google/wiki40b huggingface dataset:
Josh Dubovie

Josh Dubovie (s. 27. marraskuuta 1990) on brittiläinen laulaja. Hän edusti Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”That Sounds Good to Me”, joka jäi kilpailun jumbosijalle 10 pisteellä.
Barons LMT

Historia

Baronsin historia alkaa vuonna 1992 perustetusta Principsistä. Kyseinen seura oli myös mukana perustamassa Latvian koripalloliigaa. Princips onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan voittamaan pronssia ja seuraavilla kausilla se sijoittui kahdesti neljänneksi. Kahden pelikauden jälkeen seuran nimeksi vaihdettiin LainERS, mutta vuonna 2001 päädyttiin nykyiseen Baronsiin. Vuonna 2004 seura onnistui palaamaan mitaleille ja saavutti pronssia. Kaksi kautta myöhemmin Barons onnistui voittamaan hopeaa. Kaudella 2007–2008 seura voitti FIBA EuroCupin finaalissa Dexia Mons-Hainaut. Saman kauden päätteeksi Barons voitti ensimmäisen maansa mestaruuden. Kaudella 2009–2010 seura voitti toisen Latvian mestaruutensa.
Pihatatar

Ulkonäkö ja koko

Pihatatar kasvaa maata pitkin 3–10 senttimetriä korkeina versoina. Sen lehdet ovat 2–5 millimetriä pitkät ja soikeat, ja noin millimetrin pituiset punavalkeat kukat sijaitsevat lehtihangoissa. Pihatatar kukkii kesäkuusta syyskuuhun.

Elinympäristö

Pihatatar kasvaa pientareilla ja nurmikon seassa. Se kestää hyvin tallaamista.

Levinneisyys

Pihatatarta tavataan Pohjoismaissa tunturialueita lukuun ottamatta, muualla Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, sekä Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa samoilla leveysasteilla.

Muita nimiä

Pihatatarta on kutsuttu myös jäsenheinäksi, kananruohoksi, kartanoheinäksi, kusiruohoksi, pihanurmeksi ja sianheinäksi.
Sen ruotsinkielinen nimi trampört, tallausyrtti, kertoo kasvin tallauksen sietämisestä.
Hei, taas me lennetään!

