google/wiki40b huggingface dataset:
Juhana (Itävallan arkkiherttua)

Juhana (Johann Baptist Josef Fabian Sebastian; 20. tammikuuta 1782 Firenze – 11. toukokuuta 1859 Graz) oli Itävallan arkkiherttua, joka toimi sotapäällikkönä Napoleonin sodissa ja vuonna 1848 lyhyen aikaa Frankfurtin kansalliskokouksen valitsemana Saksan valtionhoitajana.
Juhanan isä oli Toscanan suurhettua, sittemmin pyhä saksalais-roomalainen keisari Leopold II. Hänen äitinsä oli Espanjan prinsessa Maria Ludovica. Juhana sai syyskuussa 1800 komentoonsa kenraali Moreauta vastaan asetetun itävaltalais-baijerilaisen armeijan, mutta kärsi tappion 3. joulukuuta Hohenlindenin taistelussa. Vuoden 1805 sodan aikana hän oli Tirolin alueen joukkojen komentajana. Vuoden 1809 sodan aikana Juhana saavutti Italiassa voiton Sacilen taistelussa 16. huhtikuuta ja eteni joukkoineen kohti Veronaa, mutta joutui perääntymään ja hävisi paluumatkalla 14. kesäkuuta Raabin taistelun. Hän yritti tuoda joukkonsa veljensä Kaarlen avuksi Wagramin taistelussa, mutta saapui paikalle liian myöhään ja itävaltalaiset kärsivät tappion. Vuonna 1815 Juhana komensi reservijoukkoja Reinin yläjuoksulla ja valtasi Hüningenin.
Juhana oli pitkään epäsuosittu Itävallan hovissa saksalaissympatioidensa sekä ausseelaisen postimestarin tyttären Anna Plochlin kanssa 1827 solmimansa epäsäätyisen avioliiton vuoksi. Hän asusteli tämän vuoksi Steiermarkissa, jossa pyrki edistämään henkistä ja taloudellista kehitystä. Hän perusti 1811 Graziin Joanneumina tunnetun suuren oppilaitoksen. Juhana palasi yllättäen valtiolliseen elämään vallankumousvuoden 1848 aikana. Kapinointia Wienistä paennut keisari Ferdinand I nimesi hänet 16. kesäkuuta sijaisekseen ja hän ryhtyi innolla purkamaan Metternichin poliittista järjestelmää. Juhana kuitenkin siirtyi 8. heinäkuuta Frankfurtiin, jossa kokoontunut saksalaisvaltioiden kansalliskokous valitsi hänet 29. heinäkuuta Saksan valtionhoitajaksi (saks. Reichsverweser). Ajatus Saksan yhdistymisestä ei kuitenkaan sopinut yhteen Itävallan monikansaisen valtakunnan intressien kanssa, joten valtionhoitajana Juhana oli paljolti sivussa tapahtumien kehityksestä Frankfurtissa. Preussin ja Itävallan sovittua Saksan liiton uudistamisesta – ja sen ylimmän johdon antamisesta liittokomissiolle – Juhana erosi tehtävistään 20. joulukuuta 1849. Hän asui sen jälkeen Grazissa.
Milenko Topić

Seurajoukkueet

Topić hankittiin Profikolor Banatsko Novo Selon juniorijoukkueisiin vuonna 1991. Hän oli seurassa vuoteen 1995 asti, jolloin hänet hankittiin BFC Beočiniin. Seuran paidassa hänet valittiin Jugoslavian-liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 1995–1996 ja 1996–1997. Vuonna 1997 Topić siirtyi KK Crvena zvezdaan, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen KK Budućnost Podgoricaan. Seuran paidassa hän voitti maansa mestaruuden vuosina 2000 sekä 2001, ja hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 1999–2000.
Topić siirtyi ulkomaille kaudeksi 2001–2002 ja pelasi Montepaschi Sienan joukkueessa. Hän voitti seuran kanssa vuoden 2002 Saporta Cupin. Kauden 2002–2003 Topić vietti KK Hemofarmissa, josta hän siirtyi kauden päätteeksi Olimpia Milanoon. Topić pelasi Milanossa puoli kautta ja palasi Hemofarmiin tammikuussa 2004. Hän edusti loppukauden Hemofarmia ja pelasi seurassa vuoteen 2007 asti. Kauden 2007–2008 Topić edusti kreikkalaista Rethymnoa.

