google/wiki40b huggingface dataset:
Vissarion (mystikko)

Vissarion, oikealta nimeltään Sergei Torop (s. 14. tammikuuta 1961 Krasnodar, Neuvostoliitto) on venäläinen mystikko, Siperiassa Minusinskin painanteessa Abakanin itäpuolella Krasnojarskin aluepiiriin Kuraginskin piirissä majaansa pitävän Viimeisen testamentin kirkon (Церковь Последнего Завета) perustaja ja johtohahmo. Hän väittää olevansa uudelleensyntynyt Jeesus. Uudelleensyntymän hän ilmoittaa havainneensa vuonna 1990. Aikaisemmin hän toimi liikennepoliisina.
Taitavana maalarina Torop maalasi 1990 ikonin paikalliselle kirkolle, jonka jälkeen hän sai useita kuukausia kestäneen uskonnollisen näyn, jonka jälkeen hän havaitsi olevansa Jumalan poika. Vissarion piti ensimmäisen saarnansa 18. elokuuta 1991.
Hän asui aluksi vuoren huipulla Krasnojarskin eteläpuolella, noin 40 kilometrin päässä Petropavlovkan kylästä. Lähin suurempi kaupunki on Abakan. Sittemmin Vissarion on muuttanut vuoren päältä alas laaksoon, jonne hänelle on rakennettu uusi talo. 
Vissarionin vuonna 1994 perustamassa 2,5 neliökilometrin kokoisessa Tiberkulin yhteisössä Siperian taigassa elää noin viisi tuhatta ihmistä tiukkoja sääntöjä noudattaen. Yhteisössä muun muassa liha- ja maitotuotteiden sekä alkoholin ja tupakan käyttö on kielletty. Nykyisemmin vegaaniravinnosta on kuitenkin tingitty maitotuotteiden ja kananmunien osalta.
Yhteisöön on tullut myös sisävessat, satelliittikanavat ja erilaiset kodinkoneet.
Amazing Race (9. tuotantokausi)

Amazing Race 9 on tosi-tv-sarja Amazing Racen yhdeksäs tuotantokausi. Kilpailun voittivat Bj ja Tyler.

Voittaja

Bj ja Tyler voittivat yhdeksännen tuotantokauden. Voitto ratkesi viime metreillä tiesulun lipputehtävässä. Tätä ennen Eric ja Jeremy olivat pitkään johdossa. Voitto ratkesi siihen, että Bj ja Tyler olivat opiskelleet paremmin kuin Eric ja Jeremy. Ray ja Yolanda jäivät jälkeen jo kiertotiessä.
Gusle

Gusle, gusla tai lahuta (albaniaksi lahuta, bulg. гусла, kroatiaksi gusle, romaniaksi guzlă, serb. гусле, puol. gęśl) on balkanilainen kielisoitin, jossa on vain yksi kieli. Sitä ei pidä sekoittaa venäläiseen gusliin, jossa on monta kieltä ja joka muistuttaa suomalaista kanteletta. Guslea soitetaan viulun tapaan myös jousella.
Termi gusle tarkoittaa kaikissa slaavilaisissa kielissä kielisoitinta. Guslella on monia samankaltaisuuksia bysanttilaisen lyyran kanssa, joka on viulun esimuoto ja jota myös soitetaan jousella.
Juuso Riksman

