google/wiki40b huggingface dataset:
Ilmusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,4 ha ja se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja lammen rannat muodotuvat etelässä Röyhynsuosta ja pohjoisessa Asikonsuosta. Järven vedenpinnan korkeus on 79,4 metriä mpy, mikä on sama kuin Kernaalanjärvessä ja Vanajavedessä. Järven tilavuudeksi on luotaamalla saatu 164 tuhatta m³. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä lampea.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hiidenjoen alueeseen. Se jaetaan vielä Hiidenjoen suualueeseen, johon järvi kuuluu. Lampi on aina ollut läpivirtausjärvi, mutta vasta vedenpinnan pienoinen lasku eriytti Puujoen kulkemaan pohjoista reittiä ohitse. Suolta tulevien ojien nykymerkitys lammen vesitaloudelle on merityksetön, sillä yhteydet turvetuotantoalueelle ovat poikki.

Historiaa

Asikonmeri on Puujoesta tai Välijoesta irti kuroutunut lampi ja Ilmusjärvelle on käymässä samalla tavalla, koska järven ja joen uomat ovat jo erityneet toisistaan, vaikka vesiyhteys niiden välillä on edelleen olemassa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Ilmusjärvi on kuin leveän joen laajentuma. Kartta on piirretty ennen kuin Pyhäjärven ja Vanajaveden vedennan alenemiset oli toteutettu. Järvenlaskussa lammen pohjasta on alkanut pilkistämään pohja näkyviin ja joki on ottanut uomakseen vedestä nousseen saaren pohjoissivun.
Ilmusjärvi oli vielä 1962 peruskartassa yhtenäinen lampi, jonka keskellä sijaitsi matala ruohikkoalue. Kun seuraavassa kartassa vedenpinta oli laentunut, nousi ruohikkoalueen pohja vedenpintaan ja se tulkittiin kartassa suosaareksi. Lampi pieneni näin kovasti ja joen uoma alkoi kiertää saaren pohjoispäässä. Röyhynsuo, jossa lampi sijaitsi, oli 1962 ojittamatonta kosteikkoa. Seuraavassa kartassa se oli ojitettu valtaojilla ja kaakkoispäästään kuivatusojilla tiheästi. Nykyään sama ojitettu alue on turvetuotantoaluetta.
HMS Hardy (1895)

Palvelus

HMS Hardy palveli Britteinsaarten vesillä lukuun ottamatta vuoden 1900 palvelusta Välimerellä. Alus myytiin 11. heinäkuuta 1911 Garnhamille romutettavaksi.
Aleksanteri Jannaios

Aleksanteri Jannaios (hepr. ‏יהונתן "ינאי" אלכסנדרוס‎, Jonathan ”Jannai” Aleksandros, m.kreik. Ἀλέξανδρος Ἰανναίος, Aleksandros Iannaios, lat. Alexander Jannaeus) oli Juudean kuningas vuodet 103–76 eaa. Hän oli makkabealaisten suvun kuudes hallitsija. Aleksanteri Jannaios seurasi kuninkaana veljeänsä Aristobulosta ja oli naimisissa tämän lesken Aleksandran kanssa. Aleksandrasta tuli myös kuningatar Aleksanterin kuoltua.
Aleksanteri Jannaios oli taitava sotapäällikkö ja julma hallitsija. Hänen aikanaan Juudean alueet levisivät Välimeren rannikkoa pitkin Gazasta Carmeliin ja Gadaran Jordan-virran toiselle puolelle. Aleksanterin aikana Juudean valtakunta oli suurimmillaan sitten Salomon.
Aleksanteria vastustettiin sotamenestyksestään huolimatta Jerusalemissa. Vuonna 94 eaa. sukkotin, eli lehtimajajuhlan, aikana hänen päälleen heitettiin sitruunoita. Aleksanterin sotilaat teurastivat tuhansia juhlijoita, minkä seurauksena alkoi fariseuksien johtama sisällissota. Fariseukset kutsuivat avukseen myös seleukidihallitsija Demetrios III Eukairoksen. Ensin seleukidit onnistuivat voittamaan Aleksanterin joukot, mutta tämä sai avukseen monia juutalaisia, jotka pelkäsivät Jerusalemin menetystä Demetriokselle. Sisällissodan aikana Aleksanteri ristiinnaulitsi 800 fariseusta.
Aleksanteri Jannaios sai surmansa vuonna 76 eaa. taistelussa lähellä Gadaraa.
Paavo Pajula

