google/wiki40b huggingface dataset:
Tauno Tukkinen

Tauno Tukkinen (s. 12. maaliskuuta 1938 Karjalohja) on suomalainen Karjalohjalla asuva filosofian kandidaatti ja eläkkeellä oleva lukion matematiikan ja fysiikan lehtori, joka on tutkinut muun muassa Karjalohjan ja lähikotikuntien historiaa. Hän on tutkinut taidemaalarina ja filosofina toimineen Sigurd Wettenhovi-Aspan elämää sekä paneutunut sisällissodassa 1918 kuolleiden punaisten ja valkoisten kadonneiden henkilöiden jäljittämiseen kotipaikkakunnallaan. Tukkinen on kirjoittanut kadonneista henkilöistä omakustanteisia kirjoja. Tauno Tukkinen on myös entinen kunnanvaltuutettu Kokoomuksen, SDP:n ja Keskustan listoilta.
Tukkinen muutti Karjalohjalle Helsingistä vuonna 1978. Vuonna 1981 hän järjesti Sigurd Wettenhovi-Aspan muistonäyttelyn Karjalohjalla sen jälkeen kun Wettenhovi-Aspan Lohjanjärven rannalla sijainnut huvila oli samana vuonna purettu. Tukkinen kiinnostui Aspan elämästä ja haastatteli hänet tunteneita vanhoja karjalohjalaisia ihmisiä. Keräämänsä aineiston pohjalta Tukkinen teki yhdessä Harry Halénin kanssa kirjan Aspan elämästä. Hän alkoi tutkia myös laajemmin Karjalohjan paikallishistoriaa ja erityisesti vuoden 1918 sisällissodan tapahtumia saatuaan selville että Aspa oli toiminut 1918 Karjalohjan suojeluskunnan päällikkönä.
Tukkinen julkaisi vuonna 1991 tutkimuksensa Karjalohjan ja Sammatin tapahtumista vuosina 1917-1918 Lohjan Kotiseutututkimuksen Ystävät r.y.:n vuosikirjassa Kruuhu 1991 ja tutkimus ilmestyi seuraavana vuonna erillispainoksena. Hän pyrki selvittämään miksi Sammatissa punaisia oli teloitettu väkilukuun nähden kolmanneksi eniten kaikista Suomen kunnista. Myöhemmin Tukkinen on tutkinut punaisten henkilötappioita laajemmin eri Etelä-Suomen kunnissa ja kaupungeissa. 
Yle TV1:llä esitettiin 1.5.2007 ohjelma 'Tosi tarina: Tukkisen kirjanpito', jossa käsiteltiin muun muassa Tukkisen tutkimuksia kansalaissodasta.
Tiikoni

Tiikoni (engl. tigon) on hybridikissa, joka syntyy urostiikerin ja naarasleijonan saadessa keskenään jälkeläisiä. Tiikonia kutsutaan joskus myös tiijonaksi, teijonaksi tai tigoniksi.
Tiikonit ovat äärimmäisen harvinaisia. Luonnossa niitä ei esiinny johtuen jo siitäkin, että tiikerit ja leijonat elävät eri alueilla. Eläintarhoissa tiikoneita on kuitenkin saatu syntymään. Urostiikeri ei kuitenkaan helposti parittele leijonan kanssa.
Useista muista eläinlajien risteytyksistä poiketen tiikonit, etenkin naaraat, ovat usein lisääntymiskykyisiä. Tämän vuoksi tiikonit voivat paritella puhtaiden tiikerien tai leijonien kanssa, ja näin voi syntyä myös eläimiä, jotka ovat neljäsosan tiikereitä ja kolme neljäsosaa leijonia tai päin vastoin. Tämä tarkoittaa sitä, että luonnontieteellisen käsityksen mukaan tiikeri ja leijona eivät olisi erillisiä lajeja, vaan pikemminkin saman lajin alalajeja.
Tiikonit ovat yleensä kooltaan varsin pieniä, koska niillä on molemmilta vanhemmilta peritty kasvua rajoittava geeni. Päinvastoin liikerillä näitä geenejä ei ole lainkaan, mistä johtuen ne ovat kaikkein suurimpia kissaeläimiä.
Glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi

Glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi eli glutamaatti-1-semialdehydiaminotransferaasi on isomeraaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi glutamaatti-1-semialdehydin isomeroitumista aminolevuliinihapoksi. Entsyymiä esiintyy kasveissa sekä eräissä bakteereissa ja kasveissa ja se osallistuu porfyriinien kuten klorofyllin biosynteesiin näissä eliöissä. Glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasin EC-numero on EC 5.4.3.8.

Rakenne ja toiminta

Rakenteeltaan glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi on monien muiden transaminaasien tavoin kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Tyypillisesti alayksiköiden molekyylimassa on 44–46 kDa. Glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi voi esiintyä entsyymikompleksina glutamyyli-tRNA-reduktaasin kanssa ja suhteellisen epästabiili glutamaatti-1-semialdehydi siirtyisi näiden kahden entsyymin välillä hydrofobista kanavaa pitkin. Glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi vaatii koentsyymikseen joko pyridoksaalifosfaatin tai pyridoksamiinifosfaatin. Osa eliöistä voi käyttää koentsyyminään kumpaakin. Yksi vahvimmista entsyymin inhibiittoreista on gabakuliini.
Glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasin katalysoima reaktio on reaktiomekanismiltaan hyvin samanlainen monien muiden transaminaasien kanssa. Se poikkeaa niistä kuitenkin siten, että entsyymi katalysoi molekyylinsisäistä aminoryhmän siirtoa eikä kahden molekyylin välistä intermolekylaarista reaktiota. Mekanismin ensimmäisessä vaiheessa substraatti muodostaa imiinin eli Schiffin emäksen joko pyridoksaalifosfaatin tai pyridoksamiinifosfaatin kanssa. Seuraavassa vaiheessa tämä imiini hydrolysoituu jolloin muodostuu 4,5-diaminovaleriaanahappoa ja pyridoksaalifosfaattia. Tämän jälkeen muodostuu uusi imiini pyridoksaalifosfaatin ja 4,5-diaminovaleriaanahapon 4-asemassa sijaitsevan aminoryhmän välille, joka hydrolysoituu aminolevuliinihapoksi. Entsyymissä tärkeässä asemassa katalyyttisesti on lysiiniaminohappo, joka toimii happo-emäskatalyyttinä.
Tom Russell

Uran alkuvaiheet

Russell valmistui Kalifornian yliopistosta pääaineenaan kriminologia ja toimi opettajana Nigeriassa Biafran sodan aikaan. Hän asui myös Espanjassa ja Norjassa ja soitti musiikkiaan sirkuksessa Puerto Ricossa.
Hän aloitti päätoimisen muusikon uransa 1970-luvulla Vancouverissa soittamalla striptease-baareissa. Myöhemmin hän siirtyi Teksasiin ja perusti yhtyeen laulaja-pianisti Patricia Hardinin kanssa. He levyttivät yhdessä kaksi albumia, mutta tiet erkanivat vuonna 1979, jolloin Russell ajaantui eroon musiikkibisneksestä.
Työskennellessään taksikuskina Queensissä Russell tapasi kitaristi Andrew Hardinin (ei sukua Patricialle). Kuultuaan Russellin lauluja, Hardin sai Russellin vakuutettua siitä, että heidän oli perustettava uusi yhtye. Pian tämän jälkeen Grateful Deadin Robert Hunter oli kyydittävänä Russellin taksissa. Russell lauloi hänelle kappaleensa Gallo Del Cielo. Vaikuttunut Hunter kutsui Russellin ja Hardinin lavalle soittamaan kanssaan New Yorkin Bitter Endissä ja sitten vakiolämppärikseen. Hardin soitti kokopäivätoimisesti Russellin kanssa huhtikuuhun 2006 saakka.
Russell on konsertoinut ahkerasti Suomessa ja Freud Marx Engels & Jung on kääntänyt hänen kappaleitaan suomeksi.
Peter Reid

