google/wiki40b huggingface dataset:
Rosvallin ja Voutilaisen tapaus

Miesten katoaminen

Lokakuussa 1929 LWIUC aloitti lakon Port Arthurin länsipuolella sijaitsevilla Shabaquan ja Shebandowanin alueilla. Marraskuussa lakkoa päätettiin laajentaa parikymmentä kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsevan Onion Laken työmaille. Työnjohtajana Onion Laken alueella toimi oikeistolaisena tunnettu Leonard A. Mäki, jonka suhtautuminen ammattiliittoihin oli vihamielinen. Marraskuun 18. päivänä Rosvall lähti jalkaisin kohti Onion Lake -järven pohjoispäässä sijaitsevaa metsätyömiesten leiriä tarkoituksenaan värvätä lisää lakkolaisia. Oppaana hänellä oli Janne Voutilainen. Muutamaa kilometriä ennen määränpäätään he törmäsivät Mäkeen ja muutamaan hänen mieheensä metsätyöläisten talvivarastolla. Mäki väitti myöhemmin kutsuneensa Rosvallin ja Voutilaisen sisään lämmittelemään ja varoittaneensa heitä heikoista jäistä. Tämän jälkeen Mäki kertoi Rosvallin ja Voutilaisen jatkaneen matkaansa järven suuntaan. Se oli viimeinen kerta kun heidät nähtiin elossa.

Tapauksen jälkiselvittely

Voutilaisen ruumis löydettiin 19. huhtikuuta 1930 matalasta vedestä Onion Laken pohjoispäästä ja Rosvallin ruumis puolestaan 23. huhtikuuta matalasta järveen laskevasta purosta, vajaan kilometrin päästä Voutilaisen löytöpaikasta. Suomalainen yhteisö oli heidän katoamisestaan asti ollut varma, että syyllisiä olivat Mäki ja hänen miehensä. Joidenkin väitteiden mukaan murhaajat olisivat paenneet Suomeen. Ruumiinavauksen mukaan molempien kuolinsyynä oli hukkuminen. Tämä herätti välittömästi epäilyjä, koska pidettiin lähes mahdottomana, että kaksi luonnossa kulkemaan tottunutta miestä olisi voinut vajota jäihin ja hukkua matalaan veteen. Molempien löytöpaikalla vettä oli vain metrin verran. Lisäksi joidenkin kertomusten mukaan kummassakin ruumiissa oli merkkejä väkivallasta ja molempia olisi myös ammuttu. Mäen tiedettiin myös uhanneen ampumisella, mikäli ammattiliiton agitaattoreita tulee hänen työmaalleen. Voutilaisen kello oli löydettäessä pysähtynyt aikaan 2.40. Noin kello neljältä heidän katoamispäivänään Paavo Väänänen -niminen metsätyömies kertoi törmänneensä asetta kantaneeseen Mäkeen, joka oli sanonut tavanneensa Rosvallin ja Voutilaisen ja ajaneensa heidät matkoihinsa. Väänäsen mukaan Mäki oli niin kiihtyneessä mielentilassa, että hän kääntyi itse välittömästi takaisin.

Hautajaiset ja muisto

Rosvall ja Voutilainen haudattiin Thunder Bayssa 28. huhtikuuta. Kaupungin kaikkien aikojen suurimpiin hautajaisiin osallistui arviolta 4 000 ihmistä. Saattueen kulkiessa kohti Riversiden hautausmaata tapahtui kyseiselle päivälle osunut täydellinen auringonpimennys, joka lisäsi hautajaisten vaikuttavuutta. Rosvallin ja Voutilaisen kunniaksi on paljastettu muistomerkki, joka sijaitsee Thunder Bayn Centennial Park -puistossa paikallisen metsämuseon edustalla. Srilankalais-kanadalainen kirjailija Michael Ondaatje on käsitellyt tapausta osana vuonna 1987 ilmestynyttä romaaniaan Leijonan puvussa (In the Skin of a Lion).
Ville Korhonen (kansanedustaja)