Ura

Riksman on Espoon Palloseuran kasvatti. SM-liigassa hän pelasi HIFK:ssa, Ilveksessä, Ässissä, Jokereissa ja Bluesissa, sekä ykkösdivioonassa Hermeksessä, Haukoissa ja FPS:ssä. Lisäksi hän pelasi Ruotsissa Kirunassa, Modossa ja Färjestadissa. Kaudeksi 2007–2008 hän teki sopimuksen NHL-seura St. Louis Bluesin kanssa, mutta pelasi vain yhden ottelun Bluesin farmijoukkue Peoria Rivermenissä. Hän siirtyi kesken kauden pelaamaan Ruotsiin ja sieltä vielä Venäjälle. Huhtikuussa 2008 hän solmi kahden vuoden sopimuksen Jokereiden kanssa. Jokereissa hän pelasi kaudet 2008–2010. Kaudella 2008–2009 hänet valittiin SM-liigan runkosarjan parhaaksi pelaajaksi. Hän solmi kaudeksi 2010–2011 sopimuksen HIFK:n kanssa ja voitti Suomen mestaruuden ja hänet valittiin liigakauden parhaaksi maalivahdiksi. Kaudella 2011–2012 Riksman loukkaantui ja joutui leikkaukseen. Kauden 2012–2013 hän edusti Bluesia. Kaudeksi 2013–2014 Riksman siirtyi Ässiin. Ässissä Riksman pelasi kaksi kautta ja johdatti joukkueen jälkimmäisellä kaudella playoffseihin, joissa kuitenkin tuli noutaja heti karsintakierroksella Espoon Bluesia vastaan. Ässien päätettyä olla tarjoamatta enää sopimusta Riksmanille, hän pelasi vielä vuoden ajan Italiassa ja Itävallassa kunnes lopetti uransa keväällä 2016.
Kaudella 2013–2014 Riksman nousi SM-liigan kaikkien aikojen nollapelitilaston kärkeen. 29. lokakuuta 2013 hän pelasi 39:nnen nollapelinsä SM-liigassa. Kaikkiaan Riksman pelasi urallaan 41 nollapeliä. Eero Kilpeläinen ohitti Riksmanin nollapelitilaston kärjessä vuonna 2017.
Emil Yli-Vainio

Emil Yli-Vainio (14. marraskuuta 1887 Alahärmä – 30. toukokuuta 1964) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat mäkitupalainen Antti Kustaa Ylivainio ja Anna Kaisa Tollikko. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Saima Vesterbackan kanssa. Hän sai vaimonsa kanssa neljä lasta joista vanhin Niilo Ylivainio sai kuuluisuutta maineikkaana saarnamiehenä.

Jääkärikausi

Tämä Lapualainen työmies liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 23. helmikuuta 1916 ja hänet sijoitettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla asemasotaan Misse-joella, Riianlahden rannikkoasemissa ja Aa-joen talvitaisteluissa.

Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kiväärinjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Sisällissodassa otti osaa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Vienansara

Ulkonäkö ja koko

Vienansara kasvaa 60–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat tummanvihreät ja 4–8 millimetriä leveät. Lehtien alapinta ja lehtitupet ovat karvaiset. Vienansaran kukintotähkät ovat tiiviit ja pystyt, hede- ja emitähkät ovat 4–8 cm pitkiä. Pullakot ovat 6–9 mm pitkät ja niiden suuodassa on hyvin selvä lovi. Laji muistuttaa karvasaraa (Carex hirta), johon verrattuna vienansaran pullakot ovat karvattomat.

Elinympäristö

Vienansaran kasvupaikkoja ovat puronvarsilehdot, rehevät korvet ja lähteiköt. Suomessa se on varsin harvinainen ja kasvaa Etelä-Lapin korkeudelle.
Harisu

Lee Kyung-eun, taiteilijanimeltään Harisu (s. 17. helmikuuta 1975) on eteläkorealainen laulaja, näyttelijä ja malli.
Harisu syntyi Seong-namissa, lähellä Soulia. Hän muutti 1990-luvun lopulla Japaniin, jossa hän aloitti sukupuolenkorjausprosessin miehestä naiseksi. Incheonilainen oikeusistuin tunnusti hänet 12. joulukuuta 2002 virallisesti naiseksi ja antoi tämän muuttaa nimensä uuden sukupuolen mukaiseksi Lee Kyung-yupista muotoon Lee Kyung-eun.
Harisu on naimisissa poikaystävänsä kanssa. Harisun viiden studioalbumin edustamat musiikilliset tyylilajit vaihtelevat teknovaikutteista R&B-musiikkiin. Hänellä on ollut rooleja useissa elokuvissa sekä TV-sarjoissa ja lisäksi hän on esiintynyt Yellow Hair 2:n soundtrackilla ja muiden artistien musiikkivideoilla.
Maple Leaf Sports & Entertainment

