google/wiki40b huggingface dataset:
Victoria Borisova-Ollas

Victoria Borisova-Ollas (s. 1969 Vladivostok) on venäläis-ruotsalainen säveltäjä. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa muiden muassa Nikolai Korndorfin johdolla; Korndorfin muistolle Borisova-Ollas omisti myöhemmin teoksensa The Kingdom of Silence (2003). Borisova-Ollas täydensi opintojaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Ruotsissa, johon hän muutti vuonna 1992. 
Borisova-Ollasin teoksissa on usein uskonnollinen sanoma; hänen tärkein inspiraation lähteensä on Psalmien kirja. Hänen teoksilleen valitsemansa nimet on usein otettu pyhistä kirjoituksista. Hänen musiikkiinsa ovat vaikuttaneet myös muun muassa maalaustaide sekä Vladimir Nabokovin, Salman Rushdien ja William Shakespearen kirjallisuus. Borisova-Ollas on saanut teoksillaan useita palkintoja, kuten Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian palkinnon ensimmäisestä sinfoniastaan sekä Ruotsin säveltäjäliiton Hilding Rosenberg -palkinnon. Vuonna 2011 Borisova-Ollasista tuli ensimmäinen nainen, joka voitti Christ Johnson -sävellyspalkinnon Ruotsin kuninkaalliselta musiikkiakatemialta; tämä palkinto tuli klarinettikonsertosta Golden Dances of the Pharaohs.
M/S Falkö

M/S Falkö (entinen Jurmo, Sääminki III) on suomalainen yhteysalus. Falkö liikennöi Nauvon saaristossa muun muassa Norrskatan, Åvensorin, Maskinnamon, Innamon ja Seilin saariin. Vuosina 1988-99 Falkö palveli Hiittisten reittialueella. Aluksen omistaa Suomen valtion Arctia Shippingin Saaristovarustamo. 
Falkö on rakennettu vuonna 1976 Rauma-Repolan Savonlinnan telakalla ja liikennöi ensin Jurmo-nimisenä Iniön saaristossa sekä vuodesta 1983 vuonna 1987 tapahtuneeseen pidennykseensä asti Kiviapajan ja Savonlinnan välillä nimellä Sääminki III. Sen pituus on (pidennyksen jälkeen) 33,3 metriä ja leveys 6,6 metriä.  Alukselle mahtuu 110 matkustajaa ja 8 henkilöautoa. Samaan tapaan on pidennetty myös sisaralukset Rosala ja Sääminki eli nykyiset Capella ja Rosala II sekä Satava.
Hell Ride

Vastaanotto

Kriitikko Arto Pajukallio arveli, että Tarantinon kädenjälki näkyy elokuvassa ja on tuottanut onnistuneen lopputuloksen, jota hän luonnehti ”prätkäeksploitaation ironiseksi pastissiksi” ja prätkäwesterniksi. Musiikki sai kiitosta suorastaan mestarillisena. Kokonaisuutena elokuva on kriitikon näkemyksen mukaan lajityyppiin kohdistuvan kunnianosoituksen ja parodian rajamailla.
Terry Glaze

Terrence Lee "Terry" Glaze (s. 29. marraskuuta 1964) tunnetaan parhaiten työstään heavy metal -yhtye Panteran laulajana vuosina 1983-1986, jolloin hänet tunnettiin paremmin nimellä taiteilijanimellä T Lee. Hänen jälkeensä Panterassa oli solistina kaksi eri henkilöä, ennen kuin Razor Whiten laulaja Philip Anselmo liittyi yhtyeeseen vuonna 1988. Laulajan erottamisen syyksi ilmoitettiin Terryn sopimattomuus Panteran uuteen imagoon, joka oli siirtynyt levytyssopimuksen myötä kokonaan pois glam metalista ja siirtynyt huomattavasti rankempaan ja raskaampaan suuntaan 1990-luvulle tultaessa.
Burgundinpata

Burgundinpata on lihaisa punaviinipohjainen pataruoka, jossa on sipulia, porkkanaa, pekonia, herkkusieniä ja timjamia. Sen pääasiallinen raaka-aine on naudanliha. Ruoka on peräisin Burgundista Ranskasta.
Surukimppu

Surukimppu on Suomessa siunaustilaisuudessa laskettava kukkasidontatyö. Tyypillisin sidontatyylisuunta on dekoratiivinen eli koristeellinen sidontatyyli.
Sinéad de Valera

