google/wiki40b huggingface dataset:
Keijulurikki

Koko ja ulkonäkö

Keijulurikin pituus on noin 18 cm ja paino 24–34 g. Sen höyhenpuvun päävärit ovat punainen ja vihreä. Pää ja mahapuoli sekä pyrstön keskiosa ovat punaiset, siivet, selkä ja pyrstön tyviosa ovat vihreät. Niska ja yläperä ovat purppuranhohtavan mustat, rinnassa keltainen viiru, ja pitkähkön pyrstön kärki on keltainen. Nokka on oranssinpunainen, iiris ruskea ja koivet ruskeanharmaat. Naaras muistuttaa koirasta, mutta sillä on keltaiset laikut yläperän sivuilla. Nuori yksilö on himmeämmän värinen ja sen nokka on ruskehtava.

Esiintyminen

Keijulurikki elää Papua-Uuden-Guinean keskiosan vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Populaation koko on arviolta noin 500 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, nimialalaji pulchella sekä rothschildi. Keijulurikki on lemmikkinä melko harvinainen.

Elinympäristö

Keijulurikit elävät pääasiassa vuoristometsissä, paikoin myös alempana lähellä merta. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai meluavina parvina, joissa voi olla toistakymmentä yksilöä. Ne lyöttäytyvät usein muiden lurikkien ja mesikoiden seuraan.

Lisääntyminen

Pesintää tapahtuu joulu-huhtikuussa. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneistä linnuista. Munia on tavallisesti kaksi, kooltaan 18,9×16,2 mm. Haudonta-aika on noin 25 päivää ja pesäpoikasaika noin kaksi kuukautta.

Ravinto

Keijulurikit syövät siitepölyä, kukkia ja mettä.
Ikuisuuden laakso

Säännöt ja pelinkulku

Ikuisuuden laaksossa säännöt ovat pelaajien ja pelinjohtajan työkalu, jolla peliin tuodaan jännitystä ja yllätyksiä. Joskus pelinjohtaja päättää mitä tapahtuu, joskus taas on jännittävämpää heittää noppaa. Tyypillisimpiä tilanteita, joissa sääntöihin joutuu turvautumaan ovat taistelu, takaa-ajo ja filosofisten voimien tai jäätikön lahjojen käyttö. 
Nopanheittoon käytetään tavallista, kuusisivuista noppaa.  Noppa määrää muun muassa taisteluissa hyökkäyksen onnistumisen ja sen tekemät vauriot. Tärkeässä asemassa ovat rasva ja lämpö. Ne määrittelevät paljon pingviinien fyysisiä voimia.

Rodut

Keisaripingviini,
Kuningaspingviini,
Päätön paroni,
Töyhtöpingviini,
Jääpingviini,
Kalliotöyhtöpingviini,
Antipingviini

Erikoisvoimat

(filosofiset voimat) 
Ajatuksen voima,
Harha,
Hyljesuojelija,
Hämäys,
Lumen lämpö,
Lumihiutale,
Lumipallo,
Lumiviitta,
Lämmön lahja,
Mereltä maalle,
Meren rakastama,
Meren varjo,
Mielen vankila,
Tappava isku,
Terävä nokka,
Valheen laulu,
Voittamaton argumentti,
Yksi monista

(Jäätikön lahjat) 
Hiljainen maisema,
Jääpiikki,
Jäätikön lapsi,
Jäätikön ääni,
Jääviha,
Lämmön varastaja,
Lumen näkö,
Lumi ja jää,
Lumimyrsky,
Lumisokeus,
Railo,
Railokatse,
Suunnistus,
Teroitettu nokka,
Viima

Seikkailut

Hylkeen surma,
Lämminkivi

Viholliset

Miekkavalas,
Kihu,
Merileopardi,
Merinorsu,
Albatrossi,
Krillihylje,
Lumimyrskyliitäjä
Valokuvateos

