google/wiki40b huggingface dataset:
Salemin kunta

Kuntajaon kehitys

Salemin maalaiskunta muodostettiin vuoden 1862 kuntauudistuksen yhteydessä, ja tuolloin se kuului Svartlösan kihlakuntaan. Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut Salemiin. Seuraavassa kuntauudistuksessa Salem ei useimpien Tukholman läänin kuntien tavoin olisi halunnut luopua itsenäisyydestaan. Kuitenkin vuonna 1974 Salem liitettiin osaksi Botkyrkan kuntaa. Liitos jäi lyhytaikaiseksi, sillä 1.1.1983 Salemin kunta perustettiin uudelleen.
Rönninge kasvoi rautatieaseman ympärille ja vuonna 1915 tästä 975 asukkaan paikkakunnasta muodostettin taajaväkinen yhdyskunta. Taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin vuonna 1957, jolloin siellä oli lähes 1 500 asukasta. Vuoteen 1965 asti se oli oma taajama, jonka asukasluku oli 1 956. Vuoden 1970 taajamarajauksesta lähtien SCB on määritellyt Rönningen kasvaneen osaksi Tumban taajamaa.
Salem oli aikaisemmin puhdasta maaseutua ja nykyisiä asuinalueita alettiin rakentaa vasta 1960-luvun lopulla. Muutaman vuoden sisällä rakennetun Salemstadenin myötä kunnan väkiluku viisinkertaistui. Kyseinen nimi ei koskaan tullut yleiseen käyttöön, joten nykyään "Salem"-sanalla viitataan niin kuntaan kuin keskustaajamaankin.

Taajamat

Kunnassa on 1 taajama, jonka osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 98,8 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 186 asukasta. Kunnan koko taajamaväestö kuuluu Tumban taajamaan, josta tässä kunnassa asui 15 205 asukasta.
Koko Tumban taajamassa on 37 594 asukasta, ja se kuuluu pääosin Botkyrkan kuntaan.

Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunnassa on yksi piiri, Salemin piiri.
Venäläinen yhteiskunta

Venäläinen yhteiskunta on nykyisen Venäjän federaation alueella vallitseva ihmisten välinen normijärjestelmä. Venäjällä on yhteisökeskeinen arvopohja, jonka juuret ovat syvällä idässä, mutta jossa on mukana myös länsimaisia vaikutteita.
Venäläistä yhteiskuntaa verrataan yleensä länsimaiseen yhteiskuntaan, koska niillä katsotaan olevan yhteinen kristillinen alkukoti Välimeren alueella. Etelä-Venäjällä ja rajan eteläpuolella entisissä neuvostotasavalloissa on klaani yhteiskuntia, jotka nojautuvat uskonnolliseen järjestykseen. Länsimaihin on kehittynyt yksilökeskeinen yhteiskunta, kun taas Venäjä on jäänyt vanhaan yhteisökeskeisyyteen. Venäläisen ja länsimaisen yhteiskunnan eroavuudet johtuvat erilaisesta, eri suuntiin kehittyneestä perimästä. Idässä ja myös Venäjällä perimästä johtuen ihmiset käsittävät oikean ja väärän eri tavalla kuin lännessä. Venäjällä asiat useimmiten käsitetään mystisen yhteisöllisyyden kautta. Lännessä mystiikka ja rationaalisuus on selvästi erotettu toisistaan, jonka katsotaan vaikuttaneen läntisen oikeuskäsityksen syntymiseen.
1900-luvulla Venäjällä ovat olleet esillä myös ihmisoikeudet, demokratia, oikeusvaltio ja kansalaisyhteiskunta, mutta ne ovat alisteisia valtakunnallisen johtajan edustamalle totuudelle. Yhteisölliset näkemykset eivät voi olla suoraan ristiriidassa tämän valtavirtauksen kanssa. Venäläinen yhteiskunta pyrkii myös fundamentalismiin.

