin tunnetusta bändistä nimeltä Something Corporate. Vuonna 2003 hän kirjoitti laulun, joka ei hänen mielestään sopinut bändilleen, joten hän päätti aloittaa soolouran, josta myöhemmin tuli Jack's Mannequin. Hän aloitti uusien laulujen kirjoittamisen, eikä edes uskonut julkaisevansa niitä. Kuitenkin hän päätti tuottaa ja nauhoittaa biisit ja maksoi kaiken itse. Videoita kuvattiin biiseistä "Dark Blue" ja "The Mixed Tape".
Jari Silomäki

Jari Silomäki (s. 1975) on suomalainen valokuvaaja, joka on kotimaassaan tunnettu erityisesti vuoden 2004 Fotofinlandia-voitostaan. Hän on opiskellut valokuvausta Muurlan opistossa, Turun taideakatemiassa ja Taideteollisessa korkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2007.
Silomäki on pitänyt runsaasti yksityisnäyttelyitä sekä kotimaassaan että ulkomailla ja osallistunut lukuisiin kansainvälisiin yhteisnäyttelyihin. Hän on yksi kansainvälisesti tunnetuimmista nuorista suomalaisista valokuvaajista.
Silomäen kuvat voivat olla dokumentaarisia tai performatiivisia. Toisinaan Silomäki lavastaa kuvansa pyrkiessään toisintamaan haluamansa tapahtuman.
Oleellinen supremum

Oleellinen supremum on joukon tai funktion pienin yläraja, jonka ylittävien arvojen joukko on nollamittainen.
Funktion oleellisen supremumin muodollinen määritelmä reaalilukujen joukolla: Olkoon (X, \Gamma, \mu) täydellinen mitta-avaruus ja f mitallinen funktio X \rightarrow \mathbb{R}. Funktion f oleellinen supremum on
Usein käytetään myös merkintää \| f \|_\infty = \operatorname{ess} \sup |f|.
Joukon oleellisen supremumin muodollinen määritelmä: Olkoon kolmikko (\mathbb{R}, \mathcal{B}_\mathbb{R}, m) Lebesguen mitan mitta-avaruus. Joukon A \in \mathcal{B}_\mathbb{R} oleellinen supremum on
Jos funktion tai joukon oleellinen supremum on äärellinen, sanotaan, että se on oleellisesti ylhäältä rajoitettu. Jos funktion itseisarvon oleellinen supremum on äärellinen, sanotaan, että se on oleellisesti rajoitettu.
Reino Lahtinen

Reino Johannes Lahtinen (8. tammikuuta 1918 Helsingin pitäjä – 27. marraskuuta 1988 Tampere) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja televisiokäsikirjoittaja.
Reino Lahtisen vanhemmat olivat tiilenpolttaja Kalle Lahtinen ja sekatyölänen Fanny Lindgren. Lahtinen kävi kansakoulun ja työskenteli ennen päätoimiseksi kirjailijaksi ja käsikirjoittajaksi ryhtymistään 1962 leipurina sekä Alkon palveluksessa pesukonemiehenä, myyjänä ja apulaisesimiehenä.
Lahtinen muistetaan erityisesti kahden, aikanaan suositun televisiosarjan Heikki ja Kaija (1961-1971) sekä Rintamäkeläiset (1972-1978) käsikirjoittajana. Niiden lisäksi hän on kirjoittanut monia näytelmiä ja kuunnelmia. Vuonna 1961 Toivo Särkkä ohjasi ja tuotti elokuvan Me, joka perustui Lahtisen Tampereen teatterissa 25. marraskuuta 1959 kantaesitettyyn näytelmään Arvottomat.
Lahtisen puoliso oli vuodesta 1938 lähtien Taina Tuulikki Aitonen.
Vahinko kello kaulassa

Juoni

Tarinan kertoja on nuori maankiertäjä nimeltä Frank Chambers, joka päätyy töihin Nick Papadakisin omistamaan rasvaiseen californialaiskuppilaan. Kreikkalaista syntyperää oleva Nick ei ole enää nuori, toisin kuin hänen turhautunut vaimonsa Cora – aistikas tummaverikkö, jota aviomies tapaa kutsua "pieneksi valkoiseksi kyyhkysekseen". Yhteiselosta seuraa odotetusti ongelmia, ja pian kylmäverinen rikos alkaa vaikuttaa entistä todennäköisemmältä...
Vähätjärvet

Maantietoa

Järvet sijaitsevat Laipanmaan metsäalueella Rummakonvuoren ja Vähäjärvenvuoren välissä. Eteläisemmän Vähäjärven pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä, ja sen rantaviivan pituus 0,71 kilometriä. Pohjoisemman Vähäjärven pinta-ala on 2,59 hehtaaria, pituus on 300 metriä ja leveys 150 metriä. Sen rantaviivan pituus on 0,74 kilometriä.
Järvillä ei ole kartan mukaan saaria. Eteläisen järven rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, ja poisten järven rantaan yksi. Niille johtaa tie Välimaan kylästä.