Olli Wilhelm (Ville, O.V.) Korhonen (12. toukokuuta 1877 Nilsiä – 6. syyskuuta 1931 Petäjävesi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Korhosen vanhemmat olivat mylläri David Korhonen ja Eva Stina Hartikainen. Hän kävi kansakoulun ja valmistui vuonna 1902 kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista. 
Korhonen oli opettajana Nilsiässä 1902–1918 ja Petäjävedellä 1920–1931. Hän oli myös osuuskassan hoitajana ja kirjanpitäjänä. 
Korhonen oli kansanedustajana 1919–1922 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän toimi lisäksi Petäjäveden kunnanvaltuuston puheenjohtajana. 
Ville Korhonen oli naimisissa vuodesta 1905 Matleena Väisäsen kanssa.
Persepam Madura Utama

Persatuan Sepak Bola Pamekasan Madura Utama on indonesialainen Pamesakanin kaupungissa vuonna 1979 perustettu jalkapallojoukkue. Joukkue pelaa Indonesian alimmalla sarjatasolla, Liga 3:ssa.

Historia

Kaudella 2012–2013 joukkue pääsi Indonesian Superliigaan sijoituttuaan kolmanneksi kaudella 2011–2012. Tammikuussa 2013 joukkue vaihtoi nimensä Persepam Madura Unitedista Persepam Madura Utamaksi.
Cacaxtla

Cacaxtla oli muinainen intiaanien kaupunki Mesoamerikassa nykyisessä Meksikossa nykyisen Tlaxcalan osavaltion etelärajalla. Se sijaitsee lounaaseen Méxicosta. Arkeologisen tutkimuksen mukaan Cacaxtla oli vaikutusvaltaisin kaupunki Tlaxcalanin alueella vuosina 650-1100 olleen Texcalacin kulttuurin ensimmäisen puoliskon aikana eli noin vuosina 650-850. Silloin Teotihuacánin valta-asema oli alkanut heikentyä, jolloin pienemmät seuraajat, kuten Cacaxtla, saivat mahdollisuuden käydä vaihtokauppaa Meksikon laakson, rannikon ja Usumacintan laakson maya-alueiden välillä. Kaupunki rakennettiin hallitsijasuvun kaukaiseksi linnakkeeksi. Arkeologisia kaivauksia on suoritettu ainoastaan palatsissa.
Jukka Murtosaari

Jukka Murtosaari (2. tammikuuta 1963 Helsinki – elokuu 2016 Almada, Portugali) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän suosi kuvituksissaan realistista esitystapaa, mutta taitoi mainiosti myös satuhahmojen kuvaamisen.
Murtosaari piirsi 1985–1988 Kari Vaijärven käsikirjoittamaa Jake-sanomalehtisarjakuvaa, jonka stripeistä julkaisiin kaksi albumia, mutta kolmas suunniteltu albumi jäi julkaisematta.
Murtosaari työskenteli 1980-luvulla animaatioiden parissa Yhdysvalloissa. 1990-luvulla hän aloitti Disney-sarjakuvien parissa työskentelyn työstäen muun muassa paikalliseen Roger Rabbit -lehteen kansikuvia.
Vuonna 2000 hän kuvitti yhdessä Kari Korhosen kanssa Jaana Lapon kirjoittaman kirjan Vauhtikaverit ja taistelu auringosta. Murtosaari kuvitti urallaan myös Muumi-kirjoja. Vuonna 2007 hän aloitti työskentelyn Aku Ankan parissa hollantilaisen Donald Duck -lehden toimeksiannosta.
Murtosaari asui 2000-luvulla Portugalissa, jossa hän myös kuoli. Viimeisinä vuosinaan hän teki kansikuvia mm. Jalavan kirjoihin.
Kuvitustöiden ohella Murtosaari työsti useita vuosia 1900-luvun kioskikirjallisuuden kuvittajia esittelevää kirjaa, joka jäi häneltä kesken. Murtosaaren kuvittajaesittelyjä julkaistiin 2000-luvulla Pulp- ja Portti-lehdissä.
Näätälä

