google/wiki40b huggingface dataset:
Jasmiine Julin-Aro

Jasmiine Julin-Aro on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän on suunnitellut muun muassa älykkään moottoripyöräasun, hiihtoasuja, purjehdusasuja ja suomalaisen tuulipuvun. Suunnittelija perusti oman suunnittelutoimiston Studio Dimensionin vuonna 1985, ja on siitä asti toiminut freelancer-suunnittelijana tehden lukuisia toimeksiantoja eri suomalaisyrityksille, kuten Selma Ky, Kuusinen Oy, Rukka, Nanso Group Oy ja Kymen Sukka.

Jasmiine Julin-Aron suunnittelufilosofiassa yhdistyvät niin käyttäjälähtöisyys, toimivuus kuin käytettävyys. Monet Julin-Aron asuista on myös suunniteltu suojaamaan käyttäjää vammalta joko erityisolosuhteissa tai erikoisharrastuksessa, kuten laskettelussa, purjehduksessa tai moottoripyöräilyssä. Moottoripyöräilyasut ovat Julin-Aron erityisosaamisaluetta ja esimerkki hänen funktionaalisesta vaatesuunnittelusta.
Julin-Aro on saanut lukuisia alan tunnustuksia. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Kaj Franck muotoilupalkinto. Vuonna 2011 hänet valittiin vuoden vaatetussuunnittelijaksi ja hän sai Rukka-tiimin mukana Kultainen vaatepuu –palkinnon 2001. Purjehdus- ja moottoripyöräilyvaatteita on palkittu monenlaisilla muotoilu- ja innovaatiopalkinnoilla ja niitä on valittu museoiden kokoelmiin. Hän on toiminut myös useasti olympiajoukkueen vaatetuksen suunnittelijana.
Tummaraunioinen

Ulkonäkö ja koko

Tummaraunioisen maavarsi on lyhyt ja tummasuomuinen. 10–30 cm korkeat lehdet kasvavat yleensä pieninä, tiheinä tuppaina. Lehden ruoti on mustanruskea ja noin neljäsosa lehtilavan pituudesta. Lapa on muodoltaan tasasoukka ja parilehdykkäinen, lavan keskiranka on mustanruskea ja kapealti vaalean siipipalteinen. Lehdykät ovat tummanvihreitä, pyöreähköjä tai pitkulaisia, tylppiä, ehyt- tai hammaslaitaisia. Kapeanpuikeat tai tasasoukat itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtilavan alapinnalla lehtisuonten sivussa. Itiöpesäkkeet ovat katesuomuisia. Tummaraunioisen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa.
Suomessa tummaraunioisesta esiintyy kahta alalajia, jotka erottuvat toisistaan lehdyköitten muodon osalta. Nimialalaji kalliotummaraunioisen (ssp. trichomanes) lehdykät ovat harvassa, pyöreähköjä ja selvästi hammaslaitaisia. Kalkkitummaraunioisen (ssp. quadrivalens) lehdykät ovat tiheässä, pitkulaisia ja melkein ehytlaitaisia. Ruotsissa tavataan edellisten lisäksi alalajia ssp. inexpectans.
Tummaraunioinen muistuttaa paljon viherraunioista (A. viride) sekä varsinkin harvinaista serpentiiniraunioista (A. adulterinum). Alalajeista kalliotummaraunioinen voi risteytyä varsin erinäköisen lähilajin liuskaraunioisen (A. septentrionale) kanssa.

