google/wiki40b huggingface dataset:
Hanna Haaslahti

Hanna Haaslahti (s. 1969) on Helsingissä asuva ja työskentelevä mediataiteilija, joka työskentelee uuden median ja kokeellisen elokuvan parissa.
Haaslahden mediataiteen teoksissa tutkitaan ihmisen ja teknologian vuorovaikutussuhdetta. Haaslahden mukaan ihmisen keho ja liikemaailma muodostavat rajapinnan, jonka kautta teosten maailma avautuu.
Cornelius Rost

Cornelius Rost (1922–1983) oli Saksan armeijan eli Wehrmachtin yliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Rost oli kotoisin Münchenistä.
Rost jäi neuvostojoukkojen vangiksi itärintamalla vuonna 1944. Seuraavana vuonna sotaoikeus tuomitsi hänet Moskovassa 25 vuodeksi pakkotyöhön Siperiaan. Hänet siirrettiin junalla Siperian Tsitaan 1 870 muun saksalaisen sotavangin kanssa, ja siirrettiin jalkaisin Dežnevinniemen työleirille Itä-Siperiaan lähelle Beringinsalmea. Vain 600 vankia oli hengissä kun he saapuivat perille leiriin loppuvuonna 1945. Heidän oli määrä raataa 25 vuotta lyijykaivoksessa.
Rost pakeni leiriltä ensimmäisen kerran vuonna 1947, mutta hän jäi kiinni. Toiseen pakoyritykseen hän sai apua vankilasairaalan saksalaiselta lääkäriltä, jolla oli valmis pakosuunnitelma ja siihen tarvittavat varusteet, mutta ei tarpeeksi terveyttä Siperian läpi kulkemiseen. Rostin onnistui paeta lokakuussa 1949 ja kulkemaan yli 14 000 kilometrin matkan Iraniin saakka. Marraskuussa 1952 hän pääsi Neuvostoliiton rajan yli Iraniin, jossa hänet kuitenkin vangittiin epäiltynä vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi. Hän tapasi lopulta sukulaisensa, joka ei ulkonäöltä kuitenkaan tunnistanut Rostia. Hän todisti henkilöllisyytensä selostamalla sukulaiselleen tietonsa suvun asioista. Rost pääsi takaisin Saksaan 1950-luvun alussa.
Saksalainen kirjailija Josef Martin Bauer haastatteli Rostia tämän kokemuksista ja julkaisi vuonna 1955 kirjan nimeltä So weit die Füße tragen (suom. Pako Siperiasta, WSOY 1956), jossa Rost esiintyy salanimellä Clemens Forell. Kirjasta on tehty elokuva (2001) ja TV-sarja (1959). Rost ei eläessään paljastanut henkilöllisyyttään peläten KGB:n kostoa. Hän kuoli Münchenissä 1983.
Konserniavustus

Tulojen tasaus

Konserniavustus mahdollistaa konserniin kuuluvien yritysten avustamisen veroneutraalisti. Saatu konserniavustus kasvattaa yrityksen voittovaroja ja täten omaa pääomaa. Huonosti menestyvän yrityksen oma pääoma voidaan avustuksen avulla pitää osakeyhtiölain edellyttämällä minimitasolla.

Verosuunnittelu

Konserniavustusta voidaan käyttää verosuunnittelussa vahvistettujen tappioiden vanhentumisen välttämiseksi. Emoyhtiö voi avustaa tytäryhtiötä esimerkiksi tilanteessa, jolloin tytäryhtiölle verotuksessa vahvistetut tappiot uhkaavat vanhentua.
Konserniavustus ymmärretään usein verotukselliseksi porsaanreiäksi; esimerkkinä 25.11.2011 julkisuuteen tullut lääkäriasema Mehiläinen Oy:n verosuunnittelu, jolla 35 000 000 euron vuotuinen voitto kutistettiin 360 000 euroon. Iltalehden uutinen konserniavustusten maksamisesta ulkomaalaisille veroparatiisiyhtiöille oli virheellinen, koska konserniavustusta voidaan maksaa vain toiselle suomalaiselle yritykselle.
Antti Kauppinen

Antti Kauppinen on käytännöllisen filosofian professori Helsingin yliopistossa.
Aiemmin hän on toiminut filosofian lehtorina Trinity Collegessa Dublinissa sekä akatemiatutkijana Tampereen yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian laitokselta 2008 aiheenaan filosofinen moraalipsykologia.
Kauppisen erikoisaloja ovat metaetiikka ja normatiivinen etiikka. Hän tarkastellut työssään muun muassa hyvinvointia sekä tunteiden ja asenteiden merkitystä moraalissa.