Maajoukkue

Maajoukkuetasolla Topić edusti Jugoslaviaa. Hän voitti maansa kanssa olympiahopeaa vuoden 1996 olympialaisista. EM-kisoista hän voitti EM-kultaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 1999. Lisäksi Topić voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998.
Musta Leski (Yelena Belova)

Fiktiivinen historia

Belova on mraaliton vakooja ja salamurhaaja, joka koulutettiin Punaisella Huoneella, joka koulutti myös Natasha Romanoffin, edellisen Mustan Lesken. Kouluttajansa Pyotr Vasilievich Starkovskyn kuoleman jälkeen hänet lähetetään tappamaan tämän salamurhaaja, mutta tämä osoittautuikin vain keinoksi saada Belova omistautumaan kokonaan asemalleen uutena Mustana Leskenä. Uskoen itsensä olevan arvoinen seuraaja ”Mustaksi Leskeksi”, Yelena ilmoittautuu oitis suorittamaan tehtävää, jonka aikana hän kohtaa Natashan, Natasha yrittää neuvoa Yelenaa muodostamaan oman identiteettinsä sen sijaan, että sokeasti uskoisi valtioonsa, ja myöhemmin julmasti manipuloi Yelenaa yrittäen saada tämän näkemään elämän vakoojana ja ”Mustan Leskenä” sen todellisessa valossa. Belova eroaa lopulta ja vetäytyy eläkkeelle Kuubaan, missä hän ryhtyy yrittäjäksi ja malliksi. 
YPKVV kuitenkin houkuttelee hänet palaamaan takaisin vakoojaksi ja valvomaan vibraniumin louhintaa Antarktikselta Kadonneesta Valtakunnasta. Pian tämän jälkeen hän joutuu Sauronin hyökkäämäksi ja vakavien palovammojensa vuoksi liittyy Hydraan kostaakseen YPKVV:lle ja Uusille Kostajille.
Nuoliaistokot

Lajit ja anatomia

Usein nuoliaistokkojen heimoon katsotaan kuuluvaksi yksi tai kaksi lajia: nuoliaistokko (Rhyacichthys aspro) ja Rhyacichthys guilberti. Eräät lähteet kuten ITIS lukevat myös lajin Protogobius attiti heimoon kuuluvaksi. Kooltaan lajit kasvavat korkeintaan noin 32 cm pitkäksi. Kalojen pää on litteä ja suu on pään alapuolella. Pään alapuolella on myös vatsaevistä muodostunut imulevy. Selkäeviä nuoliaistokoilla on kaksi ja rintaevät ovat kookkaat. Muista Gobioidei-alalahkon heimoista poiketen nuoliaistokoilla kylkiviiva on täysin kehittynyt.

Levinneisyys

Nuoliaistokkoja tavataan Aasiasta Malaijien saaristosta, Salomonsaarilta ja Kiinasta. Niiden elinympäristöjä ovat nopeasti virtaavat makeavetiset joet ja purot. Pään alla oleva imulevy on sopeutuma alustaan kiinnittymiseen nopeasti virtaavissa vesissä.
Absentia

Juoni

FBI agentti Emily Byrne (Stana Katic) on Bostonissa majailevan sarjamurhaajan jäljillä, kunnes yhtäkkiä katoaa jälkiä jättämättä. Pitkän etsinnän jälkeen hänet julistetaan kuolleeksi. Kuuden vuoden jälkeen hänet löydetään mökistä keskellä metsää ilman muistia mitä on tapahtunut näiden vuosien aikana. Palattuaan elävien kirjoihin Emily huomaa olevansa epäilty useisiin murhiin, eikä elämä siviilissäkään onnistu, kun entinen aviomies on löytänyt uuden vaimon itselleen.