Pelaajaura

Reid aloitti ammattilaisuransa vuonna 1974, kun hän solmi sopimuksen Bolton Wanderersin kanssa. Ensimmäisen mitalinsa hän voitti vuonna 1978 Boltonin voittaessa Englannin toiseksi ylimmän tason (2.divisioonan) mestaruuden. Vuonna 1982 Reid myytiin 60 000 punnalla Evertoniin. Muutamaa vuotta aiemmin Everton oli yrittänyt ostaa hänet kymmenen kertaa suuremmalla summalla, mutta Reidin loukkaantuminen keskeytti tuolloin sopimusneuvottelut.
Reid saavutti pelaajauransa suurimman menestyksen juuri Evertonissa, jossa oli voittamassa FA Cupia vuonna 1984, kahta Englannin 1. divisioonan mestaruutta (1985 ja 1987) ja Euroopan Cup-voittajien Cupia vuonna 1985. Vuonna 1985 Everton oli lähellä triplamestaruutta, mutta tappio FA Cupin finaalissa  Manchester Unitedille murskasi unelman, vaikka Manchester Unitedin Kevin Moran ajettiin ottelun toisella jaksolla kentältä hänen kaadettuaan juuri Reidin, joka oli pääsemässä yksin läpiajoon kohti vastustajan maalia.
Reid oli uransa huipulla yksi parhaista keskikenttäpelaajista Euroopassa. Hänet valittiin PFA:n vuoden pelaajaksi vuonna 1985. Reid pelasi Evertonissa yhteensä 159 liigaottelua, joissa teki 4 maalia. Myöhemmin urallaan Reid edusti vielä Queens Park Rangersia, Manchester Citya, Southamptonia, Notts Countya ja Burya. Englannin maajoukkueessa Reid pelasi 13 kertaa, mm. vuoden 1986 MM-kisoissa Meksikossa.
Reid tunnettiin koko uransa ajan terrierimäisenä keskikenttäpelaajana, joka ei kaihtanut rajujakaan kontakteja vastustajan kanssa, mistä seurasi useita pieniä loukkaantumisia sekä Reidille itselleen, että usein myös vastustajille.

Valmennusura

Reidin valmennusura alkoi marraskuussa 1990, kun hänet palkattiin Manchester Cityn manageriksi Howard Kendallin tilalle. Kaudella 1990–91 City sijoittui liigassa viidenneksi ollen sijan korkeammalla kuin kaupungin menestyneempi joukkue Manchester United. Manchesteri Cityn ensimmäinen Valioliiga-kausi (1992/93) alkoi heikosti, ja Reid erotettiin tehtävästään jo muutaman ottelun jälkeen.
Cityn jälkeen Reid aloitti valmennustehtävät Sunderlnadissa maaliskuussa 1995. Reid nosti nousutaistelussa olleen Sunderlandin Valioliigaan. Vuoteen 2002 saakka Sunderlandin managerina toiminut Reid siirtyi Leeds Unitedin manageriksi vuonna 2003. 
Lyhyen Leeds-visiitin jälkeen Reid toimi pari kautta Coventry Cityn managerina. Vuonna 2008 hän siirtyi Thaimaan maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän jätti tehtävät syyskuussa 2009 palaten Englantiin Stoke Cityn apulaisvalmentajaksi. Kesäkuussa 2010 Reid nimitettiin Plymouth Argylen manageriksi. Hän jätti tehtävän syyskuussa 2011.
Yesung