Kotisivu

Antti Kauppinen
Vic Lockman

Vic Lockman (oikea nimi Victor Lockman, s. 19. lokakuuta 1927) on Chicagosta kotoisin oleva entinen Aku Ankka -piirtäjä. Hän on kartuttanut Ankkalinnan hahmogalleriaa keksimällä Tony Stroblin kanssa Moby Ankan.
Aleksi Rutanen

Seuraura

Rutanen on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2009–2010. Hän oli kevään 2010 pudotuspeleissä Bluesin C-nuorten paras maalintekijä tehtyään kolmessa ottelussa yhtä monta osumaa. Seuraavan kauden 2010–2011 päätteeksi Rutanen voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. Keväällä 2012 hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudella 2012–2013 Rutanen debytoi SM-liigassa pelaten siellä kaksi ottelua. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 10. tammikuuta 2013 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Rutanen sai siinä jääaikaa 8.21 minuuttia. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Bluesin A-nuorissa, joiden varakapteenina Rutanen toimi. Hän oli tehoilla 24+21=45 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Peter Tiivolan kanssa. Rutanen sijoittui koko A-nuorten SM-liigan maalipörssissä toiseksi edellään vain Kärppien Ville Leskinen ja jakoi pistepörssin seitsemännen sijan Tiivolan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2013 Rutanen teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Elokuussa joukkue lainasi hänet syyskauden 2013–2014 ajaksi lainalle Mestis-joukkue TuToon. Tammikuun 2014 lopulla Rutasen lainasopimusta jatkettiin aina kauden loppuun. Yhteensä hänen Mestiksen tulokaskautensa toi 54 runkosarjaottelussa tehot 16+13=29 ja 13 playoff-ottelussa tehot 4+4=8. Rutanen valittiin Mestiksen syyskuun 2013 kuukauden tulokaspelaajaksi. Hän voitti kauden päätteeksi pronssia. Alkukauden 2014–2015 Rutanen pelasi Bluesista lainalla Kiekko-Vantaassa, eikä saanut tililleen otteluakaan SM-liigassa, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2015 loppukaudeksi takaisin lainalle TuToon. Rutanen voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +2.
Tammikuussa 2016 Rutanen liittyi TuTon harjoitusvahvuuteen oltuaan kesällä 2015 tehdyn leikkauksen jälkeisen kuntoutumisen vuoksi ilman sopimusta alkukauden 2015–2016. Hän ei kuitenkaan kuntoutunut kauden aikana pelikuntoon. Kaudeksi 2016–2017 Rutanen teki TuTon kanssa taas uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Rutanen jakoi myös TuTon sisäisen tehotilaston voiton Kristian Tuohilammen kanssa lukemalla +5.
Kaudeksi 2017–2018 Rutanen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Espoo Unitedin Mestis-joukkueeseen. Hän oli tehoilla 15+17=32 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Aleksi Järvisen jälkeen. Rutanen voitti myös Espoo Unitedin sisäisen tehotilaston lukemalla +13.
Rutanen siirtyi kaudeksi 2018–2019 2+1-vuotisella sopimuksella JYPin SM-liigajoukkueeseen.

Maajoukkueura

Rutanen edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011, jolloin joukkue voitti hopeaa. Hän myös putosi alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä viimeisten joukossa vuoden 2014 turnaukseen.