Tuotanto

Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin Euroopassa Bulgariassa.

Ensiesitys

Absentian ensiesitys tapahtui kesäkuussa 2017 Monte Carlon televisiofestivaaleilla (The 57th Monte Carlo Television Festival).
Martimojärvi

Järvi

Martimojärven järvialueeseen kuuluu myös Pikkujärvi. Järven ympärillä on runsaasti muitakin pieniä suolampia.
Järven eteläpuolella on Martimojärven allikkoalue. Allikkoalue on herkkää linnustoaluetta, joka tulee ottaa huomioonpesimäaikana alueella liikkuessa.
Martimojärvestä, Pikku järven eteläpuolelta, erkanee Martimo-oja, joka laskee Simojokeen.

Linnut

Martimojärven alueellaa pesii yli 50 eri lintulajia. Alueella on havaittu pesivän muun muassa laulujoutsen, metso, kanahaukka, metsähanhi, kaakkuri, liro, lapinpöllö, mersäkirvinen, punarinta ja harmaasieppo.

Kalastus

Martimojärvi on ruskeavetistä ja sen kasvillisuus karua. Martimojärvestä voi saada ahventa, haukea ja lahnaa.

Retkeily

Martimojärvelle kulkee Järviaavan retkeilyreitti. Reitti lähtee Hangassalmen ahon p-paikalta ja kulkee polkua ja pitkospuita pitkin Martimojärvelle ja sieltä lintutornin kautta takaisin. Reitti on rengasreitti. Reitin varrella löytyy Martimojärven laavu.
Martimoaavan vaelluspolku yhdistyy myös Järviaavan reittiin. Vaelluspolku kulkee alueen halki Hangassalamenahosta Kivalon p-paikalle. Reitin varrella on kaksi autiotupaa: Koivuselän autiotupa ja Saunasaaren autiotupa.
Pyhä Anna

Pyhä Anna oli Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluvan Jaakobin evankeliumin mukaan Neitsyt Marian äiti. Tarinan mukaan Anna ja miehensä Joakim yrittivät vuosia saada lasta, kunnes enkeli tuli kertomaan, että he saavat tyttären, jolla on Jumalan erikoistehtävä.  He veivät tyttären, Marian, kolmivuotiaana temppeliin opetettavaksi. 
Keskiajan taiteessa ”Pyhä Anna kolmantena” (Pyhä Anna itse kolmantena) oli suosittu aihe. Se on kolmen sukupolven kuva, jossa on Anna, Maria ja Jeesus-lapsi. Anna kolmantena on myös Leonardo da Vincin kuuluisa maalaus.
Juno (kantoraketti)

Juno (kantoraketti): Juno I oli Redstone-ohjuksesta tehty kantoraketti. Tämä raketti sotketaan usein toiseen Redstonen muunnelmaan, Jupiter C-luotausrakettiin. Juno I oli Jupiter C. johon oli lisätty vielä yksi vaihe. Juno II oli Jupiter-ohjuksesta kehitetty kantoraketti.
Kääpiölepakko

Ulkonäkö ja äänet

Kääpiölepakon paino on normaalisti 4–7 grammaa ja siipien kärkiväli vähän yli 20 cm. Turkki on selkäpuolelta vaaleanruskea tai kellertävän punaruskea, vatsapuolelta hieman vaaleampi. Korvat ja siivet ovat vaalean harmaanruskeat ja kuono vaalean punaruskea.
Lajin kaikuluotusäänet ovat taajuudeltaan noin 55 kHz.

