Ensio Rislakki

Henrik Ensio Ezechiel Rislakki (vuoteen 1934 Svanberg; 14. helmikuuta 1896 Hausjärvi – 30. tammikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka kirjoitti pakinoita, näytelmiä ja matkakirjoja. Rislakki käytti pakinoitsijana nimimerkkiä Valentin ja kirjailijana salanimeä Heikki Vaanila.

Henkilöhistoria

Rislakki syntyi pastori Hjalmar Svanbergin perheeseen; hänen äitinsä oli Alina Hildéen ja puolisonsa vuodesta 1923  Anna Sofia Pehrsson. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1916 hän opiskeli Leipzigissa 1920-1921. Rislakki työskenteli toimittajana muun muassa Uudessa Suomessa 1922–1927, Suomen Kuvalehdessä 1927–1932 sekä muissa Yhtyneiden Kuvalehtien lehdissä ja erilaisissa kustannustehtävissä 1934–1944. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi Suomen Kuvalehden päätoimittajana 1952–1960. 1930-luvulla hän toimi Elokuva-Aitan päätoimittajana, oli perustamassa Seuraa sekä työskenteli sen päätoimittajana. Rislakki palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1952. Myös Rislakin poika, teollinen muotoilija Eero Rislakki palkittiin Pro Finlandialla.  Toimittaja Eeropekka Rislakki on Ensio Rislakin pojanpoika.

Kirjallinen tuotanto

Rislakki julkaisi vuodesta 1927 alkaen pakina- ja parodiakokoelmia nimimerkillä Valentin. Valentinin tyyli oli Suomessa ennennäkemätöntä: hän parodioi ja ironisoi kirjallisuuden lajityyppejä kuten muistelmia, rakkauskertomuksia tai historiallisia romaaneja. Nämä sanalliseen leikittelyyn ja satiirisointiin perustuvat parodiat eroavat suuresti hänen pakinoistaan, jotka ovat vakavampia ja jopa synkkämielisiä. Rislakki toimitti laajasta pakinatuotannostaan muun muassa valikoimat Pätkittäin (1939) 55 parasta (1945) ja Ah tuskaa – toiset 55 parasta (1953). 
Rislakki oli ahkera matkailija ja kertoi matkustuskokemuksistaan eri puolilla maailmaa useissa matkakirjoissa. Mazamorra (1948) kertoo Etelä-Amerikasta, Tau-wow (1950) Kanadasta ja Tuolla puolen Limpopon (1952) Etelä-Afrikasta. Rislakin kirjat, kuten matkakirjat yleensäkin, olivat suosittuja sodan jälkeisenä aikana, jolloin tavallisilla suomalaisilla ei ollut mahdollisuuksia matkustaa ulkomaille. Rislakki aloitti matkakirjailijana  parodialla Sankarimatkailija (1930), jossa maailmanympärimatkailijan kertomus on moneen kertaan kuvitettu yhdellä epäselvällä valokuvalla, joka on Rislakin otos Helsingin Eteläsatamasta. Välillä sen nimenä on Intianmeri ilta-auringon valossa, välillä Atlantin valtameri aamuauringon valossa. 
Rislakki on tunnettu myös näytelmäkirjailijana ja elokuvakäsikirjoittajana. Hänen suosittuihin huvinäytelmiinsä kuuluvat muun muassa Tapahtui kaukana (1937) Ruma Elsa (1949), Kunnioittaen (1952) ja Musta Saara (1957). Kolme edellä mainittua näytelmää on myös filmattu Edvin Laineen toimiessa ohjaajana. Nimimerkillä Valentin Rislakki kirjoitti myös alkuperäiskäsikirjoituksia Suomen Filmiteollisuudelle. Yhdessä Ilmari Turjan kanssa hän laati käsikirjoituksen suosittuun komediaelokuvaan Lapatossu (1937). Elokuvan jatko-osat Lapatossu ja Vinski olympiakuumeessa (1939) sekä Tavaratalo Lapatossu ja Vinski Rislakki kirjoitti itse. Yhdessä Erkki Karun kanssa hän käsikirjoitti Glory Leppäsen ohjaaman elokuvan Onnenpotku (1936). Se oli ensimmäinen suomalaisen naisohjaajan tekemä elokuva.