Muuta

Rutanen valmistui ylioppilaaksi Kauniaisten lukiosta keväällä 2013.
Antti Siltala (eläintieteilijä)

Antti Johannes Siltala, alk. Silfvenius, (1878–1910) oli suomalainen eläintieteilijä ja oli vuodesta 1906 dosentti Helsingin yliopistossa. Hänen tutkimuskohteitaan olivat vesiperhosten (Trichoptera) kehitysasteet ja elintavat. Hän kehitti suomenkielistä kasvi- ja eläintieteen oppisanastoa. Hän julkaisi tieteenalalta kirjallisuutta, esimerkiksi 1910 Gunnar Ekmanin kanssa teoksen Luurankoisten rakenne.
Kaitanen (Jämsä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,1 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,3 metriä mpy.
Rantaleinikki

Ulkonäkö ja koko

Rantaleinikki kasvaa 5–40 cm pitkäksi, mutta on hyvin matalakasvuinen, korkeintaan 6 cm korkea. Kasvi on lähes kalju ja niukkahaarainen. Varsi on rento ja usein kaikista nivelväleistä juurehtiva. Nivelvälit ovat selvästi kaarevia ja vihreitä, ensimmäisen nivelvälin ollessa 1–1,5 mm paksu. Lehtiruoti on 1–6 mm pitkä. Lehtilapa on tavallisesti 0,5–2 cm pitkä, muodoltaan vaihdellen suikeasta tasasoukkaan, ehytlaitainen ja tylppä. Varsinkin pohjoisessa ja upoksissa kasvavavilta yksilöiltä lehtilapa puuttuu usein. Keltaiset kukat ovat yksittäin. Ne ovat tavallisesti 5–10 mm leveitä ja niissä on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verho- että terälehtiä on viisi kappaletta. Verholehdet ovat siirottavia ja karisevia. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Kukkaperä on suora, lyhyt ja uurteinen, kukkapohjus kalju tai karvainen. Suomessa rantaleinikki kukkii heinä-elokuussa, joskus myös toukokuussa. Hedelmistö koostuu 1,3–1,9 mm pitkistä pähkylöistä, joissa on pieni, 0,3–0,4 mm pitkä käyrä ota.
Rantaleinikki muistuttaa hyvin paljon sen suurempikokoista lähisukulaista ojaleinikkiä (R. flammula). Aikaisemmin rantaleinikkiä pidettiinkin ojaleinikin yhtenä variaationa tai alalajina. Ranta- ja ojaleinikki myös risteytyvät helpposti keskenään kantalajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Rantaleinikistä on olemassa ainakin seitsemän eri variaatioita.

Levinneisyys

Rantaleinikin levinneisyysalue on sirkumpolaarinen (napaa kiertävä). Euroopassa lajin päälevinneisyysalue kattaa Pohjois-Saksan ja -Puolan, Baltian, Valko-Venäjän, Pohjois-Venäjän, Fennoskandian ja Islannin. Erillisiä esiintymiä on muun muassa Alpeilla, Etelä- ja Keski-Saksassa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa. Rantaleinikin levinneisyysalue jatkuu yhteinäisenä Venäjällä Aasian puolelle läpi Keski- ja Etelä-Siperian aina Kiinan ja Japanin pohjoisrajoille. Pohjois-Amerikassa laji on levittäytynyt lähes koko Alaskaan, Keski- ja Etelä-Kanadaan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosiin.
Suomessa rantaleinikki kuuluu alkuperäiseen kasvistoomme ja se on yleinen koko maassa.

Elinympäristö

Rantaleinikki kasvaa järvien, jokien ja vähäsuolaisten murtovesilahtien avoimilla, kovahkopohjaisilla ja kivisillä rannoilla lähellä vesirajaa. Se voi kasvaa myös upoksissa lähes puolen metrin syvyyteen saakka. Upoksissa ollessaan rantaleinikki kukkii harvoin.
REC 2

Juoni

Tohtori Owen (Jonathan Mellor) ja aseistunut erikoisjoukko tutkivat karanteeniin joutunutta kerrostaloa mutta tutkimuksen aikana riivatut asukkaat hyökkäävät heihin ja pian alkaa toinen selviytymiskamppailu.
Shapiron epäyhtälö