Valokuvateos on teostasoon yltävä valokuva. Teostasoon yltääkseen valokuvan on ilmennettävä valokuvaajan persoonallista leimaa siten, että kukaan muu valokuvaaja ei olisi päätynyt samanlaiseen lopputulokseen. Suomen tekijänoikeuslaissa valokuvat luokitellaan teoskynnyksen ylittäviin valokuvateoksiin, jotka ovat oikeutettuja samanlaiseen tekijänoikeussuojaan, kuin muutkin taideteokset ja ei-teoskynnyksen ylittäviin valokuviin, joiden suoja-aika on lyhyempi. Toisin sanoen kaikki valokuvat, jotka ylittävät teostason ovat suojattuja 70 vuotta tekijän kuolemasta huolimatta siitä, minä vuonna kuva on otettu.
Nikolai Tutškov

Nikolai Aleksejevitš Tutškov (ven. Николай Алексеевич Тучков, 16. huhtikuuta 1761 – 30. lokakuuta 1812, Jaroslavl) oli venäläinen kenraaliluutnantti, joka osallistui Suomen sotaan. Hän kuului keskiaikaiseen venäläiseen aatelissukuun, jolla saattaa olla saksalaiset sukujuuret. Hänen isänsä oli venäläinen senaattori. Sotilasuransa hän aloitti 1778 päämajoitusmestarin adjutanttina ja palveli 1783 Kanonirskin rykmentissä sekä osallistui Kustaan sotaan 1788–1790. Puolan kapinan aikana 1792–1794 hän komensi Muromskin jalkaväkirykmenttiä kunnostautuen Masciniewiczin taistelussa. Hän sai neljännen luokan Pyhän Yrjön ristin. Tutškov ylennettiin 4. lokakuuta 1794 everstiksi ja siirrettiin Belozerskin rykmentin komentajaksi. Tasan kolme vuotta myöhemmin hänet siirrettiin Sevskin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Tutškov osallistui A. M. Rimski-Korzakovin joukoissa Sveitsin operaatioon Zürichin lähellä, ja hän osallistui Schaffhausenin hyökkäykseen. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1799. Kesästä 1806 Tutškov komensi viidettä jalkaväkidivisioonaa.
Tammikuusta 1808 Tutškov kiinnitettiin Ruotsia vastaan hyökkääviin joukkoihin 5. divisioonan komentajaksi. Venäläiset joukot hyökkäsivät 21. helmikuuta 1808 yhtenä kolmesta ryhmittymästä Suomeen. Hän hävisi Koljonvirran taistelun Johan August Sandelsille. Hänen seuraajakseen komentajaksi tuli Nikolai Nikolajevitš Rajevski. Suomen sodan jälkeen Tutškov palveli Kamenets-Podolskin sotilaskuvernöörinä.
Vuonna 1812 hän osallistui komentajana Venäjän sotaan Ranskaa vastaan muun muassa Smolenskin ja Borodinon taisteluissa. Hän haavoittui luodista rintaan ja hänet siirrettiin Možaiskiin ja sittemmin Jaroslavliin, missä kuoli haavoittumisensa seurauksiin.
Nikolai Aleksejevitš Tutškov oli toisen aikalaisensa venäläisen kenraalin, Smolenskin taistelussa kaatuneen Aleksandr Aleksejevitš Tutškovin (1778–1812) vanhempi veli.
Jussi Aamuvuori