Levinneisyys

Tummaraunioista tavataan Euroopassa Portugalista Bulgariaan, Romaniaan Puolaan, Baltian maihin ja Luoteis-Venäjälle saakka. Pohjoisessa lajia kasvaa Fennoskandian keskiosiin asti. Sitä tavataan myös Krimin niemimaalla ja Kaukasuksen alueella. Levinneisyysalue ulottuu Euroopasta edelleen Marokkoon, Algeriaan, Tunisiaan ja Turkkiin, Erillisinä esiintyminä on muun muassa Keski-Aasiassa ja Kiinassa. Pohjois-Amerikassa tummaraunioista tavataan pääasiassa mantereen keski-, itä- ja lounaisosissa ja sieltä edelleen Meksikoon. Etelä-Amerikassa levinneisyysalue ulottuu hyvin pitkälle Andeja pitkin etelään. Laji on levinnyt myös eteläiselle pallonpuolikolle esimerkiksi Etelä-Afrikkaan, Uuteen-Seelantiin ja Australiaan.
Suomessa tummaraunioista kasvaa lähinnä maan etelä- ja itäosissa. Keski-Suomen pohjoispuolella lajista on vain muutama havainto Rovaniemeltä. Alalajeista Suomessa on vallitseva kalliotummaraunioinen, jota tavataan koko esiintymisalueella. Kalkkitummaraunioista tavataan lähinnä maan etelä- ja lounaisosissa.

Elinympäristö

Tummaraunioinen kasvaa erilaisilla kallioilla. Alalajeista kalliotummaraunioinen viihtyy varjoisissa kallionraoissa, kalkkitummaraunioinen kalkkikallioilla.
Paulo Evaristo Arns

Paulo Evaristo Arns (14. syyskuuta 1921 Forquilhinha – 14. joulukuuta 2016 São Paulo) oli brasilialainen katolilainen kirkonmies. Hän toimi vuosina 1970–1998 São Paulon arkkipiispana ja oli yksi kardinaaleista.
Arns oli saksalaisen maahanmuuttajapariskunta Gabriel ja Helana Arnsin kolmestatoista lapsesta viides. Neljästä hänen siskoistaan tuli nunnia, ja yksi veljistä on fransiskaani. Arns opiskeli vuosina 1941–1943 filosofiaa Curitibassa ja 1944–1947 teologiaa Petrópolisissa. 1950 hän pääsi Pariisin yliopistoon, jossa hän luki kirjallisuutta, latinaa, kreikkaa ja esihistoriaa.
Arns liittyi fransiskaaneihin 10. joulukuuta 1943 ja sai pappisvihkimyksensä 30. marraskuuta 1945. Hänestä tehtiin 2. toukokuuta 1966 Respettan titulaaripiispa ja sitten 22. lokakuuta 1970 São Paulon arkkipiispa. Kardinaali hän on ollut 5. maaliskuuta 1973 alkaen. Hän tuli kotimaassaan tunnetuksi vapautusteologina.
Arns jäi eläkkeelle São Paulon arkkipiispan virasta 15. huhtikuuta 1998. Hän ei voinut osallistua uuden paavin valintaan keväällä 2005, sillä oli ennättänyt jo ylittää 80 vuoden iän. Hän oli vuonna 2010 Haitin maanjäristyksessä kuolleen brasilialaisen lastenlääkärin Zilda Arnsin (1934–2010) veli.
Koputtaja

Koputtaja (Heimo cavernahabentidae) on Tony DiTerlizziin keksimä ja Holly Blackin kuvittama myyttinen olento Spiderwickin kronikat -fantasiakirjasarjasta.

Perustieto

Koputtajat ovat arvoituksellisia olentoja, jotka joissakin kulttuureissa tunnetaan paremmin nimellä vuoripeikko. Koputtajat elävät yleensä kaivoksissa, joissa ne matkivat kaivosmiesten tuottamia ääniä koputtelemalla kallionseinämiä. Kerrotaan että koputtajat jatkavat kaivauksia öisin ihmisten lähdettyä, mutta koska ne eivät ilmeisesti työstä metallia, ei tiedetä tarkkaan, mitä ne oikein etsivät.
Kaivosmiehet arvostavat koputtajia, sillä ne varoittavat lähestyvistä vaaroista, kuten käytävien romahduksista, seiniä paukuttamalla. Joskus jyskettä kuuluu kaikkialta kuin luolassa olisi kokonainen koputtajalauma, mutta se on ilmeisesti vain kaiun aiheuttama harha.
Koputtajat inhoavat viheltelyä ja kiroilua. Ne pudottavat pikkukivien ryöpyn niiden niskaan, jotka viheltävät, kiroilevat tai käyttäytyvät muuten epäkunnioittavasti niitä kohtaan.
Koputajat asuvat myös kaivoissa, luolissa ja joskus jopa kellareissa.

