google/wiki40b huggingface dataset:
Santa Maria de Montserrat

Santa Maria de Montserrat on benediktiiniläisluostari Montserratin vuorella Kataloniassa Espanjassa. Luostarin kirkossa sijaitsee Mustan Neitsyt Marian patsas, Virgen de Montserrat (kat. La Moreneta). Luostari perustettiin 1000-luvulla. Napoleonin joukot polttivat luostarin 1800-luvun alussa. Valtio takavarikoi kaikki luostarit vuonna 1835, jolloin Montserratin luostari hylättiin. Luostari uudelleenrakennettiin vuosisadan lopussa.
Mikk Reintam

Ura

Reintam aloitti uransa virolaisessa suurseurassa FC Florassa, jossa hän pelasi junioreissa. Vuonna 2007 hän siirtyi Esiliigassa pelaavaan FC Valgaan. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen paluuta FC Floraan, jossa hän pelasi edustusjoukkueen lisäksi seuran kakkosjoukkueessa. Vuonna 2010 Reintam siirtyi JK Tulevik Viljandiin. Hän pelasi seurassa neljätoista ottelua. Helmikuussa 2011 Reintam siirtyi koejaksolle Veikkausliigassa pelaavaan JJK Jyväskylään, jonka kanssa hän teki myöhemmin kolmen vuoden sopimuksen. Reintam debytoi Veikkausliigassa 12. toukokuuta 2011 ottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Ensimmäiset maalinsa Veikkausliigassa hän teki 31. heinäkuuta Kuopion Palloseuraa vastaan luvuin 4−4 päättyneessä ottelussa.

Maajoukkueura

Reintam on edustanut Viron nuorisomaajoukkueita. Hän debytoi A-maajoukkueessa 25. toukokuuta 2011 Baskimaita vastaan, mutta tätä ei nimitetty viralliseksi maaotteluksi. Reintamin ensimmäisen virallinen A-maaottelu oli Chileä vastaan. Hän teki oman maalin toisessa maaottelussaan Uruguayta vastaan. Hän oli tätä ennen edustanut Viron alle 19-vuotiaita yhdeksässä ottelussa.
Pulmankijärvi

Kasvillisuus ja eläimistö

Suomen puolella Pulmankijärvi ympäristöineen on 1 623 hehtaarin laajuinen Natura 2000 -kohde. Meren läheisyys vaikuttaa alueen kasvi- ja eläinlajistoon. Tamariskikasveihin kuuluvaa pensaskanervaa kasvaa Suomessa ainoastaan Pulmankijärven alueella. Järven erikoisuuksiin kuuluu myös siellä elävä merikala kampela (Platichthys flesus).
Pulmankijärven Natura-alueella tavattavia muita huomionarvoisia kasveja ovat nystypaju, velholehti, vuoriloikko ja valkokämmekkä. Niistä vuoriloikko on alueellisesti uhanalainen.
Titanic II (elokuva)