Sinéad de Valera (tunnetaan myös nimellä Sinéad Ní Fhlannagáin, syntyjään Jane tai Janice Flanagan; 3. kesäkuuta 1878 – 7. tammikuuta 1975) oli Irlannin presidenttinä toimineen Éamon de Valeran puoliso. 
Jane Flanagan yntyi Balbrigganissa Fingalin pohjoisosassa. Perhe muuttii Dubliniin kun hän oli seitsemänvuotias. Hän opiskeli opettajaksi ja sai ensimmäisen opettajanpaikkansa Edenderrystä, missä hän liittyi Conradh na Gaeilgeen ja muutti nimekseen Sinéad Ní Fhlannagáin. Hän palasi Dubliniin vuonna 1899 ja opetti Francis Xavierin koulussa kyli kymmenen vuoden ajan.
Tuossa koulussa hän tutustui Éamon de Valeraan. He avioituivat vuonna 1910. Sinéad de Valera vältti julkisia esiintymisiä, mutta vaikutti politiikassa miehensä kautta. Éamon de Valera oli useita kertoja vankilassa ja pitkiä aikoja Yhdysvalloissa, ja Sinéad de Valera keskittyi hulehtimaan perheen toimeentulosta. 
Sinéad ja Éamon de Valera saivat useita lapsia, joista osa oli myös itse aktiivisia Irlannin politiikassa, muun muassa Vivion de Valera. Myös kaksi heidän lapsenlapsistaan istuu edelleen Dáil Éireannissa (Irlannin parlamentissa), Éamon Ó Cuív ja Síle de Valera.
Hans Albers

Hans Philipp August Albers (22. syyskuuta 1891 Hampuri – 24. heinäkuuta 1960 Kempfenhause, Berg, Ylä-Baijeri) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä laulaja, lempinimeltään ”Der blonde Hans” (”vaalea Hans”). Hänen tyypillinen roolihahmonsa oli vanhahko mies sadetakissa ja merimieslakissa soittamassa haitaria ja laulamassa. Hänen tunnetuin laulunsa on ”Auf der Reeperbahn nachts um halb eins” (Reeperbahnilla puoli yksi yöllä”), josta tuli St. Paulin kaupunginosan epävirallinen tunnussävelmä.
Eliezer Ben-Jehuda

Eliezer Ben-Jehuda (hepreaksi אֱלִיעֶזֶר בֶּן־יְהוּדָה,  s. 7. tammikuuta 1858 Luzhky, Venäjän keisarikunta – 16. joulukuuta 1922 Jerusalem,  Palestiinan brittiläinen mandaatti) oli heprean kielen ja juutalaisten tekstien tutkija, joka loi perustan modernin heprean synnylle ja leviämiselle arkikäyttöön Israelissa. Hän on nykyheprean isä ja hänen ansiotaan on, että hepreasta tuli puhekieli. Hän oli myös mukana Israelin valtion perustusten laskemisessa. Nykyisin hepreaa puhuvat ensimmäisenä tai toisena kielenään miljoonat ihmiset ympäri maailman ja se on Israelin virallinen kieli.
Hän opiskeli Venäjällä ja Ranskassa.

Lapsuus

Eliezer Jitzhak Perelman syntyi liettualaisessa pikkukaupungissa Luzhkyssa nykyisen Valko-Venäjän alueella. Tuohon aikaan vain perheen ensimmäinen poika oli vapaa sotapalveluksesta. Äiti Feige pelkäsi kahden nuorimman puolesta, että näille kävisi kuin hänen omalle veljelleen, jonka kasakat veivät tsaarin määräyksestä jo seitsemänvuotiaana armeijaan. Sen jälkeen Feige ei enää koskaan kuullut mitään veljestään. Lopulta vanhemmat päättivät rekisteröidä pojat tuttujen lapsettomien perheiden nimiin. Siten Eliezerin sukunimi Perlman muuttui Iljanoviksi. Eliezerillä oli hyvä lukupää. Perhe oli köyhä eikä heillä ollut varoja pojan kouluttamiseen. Vanhemmat laittoivat hänet uskonnollisen David Wolfsonin, äidin veljen, luo, joka oli varakas, toivoen pojasta rabbia.