Paavo Päiviö Pajula (13. syyskuuta 1878 Lohtaja – 23. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi lähettiläänä Kööpenhaminassa ja sai Helsingin yliopiston lakitieteen kunniatohtorin arvon 1955.
Pajulan vanhemmat olivat pastori Lauri Vihtori Pajula (ent. Widbom) ja Fanny Johanna Maria Haake. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. Pajula suoritti yleisen oikeustutkinnon 1905, valmistui molempien oikeuksien lisensiaatiksi 1905 ja sai varatuomarin arvon 1907. 
Pajula toimi Sortavalan pormestarina 1907–1917. Hän oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1919 alkaen ja toimi viimeksi lähettiläänä Kööpenhaminassa 1939–1945. Pajula sai lakitieteen kunniatohtorin arvon 1955. Hän osallistui myös heimosotiin kuuluneeseen Aunuksen retkeen vuonna 1919 ja toimi Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan jäsenenä.
Pajula oli naimisissa vuodesta 1909 Aleksandra Naemi Nathalia Bergin kanssa.
La Trice Little

Pelaajaura

Little pelasi koripalloa Yhdysvalloissa kaikilla kouluasteilla, viimeisimpänä yliopistotasolla Mercy Collegessa. Saavuttuaan Suomeen vuonna 2002 Little pelasi aluksi II-divisioonaa Pirkkalan Virissä ja harjoitteli Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueen mukana. Elokuussa 2005 hän teki yksivuotisen pelaajasopimuksen Pyrinnön kanssa edustaen seuraa kuitenkin vain 11 ottelussa syyskaudella. Tämän jälkeen Little pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Korikobrissa vuoteen 2008 asti. Seuraavan kauden Little pelasi Helsingin NMKY:ssä ja sitä seuraavan Wartti Basketissa. Kauden 2010–2011 Little edusti Korisliigassa pelannutta Porvoon Tarmoa 4,4 pisteen ja 2,2 levypallon keskiarvoilla. Tarmo putosi kauden päätteeksi Korisliigasta, ja Little jatkoi seurassa vielä seuraavan kauden alun. Vuosina 2012–2014 Little edusti divisioonajoukkue Keravan Kori-80:aa. Vuonna 2014 hän siirtyi I-divisioona B:hen Espoo Basket Teamin joukkueeseen.

Koripallotuomarina

Little on toiminut myös pääsarjatason erotuomarina.

Yksityiselämä

Little asui New Yorkin Brooklynissä, ja hänellä on John-niminen pikkuveli. Little sapui Suomeen vuonna 2002 suomalaisen vaimonsa ja lapsensa kanssa. Aikaisemmasta liitostaan Littlellä on kaksi lasta: Niia-tytär ja vuonna 2004 syntynyt Miro-poika, jotka ovat pelanneet koripalloa Tampereen Pyrinnössä. Nykyisestä avioliitostaan Sanna-vaimonsa kanssa Littlellä on Leanna-tytär ja Sofia-tytär.
Marttyyri

Marttyyri (kr. μαρτύρ, martyr, todistaja) on uskonsa tai jonkin muun aatteensa puolesta kuollut henkilö. Kirkkohistoriassa marttyyreilla tarkoitetaan yleensä varhaiskristillisenä aikana, Rooman valtakunnassa toimeenpannuissa vainoissa surmattuja kristittyjä.   
Usein sanaa käytetään myös jostakin muusta ”jalosta syystä” kuolleesta henkilöstä, kuten isänmaallisesti kansansa kunnian puolesta esimerkiksi sodassa kuolleesta taistelijasta. 1900- ja 2000-luvulla sitä ovat käyttäneet itsestään muun muassa useat islaminuskoiset itsemurhapommittajat. Sanan viittausala on laajentunut niinkin paljon, että marttyyriksi voidaan sanoa ketä tahansa syyttömästi kärsivää tai sellaisena esiintyvää henkilöä, jolloin merkitys voi olla jopa ivallinen.
Anupam Kher

