google/wiki40b huggingface dataset:
Heilbronnin liitto

Heilbronnin liitto toimi Kolmikymmenvuotisessa sodassa Katolisen liigan vastapuolena. Siihen kuuluivat Ruotsi, Ranska sekä Läntisen Saksan protestanttiset ruhtinaat. Liitto solmittiin Heilbronnin kaupungissa Saksassa 23. huhtikuuta 1633.
Ruotsin Kustaa II Aadolfin kaaduttua Lützenin taistelussa ja Kurpfalzin Fredrik IV:n kuoltua monet Saksan ruhtinaista halusivat epätoivoisesti rauhaa. Albrecht von Wallensteinin sotilaallisista ja Axel Oxenstiernan diplomaattisista ponnisteluista huolimatta rauhaa ei saatu aikaiseksi. Niinpä Oxesnstierna järjesti kokouksen Heilbronnissa, jossa syntyi liitto suojelemaan Saksan protestanttisia ruhtinaskuntia. Suojelijan roolissa olivat protestanttinen Ruotsi ja katolinen Ranska. Ruotsalaisilla oli vastuu sotajoukkojen komentamisesta, Ranska ja Saksan ruhtinaskunnat rahoittivat joukkoja.
Liitto sai ensimmäisen voittonsa jo vuoden 1633 puolella, kun se onnistui tunkeutumaan Baijeriin ja valloittamaan Regensburgin.  Liitto purkautui Nördlingenin taistelun jälkeen.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2013

Mestarijoukkue

Espanja: Arpad Sterbik, José Manuel Sierra; Alberto Entrerríos, Albert Rocas, Jorge Maqueda, Víctor Tomás, Dani Sarmiento, Julen Aguinagalde, Joan Cañellas, Ángel Montoro, Viran Morros, Carlos Ruesga, Antonio García, Valero Rivera, Aitor Ariño, Gedeón Guardiola; päävalmentaja Valero Rivera.
Matthias Johann Eisen

Matthias Johann Eisen (16. syyskuuta 1857 Vigala, Viro – 6. elokuuta 1934 Tartto, Viro) oli virolainen pappi, joka keräytti ja julkaisi virolaista kansanrunoutta. 
Eisen toimi pappina ensin Inkerissä ja Aunuksessa ja sitten 1888–1912 Kronstadtissa. Vuonna 1912 hän siirtyi Tarton yliopistoon, jossa hänet 1920 nimitettiin kansanrunoustieteen ylimääräiseksi professori. Hän sai Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvon 1932. Hän aloitti kansanrunouden kokoamisen papiksi valmistuttuaan. Keräystyössä hän käytti apunaan asiamiesverkostoa ja teki tätä työtä kuolemaansa saakka. Hänen kokoelmaansa sisältyy sata nidettä, yhteensä 90 100 sivua, ja niihin kuuluu satuja, tarinoita, taikoja ja uskomuksia sekä myös muinaisrunoja, loitsuja, sananlaskuja ja arvoituksia. Hän julkaisi niistä kokoelmia, samoin yleistajuisia tutkielmia, joita hän lähetti avustajille palkkioksi. Hän käänsi Kalevalan viroksi 1891–1898.
Sissy Spacek

Ura

Spacek aloitti uransa countrymuusikkona ja levytti yhden singlen John, You Went Too Far This Time, joka kertoo John Lennonista. Serkkunsa näyttelijä Rip Tornin avulla Spacek pääsi Lee Strasberg Actors Studioon ja vielä myöhemmin Strasberg-instituuttiin New Yorkiin.
Spacekin ensimmäinen kreditoitu rooli oli vuoden 1972 elokuvassa Lihakirves, jossa hän näytteli seksiorjaksi myytyä nuorta naista. Seuraavana vuonna Spacek esiintyi elokuvassa Julma maa, josta hän sai ensimmäisen kerran laajempaa huomiota. Spacek tapasi elokuvan kuvauksissa tulevan miehensä Jack Fiskin, joka toimi lavastajana.
Spacekin läpimurto oli tunteellisesti ongelmallisen telekineettisiä voimia omaavan teinitytön rooli elokuvassa Carrie (1976). Hän oli elokuvasta ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1980 Spacek voitti Oscarin ja Golden Globen elokuvasta Kaivosmiehen tytär. Hän on ollut Oscar-ehdokkaana lisäksi elokuvista Kateissa, Kun joki tulvii, Kolme sydäntä ja Satimessa.