Juoni

Lähitulevaisuudessa Kuu on asutettu siirtokunta, jonka pinnalle on rakennettu lentokenttä. Mayflower One -nimistä kuusukkulaa valmistellaan laukaisuun Houstonissa.
Maassa työskentelevän laukaisuryhmän johtaja Kessu (Chuck Connors) ei pidä meneillään olevasta tilanteesta, mutta myöntyy lentoyhtiön johdon tahtoon. Yksi sukkulan matkustajista on tietokonevirkailija Elaine Dickinson (Julie Hagerty), joka työskenteli ensimmäisessä elokuvassa lentoemäntänä. Elaine on jo kauan sitten jättänyt Ted Strikerin (Robert Hays) ja on tätä nykyä kihloissa Simon Kurtzin (Chad Everett) kanssa, joka on yksi sukkulan miehistön jäsenistä. Dickinsonin ja Kurtzin ohella sukkulan miehistöön kuuluvat kapteeni Clarence Oveur (Peter Graves), yliperämies Dunn (James A. Watson, Jr.) sekä navigaattori Dave Unger (Kent McCord). Striker itse on joutunut mielisairaalaan, sillä hänet on julistettu henkisesti tasapainottomaksi sen jälkeen, kun hänen lentämänsä kuusukkula murskaantui testilennolla. Striker uskoo, että tuomiota käytettiin hänen vaientamisekseen, sillä hän tietää kuusukkulassa olevan ongelmia, jotka tekevät siitä vaarallisen. Nyttemmin Strikeria ahdistelevat hänen jo ensimmäisessä elokuvassa mainitussa, tuntemattomassa sodassa tekemänsä toimet. Näistä Strikeria kiusaa erityisesti ”Macho Granden” yllä tapahtunut välikohtaus, jossa hän menetti koko laivueensa. Kun Striker lukee kuusukkulan lähestyvästä laukaisusta, hän pakenee mielisairaalasta ja ostaa lipun kyseiselle sukkulalennolle.
Lennon aikana sukkulassa tapahtuu oikosulku, ja ROC-tietokone kehittää oman mielen ja suuntaa sukkulan kohti aurinkoa. Unger ja Dunn yrittävät sammuttaa tietokoneen, mutta imeytyvät ulos avaruuteen sukkulan ilmaluukusta. Oveur yrittää pysäyttää ROC:in, mutta tietokone kaasuttaa hänet hengiltä. Kurtz hylkää Elainen ja pakenee sukkulan ainoalla pakokapselilla. Striker kutsutaan jälleen kerran pelastamaan päivä, mutta ensin hänen on keksittävä keino saada tietokone pois päältä. Lennonjohtaja Steven McCroskey (Lloyd Bridges) paljastaa, että Joe Seluchi-niminen matkustaja (Sonny Bono) on noussut sukkulaan salkussaan pommi aikomuksenaan tehdä itsemurha, jotta hänen vaimonsa voisi sitten saada hänen henkivakuutusrahansa käsiinsä. Striker onnistuu saamaan pommin kamppailussa pois Seluchilta. Sitten hän käyttää sitä räjäyttääkseen ROC:in ja asettaakseen kurssin takaisin kohti Kuuta. Sillä välin sukkulan lennojohto siirretään erääseen kuutukikohtaan, missä sitä johtaa komentaja Buck Murdock (William Shatner). Murdock tuntee Strikeria kohtaan syvää halveksuntaa Macho Granden tapahtumien vuoksi, mutta suostuu auttamaan tätä siitä huolimatta. He onnistuvat saamaan sukkulan turvallisesti Kuun pinnalle. Ted ja Elaine rakastuvat jälleen ja menevät naimisiin elokuvan lopussa. 
Häiden jälkeen Seluchi piipahtaa sukkulan ohjaamossa pyytämässä salkkuaan takaisin.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa hyvänä lämmittely-yrityksenä, joka tarjoaa lisää tv:stä tuttuja kasvoja mutta alkuperäistä vähemmän ideoita. Hän antoi tälle jatko-osalle kolme tähteä viidestä ja alkuperäiselle elokuvalle täydet viisi.
Eva Wagner-Pasquier

Taustaa

Eva Wagner syntyi Bayreuthissa 1945 samana päivänä kun kenraali George S. Pattonin 3. armeijan 11. panssaroitu divisioona saavutti kaupungin. Eva on Wolfgang Wagnerin vanhin lapsi tämän ensimmäisestä avioliitosta Ellen Drexelin kanssa. Nykyisin Eva on naimisissa elokuvatuottaja Yves Pasquier'n kanssa, ja pariskunnalla on yhteinen lapsi, Antoine Amadeus Pasquier (s. 1982).
Wieland Wagnerin kuoltua v. 1966 Eva Wagner tuli avustajaksi Bayreuthin musiikkijuhlille. Hän oli mukana mm. Patrice Chéreaun satavuotisjuhla-Sormus-sarjan miehityksen ja ohjauksen suunnittelussa v. 1976. Samana vuonna kuitenkin isän ja tyttären välit kiristyivät Wolfgangin erottua vaimostaan. Eva Wagner lähti juhlilta ja aloitti oman uransa ooppera-, teatteri- ja elokuvamaailmassa.
Vuonna 2001 Richard Wagnerin säätiö valitsi Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi äänin 22-2. Wolfgang Wagnerin ja Evan välille ei silloin syntynyt luottamusta ja Eva luopui johtajuudesta.
Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi.
Benni McCarthy