Näätälä (v:sta 1948 ven. Овсово, Ovsovo) on kylä Kähärin kunnallishallintoalueella Viipurin piirissä Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Suomelle kuuluessaan Näätälä kuului Viipurin maalaiskuntaan. Näätälä sijaitsi maalaiskunnan itäoassa Heinjoen ja Antrean rajalla Näätälänjärven itäpuolella. Sen naapurikyliä maalaiskunnan alueella olivat Nikoskela, Lyykylänjärvi ja Kurikkala. Näätälänjärven lisäksi kylän alueella oli Ryväntäjärvi ja Kokonselän eteläosa.
Vuonna 1937 Näätälän kylässä oli 395 asukasta. Näätälän asukkaiden tärkein elinkeino oli maa- ja metsätalous. Vuonna 1937 kylässä oli 615 ha peltoa, 41 ha niittyä ja 1 461 ha metsää. Teollisuuslaitoksia kylässä ei ollut.
Näätälässä toimi nuorisoseura, nimeltä Pyrkijä. Näätälän marttayhdistys perustettiin vuonna 1934.

Kansakoulut

Näätälän kylän alueella oli kaksi kansakoulua. Näätälän koulu sijaitsi kylän keskustassa ja sen koulupiiriin kuului suurin osa Näätälästä. Näätälän koulu oli perustettu vuonna 1899, jolloin myös ensimmäinen koulurakennus valmistui. Koulu tuhoutui Suomen sisällissodassa vuonna 1918. Uusi koulu valmistui vuonna 1920. Vuonna 1939 koulussa oli kaksi opettajaa ja 29 oppilasta.
Näätälän kylän eteläisimmässä osassa sijaitsi Rajaharjun kansakoulu. Rajaharjun koulupiiriin kuului Näätälän eteläosan lisäksi Lyykylänjärven kylän itäosa. Rajaharjun koulu perustettiin vuonna 1919. Kunnan ostamasta Rajaharjun kartanon päärakennuksesta tehtiin koulurakennus vuonna 1927. Koulurakennus paloi vuonna 1933 ja seuraavana vuonna rakennettiin uusi koulu. Vuonna 1939 koulussa oli kaksi opettajaa ja 43 oppilasta. Rajaharjun koulu tuhoutui talvisodassa. Jatkosodan aikana Rajaharjun koulu rakennettiin uudelleen vuosina 1943–1944, mutta koulua ei ehditty ottaa käyttöön ennen aluemenetyksiä.

Historia

Talvisodan aikana Näätälän väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Sodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Näätälään asti. Moskovan rauhassa kylä muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944. Neuvostoliitossa Näätälä tuli kuulumaan Karisalmen kyläneuvostoalueeseen.
Länsifriisi

Nimi

Nimeä ”länsifriisi” käytetään vain Alankomaiden ulkopuolella erottamaan se läheistä sukua olevista, Saksassa puhutuista itä- ja pohjoisfriisistä. Alankomaissa nimi ”länsifriisi” viittaa hollannin kielen murteeseen, jota puhutaan Länsi-Frieslandissa. Länsifriisin kieltä sen sijaan kutsutaan vain friisiksi. Alankomaalaiset kielitieteilijät käyttävät friisin kielelle selvyyden vuoksi nimeä Westerlauwers Fries (Länsi-Lauwersin friisi). Lauwers on joki, joka erottaa hollantilaiset provinssit Friisinmaasta ja Groningenista.

