google/wiki40b huggingface dataset:
Eino Lehto

Eino Lehto (18. elokuuta 1897 Oulu – 31. heinäkuuta 1953) oli suomalainen jääkärimajuri ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat tukkukauppias Oskari Vihtori Lehto ja Anna Elviira Hyvärinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Hellin Eveliina Ekmanin kanssa.

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja erosi Kemin yhteiskoulun 8. luokalta tammikuun alussa 1916 yhtyäkseen jääkäriliikkeeseen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi samasta koulusta vuonna 1918 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1920 – 1921 Kauppakorkeakoulussa ja suoritti 1. vuosikurssin. Hän suoritti opintomatkan vuosina 1921 – 1922 Saksaan tutkiakseen konttori- ja liikejärjestelykysymyksiä.

Jääkäriaika

Hän toimi vuosien 1915 - 1916 vaihteessa jääkärivärvärinä ja paikallisoppaana Kemissä, kunnes vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).

Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan aikana Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Hän haavoittui lievästi Kelkkalassa Viipurin edustalla 26. huhtikuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän toimi edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja edelleen Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi ensin rykmentissä joukkueenjohtajana 2. komppaniassa, josta hänet määrättiin 21. heinäkuuta 1918 alkaen 3. komppanian päälliköksi, mutta komennettiin 1. pataljoonan adjutantiksi. Hän hoiti 25. toukokuuta 1919 alkaen samalla pataljoonan majoitusmestarin tehtävää. Armeijasta hän erosi 16. elokuuta 1919 siirtyi konttoriksi Pohjanmaan kauppiaiden oy:öön Ouluun. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1920 saakka ja lähti opintomatkalle Saksaan. Saksasta palattuaan hän siirtyi 0. V. Lehdon tukkuliikkeen palvelukseen konttoripäällikkönä Kemissä vuonna 1922, missä tehtävässä oli vuoteen 1927 saakka, jolloin siirtyi yrityksen toimitusjohtajaksi ja oli toimitusjohtajana vuoteen 1933 saakka ja siirtyi Loviisan kalastus oy:n myyntipäälliköksi ja oli tehtävässä vuodet 1933 – 1934 ja vuodesta 1934 alkaen yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1936 saakka, jolloin siirtyi toimitusjohtajaksi Suomen sillikonttori oy:öön.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui huoltopäällikön apulaisena Helsingin Sotilaspiirin esikunnassa, josta hänet siirrettiin Toimistoupseeriksi Päämajan Taloustarkastusosastolle, josta hänet siirrettiin Puolustusministeriön Internointiosaston Sotatalousosastolle. Jatkosotaan hän osallistui toimistopäällikkönä Itä-Karjalan Sotilashallinto Esikunnassa ja myöhemmin Helsingin Sotilaspiirin Esikunnassa vuoteen 1943 saakka.
Lancia Thesis

Varustelutasot

Thesis Business on vakiovarustelutaso, siinä on automaattinen kaksialue ilmastointi, nahkapäällysteinen ratti, vakionopeudensäädin, Lancia Code -järjestelmä, sähköikkunat turvasensorilla edessä ja takana, tummennetut takalasit, sadetunnistin, CONNECT -järjestelmä, soittimen, puhelimen ja CONNECTin säätimet ratissa, puhelin ja isofix sovitteet lastenistuimelle. Lisävarusteena on saatavana myös Bosen valmistama Hi-Fi järjestelmä CD vaihtajalla, aurinkokenno kattoikkuna ja pysäköintitutka eteen ja taakse.
Thesis Executive varustelutasoon kuuluu nahkapäällysteinen ratti ja vaihdekepin nuppi, edessä ja takana sähköikkunat turvasensorilla, käsinoja edessä, kaksialue ilmastointi, vakionopeudensäädin, Alcantara -sisustus, Lancia Code -järjestelmä, sadetunnistin, CONNECT -järjestelmä, soittimen, puhelimen ja CONNECTin säätimet ratissa, puhelin, isofix sovitukset lastenistuimille, 16" kevytmetallivanteet ja tummennetut takalasit. Lisävarusteena on saatavana myös Bosen valmistama Hi-Fi järjestelmä CD vaihtajalla, aurinkokenno kattoikkuna, pysäköintitutka eteen ja taakse, tuuletetut, lämmitettävät ja muotoutuvat istuimet eteen ja taakse ja avaimeton järjestelmä.
Thesis Emblema on Thesiksen paras varustelutaso, siinä on kaikki Business ja Executive versioiden perusvarusteet, lisäksi Bosen Hi-Fi järjestelmä ja lämmitettävät istuimet jotka ovat muissa varustelutasoisa lisävarusteita. Lisävarusteena Emblemaan saa kaikki muiden varustelutasojen lisävarusteet ja TV:n. CONNECT -järjestelmässä on sisäänrakennettu puhelin ja GPS -järjestelmä.
Lulu (kappale)