Ulkonäkö

Koputtajat ovat salamyhkäisiä olentoja, mutta harmillisen vähän näistä on tietoa kertynyt. Nämät lepakkomaiset olennot ovat täysikasvuisina noin 80cm pitkiä ja kyyryasennossa kulkevia. Läpikuultavaa ihoa peittää persikkamainen nukka. Suuret korvat pystyvät liikkumaan erisuuntiin yhtä aikaa kuten kissoilla.
Etusormi on erikoistunut luolien seinämien koputtamiseen ja on täten muita sormia tavallista pidempi.
Monet koputtajat ovat myös mieltyneet ihmistavaroihin ja keräävät niitä, esimerkiksi kahvikupit ja vaatteiden riekaleet ovat kovassa suosiossa.
Augusto Maccario

Augusto Maccario (30. huhtikuuta 1890 Ventimiglia – 16. lokakuuta 1927) oli italialainen yleisurheilija, joka kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Hän sijoittui neljänneksi miesten 10 000 metrin juoksussa ja viidenneksi 3 000 metrin juoksun joukkuekilpailussa. Lisäksi hän osallistui 5 000 metrin juoksuun, mutta putosi siinä ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä kuudenneksi. Hän oli Italian mestari 10 000 metrin juoksussa vuonna 1919.
Suomen Luotto-osuuskunta

Osuuskunnan synty ja toiminta

Osuuskunnan perustajina olivat Helsingin Aleksanterinkadun kauppiaat ja pankit, jotka halusivat tehdä maksamisesta sujuvampaa. Luottokunnan ensimmäinen maksukortti oli OK-kortti.
Maksuvälinevalikoima laajeni voimakkaasti. 1970-luvulla markkinoille tuli yrityksille tarkoitettu Business Eurocard -kortti ja Lounasseteli. Luottokunta ja ravintolat perustivat Lounasseteli Oy:n vuonna 1974 ravintolaelinkeinon aloitteesta tukemaan niiden yritysten työpaikkaruokailun järjestämistä, joilla ei ollut omaa ruokalaa. Lounasseteli Oy sulautui vuonna 1989 Luottokuntaan. Visa-kortit liitettiin Luottokunnan tuotevalikoimaan 1980-luvun alussa. Vuonna 2009 Luottokunta toi markkinoille Virikesetelin, jolla voi maksaa liikunta- ja kulttuuripalveluja.
Osuuskunnan jäsenyys oli pitkään vaatimuksena sille, että kauppa saattoi vastaanottaa Visa- ja MasterCard-korttimaksuja. Luottokunnan pääomistajia ovat pankit ja kaupan keskusliikkeet. Niiden lisäksi Luottokunnalla on noin 20 000 jäsentä, joista hyvin monet pienyrityksiä.

Liiketoiminnan myynti

Vuoden 2012 huhtikuussa Luottokunta luovutti liiketoimintansa tytäryhtiölleen Eurocard Oy:lle, jonka nimeksi muutettiin samassa yhteydessä Luottokunta Oy. Osuuskunta vaihtoi uudeksi nimekseen Suomen Luotto-osuuskunta.  Samaan aikaan uutisoitiin Luottokunta Oy:n myynnistä huutokaupalla. Toimitusjohtaja Heikki Kapasen mukaan Luottokunta haki suurempaa volyymi- ja palvelukehityspohjaa.
Elokuussa 2012 Luottokunta Oy:n koko osakekanta myytiin 170 milj. eurolla tanskalaiselle Nets Holding A/S:lle, jonka tytäryhtiö Nets Finland oli toiminut Suomessa vuodesta 1999. Kauppaa toteutui lopullisesti 31. lokakuuta 2012 mennessä. Luottokunta Oy:n nimi muutettiin 14. tammikuuta 2013 Nets Oy:ksi.