Kapkaupungista Amsterdamiin

McCarthy aloitti ammattilaisuransa kapkaupunkilaisessa Seven Starsissa 18-vuotiaana. Debyyttikaudellaan hän teki 27 maalia 29:ssä ottelussa. Kahden Stars kauden aikana hän teki yhteensä 39 maalia 49:ssä pelaamassaan ottelussa. Hurjien maalimääriensä ansiosta McCarthy pääsi Alankomaalaisen huippujoukkueen Ajaxin farmijoukkueeseen Ajax Cape Towniin.
Vuonna 1997 McCarthy esiintyi vakuuttavasti Afrikan nuorten Cupissa ja alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. Hyvät esitykset kisoissa veivät Bennin Amsterdamiin Ajax:iin. Debyyttikaudellaan Ajaxissa Benni teki 9 maalia ja auttoi joukkueen liiga -ja cupmestaruuteen. Menestyksekkään kauden 1998–1999 jälkeen McCarthy myytiin Espanjaan Celta Vigoon kuudella miljoonalla eurolla. Siirtosumma oli kallein eteläafrikkalaisesta jalkapalloilijasta maksettu summa.

Espanja

Vaikka McCarthya pidettiin yhtenä Afrikan parhaimmista pelaajista, ei hän pystynyt vakuuttamaan Celta Vigon valmentaja Víctor Fernándezia ja peliaikaa ei tullut säännöllisesti. Kahden huonosti menneen kauden jälkeen McCarthy lainattiin portugalilaiseen FC Portoon.
Afrikan mestaruuskilpailujen jälkeen, joissa Etelä-Afrikka jäi puolivälieriin, palasi McCarthy Portoon ja auttoi kahdellatoista maalillaan joukkueen kolmannelle sijalle liigassa. Hyvän kauden jälkeen, pieneksi yllätykseksi Porto ei päättänytkään ostaa McCarthya itselleen ja Benni palasi takaisin Espanjaan.
Vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailuissa McCarthy pelasi Etelä-Afrikan joukkueen kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa ja teki maalin Espanjaa vastaan.
Kaudella 2002–2003 Celtassa McCarthy kulutti pääasiassa vaihtopenkkiä ja tuli peliin yleensä vaihtopelaajana. Kauden päätteeksi FC Porto osti viimein McCarthyn 3,5 miljoonalla eurolla.

FC Porto

Palatessaan Portoon, McCarthy löysi peli-ilonsa uudestaan ja pelasi hyvän kauden tehden 20 maalia 23:ssa pelaamassaan ottelussa. Porton valmentajan José Mourinhon johdolla joukkue voitti Portugalin liigan, supercupin ja Mestarien liigan mestaruuden. Mestarien liigassa McCarthy teki kaksi tärkeää maalia Manchester Unitedia vastaan 2. kierroksella.
Seuraavalla kaudella Porton valmentajaksi tuli entinen Celta valmentaja Fernandez, kun Mourinho meni valmentamaan Englannin Valioliiga -joukkue Chelseaa.
25. heinäkuuta 2006 kolmen Porto vuoden ja 34:n maalin jälkeen Blackburn Rovers osti hyökkääjän 2,5 miljoonalla punnalla.

Blackburn Rovers

Debyyttiottelunsa Blackburnissa McCarthy teki 23. elokuuta 2006 ottelussa Evertonia vastaan. Heti ensimmäisellä kaudellaan Valioliigassa (2006–2007) McCarthy teki Blackburnin paidassa 18 maalia ja oli osumillaan koko Valioliigan toiseksi paras maalintekijä Chelsean Didier Drogban (20 maalia) jälkeen.
Köngäs

Köngäs on jyrkkäputouksinen koski, jota pitkin ei voi laskea veneellä. Könkäiden kohdat joessa ylitettiin veneellä trallirataa pitkin joenrantoja pitkin. Suomen korkein luonnontilainen köngäs on Hepoköngäs, jonka putouskorkeus on 24 metriä.
Oliivikuhankeittäjä

Levinneisyys

Oliivikuhankeittäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aarne Kainlauri