Puhujat

Eniten länsifriisin puhujia asuu Friisinmaan provinssissa Pohjois-Alankomaissa. Provinssi vaihtoi virallisen nimensä friisinkieliseksi nimeksi Fryslân vuonna 1997. Friisinmaassa on 643 000 asukasta (2005); heistä 94 % ymmärtää puhuttua friisiä, 74 % osaa puhua friisiä, 75 % osaa lukea friisiä ja 27 % osaa kirjoittaa sitä.
Friisinmaassa 55 % asukkaista äidinkieli on friisi. Osa friisin puhujista asuu Groningenin provinssin puolella kylissä Marum, De Wilp ja Opende. Monet friisit ovat myös muuttaneet muualle Alankomaihin vauraammille alueille. Siksi noin 150 000 friisin puhujista asuu muissa Alankomaiden provinsseissa. Friisin puhujia on ulkomailla eniten Kanadassa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Toisena kielenä Friisinmaassa friisiä puhuu 120 000 henkilöä.
Nestor (mytologia)

Nestor (m.kreik. Νέστωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pyloksen kuninkaan Neleuksen ja Khloriin poika. Hänestä tuli kuningas Herakleen surmattua Neleuksen ja kaikki Nestorin veljet ja sisaret. Hänen vaimonsa oli joko Eurydike tai Anaksibia, ja heidän lapsiaan olivat Perseus, Peisistratos, Aretos, Thrasymedes, Pisidike, Polykaste, Stratikhos, Ekhefron ja Antilokhos.
Nestor oli argonautti, joka auttoi taistelussa kentaureja vastaan ja osallistui Kalydonin metsäkarjun metsästykseen. Myöhemmin hän ja hänen poikansa Antilokhos ja Thrasymedes taistelivat akhaialaisten puolella Troijan sodassa. Vaikka Nestor oli jo vanha mies sodan alkaessa, hänet tunnettiin edelleen rohkeudestaan ja puhetaidoistaan. Iliaassa hänet kuvataan antamassa usein neuvoja nuoremmille sotureille; hän kehotti myös Agamemnonia ja Akhilleusta sopimaan erimielisyytensä. Vanhuus esti häntä osallistumasta varsinaiseen taisteluun, mutta hänen johtaessaan Pyloksen joukkoja Paris surmasi yhden hänen valjakkonsa hevosista jousensa nuolella. Patrokloksen hautajaisissa Nestor neuvoi poikaansa Antilokhosta, kuinka hän voisi voittaa kilpa-ajot. Antilokhos joutui pian tämän jälkeen Memnonin surmaamaksi.
Odysseiassa Nestor oli jo palannut turvallisesti takaisin Pylokseen, ja Odysseuksen poika Telemakhos matkusti sinne kysyäkseen isänsä kohtaloa. Nestor otti Telemakhoksen vieraanvaraisesti vastaan mutta ei pystynyt auttamaan Odysseuksen kohtalon selvittämisessä millään tavoin.
Nestorin palatsiksi kutsuttu mykeneläisaikaisen palatsin arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Pýloksen kaupungin pohjoispuolella. Homeroksen Nestorilla oli tunnettu malja, niin kutsuttu Nestorin malja, ja nimi on kytketty myös kahteen myöhempään arkeologiseen löytöön.
Żywiec (panimo)

Żywiec on eri oluita, kuten Żywiec-pilsneriä valmistava puolalainen panimo. Se perustettiin vuonna 1852. Heineken International osti sen 1990-luvulla.
Gaetano Kanizsa