Levinneisyys ja suojelu

Lajia tavataan vain Euroopassa ja Azerbaidžanin alueella. Vaikka lajia ei ole tunnettu kauaa, ja sen levinneisyyttä koskevat tiedot ovat osin puutteellisia, sen tiedetään kuitenkin olevan runsaslukuinen ja laajalle levinnyt. Skandinaviassa se elää pohjoisempana kuin vaivaislepakko, ja esimerkiksi Ruotsissa se on melko yleinen. Suomessa lajia on tavattu vain satunnaisesti: ensimmäinen havainto on vuodelta 2006 Hangosta. Havainto tuli tosin ilmi vasta vuonna 2007, jolloin kääpiölepakon ääniä tunnistettiin sekä 2006 että 2007 tallennetuilta detektoriaineistoilta. Havaintojen vähyydestä ja lisääntymis- ja talvehtimislöytöjen puuttumisesta huolimatta lajilla saattaa olla Suomessa vakituinen kanta. Uusimpien tutkimusten mukaan Suomessa elävät kääpiölepakot muuttavat talveksi manner-Eurooppaan.
Kääpiölepakko on rauhoitettu laji useimmissa maissa, jossa sitä esiintyy, mukaan lukien Suomessa. Sen suojelu on vahvistettu Bonnin ja Bernin yleissopimuksissa. Kääpiölepakko kuuluu myös Euroopan unionin luontodirektiivin IV liitteen mukaisiin suojeltaviin lajeihin.

Käyttäytyminen

Kääpiölepakko elää yleensä lähempänä vesistöjä kuin vaivaislepakko. Lajille tyypillinen elinalue on kosteikko, muu vesialue tai puita sisältävä ympäristö. Sen tyypillinen ruokavalio koostuu pääosin pienistä kaksisiipisistä hyönteisistä, kuten hyttysistä. Lisääntymispaikkoina kääpiölepakko käyttää usein rakennuksia, mutta talvisista horrostamispaikoista ei ole tietoa.
Chrysler Voyager

Chrysler Voyager on Chryslerin vuosina 1988–2015 valmistama tila-automalli. Konserni on myynyt autoa myös Dodgen ja Plymouthin merkeillä. Mallissa on pyritty yhdistämään pikkubussin tilat ja loistoauton mukavuus. Voyagerin korvaajaksi tuli Chrysler Pacifica. Voyager palaa Chryslerin mallistoon vuonna 2020.
Oracle Corporation

Yrityskaupat

Oracle ja Sun Microsystems ilmoittivat 20. huhtikuuta 2009 yrityskaupasta, jossa Oracle ostaa Sunin noin 7,4 miljardilla dollarilla.  Oraclen toimitusjohtajan Larry Ellisonin mukaan "Java on tärkein ohjelmisto, jonka Oracle on koskaan hankkinut".
Oracle on ilmoittanut vähentävänsä väkeä Solaris-käyttöjärjestelmän ja SPARC-suorittimien kehityksestä.
Oracle on ilmoittanut aikomuksesta siirtää Javan kehitys Eclipse Foundationille.
HMS Vindex (1915)

Valmistus

Isle of Man Steam Packet Company tilasi SS Vikingin Armstrong Whitworthilta ja sen köli laskettiin 1904. Alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1905 ja se valmistui toukokuussa 1907.
Amiraliteetti pakko-otti aluksen 15. maaliskuuta 1915 lopulla vesilentokoneiden emälaivaksi, ja se lunastettiin 11. lokakuuta. Alus nimettiin HMS Vindexiksi, jotta vältettäisiin sekaannus hävittäjä HMS Vikingin kanssa.

Palvelus

Pääosan urastaan alus palveli Pohjanmerellä, mistä se kahdesti teki hyökkäyksen saksalaisten Zeppelini-tukikohtaan Tonderniin. 3. marraskuuta 1915 aluksen Bristol Scout -lentokoneesta tuli ensimmäinen lentotukialukselta noussut lentokone, ja aluksen toisesta koneesta tuli ensimmäisen lentotukialukselta torjuntalennolle noussut lentokone vuoden 1916 aikana, kun se torjui onnistuneesti Zeppelin L 17:n. Alus siirrettiin vuonna 1918 Välimerelle, ja se myytiin takaisin alkuperäisille omistajilleen 12. helmikuuta 1920.
Alus palveli toisessa maailmansodassa vuosina 1942–1943 joukkojenkuljetusaluksena nimellä HMS Viking. Alus saapui 24. syyskuuta 1954 Wardille romutettavaksi.
GameFAQs