Yksityiselämä

Spacek meni naimisiin tuotantosuunnittelija Jack Fiskin kanssa vuonna 1974. Heillä on kaksi tytärtä: Schuyler Elizabeth ja Madison Fisk, joista ensinnä mainittu on itsekin näytellyt useissa rooleissa. Spacek asuu perheineen hevostilalla Virginiassa. Spacek tunnetaan myös aktiivisena naisasioiden puolestapuhujana.
Original Sin – perisynti

Juoni

Original Sin – perisynti sijoittuu 1800-luvun lopun Kuubaan. Kuubalainen liikemies Luis Vargas (Antonio Banderas) päättää naida amerikkalaisen kirjeenvaihtoystävänsä Julia Russellin (Angelina Jolie). Kun Julia saapuu Kuubaan, he avioituvat heti, mutta onnellisesta alusta huolimatta rakkaustarina alkaakin mennä alamäkeen. Viaton Julia-vaimo onkin todellisuudessa oikea femme fatale, jolla on hämärä menneisyys.

Tuotanto

Original Sin – perisynti kuvattiin työnimellä Dancing in the Dark. Elokuvan kuvaukset alkoivat 14. helmikuuta 2000 ja päättyivät 21. huhtikuuta 2000. Elokuva kuvattiin Meksikossa 42 miljoonan dollarin budjetilla.

Julkaisu ja vastaanotto

Original Sin – perisynti sai ensi-iltansa Ranskassa 11. heinäkuuta 2001. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 31. heinäkuuta 2001. Elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 3. elokuuta 2001. Suomessa elokuvaa ei esitetty teattereissa, mutta se julkaistiin DVD:nä 24. lokakuuta 2001. Original Sin – perisynti tuotti Yhdysvalloissa 16 534 221 dollaria ja ulkomailla 18 868 099 dollaria. Yhteensä elokuva tuotti ilmestymisvuonnaan 35 402 320 dollarin lipputulot. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:nä 26. maaliskuuta 2002.
Original Sin – perisynti on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 12 prosenttia oli positiivisia. Metacriticin mukaan 24 arvostelun perusteella elokuva on saanut 33 pistettä sadasta mahdollisesta. Angelina Jolien roolisuoritus sai Golden Raspberry -ehdokkuuden huonoimmasta naispääosasta vuonna 2002.
Data

Etymologia

Latinassa data on monikko sanasta datum, ’annettu’. Geometriassa, matematiikassa ja vastaavissa yhteyksissä datalla on tarkoitettu annettuja alkuarvoja. Tietotekniikassa data taas viittaa muun muassa lukuihin, kirjaimiin ja kuviin sellaisinaan, ilman erityistä merkitystä.

Data tietotekniikassa

Tietotekniikassa ohjelman käytön kontekstissa data erotetaan usein ohjelmakoodista. Ohjelmakoodi (joka toki laajan määritelmän mukaan on itsekin dataa) on joukko konekielisiä käskyjä, ja muut ohjelman käyttämät tiedostot tai muistialueet sisältävät varsinaista dataa.
Galicianseisoja

Ulkomuoto

Galicianseisoja on keskikokoinen lintukoira. Se on vahvarakenteinen ja leveärintainen. Uroksen säkäkorkeus on 55–60 cm ja nartun 50–55 cm. Ohut karva on ihonmyötäistä. Värivaihtoehtoja on useita: a) yksivärinen – keltainen, pähkinänruskea tai musta b) valkoinen pohjaväri – valkoinen oranssein, kanelinruskein, pähkinänruskein tai mustin merkein c) kolmivärinen – valkoinen pähkinänruskein tai mustin merkein, jolla tulenpunaiset posket ja kulmakarvat.