Yksityiselämä

Anupam Kher on ollut naimisissa näyttelijä Kirron Kherin kanssa vuodesta 1985.
Kozlovkan piiri

Kozlovkan piiri (ven. Козло́вский райо́н, Kozlovski raion, tšuvassiksi Куславкка районӗ, Kuslavkka raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 517 neliökilometriä ja asukkaita on 24 200 henkeä (vuonna 2007).
Piiri sijaitsee Tšuvassian koillisosassa. Idässä ja kaakossa se rajoittuu Tatarstaniin, etelässä ja lounaassa Urmaryn piiriin, lännessä Tsivilskin piiriin ja luoteessa Mariinski Posadin piiriin. Hallinnollinen keskus on Kozlovkan kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Volgan ylänköön. Sen koillispuolella sijaitsee Volgan muodostama Kuibyševin tekoallas, johon laskee sivujoki Aniš. Pinta-alasta valtaosa on maatalousmaata. Metsää on vain 6 %.
Piirin kautta kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie (Tjurleman asema) sekä Nižni Novgorodin ja Ufan välinen M7-valtatie. Kozlovkassa on henkilö- ja tavaraliikennettä hoitava laivalaituri. Piirikeskuksesta on 95 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Tšeboksaryyn. 
Väestöstä 70 % on tšuvasseja, 22 % venäläisiä ja 6 % tataareja.
Seudulla on koneenrakennus- ja metalliteollisuutta, puunjalostusta, kevyttä sekä elintarviketeollisuutta. Lähes kaikki teollisuusyritykset sijaitsevat Kozlovkassa. Niistä huomattavimmat ovat kuorma-autotehdas, meijeri ja leipätehdas. Maatalous on keskittynyt viljan, perunan, vihannesten ja humalan viljelyyn sekä lihan ja maidon tuotantoon.
Kozlovossa toimii matemaatikko Nikolai Lobatševskille omistettu museo sekä julkaistaan venäjän- ja tšuvassinkielistä piirilehteä Znamja – Jalav.
Novgorodin alue

Maantiede

Novgorodin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon luoteisosassa. Sen pinta-ala on 54 501 neliökilometriä. Alueen suurin järvi on Ilmajärvi, ja merkittävimmät joet ovat Olhava, Msta, Lovat ja Šelon.

Historia

Suomalais-ugrilaiset ja slaavilaiset heimot valitsivat 800-luvulla Nestorin kronikan mukaan viikinki Rurikin ruhtinaakseen ja hallintoalueen "pääkaupungiksi" valittiin Olhavanjoen Novgorod. Novgorodin alue joutui 900-luvulla Kiovan valtaan. Novgorod itsenäistyi Kiovasta 1136 ja muodosti ympäristöineen tasavaltamaisen valtion, joka rikastui kaupankäynnillä. Novgorodin valtio laajeni sittemmin pohjoiseen ja koilliseen. Pihkova ympäristöineen erosi Novgorodista 1348 ja muodosti oman valtion. Novgorodin valtio liitettiin Venäjään 1478.

Väestö

Novgorodin alueen asukasluku on 634 111 (2010). Asukastiheys on 11,6 henkeä neliökilometriä kohden. Kaupunkiväestön osuus oli 70,6 prosenttia (2010). Suurimmat kaupungit ovat Novgorod, Borovitši ja Staraja Russa.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 93,9 prosenttia asukkaista on venäläisiä, 1,5 prosenttia ukrainalaisia ja 0,8 prosenttia valkovenäläisiä.