Muuta

Israelissa Jerusalemissa on katu nimeltä Ben Yehuda Street.
Videopeliohjain

Kehitys

Peliohjaimet ovat kehittyneet varsin vaatimattomista paddle-ohjaimista oman näytön sisältäviin ohjaimiin kuten Wii U-pelikonsolissa.

Musiikkipelit

Musiikkipeleissä on käytetty useita peliohjaintyyppejä, jota ovat muun muassa kitaraohjain (ks. Guitar Hero), rumpuohjain (ks. Rock Band) ja tanssimatto.

Muut

PC-tietokoneiden hiiri ja näppäimistö toimivat useissa peleissä ohjaimina myös pelikonsoleilla. Liikkeentunnistuslaitteet kuten Kinect, PlayStation Move ja TrackIR ovat pelistä riippuen tuettuja lisäohjaimia.
Lentosimulaattoreissa käytetään joystick-ohjaimen lisäksi kaasukahvaa sekä peräsinohjainta (engl. rudder pedals).
Langenau

Historia

Vuonna 1939 Langenaussa oli noin 4 500 asukasta ja vuonna 1949 jo yli 6 000. Albeck liittyi 6. helmikuuta 1972, Hörvelsingen 13. helmikuuta ja Göttingen 19. maaliskuuta Langenauhun. 14. huhtikuuta 1972 Langenau solmi ystävyyskaupunkisuhteet walesilaisen Bridgendin kanssa. Vuonna 1973 Langenau liittyi osaksi vastaperustettua Alb-Donau-Kreisin piirikuntaa. 15. syyskuuta 1990 kaupunki solmi ystävyyskuntasuhteet unkarilaisen Somberekin kanssa. Samoihin aikoihin kaupungissa oli noin 12 000 asukasta. 6. marraskuuta 1991 ystävyyskaupungiksi tuli Saksin osavaltiossa sijaitseva Langenau. Saman vuoden aikana Langenaussa saneerattiin paikallisen Martinskirche-kirkon torneja. 7. toukokuuta 1994 ystävyyskaupungiksi tuli itävaltalainen Kärnten. Vuonna 1999 Langenaun kaupungintalo saneerattiin. Vuonna 2003 Langenaussa oli noin 14 000 asukasta. Nykyisin Langenau on Alb-Donau-Kreisin suurin kaupunki asukasluvultaan.
Demonaz Doom Occulta

Kitaristina 1988–1997, 2015–

Demonaz tunnettiin Immortalissa black metallille epätavallisista sanoituksistaan, jotka eivät liittyneet juurikaan satanismiin, vaan erilaisiin synkkiin fantasiateemoihin ja mielikuvitusmaahan, jonka nimi on Blashyrkh. Kun hän kirjoitti sanoja kappaleisiin, hän teki inspiraatiota etsiessään usein pitkiä kävelyretkiä maaseudulla, lähellä hänen kotiseutuaan. Demonaz tunnettiin hänen yksinkertaisista, mutta todella nopeista kitaraosuuksistaan. Abbathin kanssa hän muodosti Immortalissa kaksikon, kunnes rumpali Horgh liittyi yhtyeeseen vuonna 1997.
Demonaz soitti kitaraa Immortalin albumeilla Diabolical Fullmoon Mysticism, Pure Holocaust, Battles In The North ja Blizzard Beasts. Blizzard Beastsin ilmestymisvuonna hänellä todettiin paha jännetuppitulehdus, eikä hän voinut enää soittaa kitaraa Immortalin vaativissa kitaraosuuksissa. Demonaz jatkoi kuitenkin yhtyeen sanoittajana ja ryhtyi yhtyeen manageriksi.
Syksyllä 2015 Immortal ilmoitti Demonazin paluusta kitaran varteen ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1997 Blizzard Beasts-albumin. Demonaz hoitaa myös lauluosuudet uudella albumilla jonka nauhoitukset aloitettiin tammikuussa 2017.

Muita projekteja

Demonaz toimii myös black metal -yhtye I:n sanoittajana. Yhtye on julkaissut yhden albumin, Between Two Worldsin, vuonna 2006. Hän perusti myös yhtyeen nimeltä DEMONAZ, jonka laulajana hän toimii. Demonazin MySpace-sivustolla löytyy hänen nauhoittamaansa materiaalia albumiaan varten. Hän toivoo albuminsa Perfect Visionsin ilmestyvän joskus tulevaisuudessa.
Maltan raiteet

Maltan raiteet (Misrah Ghar il-Kbir) ovat Maltalta löytyneitä esihistoriallisia kiveen painuneita raiteita muistuttavia muodostumia.
Tapiojärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Tiikonojan valuma-alueeseen (35.384) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 132,8 metriä mpy.
Indonesia Raya

Indonesia Raya on Indonesian kansallislaulu. Sen sanoitti ja musiikin sävelsi Wage Rudolf Supratman (1903-1938). Kappale valittiin Indonesian kansallislauluksi 17. elokuuta 1945.

