google/wiki40b huggingface dataset:
Ipnos

Ipnos oli turkulainen elintarvikealan yritys, joka aloitti näkkileipätehtaana vuonna 1904 ja laajeni Huhtamäki-yhtymän osana keksien, pastillien ja suklaakonvehtien valmistajaksi. Ipnoksen tunnettuja tuotteita olivat Ruutu-näkkileipä, Figarol-pastillit ja Budapest-suklaakonvehdit.

Ruutu-näkkileipä

Elokuussa 1904 yrittäjäuralle lähtenyt työmies Juho Mäkelä teki Turun maistraatille ilmoituksen uudesta leipomoliikkeestä Linnankatu 61:n puutalossa, jossa aikoi ryhtyä valmistamaan vaimonsa keksimää pieniin ruutuihin jakautuvaa näkkileipää. Vuonna 1912 tehtailija Arthur Vilén osti Mäkelän leipomon ja antoi sille kreikankielisen uunia tarkoittavan nimen Leipätehdas Ipnos.
Myöhemmin Ruutu-näkkinä tunnetuksi tullut, kuminalla maustettu ruisleipä sai aluksi nimen Mensa, joka on latinan pöytää tarkoittava sana. Tämä oli ensimmäinen kerta suomalaisen päivittäistavarakaupan historiassa, kun leivälle annettiin oma tuotemerkki. Ipnoksesta tuli 1918 itsenäistyneen Suomen näkkileipätoimittaja, ja tuotantoa jouduttiin laajentamaan Linnankadulta Vilénin ostamaan St. Erik -leipomoon Kristiinankadun ja Eerikinkadun kulmassa.
Leipomot yhdistettiin 1932 Ipnos Oy:ksi. Vaasan Höyrymylly valmisti Ruutunäkkiä 1970-luvun lopulle saakka, ja viime vuosina samankaltainen leipä on ollut nimeltään Vaasan Pieni Pyöreä Kumina.

Huhtamäen aika

1930-luvun alussa Ipnos ajautui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin, ja ratkaisuksi nähtiin tuotevalikoiman laajennus. Arthur Vilén otti neuvonantajakseen Heikki Huhtamäen, joka oli joutunut osakassopimuskuvioiden vuoksi tilapäisesti syrjään omaa nimeään kantaneesta Huhtamäki-yhtiöstä. Hänestä tuli Ipnoksen hallituksen puheenjohtaja ja vuonna 1934 myös Ipnoksen omistaja, kun Arthur Vilén myi ensin kiinteistöt ja sitten myös yhtiön osakkeet Huhtamäelle. Huhtamäen johdolla Ipnos aloitti vohvelien ja keksien leipomisen. Makeisalalta kokemusta saanut Huhtamäki toi Ipnoksen tuotevalikoimaan myös pastillit ja muut makeiset, joita valmistettiin uudessa vuonna 1936 valmistuneessa tehtaassa. Kahta vuotta myöhemmin Ipnos oli pastillien valmistajana jo samankokoinen kuin markkinajohtaja Fazer. Figarol-pastilli ja Budapest-konvehti jäivät tältä ajalta pysyvästi kansan suosioon.
Ipnos osti 1939–40 Jalostajan ja Huhtamäki-Hellaksen osake-enemmistön. Ipnos luopui makeisvalmistuksesta Hellaksen hyväksi, mutta sai vastineeksi makaronien valmistuksen. Sodanjälkeisestä raaka-ainepulasta toivuttuaan Ipnos pääsi jälleen valmistamaan jo ennen sotia aloitettujen cream cracker -tyyppisten voileipäkeksejä, vohvelikeksejä ja vaniljakeksejä.

1950–60-luku

Uusi tilavampi tehdas valmistui Turun Kärsämäkeen 1951, ja Linnankadun kiinteistö myytiin puolustusvoimien käyttöön. Vuonna 1982 kiinteistö siirtyi Turun kaupungille ja vuonna 2003 se 
tuhoutui tulipalossa juuri, kun seuraavana aamuna oli määrä kokoustaa sen suojelusta.
Vuonna 1967 Ipnos myytiin Vaasan Höyrymylly Oy:lle, joka lopetti näkkileipien tuotannon Turussa ja myi keksituotantonsa Fazerille.
Top of the Pops

Top of the Pops oli pitkäikäinen BBC2-televisiokanavan viikoittainen populaarimusiikin listaohjelma. Sen ensimmäinen lähetys nähtiin uudenvuodenpäivänä 1964. Puolituntisen ohjelma-ajan puitteissa esiintyivät viikon parhaiten myyneet populaarimusiikin artistit (ensi alkuun Top 20 -listan ja vuodesta 1984 alkaen Top 40 -listan mukaan). Ohjelman luonteeseen kuului taustanauhojen kera esiintyminen, minkä vuoksi moni listasijoittunut artisti jätti Top of the Popsin kokonaan väliin. Muutamat, muun muassa Oasis sekä Nirvana, ovat tehneet vuorollaan pilaa taustanauhalta esiintymisestä. Vuodesta 1972 vuoteen 1980 ohjelmassa ei esitetty ainoatakaan live-esiintymistä, kunnes vuonna 1980 Iron Maiden kieltäytyi esittämästä "Running Free" -kappalettaan taustanauhalta. Kesäkuussa 2006 ilmoitettiin ohjelman lopettamisesta, ja viimeinen esityspäivä oli 30. heinäkuuta 2006.
Top of the Popsin 60-lukulainen kilpailija Ready Steady Go oli rajatummin lähinnä mod-nuorisolle omistettu ohjelma.
Helmikuusta 1995 alkaen on julkaistu lehteä, joka kulkee myös nimellä Top of the Pops. Se sisältää enimmäkseen listatietoa ja sen hetken suosituimpien pop-tähtien haastatteluita.
Ville Friman