Talous

Novgorodin alue tuotti Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 127,3 miljardia ruplan osuuden eli 0,34 prosenttia Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa 200,7 tuhatta ruplaa eli noin 4 917 euroa. Tämä oli 77 prosenttia Venäjän keskiarvotasosta.
Alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, radioelektroniikka-, kemian-, puunjalostus-, lasi-, posliini-, elintarvike- ja kevytteollisuus. Maatalous on keskittynyt pellavan viljelyyn ja karjankasvatukseen.
CS Mackay-Bennett

CS Mackay-Bennett oli Lontooseen rekisteröity kaapelinkorjausalus, jonka omisti Commercial Cable Company. Sillä oli pitkä ura korjaamassa merenalaisia kaapeleita Pohjois-Atlantilla.
Mackay-Bennettistä tuli kuuluisa huhtikuussa 1912, kun White Star Line antoi sille tehtäväksi kerätä Pohjois-Atlantilla kelluvat ruumiit RMS Titanicin turman jälkeen. Mackay-Bennett löysi Titanicin 1 517:stä uhrista 306, kaikkiaan uhreja löydettiin 328. Näihin ruumiisiin kuului John Jacob Astor IV, aluksen rikkain matkustaja, sekä arkkitehti Edward Austin Kent.
Kanadalainen kirjailija Thomas Raddall toimi Mackay-Bennettillä sähköttäjänä ja käytti kokemuksiaan inspiraationa joissain novelleissaan.
Mackay-Bennett eläköitettiin toukokuussa 1922 Plymouthin sataman vesille käytettäväksi varastona. Toisen maailmansodan aikana laiva upposi saksalaisten Plymouthin-pommituksissa, mutta nostettiin myöhemmin uudelleen. Laiva romutettiin vuonna 1963.
Harmaahaikara

Koko ja ulkonäkö

Lintu on noin metrin korkuinen ja sen siipien kärkiväli on 155–195 cm.
Harmaahaikara on nimensä mukaisesti miltei kokonaan harmaa. Sillä on kuitenkin valkoinen pää, jossa mustat "kulmakarvat" jotka kaartuvat taakse töyhdöksi. Jalat ovat kellanharmaat ja nokka oranssinkeltainen. Ääni on voimakas rääkäisy, jota kuulee varsinkin hämärissä ja yöllä.
Harmaahaikaran voi kaukaa sekoittaa kurkeen, mutta haikara pitää lentäessään kaulaansa taivutettuna. 
Vanhin suomalainen rengastettu harmaahaikara on ollut 6 vuotta 3 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut hollantilainen 35-vuotias yksilö, joka joutui lopulta ammutuksi.

Levinneisyys

Harmaahaikaroita on melkein kaikkialla Euroopassa ja Aasiassa, ainoastaan pohjoisessa niitä näkee harvoin. Niitä esiintyy myös Etelä-Afrikassa ja Madagaskarilla.
Euroopan pesimäkanta on 117 000–128 000 paria, joista Britteinsaarilla pesii 10 300 paria. Venäjällä on 20 000–25 000 ja Turkissa 2 000–5 000 paria. Harmaahaikarat pesivät Suomessa harvinaisena maan eteläosissa. Suomen kanta oli 1990-luvun lopulla yli 100 paria, ja se kasvaa vähitellen. Vuoden 2011 kannanarvio on 700-1000 paria.

Elinympäristö

Harmaahaikara viihtyy erityisesti matalien, rehevien järvien rannoilla, mutta niitä näkee myös soilla ja mangrovealueilla. Suomessa myös sisäsaaristossa.

Lisääntyminen

Pariutumisaika sadekaudella trooppisilla seuduilla, tammi-toukokuussa muualla alueesta riippuen. Pesä on laakea risukasa puussa, usein korkealla kuusessa. Emo munii 3–5 munaa, joita se hautoo 21–26 vrk. Poikaset lähtevät pesästä 8-viikkoisina.