Kim Jong-hoon (syntyjään Kim Jong-woon, 24. elokuuta 1984), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Yesung, on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-K.R.Y.:n, Super Junior-H:n ja S. M. The Balladin jäsen. Hänen taiteilijanimensä Yesung on peräisin koreankielisestä lauseesta "예술가의 성대". Yesung tunnetaan myös nimellä "King OST". Hän teki soolodebyyttinsä 19. huhtikuuta 2016 mini-albumilla Here I Am.
Vuonna 2016 hän vaihtoi nimekseen Kim Jong-hoon.
Eumetnet

Eumetnet on eurooppalaisten ilmatieteenlaitosten yhteistoimintaelin. Se perustettiin vuonna 1995 vapaamuotoisena verkostona, ja siitä tuli oikeushenkilö vuonna 2009. Eumetnetin pääkonttori on Brysselissä. Sen tarkoituksena on edistää yhteistyötä, jakaa kokemuksia ja suurten hankintojen kustannuksia sekä toimia laitosten yhteisenä äänitorvena ulkopuolisten tahojen kuten EU:n suuntaan. Esimerkkejä Eumetnetin koordinoimista ohjelmista ovat E-ASAP, joka järjestää laivoilta tehtäviä radioluotauksia, joilla mitataan ilmakehän pystyrakennetta merialueilla, ja E-AMDAR, joka kerää ja jakelee reittilentokoneista tehtäviä tuuli- ja lämpötilahavaintoja.
Vuonna 2019 alusta Eumetnetissä on 31 jäsentä eli ilmatieteen laitokset seuraavista maista: Alankomaat, Belgia, Britannia, Espanja, Islanti, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Luxemburg, Malta, Montenegro, Norja, Pohjois-Makedonia, Puola, Portugali, Ranska, Ruotsi, Saksa, Serbia, Slovakia, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Tšekki, Tanska, Unkari ja Viro.
Motoori Norinaga

Motoori Norinaga  (jap. 本居宣長; 1730–1801) oli japanilainen Kokugaku-koulukunnan huomattava oppinut, joka vaikutti Edo-kaudella. Hänen mukaansa japanilaiset klassikot paljastivat Japanin yhteiskunnan muinaisen harmonian, jossa kungfutselaista etiikkaa ei vaadittu säätelemään alamaisten, hallitsijan ja jumaluuksien välisiä suhteita.  
Nuorena Motoori keskittyi kielitieteeseen. Myöhemmällä iällä hän siirtyi historian ja kirjallisuuden tutkimukseen.
Hän julkaisi 44-osaisen tutkimuksen Kojikista nimeltä Kojiki-den.
Eija Isojärvi

Eija Maarit Isojärvi (s. 1957 Salla) on suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän tuli tunnetuksi paperitaiteen uranuurtajana Suomessa. Isojärven taide sisältää paperitaiteen ohella grafiikkaa, maalauksia ja tilallisia teoksia. Hänen taiteensa lähtökohdat ovat luonnon tarkkailussa ja läsnäolon havainnoinnissa.

Koulutus

Isojärvi aloitti kuvataiteen opinnot Peräpohjolan Opiston kuvataidelinjalla Torniossa 1976 ja jatkoi Limingan taidekoulussa 1977. Isojärvi opiskeli Taideteollisen korkeakoulun iltakoulussa yleisellä linjalla 1977–1978 opettajinaan muun muassa Lauri Anttila, Markku Keränen, Olavi Pajulahti, Pirkko Nukari ja Tapio Junno. Hän opiskeli maalausta Suomen Taideakatemian koulussa Helsingissä 1979–1983 opettajinaan Jaakko Sievänen, Paul Osipow, Timo Aalto, Matti Kujasalo, Rafael Wardi ja Stig Fredriksson. Vuosina 1983–1984 hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa taidegrafiikkaa opettajinaan Juho Karjalainen ja Antti Salokannel.
Vuosina 1985–1986 Isojärvi opiskeli taidegrafiikkaa ja maalausta Kungliga Konsthogskolanin (nyk. Konstakademien) grafiikan osastolla Tukholmassa opettajanaan professori K.G.Nillsson. Opiskellessaan Tukholmassa Isojärvi kävi käsintehdyn paperin valmistuskurssin, jolloin kiinnostus paperin tekemiseen syttyi. Opiskeli 1986 paperin tekemistä Barcelonassa kuvataiteilija Thomas Pupkiewizin ja J. Tegsellin ohjauksessa.
Korsikan kansallinen vapautusrintama