Shapiron epäyhtälö on matematiikassa epäyhtälö, jota kehittivät H. Shapiro ja Vladimir Drinfeld.
Olkoon n positiivinen kokonaisluku ja x₁,x₂,...,xₙ positiivisia reaalilukuja. Jos n on parillinen ja n<13 tai n on pariton ja n<24, on voimassa . Tässä indeksit on luettava modulo n. Tapaus n=3 on nimeltään Nesbittin epäyhtälö.
Sonia Dronier

Sonia Dronier (taiteilijanimeltään Viktor Lazlo, s. 7. lokakuuta 1960 Lorient) on ranskalainen laulaja. Hän opiskeli Belgiassa, jossa hänet pääasiassa tunnetaan. Hänet tunnetaan parhaiten hitistä "Breathless" ja Eurovision laulukilpailusta vuonna 1987, jonka hän juonsi.
Säätiö-sarja

Säätiö-sarja on eeppinen tieteiskirjasarja, jonka on kirjoittanut Isaac Asimov 45 vuoden aikana. Alun perin trilogiana (Säätiö, Säätiö ja imperiumi sekä Toinen säätiö) alkanut sarja on laajennut seitsemän kirjan mittaiseksi. 
Säätiö-trilogia oli alun perin Astounding Stories -lehdessä toukokuun 1942 ja tammikuun 1950 välillä ilmestynyt kahdeksan novellin sarja. Gnome Press julkaisi ensimmäiset neljä tarinaa yhdessä uuden viidennen tarinan kanssa kirjana Säätiö vuonna 1951. Loput novelleista julkaistiin kahtena kirjana vuosina 1952 ja 1953, jolloin kokonaisuus muodosti Säätiö-trilogian. 
Vuonna 1982, kun sarja oli saavuttanut maineen yhtenä nykyaikaisen scifi-kirjallisuuden tärkeimmistä teoksista, Asimov kirjoitti neljännen kirjan Säätiö veitsen terällä, jota seurasi neljä vuotta myöhemmin Säätiö ja Maa. Näitä seurasivat ennen trilogian kertomaa aikaa sijoittuvat Säätiön alkusoitto (1988) ja Kohti Säätiötä (1993). Nämä uudet neljä kirjaa sitoivat Säätiö-sarjan maailman muihin Asimovin aikaisempaan aikaan sijoittuvien Robotit-sarjan ja Imperiumi-sarjan kirjojen kanssa. 
Muutamia Asimovin kirjoittamia viimeisiä Säätiö-kirjoja ei yleensä pidetä yhtä hyvinä kuin Asimovin nuoruusvuosinaan kirjoittamaa Säätiö-trilogiaa. Varsinkin kirjaa Säätiö ja maa pidetään laajalti lukijoiden keskuudessa sarjatuotteena.

Juoni

Matemaatikko Hari Seldon keksii uuden, psykohistoriaksi nimeämänsä tieteenhaaran, jolla voidaan saada selville suurten ihmisjoukkojen, kuten planeettojen tai imperiumien, tulevaisuus. Sen avulla hän ennustaa galaktisen imperiumin pikaisen romahduksen ja 30 000 vuoden mittaisen taantuman. Estääkseen tämän hän perustaa säätiön, joka alkaa tehdä Encyclopedia Galactica -tietosanakirjaa. Projektin jäsenet karkotetaan galaksin etäiseen nurkkaan Terminus-nimiselle köyhälle planeetalle. Säätiön jäsenet tajuavat pian tarkoituksensa ja alkavat pelastaa murtuvasta imperiumista sitä, mitä pelastettavissa on.
Seldonin suunnitelma, jonka mukaan Säätiö nousee uudeksi Galaktiseksi Imperiumiksi, joutuu sarjan aikana useasti uhatuksi. Kun Säätiö kaikesta huolimatta selviää kohdalleen osuneista kriiseistä, muuttuvat planeetan valtaa pitävät ylimielisiksi, koska Seldonin suunnitelma tulee aina estämään kaiken pahan tapahtumisen. Tämän mielentilan turvin Muuli-niminen mutantti (geneettinen sattuma, jollaista Seldon ei ole ottanut huomioon laskuissaan) valloittaa Säätiön. Hänen kuoltuaan Säätiö kuitenkin nousee uudelleen kukoistukseen.

