google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Forberg

Carl Forberg (4. maaliskuuta 1911 – 17. tammikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1951 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa oli seitsemäs pistesijojen ulkopuolella. Hän ei kuitenkaan saanut Vuoden tulokas -palkintoa.
Kevin Kuske

Kevin Kuske (s. 4. tammikuuta 1979 Potsdam, DDR) on saksalainen rattikelkkailija. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja ja moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Ammatiltaan hän on sotilas.

Ura

Kuske syntyi Itä-Saksassa urheilullisesti lahjakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä oli poliisi Norbert Kuske, keihäänheiton nuorten DDR:n mestari, jonka ennätystulos oli 75,80 metriä. Hänen äitinsä Roswitha Berndt oli opettaja ja aitajuoksija. Kuske itse oli nuorena lahjakas pikajuoksija ja saavutti vuonna 1998 nuorten MM-kilpailuissa pronssia Saksan pikaviestijoukkueessa. Hänen ennätyksensä sadalla metrillä on 10,50.
Rattikelkkailun pariin Kuske siirtyi vuonna 1999 pudottuaan loukkaantumisen seurauksena pois yleisurheilun maajoukkuevalmennusryhmästä. Saksan rattikelkkailumaajoukkueeseen hän nousi vuonna 2001. 2002 Salt Lake Cityssä Kuske voitti kahden miehen kelkkailussa André Langen jarrumiehenä ensimmäisen olympiakultamitalinsa. Neljä vuotta myöhemmin Torinon olympialaisissa hän voitti kultamitalin sekä kahden että neljän miehen kilpailuissa. 2010 Vancouverissa hän voitti jälleen Langen kanssa kultaa kahden miehen kilpailussa sekä saavutti hopeaa neljän miehen joukkueessa.
Maailmanmestaruuskilpailuista Kuske on saavuttanut kaikkiaan seitsemän kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. EM-kilpailuista hänellä on kuusi kultaa sekä kymmenen hopeaa ja kuusi pronssia.
Kuske edusti Langen lopettamiseen vuoteen 2010 saakka BSR Rennsteig Oberhof -seuraa. Nykyisin hänen seuransa on BRC Riesa.
Sylvi Sääski

Sylvi Ellen Sääski (8. helmikuuta 1912 Joroinen – 10. toukokuuta 1990 Helsinki) oli alavutelainen opettaja ja suomalainen kansanperinteen suurkerääjä. Hänen keräämäänsä perinnettä on tallennettuna Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoon yhteensä 8 283 yksikköä. SKS:n lisäksi Sääsken keräämää aineistoa löytyy Kansallismuseosta, Kuopion museosta ja Turun yliopiston kansatieteen laitokselta. Sääski teki useita keruumatkoja vuosien 1937 ja 1956 välillä muun muassa Etelä-Savoon ja Itä-Karjalaan.

Elämä

Lapsuus- ja kouluvuotensa Sylvi Sääski vietti Savonlinnan Laitaatsillassa Enso Gutzeitin laivastoasemalla. Hänen isänsä Olli Sääski työskenteli Enso Gutzeitilla ja äiti Hilda Maria (o.s. Huupponen) oli kotiäiti. Sylvillä oli neljä sisarusta: Alma, Elsa, Kerttu ja Otto. Sylvi Sääski kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1931 ja samana syksynä hän pääsi opiskelemaan Helsingin yliopistoon suomen kieltä. Vuonna 1937 Sääski suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon. Myöhemmin filosofian maisterin arvon saatuaan hän korotti kansanrunoudentutkimuksen arvosanansa laudaturiksi. Vuosina 1938-48 Sääski teki opettajan sijaisuuksia eri puolella Suomea. Tämän jälkeen 24 vuoden ajan Sääski toimi suomen kielen lehtorina Alavuden Yhteiskoulussa, mistä hän jäi eläkkeelle vuonna 1973. Eläkepäiviään Sääski vietti ensiksi Alavudella, mutta viimeisiksi vuosikseen hän muutti Helsinkiin.