Korsikan kansallinen vapautusrintama (korsikaksi: Fronte di Liberazione Naziunale Corsu, FLNC) on Korsikan itsenäisyyden puolesta taisteleva militantti puolisotilaallinen järjestö. Sen maanalainen armeija on käynyt aseellista taistelua Ranskan ylivaltaa vastaan 5. toukokuuta 1976 lähtien.
Perinteisesti A Cuncolta Naziunalista (tai A Cuncolta Indipendentista) on ollut FLNC:n poliittinen siipi. Ensimmäinen "Cuncolta" kiellettiin 28. syyskuuta 1983. Järjestyksessään kolmas "Cuncolta", A Cuncolta Naziunalista, perustettiin FLNC:n poliittiseksi siiveksi 28. kesäkuuta 1987, koska aiempi 2. lokakuuta 1983 perustettu Muvimentu Corsu per l'Autodeterminazione ("Mouvement Corse pour l'Autodétermination (MCA)") kiellettiin 21. tammikuuta 1987. Vuonna 1990 A Cuncolta Naziunalista muuttui A Cuncolta Indipendentistaksi 5. toukokuuta 1998.
FLNC jakautui kahdeksi kilpailevaksi fraktioksi, maltillisemmaksi FLNC-Canal Habitueliksi ("FLNC-Tavallinen kanava) ja radikaaliksi FLNC-Historique Canaliksi ("FLNC-Historiallinen kanava), joista edeltävä lopetti aseellisen taistelun vuonna 1996. Vuonna 1998 "Tavallisen FLNC:n" seuraajiksi ilmaantui pienempia FLNC-fraktioita, jotka yhdistyivät FLNC-UC:ksi, joka taas yhdistyi vuonna 2009 muiden militanttijärjestöjen ja FLNC-fraktioiden kanssa uudelleen yhtenäiseksi FLNC:ksi.
FLNC aloitti aseelliset iskut vuonna 1978 ja ne jatkuivat kiihkeänä offensiivina koko 1980-luvun. Väkivaltaisuudet vähenivät 1990-luvulla, ja 2000-luvulla FLNC ei ole ollut juurikaan otsikoissa. Kesäkuussa 2011 tiedotustilaisuudessaan se ensi kerran sitten vuoden 1993 tunnusti toteuttaneensa "fyysisen eliminoinnin" eli surmanneensa korsikalaisen mafiapäällikön Christian Leonin, jonka se katsoi olleen syyllinen militanttinsa Philippe Paolin murhaan. FLNC on suosinut toiminnassaan pommeja, salamurhia, pankkiryöstöjä ja kiristystä vallankumousverojen muodossa. Iskut on kohdistettu yleensä julkisiin rakennuksiin, pankkeihin, turismi-infrastruktuuriin ihmisten sijaan. Ranskan mannermaalla tehdyt iskut on tehty Nizzassa, Marseillessa ja Avignonissa.
Vuonna 2012 FLNC:tä irtautui joukko sen toimijoita, jotka perustivat oman erillisen järjestönsä. Järjestö uutisoi laskeneensa aseensa kesäkuussa 2014. Historiansa aikana FLNC on ottanut vastuun noin puolesta kaikista yhteensä noin 10 000:ta hyökkäyksestä Korsikalla sitten vuoden 1976.
Maailman paras kylä

Maailman paras kylä on Arto Paasilinnan vuonna 1992 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY.
Kirja kertoo Eemeli Toropaisesta, jonka isoisä Asser Toropainen on kuollut ja testamentissaan vaatii Eemeliä rakentamaan kirkon. Tämä siksi, koska Asser on nuoruudessaan polttanut useita kirkkoja ja haluaa näin tehdä eräänlaisen hyvityksen Jumalalle. Eemeli perustaa testamentin mukaisesti kuolinkirkkosäätiön ja alkaa rakentaa kirkkoa. Kuitenkaan kirkon rakentaminen keskelle erämaata ei ole niin yksinkertaista. 
Lopulta valmiin kirkon ympärille alkaa syntyä kylä, joka ajan myötä kasvaa ja katselee maailman mullistuksia sivusta.