Luonne ja käyttäytyminen

Galicianseisoja on rohkea, tyyni, lempeä ja tottelevainen seisoja. Se on metsästyskoirana peloton ja sitkeä ja sillä on erinomainen hajuaisti. Se noutaa riistaa sekä vedestä että maalta, ja lintujen lisäksi sillä voi metsästää jäniksiä ja kaniineja.

Alkuperä

Rodun kotiseutua on koko Galician itsehallintoalue, mutta erityisen paljon sitä on kautta historian esiintynyt Ourensen maakunnassa Mezquitan ja Viana do Bolon alueilla sekä Riosin, A Veigan ja Lazan kunnissa. Se polveutuu vanhantyyppisestä italialaisesta seisojasta, jonka roomalaiset veivät Espanjan luoteisosaan. Siellä se sopeutui paikallisiin olosuhteisiin ja muuttui vuosisatojen kuluessa niiden mukaan. Galician lisäksi tämä vanha italialainen seisoja kulkeutui myös Burgosiin, Navarraan, Portugaliin, Ranskan puoleisille Pyreneille ja Gascogneen. Eri alueilla siitä kehittyi eri rotuja, kuten galicianseisoja, alkuperäinen espanjanseisoja (kuollut sukupuuttoon), burgosinseisoja, navarranseisoja, portugalinseisoja, pyreneläistyyppinen ranskanseisoja ja gascognelaistyyppinen ranskanseisoja. 
1970-luvulla galicianseisoja alkoi risteytyä muiden rotujen, erityisesti saksanseisojan ja pointterin kanssa, ja puhdasrotuinen populaatio oli vähällä kuolla sukupuuttoon. Tällä hetkellä sitä ollaan elvyttämässä Ourensesta ja Lugosta löydettyjen harvojen puhdasrotuisten koirien avulla.
Silfverswan

Silfverswan (Silfversvan) on suomalainen aatelissuku, joka introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1650 sukuna numero 457. Suomessa elävä sukuhaara on introdusoitu Suomen aateliin sukuna numero 183. Suku on peräisin Espoosta Uudeltamaalta.
Suvun jäsenet ovat tulleet tunnetuiksi sotilaina. Uudenmaan rykmentin kapteeni Henrik Joensson Espoosta aateloitiin vuonna 1648. Hänen poikansa, vuonna 1709 kuollut kapteeni Henrik Henriksson Silfversvan omisti Mäkkylän ja Kvisbackan tilat Espoossa. Suvun ruotsalainen haara kuoli vuonna 1965 viimeisen naispuolisen jäsenen kuollessa. Myös Venäjällä elää suvun jäseniä.
Tramplin Stork

Historia

Vuonna 1970 Nižni Tagiliin rakennettiin viisi hyppyrimäkeä (K110, K90, K40, K20 ja K10), näissä hyppyrimäissä ei ollut muovitusta.
Venäjän urheiluinfrastruktuuri- ja kulttuuriohjelman rahoituksella aloitettiin peruskorjaamaan Tramplin Stork -hyppyrimäkiä vuonna 2009. Kaikki vanhat hyppyrimäet purettiin ja tilalle rakennettiin neljä muovitettua hyppyrimäkeä (K120 HS134, K90 HS100, K60 ja K40). Lisäksi rakennettiin valonheittimet, katsomot, hiihtohissi, maastohiihtostadion latu-urineen ja hotelli noin 50 miljoonalla eurolla, jotta venäläisillä urheilijoilla olisi erinomaiset harjoittelu mahdollisuudet Sotšin talviolympialaisiin.
Rakennustyöt keskeytyivät vuonna 2010 rahoitusongelmiin ja vasta 4. toukokuuta 2011 rakennustyöt aloitettiin uudelleen. Syksyllä 2012 rakennustyöt saatiin valmiiksi lukuun ottamatta vauhtimäkien Ski-Line-latu-uria, jotka asennettiin joulukuussa 2012.
Avajaiset järjestettiin 26. joulukuuta 2012. Ensimmäinen Continental Cup kilpailu järjestettiin 16.–17. maaliskuuta 2013. Kesällä 2013 järjestettiin kautta aikain ensimmäinen kesä-GP kilpailu Venäjällä. Ensimmäinen maailmancupin osakilpailu järjestettiin joulukuussa 2014.

