Palmuöljy

Koostumus

Kaikkien rasvojen tavoin sekä hedelmän että siemenen sisältämä öljy koostuvat glyserolin kanssa esteröityneistä rasvahapoista. Niiden rasvahappopitoisuus on korkea, hedelmällä noin 50 % ja ytimellä 80 %.
Palmuöljy sisältää kookosöljyn tavoin selvästi enemmän tyydyttyneitä rasvahappoja kuin useimmat muut kasviöljyt, minkä vuoksi se on huoneenlämmössä puolikiinteää. Palmuöljyssä on havaittu olevan lisäksi paljon haitallisia glysidyyliestereitä, 3-monokloropopaanidiolia, 2-monokloropropaanidiolia sekä niiden rasvahappoestereitä, jotka johtuvat öljyn teollisessa valmistuksessa käytetyistä korkeista lämpötilosta.
Palmuöljy on luonnostaan punertavaa, koska se sisältää runsaasti beetakaroteenia. Öljyn keittäminen tuhoaa betakaroteenin, jolloin öljystä tulee valkeaa.

Käyttö

Palmuöljyä käytetään sekä ravintoöljynä että saippuateollisuuden raaka-aineena ja nykyisin myös moottoripolttoaineiden, biodieselin valmistukseen. Vaikka nopein palmuöljyn tuotannon ja käytön kasvu johtuu tällä hetkellä biopolttoaineista, maailman palmuöljytuotannosta 80 % käytetään kuitenkin elintarviketeollisuudessa.

Ravintona

Palmuöljyä löytyy yhä useammasta elintarvikkeesta perunalastuista kekseihin ja einesruoista jäätelöön. Sitä käytetään teollisessa ruuanvalmistuksessa, margariineissa ja monissa ruokavalmisteissa. Euroopassa palmuöljyä käytetään eniten paistetuissa eineksissä, muun muassa ranskanperunoissa.

Vaikutus kolesterolipitoisuuteen

Palmuöljy sisältää runsaasti tyydyttyneitä rasvahappoja, joilla on yhteys veren nousseeseen kolesterolipitoisuuteen. Veren korkea kolesterolipitoisuus aiheuttaa kolesterolin kertymistä verisuonten seinämiin ja siten ahtauttaa valtimoita ja sitä kautta aiheuttaa sydän- ja verisuonisairauksia.

Sivutuotteet

Elintarvikkeeksi jalostettava palmuöljy puhdistetaan tislaamalla. Jätteeksi jäävät pilaantuneet rasvat. Tätä prosessitähdettä kutsutaan nimellä palmuöljyn rasvahappotisle (PFAD; engl. Palm Fatty Acid Distillate).
Palmuöljyn jalostuksessa PFAD:ta jää keskimäärin 3,5–5 %. PFAD:n vuosituotanto on noin 2,5 miljoonaa tonnia.
PFAD:ta käytetään mm. biopolttoaineen valmistukseen, kynttilöiden, saippuan ja kemianteollisuuden tuotteiden valmistuksessa sekä eläinrehussa.
Suomessa PFAD on määritelty jätteeksi, toisin kuin useissa muissa maissa. Jätteenä sitä eivät koske hiiliverot ja suuri osa sen tuotannon tuottamista kasvihuonekaasupäästöistä voidaan lukea nollaksi. Täten suomalainen Neste voikin väittää biodieselpolttoaineensa vähentävän kasvihuonekaasupäästöjä 80–90 prosenttia.