Juoni

Elokuvan tapahtumat ajoittuvat vuoteen 2012, sata vuotta alkuperäisen RMS Titanicin uppoamisesta. Uusi luksusristeilyalus SS Titanic II on lähdössä neitsytmatkalleen samalle reitille, jolla Titanic upposi sata vuotta aikaisemmin (vaikkakin Titanic II aloittaa matkansa Yhdysvalloista tarkoituksena seilata Atlantin yli Isoon-Britanniaan). Laivaan astuvat hoitajat Amy Maine, (Marie Westbrook) ja Kelly Wade (Michelle Glavan).
Matkan aikana ilmaston lämpenemisen vaikutukset saavat Grönlannissa sijaitsevan jäätikön romahtamaan aiheuttaen tuhoisan tsunamin, joka lähettää jäävuoren suoraan kohti Titanic II:ta. Se murskaa laivan tyyrpuurin kyljen aiheuttaen tuhoisaa painetta laivan turbiineihin. Laivan omistaja Hayden Walsh ja Amy pelastavat kaapin alle jääneen Kellyn. Laiva alkaa upota keula edellä Atlantin valtamereen. Samalla kun ihmiset taistelevat nousevaa vettä vastaan, turbiinit räjähtävät, tappavat muun muassa kapteeni Will Howardin (D.C. Douglas) ja sytyttävät keskilaivan tuleen. Hayden kieltäytyy nousemasta helikopteriin. Hän, Amy ja Kelly päätyvät alakansille. He tulevat ison oven luokse. Hayden yrittää avata sen kirveellä. Amy pääsee läpi ovesta, mutta kirves pettää ja Kellyn yrittäessä läpi ovi sulkeutuu surmaten Kellyn sen väliin.
Toinen jäätikön romahdus aiheuttaa uuden tsunamin, joka kiepauttaa laivan ylösalaisin hukuttaen suurimman osan yhä laivassa olevista matkustajista ja surmaa pelastusveneissä olevat matkustajat. Laiva täyttyy vedellä ja uppoaa. Amy ja Hayden päätyvät nopeasti täyttyvään keltaiseen laatikkoon, joka nojaa seinää vasten. Hayden sanoo Amylle, että hän hukkuu laivan mukana. Hayden antaa nopeasti Amylle ainoan sukelluspuvun, joka pelastaa Amyn. Amy palaa pelastamaan Haydenin pinnalle, mutta tämä on jo ehtinyt hukkua. Ensimmäisen Titanicin varjo ei väisty.

Tuotanto

Elokuva kuvattiin RMS Queen Marylla, joka esitti SS Titanic II:ta.

Titanic II vuonna 2018

Kiinassa CSC Jinglingin telakalla suomalaisyhtiö rakentaa oikean Titanic II:n jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2018. Laiva lähtee Kiinan Jiangsusta neitsytmatkalleen Dubaihin.
Helsingin Urkukesä

Helsingin Urkukesä on musiikkitapahtuma, jonka keskeinen pyrkimys on osoittaa uruille sopivan ohjelmiston laajuus. Vuonna 2009 niitä on järjestetty 8 kertaa. Tapahtuma kerää vuosittain noin 10 000 kävijää. Sen järjestävät Helsingin tuomiokirkkoseurakunta, Kallion seurakunta ja Johannes församling.
Urkukesä alkaa kesäkuun alusta ja se jatkuu elokuun loppuun asti. Iltakonsertteja järjestetään Tuomiokirkon, Kallion, Johanneksen, Agricolan, Tuomiokirkon kryptan ja Vanhan kirkon uruilla, ja iltapäiväkonsertteja järjestetään Suomenlinnan kirkossa. Päivämusiikkia järjestetään Tuomiokirkossa ja Vanhassa kirkossa. Vuonna 2009 järjestettiin konsertti ensi kertaa myös Kallion kirkossa.
Robert Noorduyn

Robert Noorduyn (6. huhtikuuta 1893 Nijmegen, Alankomaat – 22. helmikuuta 1959 South Burlington, Vermont, Yhdysvallat) oli Alankomaissa syntynyt ja muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa toiminut lentokoneinsinööri.

Alku

Robert Noorduyn opiskeli insinööriksi Alankomaissa ja Saksassa. Vuonna 1913 hän muutti Englantiin, jossa opetteli lentämään Gaudron G II -koneella. Hän työskenteli teknikkona Sopwithin lentokonetehtaassa.
Noorduyn pestattiin 1917 työnjohtajaksi British Aerial Transport -yhtiöön, jonka pääsuunnittelija oli alankomaalainen Frits Koolhoven. Kuten muutkin ensimmäisen maailmansodan lopussa perustetut yhtiöt, BAT oli lyhytikäinen. Se lopetti toimintansa vuonna 1919. 
Anthony Fokker oli muuttanut vuonna 1919 Saksasta Alankomaihin ja perustanut sinne lentokonetehtaan. Hoorduyn oli palannut Alankomaihin ja sai töitä Fokkerilta. Fokker halusi laajentaa toiminaansa myös Yhdysvalloissa, ja Noorduyn lähettiin Teterboroon johtamaan Fokkerin sikäläistä tehdasta.