Linkki

Laulu laulettuna unkarilaisella sivustolla
Rirttijärvi–Riihijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 156 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä, se on 3,8 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 2,02 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 10,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0107 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,9 metriä ja suurin syvyys on 21,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 15,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Arvajan alueeseen (14.261) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 80,1 metriä mpy.
Michael Franck

Michael Franck (s. 1954) on suomalainen dokumenttielokuvaohjaaja ja tuottaja, joka toimittuaan 1970-luvulla nuoriso- ja kunnallispoliitikassa siirtyi vuonna 1980 Yleisradion toimittajaksi. Hän toimi Ylen kirjeenvaihtajana Lähi-idässä. Vuonna 1985 hän perusti oman tuotantoyhtiön Franck Media Oy, joka haettiin konkurssiin syyskuussa 2016. 
Franck oli 1990-luvulla yhdessä Christian Moustgaardin kanssa helsinkiläisen paikallistelevisioyhtiön ATV:n perustajia. Michael Franckin kotimaista ja kansainväistä tunnustusta saanut tuotanto kattaa 25 vuoden ajalta yhteensä noin 50 dokumenttielokuvaa, joista suurin osa on esitetty televisiossa Ylen, MTV3:n tai Nelosen kautta. Franck Median tuotanto on viime vuosina keskittynyt talouselämän ja yhteiskunnan historiallisiin prosesseihin. Yleisölle tunnettuja ovat MTV3 -kanavalla vuodesta 2004 esitetty sarja Suvussa on yritystä, Jättiläisten synty (2008) ja Brändin takana (2009). Vuodesta 2010 MTV esittää Franck Median elinkeinodokumentit yhtenäisen sarjanimikkeen Menestyksen takana alla. 
Franck aikoi 1980-luvun lopulla tuottaa pitkän animaatioelokuvan Sindbad, joka olisi perustunut Tuhannen ja yhden yön tarinoihin ja Kalevalaan. Hanke käynnistyi vuonna 1986. Kyseessä oli mittava kansainvälinen tuotanto, jota suunniteltiin ja rahoitettiin Suomessa. Elokuva oli alkujaan tarkoitus animoida Iranissa, mutta Irakin–Iranin sodan vuoksi tuotanto siirrettiin vuonna 1987 Suomeen ja vuonna 1989 lisärahoituksen saamiseksi suoraan Hollywoodiin. Sindbadin visuaalisen ilmeen suunnitteli alkujaan iranilainen animaattori Noureddin Zarrinkelk, Suomesta mukana olivat animaattori Sauli Rantamäki sekä sarjakuvapiirtäjät Anssi Rauhala, Jukka Murtosaari, Kivi Larmola ja Petri Hiltunen. Myöhemmin mukaan houkuteltiin myös animaatioalan ammattilaisia Yhdysvalloista, ohjaajaksi kiinnitettiin John Landis ja Seesamtien käsikirjoittaja Mark Saltzman muokkasi käsikirjoituksen uusiksi. Hanke kaatui Suomen 1990-luvun alun lamasta seuranneisiin rahoitusongelmiin vuonna 1992 ennen kuin elokuvaa saatiin tehtyä.
Syyskuussa 2016 Michael Franckin tuotantoyhtiö Franck Media Oy hakeutui konkurssiin. Franck Media työllisti noin 20 dokumenttialan ammattilaista ja yhtiön omistajiin kuuluivat pääomistajan Michael Franckin lisäksi Nina Pulkkis ja TV-juontaja-tuottaja Peter Nyman.
Mažeikiai

Historia

Ensimmäiset kirjalliset maininnat kaupungista ovat vuodelta 1335, jolloin muuan Kalparitaristoon kuuluva historioitsija mainitsee taistelun, jossa herttua Mazeikan maat tuhottiin.
Vuonna 1869 kaupunki alkoi laajeta huomattavasti, kun Liepājan-Vilnan rautatie valmistui.
Mažeikiaihin rakennettiin ortodoksinen kirkko vuonna 1894, katolinen kirkko 1902 sekä luterilainen vuonna 1906. Kaupungissa oli 1900-luvun alussa myös huomattava juutalaisyhdyskunta
Vuonna 1980 kaupunkiin rakennettiin Baltian ainoa öljynjalostamo Mažeikių Nafta.
Vishapakarit