Aarne Kainlauri (s. 25. toukokuuta 1915 Luumäki, Suomen suuriruhtinaskunta) on suomalainen kilpauransa lopettanut kilpajuoksija. Hän on Paavo Nurmen ohella ainoa, joka on voittanut Suomen mestaruuden niin 800 metrillä, 1 500 metrillä kuin 3 000 metrin estejuoksussakin.
Kainlauri sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa 3 000 metrin estejuoksussa kymmenenneksi. Hän edusti seuratasolla Kouvolan Urheilijoita ja Luumäen Poikia. Hän voitti Suomen mestaruuden 800 metrillä vuosina 1940 ja 1943, 1 500 metrillä vuosina 1942, 1945 ja 1948 sekä estejuoksussa vuosina 1948 ja 1949. SM-hopeaa hän saavutti 800 metrillä vuosina 1938 ja 1942 sekä 1 500 metrillä vuosina 1943 ja 1944. SM-pronssia hän saavutti 800 metrillä vuosina 1939 ja 1944 sekä 1 500 metrillä vuonna 1947. Hän edusti Suomea 16 maaottelussa.
Kainlauri on toiminut Kouvolan Urheilijain johtokunnassa. Hänen veljenpoikansa Heikki Kainlauri oli 1960-luvulla maaottelujuoksija ja SM-mitalisti.
Kainlauri juhli satavuotissyntymäpäiväänsä Kouvolassa. Hän harrasti edelleen hengästyttävää liikuntaa päivittäin. Kainlauri on vanhin elossa oleva suomalainen olympiaurheilija.
Montrealin olympiastadion

Montrealin olympiastadion (engl. The Olympic Stadium, ransk. Stade olympique) on urheilukilpailuihin ja muihin suuriin joukkotapahtumiin tarkoitettu stadion Hochelaga-Maisonneuven kaupunginosassa Kanadan  Montrealissa, Quebecin provinssin suurimmassa kaupungissa. Se rakennettiin vuoden 1976 kesäolympialaisia varten, ja siitä on myöhemmin tullut paikallisten baseball- ja jalkapallojoukkueiden kotikenttä. Stadionille mahtuu 80 000 katsojaa. Sen yhteydessä toimii kuuden altaan uintikeskus. 
Vaikka stadion rakennettiin olympialaisia varten, se valmistui lopullisesti vasta vuonna 1990, 14 vuotta kisojen jälkeen. Stadionin katosta suunniteltiin alkujaan avattavaa, mutta sellainen osoittautui aluksi liian kalliiksi. Katto on ollut välillä kiinni, välillä auki, ja nykyisin se on pysyvästi umpinainen, mikä harmittaa baseballin katsojia.
Stadion sijaitsee keskellä kaupunkia, joten sinne pääsee kätevästi metrolla Viun asemalta, mutta omalla autolla liikkuvat katsojat ovat arvostelleet sen sijaintia.
Talmont-sur-Gironde

Talmont-sur-Gironde on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Charente-Maritimen departementissa. Gironden estuaarin pohjoisrannalla sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 105. Kunta kuuluu departementissaan Saintonge Estuairen kantoniin Saintesin arrondissementissa.
Talmont-sur-Gironde kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon kuuluu neljä muutakin Charente-Maritimen kylää.
Axel Wiklund

Axel Walfrid Wiklund (20. marraskuuta 1872 Värtsilä – 10. joulukuuta 1940) oli suomalainen Turussa vaikuttanut liikemies ja kauppaneuvos.
Wiklundin vanhemmat olivat urakoitsija Anders Wiklund ja Emma Bagarnäs. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 ja muutettuaan Turkuun avasi 1895 rautakaupan Eerikinkadun ja Kauppiaskadun kulmatalossa. Tästä rautakaupasta kehittyi Oy Wiklund Ab ja Axel Wiklund toimi tämän yrityksen toimitusjohtajana 1899-1918 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1918-1940. Hän oli myös perustamassa Rautakonttori Oy:tä ja oli sen hallintoneuvoston puheenjohtajana 1918-1940. Wiklund oli Turun kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä sekä toimi Turun kauppiasyhdistyksen puheenjohtajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1920.
Oy Wiklund Ab:n tavaratalo sirtyi Turun Osuuskaupan haltuun 1950-luvulla ja se toimii nykyisin Sokos Wiklund nimellä.
Heavy Horses