Tramplin Stork HS96

Hyppyrimäen HS-piste sijaitsi väliaikaisesti joulukuussa 2015 100 metrin sijaan 97 metrissä. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin turvallisuussyistä 100 metristä 96 metriin.
Hannila

Hannila (ven. Липовка, Lipovka) on kylä Venäjällä Viipurin piirin Antreassa (nyk. Kamenogorsk). Se sijaitsee Viipuri–Hiitola-radan eli entisen Viipuri–Joensuu-radan varrella noin 25 kilometriä Viipurin pohjoispuolella. Vuonna 2007 Hannilassa oli 45 asukasta.

Historia

Hannilan rautatieasema avattiin vuonna 1892 lähinnä puutavarakuljetuksia varten. Tämän jälkeen aseman ympäristöön syntyi jonkin verran asutusta, ja 1900-luvun alussa Hannilassa toimi myös meijeri. Vuoden 1918 sisällissodan aikana seudulla käytiin Antrean rintaman taisteluja. Kylä sai nykyisen venäjänkielisen nimensä vuonna 1948, mutta aseman nimi säilyi entisellään.
Pak Ou

Pak Ou -luolat sijaitsevat Laosissa Mekong-joen varrella noin 25 kilometriä Luang Prabangin kaupungista ylävirtaan. Ne ovat tärkeä osa kaupungin historiaa. Pak Ou -luolia on kaksi: alempi Tham Ting- ja ylempi Tham Phum. Luolat olivat lähiseudun kyläläisten tärkeitä palvontapaikkoja jo ennen buddhalaisuuden omaksumista valtauskonnoksi. Myöhemmin kuninkaalliset ottivat luolatemppelit suojelukseensa. Uudenvuoden aikaan kuningas seuranaan joukko Luang Prabangin silmäätekeviä teki luolille pyhiinvaellusmatkan. 
Pak Ou -luolissa on yhteensä yli 4000 buddhapatsasta, joista suurin osa seisoo "sadetta kutsumassa" -asennossa kädet alas ojennettuna. Tämä on erityisesti Laosissa yleinen tapa kuvata Buddha, muualla se on harvinaisempi.
Sivutus

Sivutus tarkoittaa tietokoneen muistin pilkkomista kiinteän kokoisiin lohkoihin, joka toimii virtuaalimuistin yhteydessä. Vaihtoehtoinen tapa on muistin segmentointi. 
Ennen käytettyä menetelmää koko prosessin muistin kirjoittamiseksi massamuistiin kutsutaan heittovaihdoksi.

Historia

Näennäismuistin ja sivutuksen historia juontaa Ferrantin Atlas-tietokoneeseen.