Sovitukset

2015 HBO palkkasi Jonathan Nolanin käsikirjoittamaan Säätiö-trilogiaan perustuvaa televisiosarjaa.
Simeon (piispa)

Simeon (alun perin Simeon Kružkov, Симеон Кружков, 2. helmikuuta 1929 Tallinna − 21. syyskuuta 1998 Tartto) toimi Viron apostolinen ortodoksisen kirkon apulaispiispana tittelillä Avidosin piispa 16. toukokuuta − 21. syyskuuta 1998.
Simeon syntyi Tallinnassa vironvenäläiseen perheeseen ja opiskeli Pietarin hengellisessä akatemiassa. Hän meni naimisiin Tamara Aleksandrovna Tihomirovan kanssa vuonna 1948 ja vihittiin diakoniksi samana vuonna. Hänet vihittiin papiksi Leningradissa 28. elokuuta 1949. Hän valmistui akatemiasta vuonna 1953.
Toimittuaan vuosina 1953–1961 papintehtävissä eri puolilla Neuvostoliittoa hänet nimitettiin vuonna 1961 Tarton venäjänkielisen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkon kirkkoherraksi, jossa hän palveli piispaksivihkimiseensä asti. Simeon jäi leskeksi vuonna 1977.
Vuonna 1990 lähes koko Tallinnan hiippakunnan papisto anoi Kruzhkovin piispaksivihkimistä sen jälkeen kun Tallinnan edellinen piispa Aleksei II oli valittu Moskovan patriarkaksi, mutta piispaksi nimitettiin rovasti Kornelius Jakobsin.
Kun autonominen Konstantinopolin alainen Viron ortodoksinen kirkko perustettiin uudelleen vuonna 1996 Simeon Kruzhkov valittiin kirkkokunnan apulaispiispaksi ja vihittiin 10. toukokuuta 1998. Piispa Simeon ehti hoitaa virkaansa ennen kuolemaansa vain reilut kolme kuukautta.
Jimmy Westerlund

Jimmy Westerlund (s. Lapväärtti) on suomalainen musiikkituottaja, lauluntekijä ja kitaristi.
Westerlund on tuottanut kaikki Sturm und Drangin albumit sekä useiden muidenkin artistien kappaleita. Vuonna 2010 Westerlundin kappale ”Game on” julkaistiin FIFA:n Listen Up! The Official 2010 FIFA World Cup Album -kokoelmalla. Westerlund toimii myös suomalaisen One Desire -yhtyeen tuottajana sekä kitaristina.
Pier Giacomo Grampa

Pier Giacomo Grampa (s. 28. lokakuuta 1936 Busto Arsizio) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Angelo Giuseppe Jelmini 6. joulukuuta 1959. Hänet nimitettiin Luganon hiippakunnan johtoon 18. joulukuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Pier Giacomo De Nicolò, jota avustivat Ernesto Togni ja Amédée Grab.
Further Down the Spiral

Kappaleet

Kummatkin versiot sisältävät samanlaiset remixaukset kappaleista ”Piggy (Nothing Can Stop Me Now)”, ”The Art of Self Destruction, Part One”, ”The Downward Spiral (The Bottom)”, ”Eraser (Denial; Realization)” ja ”Self Destruction, Final” ja täysin uuden kappaleen ”At the Heart of It All”.
Naoya Kikuchi

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2010.
Jan Morávek

Ura

Morávek aloitti jalkapalloilun vuonna 1995 Bohemians 1905 -joukkueessa ja nousi edustusjoukkueeseen vuonna 2006. Hän debytoi seurassa kesäkuussa 2007 1. HFK Olomoucia vastaan. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Bohemians 1905 -seurassa Gambrinus ligassa marraskuussa 2007 Sparta Prahaa vastaan.
Menestyksekkään koejakson jälkeen Morávek siirtyi saksalaiseen Schalke 04:een marraskuussa 2008, ja teki seuran kanssa nelivuotisen sopimuksen maaliskuussa 2009. Hän liittyi seuraan heinäkuussa 2009. Kesällä 2010 Schalke lainasi Morávekin 1. FC Kaiserslauterniin loppukaudeksi. Vuonna 2012 Morávek siirtyi FC Augsburgiin ensin lainalle ja myöhemmin samana vuonna pysyvästi.
Moravek debytoi Tšekin maajoukkueessa maaliskuussa 2010 Skotlantia vastaan tultuaan vaihdosta sisään Jaroslav Plasilin tilalle.
Nanakuma-linja