Osuuskunnan purkaminen

Suomen Luotto-osuuskunta on ilmoittanut suunnitelmakseen osuuskunnan varojen jakamisen jäsenille ja osuuskunnan purkamisen muutaman vuoden kuluessa.
Osuuskunta arvioi joulukuussa 2012 yhden osuutensa arvoksi noin 3 400–4 000 euroa. Samoihin aikoihin uutisoitiin, että ”jobbarit” olivat pikavoittojen toivossa ostaneet osuuksia suorilla puhelinkaupoilla pilkkahintaan. Osuuskunnalla oli tuolloin 67 400 osuutta. Suurimmat omistajat olivat pankkeja ja kaupan keskusliikkeitä: Nordean osuus oli 27 %, OP-Pohjolan 17 % ja Danske Bankin 9 %. Sekä Kesko että SOK omistivat kumpikin 6 % osuuksista. Osuuskunnalla on lisäksi noin 20 000 jäsentä, jotka kukin omistavat vain yhden osuuden.
Osuuskunta jakoi varojaan vuosina 2012–2017 osuuspääoman korkona 4 105 euroa/osuus. Jäseniä osuuskunnalla oli vuoden 2016 lopussa vielä 19 931. Osuuskunta arvioi vuonna 2017 saavansa tuloja vielä vuosina 2019–2020.
Juha Helminen

Juha Pekka Helminen (14. huhtikuuta 1958 – 10. maaliskuuta 2013) oli tamperelaisen Kollaa Kestää -yhtyeen kitaristi.
Helminen tapasi Kai Kiven ja Jyrki Siukosen kouluaikoina ja perusti Kollaa Kestää -yhtyeen heidän kanssaan vuonna 1976. Yhtyeen basistina toimi vuosina 1978–1980 Mikko Nevalainen. Juha Helminen sävelsi yhtyeen kappaleet Musti Sotakoira ja Kuumat raiteet. Helminen toimii myös laulajana kappaleissa Johnny Rotten Go-Go ja Kuumat raiteet. Kollaa Kestää julkaisi vuonna 1979 LP-levyn Jäähyväiset aseille, jonka jälkeen Siukonen lähti yhtyeestä. Kollaa Kestää palasi yhteen kesällä 1982 ja teki kaksi keikkaa basistinaan Mikko Saarela.
Juha Helminen lähti Kollaa Kestään hajottua opiskelemaan Kankaanpään taidekouluun. Vuonna 1993 Helminen liittyi Punk Lurex OK -yhtyeeseen, jossa soitti hetken aikaa myös Siukonen. Yhtye kuitenkin lopetti 1990-luvun aikana.
Everworld

Everworld-kirjasarjan on kirjoittanut kirjailija K. A. Applegate ja siihen kuuluu tällä hetkellä 12 kirjaa, joista kaikki ovat suomennettu.
Kirjasarjassa viisi nuorta joutuu outoon maailmaan: Everworldiin. He saavat huomata ettei Everworldissä mikään ole mahdotonta. Se on täynnä jumalolentoja, jotka kaikki yrittävät epätoivoisesti pelastautua jumalten syöjältä, Ka Anorilta.