Ura

Ensimmäisen SM-liigaottelunsa Aamuvuori pelasi kaudella 1996, Kuopion KuPS-Volleyn väreissä. Tuolloin 16-vuotiaan Aamuvuoren kausi päättyi finaalisarjaan, jossa KuPS-Volleyn hävisi Raision Loimulle. Pelattuaan vuoden KuPS-Volleyssa, Aamuvuori lähti pelaamaan Lentopallon 1-sarjaan Tornion Lentikseen, sekä samalla opiskelemaan lentopallolukioon. Kaudella 1998-1999 Aamuvuori palasi KuPS-Volleyn joukkueeseen ja voitti SM-hopeaa sekä Suomen cupin.
Perungan Poikien noustua SM-liigaan Aamuvuori alkoi pelata Rovaniemellä, jossa voitti joukkueen kanssa kaudella 2002 hopeaa ja kaudella 2003 suomenmestaruuden. Perungan Poikien jälkeen Aamuvuori lähti Mutalan Rientoon pelaamaan, ja nosti joukkueen 1-sarjasta SM-liigaan. Lopulta Aamuvuori jatkoi Joensuussa nousun jälkeen, ja varmisti joukkueen kanssa sarjapaikan säilyttämisen suoraan ilman karsintoja. Tämän jälkeen hän siirtyi Pielaveden Sampoon vuodeksi, josta hän siirtyi Hollantiin seuraavaksi kaudeksi. Loppukaudesta hän pelasi muutaman ottelun Ranskan pääsarjassa, kun Avingon suomalaisvahvistus Tuomas Tihinen loukkaantui, ja joukkue tarvitsi uutta yleispelaajaa. Kauden jälkeen hän palasi Suomeen, Pielaveden Sampoon.
Pielaveden Sampossa Aamuvuori voitti kauden 2008 aikana SM-hopeaa sekä Suomen Cupin mestaruuden. Lisäksi joukkue raivasi tiensä kahdeksan parhaan joukkoon Euroopan Cupissa.

Muuta

Aamuvuori on edellisen kerran edustanut Sampoa 2005–2006 kaudella. Kaudella hän pelasi Hollannin pääsarjaa Groningenin joukkueessa, sekä loppukaudesta hän kävi pelaamassa muutaman pelin Ranskan pääsarjassa, Avignonin joukkueessa. Aamuvuori korvasi Avignon joukkueessa loukkaantuneen Tuomas Tihisen.
Kaii Higashiyama

Kaii Higashiyama (jap. 東山 魁夷, Higashiyama Kaii, 8. heinäkuuta 1908 – 6. toukokuuta 1999) oli japanilainen Nihon-ga -taidemaalari. Taiteilija kuvasi mielellään luontoa, joka toimii inspiraationa suurimmassa osassa Higashiyaman tärkeimpiä maalauksia.

Elämä

Kaii Higashiyama syntyi 8. heinäkuuta 1908 Japanin Jokohamassa. Hänen vanhempansa olivat Kōsuke ja Kuni Higashiyama. Lapsi sai nimekseen Shinkichi – taiteilijanimensä Kaii hän otti käyttöön vasta myöhemmällä iällä. Higashiyamat muuttivat Kōben satamakaupunkiin Shinkichin ollessa kolmivuotias.
Higashiyama pääsi Tokion kuvataidekouluun vuonna 1926.
Higashiyama vietti suuren osan elämästään matkoilla. Hän matkusteli Japanin lisäksi Kiinassa ja Euroopassa. Valmistuttuaan kuvataidekoulusta Higashiyama lähti rahtilaivalla kohti Saksaa elokuussa 1933 opiskellakseen Berliinin yliopistossa (nyk. Humboldt-yliopisto. Matka Eurooppaan kesti kaksi kuukautta.

Pohjoismaat

Higashiyama päätti lähteä huhtikuussa 1962 kolmen kuukauden pituiselle Pohjois-Euroopan matkalle. Matkan aikana taiteilija vieraili Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa maalaten samalla teoksia näkemästään. Higashiyama saapui Kööpenhaminaan huhtikuun 18. päivänä. Toukokuun alussa hän jatkoi Tukholmaan ja myöhemmin Norjaan kahdeksi viikoksi. Lopuksi taiteilija vieraili Suomessa. Hän lensi Helsinkiin ja matkusti sieltä junalla Savonlinnaan ja Punkaharjulle. Savonlinnasta Higashiyama purjehti Kuopioon MS. Heinävedellä. Higashiyama vietti juhannusyön Pirkanmaan maakunnassa. Hän palasi Japaniin 29.7.1962. Matkasta ja taiteilija nurasta on tehty suomenkielinen dokumenttielokuva Matka valkeaan yöhön.