Kehityksen vaiheet

Venäläisen yhteiskuntajärjestyksen omaleimaistuminen alkoi jo keskiajalla ennen 1100-lukua, jolloin Kiovan Venäjän ruhtinas Vladimir (980-1015) valitsi kristillisen uskonnon Bysantista. Venäjän hidas länsimaistuminen pysähtyi kokonaan 1700-luvulla Pietari Suuren kaudella ja kääntyi ylhäältä johdetuksi johtajakeskeisyydeksi.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Venäjälle syntyi sosialistinen yhteiskunta, jossa riisuttiin lähes kokonaan perinteinen venäläinen arvopohja, jolloin syntyi neuvostoihminen. Kuitenkin 1930-luvulla valtakunnan henkisen ja moraalisen kestokyvyn vahvistamiseksi aloitettiin kasvatus neuvostopatrionismiin, siinä yhteydessä palautettiin monia vanhoja venäläisiä kulttuuriarvoja. Suuren isänmaallisen sodan aikana näitä arvoja edelleen vahvistettiin.

Kanssakäyminen

Venäläisten ihmisten kanssakäymisessä tärkeitä asioita ovat ystävät, lahjat ja suuret kukkakimput. Ihmisten arvoa mitataan sen mukaan kuinka paljon hänellä on ystäviä. Vierailujen yhteydessä tulee olla aina lahjoja. Perhejuhlissa suuri merkitys on kukkasilla. Ennen matkalle lähtöä tulee aina istua minuutti, mikäli näin ei toimita, se tietää huonoa onnea. Politiikka on suuri tabu. Länsimainen ja suomalainen ihminen kokee usein venäläiset tavat rasittavina ja turhanaikaisina, jotka tressaavat hermoja.
Shimotsuki (1943)

Palvelus

Alus upotettiin 25. marraskuuta 1944.
Fjodor Fjodorov

Seurajoukkueissa

Fjodorov siirtyi Pohjois-Amerikkaan jääkiekon perässä jo teini-ikäisenä. Hän pelasi alaikäisenä alasarjoissa sekä OHL-juniorisarjassa Windsor Spitfiresissa ja Sudbury Wolvesissa. NHL:ään Fjodorovin varasi Tampa Bay Lightning vuoden 1999 varaustilaisuudessa. Tampa Bay ja Fjodorov eivät tehneet sopimusta missään vaiheessa, joten hän oli uudestaan varattavissa vuoden 2001 varaustilaisuudessa. kuudennella kierroksella numerolla 182 ja toistamiseen Vancouver Canucks vuonna 2001 kolmannella kierroksella numerolla 66. Fjodorovin ensimmäinen ammattilaiskausi 2001–2002 meni pilalle silmävamman takia. Hän oli melkein koko kauden 2001–2002 sivussa kaukaloista ja pelasi vain 10 ottelua AHL:n Manitoba Moosessa ja ECHL:n Columbia Infernossa. Kauden 2002–2003 harjoituskaudella Fjodorov vakiinnutti Vancouver-johdon ja raivasi tiensä NHL-kokoonpanoon. Hän putosi kuitenkin alkukauden jälkeen takaisin AHL:ään ja Manitobaan. Seuraavalla kaudellakin Fjodorovin NHL-pelit jäivät muutamaan.
Kaudeksi 2004–2005 Fjodorov palasi kotimaahansa Venäjälle, jossa hän pelasi Superliigaa Spartak Moskovan ja Metallurg Magnitogorskin riveissä. Moskovan edustajien mukaan Fjodorovin olisi pitänyt palata myös seuraavaksi kaudeksi joukkueeseen. Näin ei kuitenkaan käynyt, sillä Fjodorovin mielestä heidän sopimus oli rauennut. Välitystuomioistuimen päätöksellä Fjororov ei tarvinnut palata kaudeksi 2005–2006 Moskovaan. Fjodorov palasi NHL:ään, jossa Canucks kauppasi hänet New York Rangersiin vaihdossa slovakkihyökkääjä Jozef Balejiin, mutta kausi kului jälleen enimmäkseen farmissa AHL:ssa Hartford Wolf Packissa ja Syracuse Crunchissa, jossa hän pelasi lainasopimuksella.
Kauden 2006–2007 Fjodorov jakoi Venäjän Superligan Lokomotiv Jaroslavlin ja Ruotsin Elitserienin Malmö Redhawksin kesken. Kauden 2007–2008 hän pelasi kokonaisuudessaan Venäjällä Dinamo Moskvan joukkueessa, ja keräsi 49 ottelussa 12 + 12 = 24 pistettä, joka oli hänen pääsarjauransa paras pistemäärä. Heinäkuussa 2008 Fjodorov teki sopimuksen NHL-joukkue New Jersey Devilsin kanssa, mutta putosi joukkueen harjoitusleiriltä ennen kauden alkua. Fjodorov ei halunnut pelata farmissa, vaan palasi lopulta takaisin Venäjälle Neftehimik Nižnekamskin joukkueeseen. Nižnekamskissa pelatun kauden 2008–2009 jälkeen hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Metallurg Magnitogorskiin, jossa hän aloitti myös kauden 2010–2011, mutta siirtyi jo viiden ottelun jälkeen jälleen Nižnekamskiin. Fjodorov pelasi Nižnekamskissa vain kahdeksan ottelua ennen siirtymistään HK Atlantiin loppukaudeksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi SKA Pietariin.