Everworldin idea ja juoni

Aikojen alussa jumalat sekä satuolennot asuivat vielä maanpäällä ihmisten, "kuolevaisten" kanssa. Ei ole tarkkaa tietoa siitä, miksi jumalat sitten tekivät seuraavan liikkeensä. He loivat uuden maailman, Everworldin, johon jumalat muuttivat itse, ja toivat mukanaan myös kaikenlaiset taikaolennot, samoin kuin muutamia ihmisiä palvelemaan heitä. Hetken aikaa kahden maailman välillä oleva portti oli erittäin heikko, mutta nyt myöhemmin se on melkein sulkeutunut. Tarinassa on ilmeisesti silti myös muita maailmoja (vaikka niistä ei sen enempää mainita), koska Everworldiin on rantautunut myös jumalia syövä Ka Anor, joka horjuttaa Everworldin tasapainoa, ja saa jopa pahimmatkin asukit pelkäämään. Jumalat yrittävät keksiä keinon, jolla päihittää Ka Anor, mutta yksi jumalista, Loki, yrittää napata "vanhasta maailmasta" noitatyttö Senna Walesin, jonka avulla portti saataisiin taas auki, ja jumalat ja muut taikaolennot voisivat palata takaisin maapallolle. Näin ollen Everworld siis jäisi Ka Anorin haltuun.
Lokin napatessa Sennan, onnistuu hän kuitenkin myös sekoittamaan neljä muuta nuorta tapahtumiin, ja Everworldiin. Nuoret eivät kuitenkaan joudu täysin Everworldiin, vaan he palaavat takaisin vanhaan maailmaan aina kun nukahtavat Everworldissa. Toimii myös niin, että kun he heräävät Everworldissa, he eivät enää tiedä mitä vanhassa maailmassa sillä hetkellä tapahtuu.

Päähenkilöt

David Levin: Tarinassa hieman sankari- ja johtajaroolin ottanut poika. Vanhassa maailmassa David ei ollut suosittu, eikä johtaja-ainesta, vaan enemmänkin pelkuri, ja tarinan aikana hänellä on lähes jatkuva tarve todistaa olevansa mies. Vanhassa maailmassa Davidilla oli myös suhde Sennaan-
Senna Wales: Noitatyttö, jonka kautta nuoret ajautuvat Everworldiin. Sennalla on taikavoimia, joilla hän voi hallita miesihmisiä koskettamalla näitä. Sennalla on ollut Davidin lisäksi suhde myös Christopheriin, ja April on hänen sisarpuolensa.
Christopher Hitchcock: Sarkastinen, hieman ylimieliseltä vaikuttava ja vitsaileva henkilö tarinassa. Christopher tekee lähes jatkuvasti pilaa jonkun kustannuksella, ja hän tekee sen jotta kukaan ei oppisi tuntemaan häntä liikaa, tai "pääsisi liian lähelle." Christopher pystyy kuitenkin olemaan myös huolehtiva persoona.
Jalil Sherman: Joukon tutkijasielu, joka haluaa jatkuvasti ottaa selvää Everworldin "systeemistä" ja löytää kaikelle jonkinlaisen järjellisen selityksen. Jalililla on vanhassa maailmassa OCD (pakko-oireinen häiriö), mutta Everworldissa hänellä ei ole sitä.
April O'Brien: April on järkevä ja pirteähkö tyttö ryhmässä. April on näytelmäkerhossa vanhassa maailmassa, ja hän laulaa usein Rentin lauluja.
Chrysler Airflow

Automuotoilun orastava muutos

Virtaviivainen tyyli teki tuloa autosuunnitteluun 1930-luvulla. Jo 1920-luvulla lentokoneiden muotokieli kiinnosti monia suunnittelijoita. Lentäminen oli suosittu puheenaihe ja nykyaikaisuuden sekä menestyksen perikuva. Myös USA:n talouslaman vuoksi autonvalmistajat pyrkivät uudistamaan automalleja virtaviivaisten lentokoneiden suuntaan.
Erityisesti Chrysler uskoi virtaviivaisuuteen ja määräsi Carl Breerin suunnittelemaan "tulevaisuuden auton". Lentokoneiden ohella Breer oli tutkinut muun muassa lintuja ja niiden virtaviivaisia muotoja.
1930-luvulla autoissa oli pysty jäähdytin ja tuulilasi sekä erilliset ajovalot. Airfow'ssa ilmanvastusta pyrittiin vähentämään kallistamalla jäähdytintä ja tuulilasia taaksepäin ja upottamalla ajovalot lokasuojiin. Teoriassa virtaviivaiset muutokset olivat oikeansuuntaisia, mutta Airflow'n ulkonäkö poikkesi liikaa totutusta.
Chrysler Airflow esiteltiin 1934. Sen moottorina toimi 115 hevosvoiman kahdeksansylinterinen rivimoottori. Valikoimaan kuuluivat myös kuusisylinterinen malli sekä Chryslerin muissa malleissa käytetyt 5,3- ja 6,3-litraiset "kahdeksikot".