Heittovaihto

Heittovaihto (engl. swapping) tarkoittaa tietokoneen prosessin koko käytössä olevan osoiteavaruuden siirtämistä keskusmuistista massamuistilaitteelle tai takaisin.
Heittovaihtoa käytettiin runsaasti ennen virtuaalimuistin yleistymistä ratkaisemaan keskusmuistin pienuudesta tulevia ongelmia.  Koska heittovaihdossa siirretään koko prosessin muisti kerralla massamuistilaitteelle, kestää yksi heittovaihto-operaatio suhteellisen kauan.  Lisäksi heittovaihdolla ei voi ratkaista tilannetta, jossa yksi prosessi on niin suuri, että se ei mahdu keskusmuistiin edes yksinään.  Jälkimmäinen tilanne piti ratkaista käsintehdyllä kerrostamisella, joka on hyvin vaikea tehtävä hallittavaksi.
Heittovaihdon on lähes kokonaan korvannut sivuttavan virtuaalimuistin käyttö.  Kuitenkin myös virtuaalimuistikoneissa täytyy jossain tilanteissa turvautua heittovaihtoon.  Jos prosessia ajetaan liian pienellä muistin määrällä, tästä aiheutuu suuri määrä virtuaalimuistijärjestelmän aiheuttamia keskeytyksiä, joista jokainen käynnistää muistisiirron massamuistilaitteelta, mahdollisesti myös massamuistilaitteelle. Vaikka järjestelmä toimii teoriassa, käytännössä kone tuntuu pysähtyvän. Ilmiötä kutsutaan ruuhkautumiseksi (engl. thrashing).  Tämän takia myös virtuaalimuistijärjestelmissä siirrytään heittovaihdon käyttöön äärimmäisissä kuormitustilanteissa.  Virtuaalimuistijärjestelmän heittovaihto siirtää massamuistilaitteelle sillä hetkellä keskusmuistissa olevat sivut, palautusvaiheessa keskusmuistiin luetaan nämä viimeksi käytössä olleet sivut, ei prosessin koko osoiteavaruutta. Yleisesti ottaen virtuaalimuistijärjestelmissä on vaikea päätellä, milloin on oikea hetki siirtyä heittovaihtoon.
M/S Carolina Thordén

M/S Carolina Thordén oli suomalainen rahtimoottorilaiva joka valmistui 1. maaliskuuta 1938 Crichton-Vulcan Oy:n Turun telakalta. Laivan omistaja oli Gustaf Thordén ja sen kotisatama oli Kulosaari. Laiva oli tarkoitettu Suomen ja Yhdysvaltain itärannikon väliseen liikenteeseen, ja siinä oli myös 12 matkustajahyttiä. Laivan sisaralukset olivat M/S Josefina Thordén, M/S Mathilda Thordén, M/S Selma Thordén ja M/S Kristina Thordén.
Ruotsista New Yorkiin matkalla ollut Carolina Thordén pelasti joulukuussa 1940 Atlantilla peräsimensä menettäneen kreikkalaisen tankkilaivan Dionyssios Stathatosin miehistön 33 jäsentä. 26. maaliskuuta 1941 selluloosa- ja paperilastissa ollut Carolina Thordén oli matkalla Liinahamarin satamasta Yhdysvaltoihin, kun se joutui Färsaariin kuuluvan Tórshavnin edustalla kahden saksalaisen lentokoneen pommittamaksi ja syttyi tuleen. Yksi matkustaja sai surmansa, mutta laivan miehistö ja 33 matkustajaa saatiin evakuoitua. Kahdeksan laivalla ollutta suomalaismatkustajaa jatkoi matkaansa ruotsalaisella M/S Venezuela laivalla, joka tuli Tórshavniin korjattavaksi 11. huhtikuuta jouduttuaan saksalaiskoneiden pommittamaksi. 17. huhtikuuta 1941 saksalainen sukellusvene U-123 torpedoi Rio de Janeiroa kohti matkalla olleen Venezuelan, jolloin kaikki laivalla olleet 49 ihmistä saivat surmansa.
Carolina Thordénin palanut hylky hinattiin huhtikuussa 1942 Färsaarilta Scapa Flown sotasatamaan ja upotettiin esteeksi Burray ja South Ronaldsay saarten väliseen salmeen. Hylky vietiin romutettavaksi vuonna 1948.
Laivan pituus oli 118,36 metriä, leveys 15,66 metriä ja syväys 7,24 metriä. Laivan bruttovetoisuus oli 3 645 tonnia ja kuollut paino 6 000 tonnia. Laivan moottoriteho oli 4 000 hevosvoimaa.
Baugnezin risteys