Keruumatkat

Ennen toista maailmansotaa Sylvi Sääski keräsi perinnettä kolmena kesänä Heinävedellä, Leppävirralla, Kangaslammilla, Rantasalmella ja Sulkavalla. Näiltä matkoiltaan Sääski sai runsaasti aineistoa. Savolaislähtöisenä kerääminen Savossa olikin hänelle erityisen helppoa. Ollessaan lottakomennuksella Itä-Karjalassa Sääski tutustui Karjalan vepsäläisalueeseen ja vuonna 1943 hän palasi äänisvepsäläisten keskuuteen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran keruustipendin turvin. Tältä matkaltaan hän sai saaliikseen lähinnä loitsuja ja uskomustarinoita. Sylvi Sääski läksi kaikille keruumatkoilleen yksin kulkuneuvonaan polkupyörä ja yleensä hän yöpyi jossakin kylän taloista. Vuonna 1944 Sääski matkusti Porin lähelle Pihlavaan ja Reposaareen haastattelemaan Inkerin pakolaisia. Epävarma aika ei ollut paras mahdollinen keruulle, mutta Sääski sai kerättyä kuitenkin jonkin verran Inkerin ortodoksien häätapoja. Viimeisellä keruumatkallaan vuonna 1956 Sääski keräsi karjalaisen siirtoväen perinnettä Alavudella, Konnevedellä ja Rautalammilla. Sodan loputtua loppuivat Sääsken varsinaiset keruumatkat, mutta perinnettä Sääski merkitsi muistiin vielä eläkepäivilläänkin ja osallistui ahkerasti eri organisaatioiden mitä moninaisemmista aiheista järjestämiin kyselyihin.
Pietari I Julma

Pietari I Julma (s. 30. elokuuta 1334 Burgos – 1369) oli Kastilian kuningas vuosina 1350–1369 isänsä Alfonso XI:n kuoleman jälkeen. Alfonso XI:llä oli kymmenen aviotonta lasta Leonor de Guzmánin kanssa, ja nämä tulivat aiheuttamaan surua ja sekasortoa Pietari I:n valtakaudella.
Pietari I:n noustua valtaan Portugalin leskikuningatar Maria vangitutti ja surmautti miehensä rakastajattaren Leonor de Guzmánin. Teko suututti Alfonso XI:n ja de Guzmánin aviottomat lapset, joista vanhin Henrik Trastamaralainen nosti kapinalipun kuningasta vastaan.
Nuori kuningas oli nainut ranskalaisen Bourbonin Blankan, jonka oli kuitenkin hylännyt heti häiden jälkeen ja palannut rakastajattarensa Maria de Padillan luo. Kuningattarensa Pietari I sulki Toledon linnaan, eivätkä aviopuolisot nähneet enää koskaan toisiaan. Samalla Ranskan ja Kastilian välit rikkoontuivat, ja Pietari I asettui satavuotisessa sodassa englantilaisten puolelle ja haki liittolaista Gascognea hallussaan pitäneestä Mustasta prinssistä, Englannin kuninkaan Edvard III:n pojasta. Englantilaisten tuella Pietari I voitti ranskalaisten avustaman velipuolensa Henrik Trastamaralaisen, mutta kun Pietari ei halunnut maksaa luvattua summaa Mustalle prinssille, palasi prinssi Ranskan puolelle ja Pietari I jäi lopulta tappiolle.
Pietari I Julmaa seurasi valtaistuimelle hänen velipuolensa Henrik Trastámaralainen, hallitsijana Henrik II Äpärä (1369–1379). Pietari I:n ja Maria de Padillan tytär avioitui Juhana Gentin kanssa. Heidän tyttärensä Lancasterin Catalina nai Henrik II Äpärän pojanpojan Henrik III:n, mikä yhdisti Pietari I Julman ja hänen velipuolensa Henrik II Äpärän sukuhaarat.
Määrännäisehto

Määrännäisehto eli määrännäislauseke on velkasitoumuksessa oleva kohta, johon on merkitty velkojan nimen jälkeen sanat tai hänen määräämälleen. Tällöin velka on maksettava velkakirjassa mainitulle velkojalle tai velkojalle, jolle velkakirja on siirretty, tai sille, jonka hallussa velkakirja on. Määrännäisehdolla velallinen antaa velkojalle luvan saatavan siirtämiseen. Tällaisella ehdolla varustettua velkasitoumusta, osakekirjaa tai taloudellisen yhdistyksen osuustodistusta kutsutaan määrännäispaperiksi. Šekki on määrännäispaperi, jos se on asetettu nimetylle henkilölle. Tällaisessa šekissä ei tarvita määrännäisehtoa. Jos šekkiin on merkitty negatiivinen määrännäisehto, se on nimennäis- eli rektapaperi.
Dolph Lundgren