Perhe

Vuonna 1940 taiteilija avioitui Nihon-ga-taiteilija Shōko Kawasakin Sumi-tyttären kanssa. Kun Higashiyaman äiti tuli vierailulle vuonna 1941, hän sai sydänkohtauksen ja joutui muuttamaan vanhempiensa kotiin. Higashiyaman vanhempi veli, Kunizō, oli kuollut tuberkuloosiin ja myös hänen nuorempi veljensä, Taizō, menehtyi samaan tautiin.

Tärkeät maalaukset

Zanshō (illan kajo) oli maalaus, joka vakiinnutti Higashiyaman aseman Nihon-ga-taiteilijana. Tämän teoksen taiteilija maalasi vuonna 1947 ollessaan 39-vuotias.
Higashiyaman lopullinen läpimurto oli 1950 syntynyt ”Michi” (tie). Vuonna 1955 syntyi teos ”Iltahämärä”. Teos voitti seuraavana vuonna Japanin taideakatemian palkinnon.

Seinämaalaukset

1960 Higashiyama sai tärkeän tehtävänannon, jonka tuloksena syntyi kruununprinssin Tōgū-palatsiin valtava seinämaalaus Hizuki shiki -zu (aurinko, kuu ja neljä vuodenaikaa). Teos kasvatti Higashiyaman mainetta ja hän sai suuren määrän työtilauksia. Kolme vuotta tästä syntyi suuri seinämaalaus Yoake no shio (aamunkoiton vuorovesi) uuteen keisarilliseen palatsiin. Näiden seinämaalausten jälkeen Higashiyamasta tuli yksi Japanin arvostetuimpia taiteilijoita.
Vuonna 1970 Kaii Higashiyama sai pyynnön maalata suuri seinämaalaus Tōshōdaijin temppeliin. Projektin valmistuminen kesti kymmenen vuotta, joiden aikana Higashiyama loi 68 maalausta temppeliin. Kymmenestä vuodesta kolme kului taiteilijan Kiinan matkaan, missä hän luonnosteli kiinalaisia maisemia seinämaalauksia varten.
Mudug

Mudug on Somalian alue, jonka länsi- ja pohjoisosat kuuluvat Puntmaahan. Alueen pääkaupunki on Gaalkacyo. Mudugin tärkeimmät klaanit ovat Hawiye ja Darod.
Mudug sijaitsee maan keskiosassa; sen länsipuolella on Etiopia ja itäpuolella Intian valtameri. Alueen pinta-ala on 72 993 neliökilometriä. Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan noin 734 000.
Tapio Vartiovaara

Tapio Vartiovaara (18. toukokuuta 1905 Helsinki – 20. helmikuuta 1940 Joutseno) oli suomalainen ampuja, joka menehtyi talvisodassa Taipaleenjoen Terenttilässä saamiinsa vammoihin.
Vartiovaaran vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Arvi Wartiovaara ja Tyra Charlotta Herlin. Hän tuli ylioppilaaksi 1928, aikoi diplomaatiksi ja opiskeli Helsingin yliopistossa valtiotieteitä 1929-1934, mutta siirtyi sitten Teknilliseen korkeakouluun opiskelemaan arkkitehdiksi. Lääkintöhallituksen rakennustoimistossa Vartiovaara työskenteli elo- ja syyskuun 1939, mutta ei ehtinyt valmistua ennen talvisodan syttymistä.
Vartiovaara oli menestynyt pistooliampuja, Suomen mestari 50 m vapaapistoolissa 1933-1935 ja sotilaspistoolin Suomen mestari kahtena vuotena. Berliinin olympialaisissa 1936 hän sijoittui 50 m vapaapistoolissa viidenneksi tuloksella 537. Ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 1937 hän voitti Suomen joukkueessa samassa lajissa hopeaa.
Vartiovaara suoritti asevelvollisuutensa 1928-1929, talvisodassa reservin vänrikki Vartiovaara palveli JR 28:ssa, joka muuttui JR 19:ksi tammikuussa 1940. Hän osallistui rykmentin 1. konekiväärikomppaniassa Taipaleenjoen Terenttilän kylän Mustaojan taisteluihin. Ampumahautaa vihollisista puhdistanut Vartiovaara haavoittui 19. helmikuuta 1940 ja kuoli seuraavana päivänä Rauhan sotasairaalassa Joutsenossa.
Nord Noratlas