Ravinto

Harmaahaikara pyydystää pääasiassa kaloja ja sammakoita. Se seisoo liikkumattomana matalassa vedessä ja iskee salamannopeasti nokkansa varomattomaan saaliiseen. Sille kelpaavat myös käärmeet, linnunpoikaset, ravut ja pikkujyrsijät. Tehokkaina kalansyöjinä harmaahaikarat voivat aiheuttaa merkittäviä tappioita kalanviljelylaitoksilla.
Margarita (juoma)

Margarita on drinkki, joka koostuu triple secin ja limetti- tai sitruunamehun sekoituksesta tequilan kanssa. Juoman lisänä tarjotaan useimmiten suolaa. Margarita on kaikista yleisin tequilaan pohjautuva cocktail Yhdysvalloissa.
Vähä-Kukkamo

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Suojoen valuma-alueeseen (35.626) se kuuluu.
Transkonduktanssivahvistin

Transkonduktanssivahvistin on vahvistin, josta lähtevä virran suuruus on verrannollinen vahvistimen tulojännitteeseen. Sen vahvistus määritellään transkonduktanssina, joka on lähtövirran ja tulojännitteen suhde. Transkonduktanssivahvistimista käytetään myös nimityksiä operational transconductance amplifier (OTA) ja voltage controlled current source (VCIS; verkkoanalyysissä). Transkonduktanssivahvistinta voidaan käyttää sellaisenaan esimerkiksi LEDin ohjaukseen.
Kanavatransistori eli FET on toimintaperiaatteeltaan transkonduktanssivahvistin, eli sen läpi kulkeva virta on verrannollinen tulon (hilan) jännitteeseen.
Katso myös: Norton-vahvistin
FS Masséna (1895)

Valmistus

Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta. Sen köli laskettiin syyskuussa 1892 ja alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1895. Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1898.

Palvelus

Alus muutettiin proomuksi vuonna 1915. Gallipolin taisteluiden päätyttyä hinattiin vuoden lopulla Masséna Toulonista Cape Hellesiin, jonne sen miehistö upotti aluksensa 9. marraskuuta muodostaen aallonmurtajan suojaamaan liittoutuneiden joukkojen evakuointia tammikuussa 1916.
Kari Uusitalo

Kari Uolevi Uusitalo (s. 14. heinäkuuta 1933 Pyhäjärvi (Vpl)) on suomalainen elokuvahistorioitsija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänelle on myönnetty elokuvaneuvoksen arvonimi 1990.

Elokuvatutkijana

Uusitalo palveli Suomen elokuvasäätiössä 1970–1998. Suomen kansallisfilmografiaa laadittaessa hän toimi toimituskunnan puheenjohtajana ja päätoimittajana sarjan kahdeksan ensimmäisen osan ajan ennen siirtymistään eläkkeelle.
Uusitalo on kirjoittanut parisenkymmentä elokuvan historiaa käsittelevää tietokirjaa, joista useimmat paneutuvat suomalaiseen elokuvaan. Hänen kotimaisen elokuvan historiaa 1960-luvun loppuun asti käsittelevä kuusiosainen kirjasarjansa ilmestyi 1972–1984. Lisäksi hän on julkaissut elämäkerrat muun muassa Suomen kolmen johtavan elokuvastudion johtohahmoista Väinö Mäkelästä,  T. J. Särkästä ja Risto Orkosta sekä näyttelijäpariskunta Siiri ja Kaarlo Angerkoskesta ja ohjaaja Aarne Tarkaksesta. Uusitalon muistelmateos Elämäni Karina: Evakkopojasta elokuvaneuvokseksi ilmestyi 2001.