Kova vastustaja

Rocky IV:n kuvauksista Sylvester Stallone on kertonut Lundgrenista seuraavaa:
”Käskin häntä tyrmäämään minut, kun kamerat kuvasivat. Eräässä kohdassa hän löi minua niin lujaa päälaelle, että tunsin selkärankani puristuvan. Seuraavaksi hän löi kaikkivaltiaan kohokoukun. Sinä iltana minun rintani ja sydämeni alkoivat turvota, ja minut piti kuljettaa helikopteriambulanssilla hotelliltani läheiselle ensiapuasemalle. Minulle kerrottiin, että Dolph iski kylkiluuni rintani sisään, jolloin sydämeni jäi puristuksiin. Jos se olisi paisunut yhtään enempää, olisin kuollut.”
Tämän jälkeen oli hänelle erityisesti Stallonen huomautettava, että tämä on vain pelkkä elokuva. Sitaatit elokuvassa kertovatkin osan totuudesta.

Kamppailu-ura

Lundgren aloitti kamppailulajien harrastamisen kolmetoistavuotiaana judolla, kunnes päätti vaihtaa lajia Gōjū-ryū karateen. Lundgren siirtyi kuitenkin pian Kyokushin tyylisuuntaan ja harjoitteli läpi lukion. Muutettuaan Tukholmaan suorittamaan armeijan, Lundgren tapasi sensei Brian Fitkinin, jonka myötä hän alkoi kilpailemaan 19-vuotiaana pisteotteluissa. Lundgren hävisi viidestä ensimmäisestä otteluistaan neljä.
1979 hän voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruuden ja osallistui myöhemmin marraskuussa Kyokushinin historiaan toiseen World Open -turnaukseen. Lundgren oli tuolloin vielä vihreävöinen ja hänen täytyi lainata ruskeaa vyötä voidakseen otella turnauksessa. Hän voitti kaksi enimmäistä otteluaan tyrmättyään vastustajansa polviosumalla päähän. Kolmannessa ottelussaan Lundgren kohtasi japanilaisen Makoto Nakamuran, joka oli 2. asteen mustavyö. Varsinainen erä päättyi tasapeliin, jonka jälkeen ottelu meni jatkoajalle kahdesti, joista jälkimmäisessä Nakamura voitti tuomariäänin. Nakamura voitti myöhemmin kolmipäiväisen turnauksen.
Lundgren voitti 1980 ja 1981 aikana kaksi Ruotsin mestaruutta ja BKK British Openin kahdesti. Muutettuaan Australiaan opiskeluiden myötä hänelle oli myönnetty 1. danin mustavyö. Lundgren kilpaili vielä Australian Openissa yksittäis- ja joukkuekisassa. Hän voitti molemmista mestaruudet. Lundgren perusti oman karateseuran Sydneyn yliopistossa opintojensa ajaksi saadakseen rahaa.
Ibb

Maantiede

Ibb sijaitsee Jemenin lounaisosassa 2 050 metrin korkeudella Shamahivuoren juurella. Lähialueen korkeus merenpinnasta vaihtelee 1 200 ja 1 800 metrin välillä. Kaupunki itsessään on tunnettu perinteiseen jemeniläiseen tapaan rakennetuista vanhoista kerrostaloistaan ja lukuisista moskeijoistaan. Moskeijoita on yhteensä noin 60 ja kaupunkiin on rakennettu lähistön vuorilta sinne vettä kuljettava akvedukti. Akvedukti toimii edelleen nykyaikaisemman järjestelmän olemassaolosta huolimatta.

Historia

Arabien myyteissä tarina Ibbin perustamisesta liitetään Raamatun tapahtumiin, mutta merkittävään asemaan alue nousi vasta 1000-luvulla sulayhidikuningatar Sayyidah Arwa siirrettyä pääkaupunkinsa läheiseen Jiblahiin. Aikanaan alue kuului dhu jibla-heimon alueisiin ja oli autonomisen emiirikunnan pääkaupunki aina Jemenin kuningaskunnan hallintouudistuksiin saakka 1940-luvulla. Vuonna 1911 kaupungin läpi oli tarkoitus vetää Taizin kaupunki Hodeidaan yhdistävä rautatie, mutta hanke ei lopulta toteutunut. Tieliikenteen kehittyminen teki ideasta sittemmin tarpeettoman. Vuonna 1982 kaupunkia hävitti maanjäristys. Jemeniläinen kapinallisliike huthit valtasivat kaupungin lokakuussa 2014.