Maple Leaf Sport & Entertainment Ltd. (MLSE) on kanadalainen yhtiö, joka on neljän seuraavan ammattilaisurheiluseuran omistaja: jääkiekkoseurat Toronto Maple Leafs (NHL) ja Toronto Marlies (AHL), koripalloseura Toronto Raptors (NBA) sekä jalkapalloseura Toronto FC (MLS). Yhtiö omistaa myös monitoimiareena Air Canada Centren. Lisäksi MLSE omistaa kaksi televisiokanavaa, Leafs TV:n ja Raptors NBA TV:n. Air Canada Centre on Maple Leafsin ja Raptorsin kotiareena. Yhtiön kotipaikka on Toronto, josta kaikki sen omistamat urheiluseurat ovat kotoisin.
El Greco

Elämä ja ura

El Grecon syntymäpaikkana pidetään Fódelen kylää. El Grecon syntymän aikoihin Kreetalla oli paljon ikonimaalareita. Greco sai sieltä bysanttilaisia vaikutteita ja maalasi myös ikoneita. Nuori El Greco varttui kreetalaisen koulukunnan vaikutteiden piirissä. Jo 22-vuotiaana vuonna 1563 häntä luonnehdittiin eräässä asiakirjassa mestariksi. El Greco muutti 1565 Venetsiaan, jossa sai vaikutteita venetsialaisten maalarien värienkäytöstä ja manierismista. Hän työskenteli luultavasti Tizianin ja Tintoretton ateljeissa. Vuosina 1570-71 hän oleskeli Roomassa, missä tutustui Michelangelon teoksiin.
El Greco muutti Espanjan Toledoon noin vuonna 1576. Hän sai siellä tehtäväkseen maalata kolme suurta alttaritaulua Santo Domingo el Antiguon kirkkoon. Myöhemmin hän teki muotokuvia ja uskonnollisia tilausteoksia. Toledossa hänen ihmishahmonsa alkoivat pidentyä ja maalauksiin tuli levoton tunnelma. Voimakkaat siniset ja keltaiset värit irtautuivat luonnonmukaisista paikallisväreistä, ja El Grecosta tuli eurooppalaisen taiteen ensimmäisiä koloristeja. Hän alkoi käyttää yhä selkeämpiä valojen, varjojen ja värien vastakohtia. El Greco alkoi myös pidentää figuureitaan, mikä lisäsi näiden hengellistä voimaa ja loi maalauksiin levottoman tunnelman. Hänen värinsä, varsinkin kirkkaat siniset ja keltaiset, eivät olleet luonnonmukaisia. Värien ohella selkeän tilakuvauksen hylkääminen lisäsi hänen teostensa salaperäisen hengellistä tuntua.
Vaikka El Grecon ateljeessa työskenteli monia taiteilijoita ja hänen teoksiaan kopioitiin, ei hän vaikuttanut paljonkaan naturalisemmin maalanneisiin aikalaisiinsa. El Grecon omaperäinen tyyli hämmensi aikalaisia, eikä häntä juuri tunnettu Espanjan ulkopuolella, mutta 1900-luvulla hänen teoksensa saivat arvostusta.
Mekaaninen rapautuminen