Suunnittelutyö

Teterborossa Noorduyn johti Fokker Universal -matkustajakoneen suunnittelua. Kone oli tehty erityisesti Kanadan markkinoita varten, jossa myynti sujui hyvin. Hän johti myös sen seuraajan Fokker Super Universalin kehitystötä ja kehitti yksimoottorisesta F.VIII:sta kaksimoottoriversion.
Noorduyn siirtyi vuonna 1929 Bellanca-tehtaaseen, joka oli Wilmingtonissa Delawaressa. Hän suunnitteli yhtiölle Bellanca Skyrocket -lentokoneen ja  osallistui myös Bellanca Pacemakerin kehitysversion suunnitteluun. 
Vuonna 1932 hän toimi Pitcairn-Cierva Autogiro Company of America -yhtiössä. Hän suunnitteli yhtiön ensimmäisen nelipaikkaisen autogiron, Pitcairn Autogiro PA-19.

Noorduyn Norseman

Noorduyn perusti Walter Claytonin kanssa vuonna 1933 Montrealiin oman yhtiön, Noorduyn Aircraft Limitedin. Sen päätuote oli Noorduyn C-64 Norseman. Yhtiön nimi muuttui 1935 muotoon Noorduyn Aviation. Yhtiö kaatui toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1953 Noorduyn pyrki synnyttämään kaatuneen yhtiön uudelleen, mutta hän sairastui ja kuoli vuonna 1959.
Pulteri

Pulteri on yhdysvaltalaisen Johnny Hartin (1931–2007) piirtämä sarjakuva. Sarjan alkuperäinen nimi on B.C. (Before Christ). Sarja sijoittuu esihistorialliseen aikaan ja sen päähenkilöinä on joukko luolamiehiä. Sarja ei pyri olemaan realistinen, vaan siinä nähdään sekä mammutteja ja dinosauruksia että usein myös viittauksia nykymaailman tapahtumiin. Pulteri on yksi maailman pisimpään jatkuneista sarjoista. Hart piirsi sitä lähes kuolemaansa asti, ja nykyisin sarja jatkuu hänen lapsenlastensa Mason Mastroiannin ja Mick Mastroiannin sekä tyttärensä Perry Hartin voimin.
Sarja alkoi ilmestyä lehdissä vuonna 1958.
Sarja on ilmestynyt Suomessa pitkään Apu-lehdessä. A-lehdet julkaisi 1970-luvulla joitakin Pulteri-pokkareita.
Pulteri esiintyi myös vuonna 1983 julkaistussa tietokonepelissä B.C.'s Quest For Tires,sekä vuonna 1984 jatko-osassa BC II:Grog's Revenge. Pelit käännettiin useille 8-bittisille koneille.
Marguerite Barankitse

Nuoruus

Marguerite Barankitse syntyi Ruyigin kaupungissa vuonna 1957. Hänet kasvatettiin tutsina. Hän oli kuusivuotias, kun hänen isänsä kuoli.
Barankitse opiskeli opettajaksi Rusengossa ja teki jatko-opintoja Lourdesissa Ranskassa. Palattuaan Burundiin hän alkoi opettaa Ruyigissä ranskaa yläkoululaisille. Barankitse oli 23-vuotias, kun hän adoptoi yhden orvoksi jääneen oppilaansa ja seuraavina vuosina neljä oppilasta lisää.
Barankitse opiskeli 1980-luvun lopulla hallintotiedettä Sveitsissä. Hän palasi sieltä Ruyigiin, jossa hän sai paikan hiippakunnan sihteerinä.