Tausta

Jukka Alihangan mukaan kesti kauan ennen kuin kukaan huoli kappaletta laulettavaksi. Hän tarjosi sitä monelle laulajalle, mutta heidän mielestään sitä ei voinut laulaa. Ajan muihin iskelmäkappaleisiin verrattuna kappale oli outo, viettelevä ja vaarallinen. Lopulta Tuula Amberla, johon Alihanka oli Turussa tutustunut, päätti levyttää laulun. Alihanka ymmärsi kappaleen potentiaalin soitettuaan sen musiikkivaikuttaja Rauno Lepistölle, joka piti kappaleesta.

Julkaisu ja menestys

Selecta julkaisi tyyliltään jatsahtavan ”Lulun” singlenä (koodinimeltään Selecta SES 030), jonka B-puolella oli kappale ”Viinimalja”. Kappale julkaistiin Amberlan esikoisalbumilla Lulu, jonka Alihanka ja Murtojärvi tuottivat. Kappale on albumin avauskappale. Albumia on myyty yli 52 000 kappaletta.
Kappaleesta tuli Amberlan läpimurtohitti. Alihanka on sanonut olevansa ”aika tyytyväinen” kappaleeseen. Sen ansiosta hänen oli helpompi tehdä kappaleita, joita julkaistiin. Hän on myös sanonut, että hän tajusi tehneensä jotain kestävää, kun Aku Ankka lauloi eräässä sarjakuvassa kylpyammeessa Hän rokkia rakastaa. Hän oli yllättynyt kappaleen menestyksestä rajun tekstin ja kappaleen erikoisuuden takia.
Myöhemmin ”Lulu” on julkaistu Amberlan kokoelmalevyillä ja eri artistien kappaleista koostuvilla kokoelmilla. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Tenavatähden Kristiina Kovanen, Kaija Santakangas ja instrumentaalina Jazz Society Big Band. Kappaleen nuotit ja sanat on julkaistu Musiikki-Fazerin Suuri toivelaulukirja -kirjasarjan kuudennessa osassa ja kirjassa Suuri pop-toivelaulukirja.
Emmanuel Chabrier

Alexis-Emmanuel Chabrier (18. tammikuuta 1841 – 13. syyskuuta 1894) oli ranskalainen romantiikan ajan säveltäjä. Hänen parhaimpina pidetyt työnsä ilmentävät 1880-luvun Pariisin ilmapiiriä. Chabrierin musiikki luokitellaan impressionistiseksi. Hän sävelsi muun muassa viisi oopperaa, orkesteriteoksia, pianoteoksia (mm. 10 maalauksellista kappaletta; 1881) sekä lauluja ja muita vokaaliteoksia. Hänen pääteoksensa ovat ooppera Le Roi malgré lui ja orkesterirapsodia España. Chabrier sai vaikutteita etenkin César Franckilta ja Richard Wagnerilta.