Vastaanotto

Maailman paras kylä oli myyntimenestys, sitä myytiin ilmestymisvuonnaan 80 000 kappaletta. Myös kriitikot pitivät kirjasta, Antti Majander kirjoitti: Parasta Paasilinnassa on hulluus. Hän kehittelee uskomattomia tilanteita ja luo niihin uskottavuutta.
Vojvodinan lippu

Vojvodinan lippu on Serbian autonomisen maakunnan Vojvodinan tunnus. Se hyväksyttiin 27. helmikuuta 2004.
Lipussa on kolme vaakasuoraa raitaa väreiltään ylhäältä alas punainen-sininen-valkoinen, joista keskimmäinen sininen on muita leveämpi. Värit symboloivat Vojvodinan kuulumista Serbiaan. Lipun keskellä olevat kolme keltaista tähteä symboloivat Voijodinan kolmea maantieteellistä osaa (eli Bačka, Banat ja Srem) ja Vojvodinan halua liittyä Euroopan unioniin.
John Gresham Machen

John Gresham Machen (28. heinäkuuta 1881 Baltimore, Maryland – 1. tammikuuta 1937 Bismarck, Pohjois-Dakota) oli yhdysvaltalainen teologi, joka tuli tunnetuksi liberaaliteologian vastustajana. Hän oli professorina Princetonin teologisessa seminaarissa vuosina 1915–1929. Vuonna 1929 hän perusti Westminsterin teologisen seminaarin ja 1930-luvulla konservatiivisen ortodoksisen presbyteerikirkon.
Machen opiskeli Yhdysvalloissa ja Saksassa. Hän kirjoitti useita kirjoja.
Kjell O. Lejon kirjoitti Machenista kirjan Till kristendomens försvar: om John Gresham Machen och hans kamp mot liberalteologin (2003).
Uhkapelimerkki

Juoni

Jussi Vares kohtaa pankkiautomaatilla naisen, jonka nimi on Sole Sulavesi. Pian Vares ja Sole rakastuvat. Muutaman viikon seurustelun jälkeen Sole katoaa ja hänen ruumiinsa löytyy Ruissalossa sijaitsevasta lintutornista. Solen veli Timo Petterson palkkaa Jussin tutkimaan Solen murhaa. Vares ryhtyy murhan lisäksi tutkimaan kaverinsa Janne Ruuhion antamia ilmiantokirjeitä.

Vastaanotto

Turun Sanomien Kimmo Rantasen mukaan lukijan ärsytyskynnystä ei toistuvasti kokeilla uskontoa ja maahanmuuttoa koskevilla kärjekkäillä heitoilla ja huonoa huumoriakin on vähemmän. Vareksen olutmerkki on vaihtunut porilaisesta Karhusta Laitilan Kukkoon ja tuotteen nimi mainitaan niin moneen kertaan, että elokuvassa se vaikuttaisi sponsoroinnilta. Helsingin Sanomien Pertti Avola toteaa Mäen jo ajat sitten saavuttaneen tasalaatuisuuden, joka ei petä jos ei yllätä.
Uhkapelimerkki oli ilmestymisvuonnaan kolmanneksi myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 63 400 kappaletta.