Maajoukkueessa

Venäjän nuorismaajoukkueissa Fjodorov edusti kerran maataan arvoturnauksessa. Hän oli mukana Venäjän joukkueessa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1999.
Keväällä 2005 hän osallistui Itävallassa järjestettyihin MM-kilpailuihin osana Venäjän joukkuetta, joka sijoittui turnauksessa pronssille.
The Foreigner

Juoni

Salainen agentti Jonathan Cold saa uransa haastavimman tehtävän, kasvavan toimeksiannon pariisilaiselta työnantajalta. Hänen on toimitettava Saksaan salaperäinen paketti, josta toinen toistaan armottomammat gangsterit ovat kiinnostuneita. Tinkimättömästä ammattietiikastaan tunnettu virtuoosi Cold aikoo suorittaa tehtävänsä loppuun.
Rajajoen rautatieasema

Historia

Riihimäen ja Pietarin välinen rata oli valmistunut jo 1870 ja Terijoen pitäjän alueella toimi ennestään useita muita asemia, mutta Rajajoen rautatieaseman rakentaminen aloitettiin vasta ensimmäisen maailmansodan alla. Se tuli tarpeelliseksi, kun alueen pietarilaiset huvila-asukkaat joutuivat jäämään junasta 17 kilometriä Rajajoen jälkeen sijainneella Terijoen asemalla. Venäjän puolella oli pysäkki aivan rajan tuntumassa Valkeasaaressa, mutta Suomen suuriruhtinaskunnan tullivirkailijoiden toimipiste oli vasta Terijoella, josta matkustajat kulkivat vaunukyydeillä tai paikallisliikenteen junilla takaisin Rajajoen suuntaan. 
Sodan aikana keskeneräistä rakennusta käytettiin venäläisenä sotilassairaalana, kunnes se otettiin varsinaiseen käyttöönsä 1. joulukuuta 1917. Rajajoen rautatieasema oli alun perin tarkoitettu Suomen suuriruhtinaskunnan ja Venäjän keisarikunnan väliseksi raja- ja tulliasemaksi, mikä selittää sen poikkeuksellisen suuren koon ja komean ulkonäön. Asema rakennettiin junaraiteiden väliin, jonne kulku tapahtui tunneleiden kautta.
Suomen julistauduttua itsenäiseksi vain muutama päivä aseman käyttöönoton jälkeen Rajajoen rautatieasemasta tuli samalla Suomen ja Neuvosto-Venäjän välinen raja-asema. Valtakuntien välinen raja kulki keskellä Rajajokea noin puolen kilometrin päässä rautatieasemasta. Asemarakennuksessa pidettiin myös Suomen ja Neuvosto-Venäjän välisiä aseleponeuvotteluja, jotka lopulta johtivat Tarton rauhan solmimiseen joulukuussa 1920. Valtion rautateiden liikenne Pietariin päättyi Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918. Venäläiset räjäyttivät Rajajoen yli johtaneen rautatiesillan rajakahakan yhteydessä kesäkuun alussa 1919. Se saatiin osittain liikennöitävään kuntoon vuonna 1921 ja uusi teräsrakenteinen silta valmistui 1925. Sillan luona noin kilometrin päässä asemalta sijaitsi 1. kesäkuuta 1917 avattu Rajajoki raja -niminen liikennepaikka, jossa oli vahtitupa.
1920–1930-luvuilla Rajajoki oli Karjalan kannaksen ainoa rajanylityspaikka ja liikenne asemalla muodostui vilkkaaksi. Rajajoen ja Viipurin välillä kulki useita päivittäisiä junavuoroja ja yksi kansainvälinen vuoro välitti liikennettä myös Neuvostoliiton puolelle. Rajan ylittävä tavaraliikenne oli myös vilkasta. Kaikki Suomen tai Neuvostoliiton puolelta tullut tavara siirtokuormattiin Rajajoella uusiin vaunuihin, ennen kuin matka pääsi jatkumaan. Maailmansotien välisenä aikana Rajajoen rautatieasemasta ja rajanylityspaikasta muodostui suosittu turistinähtävyys, jota vuosittain kävi katsomassa kymmeniä tuhansia ihmisiä.
Asema kärsi pieniä vaurioita jo talvisodassa ja tuhoutui lopullisesti jatkosodan aikana. Rauniot sijaitsevat nykyään aivan E18-tien ja Pietarin läntisen ohitustien risteyksen tuntumassa.
Elina Sana