Baugnezin risteys on Malmedyn kaupungin alueella Liègen provinssissa Belgiassa sijaitseva viiden tien risteys. Kolme suurempaa tietä johtavat Malmedyyn, Ligneuvilleen ja Waimesiin. Risteys sijaitsee noin neljä kilometriä Malmedysta kaakkoon, ja lähin kylä on Thirimont risteyksestä kaakkoon.
Toisen maailmansodan aikana risteyksellä oli strategista merkitystä etenkin Ardennien taistelussa. Amerikkalaiset kutsuivat sitä nimellä ”Five Points” risteyksestä lähtevien viiden tien mukaan.
Baugnezin risteyksen ja siinä sijaitsevan kahvilarakennuksen Café Bodarwén eteläpuolella olevalla pellolla tapahtui Kampfgruppe Peiperiin kuuluneiden SS-miesten suorittama noin 80 amerikkalaisen sotavangin joukkomurha 17. joulukuuta 1944. Sotarikos tunnetaan Malmedyn verilöylynä. Noin 60 metrin päähän tapahtumapaikasta on pystytetty verilöylystä kertova muistomerkki.
Santa Ninfa

Historia

Kunta on perustettu vuonna 1605. Santa Ninfa, kuten koko Belicejoen laakso, kokivat suurta tuhoa 15. tammikuuta 1968 tapahtuneessa maanjäristyksessä.
JQuery

Esimerkki

Esimerkki koodista joka muuttaa tunnisteella textarea_1 olevan tekstikentän korkeuden 200 pikseliin sitä klikattaessa.
$(document).ready(function () {  
    $('#textarea_1').click(function() {
       $(this).css({"height":"200px"});
    });
});
Puolan maantiede

Topografia ja vesistöt

Puola sijaitsee lähes kokonaisuudessaan pohjoisen Euroopan tasangolla, jonka muodot ovat jääkausien jäätiköiden muovaamia. Maan keskimääräinen korkeus merenpinnasta on vain 173 metriä, mutta maan etelärajalla kohoavat Sudeettien ja Karpaattien vuoret. Karpaattien Tatravuoristossa on Puolan korkein huippu, 2 499 metriä korkea Rysy.
Tasankoa halkovat monet suuret joet, kuten Veiksel  (puolaksi Wisła), Oder (puolaksi Odra), sen sivujoki Warta ja Veikselin sivujoki Bug. Tasaisessa maassa on myös yli 9 300 järveä, etupäässä maan pohjoisosissa. Masuria on suurin järvialue ja suosittu matkailukohde.
Błędówin aavikko Sleesian ylängöllä on Euroopan suurin sisämaan hiekka-alue, 33 neliökilometriä. Hiekka kertyi sinne  jääkauden jälkeen jäätikön sulaessa. Se oli metsän peitossa, kunnes 1100-luvulla alue raivatiin kaivosteollisuuden tarpeiden vuoksi. Sitä on käytetty armeijan harjoitusalueena, hiekan ottoon ja autokilpailuihin.
Słowińskin kansallispuiston hiekkadyynit taas syntyivät meren rannalla. Korkein dyyni kohoaa 42 metriä merenpinnan tasosta.

Ilmasto

Puolan ilmasto on väli-ilmasto leudomman Länsi-Euroopan meri-ilmaston ja ankaramman Itä-Euroopan mannerilmaston välillä. Lunta on koko maassa, pohjoisessa noin 40 päivän ajan, idässä ja etelässä 60 päivän ajan ja Karpaateilla sadan päivän ajan. Sadetta saadaan ympäri vuoden, eniten kesällä. Vuoden sademäärä on 500-625 mm.