Elämäkerta

Chabrier syntyi Ambertin kaupungissa, Keski-Ranskassa sijaitsevassa Puy-de-Dômen departementissa vuonna 1841. Hän alkoi käydä 6-vuotiaana espanjalaissyntyisen Saporta-nimisen pakolaisen pitämillä pianotunneilla ja 10-vuotiaana hän aloitti koulunkäymisen Lycée Impérialissa, departementin pääkaupungissa Clermont-Ferrandissa, missä hän alkoi ensimmäisen kerran säveltää musiikkia. Kaksi vuotta myöhemmin hän jätti synnyinseutunsa suunnaten kohti Pariisia. Siellä Chabrier opiskeli isänsä vaatimuksen vuoksi lakia Lycée Louis le Grandissa tai Lycée Saint Louisissa. Elämäkertakirjoittavat ovat asiasta erimielisiä. Vapaa-ajallaan hän harrasti kuitenkin aktiivisesti musiikkia muiden muassa harjoittelemalla soittamaan pianoa ja kontrapunktia.
Chabrier valmistui vuonna 1862. Hän sai pian töitä Ranskan sisäasiainministeriöstä, joka oli hänen työpaikkanaan seuraavat 18 vuotta. Tänä aikana hän sävelsi oopperat L’Étoile (”Tähti”, 1877) ja Une Éducation manquée (”Puutteellinen koulutus”). Musiikillisesti hän oli hyvin pitkälle itseoppinut. Noina vuosina hän tutustui taidemaalari Manet’seen ja runoilija Paul Verlaineen. Jälkimmäisen kanssa he luonnostelivat kahta operettoa, jotka eivät kuitenkaan koskaan tulleet valmiiksi. Chabrier avioitui Marie Alice Dejeanin kanssa 27. joulukuuta 1872.
Suuri käänne hänen elämässään oli Münchenin matka vuonna 1879. Kuultuaan Wagnerin Tristan und Isolde -sävellyksen Chabrier päätti omistautua koko loppuelämänsä ajaksi musiikille ja erota virastaan ministeriöstä. Chabrier sävelsi nyt lyhyitä teoksia, muiden muassa Dix Pièces pittoresques (pianoteos, 1881) ja Habañera (1885). Hänen parhain työnsä España-rapsodia näki päivänvalon vuonna 1883.
Johan Wilhelm Rosenborg

Johan Wilhelm Rosenborg (6. huhtikuuta 1823 Pernaja – 13. heinäkuuta 1871 Rönnskär) oli suomalainen juristi ja professori.
Rosenborgin vanhemmat olivat laivuri Johan Erik Rosenborg ja Lovisa Amalia Bastman. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1847, lakitieteen kandidaatiksi 1854 ja lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1857, väitöskirjan aiheenaan Om inskränkningar uti dispositionsrätten öfver hemman (1856). Kameraali- ja politialainopin sekä valtio-oikeuden dosentti Rosenborgista tuli 1858, tutkimuksella Om fattigdomen och fattigvården in Finland, joka suomennettiin 1863. Samojen alojen professori Helsingin yliopistoon hänestä tuli 1860, tutkimuksella Bidrag till jordbeskattningens historia i Finland i medlet af sextonde seklet. Rosenborgin huomattavin teos oli silti hänen vuoden 1863 luentojensa pohjalta samana vuonna julkaistu Om riksdagar, joka lienee osaltaan vaikuttanut uudelleen koolle kutsuttujen valtiopäivien toimintaperiaatteisiin. Siitä oli hyötyä myös vuoden 1865 perustuslakikomitealle, jonka tehtävänä oli laatia uusi valtiopäiväjärjestys. Rosenborg oli itsekin komitean jäsen, samoin kuin vuoden 1863 valtiopäiville esityksiä valmistelleen komitean jäsen ja mainittujen valtiopäivien talousvaliokunnan sihteeri. Vuoden 1867 valtiopäivillä Rosenborg oli perustuslakivaliokunnan sihteeri. 1868-1871 hän taas oli Suomen Pankin valtuusmies.
Rosenborgin puoliso vuodesta 1870 oli Maria Alexandroff (k. 1928).
Votkinskin tekojärvi

Votkinskin tekojärvi (ven. Во́ткинское водохрани́лище, Votkinskoje vodohranilištše) on Votkinskin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuosina 1962–1964 syntynyt Kama-joen patoallas Venäjällä Permin aluepiirissä ja Udmurtiassa. Sen pinta-ala on 1120 neliökilometriä, pituus 365 kilometriä, suurin leveys 9 kilometriä ja keskisyvyys 8,4 metriä.
Votkinskin tekojärven rannalla sijaitsevat Permin, Krasnokamskin, Nytvan, Ohanskin, Osan ja Tšaikovskin kaupungit. Järvellä harjoitetaan kalastusta ja laivaliikennettä. Siihen laskevista joista suurimmat ovat Tulva ja Saigatka. Nimitys perustuu voimalaitoksen lähellä sijaitsevaan Votkinskin kaupunkiin.
Lydos

Lydos oli noin vuosina 560–540 eaa. työskennellyt lyydialaista syntyperää oleva attikalainen mustakuviomaalari. Hänen nimensä merkitsee mahdollisesti vain "lyydialaista".
Hänen tai hänen työpajansa tekemät astiat olivat laadultaan vaihtelevia, mutta ilmaisultaan eloisia ja dramaattisia.
Paul Zoungrana