Ympäristöongelmat

Erityisesti Greenpeace on arvostellut palmuöljyn varaan perustuvia biodiesel-tehtaita niiden ympäristövaikutuksien takia. Palmuöljyn uskotaan olevan ilmastovaikutuksiltaan jopa fossiilisia polttoaineita huonompi vaihtoehto, sillä sademetsien raivaaminen plantaasien tieltä aiheuttaa runsaasti kasvihuonekaasupäästöjä ja tuhoaa paikallisten eläinten ja kasvien elinympäristöä. Nykyisellä metsätuhon tahdilla esimerkiksi Singaporessa orankien arvioidaan kuolevan sukupuuttoon luonnosta 5-10 vuodessa. Europarlamentin teollisuuskomitea on ottanut yksiselitteisen kielteisen kannan Kaakkois-Aasiasta tuotaviin palmuöljypohjaisiin biopolttoaineisiin.
Myös WWF on kiinnittänyt huomiota siihen, että öljypalmun viljelyksen laajentuminen tuhoaa arvokkaita luontokohteita ja makean veden ekosysteemejä, nopeuttaa lajien sukupuuttoa sekä ilmastonmuutosta ja vaarantaa yhteisöjen toimeentuloa. WWF toivoo, että kaupan keskusliikkeet siirtyisivät RSPO-standardoidun palmuöljyn käyttöön. RSPO huomioi myös ympäristön hyvinvoinnin.
Palmuöljyn käyttöä on puolustanut julkisesti kirjailija Risto Isomäki, joka on nimittänyt sen viljelyä sademetsien ja turvealueiden ulkopuolella parhaaksi tavaksi tuottaa biopolttoaineiden raaka-aineita. Hän on arvostellut myös palmuöljyä vastaan kampanjoivia järjestöjä, jotka yrittävät painostaa eurooppalaiset ja pohjoisamerikkalaiset yhtiöt pois Indonesiasta. Isomäen mukaan juuri niiden yhtiöiden, joihin länsimaiset kansalaisliikkeet voivat vaikuttaa, ajaminen pois johtaa viljelyn jäämiseen paikallisten oligarkkien ja intialaisten ja kiinalaisten toimijoiden käsiin, jotka eivät välitä työläisten oikeuksista, ympäristöstä ja ilmastonmuutoksesta sen vertaa kuin eurooppalaiset suuryhtiöt. Tuoreessa kirjassaan "Miten Suomi pysäyttää ilmastonmuutoksen" Isomäki toteaa myös, että palmuöljy on niin satoisa kasvi, että se pystyy tuottamaan samalla pinta-alalla moninkertaisen sadon muihin öljykasveihin verrattuna. Tästä on loogisena seurauksena, että mikäli öljypalmun viljely kielletään, joudutaan vastaavasti moninkertainen viljelyala ottamaan muiden öljykasvien käyttöön eikä se ole kokonaisuuden kannalta järkevää. Viljelyyn liittyviä ongelmia on vähentänyt Isomäen mukaan se, että esimerkiksi Indonesia on kieltänyt öljypalmujen viljelyn turvemailla.Isomäki näkee kestävyyskriteerit täyttäviä lisäviljelymahdollisuuksia öljypalmulle esimerkiksi Afrikassa niillä seuduilla, joista öljypalmu on kasvina kotoisin. Isomäki toteaa, että lentämisessä on kenties kaikkein vaikeinta irrottautua nestemäisistä polttoaineista, ja palmuöljyn etuna on sen helppo jalostettavuus esimerkiksi lentopolttoaineeksi. Vaihtoehtoisesti fossiilisen öljyn jalostuksessa vain viisi prosenttia pystytään jalostamaan lentopolttoaineeksi, joka kannattavimpana jalostustuotteena ylläpitää välillisesti myös muiden öljyperäisten polttoaineiden valmistusta samassa tuotantoprosessissa.   
Öljypalmun satoisuutta kuvaa hyvin, että 39 prosenttia maailman kasviöljystä on palmuöljyä, mutta maailman öljykasvien viljelypinta-alasta öljypalmu täyttää vain 7 prosenttia. Ranskalaistutkijat Alain Rival ja Patrice Levang toteavat, ettei öljypalmua sinänsä ei ole järkevää boikotoida, vaan viljelymenetelmiä tulisi kehittää kestävämmiksi. Öljypalmulla on monia ympäristöetuja muihin öljykasveihin verrattuna. Öljypalmu esimerkiksi pärjää paljon pienemmällä määrällä kasvinsuojeluaineita kuin muut öljykasvit. Palmuöljyn viljely myös vaatii paljon vähemmän hyönteismyrkkyjä kuin muiden öljykasvien. Ranskalaistutkijoiden mukaan palmuöljyn tuotanto voidaan saada kestäväksi. Sitä ei ole pakko viljellä teollisillä suurtiloilla. Melkein puolet tuotannosta tulee noin kolmelta miljoonalta pientilalta. Indonesiassa noin 25 miljoonaa ihmistä elää suoraan tai välillisesti palmuöljyn viljelystä. Afrikassa palmuöljyä viljellään enimmäkseen pienillä kyläviljelmillä, ja palmun katveessa kasvaa monia muita viljelyskasveja kuten kahvia ja kaakaota. Tutkijat toteavat, että trooppisten metsien raivaus ei ole tarpeen. Öljyä voidaan tuottaa ilman suuria monokulttuurisia viljelmiä. Palmuöljyn viljelyä ei pidä pysäyttää, mutta viljelyn haitat pitää minimoida ja paikallisten ihmisten hyvinvointi taata, tutkijat sanovat.