GameFAQs on Internet-sivusto, joka tarjoaa ilmaiseksi tuhansia ohjeita, oppaita, huijauskoodeja ja pelitallennuksia tietokone- ja videopeleihin. GameFAQsin perusti Jeff "CJayC" Veasey joulukuussa 1995 ja sivusto on pikkuhiljaa kasvanut yhdeksi Internetin suurimmista pelitietokannoista. Rekisteröinti sivustolle mahdollistaa kirjoittamisen keskustelualueelle, jossa on yli 260 miljoonaa viestiä 3,2 miljoonalta käyttäjältä, ja omien tekstien lisäämisen. Lähes kaikki sisältö on GameFAQsin käyttäjien lisäämiä, mutta melkein kaikki sivustolle lähetetty materiaali tarkastetaan ennen julkaisua. Vuodesta 2003 lähtien GameFAQsin on omistanut kokonaan CNET Networks.
Keltaperämedestäjä

Levinneisyys

Keltaperämedestäjää tavataan Afrikan keskiosissa sekä Länsi-Afrikan etelärannikolla. Lajin on kuvattu olevan yleinen Kamerunissa, paikallisesti hyvin yleinen Kongon tasavallassa ja muualla sen levinneisyysalueella usein harvinainen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sometu

Historia

Sometu-verkosto syntyi 16. marraskuuta 2007 samannimisen kokeilevan miniseminaarin myötä. Ning-pienyhteisön perusti Ville Venäläinen, mutta alusta lähtien mukana olivat hänen lisäkseen  Kari A. Hintikka ja Anne Rongas.
Venäläinen järjesti kokeellisen miniseminaarin Otavan opistolla, ajatuksenaan tarkastella sosiaalista mediaa ilmiönä eri näkökulmista. Tapahtuman lähtökohtana oli osallistaa tuleva yleisö ja muut verkossa toimivat rakentamaan tapahtumaa, mitä varten rakennettiin yhteinen Ning-sivusto. Sivusto keräsi heti joukon asiasta kiinnostuneita jäseniä ja käyttäjämäärä oli noussut vuoden 2009 toukokuuhun mennessä jo yli 1 300:aan. 
Alkuperäisessä seminaarissa toimivat esiintyjinä Anne Rongas, Kari A. Hintikka, Roope Mokka sekä Timo Vuorensola. Rongas edusti opetuksen näkökulmaa, Hintikka lähestyi kansalaismedian näkökulmasta, Mokka käsitteli osallistavaa demokratiaa ja Vuorensola esitteli sosiaalisen median menetelmien hyödyntämistä elokuvatuotannossa.

Toimintaa

Vuonna 2009
Sometu oli mukana Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa 2009 -tapahtuman Avoimet sisällöt -torilla otsikolla Sosiaalisen median kioski – uusimmat lelut viimeisimmillä härpäkkeillä 'hands on' -hengessä. Hämeenlinnassa Tapahtuman toiminnan suunnittelu tehtiin Sometu-verkoston Ning-yhteisön ITK2009-ryhmässä. 
Kotkassa järjestettiin 13. toukokuuta 2009 Sometu ja AVOin tulevaisuus -tapahtuma.
Vuonna 2010
Sometu oli mukana Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa 2010 -tapahtuman Sometu- sekä Some-yritys -teemaseminaareilla 22.-23.4.2010 Hämeenlinnassa. Tapahtuman toiminnan suunnittelu tehtiin Sometu-verkoston Ning-yhteisön ITK2009-ryhmässä. 
Vuonna 2011
Sometu oli mukana Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa 2011 -tapahtuman Ilmiö-café, Mobiili paluu luontoon ja Matkatoimisto SoMe+Speaker's Corner -ohjelmilla 6.-8.4.2011 Hämeenlinnassa. Tapahtuman toiminnan suunnittelu tehtiin Sometu-verkoston Ning-yhteisön ITK2011 - Valmisteluryhmässä. 
Vuonna 2012
Sometu oli mukana Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa 2012 -tapahtumassa Nyt pelittää! strategisella joukkueroolipelillä 19.4.2012 Hämeenlinnassa.  Nyt pelittää! -pelin ideoi, suunnitteli ja toteutti Sometu-verkosto. Tapahtuman toiminnan suunnittelu tehtiin Sometu-verkoston Ning-yhteisön ITK2009-ryhmässä.  Pelistä kirjoitettiin opas,  jonka sisältöä koostettiin myös wikiin.  Pelistä on kirjoitettu myös casekuvaus Viisautta virtuaalimaailmoihin ja lisättyyn todellisuuteen -wikikirjaan.