Nord Noratlas on ranskalainen kuljetuskone, jota käytettiin Ranskan ilmavoimissa vuoteen 1989 asti. Ensilentonsa vuonna 1949 lentäneen konetyypin massavalmistus alkoi vuonna 1950. Koneen erillinen kehtorunko oli kahden peräsinpuomin välissä, joiden etuosassa moottorit sijaitsivat. Tällainen runkoratkaisu mahdollisti sinänsä riskittömän laskuvarjohyppäämisen, vailla pelkoa ruhjoutumisesta koneen osiin lennosta hypätessä. Siipirakenne on ylätasoon asennettu trapetsisiipi, ja voimalaitteina on kaksi Ranskassa lisenssivalmistettua 2 090 hevosvoiman Bristol Hercules -tähtimoottoria.
Nord Noratlas oli lentonopeutensa puolesta suhteellisen hidas (matkanopeus noin 305 km/h), mutta tyypin 820 metrin kiitoratavaatimus oli lyhyehkö, mikä teki siitä hyvin soveltuvan tiettyihin sotilaskäyttökohteisiin. Noratlasin suurin lentoonlähtöpaino oli 21 tonnia ja kantama normaaliolosuhteissa 2 410 kilometriä. Hyötykuormaa kone kykeni kuljettamaan 4 960 kg, joka saattoi koostua esimerkiksi 45 sotilaasta, 36 laskuvarjojääkäristä, tai 18 potilasta/haavoittunutta sekä tarvittavasta hoitohenkilökunnasta.
Konetyyppiä valmistettiin kaikkiaan 425 kappaletta. Tammikuun 1958 hintatasossa koneen hinta oli 448 000 Yhdysvaltain dollaria.
Noratlasin pääasialliset käyttäjämaat olivat Ranska ja Länsi-Saksa. Sen käyttö päättyi Ranskan ilmavoimissa vuonna 1989, ja tyypin korvasi on Transall C-160. Muita Noratlasin sotilaskäyttäjiä olivat muun muassa Israel, Kreikka sekä Portugali. Käytettyjä koneyksilöitä ostettiin Afrikan maiden ilmavoimien kuljetuskäyttöön, kuten Nigeriin, Nigeriaan, Ugandaan ja Tšadiin.
Pikloraami

Ominaisuudet

Pikloraami on huoneenlämpötilassa kitestä ainetta, jonka väri on valkoisesta ruskehtavaan. Yhdisteellä on kloorin kaltainen haju. Pikloraami liukenee vähäisessä määrin veteen, dikloorimetaaniin ja ksyleeniin ja hieman paremmin etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Pikloraami on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 3,6. Pikloraami ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta oireina voivat olla muun muassa polttava tunne kurkussa, yskä ja huonovointisuus. Aine voi olla teratogeenista.
Pikloraamin herbisidiset vaikutukset johtuvat siitä, että se matkii kasvien luonnollisia auksiineja. Tämän seurauksena muun muassa kasvien eteenin tuotanto kiihtyy, mikä aiheuttaa kasvien kuihtumista.