Albumin tyyli

Ian Andersonin sanoitukset kertovat tällä levyllä realistisista aiheista edellislevyn metsän taruolentojen ja myyttejen sijaan. Albumin teemana ovat maaseudun elämä ja sen muutokset ja uhat nykymaailmassa. Esimerkiksi albumin nimikappale kertoo hevosen syrjäyttämisestä työjuhtana. Levyn nimi ja nimikappale viittaavat Englannin maaseudun työhevosiin. 
Musiikillisesti Heavy Horsesia on sanottu Jethro Tullin albumeista monimutkaisimmaksi. Sanoitusten ohella myös levyn sävellykset ovat melankolisia. Edellisalbumi Songs from the Woodiin verrattuna solisti Ian Andersonin äänen on sanottu kehittyneen rajumpaan ja karheampaan suuntaan. Samalla itse yhtyeen soiton on sanottu olevan ”tiukempaa” kuin Songs from the Woodilla. Mukana on vaikutteita englantilaisesta kansanmusiikista, mikä ilmenee melodioissa, akustisissa kitaroissa, mandoliineissa sekä Andersonin huilunsoitossa.
Curved Air -yhtyeen Darryl Way soittaa viulua kappaleissa ”Acres Wild” ja  ”Heavy Horses”.
Felix Klink

Felix Georg Klink (6. lokakuuta 1897 Kivennapa – 10. syyskuuta 1960) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Aleksanteri Klink ja Maria Plado. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elsa Tiilikan kanssa.

Opinnot

Klink kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922. Klink suoritti kenttätykistön kapitulanttikoulun vuonna 1921 ja reserviupseerikoulun vuosina 1922–1923 ja taktiikan soveltamiskurssin suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927.

Jääkärikausi

Klink työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 16. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin sotapalvelukseen kykenemättömänä pataljoonan täydennysjoukkoon 7. maaliskuuta 1917 ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan.

Sisällissodan jälkeinen aika

Klink palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja astui 11. huhtikuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hän toimi sekä 1. ja 2. pataljoonan konekiväärikomppanioissa 18. toukokuuta 1919 saakka. Hän otti osaa retkikunalla taisteluihin muun muassa Vitelessä, Tuuloksessa ja Aunuksen kaupungissa. Aunuksen retkikunnalta palattuaan hän liittyi vapaaehtoisena 26. syyskuuta 1919 Pohjois-Inkerin vapaajoukkoihin, missä hän toimi 7. komppanian päällikkönä ja palveli vapaajoukoissa 30. joulukuuta 1920 saakka. Hän otti osaa vapaajoukoissa taisteluihin muun muassa Kirjasalossa. Sotaretkiltään palattuaan Klink astui armeijan palvelukseen 1. maaliskuuta 1921 vääpeliksi ylennettynä Jääkäritykistörykmenttiin, josta hänet siirrettiin 23. joulukuuta 1921 Kenttätykistörykmentti 1:een, missä hän toimi koulutusaliupseerina, nuorempana upseerina ja majoitusmestarina. Klink erosi armeijasta 30. maaliskuuta 1925 ja muutti Räisälään, missä hän ryhtyi viljelemään maata. Maanviljelyn ohella hänellä riitti tarmoa toimia paikallispäällikkönä Räisälän suojeluskunnassa 15. lokakuuta 1925 – 1. helmikuuta 1929 välisenä aikana. Vuoden 1930 huhtikuun alussa hän astui Waldhofin tehtaiden palvelukseen Käkisalmelle, missä hän työskenteli varastonhoitajana ja sähkötöissä 10. tammikuuta 1931 saakka.