Jäsenet

Verkostossa oli 4409 jäsentä 23.05.2012  ja 4839 jäsentä syyskuun lopussa vuonna 2013.

Verkoston fasilitointi

Sometu-verkoston taustalla on vuosien ajan työskennellyt vapaaehtoisesti joukko vapaaehtoisia. Toiminta on ollut sekä nettikätilöintiä eli verkoston synnytysavun antamista että fasilitointia eli verkoston avustamista, mahdollisuuksien luomista ja moderointia. Ns. konehuoneen pääkäyttäjänä toimi Anne Rongas vuosina 2007-2009 vapaaehtoisena ja osa-aikaisena kesään 2010, osa-aikaisena Pauliina Mäkelä kesästä 2010 syksyyn 2012 ja osa-aikaisena Eija Kalliala syksystä 2012 lähtien.
Hochfirstschanze

Hochfirstschanze

Ensimmäinen hyppyrimäki paikalle rakennettiin vuonna 1932, silloisen hyppyrimäen K-piste oli 60 metrin kohdalla. Vuonna 1950 Hochfirstille rakennettiin uusi K80 -hyppyrimäki. Vuonna 1971 hyppyrimäen keulaa remontoitiin, remontissa K-piste siirtyi 90 metriin. Vuonna 1982 vauhtimäkeä tasattiin. Vuonna 1988 alastulorinne muotoiltiin uudelleen ja keulaa remontoitiin, remontissa K-piste siirtyi 113 metriin.
Vuonna 2000 Hochfirstschanzea remontoitiin noin 4 miljoonalla eurolla, jotta maailmancup osakilpailuiden järjestäminen olisi mahdollista. Remontin jälkeen K-piste oli 120 metrissä ja HS-piste 142 metrissä. Vuonna 2004 K-piste siirrettiin 125 metriin.

Fritz-Heitzmann-Schanze

Fritz-Heitzmann-Schanze avattiin vuonna 1933. Vuoden 2003 remontissa rakennettiin alastulorinteeseen laidat ja uusi kastelujärjestelmä muovitukselle, heinäkuussa 2003 Fritz-Heitzmann-Schanze avattiin uudelleen.
Kesämäkiennätyksen 43,5 metriä on hypännyt saksalainen Niklas Wangler 11. syyskuuta 2005.
Knjaz Suvorov

Palvelus

Knjaz Suvorov lähti 15. lokakuuta 1904 Itämeren laivastosta muodostetun Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. laivueen mukana Libausta Port Arthuriin. Laivueen komentajana oli vara-amiraali Zinovi Rožestvenski, jonka alaisuudessa laivue kiersi Kap Hornin saapuen Nosy Ben saarelle 9. tammikuuta 1905. Laivue oli saarella kaksi kuukautta levossa ja täydennettävänä. Laivue siirtyi Camranhinlahteen Ranskan Indokiinaan odottamaan Tyynenmeren laivaston 3. laivuetta, joka saapui kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin johdolla 9. toukokuuta. Laivueet aloittivat 14. toukokuuta matkan Vladivostokiin. Aluksiin oli kuormattu runsaasti materiaalia matkaa varten, mikä kasvatti niiden uppoumaa merkittävästi. Tämä laski alusten panssarivyöt vedenpinnan alle.
Osasto kulki lyhyintä reittiä Tsusimansalmen kautta, missä se joutui keisarillisen Japanin laivaston yllättämäksi. Knjaz Suvorov oli Tsushiman meritaistelun alkaessa venäläisten neljän Borodino-luokan aluksen muodostaman 1. divisioonan lippulaivana. Alus syttyi tuleen ja menetti ohjattavuuden pian taistelun alettua. Taistelun lopulla alusta vastaan hyökkäsi neljä torpedovenettä, joiden laukaisemista torpedoista kaksi tai kolme osui alukseen aiheuttaen ammusvaraston räjähtämisen. Alukselta pelastui ainoastaan 20 henkeä, jotka oli noudettu alukselta haavoittuneina hoitoon jo aiemmin.
Iproniatsidi

Annostus

Tuberkuloosin hoidossa: 1 mg/per painokilo/3x vrk. Masentuneisudessa: 50 mg x3/vrk.