Ongelmia myös myynnissä ja toimituksissa

Paitsi että Airflow näytti oudolta, se ei liikkunut vakaasti. Auton maavaraa kasvatettiin, mikä lisäsi keinuvuuden tuntua entisestään.
Suosiota vähensi myös se, että jo tammikuussa esitellyn mallin ensimmäiset tilaukset pystyttiin toimittamaan ostajille vasta heinäkuussa. Monet ostajat kyllästyivät odottamaan ja peruivat tilauksen. Lisäksi muut autonvalmistajat levittivät huhuja, joiden mukaan Chrysler ei uskaltanut toimittaa autoa sen vikojen vuoksi. Auto oli siten saanut huonon maineen jo ennen kuin kansa pääsi kokeilemaan sitä.
Airflow itsessään ei ollut huono automalli. Siinä oli laatikkomaisista teräspalkeista koostuva alusta ja runkokehikko, jonka päälle asennettiin koripellit. Moottori sijaitsi tavanomaista edempänä etuakselin päällä, jolloin moottori ja vaihteisto eivät vieneet tilaa ohjaamosta. Sijoitus oli vielä harvinainen mutta se alkoi yleistyä 1940-luvulla. Istuimet olivat akseleiden välissä joten taka-akselikaan ei vähentänyt tilaa.
Myynti alkoi kuitenkin surkeasti. Vuonna 1934 Airflow'ta myytiin 11 000 kappaletta kun muiden Chrysler-mallien menekki oli vähintään kaksinkertainen.
Auton muotoilun muuttaminen tavanomaiseksi ei auttanut. Seuraavana vuonna myynti alkoi laskea. Vuonna 1935 myytiin vain noin 7750 autoa, vuonna 1936 enää 5900 ja viimeisenä valmistusvuonna 1937 4400 kappaletta.

Muodin esikuvaksi

Vaikka Airflow oli myynnin suhteen katastrofi, siitä tuli esikuva monille autoille: esimerkiksi Volvo PV 36 Cariocan kori muistutti erikoisen paljon Airflow'n koria. Vaikutteita Airflow'sta löytyi myös esimerkiksi Peugeot'ssa ja Hanomagissa.
Yksi syy huonoon menestykseen oli se, että Airflow'n tullessa myyntiin autot olivat vielä varakkaiden ja usein iäkkäämpien henkilöiden kulkuvälineitä. Muodikkaalla ja muotoilultaan muusta liikenteestä poikkeavalle autolle ei ollut kysyntää, koska suosittiin perinteisiä ja vakiintuneesti auton näköisiä malleja.

Tekniikka

Autossa on kolmevaihteinen käsikäyttöinen vaihdelaatikko. Jarrut ovat hydrauliset.
Huningue

Huningue (saks. Hüningen) on kantoni ja kunta Haut-Rhinin departementissä Alsacessa, Ranskassa. Vuonna 1999 kunnassa oli 6097 asukasta.
Huningue sijaitsee strategisessa paikassa Reinin varrella, ja on joutunut siksi useita kertoja valloitusyritysten kohteeksi. Basel Sveitsin puolella on heti rajan takana. Vuonna 2007 valmistui "kolmen valtakunnan silta" yli Reinin, joka yhdistää Saksan Weil am Rheinin Sveitsiin ja Huningueen.
Cloudy Bay Sauvignon Blanc