Mekaaninen rapautuminen eli fysikaalinen rapautuminen on kallioperän rikkoontumista fysikaalisten tekijöiden vaikutuksesta. Tälläisiin fysikaalisiin tekijöihin kuuluu muun muassa lämpötilan vaihtelu. Tällöin on kysymys lämpölaajenemisesta lämpötilan noustessa ja rakenteen kutistumisesta lämpötilan laskiessa. Mannerilmastossa, missä lämpötilan vaihtelu on suurempaa kuin meri-ilmastossa, mekaaninen rapautuminen on yleisempää.Mekaanista rapautumista tapahtuu eniten kuumilla ja kuivilla alueilla sekä kylmillä, jäätikköisillä alueilla. Kallioperän sisältämien mineraalien ominaisuudet vaikuttavat rapautumiseen, kuten mineraalin väri lämpenemiseen. Myös pakkanen ja kasvien juuret aiheuttavat mekaanista rapautumista.
Markus Schopp

Seurajoukkueura

Schopp nostettiin SK Sturm Grazin junioreista edustusjoukkueeseen kesällä 1991. Ensimmäiset Itävallan Bundesliigan ottelunsa hän pelasi kaudella 1992–1993. Schopp edusti SK Sturm Grazia 203 liigaottelussa ja voitti Itävallan-mestaruuden kausina 1997–1998 ja 1998–1999 sekä Itävallan cupin kausina 1995–1996 ja 1998–1999.
Kaudella 2000–2001 SK Sturm Graz pelasi historiansa parhaan Mestarien liiga -kauden voittaen lohkonsa ensimmäisessä lohkovaiheessa ja yltäen 16:n parhaan joukkoon. Ensimmäisessä lohkovaiheessa Schopp teki maalin 3–0-kotivoitossa Galatasaraysta ja molemmat maalit 2–0-kotivoitossa AS Monacosta. Toisessa lohkovaiheessa hän onnistui maalinteossa 2–1-vierasvoitossa Panathinaikosista. Neljällä maalillaan Schopp oli joukkueensa paras maalintekijä kyseisellä Mestarien liiga -kaudella.
Itävallassa Schopp pelasi lisäksi Red Bull Salzburgissa 31 liigaottelua kaudella 2005–2006. Ulkomailla hän edusti puolentoista kauden ajan saksalaista Hamburger SV:tä, jossa hän pelasi 40 Bundesliigan ottelua vuosina 1996–1998, neljän kauden ajan italialaista Brescia Calciota pelaten 80 Serie A:n ottelua vuosina 2001–2005 ja elokuusta 2006 joulukuuhun 2007 yhdysvaltalaista New York Red Bullsia pelaten kymmenen ottelua Major League Soccerissa.

Maajoukkueura

Schopp pelasi Itävallan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 16 ottelua ja teki yhden maalin. Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi 56 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 1995–2005. Schopp kuului joukkueeseen, kun Itävalta ainoan kerran hänen pelaajauransa aikana selviytyi MM-lopputurnaukseen vuonna 1998.

Valmennusura

Schopp valmensi SK Sturm Grazissa juniorijoukkueita vuosina 2009–2012 ja kakkosjoukkuetta vuosina 2012–2017. Välissä hän toimi kuuden Itävallan Bundesliigan ottelun ajan seuran edustusjoukkueen päävalmentajana keväällä 2013. Vuosina 2010–2011 Schopp toimi seurapestinsä ohella Itävallan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa päävalmentaja Andreas Herzogin apulaisena.
Tommy Wingels