Elina Sana (ent. Elina Suominen, s. 1947) on suomalainen tutkija, toimittaja, tietokirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. 
Erityisesti teoksen Luovutetut: Suomen ihmisluovutukset Gestapolle väitteet poliittisten vankien ja sotavankien sekä juutalaisten luovutuksia Saksaan saivat kansainvälistä huomiota osakseen. Yhdysvalloissa toimiva Simon Wiesenthal Center tiedusteli presidentin kanslialta Suomen jatkotoimenpiteitä asiassa. Tästä käynnistyi Luovutetut-tutkimushanke, jonka tuloksena on selvitetty muun muassa Suomen  sotarikoksia. Päävastuussa juutalaisten luovuttamisesta Saksaan todettiin olleen Valtiollisen poliisin (Valpo) jatkosodan aikaisen päällikön Arno Anthonin ja silloisen sisäministerin Toivo Horellin.
Elina Sana palkittiin Valtion tiedonjulkistamispalkinnolla 1979, Sadankomitean rauhanpalkinnolla 2003 ja Tieto-Finlandia-palkinnolla 2004.
Heli Slunga

Heli Slunga (s. 18. kesäkuuta 1982 Tervola) on suomalainen kirjailija. Hän työskentelee vapaana taiteilijana. 
Vuonna 2007 Slunga sai J. H. Erkon runokilpailussa jaetun toisen sijan. Vuonna 2010 hän sijoittui toiseksi Poetry slamin SM-kisassa. Vuonna 2013 hänen runokokoelmansa Orjan kirja oli Yleisradion Tanssiva karhu -palkintoehdokas vuoden parhaasta runokokoelmasta. Slungan esikoisromaani Lapin Lolita (yhdessä Jaana Seppäsen kanssa) oli Lappi-kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 2016. Slunga on ollut Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 2009. Vuonna 2017 hänet valittiin Kirjailijaliiton johtokuntaan.  
Slunga asuu Oulussa. Hänet valittiin Oulun vuoden taiteilijaksi 2013.
Ivan Southall

Ivan Southall l (8. kesäkuuta 1921 Canterbury, Victoria, Australia – 15. marraskuuta 2008 Wantirna, Victoria, Australia) oli australialainen lastenkirjailija. 
Southall joutui isänsä kuoltua lopettamaan koulunkäynnin 14-vuotiaana. Vapaa-ajallaan hän kirjoitti novelleja, joista osa julkaistiin, ja 20-vuotiaana hän oli julkaissut neljä kirjaa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani ja asui sodan jälkeen kaksi vuotta Lontoossa.
Southall palasi 1947 Australiaan, ja vuonna 1950 ilmestyi ensimmäinen osa hänen suositusta Simon Black -seikkailukirjasarjastaan. Teoksia on käännetty maailmanlaajuisesti vähintään parillekymmenelle kielelle, myös suomeksi, ja niille myönnettiin arvostettuja palkintoja useissa maissa. Vuonna 1971 hän sai teoksestaan Josh Carnegie-mitalin.
Southallin teoksesta Hills End (1962) on tehty televisioversio. Hän sai vuonna 1981 Australian ritarikunnan jäsenen arvon. Hän kuoli syöpään 87-vuotiaana.
SES-8

Satelliitti

SES-8 on Orbital Sciencesin valmistama satelliitti, joka rakentuu yhtiön GEOStar-2.4-satelliittirungon ympärille. Satelliitti on kuudes Orbital Sciencesin SES:lle valmistama satelliitti, joka käyttää kyseistä runkoa. Satelliitti on varustettu 33:lla Kᵤ-kaistan transponderilla.
SES-8 on sijoitettu kiertoradalla segmentille 95° itäistä pituutta, josta se palvelee Aasian ja Tyynenmeren alueiden kasvavaa tietoliikennettä. Satelliitti jakaa kiertoratasegmenttinsä SES:n vanhemman NSS-6-satelliitin kanssa. SES-8:aa käytetään DTH-lähetyksiin sekä VSAT- ja laajakaistayhteyden lähettämiseen. Satelliitin palvelualueeseen kuuluvat pääasiassa suurimman kasvun alueet Etelä-Aasiassa ja Indokiinassa.