Vesistösuhteet

Järvet sijaitsevat Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueeseen (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) ne kuuluvat. Eteläisen järven vedenpinnan korkeus on 138,7 metriä mpy, mikä on kaksikymmentä senttimetriä korkeampi kuin pohjoisemmalla järvellä. Ne on yhdistetty väliojalla ja pohjoisemmasta järvestä on laskuoja Isoon Saarijärveen. Se laskee Sappeenjärven kautta Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.
Etiproducts

Historia

Vuonna 1982, Etibank ja Suomalainen kaivos- ja metalliteollisuuden yhtiö Outokumpu perustivat yhteisyrityksen Ab Etiproducts Oy:n markkinoidakseen Etibank -yhtiön tuotteita Pohjoismaiden markkinoilla. Vuonna 1993 Outokummun osakkeet siirrettiin Etimine SA -yhtiölle, Ab Etiproducts Oy:n sisaryhtiölle, vastuullaan turkkilaisten boorituotteiden markkinointi Länsi-Euroopassa. Yhtiöllä on markkinointiyksinoikeus turkkilaisiin boorituotteisiin Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Islannissa, Puolassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Venäjällä, Ukrainassa, Valko-Venäjällä, Kazakstanissaja muissa C.I.S. maissa. Venäjän markkinoille Ab Etiproducts Oy perusti oman tytäryhtiön, Etiproducts Llc:n vuonna 2005.

Toiminta

Ab Etiproducts Oy:llä on yksinoikeus toimia Eti Mine Works –yhtiön boorituotteiden myyjänä ja jakelijana pohjoismaissa, Puolassa, Baltian maissa and CIS-maissa. Ab Etiproducts Oy:llä on useita varastoja Itämeren alueella (Ruotsissa, Suomessa, Puolassa ja Latviassa). Ab Etiproducts Oy:llä on tytäryhtiö Venäjällä, Etiproducts Llc, joka vastaa Venäjän markkinoista. Etiproducts Llc:llä on varasto Mustanmeren rannalla (Azovissa). Ab Etiproducts Oy hallinnoi Helsingin pääkonttorista boorituotteiden myyntiä ja jakelua.
Evelyne Pinard

Evelyne Pinard (o.s. Osterhold, s. 15. toukokuuta 1923 Strasbourg, Bas-Rhin, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Pinard sijoittui Brysselin EM-kilpailuissa 1950 keihäänheitossa 11:nneksi tuloksella 37,22 m. Hän voitti Ranskan mestaruuden keihäänheitossa vuosina 1947–1953 ja 1955–1957 sekä viisiottelussa vuonna 1945. Hän heitti keihäänheitossa Ranskan ennätyksen 38,36 m vuonna 1948 sekä paransi sitä lukemiin 40,61 m vuonna 1950 ja lukemiin 42,38 m vuonna 1955. Hän on pituudeltaan 164-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 58 kiloa.
Ylinen Lapinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,2 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 188,3 metriä mpy.
Yksi-kaksi yhdistelmä

Yksi-kaksi yhdistelmä on nyrkkeilyssä käytetty termi jabin ja koukun yhdistelmästä.
Nyrkkeilijät harjoittelevat tätä yhdistelmää enemmän kuin mitään muuta. Jabia käytetään siksi että päästään vastustajan huomaamatta sopivalle etäisyydelle tästä. Sen jälkeen lyödään sisään voimakas koukku, jolla saatetaan saada vastustaja pois tasapainosta.
Dawn Birley

Elämä ja ura

Birley on kuuro kolmannessa polvessa. Lapsuudessaan hän kävi kuulevien kouluja Reginassa tulkkien avustamana. Sittemmin hän on opiskellut näyttämötaiteita laaja-alaisesti muun muassa Helsingissä, Reykjavikissa ja Lontoossa. Birley on niin ikään toiminut alan opetustehtävissä Euroopassa ja Kanadassa. Hän hallitsee useita viittomakieliä.
Birley muutti Kanadasta ensin Norjaan ja sitten Suomeen, missä hänen kotiteatterinaan on viittomakielinen Teatteri Totti. Suomessa Birleylle avautui uusia uramahdollisuuksia, ja hän on tehnyt sieltä käsin myös kansainvälistä uraansa. Näyttämöuransa ohella Birley työskentelee kanadalaisen viittomakielisen H3 World TV:n juontajana.
Teatteri Totissa Birley on näytellyt muun muassa oopperassa Kung Karls jakt vuonna 2008. Komediassa Pokka pitää hän tulkitsi Hyasintin roolin. Myös näytelmissä Minä Puff ja Puff ja kaukaiset kaverit Birleyllä oli pääroolit. Birley on näytellyt usein Toronton teattereissa, mukaan luettuna WhyNot Theatre, jossa hän teki Horation rooli klassikkonäytelmässä Hamlet.
Teini-ikäisenä Birley harrasti taekwondoa, ja ylsi lajissa maailmanlistan ykköseksi vuonna 1992.
Pedro Fages

Pedro Fages ”El Oso” Beletan (katalaaniksi Pere Fages i Beleta, 1734–1794) oli espanjalainen tutkimusmatkailija ja sotilas. Hän toimi Alta Californian sotilaskuvernöörinä vuosina 1770–1774. Fages myös oli mukana tutkimassa muun muassa San Franciscon lahtea ja San Diegoa. 
Pedro Fagesia on jälkeenpäin käytetty joissakin elokuvissa. Vuonna 1955 ilmestyneessä yhdysvaltalaiselokuvassa Miekalla ja ristillä Fagesin henkilöhahmo oli pääroolissa. Tuolloin häntä näytteli Victor Junco.