Ura

Wingels pelasi ennen ammattilaisuraansa yhden kauden, 2006–2007, Cedar Rapids RoughRidersissa juniorisarja USHL:ssä ja kolme kautta, 2007–2010, ohiolaisen Miamin yliopiston joukkueessa RedHawksissa yliopistosarja CCHA:ssa. Hänet nimettiin NCAA:n Frozen Four -lopputurnauksen tähdistökentälliseen vuonna 2009 ja CCHA:n toiseen tähdistökentälliseen vuonna 2010, jona vuonna hänet myös palkittiin CCHA:n parhaan puolustavan hyökkääjän palkinnolla.
San Jose Sharks varasi Wingelsin NHL:ään numerolla 177 varaustilaisuuden 2008 kuudennella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2010 ja pelasi kaudella 2010–2011 viisi NHL:n runkosarjaottelua, joista ensimmäisen 8. lokakuuta 2010, jolloin San Jose kohtasi Tukholmassa pelatussa ottelussa Columbus Blue Jacketsin. Suurimman osan kaudesta, 69 ottelua, hän vietti AHL:n Worcester Sharksissa. Wingels teki NHL-uransa ensimmäiset pisteet kaudella 2011–2012. Ensimmäinen maali syntyi 15. tammikuuta 2012 pelatussa ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Hän pelasi kauden aikana lopulta 33 runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua NHL:ssä sekä 29 runkosarjaottelua AHL:ssä.  
Syksyllä 2012 alkaneen NHL:n työsulun ajan hän pelasi KooKoossa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä.   
Wingels pelasi lopulta Sharksien joukkueessa seitsemällä kaudella 337 ottelua ja teki 51+71=122 pistettä ennen siirtoaan Ottawa Senatorsiin kesken kautta 2016-17. Hän keräsi loppukaudella joukkueessa tehot 2+2=4 ja pelasi 37 ottelua. Wingels teki heinäkuussa 2017 sopimuksen vapaana agenttina Chicagoon. Hän pelasi joukkueessa 57 ottelua tehoin 7+5=12. Boston Bruins hankki Wingelsin kevään 2018 siirtotakarajalla.
Diane Abbott

Diane Julie Abbott (s. 27. syyskuuta 1953) on brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen sen historian ensimmäisenä mustana naisena vuonna 1987.
Jamaikalaisille vanhemmille Lontoon Paddingtonissa syntynyt Abbott on istunut parlamentin jäsenenä yhtämittaisesti vuodesta 1987. Hän oli jo aiemmin istunut vuodesta 1982 Westminsterin kaupunginvaltuustossa.
Abbott tunnetaan rasisminvastaisista ja naisten oikeuksia puoltavista puheistaan. Vuonna 1996 häntä itseään kritisoitiin syrjivistä kommenteista, joiden mukaan hänen lähisairaalansa "vaaleat, sinisilmäiset suomalaistytöt" eivät sopineet sairaanhoitajiksi, koska "eivät olleet tavanneet mustaihoista henkilöä aiemmin".
Abbottilla on yksi poika entisestä avioliitosta (1991–1993).
Abram Tiisnekka

Abram Tiisnekka (12. lokakuuta 1845 Tyrö, Inkeri – 8. huhtikuuta 1911) oli inkerinsuomalainen opettaja, lukkari ja lehtimies.
Tiisnekan vanhemmat olivat suntio Mikkeli Tiisnekka ja Anna Hokkanen. Hän kävi alkeiskoulua Tyrön pappilassa rovasti K. Modenin johdolla ja tämän jälkeen hän opiskeli Kolppanan opettajaseminaarissa 1863–1866 valmistuen sieltä opettajaksi ja lukkariksi.
Tiisnekka oli sitten opettajana Vehviäisten koulussa Tyrön Vehviäisissä Liigovan aseman luona sekä apuopettajana Kolppanan seminaarissa. Syksystä 1868 alkaen hän opetti Oranienbaumin kuntaan Rapalan Kotkalaan perustetussa koulussa. Tämä koulu siirtyi 1869 Katsalan kylään, 1870 ensin Ylikylään ja sitten Hanttulan kylään, 1871 Latikalle Liikosien kylään, 1873 Bronnon puolelle Liimoisien kylään ja 1875 Tyrön kylään jossa se toimi kolme vuotta.
Tiisnekka meni 1878 naimisiin entisen oppilaansa Eeva Antintytär Huiman kanssa. Hän oli kolme vuotta opettajana Riikolan kylässä, yhden lukuvuoden Pietarin suomalaisessa kirkkokoulussa suomenkielen opettajana ja sitten 1881–1886 opettajana Katsolassa ja 1887 jälleen Tyrössä. Viimeksi Tiisnekka toimi Tyrössä ensin lukkarin sijaisena 1888–1890 ja sitten vakinaisena lukkarina 1890–1911.
Tiisnekka kirjoitti 1860-luvulla Uusi Suometar-lehteen kirjoituksia otsikolla Kirjeitä Inkerinmaalta ja hän avusti myös Pietarissa ilmestynyttä Inkeri-lehteä sekä vuodesta 1870 ilmestynyttä August Hagmanin toimittamaa Pietarin Sanomat-viikkolehteä. Tiisnekka keräsi myös Kolppanan seminaarin 35-vuotisjuhlaa varten tiedot Inkerinmaan ensimmäisistä kouluista.
Haukkavuori (Suursaari)