Paul Zoungrana M. Afr. (3. syyskuuta 1917 – 4. kesäkuuta 2000) oli katolisen kirkon burkinafasolainen pappi. Hän toimi Ouagadougoun arkkihiippakunnan arkkipiispana vuosina 1960–1995, ja hänet ylennettiin kardinaaliksi 1965. Hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin.
Ouagadougoussa syntynyt Zoungrana sai pappisvihkimyksensä 2. toukokuuta 1942.
Energiamerkintä

Energiamerkintä kertoo energiaa kuluttavan laitteen suorituskyvyn ja energiankulutuksen vertailukelpoisesti. Energiamerkinnän tarkoitus on auttaa kuluttajia vertailemaan laitteiden energiankulutusta sekä ohjata laitteiden suunnittelua pidempää elinkaarta ja parempaa tehokkuutta kohti.
Suomen kannalta merkittävä on Euroopan unionin energiamerkintä. Energiamerkintä-direktiivi (2010/30/EU) on puitedirektiivi, jonka nojalla annetaan tuote/tuoteryhmäkohtaisia asetuksia. Niissä määritellään tuoteryhmäkohtaisesti energiamerkin ulkonäkö, sisältö ja energialuokkien laskentaperusteet. Energiamerkinnässä laitteet jaetaan luokkiin A-G, joista A on paras ja G huonoin. Joissain tapauksissa käytössä ovat myös A-luokkaa paremmat luokat A+, A++ ja A+++. Energiamerkintä on TTS:n pohjoismaisen tutkimuksen mukaan vaikuttanut kodinkoneiden kehitykseen siten, että markkinoille on ilmestynyt enemmän energiatehokkaampia laitteita.
Energiamerkintä koostuu energiamerkistä, tuoteselosteesta ja teknistä tiedoista. Energiamerkki tulee kiinnittää kaupassa myytäviin tuotteisiin siten, että se on selvästi nähtävissä. Tuotekohtaisissa asetuksissa määrätään mihin kohtaan missäkin tuotteessa energiamerkki kiinnitetään.
Energiamerkinnällä voidaan ilmoittaa muitakin ominaisuuksia, kuten esimerkiksi melutaso, pesukoneen pesutulosluokka ja linkoustehokkuusluokka tai lamppujen valovirta ja keskimääräinen elinikä. Henkilöautojen energiatehokkuusmerkinnät otettiin EU:ssa käyttöön vuoden 2009 aikana. Autojen energiamerkinnän on tarkoitus helpottaa kulutuksen vertailua eri merkkien välillä ja tarkentaa automainontaa. Pitkän aikavälin tavoite on ohjata ympäristöystävällisiin autovalintoihin ja vähentää liikenteen hiilidioksidipäästöjä. Rakennuksille energiamerkintä tuli pakolliseksi vuoden 2008 alusta ja se määrää että uudisrakennuksista on ilmoitettava energiamerkintä.
Lowell Weicker

Lowell Palmer Weicker, Jr. (s. 16. toukokuuta 1931 Pariisi, Ranska) on yhdysvaltalainen poliitikko.
Weicker edusti alun perin republikaanista puoluetta. Hän oli vuosina 1969–1971 jäsenenä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Connecticutin osavaltion 4. vaalipiirin edustajana. Ennen valintaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen hän oli toiminut Connecticutin edustajainhuoneen jäsenenä
ja Greenwichin kaupungin First Selectmanina. Vuonna 1970 hän pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Liberaalina republikaanina tunnettu Weicker oli senaattorina kolme kuusivuotista kautta, vuodet 1971–1989, ja oli ehdolla myös vuonna 1988, jolloin hän hävisi niukasti demokraattiehdokas Joe Liebermanille. Lieberman esiintyi kampanjan aikana Weickeria konservatiivisempana ehdokkaana ja muun muassa National Review -lehden perustaja, konservatiivi William F. Buckley, Jr. osoitti tukensa Liebermanille.
Weicker jätti republikaanisen puolueen ja pyrki vuonna 1990 Connecticutin kuvernööriksi perustamansa A Connecticut Partyn ehdokkaana. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraatti Bruce Morrisonin ja republikaani John G. Rowlandin, ja toimi kuvernöörinä vuosina 1991–1995. Hän ei pyrkinyt jatkokaudelle vuonna 1994, jolloin hänen seuraajakseen valittiin John G. Rowland. Kuvernööriaikansa jälkeen Weicker on profiloitunut muun muassa Irakin sodan vastustajana. Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008  hän tuki demokraatti Barack Obamaa.
Weicker on suorittanut tutkinnot Yalen yliopistossa (1953), jossa hän opiskeli politiikan tutkimusta, ja University of Virginia School of Lawissa (1958). Vuosina 1953–1955 hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa Korean sodassa.  
Weicker on ollut kolmesti naimisissa. Hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Marie Louisen kanssa 24 vuotta, vuoteen 1977, ja he saivat kolme lasta, kaikki poikia. Toisen vaimonsa Camillen kanssa Weicker meni naimisiin vuonna 1977 ja he saivat kaksi poikaa. Vuodesta 1984 hän on ollut naimisissa nykyisen puolisonsa Claudian kanssa.
Jekaterina Dolgorukaja