Talous

Ibb sijaitsee tuottoisan maatalousalueen keskellä ja sen souk on paikallisen kaupankäynnin keskus. Lähialueen maanviljelijät ja paimentolaiset saapuvat kaupunkiin myymään tuotteitaan. Paikallisiin maataloustuotteisiin kuuluvat esimerkiksi vehnä, ohra, hirssi, kahvi, kasvikset, hedelmät ja khat. Paimentolaiset kasvattavat lampaita. Kaupungissa harjoitetaan lisäksi joitakin käsityöläisammatteja ja sillä on merkitystä myös pohjois-etelä suuntaisen Mochan Taizin kaupunkiin yhdistävän maantien varrella.

Väestö

Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Ibbissä oli yhteensä 212 992 asukasta. Väestön valtaosa on uskonnoltaan sunnimuslimeja.
Matti Saukko

Muuta

Saukko on aiemmin pelannut myös jääkiekkoa Lapuan Virkiän edustusjoukkuessa miesten II-divisioonassa. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti.
Turun tuomiokapituli

Turun tuomiokapituli on Turkuun vuonna 1276 perustettu tuomiokapituli. Turun tuomiokapitulin tehtävänä on hoitaa Turun arkkihiippakunnan hallintoa ja toimintaa.
Tuomiokapitulin jäseninä ovat pysyvästi Turun arkkipiispa sekä Turun hiippakunnan piispa. Lisäksi tuomiokapituliin kuuluu tuomiorovasti, lakimiesasessori ja hiippakuntadekaani. Pappisasessorit valitaan kerrallaan kolmeksi vuodeksi. Lisäksi hiippakuntavaltuusto valitsee toimikaudekseen maallikkojäsenen tuomiokapituliin. Hiippakuntavaltuuston puheenjohtajalla on tuomiokapitulin istunnoissa puhe- ja läsnäolo-oikeus.
Turun tuomiokapitulin istunnoissa piispa toimii puheenjohtajana silloin, kun asia koskee kummankin piispan vastuualueita ja silloin, kun on kysymys hänen ensisijaisen vastuualueensa 70 seurakunnasta. Arkkipiispan puheenjohdolla käsitellään hänen vastuualueensa 19 seurakuntaa koskevat asiat. Varapuheenjohtajana toimii tuomiorovasti.
Turun arkkihiippakunnan tuomiokapituli on vanhin Suomessa edelleen toimiva virasto. 1400- ja 1500-luvuilla toimineen tuolloin Suomen ylimmän oikeusasteen Turun maaoikeuden jäsenistöön tuli kuulua Turun tuomiokapitulin edustaja.
Francis Pettit Smith

Sir Francis Pettit Smith (1808 – 12. helmikuuta 1874) oli englantilainen keksijä, jonka väitetään olleen Frédéric Sauvagen, Josef Resselin ja John Ericssonin joukossa laivapotkurin keksijänä. Smith oli myös edistämässä maailman ensimmäisen potkurikäyttöisen höyrylaivan SS Archimedesin rakentamista.

Elämä ja ura

Francis Smith syntyi kentiläisessä Hythen pikkukaupungissa, jossa hänen isänsä oli postimestari. Francis kävi yksityiskoulun. Hänestä tuli taitava venemallien tekijä, ja hän kiinnitti erityisesti huomiota laivojen liikevoiman synnyttäviin mekanismeihin. Kiinnostus veneisiin säilyi, ja vuonna 1834 hän sai valmiiksi mallin, jossa käyttövoimana oli jousivoimalla pyörivä potkuri. Hän vakuuttui siitä, että tämä propulsiomenetelmä oli ylivoimainen verrattuna siipiratasaluksiin, joita tuohon aikaan rakennettiin. Seuraavana vuonna hän rakensi vielä paremman mallin, jonka viimeisteli useilla kokeilla Hendonissa, ja vuonna 1836 hän sai patentin vedenalaiselle laivan perään asennetulle potkurijärjestelylle.
Varmistettuaan rahoituksen usealta taholta Smith auttoi organisoimaan Propeller Steamship Companyn, joka vuonna 1839 rakensi maailman ensimmäisen toimivan potkurilla varustetun höyrylaivan, SS Archimedesin. Vähän myöhemmin Smith oli vaikuttamassa siihen, että Isambard Kingdom Brunel muutti SS Great Brittain -laivansa suunnitelmia siipirataskäyttöisestä potkurilaivaksi lainaamalla hänelle Archimedesiä useaksi kuukaudeksi. Hän myös auttoi taivuttamaan Britannian amiraliteettia omaksumaan potkuripropulsiojärjestelmän.