Cloudy Bay Sauvignon Blanc on uusiseelantilaisen Cloudy Bay Vineyardsin tuottama Sauvignon Blanc -lajikkeesta valmistettu valkoviini. Sen ensimmäinen vuosikerta tehtiin vuonna 1985 muualta ostetuista rypäleistä. Myöhemmin yhtiö istutti omat viinitarhansa. Vaikka viini on saanut nimensä Cloudy Bayn alueesta, joka on vuorostaan James Cookin vuonna 1770 nimeämä, tuotetaan rypäleet pääosin syvemmällä Eteläsaaren sisämaassa.
Cloudy Bay Sauvignon Blanc oli 1980-luvun lopussa erityisesti Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa valtaisa menestys, joka auttoi lopulta nostamaan Uuden maailman viinit maailmankartalle. Cloudy Bay ei ollut kuitenkaan ainoa, sillä Montana Wines oli jo aikaisemmin, 1980-luvun alussa saavuttanut menestystä Marlboroughn alueen ensimmäisellä Sauvignon Blancilla. Sen huomio jäi kuitenkin niin sanotun Cloudy Bay Phenomenon -aallon alle.
Itse viinistä on esitetty monia mielipiteitä. Eräs viinikriitikko jopa vertasi Cloudy Bay Sauvignon Blancin juomista kokemuksena Glenn Gouldin esittämään Bachin Goldberg-muunnelmiin. Viinialan ykkösnimi Robert Parker piti myös tuotteesta. Eräiden kriitikoiden mukaan kyseinen viini on kuitenkin luonteeltaan liian aggressiivinen ja maku turhan yksipuolisen hedelmäinen.
Maultaan Cloudy Bay Sauvignon Blanc on hapokas, voimakkaan herukanlehtimäinen, raparperimainen, yrttinen ja mineraalinen. Se poikkeaa selkeästi moniulotteisempina ja hienostuneempina pidetyistä, klassisista ranskalaisista Sauvignon Blanceista Sancerresta ja Pouilly-Fumésta. Molemmilla tyyleillä on oma laaja kannattajajoukkonsa.
Viinin imago on pysynyt erittäin vahvana, minkä myötä Cloudy Baysta on tullut maan tunnetuin viinitila ja itse viinin hinta on noussut korkeaksi. Uusiseelantilaisten viinien keskimääräinen pullohinta on nykyään maailman korkein, ja Sauvignon Blanc on noussut viinituotannon päärypäleeksi Chardonnayn tilalle.
Cloudy Bay Vineyardsin omistaa nykyään samppanjatalo Veuve Clicquot:n kautta kansainvälinen luksustuotejätti LVMH (Louis Vuitton Möet Hennessy). Sen muihin viinialan omistuksiin kuuluu muun muassa maailman parhaimpiin makeisiin viineihin kuuluva Château d'Yquem, maailman myydyin samppanjamerkki Moët & Chandon sekä Dom Pérignon, maailman vanhin samppanjatalo Ruinart, sekä maailman kalleimpiin samppanjamerkkeihin kuuluva Krug.
Kasper Simontaival

Seuraura

Simontaival on Tapparan oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten varakapteenina. Simontaival teki C-nuorten SM-karsinnoissa 22 ottelussa tehot 42+20=62, joilla hän voitti sarjan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain TPS:n Leevi Teissala. Simontaipaleen maalikeskiarvo (1.91) on C-nuorten SM-karsintojen kaikkien aikojen toiseksi kovin. Ainostaan Teemu Pulkkinen on saavuttanut korkeamman maalikeskiarvon (2.36), kun hän teki kaudella 2006–2007 11 ottelussa 26 maalia. Simontaival valittiin kauden päätteeksi C-nuorten SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. 
Kaudella 2017–2018 Simontaival oli B-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä tehoilla 4+6=10 Tapparan paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Patrik Puistolan kanssa. Heidän edellään sarjan pistepörssissä oli vain HIFK:n Niklas Nordgren. Simontaival voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa.
Kesällä 2018 Simontaival nostettiin Tapparan SM-liigajoukkueen harjoitusvahvuuteen. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorissa, kunnes Simontaival teki liigadebyyttinsä runkosarjan viidennellä kierroksella 26. syyskuuta 2018 Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Tapparan nelosketjun oikeaan laitaan Matti Järvisen ja Joona Luodon viereen. Simontaival sai ottelussa jääaikaa 6.12 minuuttia. Hän sai syöttöpisteen Matti Järvisen tekemään maaliin, mutta keräsi ottelusta teholukeman -1. Simontaival toimi myös Tapparan alivoiman sijaiskärsijänä, kun Otso Rantakari sai toisessa erässä 2+10-minuutin rangaistuksen selästä taklaamisesta. Hän pelasi Tapparan miesten joukkueessa kauden aikana viisi runkosarja- ja kaksi Mestarien liigan ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Simontaival pelasi valtaosan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa, jossa hän teki 21 runkosarjaottelussa tehot 5+9=14.
Toukokuussa 2019 Simontaival teki Tapparan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen.