Ilmastonmuutos

UNEP:in mukaan (2009) turvemaalla tuotettu palmuöljy vapauttaa hiilidioksidia 3-9-kertaisesti hiilen polttoon verrattuna, jonka korvaaminen vaatii 420 vuoden biopolttoaineen tuotantoa korvautuakseen. UNEP:in mukaan se osoittaa, että turvemaiden kosteusolojen palauttamisen merkityksen ja uudelleenkosteuttamisen potentiaalin päästöjen vähentämiseen.
Professori Jack Rieleyn (Nottingham, 2008) mukaan palmuöljyplantaasi kuivatussa turvemetsässä vapauttaa hiilidioksidia 170 t/ha/vuosi. Palmuöljyn tuotanto on 4 t/ha/vuosi, joka voi tuottaa 2,5 t biodieseliä. Biodiesel säästää 4 t hiilidioksidia/ha/vuosi bensiiniin verrattuna. Koska 4 t säästö ei kumoa 170 t tuotantopäästöjä, palmuöljydiesel on ympäristönsuojelijoiden mielestä huono keino pelastamaan maailmaa ilmastonlämpenemisen suhteen. Arvio ei ole edes pahin ennuste, sillä laskelmassa oletetaan plantaasin uusiminen 25 vuoden jälkeen. Käytännössä plantaasit usein hylätään, kun ravinteet vähenevät 25 vuoden jälkeen ja uusi plantaasi perustetaan kuivattamalla uutta metsää. Hylätyt maat vapauttavat hiilidioksidia hajottamalla ja metsäpaloissa. Laskelmissa ei myöskään huomioida luonnollisen turvemetsän hiilen sidontaa. Britannian hallituksen tutkimuksen mukaan palmuöljy nostaa päästöjä 31 prosenttia fossiilisiin polttoaineisiin verrattuna, kun metsiä muutetaan viljelysmaiksi.

Kulutus

Palmuöljyn kulutukseksi on ennustettu 38,5 milj. tn 2016-2017 eli 35 % kasvua. FAO:n mukaan (2006) palmuöljyn elintarvikekäyttö kasvaa 1,5 % vuosittain ja tuotanto kaksinkertaistuu 2030 mennessä. Maailman palmuöljytuotannosta 80 % käytetään elintarviketeollisuudessa. Euroopan Unionin palmuöljytuonti kaksinkertaistui 2000–6. Viejämaat ovat Malesia, Indonesia ja Papua-Uusi-Guinea. Suurimmat EU:n maahantuojamaat ovat Alankomaat, Saksa, Iso-Britannia ja Espanja. Vuonna 2006/2007 EU:n tuotiin 4,5 milj. tn palmuöljyä, 3,2 milj. tn palmurehua ja 662 000 tn palmunydinöljyä.