Sivuvaikutukset

Iproniatsidin sivuvaikutuksia ovat olleet: painonnousu, hikoilu, huimaus, impotenssi ja ummetus. Myös unettomuutta ja harha-aistimuksia on ilmentynyt, sekä refleksien vilkkautta, joka voitaneen tulkita hyperaktiivisuutena. Vakavimpia haittavaikutuksia olivat olleet maksavauriot -osa jopa kuolemaan johtavina, joidenka johdosta lääke vedettiin pois markkinoilta mm. Suomessa.
Kullervo Kemppinen

Kullervo Johannes Kemppinen (24. kesäkuuta 1921 Terijoki – 16. syyskuuta 2012) oli laamannin arvonimen saanut asianajaja ja kirjailija.
Kemppinen kunnostautui sodan aikana ilmavoimissa tähystäjäupseerina ja kouluttajana Ilmasotakoulussa ja sai muun muassa 21-vuotiaana luutnantin arvon ja VR III:n. Sodan jälkeen hän jäi Kauhavalle, jossa oli kirjoittanut ylioppilaaksi ja avioitunut. Hän suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa ja sai varatuomarin arvon auskultoituaan Lapuan tuomiokunnassa. Hän perusti asianajotoimiston Kauhavalle ja toimi sivutoimisesti myös verojohtajana.
Vuonna 1962 Kemppinen siirtyi Helsinkiin osakkaaksi vanhaan asianajotoimistoon, jonka nimeksi tuli nyt Borenius & Kemppinen. Asianajajana Kemppinen oli mukana monissa julkisuutta saaneissa oikeudenkäynneissä ja toimi myös valtion neuvonantajana 1990-luvun alun pankkikriisin jälkeisissä selvittelyissä ja oikeudenkäynneissä. Kemppinen puolusti 1960-luvulla Hannu Salamaa Juhannustanssit-jupakassa jumalanpilkkasyytettä vastaan ja toimi hyvin laajasti taiteilijoiden ja muusikkojen neuvonantajana etenkin veroasioissa. Hänellä oli merkittävä asema Suomen kansallisoopperan hallinnollisissa tehtävissä, etenkin uuden oopperatalon rakentamisen aikaan. Hän oli pitkän linjan kuoromies ja kuoron johtajana Ensti Pohjolan kakkosmies.
Kemppinen on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä Rotary-järjestössä, partiojärjestöissä, Suomen Asianajajaliitossa ja sen paikallisosastoissa.
Kemppinen on julkaissut lukuisia eräkirjoja, Lakitiedon Pikkujättiläisen sekä omia muistelmiaan muun muassa ilmailun ja asianajon alalta. Hän on myös tehnyt MTV:lle asianajajan ja tuomioistuinten työtä esittelevän Virtanen vastaan Järvinen -televisiosarjan.
Tunturivaelluskirjat pohjautuvat Kemppisen vuosina 1948–1995 tekemiin yli 50 tunturivaellukseen Saariselän tuntureille, Lemmenjoelle, Muotka- ja Paistuntureille, Pallas-Ounakselle sekä Käsivarteen ja Ruijaan. Ensimmäinen kirja Lumikuru, tarinoita ja kuvia Saariselän tuntureilta perustuu jo vuonna 1950 tehdyn vaelluksen elämyksiin. Kirjasta on julkaistu neljä painosta, ja sen on sanottu vaikuttaneen hyvinkin paljon eräretkeilyyn. Etenkin Saariselkä oli aika tuntematon ja käytännössä lähes kartoittamaton alue.
Eräkirjoissaan Kemppinen kertoo Meänteis-erakosta, kullankaivajista ja monista muista erikoisista henkilöistä. Kemppisen vaellustarvikkeita, kuten hänen itse kehittämänsä rinkka, on esillä museossa.
Kemppisen pojista Jukka Kemppinen päätyi Lappeenrannan teknillisen yliopiston professoriksi ja Seppo Kemppinen jatkoi Asianajotoimisto Borenius & Kemppisen osakkaana isänsä jälkeen.
Rusotemppelipuu