Maajoukkueura

Simontaival pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 sekä alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018. Hän jakoi seitsemällä syöttöpisteellään koko turnauksen syöttöpörssin voiton Kanadan Ryan Suzukin kanssa sekä voitti Suomen sisäisen pistepörssin. Yhteensä Simontaival on pelannut 30 poikien maaottelua.

Muuta

Simontaipaleen isoveljet Matias ja Niklas ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Matias pelasi kaudella 2018–2019 hyökkääjänä Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Humiriaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joiden nivelten johtojännelieriössä on viisi lehtiaukkoa ja soluissa kalsiumoksalaattikiteitä. Lehdet sijaitsevat usein kahdessa rivissä ja ovat lyhytruotisia sekä tavallisesti hammaslaitaisia; korvakkeet ovat pieniä tai puuttuvat. Kukinto on viuhkomainen, kukat ovat melko pieniä. Verholehdet ovat kasvaneet yhteen ainakin tyveltään. Heteitä on tavallisesti 10-30, joskus enemmän. Palhot ovat myös kasvaneet yhteen ainakin tyveltään ja muodostavat putken; joskus heteet ovat kahtena kiehkurana. Ponnen lokeroside on leveä ja pidentynyt. Mesiäinen ulottuu palhojen tyveltä sikiäimen tyvelle ja on silmiinpistävä kohouma ja rengasmainen. Sikiäin on yhdislehtinen, yksivartaloinen ja luotit ovat pallomaisia tai vaihtelevassa määrässä liuskaisia. Kussakin sikiäimen lokerossa on tavallisesti yksi, joskus kaksi siemenaihetta. Hedelmä on luumarja, jossa on kannellinen ja toisinaan jopa viisisiemeninen kivi, jonka pinnalla on pihkamaista ainetta sisältäviä taskuja. Siemenessä on runsas valkuainen eli endospermi ja niukka ulkovalkuainen eli perispermi sekä hieman käyristynyt vihreä alkio.

Levinneisyys

Valtaosa heimon lajeista kasvaa trooppisessa Amerikassa. Osa suvusta Sacoglottis kasvaa myös Länsi-Afrikassa.

Luokittelu

Humiriaceae kuuluu Malpighiales-lahkon evoluutiopuussa kladiin, jossa on sen lisäksi heimot Achariaceae, Goupiaceae, Violaceae (orvokkikasvit), Passifloraceae (passiokasvit), Lacistemataceae ja Salicaceae (pajukasvit). Kladin ominaisuus on siemenen ravintovaraston eli endospermin pysyvyys. Kladi lienee kehittynyt noin 110-101 miljoonaa vuotta sitten.
Humiriaceae käsittää kahdeksan sukua ja 50 lajia. Suurimmat suvut ovat 16-lajinen Vantanea ja 12-lajinen Humiriastrum. Heimon ikäarvio on 20 miljoonan vuoden paikkeilla.
Heimoon kuuluvat suvut Duckesia, Endopleura, Humiria, Humiriastrum, Hylocarpa, Sacoglottis, Schistostemon ja Vantanea.
Jill Whelan

Jill Whelan (s. 29. syyskuuta 1966) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Lemmenlaiva-televisiosarjassa roolinimellä Vicki Stubing.