Gaetano Kanizsa (18. elokuuta 1913 Trieste – 13. maaliskuuta 1993) oli italialainen psykologi ja taiteilija. Hän perusti Triesten psykologisen instituutin.
Kanizsa valmistui Padovan yliopistosta vuonna 1938. Vuonna 1947 hänestä tuli assistentti Firenzen yliopistoon, ja vuonna 1953 hän sai professuurin Triestestä. Hän oli virassa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Kanizsa julkaisi suuren osan tutkimustuloksistaan italiaksi 1950- ja 1960-luvuilla, mutta nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1970-luvulla julkaistuaan artikkelin yhdysvaltalaisessa Scientific American -lehdessä. Kansainvälisen maineen varmisti hänen italiankielisistä artikkeleistaan englanniksi koostettu kirja Organization in Vision, joka julkaistiin vuonna 1979.
Kanizsa tutki kuvioiden organisoitumista gestalt-psykologisesta näkökulmasta. Hänen kuuluisin löytönsä oli illusorisista rajaviivoista muodostuva Kanizsan kolmio.
LRICBM

LRICBM (Limited Range Intercontinental Ballistic Missile), rajoitetun kantomatkan ballistinen mannertenvälinen ohjus, on nimitys pitkien kantomatkojen IRBM:ille ja lyhyiden kantomatkojen ICBM:ille. LRICBM:n kantomatka on 3 500-8 000 km. Monet sukellusveneestä laukaistavat ballistiset ohjukset lukeutuvat tähän ryhmään.
Cynthia Lennon

Cynthia Lillian Lennon (o.s. Powell, 10. syyskuuta 1939 Blackpool, Lancashire, Englanti – 1. huhtikuuta 2015 Mallorca, Espanja) oli John Lennonin ensimmäinen vaimo.
Cynthia tapasi John Lennonin taiteellisessa collegessa 1950-luvulla. He avioituivat vuonna 1962, ja vuonna 1963 syntyi heidän ainoa yhteinen lapsensa Julian Lennon. Cynthia ja John erosivat, kun John tapasi japanilaisen taiteilijan Yoko Onon. Cynthia oli Lennonin jälkeen kolmesti naimisissa ja asui Mallorcalla Espanjassa.
Cynthia Lennon kuoli 75-vuotiaana syöpään kotonaan Mallorcalla 1. huhtikuuta 2015.
Kuka pelkää mustaa miestä

Kuka pelkää mustaa miestä on lasten juoksuleikki, jota voidaan leikkiä sekä sisä- että ulkotiloissa tai vaikka jäällä luistimet jalassa.
Pelin perusajatus on yksinkertainen: piirretään tai muuten merkitään kaksi viivaa esimerkiksi 25 metrin päähän toisistaan (myös jääkiekkokaukalon reunat voivat toimia viivoina). Pelin kaikki osanottajat yhtä lukuun ottamatta asettuvat aluksi toisen viivan taakse, ja yksi pelaajista jää ”mustaksi mieheksi” viivojen välisen alueen keskelle. Kun hän huutaa ”Kuka pelkää mustaa miestä?” tulee muiden osanottajien pyrkiä siirtymään viivalta toiselle siten, että ”musta mies” ei heitä kykene koskettamaan. Ne pelaajat, joita musta mies onnistuu koskettamaan, siirtyvät alkuperäisen mustan miehen avuksi ottamaan jäljelle jääneitä osanottajia kiinni seuraavasta vuorosta lähtien. Kiinniottajien huudettua ”kuka pelkää mustaa miestä!” lähtevät vielä mukana olevat osanottajat jälleen juoksemaan viivalta toiselle. Tämä toistetaan niin monta kertaa, kunnes viimeinenkin osallistuja on jäänyt "mustaksi mieheksi". 
Nykyisin ”kuka pelkää mustaa miestä” -leikki koetaan rasistiseksi, koska leikissä ”musta mies on varottava asia”. Alkuperäinen ”musta mies” ei kuitenkaan viittaa etniseen alkuperään. Joissain tapauksissa on myös ollut tapana vastata huutoon omalla "En minä ainakaan!" huudolla ennen juoksuun lähtöä. 
Leikkiä saatetaan leikkiä myös eri variaatioina esimerkiksi luistelussa nimellä ”kuka pelkää jäämiestä”. tai esimerkiksi musta mies on korvattu ”vihreällä miehellä”. Peliä pelataan joissain piireissä myös nimellä ”kuka pelkää mustekalaa”. Turun seudulla leikitään myös yksinkertaisempaa muunnelmaa haukka tai haukkassi, jossa saa lähteä juoksemaan milloin vain tarvitsematta odottaa ”mustan miehen” huutoa.
Juottojärvi