Myöhempi elämä

Vuonna 1860 hallitus palkkasi hänet kuraattoriksi South Kensingtonin patenttimuseoon. Vuonna 1871 hänestä tehtiin ritari. Smith kuoli helmikuussa 1874. Hänen hautansa on Hythessä.
Pitkämön voimalaitos

Pitkämön vesivoimala eli Pitkämö I sijaitsee Pitkämön tekojärvellä, ja se on Jyllinkosken Sähkö Oy:n rakentama. Sen putouskorkeus on 28,5 metriä ja teho 6 MW. Fortum myi voimalan 2012 Koskienergialle. Voimala laskee Jalasjokeen.
Y's Men International

Liike Euroopassa

Eurooppaan liike saapui 1928, kun ensimmäinen Y´s Men´s Club perustettiin Viroon, Tallinnaan. Suomeen liike saapui 1966, jolloin toisaalta Helsingin ruotsinkielisen NMKY:n (KFUM) edustajat perustivat Y´s Men´s Club Helsingfors - nimisen killan ja toisaalta Oulun NMKY:n yhteyteen perustettiin Oulun Y-kilta, millä nimellä suomeksi liikkeen jäsenkiltoja kutsutaan.
Naiset muodostavat oman rinnakkaisen Y´s Menettes - järjestönsä, jossa on runsaat 10.000 jäsentä. Pohjoismaissa ja uusissa jäsenmaissa naiset ovat mukana varsinaisessa Y´s Men liikkeessä. Heidät hyväksyttiin täysjäseniksi 1976, jolloin ensimmäiset naisten killat otettiin jäseniksi Suomessa ja Ruotsissa.
Suomesta tuli oma hallinnollinen Region eli Alue 1980, jolloin sen killat erosivat yhteisestä Ruotsin-Suomen Alueesta. 1991 aloitettiin toiminta neuvostovallasta vapautuneissa Baltian maissa uudelleen perustamalla Tallinnan kilta uudelleen ja 1994 Pärnuun toinen Y-kilta. Tällä hetkellä Suomessa on 11 ja Baltiassa 9 Y-kiltaa ja niissä hieman yli 200 jäsentä.
Järjestö julkaisee kansainvälistä jäsen- ja tiedotuslehteä "Y´s Men´s Word", joka painetaan Intiassa useilla eri kielillä ja postitetaan jäsenille kautta maailman. Suomi-Baltian Alue julkaisee oma tiedotus- ja jäsenlehteään "Alueen Uutiset", joka painetaan suomeksi ja englanniksi. "Alueen Uutisia" on luettavissa järjestön kotisivuilta pdf-muotoisena.
Imperiex

Historia

Imperiex on puhdasta energiaa, joka käyttää humanoidimaisen näköistä jättiläismäistä haarniskaa. Hänet tunnetaan galaksien tuhoajana ja tuhosi muun muassa sotamaailman, jonka jälkeen Mongulin poika tuli varoittamaan maaplaneettaa Imperiexin tulosta. Mongul sai suostuteltua Teräsmiehen taistelemaan rinnallaan Imperiexiä vastaan, jonka he myös voittivat, saadakseen vain selville, että kyseessä oli klooni. Alkuperäinen Imperiex puolestaan on huomattavasti suurempi ja voimakkaampi olento, joka väittää huomanneensa epätäydellisyyttä maailmankaikkeuden rakenteessa ja suunnittelee sen tuhoamista luodakseen uuden ja täydellisen maailman. Tehdäkseen tämän hän suuntaa kohti maaplaneettaa, joka pitää maailmankaikkeutta yhdessä, jonka tuhoamiseen Imperiex aiheuttaa uuden alkuräjähdyksen. Tuolloin presidenttinä toiminut Lex Luthor kokosi maailman kaikki supersankarit kasaan mukaan lukien Yhdysvaltain armeijan taistellakseen Imperiexiä ja hänen joukkojaan vastaan. Huolimatta voitosta Imperiexin tuhoaminen ei säästänyt maaplaneettaa tappiolta, sillä sodan aikana kuoli noin kahdeksan miljoonaa ihmistä, sekä useita supersankareita, kuten Hippolyta, Maxima, kenraali Sam Lane, Vesimies, Tuomiopäivä, Guy Gardner ja Teräs.