Kasvillisuus ja eläimistö

Puolassa oli ennen paljon tiheää metsikköä, mutta nykyään suurin osa maasta on viljeltyä. Puola kuuluu lauhkeaan lehtimetsävyöhykkeeseen. Tyypillisiä puulajeja alavilla seudulla ovat koivut, lepät, tammi, vaahtera, tuomi, pähkinäpensas, jalavat, lehmukset, pyökki ja haapa. Tatravuoristossa on havumetsiä, joissa kasvaa kuusen ja männyn lisäksi myös lehtikuusta. Tunnetuin aarniometsä on Białowieza, jossa elää luonnonvaraisia visenttejä ja puolalaisia villihevosia.
Nestepaine

Yritys

Nestepaine Oy on Etola-yhtiöiden päätoimija hydrauliikan alalla. Nykyisin yli 50 hengen ja noin 20 miljoonan euron liikevaihdon omaava Nestepaine aloitti vuonna 1973 kolmen hengen autotalliyrityksenä.
Nestepaine tarjoaa asiakkailleen hydrauliikan kokonaispalvelua. Sillä on omaa valmistusta, suunnittelupalveluita ja noutomyymälä.
Toimipisteet sijaitsevat Vantaalla, Tampereella, Seinäjoella, Raumalla ja Kokkolassa. Varastossa on 12 000 aktiivista nimikettä.
Susannah York

Susannah Yolande York (9. tammikuuta 1939 – 15. tammikuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli siellä Royal Academy of Dramatic Artsissa.
Yorkin muutamia elokuvia ovat Tom Jones (1963), Sisar Georgen surma (1969), Taistelu Englannista (1970) ja Mio, poikani Mio (1987). Hän esitti lisäksi Lara-äitiä Teräsmiehessä ja sen jatko-osissa. Hän oli ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolillaan elokuvassa Ammutaanhan hevosiakin (1969).
York oli vuonna 1972 Cannesin elokuvajuhlien paras naisnäyttelijä roolillaan elokuvassa Sairaat mielikuvat. Hänen ääntään kuullaan power metal -yhtye Rhapsody of Firen albumilla Triumph or Agony (2006). Billy Bragg viittaa häneen laulussaan ”The Short Answer”.
York eli vuosina 1960–1976 avioliitossa Michael Wellsin kanssa ja sai kaksi lasta, Orlandon ja Sashan. Hänestä tuli isoäiti ensimmäistä kertaa vuonna 2007. York kuoli luuydinsyöpään 15. tammikuuta 2011.
Krisztián Pars

Ura

Pars voitti kultaa Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1999 ja Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2001. Hän sijoittui viidenneksi Ateenan olympialaisissa 2004, seitsemänneksi Helsingin MM-kilpailuissa 2005, kuudenneksi Göteborgin EM-kisoissa 2006 ja viidenneksi Osakan MM-kipailuissa 2007.
Pekingin olympialaisissa 2008 Pars nousi väliaikaisesti hopealle, kun alun perin toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet valkovenäläiset Vadzim Dzevjatouski ja Ivan Tsih’an hylättiin dopingin käytön vuoksi. CAS kuitenkin kumosi päätöksen dopingtestauksen puutteiden vuoksi, ja Pars putosi takaisin neljänneksi.
Ennen Berliinin MM-kilpailuja 2009 Parsilla oli 18 kilpailun pituinen voittoputki ja hän oli heittänyt kauden kärkituloksen 81,43 m, mutta Berliinissä hän jäi neljänneksi tuloksella 77,45 m. Hän sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 tuloksella 79,06. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa tuloksella 81,18. Pars voitti kultaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 79,72. Lontoon olympialaisissa hän voitti kultaa kolmannen kierroksen heitollaan 80,59. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa tuloksella 80,30. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän voitti kultaa uudella ennätyksellään ja maailman kauden kärkituloksella 82,96. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 seitsemänneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019.
Pars on sijoittunut IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi vuosina 2007 ja 2008 ja kolmanneksi vuosina 2004, 2006 ja 2009. Hän voitti maanosien cupin 2014.
Pars antoi tammikuussa 2018 positiivisen dopingnäytteen ja sai 1,5 vuoden kilpailukiellon ajalle 13.1.2018–12.7.2019.
Talgat Žailauov