Valmistus ja käyttö

Pikloraamia valmistetaan klooraamalla 2-metyylipyridiiniä fotokatalysoiduissa olosuhteissa, jolloin sekä aromaattinen rengas että sivuketjun metyyliryhmä kloorautuvat. Tämän jälkeen muodostunut tuote hydrolysoidaan ja aminoidaan pikloraamiksi.
Pikloraamia käytetään herbisidinä muun muassa nurmikoilla, golf-kentillä ja metsänviljelyksessä. Pikloraami tehoaa ruohovartisiin kasveihin. Pikloraamia voidaan käyttää yhdessä klopyralidin tai 2,4-dikloorifenoksietikkahapon kanssa.
Maksukortti

Maksukortti on kortti, jolla voidaan maksaa tuotteista tai palveluista ilman käteistä rahaa. Maksukortteja voidaan käyttää yleisesti tuotteiden ja palveluiden maksamiseen tai rajoitetummin esimerkiksi matkakorttina.
Maksukortti on tavallisesti valmistettu muovista. Sitä kutsutaan joskus ”muovirahaksi”.

Maksukorttien tekniikka

Ensimmäiset 1950-luvun Diners Club -luottokortit olivat kartonkia. Niillä oli tunnisteena asiakkaan allekirjoitus. Hiukan myöhemmin lisättiin luottokortin numero. Kartonkiset kortit eivät osoittautuneet kovin kestäviksi ja kun korttitiedot kopioitiin ostoskuiteille käsin, syntyi virheitä. Kartonkikortit korvattiinkin pian muovisilla. Ensimmäiset muoviluottokortit olivat 1958 julkaistu BankAmericard (Visan edeltäjä) ja American Express 1959.
Nykyisin maksukortit ovat tavallisesti 85,60 mm × 53,98 mm kokoisia muovikortteja. Kortin paksuus on 0,76 mm. Korttien muotoa säätelee standardi ISO/IEC 7810.
Korttitiedot alettiin painaa muovikorteille kohokirjoituksella. Tiedot käsittävät tavallisesti kortin numeron, kortinhaltijan nimen ja eräitä muita tietoja. Näitä tietoja käytetään maksettaessa leimauslaitteella eli ns. höylällä. Kohokirjoituksen tiedot siirretään maksukuitille asettamalla kortti höylään ja painamalla tiedot kuittiin. Suomessa yleisten Visa- ja Mastercard-korttien höyläys päättyi vuoden 2007 lopussa.
Luotto- ja pankkikorttien takana on nykyisin yleensä magneettiraita. Se otettiin koekäyttöön vuonna 1970. Raita yleistyi kuitenkin vasta vuosia myöhemmin.
Maksukortit ovat nykyisin usein sirukortteja. Sirukortilla on prosessorisiru, joka sisältää turvaprosessorin ja sen muistin. Sirukortti voi olla kontaktikortti, jonka käyttö vaatii kortin syöttämisen lukulaitteeseen. Sirukortti voi olla myös etäluettava. Etäluku tapahtuu radiosignaalin avulla, jolloin riittää kortin vieminen kortinlukijan läheisyyteen.
Suomen ensimmäinen sirumaksukortti oli vuonna 1987 käyttöön otettu Otakortti. 1990-luvun alussa otettiin siru käyttöön puhelukorteissa sekä 1993 Avant-kortissa. Luottokorteissa siru tuli käyttöön 2000-luvun alussa.

Korttimaksamisen sääntely ja turvallisuus

Korttimaksamista koskee eri instanssien sääntely. Sääntelijöinä ovat esimerkiksi korttijärjestöt (mm. Visa, Mastercard) ja Suomessa Finanssivalvonta. Sääntely koskee maksamisen teknistä toteuttamista sekä korttitiedon käsittelyä.
Turvallisen korttimaksamisen uhkina pidetään esimerkiksi erilaisia huijausyrityksiä, varkauksia, roskapostia, korttien kopiointia, korttitietojen kalastelua (verkkourkinta), tietomurtoja sekä tietokoneviruksia. Näillä keinoilla rikolliset pyrkimät saamaan käyttöönsä kortin tai kortin ja sen tunnusluvun PIN tai verkkokauppaostoksiin tarvittavat korttitiedot. Rikollisten tavoitteena on saada rahaa tai helposti rahaksi muunnettavia hyödykkeitä.
PCI DSS -standardi (Payment Card Industry Data Security Standard) luo turvaa korttimaksamiseen ja määrittelee korttimaksamisen turvallisuuden teknisten vaatimusten minimitason. Standardia hallinnoi kansainvälinen ja riippumaton toimielin PCI Security Standards Council.
AstraZeneca