Animaatio

Imperiex esiintyi ensi kerran televisiossa animaatiosarjan Legion of Super Heroesin toisella tuotantokaudella, jossa hahmon äänenä toimi Phil Morris. Imperiex oli muukalaisten orja, josta kehittyi voittamaton gladiaattori noin 3900-4000-luvulla ja vuosien ajan hänen loukkaantuessa pahasti sen kehon osia korvattiin voimakkailla teknisillä osilla, jotka loi todella nuori tiedemies Abel. Prosessin päätteeksi ainoastaan Imperiexin aivot olivat jäljellä tämän orgaanisista elimistä. 4000-luvun alussa hän oli tuhonnut suurimman osan galakseista, jonka seurauksena eräs tiedemies K3NT loi Teräsmies-X:n tuhotakseen Imperiexin. Epäonnistuessaan tehtävässään hän palasi ajassa taaksepäin pyytääkseen apua 3000-luvun Avaruussankarien legioonalta, jonka seurauksena Imperiex oletti Teräsmies-X:n olleen kuollut ja varasti hänen aika-avaimen, jolla Imperiex matkasi myös 3000-luvulle. Tämän seurauksena Teräsmies-X yhdessä legioonalaisten ja alkuperäisen Teräsmiehen kanssa saivat taistella uudelleen Imperiexiä vastaan.
Hringvegur

Hringvegur (suom. kehätie) eli Þjóðvegur 1 (suom. valtatie 1) on Islannin ympäri kiertävä maantie. Se yhdistää toisiinsa Islannin isoimmat kaupungit ja kylät. Hringvegurin kokonaispituus on 1 339 kilometriä ja se on kaksikaistainen. Tie on pääosin asfaltoitu koko matkalta lukuun ottamatta joitain sorapäällysteisiä kohtia maan itäosissa. Islannin pääkaupungin Reykjavíkin lähistöllä tien liikennemäärä on huomattavasti suurempi, noin 5 000 – 10 000 autoa päivässä, kun joissain harvasti asutuissa osissa liikennemäärät saattavat olla vain keskimäärin 100 autoa päivässä. 
Hringvegur on ollut yhtenäinen Islannin ympäri kiertävä tie vuodesta 1974 lähtien, kun maan eteläosissa sijaitsevan Skeiðarájoen yli rakennettiin silta.
Hringvegur on ollut myös turistien suosiossa. Sitä vuokra-autolla kiertämällä voi tutustua omatoimisesti maahan ja monet nähtävyydet eivät sijaitse kaukana sen reitiltä.
Katja Joutsijoki

Katja Maria Joutsijoki (s. 4. joulukuuta 1971, Keuruu) on suomalainen freelance-näyttelijä. Hän on toiminut myös käsikirjoittajana ja ohjaajana. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1995. Hän on ollut kiinnitettynä Lahden kaupunginteatterissa vuosina 1995-1997 ja tehnyt sen jälkeen lukuisia rooleja Suomen kansallisteatterissa.
Joutsijoki osaa mm. laulaa ja tanssia flamencoa.
Tihon Hrennikov