Talvi- ja jatkosota

Klink otti osaa talvisotaan 3. Kuormastokomppanian päällikkönä, josta hänet siirrettiin myöhemmin kuormastopäälliköksi Kenttätykistörykmentti l:een. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Huoltokoulutuskeskuksen 4. Autokomppaniaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1942 Jalkaväenkoulutuskeskus 2:n komendantiksi. Hänet vapautettiin palveluksesta vuonna 1942. Sotien jälkeen hän toimi muun muassa Parikkalassa kunnan palopäällikkönä.
Liljevalchin taidehalli

Liljevalchin taidehalli (ruots. Liljevalchs konsthall) sijaitsee Tukholmassa, Djurgårdenin saarella Östermalmin kaupunginosassa.
Arkkitehti Carl Bergstenin (1879–1935) suunnittelema uusklassinen taidehalli on rakennettu 1914–1916. Hallin näyttelysalit ovat korkeita ja ilmavia. Keskeisin sisätila on veistossali. Taidegalleria on Tukholman kaupungin omistuksessa.
Kyrie Irving

Ura

Irving pelasi lukiokoripalloa St. Patrick High Schoolissa. Hän edusti Yhdysvaltoja Nike Hoop Summitissa vuonna 2010, minkä lisäksi hän voitti Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa samana vuonna. Kauden 2010−2011 Irving pelasi yliopistokoripalloa Duken yliopistossa. Hän pelasi koko kaudella vain 11 ottelua 37:stä oikeassa isovarpaassa olleen vakavan nivelvamman takia. Irving pelasi ainoan kautensa yliopistossa 17,4 pisteen, 5,1 syötön ja 3,8 levypallon keskiarvoilla. Kauden jälkeen hän ilmoitti menevänsä vuoden 2011 NBA:n varaustilaisuuteen. Loukkaantumisesta ja vajaaksi jääneestä kaudesta huolimatta Irvingia pidettiin koko varaustilaisuuden parhaana pelaajana ja Cleveland Cavaliers varasikin hänet koko varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.
Maaliskuussa 2015 Irving heitti jatkoajalle venyneessä ottelussa San Antonio Spursia vastaan oman ennätyksensä ja Cavaliersin piste-ennätyksen, 57 pistettä.
Vuonna 2016 Irving juhli Cavaliersissa sen historian ensimmäistä NBA-mestaruutta. Kesällä 2017 hän siirtyi Boston Celticsiin.Irving siirtyi kesällä 2019 Brooklyn Netsiin.

Maajoukkue

Espanjan MM-kilpailuissa 2014 Irving kuului Yhdysvaltain kultajoukkueeseen. Hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja turnauksen tähdistöviisikkoon.
Kesäkuussa 2016 Irving valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon, missä maa voitti kultaa.

Näkemyksiä

Helmikuussa 2017 Irving totesi, että maa on litteä. Podcast-haastattelussa hän totesi: "Tämä ei ole edes salaliittoteoria ... Maa on tasainen. Maa on tasainen.
Myöhemmässä haastattelussa hän oli vähemmän voimakas puolustamaan litteää maapalloa kannustamalla ihmisiä "tekemään oman tutkimuksensa" aiheeseen. Syyskuussa 2017 Irving kiisti nämä väitteet ja sanoi, että media ymmärsi väärin, kun hän  vaan laski leikkiä. Irving totesi myös, että hän uskoo edelleen salaliittoteorioihin, kuten ajatukseen siitä, että Federal Reserve olisi John F. Kennedyn murhan takana ja että CIA yritti tappaa Bob Marleyn.
Jet Li