Burundin sisällissodan hyväntekijä

Barankitse asui Ruyigiin lähistöllä, kun Burundin ensimmäisen demokraattisesti valitun presidentin Melchior Ndadayen murha käynnisti hutujen ja tutsien välisen sisällisodan, jossa kuoli yli 300 000 ihmistä. Kun tutsikapinalliset lähestyivät 24. lokakuuta 1993 Ruyigiä, Barankitse haki adoptiolastensa kanssa turvaa arkkipiispan asunnosta.
Kaupungissa tapettiin 24. lokakuuta 72 ihmistä. Kapinalliset olisivat halunneet tappaa Barankitsenkin hutujen auttamisesta, mutta kukaan kapinallisista ei halunnut tappaa toista tutsia. Hänelle kuitenkin kostettiin riisumalla hänet alastomaksi ja sitomalla tuoliin.
Verilöylyn jälkeen Barankitse pystyi pelastamaan 25 lasta ja ottamaan nämä suojiinsa. He saivat turvapaikan saksalaiselta avustustyöntekijältä, jonka luona he asuivat seitsemän kuukautta. Kun sisällissota raaistui entisestään, Barankitsen luokse alkoi tulla lisää lapsia lähistöltä.
Kun Barankitsen orpolasten määrä kasvoi, hän joutui laajentamaan organisaationsa. Näin sai alkunsa Maison Shalom, joka sai alkuun tilapäismajoituksen Ruyigin hiippakunnan rakennuksista. Barankitse laajensi vuonna 1994 toimintaa myös Gisuruun ja Buteziin. Maison Shalomin kautta Barankitse oli kesäkuuhun 2016 mennessä huolehtinut noin 30 000 lapsen turvasta ja koulutuksesta. Maison Shalomin on tukenut myös HIV:n vastaista työtä ja perheiden yhdistämistä. Se on myös pyrkinyt auttamaan naisia ja lapsia, jotka palaavat Tansanian pakolaisleireiltä.
Barankitsen työ on tunnustettu ympäri maailmaa. Hänet on palkittu muun muassa Pohjoinen–etelä-palkinnolla (2000), Neljän vapauden palkinnolla (2004) ja Nansen-palkinnolla (2005).
Jazz-aika

Jazz-aika (The Jazz Age) kuvaa aikakautta joka alkoi ensimmäisen maailmansodan loputtua, jatkui läpi "kuohuvan 20-luvun" ja loppui 1930-luvun lamaan. Edellisen aikakauden perinteiset arvot heikkenivät kun Amerikan pörssimarkkinat kohosivat rajusti.
Aikakausi saa nimensä jazz-musiikista, joka sai tähän aikaan suunnattoman suosion. Jazz-ajan merkittävien yhtymien ja trendien joukossa on teknologisen kehityksen julkinen omaksuminen, joka on yleensä nähty autojen, ilmamatkustuksen ja puhelimen käyttöönottona, mutta myös sosiaalisen käyttäytymisen, taiteen ja kulttuurin uusissa moderneissa trendeissä. Suunnittelussa ja arkkitehtuurissa tuli muotiin art deco. Aikakauden nimen keksi kirjailija F. Scott Fitzgerald, joka kritisoi suuresti tätä "rentoutumisen" uutta aikaa romaaneissa kuten Kultahattu.
Steve Clark

Nuoruusvuodet

Steve syntyi Hillsbroughissa, Sheffieldissä, Englannissa. Nuoresta iästään lähtien hän oli hyvin kiinnostunut musiikista, ja hänen ensimmäinen näkemänsä konsertti oli The Shadowsin esiintyminen, joka teki suuren vaikutuksen 6-vuotiaaseen Steveen. Steve aloitti kitaransoiton saatuaan ensimmäisen kitaransa 11-vuotiaana isältään, joka oli taksikuski. Steven isä oli suostunut antamaan kitaran hänelle sillä ehdolla, että hän opettelisi soittamaan sitä täydellisesti. Uransa aikana Def Leppardissa hän käytti pääasiassa Gibson-merkkisiä kitaroita. Toisinaan hän käytti myös Fender Stratocaster-mallin kitaroita. Tämäntyyppisen kitaran voi havaita hänen käytössään esimerkiksi Love Bites-kappaleen musiikkivideolla.