Haukkavuori on Suursaaren toiseksi korkein mäki. Se sijaitsee Liivalahden järven rannalla ja on 142 metriä korkea.
Eetu Isometsä

Eetu Otto Elmeri Isometsä (s. 15. toukokuuta 1997 Vihti) on suomalainen golfaaja. Hän edustaa Vihti Golfia. Isometsä voitti vuonna 2017 alle 21-vuotiaiden SM-kultaa. Hän on edustanut Suomea alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa, sekä miesten EM-kilpailuissa. Hänen valmentajanaan toimii David Silva. Isometsä on hiihtäjä Jari Isometsän poika.
Isometsä harrasti aiemmin myös hiihtoa ja salibandya. Salibandyssä hän on saavuttanut SM-pronssia B-junioreissa kaudella 2013–2014 Esport Oilersin riveissä. 
Isometsä pääsi ylioppilaaksi keväällä 2017.
Valtatie (Oulu)

Historia

Vuoden 1940 asemakaavassa Valtatie oli katuosuus, joka alkoi Tuiran Keskusaukealta ja päättyi rautatien varteen lähelle Rautasiltaa Itä-Tuirassa, josta se jatkui rautatien kanssa ristettyään Kuusamontienä kohti itäkoilliseen Kiiminkiä. Tuolloin nykyisen Valtatien länsiosuus oli nimeltään Toppilantie. Yhdessä ne muodostivat Tuiran itä-länsisuuntaisen läpikulkuväylän, joka yhdisti Kemiin johtavan valtatien (nykyinen Koskelantie) Kuusamontiehen.
Vuoden 1961 kaupunkikartassa Toppilantie on nimetty myös Valtatieksi, ja kadun länsipää on merkitty kaupunginvarikon luokse Koskitien risteykseen. Tämän jälkeen tien itäpääksi muuttui Tulliväylän risteys uuden Kuusamontien liittymän eli ns. Miljoonamontun rakentamisen myötä, ja suora yhteys Valtatieltä Kuusamontielle poistui.
Valtatie lyheni länsipäästään hieman rautatien varteen Tuiran kaupunginosan pohjoislaidalle rakennetun Kiertotien (myöh. Bertel Jungin tie) rakentamiseen liittyvien liikennejärjestelyjen myötä 1990-luvun lopulla, jolloin sen länsipää siirtyi Hartaantien risteykseen, loppuosan muuttuessa pihakaduksi ja kevyen liikenteen väyläksi. Kiertotien rakentaminen myös poisti Valtatien merkityksen läpikulkuväylänä ja sille asetettiin muita kuin linja-autoja koskeva läpiajokielto.
Junker (vuoristorata)

Junker on vuoristorata PowerParkissa. Sen on valmistanut Gerstlauer. Laitteen erikoisuus on nopea kiihtyvyys; Junker kiihtyy nollasta sataan vain 1,9 sekunnissa (vertailun vuoksi mainittakoon, että F1-auto tarvitsee siihen reilut 2 sekuntia). Rata on 860 metriä pitkä ja parhaimmillaan kyydissä olevat tuntevat 4,5 G:n voimat. Laitteen huippunopeus on 100 km/h.
Auringon piirissä