Elokuvaura

Menestyksekkään wushu-urheilu-uran jälkeen Li siirtyi elokuvien pariin 1980-luvun alussa. Hänen ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa Shaolin Temple vuonna 1982. Li esitti pääosaa myös elokuvan jatko-osissa Shaolin Temple 2: Kids from Shaolin ja Shaolin Temple 3: Martial Arts of Shaolin. Ensimmäisen osan kuvaukset kestivät yli vuoden, jossa he kuvasivat kaikki neljä vuoden aikaa. Li kertoi myös, ettei hän tuolloin tiennyt mitään elokuvien tekemisestä, eikä taistelukohtien koreografioiden tekemisestä. Elokuvan ohjaaja Xinyan Zhang kertoi heille vain perusjuonen, ja näyttelijöiden oli itse keksittävä taistelukohdat. Vaikka elokuvan kuvaaminen kesti lähes koko päivän, Lin mielestä se oli helpompaa siihen nähden, kun hän harjoitteli nuorempana wushua kahdeksan tuntia päivässä.
Myöhemmin 1990-luvun alussa Li esiintyi toisessa trilogiassa Tapahtui kerran Kiinassa, kunnes vuoden 1998 elokuvan The Contract Killerin jälkeen Li oli aikeissaan lopettaa näyttelemisen 34-vuotiaana. Hän halusi muuttaa elämänsä rauhallisempaan suuntaan omistautumalla opiskelemaan buddhalaisuutta. Yllättäen tiibetiläinen buddhalaisuuden opettaja Lo Kunsang Rinpoche suostutteli Jet Litä jatkamaan työtään, jota hän piti näyttelijän velvollisuutena. Lähes saman tien tapaamisesta Li sai puhelun Yhdysvalloista International Creative Management agentilta, joka pyysi häntä rikospomon rooliin Tappava ase 4 -elokuvaan. Tämän myötä Li esitti ensimmäistä kertaa roiston roolia ensimmäisessä yhdysvaltalaisessa elokuvassaan. Li suostui esiintymään elokuvassa sen jälkeen, kun tuottaja Joel Silver lupasi hänelle päärooliin seuraavassa tuottamassaan elokuvassa Romeon on kuoltava. Elokuvan jälkeen Lin ura nousi uuteen suuntaan elokuvan tuottaessa yli 90 miljoonan dollarin lipputulot. Li esiintyi sittemmin elokuvissa Kiss of the Dragon (2001) ja The One (2001), kunnes palasi hetkellisesi Hongkongin elokuviin Heron myötä. Elokuvan myötä Listä tuli parhaiten palkatuin näyttelijä kiinalaisissa elokuvissa. Hänen palkakseen arvioitiin olevan 9,1 miljoonaa dollaria. Li ja toinen kiinalainen taistelulajien taitaja Jackie Chan ovat hyviä ystäviä.
Saulen taistelu

Taistelupaikka

Hermann de Wartbergenin Chronicum Livoniaen mukaan taistelu käytiin paikassa nimeltä Saulerorum, minkä on tulkittu nykyistä Šiauliaita. Täyttä varmuutta asiasta ei kuitenkaan ole.

Taistelu

Paavi Gregorius IX julisti ristiretken Liettuaan ja Samogitiaan vuonna 1236. Kutsuun vastasi silloinen Riian maaherra Volkwin, joka lähti Samogitiaan saman vuoden syksyllä mukanaan Holsteinista tulleita ritareita sekä pihkovalaisia Kalparitariston liittolaisia. Samogitiassa he kohtasivat Vykintasin johtamat liettualaiset, joita vastaan käytiin taistelu 22. syyskuuta 1236. Saksalaisten joukoissa oli 55 ritaria, 600 muuta sotilasta, sekä noin 1 500 virolaista, liiviläistä ja latvialaista sotilasta. Pihkovalaisia osallistui taisteluun noin 200. Taistelupaikan maaperä oli soista, mikä haittasi etenkin raskaasti varustettuja kalparitareita. Taistelu olikin ristiretkeläisille tappiollinen ja Volkwin sekä 48 ritaria kuolivat.

Seuraukset

Taistelun suorana seurauksena Kalparitaristo menetti aiemmin valtaamansa alueet Väinäjoen toiselta puolelta. Epäsuorana seurauksena oli kalparitariston liittäminen Saksalaiseen ritarikuntaan. Volkwin oli kuitenkin käynyt neuvotteluja Saksalaisen ritarikunnan Hermann von Salzan kanssa lähemmästä yhteistyöstä ritarikuntien kesken jo ennen kuolemaansa. Aiemmin näiden suunnitelmien hidasteena olivat olleet Tanskan vaatimukset Tallinnan kaupungissa. Saulen taistelun jälkeen Kalparitaristo liittyi saksalaiseen ritarikuntaan autonomisena Liivinmaan ritarikuntana.