Ura Def Leppardissa (1978–1991)

Ennen liittymistään Def Leppardiin Steve oli soittanut omassa pikkubändissään Electric Chickenissä. Samoihin aikoihin hän tapasi Def Leppardin perustajajäsenen, Pete Willisin ja kysyi yhtyeestä kitaristinpaikkaa. Hän liittyi Def Leppardiin tammikuussa 1978. Def Leppardin laulajan, Joe Elliottin mukaan Steve soitti koesoitoissa Lynyrd Skynyrd-yhtyeen Freebird-kappaleen, jonka jälkeen hänet valittiin kitaraan. Soittaessaan Def Leppardissa hänellä oli suuri vaikutusvalta yhtyeen musiikkiin ja sanoituksiin. Esiintyessään lavalla Pete Willisin kanssa hän sai lempinimen Riffimestari. 
Pete Willisin lähtö oli Clarkille todella kova takaisku. Hän ei kuitenkaan jaksanut murehtia, sillä tilalle saapunut Phil Collen täytti saappaat erinomaisesti. Collen keksi Clarkille myös uuden lempinimen, Valkoinen Salama. Nimitys tulee Steven tavasta pukeutua valkoisiin vaatteisiin lavalle mentäessä. 
Steve soitti jokaisella Def Leppardin studioalbumilla yhtyeen debyyttilevystä On Trough The Night aina vuoden 1987 Hysteria-albumiin asti. Def Leppard omisti albuminsa Adrenalizen Steven muistolle. Levyllä on myös kappale White Lightning, joka tarkoittaa Valkoista Salamaa. Clark ehti myös kirjoittaa albumille joitain kappaleita.
Manne Nurmia

Veli Manne Nurmia, vuoteen 1936 Norlund (9. helmikuuta 1905 Rauma – 1. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kemisti, joka toimi Oy Alkoholiliike Ab:n pääjohtajana vuosina 1969–1971. 
Nurmian vanhemmat olivat konsuli Johan Konstantin Nordlund ja Ida Augusta Ramstedt ja puoliso vuodesta 1929 voimistelunopettaja Elli Zaida Aleksandra Söderman. Ylioppilaaksi Nurmia tuli vuonna 1922. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1926 ja lisensiaatiksi 1936 ja hän väitteli filosofian tohtoriksi 1937 sokerikemian alalta.
Nurmia toimi Mäntän työväenopiston johtajana 1929–1931, biokemiallisen tutkimuslaitoksen assistenttina ja yliassistenttina 1931–1937, Alkon kemistinä 1937–1938 ja osastopäällikkönä 1939–1952. Hän oli Alkon apulaisjohtaja 1952–1954, kaupallinen johtaja vuodesta 1954, johtokunnan jäsen vuodesta 1956, pääjohtajan varamies vuodesta 1959 ja pääjohtaja 1969–1971. Hän oli myös Yhtyneiden Ravintoloiden johtokunnan puheenjohtaja. Lisäksi hän oli Suomen Kemistilehden päätoimittaja 1938–1943.
Helmikuussa 1967 Nurmia kommentoi alkoholiriippuvuutta sanoen: "muutoin olen sitä mieltä, että kun rappioalkoholistit haluavat juoda itsensä tentulla kuoliaiksi, niin miksei heidän anneta tehdä sitä? Se olisi ainoa palvelu, minkä he voisivat tehdä yhteiskunnalle." Lausunnosta tehtiin eduskuntakysely.
Missile Defense Agency

Kaksi operatiivista tukikohtaa

Organisaatiolla on torjuntaohjuksia Vandenbergin lentotukikohdassa Kaliforniassa ja Alaskassa. George W. Bushin hallinto pyrki saamaan MDA:n tutka-aseman Tšekin tasavaltaan ja torjuntaohjustukikohdan Puolaan. Tutka siirrettäisiin Tšekkiin Tyyneltämereltä.
Ithkuil