Vishapakarit  (arm. višapak‘ar , višap lohikäärme ja k‘a kivi) eli lohikäärmekivet ovat Armeniassa olevia megaliittisia monoliittejä. Ne saattavat olla yli viisi metriä korkeita. 
Nykyisen tiedon mukaan vishapakareiden tihein esiintymisalue on nyky-Armenia, mutta niitä esiintyy myös ympäröivillä seuduilla. Vastaavien monoliittien esiintymisalueita on tavattu myös Pohjois-Kaukasukselta Mongoliaan ulottuvalta vyöhykkeeltä.
Vishapakareita on pääasiassa kolmea eri tyyppiä. Yksi niistä ovat kivet, joiden kaiverrus muistuttaa urosnaudan taljaa. Erityisesti eläimen pään veistämiseen on kiinnitetty huomiota. Lisäksi kiviin saattaa olla veistetty vesilintujen kuvia, jotka esiintyvät aina kaksittain, antiteettisinä pareina. Näiden kivien muoto on prismaattinen tai tetragonaalinen ja alapää on tavallisesti kapeampi kuin yläosa.
Toinen vishapakarien luokka ovat kalan muotoiset tasoitetut megaliitit. Niissä on usein mukana anatomisia yksityiskohtia, kuten kalan sieraimet, evät, kylkiviivat tai kiduskannet. Näiden visapakarien muoto on usein sukkulamainen ja joskus kaareva. Kalan pyrstö on jätetty veistämättä, mikä viittaa siihen, että ne on alun perin tarkoitettu esitettävän pystyasennossa.
Kolmas vishapakarien tyyppi on edellisten sekamuoto. Monoliitit ovat kalan muotoisia, ja kalan vatsa on muotoiltu tasaiseksi, ja siihen on kaiverrettu yksi tai useampia urosnaudan taljaa. Ne ovat kiven pystyakselilla, ja taljan pää saattaa osoittaa megaliitin ylä- tai alaosaan. 
Tutkijat olettavat vishapakareilla olleen uskonnollista merkitystä. Oletetaan, että ne olivat mukana rituaaleissa ja että jotkut niistä myös verhottiin oikean eläimen taljalla.
Oleellista on myös, että kiviä on löydetty korkeiden seutujen kesälaitumilta ja vesien läheltä. Armenialainen arkeologi Ashkharbek Kalantar tutki vuosina 1929–1933 Argatsvuoren etelärinteitä ja huomasi, että kivien ohella siellä oli monimutkainen, keinotekoinen kastelujärjestelmä, jonka kanaviin kerättiin vuorten huipulta sulavaa vettä. Kalantar ajoitti tämä vesiverkoston Urartun valtakunnan ajoille.
Josiah Bartlett

Josiah Bartlett (21. marraskuuta 1729 – 19. toukokuuta 1795) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja valtiomies. Hän oli yksi 56:sta Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajasta. Josiah Bartlett oli New Hampshiren kuvernööri ja New Hampshiren korkeimman oikeuden ylituomari.
Pikkulammi (Ylöjärvi, Länsi-Aure)

Maantietoa

Lammen pituus on 150 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Kivijärven eteläpuolella ja Pitkäjärven länsipuolella suolla. Rantaviivan pituus on 450 metriä ja lampi on autio. Lammelle ei myöskään johda polkuja tai teitä. Lähin tie kulkee Pitkäjärven entiseltä maatilata seututielle 332.
Hovig Demirjian

Elämä ja ura

Demirjian (tai Demirdjian) syntyi 3. tammikuuta 1989 Nikosiassa, Kyproksella, ja hän on armenialaista syntyperää. Hovig opiskeli markkinointia ja työskenteli bisnes-uralla, mutta luovutti nopeasti tullakseen laulajaksi. Hän opiskeli kitaran ja pianon soittoa, sekä opiskeli jazzia ja laulua. Hovigin ensimmäinen suuri saavutus oli 2. sija musiikkikilpailussa, Larnakassa. Hänestä tuli hyvin tunnettu nimellä "Musiikin sanansaattaja". 1. kesäkuuta 2009 hän julkaisi ensimmäisen kappaleensa ”Den moú milás - istoría échei teleiósei” (kreik. ”Δεν μού μιλάς - ιστορία έχει τελειώσει”).
Ilona Rauhala