Käsikirjoittajana ja dokumenttiohjaajana

Uusitalo on käsikirjoittanut sekä elokuvia että televisiosarjoja. Hän laati Yrjö Höysniemen kanssa käsikirjoituksen Åke Lindmanin ohjaamaan, suomalaisista rauhanturvaajista kertovaan elokuvaan Laukaus Kyproksessa (1965). Ohjaaja Lindman näytteli itse elokuvan pääroolin. Käsikirjoittajayhteistyö Lindmanin kanssa jatkui Matti Yrjänä Joensuun poliisiromaneihin perustuvissa televisiosarjoissa Harjunpää ja kylmä kuolema (1983), Harjunpää ja ahdistelija (1985) sekä Harjunpää ja heimolaiset (1995). Näistä kaksi ensimmäistä olivat ruotsinkielisiä FST:lle tuotettuja sarjoja, joissa pääosaa ylikonstaapeli Timo Harjunpäänä näytteli Johan Simberg. Suomenkielisessä Harjunpäässä ja heimolaisissa puolestaan pääroolissa oli Kari Heiskanen. 
Käsikirjoitustyön ohella Uusitalo on toiminut myös elokuvaohjaajana. Hän on ohjannut useita Suomesta ja Suomen valtiopäämiehistä kertovia dokumenttielokuvia. Näitä ovat muun muassa Urho Kekkonen – valtiomies, presidentti (1967), Mannerheim – Suomen marsalkka (1968) ja Suomen itsenäisyys -trilogia (1967).
Spýros Kyprianoú

Spýros Kyprianoú (kreik. Σπύρος Κυπριανού, 28. lokakuuta 1932 Limassol, Kypros - 12. maaliskuuta 2002 Nikosia, Kyproksen tasavalta) oli kyproslainen asianajaja ja poliitikko. Hän oli Kyproksen tasavallan presidentti vuosina 1977–1988, jota ennen hän toimi maansa ensimmäisenä ulkoministerinä vuosina 1960−1972.
Kyprianoú kuului vuodesta 1950 lähtien arkkipiispa Makarioksen lähipiiriin. Hän perusti keskustaoikeistolaisen demokraattisen puolueen vuonna 1976 ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hänet nimitettiin presidentiksi Makarioksen kuoltua kesken kauden, minkä jälkeen hän voitti presidentinvaalit vuosina 1978 ja 1983. Vuodesta 1979 lähtien Kyprianou lähestyi useaan otteeseen Pohjois-Kyproksen turkkilaisen osan johtajia, mutta yhdistymisneuvottelut kariutuivat. Hänen ansiokseen on jossain määrin arvioitu maan talouden elvyttäminen, vaikka hän hävisikin presidentinvaalit vuonna 1988 Geórgios Vasilioúlle.
Kosovon operaatio (1944)

Seuraukset

Kosovon alueen vapauttaminen Saksalta ei tuonut välitöntä rauhaa ja järjestystä. 2. joulukuuta 1944 anti-kommunisti Albaanit Drenican alueelta hyökkäsivät Trepcan kaivoskompleksiin ja muihin kohteisiin. 2 000 miehen voimalla nämä anti-kommunistit onnistuivat torjumaan 30 000 miehen partisaanijoukkoja kahden kuukauden ajan.
Eva Biaudet

Polittiinen toiminta

Biaudet opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, mutta keskeytti opinnot siirtyessään politiikkaan. Biaudet oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–1996 ja RKP:n varapuheenjohtaja 1990–1994. Biaudet palasi kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa, mutta jätti kaksi vuotta myöhemmin poliittiset tehtävänsä.
Biaudet oli ensimmäisen kerran kansanedustajana vuosina 1991–2006. Hän oli Lipposen II hallituksen peruspalveluministeri 15. huhtikuuta 1999 – 13. huhtikuuta 2000 ja 19. huhtikuuta 2002 – 16. huhtikuuta 2003. Vuonna 2006 Biaudet siirtyi Etyjin erityisedustajaksi ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Jörn Donner. Biaudet valittiin uudestaan kansanedustajaksi vuoden 2015 vaaleissa.
30. elokuuta 2011 RKP esitteli Biaudet’n presidenttiehdokkaakseen vuoden 2012 vaaleihin. Vaaleissa hän sai 2,7 % äänistä sijoittuen seitsemänneksi.
Biaudet oli RKP:n pormestariehdokas ja nousi Helsingin kaupunginvaltuustoon 
vuoden 2017 kuntavaaleissa 3622 äänellä.