Kielioppi

Ithkuilin sanasto koostuu mahdollisesti peräti 3 600 eri sanajuuresta, joista vasta 900 on käännetty. Joka sanajuuri koostuu kahdesta radikaalista, joista voidaan derivoida tuhansia uusia lekseemejä ithkuilin monimutkaisten morfofonologian sääntöjen mukaan. Kielessä esiintyy myös mm. 3 sanavartaloa, 14 valenssia, 30 modaliteettia, 32 aspektia, 8 tapaluokkaa ja 81 sijamuotoa (suomen kielessä taas on vain 15 sijamuotoa). Formatiivisten sanaluokkien sanojen runkoihin voidaan lisätä peräti 153 affiksia. Ithkuilin eri sijamuotoja ovat mm. datiivi, ergatiivi, instrumentaali, genetiivi, essiivi, abessiivi, komitatiivi jne. Kielessä esiintyy myös paljon harvinaisia sijamuotoja kuten postulatiivi (viittaa hypoteettiseen substantiiviin tai tilanteeseen joka käydessä toteen aiheuttaa päälauseen kuvaamansa seurauksen, esim. "Jos sataa lunta, niin en mene ulos") sekä jopa partitiivi, joka esiintyy paitsi suomessa vain virossa, saamelaiskielissä ja harvassa muussa.
Esko Vettenranta

Esko Antero Vettenranta (2. toukokuuta 1913 Viipuri – 20. toukokuuta 1989 Turku) oli suomalainen näyttelijä.
Vettenranta kävi 1940-luvun alkupuolella Suomen Filmiteollisuuden perustaman filmikoulun, jolla etsittiin uusia lupaavia näyttelijöitä esiintymään Toivo Särkän johtaman yhtiön elokuvissa. Samassa koulussa opiskelivat myös muun muassa Kyllikki Forssell, Sirkka Sipilä ja Teijo Joutsela. Vuonna 1945 Vettenranta solmi avioliiton kosmetologi Aija Vilannon kanssa, joka samana vuonna teki pari näyttävää elokuvaroolia.
Suuren osan elämästään Turussa asunut Vettenranta teki merkittävän uran Turun Kaupunginteatterissa. Lisäksi hänet tunnettiin monista merkittävistä rooleistaan Jorma Nortimon ja Yrjö Nortan elokuvissa. Hänen aktiiviuransa filmissä ajoittuu 1940-luvulle. Silloin hän teki useita sankarirooleja muun muassa elokuvissa Kyläraittien kuningas (1945), Anna Liisa (1945), Kuudes käsky (1947) ja Keittiökavaljeerit (1949). Lisäksi hänet nähtiin yhdessä Suomisen Olli -elokuvassa. Vettenrannan muistetuin rooli lienee kuitenkin nimiosa Mika Waltarin romaaniin perustuvassa Hannu Lemisen ohjaamassa Vieras mies -elokuvassa vuonna 1957.
Vettenranta nähtiin valkokankaalla niin romanttisissa maaseutuelokuvissa, draamoissa kuin komedioissa. Luontevana ja komeana esiintyjänä Vettenranta oli usein kriitikoiden suosiossa. Aikalaisarvostelijat kiittivät hänen suoriutumistaan Johanneksen osasta Minna Canth-filmatisoinnissa Anna Liisa. Ensimmäisen ison roolinsa Vettenranta teki elokuvassa Yrjänän emännän synti, jolloin hänet jo koettiin "mieluisana yllätyksenä". Vettenranta debytoi valkokankaalla jo vuonna 1941, jolloin hänellä oli sivuosa mustalaisena klassikkoelokuvassa Kulkurin valssi. Vettenranta esiintyi vielä muutamassa tv-tuotannossa 1970–80-luvuilla.
Vuonna 1952 Esko Vettenranta levytti turkulaiselle Sointu-levymerkille puolenkymmentä iskelmää, muun muassa tangon "Lago Maggiore", jonka levytti hieman myöhemmin Olavi Virta ja Kauko Käyhkön esittämänä tunnetumman "Tukkilaisrakkautta".
Impressio, auringonnousu

Maalauksen nimi

Monet antoi maalaukselle nimeksi Impressio. Nimen jatkona ollut ”auringonnousu” oli näyttelyn käsiohjelman kirjoittajan lisäämä. 
Maalauksen nimi korostaa ilmaisua kuvauskohteen sijaan. Myös Monet’n ystävä James McNeill Whistler nimesi maisemiaan ja muotokuviaan tyyliin Harmaan ja mustan sommitelma (Arrangement in Grey and Black), joskin maalausta kutsutaan aiheen mukaan myös Taiteilijan äidin muotokuvaksi. Molemmat maalaukset on nimetty melko abstraktisti, vaikka ne ovat suhteellisen esittäviä. Nimeämistapa korostaa, että ensisijaista on sommittelu, väri, valo tai vastaava.