Ruhtinatar Jekaterina Mihailovna Dolgorukaja (ven. Екатерина Михайловна Долгорукова; 14. marraskuuta (J: 2. marraskuuta) 1847 Volhynia, Venäjä, nyk. Ukraina – 15. helmikuuta 1922 Nizza, Ranska) myöhemmin ruhtinatar Jurjevskaja, oli keisari Aleksanteri II:n rakastajatar, sittemmin toinen puoliso. 
Aleksanteri II:n ensimmäisen puolison, keisarinna Maria Aleksandrovnan oli heikon terveytensä vuoksi vietettävä pitkiä aikajaksoja ulkomailla, niinpä tsaari vieraili 1860-luvun alkupuolella vaimonsa puolesta arvostetussa Smolnan instituutissa, joka oli aateliston tyttöjen sisäoppilaitos. Hänen huomionsa kiinnittyi tuolloin oppilaana olleeseen noin 15-vuotiaaseen keisarilliseen suojattiin, ruhtinatar Jekaterina Dolgorukajaan, joka poti ankaraa koti-ikävää. Tsaari ryhtyi vierailemaan Smolnassa yhä useammin. Vuonna 1865 Jekaterina lähti Smolnasta ennen aikojaan. Keisari pyysi tyttöä rakastajattarekseen, mutta tämä antoi rukkaset noin vuoden ajan, kunnes viimein antoi periksi. Kiihkeän intohimoista suhdetta kesti 14 vuotta, joiden aikana Jekaterina asui Pietarissa useissa eri taloissa eikä juuri tavannut muita ihmisiä. Aleksanteri kävi hänen luonaan iltapäivisin.

Keisarin kuoleman jälkeen

Keisarinna Maria Aleksandrovnan kuoleman jälkeen vuonna 1880 Aleksanteri nai Jekaterinan salaisesti ja oli aikeissa nimittää tämän keisarinnaksi. Aleksanteri kuitenkin joutui salamurhan uhriksi ennen tätä, maaliskuussa 1881. Keisarin kuoltua ruhtinatar Jekaterina asettui Ranskaan ja jätti Pietarin-palatsinsa poikansa käyttöön. Poika kuoli vuonna 1913, mutta ruhtinatar itse eli vuoteen 1922, vaikka vallankumous veikin häneltä Aleksanterin hänelle määräämän vuotuisen määrärahan. Jekaterinan vanhin tytär Olga avioitui kreivi Georg Merenbergin kanssa, joka oli Luxemburgin hallitsijasuvun Nassaun morganaattinen serkku, ja asettui asumaan Saksaan. Nuorempi tytär Jekaterina (Catherine) avioitui venäläisen ruhtinas Bariatinskin kanssa, mutta jäi leskeksi vuonna 1910. Hän avioitui uudelleen Jaltassa vuonna 1916 ja paettuaan pari vuotta myöhemmin jännittävien vaiheiden jälkeen maitse Krimiltä hän yritti luoda uraa oopperalaulajana. Hän kuoli Haylingin saarella vuonna 1959 yksinäisenä ja varattomana.
Muistan sua Elaine