Historia

Ruotsalaisen Astra AB:n ja brittiläisen Zeneca Group plc:n yhdistyminen julkistettiin vuonna 1998 ja kyseessä oli tuolloin yksi kaikkien aikojen suurimmista yritysfuusioista Euroopassa. Astra AB:n historia ulottuu vuoteen 1913, jolloin se perustettiin vastauksena Ruotsin apteekkarien aina 1890-luvulta saakka käymälle keskustelulle kotimaisen lääkevalmistuksen aloittamiseksi. Ruotsin markkinoita hallitsivat tuolloin lähinnä saksalaiset ja sveitsiläiset valmistajat. Zeneca sai puolestaan alkunsa vuonna 1993, kun yhtiö irrotettiin brittiläisestä Imperial Chemical Industries -konsernista.
Yhtiöiden yhdistyminen esiteltiin vuonna 1998 toteutuvaksi tasavertaisena fuusiona (engl. merger of equals), missä lopulta Astra AB:n omistajat saivat yhdistyneestä yhtiöstä 46,5 ja Zeneca Group plc:n omistajat 53,5 prosentin osuuden. AstraZenecan pääkonttori sijoitettiin Lontooseen ja Ruotsiin puolestaan yhtiön tutkimus- ja tuotekehityskeskus.
AstraZenecan ensimmäinen yrityskauppa yhdistymisen jälkeen oli brittiläisen biotekniikkayhtiön KuDOS Pharmaceuticalsin osto 120 miljoonalla punnalla vuonna 2005. Yritysostoja jatkettiin kesäkuussa 2007, kun AstraZeneca sai päätökseen yhdysvaltalaisen rokotevalmistajan MedImmunen oston. Yhtiö hankki kaupassa jatkokehitettäväkseen MedImmunelta potentiaalisia lääkevalmisteita 15,2 miljardilla dollarilla. Monet analyytikot kuitenkin pitivät AstraZenecan maksamaa hintaa korkeana. AstraZeneca yhdisti MedImmunen edellisenä vuonna hankkimansa brittiläisen Cambridge Antibody Technologyn kanssa muodostaen niistä yhtiön biotekniikkayksikön, jonka nimeksi tuli MedImmune.
David Brennan erosi toimitusjohtajan paikalta huhtikuussa 2012, kun osakkeenomistajat olivat vaatineet muutoksia yhtiön johtoon. AstraZeneca oli kärsinyt lääkekehitykseen liittyvistä takaiskuista, minkä lisäksi yhtiötä oli uhkaamassa monien sen tärkeimpien lääkevalmisteiden patenttien umpeutuminen. Pascal Soriot nimitettiin AstraZenecan uudeksi toimitusjohtajaksi elokuussa 2012. Hän tuli tehtävään AstraZenecan sveitsiläisen kilpailijan Rochen toimitusjohtajan paikalta.
Vuonna 2014 yhdysvaltalainen lääkejätti Pfizer teki monta ostotarjousta AstraZenecasta, mutta ne kaikki hylättiin, koska AstraZenecan yhtiön hallitus piti niitä liian alhaisina. Loppuvuodesta 2014 Pfizer lopulta luopui aikeistaan ostaa yhtiön.
Hämärä

Hämärä on vuorokaudenaika, jolloin Aurinko on jonkin verran horisontin alapuolella, mutta pimeys ei ole vielä alkanut tai on jo päättynyt. Ilmakehä sirottaa valoa, vaikka aurinkoa ei näy.