Ilona Marjaana Rauhala (s. 16. kesäkuuta 1972 Turku) on suomalainen psykologi, tietokirjailija ja yritysvalmentaja.
Hän asui lapsuudessaan Ruotsissa, Uppsalassa vuosina 1974-1981 ja USA:ssa Colorado Springissä vuosina 1987-1988. Hän pääsi jo lapsesta asti matkustamaan paljon vanhempiensa työn mukana ympäri maailmaa ja näkemään erilaisia kulttuureita ja tutustumaan erilaisiin ihmisiin. 
Rauhala on koulutukseltaan psykologian maisteri, joksi hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1999, laajana sivuaineena puheoppi. Rauhala on toiminut yrittäjänä vuodesta 2003 lähtien. Vuonna 2007 hän perusti valmennusyritys Ilona Rauhala Oy:n, mitä ennen hän toimi valmentajana ja osakkaana Novetos Consulting Oy:ssä. Hän on työskennellyt myös muun muassa opintoneuvontapsykologina Helsingin taidekorkeakouluissa. Rauhala on erikoistunut huippusuoriutujien valmentamiseen, valmentavaan psykologiaan ja onnistuimiskeskeisen asenteen kehittämiseen organisaatioissa. Hän on ollut tuomassa coaching työmuotoa ja liiketoimintaa ja toiminut mm. Suomen Coaching-yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana.
Vuodesta 2012 lähtien hän on tuonut suomeen yhdessä kollegansa Makke Leppäsen kanssa psykologisen pääoman käsitettä ja viitekehystä ja kirjoittanut aiheesta kaksi kirjaa. 
Rauhala toimi vuosina 2007–2008 omaa nimeään kantaneen keskusteluohjelman juontajana Yle TV1 -kanavalla. Vuonna 2009 häneltä ilmestyi tietokirja nimeltä Kokonaiseksi. Tämän jälkeen hän on esiintynyt ja valmentanut useissa tv-ohjelmissa, toiminut kolumnistina ja kirjoittanut lehtien palstoilla ja ollut käytetty kommentaattori, kun tarvitaan psykologin näkemyksiä arkipäiväisiin asioihin.
Rauhalalla on kaksi lasta, molemmat poikia. Hänellä on kaksi sisarta, joista toinen on laulaja Elina Vettenranta.
Pohjolan ydinaseeton vyöhyke

Pohjolan ydinaseeton vyöhyke oli Urho Kekkosen vuonna 1963 tekemä aloite, jonka mukaan Pohjoismaat olisi kansain­välisellä sopimuksella muodostettu pysyvästi ydinaseettomaksi vyöhykkeeksi.  Kekkonen esitti ehdotuksensa uudestaan vuonna 1978. Aiemmin vastaavanlaisia suunnitelmia olivat ehdottaneet Ruotsin ulkoministeri Östen Undén sekä Keski-Euroopan osalta Puolan ulkoministeri Adam Rapacki. Kekkonen sanoi oman ehdotuksensa olleen Undénin idean paikallinen sovellutus. Undénin suunnitelmasta äänestettiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa joulukuussa 1961, jolloin sitä vastustivat muut Naton jäsenvaltiot paitsi Kanada, Tanska, Islanti ja Norja.
Kekkosen aloitteen tarkoituksena oli osaltaan vahvistaa Suomen pysyminen suur­valtojen risti­riitojen ulkopuolella ja vähentää riskiä, että Neuvostoliitto vaatisi Suomelta YYA-sopimuksen mukaisia sotilaallisia konsultaatioita. Vuonna 1978 sen teki uudelleen ajan­kohtaiseksi ase­tekniikan, erityisesti matalalla lentävien risteilyohjusten kehitys.
Muissa Pohjoismaissa aloite sai osakseen vastustusta.  Käytännössä se olisi kuitenkin vain vahvistanut tuolloin jo vallinneen tilanteen, sillä Pohjois­maiden alueella ei ollut ydin­aseita eivätkä ne olleet aikeissa sellaista hankkia. Natoon kuuluneet Norja ja Tanska olivat lisäksi ilmoittaneet, etteivät ne halua niitä sijoitettavan alueelleen rauhan aikana. Tanskan pää­ministeri suositteli samaa Varsovan liiton maille. Ruotsin ulko­ministeri Hans Blix ehdotti, että vyöhykkeeseen sisällytettäisiin myös koko Itämeri, jolloin Neuvosto­liitto olisi joutunut poistamaan sieltä ydin­aseistetut sukellusveneensä.
Beatrice Lillie