Ura Vähemmistövaltuutettuna

Vuonna 2010 Biaudet valittiin erivapaudella vähemmistövaltuutetuksi viiden vuoden määräajaksi. Häneltä puuttui virkaan vaadittava loppututkinto, mutta esittelijän, kansliapäällikkö Ritva Viljasen mukaan hänen kokemuksensa ja pätevyytensä ovat riittäviä. Valinta herätti loppututkinnon puutteen vuoksi runsaasti keskustelua. Valinnasta kanteli oikeuskanslerille muiden muassa Pakolaisneuvonta ry:n lakimies Husein Muhammed, mutta kantelut hylättiin. Biaudeta ei kuitenkaan voitu valita enää toiselle kaudelle poikkeusluvalla.
Kesäkuussa 2011 Yhdysvaltain ulkoministeriö palkitsi Biaudet’n ihmiskaupan vastaisesta työstä ja ongelmien nostamisesta esiin Suomessa.

Näkemyksiä

Biaudet on vaatinut seksin ostokieltoa. Hän on myös vaatinut vihapuheen rajoittamista, internetin keskustelupalstojen ylläpitäjien asettamista lailla vastuuseen palstojen sisällöstä ja lainsäädännön ulottamista myös yksityisten ihmisten välisiin suhteisiin, kuten epäasialliseen käytökseen ja häirintään.

Yksityiselämä

Eva Biaudet’n isän suku on sveitsinranskalainen. Suku muutti Suomeen 1700-luvulla. Katolilaisen kirkon tutkija Henry Biaudet oli Biaudet’n isosetä.
Rainier III

Lapsuus ja nuoruus

Ruhtinas Rainier III syntyi Monacon ruhtinaskunnassa prinsessa Charlotte Louise Julietten (1898–1977) – ruhtinas Ludvig II:n ja Marie Juliette Louvet'n, joka oli joko kabareelaulaja tai ilotyttö, Algeriassa syntyneen tyttären – ja tämän miehen Pierre de Polignac (1895–1964) nuorempana lapsena ja ainoana poikana. Hän syntyi vuotta isoisoisänsä, ruhtinas Albert I:n kuoleman jälkeen. Rainier III:lla oli yksi vanhempi sisar, Monacon prinsessa Antoinette.
Rainier lähetettiin opiskelemaan ensin Englantiin ja sitten Sveitsiin ennen kuin meni yliopistoon Ranskaan.
Rainierin isoisä ruhtinas Ludvig II toimi kenraalina Ranskan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana. Toisessa maailmansodassa Rainier palveli Ranskan armeijassa tykistöupseerina ja sai urhoollisuusmitalin ansioistaan taisteluissa saksalaisia vastaan Elsassissa.
Prinssi Rainier valittiin vuonna 1949 Kansainvälisen Olympiakomitean jäseneksi, josta hän erosi seuraavana vuonna siirryttyään Monacon hallitsevaksi ruhtinaaksi.
Agnelo Gustavo Adolfo de Souza

Kunnianarvoisa Agnelo Gustavo Adolfo de Souza (21. tammikuuta 1869 Anjuan, Intia – 20. marraskuuta 1927 Rachol, Goa, Intia) oli pappi, mystikko ja saarnaaja. Hän eli seuraavien 5 paavien hallintokausien aikana: autuas Pius IX (1846–1878), Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922) ja Pius XI (1922–1939). Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 10. marraskuuta 1986.
Jorma Molarius

Jorma Molarius (12. joulukuuta 1941 Kesälahti – 28. helmikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja tv-ohjaaja. 
Molarius oli yksi telvision alkuvuosien pioneereista Suomessa. Hän oli 1960-luvulla Mainos-TV:ssä ohjaajana ja tuottajana ja siirtyi sitten 1970 Yleisradion palvelukseen. 
Molariuksen tuottamiin ohjelmiin kuuluivat muun muassa Sirkus Pasila, Kansalaisen tietolaari, Kolmas kerros, Aikapommi, Kielletty kaupunki sekä vuonna 1977 valmistunut presidentti Urho Kekkosesta kertonut Presidentin päivä.