Elokuvaversio

Kirjaan perustuva elokuva Vares – Uhkapelimerkki sai ensi-iltansa vuonna 2012. Lauri Törhösen ohjaamassa elokuvassa Jussi Vareksen roolin esittää Antti Reini.
Jean-Baptiste Kpiéle Somé

Jean-Baptiste Kpiéle Somé (s. syyskuu 1930 Dano) on burkinafasolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bobo-Dioulasson hiippakuntaan 11. huhtikuuta 1958 ja nimitettiin Diébougoun hiippakunnan piispaksi 18. lokakuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi André-Joseph-Prosper Dupont, jota avustivat Dieudonné Yougbaré ja Peter Poreku Dery.
Somé jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 2006.
Ahvenlampi (Ikaalinen, Välikylä)

Maantietoa

Lammen pituus on 500 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se sijaitsee Välikankaan kangasmetsässä olevassa painanteessa. Siihen laskee vain muutama suo-oja ja laskuojan luusua sijaitsee lammen eteläpäässä. Laskuoja yhtyy kilometrin päässä Kuusijokeen Metsäkosken kohdalla. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lammen eteläpää rajautuu peltomaahan ja muille rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee yhdystieltä 13243 lähtevältä kylätieltä.
Batman: The Brave and the Bold – The Videogame

Pelaaminen

Peli toimii sivustakuvattuna tappelupelinä, jonka visuaalinen kuva perustuu animaatiosarjan tyyliin. Jokaisella tasolla pelaajan ohjaama Batman saa apuunsa yhden sankareista, kuten Muovimies, Robin ja Vihreä Nuoli, jonka kanssa pelaajan on kukistettava kentän viholliset.
Wiillä pelaaja voi pelata kaksinpelinä, jossa molemmat saavat valita haluamansa sankarin. Yksin pelissä tekoäly ohjaa toista hahmoa. Lisäksi pelaaja voi käyttää ”Jump-In Heroe” -toimintoa, joka mahdollistaa voimakkaan hyökkäyksen, jossa apuun säntää kolmas sankari.
Jan Karlsgården

Jan Karlsgården on Kastelholmassa Ahvenanmaalla sijaitseva ulkoilmamuseo, jossa esitellään 1800-luvun talonpoikien elämää. Se on Helsingin Seurasaaren tavoin koottu muualta tuoduista rakennuksista. Museon kokonaisuus ei ole alkuperäinen maatila, mutta rakennuksista on yritetty luoda tyypillinen ahvenanmaalainen talokokonaisuus. Useimmat talot ovat 1700- ja 1800-luvuilta.

Historia

Jo 1920-luvulla alettiin suunnitella Ahvenanmaalle ulkoilmamuseota Skansenin tapaan, ja vuonna 1931 alueelle siirrettiin pari tuulimyllyä. Museo sai nimensä Jan Karlsin tilalta joka Finströmin Bambölen kylästä, mistä päärakennuskin on tuotu. Päärakennus tuotiin paikalle vuonna 1934. Sen jälkeen sinne on tuotu noin 20 rakennusta eri puolilta Ahvenanmaata.

Ahvenanmaalaisesta rakennuskulttuurista

Ennen vanhaan pihapiiri jaettiin perinteisesti mies- ja karjapihaan. Päärakennus, pihatupa, erilaiset yöpymiseen ja tavaroiden säilytykseen käytetyt aitat laskettiin miespihaan kuuluviksi. Karjapihaan taas kuuluivat talli, vaunuliiteri, navetta ja lampola ja sen lato ja ulkorakennukset. Tiloilla oli myös usein rakennuksia jotka eivät olleet pihapiirissä niin kuin sauna, paja, riihi ja mahdollinen venevaja.