Tihon Nikolajevitš Hrennikov (ven. Тихон Николаевич Хренников, 10. kesäkuuta (J: 28. toukokuuta) 1913 Jelets, Lipetskin alue – 14. elokuuta 2007 Moskova) oli venäläinen säveltäjä ja merkittävä kulttuuripoliittinen vaikuttaja Neuvostoliitossa. Hrennikov sävelsi kolme sinfoniaa, kolme piano-, kaksi viulu- ja kaksi sellokonserttoa, oopperoita, operetteja, baletteja ja kamari- sekä elokuvamusiikkia.
Hrennikov nimitettiin vuonna 1948 Neuvostoliiton säveltäjäliiton pääsihteeriksi. Hän arvosteli jyrkästi Sergei Prokofjevia ja Dmitri Šostakovitšia liiton vuoden 1948 vuosikokouksessa ja syytti heitä "formalismista". Hrennikov toimi säveltäjäliiton johdossa yli 40 vuotta.
Hrennikovin tunnetuin sävellys lienee melankolinen rakkauslaulu Moskovan valot, joka tuli Suomessa tunnetuksi erityisesti Georg Otsin esittämänä. Tunnetummat suomenkieliset sanat kirjoitti lauluun Pauli Salonen, mutta vanhempi suomennos on Saukin eli Sauvo Puhtilan. Kappaleen ovat levyttäneet Suomessa useat muutkin laulajat, mm. Reijo Taipale, Pekka Himanka, Ragni Malmstén ja Erkki Junkkarinen sekä harmonikalla Taito Vainio ja Esko Könönen.
Twitch

Sisältö

Palvelun ideana on yhdistää pelaajia ympäri maailman antamalla heidän lähettää ja katsoa reaaliaikaista videokuvaa ja keskustella toistensa kanssa. Palvelun käyttäminen on niin videon lähettäjälle kuin vastaanottajallekin ilmaista, ja liiketoimintamalli perustuu kanavilla näytettäviin mainoksiin sekä katsojien suoratoistajille antamiin vapaaehtoisiin lahjoituksiin.
Sisältöä palveluun tuottavat niinkutsutut striimaajat, joista monet tekevät sitä myös työkseen.  Tunnetuimpia suomalaisia suoratoistajia ovat muun muassa LaeppaVika ja Janne Mikkonen. Palvelussa näytetään lisäksi paljon myös videolähetyksiä suurista pelialan tapahtumista, kilpailuista, peliyhtiöiden julkistuksista ja omista tapahtumista. 
Muun muassa PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille on omat ohjelmansa pelaamisen reaaliaikaisen kuvan lähettämiseksi Twitch-palveluun. Tietokoneella monet pelit, kuten EVE Online, Minecraft, ja pelipalvelut, kuten Origin, tukevat suoran videokuvan lähetystä Twitchiin. 
Heinäkuussa 2014 liikkui huhu, että Google ostaisi Twitch-palvelun miljardilla Yhdysvaltain dollarilla ja liittäisi sen samaan liiketoimintadivisioonaan vuonna 2006 hankkimansa YouTube-palvelun kanssa. Elokuussa 2014 Twitch päätyi kuitenkin myymään liiketoimintansa Amazonille Googlen sijasta noin 730 miljoonalla eurolla.

Kävijämäärät

Huhtikuusta elokuuhun 2014 sivuston kävijämäärä kasvoi 45 miljoonasta 60 miljoonaan yksilöityyn käyttäjään kuukaudessa.  Vuonna 2015 Twitch-palvelulla oli yli 1,5 miljoonaa suoratoistajaa ja 100 miljoonaa katsojaa kuukaudessa. 2017 Twitch-palvelu jatkaa pelisuoratoistopalveluiden johtoa, ja on edellä YouTube Gaming -palvelua. 2018 Twitch-palvelulla on 2,2 miljoonaa suoratoistajaa kuukausittain ja 15 miljoonaa päivittäistä katsojaa.
Itoku

Itoku (jap. 懿徳天皇, Itoku-tennō) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin neljäs keisari. Hänen sanotaan toimineen keisarina vuosina 510 eaa.–477 eaa. Häntä edelsi hänen isänsä Annei, myyttinen kolmas keisari, ja seurasi poikansa Kōshō.
Ainakin yhdeksän ensimmäisen perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaisen keisarin olemassaoloa pidetään kyseenalaisena. Ensimmäinen, todellisuudessakin mahdollisesti hallinnut keisari saattoi olla Sujin 200–300-luvuilla. Keisarillinen viraston mukaan Itokun hauta sijaitsee Naran prefektuurin Kashiharassa. Tämä šintolainen muistopyhäkkö on nimeltään Unebiyama no minami no manago no tani no e no misasagi (jap. 畝傍山南纖沙溪上陵).