Auringon piirissä on Hämeenlinnassa kolmen ympäristöteoksen ketju, johon kuuluvat teokset Musta aurinko, Punainen aurinko ja Sininen aurinko. Teokset ovat kirjailija Olli Jalosen sekä kuvataiteilijoiden Olli Larjo ja Anssi Taulu tekemiä vuosina 2007–2016.
Kirjailija Olli Jalonen katseli 2000-luvun alussa kaupunkinsa uutta rakentamisen ja toipumisen aaltoa laman jälkeen. 2003 hän  alkoi suunnitella taideteosten ketjua, joka liittyisi rakentamiseen, paikkoihin ja uuteen nousuun.
Teoksen osat kulkevat Hämeenlinnan kantakaupungin lävitse suorassa linjassa. Teoksissa on eri rakennuskohteiden välillä kierrätettyä hylättyä materiaalia. Auringoissa toistuu eri tavoin Hämeenlinnan kartta, joka kertoo Vanajavedestä esihistoriassa, Hämeen Härkätiestä keskiaikana, rautatiestä tsaarin aikana ja moottoritiestä nykyaikana. Teoskokonaisuus kuvaa Hämeenlinnan pitkää asutushistoriaa, vanhaa kauppareittiä ja sijoittumista maailmankaikkeuteen.

Musta aurinko 2007

Auringonpimennystä kuvaava Musta aurinko on teossarjan vuonna 2007 tehty teos Verkatehtaan Lasipihan lattiassa Keinusaaren kaupunginosassa. Teokseen on käytetty metalliromua Poltinahon vanhalta kasarmialueelta. Musta aurinko esittää 1940-luvun puolivälissä, Verkatehtaan kulta-aikana, tapahtuneeseen auringonpimennykseen liittyviä valoilmiöitä.

Punainen aurinko 2007

Punainen aurinko on vuonna 2007 tehty teos Harvoilanmäen asuntomessualueen metsäpuistossa Mäskälän kaupunginosassa. Teos on mäen korkeimmalla kohdalla Honkarinteen päässä. Osa teoksen materiaalista on Verkatehtaan puretuista punatiiliseinistä. Hämeenlinnan kaupungin teknisen viraston eri osastot, erityisesti luonnonhoitotoimisto, olivat taiteilijoiden kanssa yhteistyössä toteuttamassa tätä ympäristötaideteosta. 
Kokonaisuus on eräänlainen observatorio. Teoksessa reliefikartasta, pronssiveistoksesta sekä auringon ja varjon liikkeestä muodostuu luonnon kello ja kalenteri.
Mäen laella on väribetonista ja seinätiilistä rakennettu kehä. Siinä on betonivaluun upotettu Hämeenlinnan kulkuväylien reliefikartta. Viereiseen luonnonkiveen on kiinnitetty pronssiveistos.
Ympärillä on tiilimurskapolkuja. Rinteeseen on merkitty pronssisilla reliefeillä ja veistoksilla luonnonkiviä. Tärkeimmät tähtikuviot ja kiintotähdet on merkitty kivien pintaan pronssireliefeillä. Kuulla ja silmin näkyvillä planeetoilla Merkurius, Venus, Mars, Saturnus ja Jupiter on rinteessä omat pronssiveistoksensa.

Sininen aurinko 2016

Sininen aurinko on sarjan kolmas vuonna 2016 valmistunut osa Poltinahon asuinalueella Ahvenistossa, Rakuunankadun ja Kruununkadun risteyksessä. Teos on tehty uusien kulkuväylien ja rakennusten alta pois kaivetuista graniitti- ja kirjomaasälpäkivistä. Larjo ja Taulu ovat muotoilleet teoksen kivet hämeenlinnalaisella J.E. Kailan kiviveistämöllä.
Sininen aurinko on kumpumainen saari, jossa kasvaa pihlajia ja rantavehnää. Teoksessa on hiottuja ja hiekkauurrettuja luonnonkiviä. Teos kertoo vedenpinnan vaihtelusta jääkaudelta tähän päivään asti. Kivistä yhdessä on kartta kaupunkia halkovista väylistä.
Pelastusvene