Vastaanotto

Charivari-lehden kriitikko Louis Leroy poimi teoksen sattumalta kritiikkinsä otsikkoon. Leroy kirjoitti: ”Mitä nämä maalaukset esittävät? Vaikutelmia auringon noustessa. Vaikutelmia tosiaan. Mutta vaikka minä nyt olen vaikutettu, täytyyhän teoksen antaa itsestään jokin vaikutelma... millaista vapautta, millaista hahmottelun helppoutta! Alkeellinen tapettikin on huolellisemmin työstetty kuin tämä niin sanottu merimaisema!”

Teoksen sommittelu ja maalaustyyli

Maalauksen sommittelu on rakennettu pelkästään melko samaa valööriastetta olevista väreistä. Värit on maalattu löyhillä siveltimenvedoilla vaikutelman tavoittamiseksi. Monet on käyttänyt eriasteisen kylmiä ja lämpimiä värejä ja hyödyntää niiden kontrasteja ja värien voimakkuutta valoorien sijaan.Keltainen ja oranssi korostavat sinisiä ja vihreitä sävyjä, kun toinen vaihtoehto olisi ollut käyttää tummien ja vaaleiden värien kontrasteja.
Kuvan horisontti on korkealla. Ääriviivat ja muodot katoavat atmosfääriin. Maalauksessa mikään ei ole lujaa tai selväpiirteistä. Kuvan aiheena on valo, satamaveden hetkellinen läikähtely, usva ja savu optisina aistimuksina.

Teoksen vaiheita

Keräilijä Ernest Hoschedé osti maalauksen 800 frangilla ja myi edelleen 210 frangilla tohtori Belliolle. Bellion tytär lainasi maalauksen Musée Marmottanille 1938. Maalaus päätyi museon kokoelmiin lahjoittajan ansiosta vuonna 1957.
Maalaus varastettiin vuonna 1985, mutta se löytyi viitisen vuotta myöhemmin Korsikasta. Impressio, aurinnonousun lisäksi Marmottanista varastettiin samaan aikaan kahdeksan muuta maalausta. Varkauksien jäljille päästiin, kun useita Ranskan muista museoista varastettuja maalauksia löytyi tunnetun gangsterin Shuinichi Fujikuma hallusta. Myös Marmottanin varkauksien takana olleella Fukiyamalla oli ollut katalogi, jossa esiteltiin yhdeksää kohta varastettavaa maalausta. Fukiyama oli kärsinyt Ranskassa huumeiden takia vankeusrangaistuksen. Vankilassa hän tutustui Philippe Jaminiin ja Youssef Khimouniin, jotka varastivat taulut Marmottanista.
Kuolemanlaakso

Kuolemanlaakso (engl. Death Valley) on kuiva aavikkolaakso Sierra Nevadan vuoristosta kaakkoon Yhdysvalloissa. Tämä Kaliforniassa Nevadan lähellä sijaitseva paikka on Yhdysvaltain kuivin, kuumin ja matalin. Pitkänomainen, 225 kilometriä pitkä laakso on itäisten Amargosa Range- ja läntisten Panamint Range -vuorten välillä. Laakson pohjoisrajana ovat vuoristot Sylvania Mountains ja etelässä Owlshead Mountains. Death Valley on tyypillinen Mojaven autiomaan vuorten keskellä oleva kuiva aavikkolaakso. Kuolemanlaaksossa on Pohjois-Amerikan alin piste, Badwater, joka on 86 metriä merenpinnan alapuolella. 
Kuolemanlaakson alueelta louhittiin booraksia vuosina 1883-1889.