”Muistan sua Elaine” on Allu Kososen (oik. Alvar Kosunen) säveltämä ja Matti Jurvan sanoittama foksi, jonka levytti ensimmäisenä Ramblers-orkesteri vuonna 1931. Levyllä laulusolistina toimi amerikansuomalainen Leo Adamson ja se julkaistiin Homocord-levymerkillä vuonna 1932. Levytyksessä olivat laulusolistina toimineen ja kitaraa soittaneen Adamsonin ohella mukana Allu Kosonen (trumpetti), Klaus Salmi (pasuuna), Tommy Tuomikoski (alttosaksofoni), Lelle Andersen (tenorisaksofoni), Merel Merle Wilkin (tuuba), Eero Hyvärinen (piano) ja Jomi Leino (rummut).
Kappale nousi tunnetuksi Pirkka-Pekka Peteliuksen laulamana Velipuolikuu-televisiosarjan myötä 1980-luvulla. Petelius levytti myös samannimisen albumin, joka nousi levymyyntitilaston kärkeen toukokuussa 1984. Peteliusta säesti levytyksessä "Pedro Hietasen Berberi-orkesteri", jossa soittivat Pedro Hietanen (harmonikka ja piano), Pepa Päivinen ja Seppo Rannikko (saksofonit), Markku Johansson (trumpetti), Tom Bildo (vetopasuuna), Luumu Kaikkonen (kitara), Pave Maijanen (basso) ja Hannu Lemola (rummut).
Muita kappaleen levyttäneitä ovat muun muassa M. A. Numminen, Jussi Lammela, Olli Oivanen, Kangasniemen viihdekuoro solistinaan Jyrki Niskanen, Raimo Piipponen & Tulipunaruusut, Simo Laiho, Sohon Torwet, Poriginal Quartet ja Atro Mikkola sekä Club for Five.
»Jos minne lie, polkuni vie,

oli päivä tai synkkä yö,

niin muistan ain’

sinut armas Elaine.»
Åsa Lindhagen

Åsa Maria Lindhagen (s. 1980) on ruotsalainen poliitikko. Lindhagen toimii Löfvenin II hallituksessa tasa-arvoministerinä. Hän edustaa Ruotsin vihreitä.
Vuosina 2014−2018 Lindhagen työskenteli Tukholman sosiaalitoimen kunnanneuvoksena.
Koulutukseltaan Åsa Lindhagen on tuotantotalouden diplomi-insinööri Linköpingin yliopistosta.
Schwarzwaldinvihikoira

Ulkonäkö

Schwarzwaldinajokoira on usein joko saksanhirvenpunainen tai mustajuovikas ruskealla pohjalla (brindle). Molemmilla väreillä on normaalisti musta maski. Säkäkorkeus on 50–61 cm ja paino 20–40 kg.

Luonne ja käyttäytyminen

Saksalainen Ilka Becker kuvailee teoksessaan rotua sanoilla omanarvontuntoinen, määrätietoinen, ystävällinen, rauhallinen, lapsirakas, tarkkavainuinen, vahvasti riistaviettinen ja perhettään kohtaan omistautunut.

Alkuperä

Schwarzwaldinvihikoira on nimensä mukaisesti kotoisin Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitsevasta Schwarzwaldin vuoristosta. Se on erittäin nuori rotu, sillä se jalostettiin vasta 1990-luvun alussa hannoverinvihikoirasta ja plottinajokoirasta. Risteytyksessä toivottiin yhdistyvän ensiksi mainitun jäljestystaidot ja jälkimmäisen älykäs riistanajo. Vuodesta 1994 lähtien schwarzwaldinvihikoiraa voidaan katsoa kasvatetun puhtaana verilinjana ilman että siihen olisi sekoitettu enää muita rotuja.

Terveys

Schwarzwaldinvihikoiran odotettavissa oleva elinikä on noin 12 vuotta.
Marie Therese Nordsletta Aslaksen

Marie Therese Nordsletta Aslaksen (s. 1979) on norjalainen poliitikko, joka edustaa Etelä-Norjassa asuvia saamelaisia (SbS). Hänet valittiin kaudelle 2013-2017 saamelaiskäräjille. Hän oli edustaja myös kaudella 2009-2013, ja oli myös suunnittelu- ja talouskomitean jäsen. Lisäksi hän johtaa tukirahoista päättävää elintä (Tilskuddsstyret). Hän on ollut saamelaiskäräjien edustaja myös kausilla 1997–2001 ja 2005–2009, mutta oli silloin edustajana työväenpuolueesta. Kaudella 2001–2005 hän oli 1. varaedustaja ja oli samalla Tilskuddsstyretin apulaisjohtaja.
Aslaksen on koulutukseltaan sosionomi, ja hänellä on myös kaupallinen koulutus. Hän työskentelee opettajana Volla skolessa.
Theban piiritys