Ulkonäkö ja koko

Rusotemppelipuu kasvaa parhaimmillaan 10 metriä korkeaksi puuksi. Puu haarautuu lähes dikotomisesti eli halkihaaraisesti, mikä tekee kasvutavasta hieman kynttelikköä muistuttavan. Latvus on pyöreähkö tai hieman sateenvarjomainen. Oksat ovat lyhyitä ja turvonneita. Vahingoittuessaan rusotemppelipuun rungosta ja oksista vuotaa runsaasti myrkyllistä maitiaisnestettä. Suurina määrinä maitiaisneste on jopa tappavaa.
Lehdet ovat tanakoita, suikeita, ehytlaitaisia ja voimakassuonisia. Sivusuonet myötäilevät keskisuonta ennen kääntymistään lehden reunaan. Rusotemppelipuun kukat ovat suurehkoja, halkaisijaltaan jopa 10 senttimetrin kokoisia. Kukat ovat vahamaisia, hieman torvimaisia ja voimakastuoksuisia. Terälehtiä on viisi ja ne ovat muodoltaan  pyöreähköjä tai pitkulaisia Kukkien väri vaihtelee lajikkeesta riippuen. Ne voivat olla valkoisia ja keltakeskustaisia, keltaisia, vaaleanpunaisia, vaalean viininpunaisia sekä lohenpunaisia. Kukissa ei ole lainkaan mettä, mutta niiden voimakas makea tuoksu ja värit houkuttelevat pölyttäjiä. Kahteen osaan halkeava hedelmä on jopa 30 cm pitkä, kapea, ruskea ja kuivakuorinen. Hedelmät ovat pareittain. Siemenet ovat lenninsiivellisiä.

Levinneisyys

Rusotemppelipuu on alkujaan kotoisin Länsi-Intian saaristosta. Nykyään se on levinnyt kaikkialle tropiikkiin ja subtropiikkiin. Etenkin Aasiassa ja Havaijilla se on suosittu viljelylaji.

Käyttö

Rusotemppelipuuta, kuten useita muitakin temppelipuulajeja, käytetään laajasti koristepuuna niiden kauniiden, tuoksuvien kukkiensa takia. Puun kukkia kerätään koristeiksi esimerkiksi vesialtaisiin. Havaijilla eri temppelipuulajien kukkia käytetään kukkaseppelten eli leiden valmistamiseen. Yksi lei saattaa sisältää jopa 300 kukkaa. Aasiassa temppelipuita on istutettu varsinkin temppeleiden ympäristöön, johon myös lajin nimi monissa kielissä viittaa.
Christoffer Lindvall

Kansainväliset kilpailut

Lindvall hiihti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Lahdessa 20. helmikuuta 2016 ollen 74:s vapaan tyylin sprintissä.
Skandinavia Cupissa Lindvall kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2011. Parhaimmillaan hän on ollut 32:s perinteisen tyylin sprintissä Jõulumäessä 9. helmikuuta 2013.
Vuonna 2011 Lindvall voitti perinteisen tyylin sprintin Liberecissä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla. Vuonna 2013 Lindvall oli mukana samassa paikassa nuorten MM-kilpailuissa, joissa hän oli ainoalla matkallaan perinteisen tyylin sprintissä 49:s.

Kansalliset kilpailut

SM-kilpailuissa Lindvall on ollut parhaimmillaan 15:s perinteisen tyylin sprintissä Jämillä 2015 ja vapaan tyylin sprintissä Imatralla 2016.