Maantietoa

Järvi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Järveen laskee kolme ojaa, joista kaksi ovat viereisen suon kuivatusojia ja kolmas Kalliojärven lyhyt laskuoja. Järven oman lähialueen valuma-alue on pieni ja suuri osa valuma-alueesta muodostuu Kalliojärvestä ja sen yläpuolisesta valuma-alueista. Tästä johtuu, että veden laskennallinen viipymä järvessä on 118 vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 900 metriä. Järvi on autio ja se jää kokonaan luonnonsuojelualueen sisälle. Järvelle ei johda tietä, mutta Kalliojärven laskuojan ylittää polku.

Vedenlaatu

Juottojärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1991 ja 1999–2015. Vielä 1990-luvulla vedenväri oli ruskeaa ja sen happamuustaso oli alhainen eli vesi oli hapanta. Juottojärvi kuuluu Alisenjärven reittiin, joka valittiin vuonna 1991 pääkohteeksi valtion happamoituneiden vesistöjen tutkimusprojektiin. Projektin puitteissa sekä Juottojärven yläpuolista Kalliojärveä kalkittiin vuosina 1998 ja 2003 että sen yläpuolista Ruokejärveä vuosina 2001, 2007 ja 2014. Kalkituksien alettua veden happamuustaso kohosi normaaliksi ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan koheni tyydyttäväksi. Kalkituksen vaikutuksien vähennyttyä happamuustaso on palannut happaman puolelle. Tähän eivät ole vaikuttaneet enää myöhemmätkään kalkitukset. Riippuen vesinäytteiden oton ajankohdasta, joka on ollut joko alkutalvea tai alkusyksyä, veden sisältävien ravinteiden määrässä on ollut hieman vaihtelua. Sulamis- ja huuhtoutumisvesien tuomat ravinteet ja humus ovat silloin värjänneet veden ruskeaksi. Järvi on ravinteiden osalta karun tai lievästi rehevöityneen järven tasolla. Järvessä muodostuu lämpötilakerrostumista kesäisin ja talvisin. Syksyn ja kevään täyskierto jää vain osittaiseksi, jolloin alusvesi on ollut säännöllisesti hapetonta. Hapettomuus aiheuttaa alusveden syvänteessä sisäistä kuormitusta, kun ravinteet pääsevat liukenemaan takaisin veteen järven sedimenteistä. Järven vedenlaatu on muuten hyvä.

Natura 2000

Juottojärvi kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä itäisen Ylisenlammin, Heinäjärven (osa), Porrasjärven, Pienen Porrasjärven  ja Kalliojärven kanssa yhteisen enklaavin. Siihen kuuluvat myös osa Pitkäjärven ympäristöstä ja kaikki Ruokejärven ympäristöt.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 Porrasjärven rantaviiva seuraa nykyistä rantaa muuten hyvin, mutta siinä järven pohjoisosan rantaviiva näyttää seuraavan myös Juottojärven rantaviivaa. Tämän kartan mukaan vaikuttaa siltä, että Porrasjärvellä ja Juottojärvellä olisi ollut yhteinen historia, joka olisi pienen järvenlaskun seurauksena eriytynyt. Mikäli kyseessä ei ole ollut kartoittajan virhe, on se uskottavaakin järvien verrattain pienen 40 senttimetrin korkeuseron vuoksi. Samassa kartassa pohjoista lahtea kutsutaan ”Juotto-järveksi”.
Pukkilanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 950 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,2 metriä mpy.
Vr1

Liikenteessä

Vr1 osoittautui voimakkaaksi ja tehokkaaksi järjestelyveturiksi, jonka kolmiakselisuus teki siitä keikkuvaisen, jos nopeus ylitti 20 kilometriä tunnissa, mistä se saikin liikanimen Kana.
Erityisen päteväksi veturi osoittautui laskumäkityössä.