Fukuokan Nanakuma-linja (jap. 福岡市地下鉄七隈線, Fukuoka chikatetsu nanakumasen) on Fukuokan kaupungin metron uusin linja. Linja avattiin 3. helmikuuta 2005 virallisella nimellä ”3. linja” (jap. 3号線). Linja kulkee Tenjin-Minamin asemalta Hashimoton asemalle 12 kilometrin matkan.
Toisen maailmansodan loputtua kaupunki laajeni nopeasti etelään, eikä kunnollista tieverkostoa ole koskaan rakennettu. Tästä syystä eteläisempien suuralueiden ja keskustan välistä liikennettä ovat vaivanneet toistuvat ruuhkat. Näitä ruuhkia helpottamaan rakennettiin Nanakuma-linja.
Linjan suunnittelu alkoi jo 1980-luvulla samaan aikaan Hakozaki-linjan ja Kūkō-linjan kanssa. Luvan linjan rakentamiselle kaupunki sai kuitenkin vasta kesäkuussa 1995 ja joulukuussa 1997 radan rakentaminen alkoi. 
Linjalla toimii oma mallin 3000 metrojuna.
Medaljonki

Medaljonki on pyöreä tai soikea koteloriipus, jossa pidetään pientä valokuvaa tai muuta muistoesinettä.

Muita merkityksiä

Medaljongiksi kutsutaan myös muita pyöreitä tai soikeita koristeaiheita, kuten tietynlaista tapettikuviota, pyöreää tai soikeaa maalausta tai kohokuvaa sekä huonekalumuotoilussa tuolin selkänojan pyöristettyä tai soikion muotoista puukehystä muun muassa Hepplewhite-tyylissä ja ruusumedaljonkiempireksi kutsutussa tyylissä.
Ruoanlaitossa medaljonki on lihasta tai kalasta leikattu ja muotoiltu soikea pihvi tai muu annospala, esim. lohimedaljonki, vasikanmedaljonki.
Preeriakahlaaja

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 26-28 cm, siipien kärkiväli 64-68 cm ja paino 97-226 g, keskimäärin noin 160 g. Naaras on hieman kookkaampi. Sillä on pitkät keltaiset jalat, pieni pää sekä pitkä nokka ja pyrstö. Höyhenpuku on ruskean eri sävyjen kirjavoima ja maha on valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Preeriakahlaaja istuu usein näkyvällä paikalla aidantolpan nokassa, puhelinpylvään päässä tai puun latvassa.

Esiintyminen

Pesimäalueena ovat Pohjois-Amerikan keskiosat Luoteis-Alaskasta Kanadaan ja Coloradoon, Oklahomaan, Etelä-Illinoisiin ja Virginiaan. Pesimäalueen laajuus on noin3,3 miljoonaa neliökilometriä. Maailman populaation koko on noin 350 000 yksilöä. Lajin kanta on nykyisin elinvoimainen, sillä se on osittain toipunut 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun kannanromahduksesta, joka johtui liikametsästyksestä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Amerikassa, pääasiassa Etelä-Brasiliassa, Uruguayssa, Paraguayssa ja Argentiinassa. Laji tavattiin ensimmäisen kerran Suomessa 1.11.2016 Satakunnan Nakkilassa Leistilänjärven peltoaukealla. Lajin tarkastaa vielä BirdLife Suomen rariteettikomitea.

Elinympäristö

Preeria, heinäpellot, laitumet, lentokentät ja muut lyhytkortiset avomaat. Esiintyy myös vuoristoissa yli kilometrin korkeudella.

Lisääntyminen

Pesä on maassa ja munia on 4. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, joka kestää 22-27 päivää. Molemmat emot myös huolehtivat poikasista, jotka oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä.