Laukaisu

SES-8 laukaistiin seitsemännellä Falcon 9 -raketilla, ja laukaisu oli päivitetyn v1.1-version toinen ja ensimmäinen geostationaariselle radalle. Lennon luonteen vuoksi SES maksoi siitä merkittävästi alennetun hinnan. Tilaushetkellä vuonna 2011 satelliitti oli tarkoitus laukaista vuoden 2013 alulla.
Falcon 9 -raketin molemmat rakettivaiheet saapuivat Cape Canaveraliin syyskuussa 2013 SpaceX:n Texasissa sijaitsevasta rakettien kehitys- ja testauskeskuksesta, jossa rakettivaiheet oli koekäynnistetty onnistuneesti. SES-8-satelliitti saapui Floridaan lokakuun alulla.
Ensimmäinen laukaisuyritys oli 25. marraskuuta 2013, mutta se jouduttiin keskeyttämään ensimmäisen vaiheen nestehappisäiliön ja hapettimen syöttöletkujen ongelmien vuoksi. Ongelmaa ei ehditty korjata tunnin laukaisuikkunan puitteissa, ja laukaisu siirtyi kolmella päivällä eteenpäin. Seuraava yritys jouduttiin keskeyttämään, kun moottorin työntövoima ei noussut haluttuihin arvoihin tarpeeksi nopeasti. Laukaisuikkunan puitteissa tehty toinen yritys jouduttiin keskeyttämään raketin ensimmäisen vaiheen moottorien sytyttämiseen käytettävän trietyylialumiini-trietyyliboraani-seokseen (TEA-TEB) päässeen hapen takia. Laukaisua päätettiin jälleen lykätä, ja SpaceX tarkasti ja puhdisti ensimmäisen vaiheen moottorit ennen seuraavaa yritystä. Keskimmäisen moottorin kaasugeneraattori jouduttiin myös vaihtamaan uuteen.
Kolmas yritys sujui ongelmitta ja raketti laukaistiin Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 40:ltä aikaikkunan auetessa 3. joulukuuta 2013 kello 17.41 UTC-aikaa. Raketin ensimmäinen vaihe paloi polttoaineen loppumiseen saakka, eikä SpaceX näin ollen päässyt yrittämään edellisen CASSIOPE-lennon tapaista ensimmäisen vaiheen laskeutumisyritystä. Ensimmäisen vaiheen irtautumisen jälkeen toinen rakettivaihe paloi viiden minuutin ja 20 sekunnin ajan ja jatkoi satelliitin viemistä radalle. Rakettivaihe oli ensimmäisen polton jälkeen sammutettuna 18 minuuttia, jonka jälkeen se teki vielä noin minuutin mittaisen polton, minkä jälkeen satelliitti irtautui onnistuneesti raketin ensimmäisestä vaiheesta. SpaceX oli epäonnistunut aiemmin päivitetyn Falcon 9 -raketin toisen vaiheen uudelleenkäynnistyksessä raketin ensimmäisellä lennolla, kun moottorin sytytysnesteletkut olivat jäätyneet. Toinen vaihe jäi lennon päätteeksi madaltuvalle elliptiselle LEO-radalle. Rakettivaihe oli palanut ilmakehässä huhtikuuhun 2014 mennessä.
Pidot (Ksenofon)