Liikenteestä poisto

Vr1-veturit poistuivat vakituisesta liikenteestä vuonna 1975. Vetureita on säilynyt runsaasti. Haapamäellä on suurin yhteismäärä. Pieksämäen Höyryveturitoimikunta pitää veturia numero 665 ajokunnossa ja suorittaa sillä tilausajoa. Haapamäen vetureista yksi on ajokunnossa (Vr1 789).
Muistomerkkeinä vetureita on useita: Numero 661 on Hyrsylänmutkan talossa Nummi-Pusulassa ja sen omistaa tanssitaiteilija Aira Samulin. Numero 663 on Brüggenissa, Saksassa.
Simpsiö 969

Simpsiö 969 oli suomalainen Lapualla toimiva paikallisradio, jonka toimiluvan omisti Lapuan Sanomien tytäryhtiö Lapuan Paikallisradio Oy.
Simpsiö 969 aloitti lähetykset 12.10. 1985.
Nicky Wire

Nicky Wire (oikealta nimeltään Nicholas Allen Jones, s. 20. tammikuuta 1969 Tredegar, Wales) on walesilaisen Manic Street Preachers -yhtyeen basisti ja sanoittaja. Wiren veli, Patrick Jones, on tehnyt yhtyeen musiikkivideoita.
Wire tunsi muut Manic Street Preachersin jäsenet jo peruskoulusta. Hän toimi yhdessä Richey James Edwardsin kanssa yhtyeen sanoittajana vuosina 1989–1995 aina Edwardsin katoamiseen saakka, jolloin päävastuu lyriikoista siirtyi Wirelle.
Syyskuussa 1993 Wire meni naimisiin lapsuudenystävänsä Rachelin kanssa, ja heillä on vuonna 2002 syntynyt tytär Clara. Wire ei päässyt häämatkansa takia  bändinsä esiintymiseen Tops of the Popsissa. Basistin puuttumista eivät asiasta tietämättömät kuitenkaan heti huomanneet, koska hänen sijaisenaan toimineella basistilla oli Mikki Hiiri -naamio päässään.
Syksyllä 2006 Nicky julkaisi oman soololevyn I Killed the Zeitgeist.
San Donato Milanese

Historia

San Donato perustettiin 600-luvulla Beneventon herttuan, Grimoaldin armeijan toimesta. Vasta 1500-luvulla San Donato joutui Milanon arkkipiispojen haltuun.Marigagnon taistelu käytiin San Donaton lähellä ja Frans I asetti päämajaansa kunnan alueelle taistelun jälkeen.
Nykyään San Donato Milanese on moderni teollisuus- ja palvelukeskus. Kunta sai Italian presidentin myöntämän kunniamaininnan 30. joulukuuta 1976.
Magnesiumoksidi

Käyttö

Lääketieteessä magnesiumoksidia käytetään ulostus- ja ruoansulatuslääkkeenä. Sen sivuvaikutuksena voi kuitenkin olla tajuttomuus ja kouristuksia. 
Hygroskooppisuutensa vuoksi magnesiumoksidia käytetään monissa kirjastoissa ilman kosteuden vähentämiseen, jotta kosteus ei turmelisi kirjoja.  Ainetta käytetään myös eristeenä eräissä sähkölaitteissa.
Boulogne-sur-Mer