Ravinto

Maassa elävät pienet selkärangattomat ja kasvien osat.
Kalingan provinssi

Kalinga on Filippiinien Cordilleran hallinnollisella alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Tabuk. Provinssin naapureita ovat pohjoisessa Apayao, koillisessa Cagayan, idässä Isabela, etelässä Mountain Province ja lännessä Abra. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 201 613.
Hybrid Graphics

Historiaa

Vuoteen 2000 asti Hybrid tunnettiin parhaiten tietokonepelien väliohjelmistovalmistajana (middleware). Hybridin tärkein tuote kyseisenä aikana oli OpenGL-perustainen 3D-grafiikkakirjasto SurRender 3D (1996-2000). Vuonna 2000 Hybrid julkisti dPVS (Dynamic Potentially Visible Set) -näkyvyysoptimointituotteen, jota käytetään useissa MMORPG-peleissä, muun muassa Star Wars Galaxies ja EverQuest II. Hybridin kohdistaessa toimintaansa sulautettuihin teknologioihin dPVS myytiin Umbra Softwarelle vuonna 2006.

Yhtiön toiminta

Sulautettujen grafiikkateknologioiden alalla Hybrid tarjosi toteutuksia langattomista grafiikkarajapinnoista kuten OpenGL ES, M3G (JSR 184) ja OpenVG, ja yhtiö oli arvostettu asiantuntijajäsen langattoman grafiikan standardointijärjestöissä, mukaan lukien Java Community Process ja Khronos Group. Hybrid tunnettiin kansainvälisesti myös akateemisesta tutkimuksestaan  tietokonegrafiikan alalta; yrityksen useita tutkielmia julkaistiin SIGGRAPHissa.
Alessandro Valignano

Alessandro Valignano (15. helmikuuta 1539 Chieti – 20. tammikuuta 1606 Macao) oli italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja, joka toimi Kaukoidässä, erityisesti Japanissa. Hän liittyi jesuiittoihin vuonna 1566 ja hänet lähetettiin Kaukoitään vuonna 1573. Italialaisen nimitys valvomaan jesuiittojen toimia portugalilaisten hallitsemassa Aasiassa oli kiistelty päätös, ja hänen kansallisuutensa yhdessä hänen politiikkansa kanssa johti useisiin konflikteihin muiden lähetyssaarnaajien kanssa.
Valignano vieraili Japanissa ensimmäisen kerran vuosina 1579–1582 ja muodosti perusstrategian katolilaiselle toiminnalle Japanissa. Tätä kutsutaan yleensä adaptationismiksi. Hän asetti jesuiittojen vaikutusvallan kasvun kristittyjen periaatteiden noudattamisen edelle ja yritti välttää kulttuurien välisiä konflikteja tekemällä kompromisseja, kun japanilaiset tavat eivät sopineet katoliseen arvomaailmaan. Hänen toimintamallinsa oli ristiriidassa fransiskaanien ja dominikaanien kanssa, ja Valignano työskentelikin kovasti pitääkseen nämä ryhmät poissa maasta.
Muistojen katu

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kuvailee Muistojeni katua sujuvaksi mutta ulkokohtaiseksi kolmiodraamaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Solo (yhdistys)

Solo ry on Suomessa levyttävien ja esittävien solistien, solististen muusikkojen ja kapellimestarien yhdistys. Solo ry on yksi kolmesta Gramexin muodostavasta yhdistyksestä. Yhdistyksen perustajia ja ensimmäinen puheenjohtaja oli Ragni Malmstén. Vuodesta 1989 puheenjohtajana toimi Danny. Vuonna 2015 uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Kai Lind.
Yhdistyksen englanninkielinen nimi on Association of Recording and Performing Artists in Finland.
Kiven sylissä

Teatteriesitykset

Kiven sylissä -teoksen kaikki kolme osa on toteutettu myös teatteriesityksinä Outokummun Kiisuteatterissa.
Ensimmäisenä esitettiin Kairatut sydämet -musikaali vuon­na 1995 (sävellys Jukka Linkola). Toinen osa oli Kaivoksen kainalossa (ohjaus Inkeri Tiitinen) kesällä 2007. Kolmas osa Kiven syli esitettiin kesällä 2010 (musiikki Ilmari Tiitinen).