Esiintyminen maapallolla

Suurimmassa osassa maapalloa hämärä esiintyy kaksi kertaa vuorokaudessa, ennen auringonnousua (aamuhämärä) ja auringonlaskun jälkeen (iltahämärä). Iltahämärän alkuvaiheessa tapahtuu sininen hetki, joka on erityisen suosittu valokuvauksen ajankohta. Napapiirin ja napojen välisellä alueella, jossa Aurinko ei kaamosaikana lainkaan nouse, on vuorokaudessa tällöin vain yksi hämärä keskipäivän aikoihin, kun Aurinko on vain hieman horisontin alapuolella. Useita leveysasteita napapiirin toisella puolellakin ei keskikesällä tule lainkaan täysin pimeää, vaan iltahämärä vaihtuu suoraan aamuhämäräksi. Tietyillä alueilla napojen läheisyydessä on jonkin aikaa syyspäiväntasauksen ja kevätpäiväntasauksen tienoilla hämärää ympäri vuorokauden.

Kesto

Hämärä on sitä pitempi, mitä loivemmin Aurinko nousee ja laskee. Mitä lähempänä päiväntasaajaa havaintopiste sijaitsee, sitä lyhyempi on hämärän hetki. Suomessa se on lyhimmillään syksyllä ja keväällä, jolloin Aurinko laskee jyrkästi ja pisimmillään vastaavasti talvella ja kesällä.
Päiväntasaajalla porvarillinen hämärä kestää lyhimmillään 21 minuuttia, ja täydellinen pimeys saapuu 69 minuutissa auringonlaskun jälkeen. Etelä-Suomessa porvarillinen hämärä kestää lyhimmillään 42 minuuttia. Vuoden eri aikoina hämärän keston vaihtelu on pientä päiväntasaajalta aina Pohjois-Ranskan leveysasteille saakka, mutta pohjoisemmaksi siirryttäessä tilanne muuttuu nopeasti. Etelä-Suomessa porvarillinen hämärä on pisimmillään keskikesällä tunnin ja 52 minuuttia.
Veriveljet (elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo Duanesta joka muuttaa New Yorkiin, Duane kantaa aina mukanaan koria, jolle hän puhuu ja joskus antaa sille ruokaakin. Duanen korin sisällä asuu hänen mielipuolinen ja epämuodostunut siamilainen kaksonen Belial. Vuosia sitten lääkäri erotti heidät toisistaan ilman toistensa suostumusta ja nyt Belial on raivoissaan siitä. Mutta yllättäen Duane rakastuu kauniiseen Sharoniin ja saa Belialin vihat päälleen. Kukaan ei ole enää turvassa Belialin vihalta...
Aleksei Beljovski-Žukovski

Aleksei Aleksejevitš Beljovski-Žukovski (ven. Алексей Алексеевич Белёвский-Жуковский; 26. marraskuuta 1871 Salzburg – noin 1931 Kaukasia) oli venäläinen kreivi, suuriruhtinas Aleksei Aleksandrovitšin ja Aleksandra Žukovskajan poika.
Kreivi Aleksei meni naimisiin 29. elokuuta 1894 prinsessa Maria Petrovna Trubetskajan kanssa (18. kesäkuuta 1872 Venäjä – 20. maaliskuuta 1954 Pariisi), joka oli prinssi Pjotr Trubetskoin tytär.
Kreivin kuoleman tarkkaa päivämäärää ei tiedetä, mutta hän kuoli vuosien 1930–1932 välisenä aikana
Preăh Vihéar

Preăh Vihéar tai Preah Vihear on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa rajautuen pohjoisessa Dângrêk-vuoriin sekä Thaimaan ja Laosin rajaan. Preah Vihear on kooltaan Kambodžan kolmanneksi suurin maakunta (13 788 km²) ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 170 852. Maakunta jakaantuu seitsemään piirikuntaan.
Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Prasat Preah Vihearin muinainen temppeli sijaitsee maakunnan pohjoisosassa aivan Thaimaan rajan tuntumassa.