Sisältö

Siinä missä Platonin Pidot kuvaa enemmän pitkiä rakkauden ylistykseksi pidettyjä puheenvuoroja, Ksenofonin versiota hallitsevat sanavalmiit repliikit. Sokrateen ja Kalliaksen välille kehkeytyy sanakilpailu, ja jokaista pitoihin osallistuvaa pyydetään kuvailemaan taitoa, josta on kaikkein ylpein. Kaikki vastaukset ovat leikkisiä ja paradoksaalisia: esimerkiksi Sokrates ylpeilee parittamisen taidetta koskevilla tiedoillaan.
Tarina huipentuu kun Sokrates ylistää Kalliaan rakkautta nuoreen Autolykokseen. Puhe parodioi tai jäljittelee Platonin Pidoissa ja Faidroksessa olevia erotiikkaa ylistäviä puheita, mennen niin pitkälle että ehdottaa kokonaista rakastajien armeijaa. 
Useita Platonin ja Ksenofonin teoksia kääntänyt Henry Graham Dakyns uskoi, että Platon tunsi Ksenofonin teoksen ja että se vaikutti häneen omaan versioonsa pidoista. Silti läpi 1900-luvun suurin osa tutkijoista piti Ksenofonin viittausta rakastajien armeijaan merkkinä siitä, että Ksenofon oli perustanut teoksensa Platonin teokseen. Myöhemmin tutkijat ovat kuitenkin katsoneet, että Sokrateen pitkä puhe sisältää myöhempiä lisäyksiä, ja siksi mielipiteet ovat jakautuneet sen suhteen, kumpi kilpailevista kirjailijoista kirjoitti ensimmäisenä sokraattisista pidoista.
Fenyylielohopea-asetaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenyylielohopea-asetaatti on valkoista kiteistä ainetta. Fenyylielohopea-asetaatti todennäköisesti esiintyy monomeerisina molekyyleinä kiinteässä olomuodossa, mutta elohopeaionin ja happiatomin välistä Van der Waalsin etäisyyttä lyhyempi sidospituus, viittaa siihen että molekyylien välillä on voimakkaita vuorovaikutuksia. Monet yhdisteen johdannaisista esiintyvätkin dimeereinä. Yhdiste liukenee niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, etikkahappoon, asetoniin ja bentseeniin.
Fenyylielohopea-asetaatti ei ole yhtä myrkyllistä kuin epäorgaaniset elohopeayhdisteet, mikä johtuu siitä, että siitä muodostuu ihmisen elimistössä hyvin niukkaliukoista fenyylielohopeakloridia. Sen LD₅₀-arvo rotalle on 22 mg/kg.Yhdisteelle altistumisesta voi kuitenkin aiheutua syövytysvammoja iholle, limakalvoille ja silmille. Fenyylielohopea-asetaatti on hyvin myrkyllistä vesieliöille ja kertyy ravintoketjussa.

Valmistus ja käyttö

Fenyylielohopea-asetaattia syntetisoidaan elohopea-asetaatin etikkahappoliuoksen ja bentseenin välisellä reaktiolla. Reaktiossa käytetään huomattavaa bentseeniylimäärää, jotta vain yksi bentseenin vedyistä korvautuisi elohopealla. Polymerkuroidut tuotteet ovat niukkaliukoisempia kuin fenyylielohopea-asetaatti ja erotetaan kiteyttämällä. Lopuksi tuote eristetään tislaamalla reagoimaton bentseeni ja etikkahappo pois.
Fenyylielohopea-asetaattia on käytetty fungisidina siementen käsittelyyn ja myös lehdille siroteltavana valmisteena. Lisäksi sitä voidaan käyttää säilöntäaineena maaleissa. EU:n alueella yhdisteen käyttö on sallittua säilöntäaineena silmämeikeissä ja meikinpoistoaineissa, mutta Suomessa ei ole markkinoilla yhdistettä sisältäviä tuotteita. Fenyylielohopea-asetaattia käytetään myös muiden organoelohopeayhdisteiden kuten fenyylielohopeakloridin, -nitraatin ja -boraatin valmistamiseen sekä katalyyttinä polyuretaanivaahtojen valmistuksessa.
Jorma Muurinen

Jorma Kyösti Pellervo Muurinen (29. joulukuuta 1936 Kuolemajärvi – 1. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Muurisen vanhemmat olivat talousneuvos Tatu Muurinen ja Alma Samuli. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1965-1978 oli Pirjo Anneli Vesanmaa ja toinen vuodesta 1984 Irene Kyllikki Paija. Muurinen tuli ylioppilaaksi 1956 ja valmistui valmistui agronomiksi 1965. Hän työskenteli toimittajana Koneviestissä 1966-1969, toimien viimeisen vuoden toimituspäällikkönä, ja oli sen jälkeen Käytännön Maamiehen päätoimittaja vuoteen 1992, jolloin hän jäi eläkkeelle. Leipätyönsä ohella Muurinen toimi luovutetun Karjalan järjestöissä, esimerkiksi Wiipurin arkistoyhdistyksen puheenjohtajana, sillä karjalaisuus oli hänen identiteettinsä perusta.
Haaste