Tausta

Makedonian kuningas Filippos II kukisti kreikkalaiset kaupunkivaltiot Khaironeian taistelussa vuonna 338 eaa. ja perusti Korintin liiton, johon kukistetut kaupungit kuuluivat. Filippos murhattiin kaksi vuotta myöhemmin ja kuninkuus siirtyi hänen pojalleen Aleksanterille. Aleksanterin sotiessa Traakiassa ja Illyriassa makedonialaisia vastustavat henkilöt kaappasivat vallan. He saivat kansan puolelleen väittämällä, että Aleksanteri oli kuollut Illyriassa käydyssä taistelussa. Theban linnoituksessa, Kadmeiassa, oli Filippoksen asettama varuskunta. Kun sotilaat saivat kuulla kapinasta, he linnoittautuivat linnoitukseen. Kuultuaan Theban kapinasta Aleksanteri marssi pikavauhtia sitä vastaan.

Piiritys

Aleksanteri pystytti leirinsä Kadmeian lähelle, jotta hän voisi auttaa siellä olevia makedonialaisia taistelun syttyessä. Thebalaiset olivat rakentaneet kaksinkertaiset piiritykset linnoituksen ympärille. Aluksi Aleksanteri ei halunnut ryhtyä taisteluun vaan toivoi, että asia saataisiin selvitettyä rauhallisesti.
Ptolemaioksen mukaan Perdikkas hyökkäsi kaupunkia vastaan ilman, että hän olisi saanut siihen käskyä Aleksanterilta. Perdikkaan jalkaväkiosasto sai murrettua thebalaisten puolustuksen. Kun Aleksanteri näki Perdikkaan osaston hyökkäävän, hän määräsi muutkin osastot hyökkäämään. Thebalaiset tekivät kuitenkin hyökkäyksen ja ajoivat makedonialaiset pakosalle. Sen seurauksena Aleksanteri käski falangin vastahyökkäykseen, joka ajoi thebalaiset kaupunkiinsa. Makedonialaiset pääsivät kaupunkiin portista, jota thebalaiset eivät ehtineet paetessaan sulkea.

Theban tuho

Piirityksen jälkeen Aleksanteri antoi liittolaistensa päättää Theban kohtalosta. Kadmeiaan päätettiin asettaa varuskunta ja tuhota kaupunki maan tasalle. Theban naapurit, jotka tukivat Makedoniaa, saivat jakaa kaupungin alueet. Naiset, lapset ja taistelusta hengissä selvinneet miehet myytiin orjina. Ainoastaan temppelit ja Aleksanterin käskystä myös runoilija Pindaroksen talo säilyivät tuholta.
Veikkausliigan kausi 2010

Paluumuuttajat

Veikkausliigaan palasi kaudelle 2010 paluumuuttajia. Maajoukkueesta tutut Alexei Eremenko Jr., Jonatan Johansson ja Toni Kuivasto pelaavat alkavalla kaudella kotimaan pääsarjassa.
Zaire (1884)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1918.
Opus mixtum

Opus mixtum (lat. mixtum, sekoitettu) oli Antiikin Roomassa käytetty muuriytimen pinnoitustekniikka, jossa vuorottelivat luonnonkivi- (opus incertum tai opus reticulatum) ja tiilikerrokset (opus testaceum).
Menetelmä oli erityisen suosittu Hadrianuksen aikana toisen vuosisadan alussa.
Lehtiselleri

Kasvatus

Lehtiselleri vaatii pitkän kasvuajan, joten se kannattaa ensin kasvattaa taimeksi ja istuttaa vasta lämpimien säiden saavuttua ulkotiloihin. Siemenet kylvetään taimikasvatukseen soveltuvalle alustalle helmi-maaliskuussa, istuttaminen kannattaa jättää kesäkuulle, jolloin taimet istutetaan riveihin, toisistaan 30 cm välein. Lehtiselleri tarvitsee kastelua ja ravinteikkaan, kuohkean ja multavan maan, ja sen kasvuaika on noin 200–240 päivää. Se on korjuuvalmis, kun ruodit ovat mureita ja helposti katkeavia.