Näytökset ja museo

Museossa järjestetään erilaisia toimintapäiviä joilla esitellään perinteisiä työtapoja ja entisajan elämää. 1940-luvulta lähtien on museossa pystytetty perinteeksi tullut juhannussalko. Vuosittain joulukuussa siellä järjestetään Ahvenanmaan suurimmat pikkujoulumarkkinat. Museorakennuksiin pääsee sisälle vain kesäaikana, muuten alueelle on vapaa pääsy ympäri vuoden.
Mandriva Linux

Historiaa

Mandriva Linuxin (tuolloin Mandrake) ensimmäinen julkaisu heinäkuussa 1998 perustui Red Hat Linuxin versioon 5.1, jossa oli lisänä KDE 1.0. Julkaisu on sittemmin haarautunut Red Hatista ja sisältää omia työkalujaan (drakxtools) järjestelmän ylläpitoon. Julkaisun loi alun perin Gaël Duval.
Ensi versiostaan versioon 8.0 nimi oli Linux-Mandrake ja versiosta 8.1 versioon 9.2 Mandrake Linux. Versiosta 10.0 alkaen se oli Mandrakelinux. Huhtikuussa 2005 MandrakeSoft ilmoitti ostaneensa brasilialaisen Conectivan. Fuusion jälkeen yritys vaihtoi nimensä Mandrivaksi käytyään pitkällisen oikeusjutun Mandrake-nimen oikeuksista Hearst Corporationin kanssa Taika-Jim  (”Mandrake the Magician”) -sarjakuvahahmon vuoksi. Samalla Mandriva vaihtoi aikaisemmin käyttämänsä MandrakeLinux- ja Mandrake Linux -tuotenimet Mandriva Linuxiksi.
Maaliskuussa 2006 jakelun pääkehittäjä ja Mandrivan perustaja Gaël Duval kertoi että hänet on erotettu yhtiöstä.
Vuonna 2010 yhtiön kerrottiin keikkuvan konkurssin partaalla.

Editiot

Mandriva Linuxista oli tarjolla neljä erilaista painosta käyttäjille.
Mandriva Linux Free on ilmainen, koostuu vain avoimen lähdekoodin ohjelmista ja sitä suositellaan pääasiassa edistyneemmille käyttäjille. Tarjolla ovat 32- ja 64-bittiset versiot.
One on ilmaisen jakelun LiveCD-versio, jolta Mandriva Linuxia voi kokeilla ja asentaa, ja se sisältää joitain suljetun lähdekoodin ohjelmia, kuten Adobe Flashin. One on myös ilmainen, mutta tarjolla on vain 32-bittinen versio.
Powerpack on kaupallinen painos, joka sisältää Mandrivan täyden tuotetuen, ohjekirjan ja kaupallisia ajureita ja sovelluksia. Mukana toimitetaan mm. Acrobat Reader, Skype ja Opera. "Nauttiaksesi Mandriva Linuxista täysin", mainostaa Mandriva Powerpackia.
Flash on kaupallinen, USB-muistille räätälöity toteutus Mandriva Linuxista. Sen avulla Mandriva Linux voidaan käynnistää lähestulkoon miltä tahansa tietokoneelta ja lisäksi mukana toimitetaan erillinen käynnistys-CD vanhempia koneita varten, jotka eivät USB-käynnistystä tue.
Nykyisin Mandriva tarjoaa ainoastaan Mandriva Business Server -tuotetta.
Kosovon kansainvälinen asema

Kosovon kansainvälinen asema on kiistanalainen. Se on julistautunut itsenäiseksi, mutta Serbia ei ole itsenäisyyttä tunnustanut. Kosovon asema jakaa maailman valtiot kahteen leiriin. Moni maa, mukaan lukien iso osa länsimaista, on tunnustanut Kosovon itsenäisyyden, kun taas osa maailman valtioista, Venäjä etunenässä, ja kaikki BRIC-maat ovat todenneet, etteivät tunnusta Kosovoa ennen Serbiaa.
Vuonna 2013 Serbia ja Kosovo allekirjoittivat 19. huhtikuuta Euroopan unionin neuvotteleman sopimuksen Brysselissä jossa Serbia ja Kosovo normalisoivat suhteensa. Sopimuksessa Kosovo saa oman puhelinnumeron maatunnuksen sekä yhteistyöt energia-asioita ja televiestinnässä normaalisoistuvat.