Haaste on oikeudenkäyntiin liittyvä termi. Haasteella tarkoitetaan vastaajalle annettua kehotusta vastata kirjallisesti kanteeseen tai syytteeseen tai saapua oikeuden istuntoon. Tuomioistuin antaa haasteen vastaajalle sekä siviiliasioissa että rikosasioissa.
Z² (Devin Townsendin albumi)

Taustaa

Albumin tekemistä rahoitettiin Casualties of Cool -albumia varten kerätyillä ylijäämävaroilla, joka ylitti keräystavoitteensa 546%. Kappaleiden kirjoittaminen alkoi Townsendin saatua äänitetyksi Casualties of Coolin Ché Aimee Dorvalin kanssa kesällä 2013. Kappalelistaus julkistettiin 16. huhtikuuta 2014. Äänitykset alkoivat Los Angelesissa 2. toukokuuta 2014, kaksi viikkoa ennen Casualties of Coolin julkaisua.

Teemat

Sky Bluen musiikki jäljittelee musiikillisesti Epicloud-albumia, mutta on paljon melankolisempi, elottomampi ja tummempi kokonaisuus. Dark Mattersin kappaleet ovat raivokkaita, soinnutusta ja kuorolaulua sisältäviä. Townsend on saanut ideoita tarinan kulkuun naapurinsa lapsilta.
Antiikin viisiottelu

Viisiottelu (m.kreik. πένταθλον, pentathlon) oli urheilulajien moniottelu, joka oli kilpailijoiden ohjelmassa Olympian kisoissa sekä muissa panhelleenisissä kisoissa.
Viisiottelun viisi lajia olivat stadionjuoksu (stadion; myös podōkeiēn, ”nopeajalkaisuus”), paini (palē), pituushyppy (halma), keihäänheitto (akonta; on epäselvää heitettiinko pituutta vai tarkkuutta) ja kiekonheitto (diskos). Lajeista suoritettiin ensin eräänlainen alkusarja, johon kuuluivat kiekon- ja keihäänheitto sekä pituushyppy. Näiden lajien parhaat jatkoivat stadionjuoksulla, jonka parhaista voittaja selvitettiin lopuksi painilla.
Kreikkalaisessa mytologiassa viisiottelun kehittäjänä pidettiin Iasonia, joka liitti kyseiset viisi lajia yhteen argonauttien retkellä. Viisiottelua pidettiin urheilulajeista jaloimpana, koska se kasvatti kaikkein sopusuhtaisimpia urheilijoita. Viisiottelijat olivat aikansa huippu-urheilijoita, ja heidän harjoitteluohjelmansa oli usein osana sotilaspalvelusta. Lajit olivatkin tarkoituksella sellaisia, että niistä on taistelutilanteessa hyötyä. Ajalle ominaiseen tapaan kilpailijat urheilivat alastomina.

Viisiottelu Olympian kisoissa

Olympian kisoissa viisiottelu otettiin mukaan kisaohjelmaan 18. olympiadin kisoissa vuonna 708 eaa. samaan aikaan, kun paini otettiin mukaan myös itsenäisenä lajina. Lisäksi 38. olympiadin kisoissa vuonna 628 eaa. mukana oli poikien viisiottelu, mutta tämä jäi ainoaksi kerraksi.
Seuraavassa luetellaan viisiottelun ja poikien viisiottelun tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.
Caprica

Vastaanotto

Caprica on saanut pääosin positiivisia arvosteluja. Home Media Magazinen John Latchem ylisti sarjan hahmojenkehitystä sanoen Taisteluplaneetta Galactica -fanien saavan mitä odottavatkin. Wired-aikakauslehden Lewis Wallace antoi sarjan pilotille arvosanaksi 8/10 pistettä. Entertainment Weeklyn Ken Tucker listasi Caprican ”10 Best Shows on Now” -listalle.
Arvostelusivustoilla Metacriticin arvosana sarjalle on 71 pistettä ja Rotten Tomatoesin 80 %.

Palkinnot

Vuonna 2011 Caprica sai VES Awardsin ”Outstanding Visual Effects in a Broadcast Series” -kategoriassa palkinnon visuaalisista tehosteistaan.