Beatrice Lillie (alk. Constance Sylvia Gladys Munston, s. 29. toukokuuta 1894 Toronto, Kanada – 20. tammikuuta 1989 Henley-on-Thames, Iso-Britannia) oli kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi uransa aikana ainoastaan seitsemässä elokuvassa. Menestynein näistä oli viidellä Oscarilla palkittu Maailman ympäri 80 päivässä (1956). Beatrice Lillie esiintyi urallaan paljon viihdeohjelmissa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.

Yksityiselämä

Beatrice Lillie oli naimisissa Sir Robert Peelin kanssa vuodesta 1920 tämän kuolemaan vuoteen 1934 saakka. Heillä on yksi poika.
Hän kuoli Alzheimerin tautiin 94-vuotiaana.
Saipulla Absaidov

Saipulla Atavovitš Absaidov (s. 14. heinäkuuta 1958 Tarik, Dagestanin ASNT) on entinen vapaapainija, joka edusti urallaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa. 
Absaidovin uran huippuajat ajoittuivat 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tienoille. 62-kiloisena Absaidov voitti ikäluokkansa Euroopan- ja maailmanmestaruudet vuosina 1976 ja 1977. Maailmancupissa vuonna 1978 hän voitti sarjansa ja saavutti samana vuonna uransa ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissa, Sofian EM-kisoissa, hopeaa kultamitalin mentyä Bulgarian Mitšo Dukoville. Samana vuonna hän voitti vielä kultaa ikäluokkansa EM-kisoissa.
Vuonna 1980 68 kilogramman painoluokkaan siirtyneenä Absaidov voitti kultaa sekä Prievidzan EM-kisoissa että Moskovan olymipalaisissa. Hän voitti urallaan vielä seuraavana vuonna kultaa Skopjen MM-kisoissa.
Seuratasolla Absaidov 168 senttimetrin pituinen ja 68 kilogramman painoinen Absaidov edusti Mahatškalan Dynamoa.
Valkialampi (Kouvola, Mooseksenmutka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,1 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,2 metriä mpy.
Kalle Nio

Kalle Nio (s. 1982) on kuvataiteilija, taikuri ja teatteriohjaaja. Hän työskentelee kokeellisen elokuvan, näyttämötaikuuden, sirkuksen, installaatioiden ja visuaalisen teatterin saralla. Nion ryhmä WHS on yksi aktiivisimmin ulkomailla toimivista suomalaisista esitystaideryhmistä. Ryhmän teoksissa Nio on toiminut ohjaajana, esiintyjänä ja videosuunnittelijana. WHS ryhmän tuotannot ovat olleet keskeinen tekijä suomalaisen nykysirkuksen nousussa muiden esittävän taiteen lajien rinnalle. Genrerajat ylittäviä, monitaiteellisia teoksia on esitetty teatteri-, sirkus- , nukketeatteri- ja kuvataidenäyttämöillä yli 40 eri maassa. Nio on yksi Suomalaisen nykysirkuksen johtohahmoista. Oman ryhmänsä lisäksi Nio on työskennellyt lavastajana sekä video- ja taikasuunnittelijana myös muille esittävän taiteen ryhmille. Nion elokuvallisia video-installaatioita on ollut esillä taidegallerioissa ja -museoissa Suomessa ja ulkomailla. Nio on ohjannut myös lyhytelokuvia, mainoksia sekä musiikkivideoita. Muun taiteellisen työnsä ohella Nio on WHS ryhmän vuonna 2014 perustaman elävien kuvien näyttämö WHS Teatteri Unionin yksi perustajista. Nio on valmistunut Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolta kuvataiteen maisteriksi.

Palkinnot

2015 Taiteen valtionpalkinto, WHS
2014 Helsingin Kulttuuriteko, WHS
2014 Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto
2014 Säde palkinto, paras videosuunnittelu (Lähtö) yhdessä Matias Boettgen kanssa.
2000 3. palkinto Taikurien maailmanmestaruuskilpailuissa (FISM)