Maajoukkueura

Žailauov on edustanut Kazakstania MM-kilpailuissa 2006, 2010 ja 2012.
Alistair Darling

Alistair Maclean Darling (s. 28. marraskuuta 1953 Lontoo) on brittiläinen Työväenpuoluetta edustava poliitikko. Hän oli valtiovarainministeri Gordon Brownin hallituksessa vuosina 2007–2010. Hän toimi Tony Blairin hallituksen valtiovarainministerinä, liikenneministerinä, Skotlannin ministerinä ja kauppa- ja teollisuusministerinä.
Darling valittiin parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1987 Edinburghista.
Darling kävi korkeatasoista sisäoppilaitosta ja Aberdeenin yliopistoa. Hän sai lakimiehenoikeudet vuonna 1978.
Heikki Huttunen (pappi)

Isä Heikki Huttunen (s. 1. helmikuuta 1960) on suomalainen ortodoksinen pappi, joka toimi Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) pääsihteerinä 2006–2015. Sitä ennen hän oli toiminut pitkään Suomen ortodoksisen kirkon edustajana SEN:ssa ja usean vuoden ajan myös SEN:n hallituksen varapuheenjohtajana. Hän toimii nykyään Euroopan kirkkojen konferenssin (EKK) pääsihteerinä Brysselissä.
Huttunen opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1985. Samana vuonna hänet vihittiin papiksi, tultuaan vihityksi diakoniksi edellisenä vuonna. Hän suorittaa jatko-opintoja Itä-Suomen yliopistossa, tutkimuskohteenaan tunnetun ekumeenisen vaikuttajan isä Paulos Mar Gregorioksen teologia.
Huttunen toimi 1980-luvulla Genevessä Kirkkojen maailmanneuvoston nuoriso-osaston johtajana. Sieltä palattuaan hän toimi useita vuosia Helsingin ortodoksisen seurakunnan nuorisopappina, kunnes hänet vuonna 1989 nimitettiin Espoon alueen papiksi. Tuohon aikaan Espoon ortodoksien jumalanpalveluselämä oli kiertolaisen elämää, ja palveluksia järjestettiin lähes kymmenessä eri lähiössä. Huttunen kehitti tästä yhteisölle uuden työmuodon, lähiöpalvelukset, joita on toimitettu noin kymmenessä espoolaislähiössä. Työmuoto on edelleen käytössä.
Kun Tapiolaan rakennettiin Pyhittäjä Herman Alaskalaisen kirkko, joka vihittiin syksyllä 1998, Huttunen toimi sen pappina vuoteen 2006 saakka, jolloin hän aloitti työnsä Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä.
Huttunen on toiminut myös lukuisissa luottamustehtävissa, muun muassa Ortodoksisten Pappien Liiton puheenjohtajana (2005–2007), Ortodoksisten nuorten maailmanliiton Syndesmoksen puheenjohtajana ja Kirkkojen maailmanneuvoston keskuskomitean jäsenenä (2005–) sekä useita kertoja Kirkkojen maailmanneuvoston yleiskokousdelegaattina.
Huttunen puhuu sujuvasti suomea, ruotsia, englantia, venäjää, ranskaa, espanjaa ja viroa, ja osaa lisäksi nykykreikkaa, bysantin kreikkaa, kirkkoslaavia, karjalan kieltä ja saksaa.
Vuonna 2013 Huttunen sai Euroopan parlamentin myöntämän Euroopan kansalaispalkinnon ansioistaan ekumeniassa ja kansainvälisissä projekteissa sekä tunnustuksena Suomen Ekumeenisen Neuvoston työlle.
Huttunen on naimisissa uskonnonopettaja, FM Leena Mikkilä-Huttusen kanssa. Heillä on kaksi lasta.