Historia

Kaupungin alkuperäinen nimi on Gesoriaum, mutta 300-luvulla roomalaiset antoivat kaupungille nimen Bononia. Boulogne oli Rooman valtakunnan merkittävimpiä satamakaupunkeja ja yhdisti Britteinsaaret muuhun valtakuntaan. Claudius käytti satamaa lähtöpaikkana Britteinsaarten valtaukselle. Keskiajalla Boulognen oli Boullonaisin kreivikunnan keskus.
Napoleon kokosi vuonna 1801 kaupunkiin 180 000 miehen vahvuiset joukot Grande Arméen hyökätäkseen Britanniaan. Tapahtuman muistoksi kaupunkiin on pystytetty pylväs, jonka päässä on Napoleonin patsas. Horatio Nelson yritti hyökätä kaupunkiin, mutta kärsi tappion.
1905 Kaupungissa pidettiin ensimmäinen esperanton kielen kokous.

Maantiede

Kaupungin läpi virtaa Lianejoki.

Matkailu

Vuonna 1991 kaupungissa avattiin merikeskus Nausicaa. Se on tiedekeskus, joka on omistautunut meren ja ihmisen väliselle suhteelle.
Boulognen linnamuseossa on esillä taidetta ja antiikin esineistöä.

Talouselämä

Kaupungin talouselämä perustuu sen kalasatamaan, laivatelakkaan ja terästehtaaseen.
Kung Jin

Kung Jin on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat -pelisarjassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä Mortal Kombat X -pelissä. Hänen aseenaan toimivat jousi ja lohikäärmesauva.

Taustaa

Kung Jin on Kung Laon nuorempi serkku ja shaolinin-munkki. Kung Jin ihannoi serkkuaan lapsena mutta ei enää vanhempana. Kung Laon kuoleman jälkeen Kung Jinin perhe menetti omaisuutensa ja muuttivat yhdysvaltoihin. Tästä syystä Kung Jinistä tuli rosvo ja hän syytti Raidenia serkkunsa kuolemasta. Jinin yrittäessään varastaa jadepatsasta Sky Templesta Raiden ilmestyi paikalle toruen häntä. Kung Jin onnistui voittamaan Raidenin tappelussa, mutta Raiden paljasti että hänen oli tarkoitus hävitä jotta Jin järkeentyisi. Raiden ohjeisti Jinia liittymään Shaoliniin ja antoi patsaan takaisin Jinille. Jin uskoi ettei häntä hyväksyttäisi mutta Raiden sanoi ettei ole koskaan liian myöhäistä. Myöhemmin Kung Jin liittyi Cassien johtamaan tiimiin.
Robert Cummings

Ura

Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvulla, mutta hän joutui näyttelemään sivurooleissa lähes koko 1930-luvun. Isompia rooleja hän alkoi saada vasta 1940-luvun alussa. Hänen läpimurtoelokuvana pidetään usein elokuvaa Itsepäinen kuin synti (Three Smart Girls Grow Up, 1939). Hän näytteli lukuisissa komedioissa, kuten Salainen Higgins (The Devil and Miss Jones, 1941) Jean Arthurin kanssa ja Saapasjalkamorsian (The Bride Wore Boots, 1946) Barbara Stanwyckin kanssa. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten draamanäyttelijänä, etenkin rooleistaan kahdessa Alfred Hitchcockin ohjaamassa jännityselokuvassa Viidennen kolonnan mies (Saboteur, 1942) ja Täydellinen rikos (Dial M for Murder, 1954) sekä elokuvasta Renkaita vedessä (Kings Row, 1942). Elokuvauran lisäksi hän teki mittavan uran televisiossa, hänellä oli oma televisiosarja The Bob Cummings Show vuosina 1955–1959 ja The New Bob Cummings Show vuosina 1961–1962. Hän on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvaurasta ja toisen televisiosta.

Yksityiselämä

Yksityiselämässään hän oli viisi kertaa naimisissa ja hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta ja kolmannesta avioliitosta viisi lasta. Hän kuoli munuaissairauteen 82-vuotiaana. Hänet on haudattu mausoleumiin Glendalen kaupunkiin.