Pelastusvene on laivoissa oleva pelastautumiseen tarkoitettu vene.
Monissa matkustaja-aluksissa yksi veneistä on erikseen sijoitettu noin kymmenen ihmistä kantava niin sanottu MOB (Man Over board) -vene, jonka miehittää erikseen koulutettu kansimiehistön osasto ja jota käytetään vain jos alukselta joku putoaa yli laidan tai sattuu jotain vastaavaa. Näissä veneissä on yleensä vesisuihkuvetolaite, koska se on turvallinen ihmisiä vedestä pelastettaessa ja helpommin ohjattava kuin peräsinohjattu.
Pelastusveneet otetaan käyttöön, kun alus on uppoamisvaarassa. Veneet varustetaan vähintään airoilla, istuimilla ja juomavedellä aluksen katsastusmääräysten mukaisesti. Usein pelastusveneissä on myös selviytymispakkaus, jossa on välineitä onnettomuustilanteen varalle. Pelastusveneitä tulisi katsastusmääräysten mukaan olla tarpeeksi kaikille laivassa olijoille. Pelastusveneitä koskevat säädökset koottiin Ihmishengen turvallisuus merellä -nimiseen kansainväliseen sopimukseen. Tämä sopimus tunnetaan myös nimellä SOLAS-yleissopimus.
Huhtikuussa 1912 uponnut RMS Titanic tuli tunnetuksi myös siitä, että pelastusveneitä oli vain puolelle matkustajista. Tämä puute johtui harhaluulosta, että veneitä olisi tarvittu vain siirtokuljetukseen pelastusaluksiin, koska luotettiin siihen, että radiolaitteiden avulla apu saataisiin paikalle ajoissa. Titanicin tuhoa voidaankin pitää nykyajan pelastustoimien ratkaisevaksi kehittäjäksi: enää ei lähdetty merelle ilman ainakin virallisesti kaikille riittäviä pelastusveneitä. Radioliikennekuria kehitettiin olennaisesti ja hätärakettien käytöstä annettiin omat määräyksensä.
Seuraavassa saman mittakaavan laivatuhossa eli RMS Lusitaniassa veneitä oli kyllä riittävästi, mutta niiden käyttäminen epäonnistui, kun useita veneitä kaatui tai rikkoutui.
Vlado Taneski

Vlado Taneski (1952 – 23. kesäkuuta 2008) oli pohjoismakedonialainen journalisti, joka joutui epäillyksi ainakin kolmen naisen murhasta, kun oli lehtijutuissaan tiennyt asioita, joista poliisi ei ollut kertonut julkisuudessa. Hänet pidätettiin, kun DNA-testi yhdisti hänet tekoihin. Murhat tehtiin Kičevossa vuosien 2003 ja 2008 välillä. Uhrit kaapattiin, pahoinpideltiin ja raiskattiin. Heidän ruumiinsa paloiteltiin ja vietiin muovipusseissa eri puolille kaupunkia. Taneski työskenteli Nova Makedonijalle, mutta kirjoitti myös muihin lehtiin. Hänen uhrinsa muistuttivat hänen äitiään. Uhrit myös tunsivat äidin. Kaikki olivat köyhiä, kouluttamattomia siivoojia.
Taneski teki itsemurhan Tetovon vankilassa hukuttautumalla ämpäriin.

Uhrit

Živana Temelkoskan (65) jäänteet löydettiin vuonna 2008. Ljubica Licoska (56) oli löydetty 2007 ja Mitra Simjanoska (64) vuonna 2005. Lisäksi vuonna 2003 kadonnutta 78-vuotiasta naista on epäilty Taneskin uhriksi.