Ilmasto

Kuolemanlaakso on aavikkoa, koska vuoret eivät päästä Tyyneltämereltä tulevia sateisia myrskyjä sinne. Kuolemanlaaksossa kasvaa aavikkopensaita. Amargosa- ja Furnace Creek -joet virtaavat laaksoon, mutta katoavat siellä hiekkaan. Vaikka Kuolemanlaakso on kuiva, sateiden aikana se tulvii. Syyskuun 2004 tulva tappoi kaksi ihmistä. Kuolemanlaaksossa asui aiemmin timbisha-intiaaneja. Kuolemanlaakso on tunnettu kuivuudestaan, mutta kuivempiakin paikkoja maapallolla on kuten Atacaman aavikko Chilessä.
Alueella sataa keskimäärin 48,3 mm vuodessa, eniten tammi-maaliskuussa, vähiten kesällä ja erityisesti kesäkuussa. Kuumin kuukausi heinäkuu on yleensä vähäsateinen, silloin sataa vain 2,72 mm. Heinäkuussa on iltapäivällä tavallisesti 47–49 °C. Vuosi 1913 oli poikkeuksellinen alueen vuonna 1911 perustetun sääaseman historiassa. Kuolemanlaaksossa (Furnace Creek Ranch, aiemmin Greenland Ranch) mitattiin 10. heinäkuuta 1913 maapallon korkein lämpötila, 56,7 °C. Samana vuonna saavutettiin myös sen ajan sade-ennätys, 114 mm, ja tammikuussa kylmyysennätys –9 °C. Joinakin vuosina ei sääasemalla ole satanut lainkaan. Vuonna 1999 lämpötila pysyi 40 päivää 49 °C yläpuolella, ja ennätys rikottiin.
Vuonna 2001 lämpötila pysyi 154 päivää 38 °C asteessa tai sen yläpuolella, mikä oli ennätys. Vuosina 1997–1998 satoi kesä-heinäkuussa noin 153 mm, mikä oli ennätys. Keskimäärin kylmintä on joulu-tammikuussa, kuuminta heinäkuussa ja vielä elokuussakin.
Thomas Savundaranayagam

Thomas Savundaranayagam (s. 13. heinäkuuta 1938) on srilankalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jaffnan hiippakuntaan 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Mannarin hiippakunnan piispaksi 24. tammikuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jacob Bastiampillai Deogupillai, jota avustivat Nicholas Marcus Fernando ja Frank Marcus Fernando. Savundaranayagam nimitettiin Jaffnan piispaksi 6. heinäkuuta 1992.
Die Antwoord

Taustaa

Die Antwoordin johtava laulaja Ninja on ollut osa Etelä-Afrikan hip hop-maisemaa usean vuoden ajan. Hänet tunnetaan siitä, että hän esiintyy erilaisina henkilöhahmoina lavalla (kuten Ninja on persoonana rivo, sekä aggressiivinen). Kun Ninjalta kysyttiin haastattelussa yhtyeen nimestä "vastaus mihin?" hän vastasi, "mihin tahansa".
Die Antwoord esiintyi Suomessa vuonna 2011 Helsingissä Linkin Parkin lämmittelijänä, vuonna 2014 Flow Festivalilla, sekä vuosina 2015 ja 2017 Provinssissa.

Albumit

Die Antwoord on julkaissut neljä albumia. Ensimmäinen, 5-EP, ilmestyi 2010. Levyltä löytyy hitti, "Enter The Ninja".
Toinen levy XP€N$IV $H1T julkaistiin vuonna 2012. Kolmas levy TEN$ION on tehty vuoden 2012 loppupuolella. Levyltä löytyy monia hittibiisejä, kuten "I Fink U Freeky, Fatty Boom Boom", "Baby's On Fire" sekä "Fok Julie Naaiers".
Vuonna 2014 yhtye julkaisi täyspitkän levyn nimeltään Donker Mag.

Muuta

Yhtyeen jäsenet Ninja ja Yo-Landi esiintyvät päärooleissa vuoden 2015 tieteiselokuvassa Chappie, jossa kuullaan myös yhtyeen musiikkia.