Ville Friman (30. huhtikuuta 1980, Kristiinankaupunki) on suomalaisen melodista death metalia soittavan Insomnium-yhtyeen kitaristi ja laulaja.
Friman ja hänen vanhempansa muuttivat Joensuuhun, kun Ville oli 4-vuotias. Hän aloitti kitaransoiton 16-vuotiaana ja aloitti soittamaan bändissä, opiskellessaan yliopistossa. Friman on valmistunut biologian tohtoriksi vuonna 2009.
Ville Frimanilla on kaksi veljeä.
Hauinvetämä

Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,3 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee Hulippaan pohjoispuolella Hauinvetämänsuolla. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka on pieni luoto. Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa suomaata. Luoteisrannassa sijaitsee yksi talous ja kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 58 ja yhdystieltä 3421.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,1 metriä mpy. Järven itärantaan laskee Hauinveteämnoja, joka tuo Hauinveteämänsuon kuivatusvedet yhdessä Vähä-Särkijärven vesien kanssa. Pohjoisen suunnasta laskee laajan suon kuivatusvesien johto-oja, joka lähtee Lahdensärki nimisestä järvestä. Länsirantaan laskee vuorostaan Isosuon itälaidan kuivatusojat. Tähän suuntaan laskevat todennäköisesti myös Kaksoslammien vedet. Järven laskujoki mutkittelee suolla ja metsässä laskien Iso-Liesin länsirantaan.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Hauenvetemä”. Sen rannalla sijaitsi pieni maatila peltoineen, jonne tuli metsätie Särkijärveltä. Suolla oli vain kaksi ojaa, jotka oli johdettu järveen. Järven laskuoja virtasi luontaisen oloisena. Maatilan pellot ovat metsitettyjä vuoden 1979 kartassa ja vuoden 1988 kartassa oli merkitty tievarauksia. Järvelle rakennettiin pian tämän jälkeen mökkejä pohjoisrantaan..
Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio

Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio (TSYK) sijaitsee Turussa VI kaupunginosassa. Aikaisemmin kouluun kuului myös peruskoulu, mutta se on lakkautettu. Lukion nimi on lyhyen aikaa ollut myös Tuureporin lukio. Syksyllä 2009 siihen yhdistettiin Kastun lukio, jolle oli 20.5.1994 myönnetty luonnontiedelukion erityistehtävä. Lukion opetustarjontaan kuuluu yleislinjan lisäksi luonnontiedelinja ja merilinja. Luonnontiedelinja on kansallinen erityistehtävä, merilinja on kunnallinen erityistehtävä. Lisäksi koulussa on tarjolla kuvaamataidon painotus. Lukion rehorina toimii Riikka Lindroos.
FS Caïman (1885)

Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1927.
Luidja järv

Maantietoa

Järvi sijaitsee Luidjan kylän luoteispuolella ja sen erottaa Itämerestä noin 30 metriä leveä kannas. Järven pinta-ala on 9,4 ha (hehtaaria) ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja kummatkin rannat ovat sorapohjaista merenrantaa. Järveen laskee kaksi ojaa, joista huomattavin virtaa rannan suuntaisena järven länsipäähän. Oja saa kuitenkin vetensä sisämaasta parin kilometrin päästä Villamaasta.
HMNB Devonport

His/Her Majesty's Naval Base (HMNB) Devonport (HMS Drake) on yksi kolmesta nykyisin käytössä olevasta Britannian Kuninkaallisen laivaston tukikohdasta. Muut tukikohdat ovat HMNB Clyde ja HMNB Portsmouth. Tukikohta on Länsi-Euroopan suurin laivastotukikohta.
Tukikohta sijaitsee Plymouthin kaupungista länteen Devonportissa Devonissa Englannissa. Se on Länsi-Euroopan suurin laivastotukikohta ja Kuninkaallisen laivaston ainoa ydinkäyttöisten alusten korjaus- ja huoltotukikohta. Tukikohtaan on sijoitettu Devonportin laivue (engl. Devonport flotilla), johon kuuluvat muun muassa HMS Ocean sekä Trafalgar-luokan sukellusveneet.
Palveluksessa olevat merimiehet kutsuvat Devonportin laivastotukikohtaa Guziksi. Sana on alun perin tarkoittanut aasialaista pituusmittaa. Mitalla on alueellisia eroja, mutta se on normaalisti rinnastettu jaardiin, siten guz = yard → dockyard (=telakka).
Tukikohtaan on sijoitettu laivastonkoulutuspäämaja, joka vastaa laivaston ja sitä tukevien yksiköiden kouluttamisesta. Yksikkö kouluttaa myös monien muiden maiden henkilöstöä.

Devonportin telakka

Tukikohdan alueeseen kuuluu Kuninkaallinen telakka, jonka käytöstä vastaa Babcock International Groupin (BM) Meriteollisuusyksikkö, joka osti telakan sen edelliseltä omistajalta Devonport Management Limitediltä 2007. BM:n toimintaa Devonportissa kutsutaan normaalisti Devonportin telakaksi.
Telakka-alueeseen kuuluu 14 kuivatelakkaa (Docks 1-15, mutta numeroa 13 ei käytetä), jotka on sijoitettu kuuden kilometrin matkalle jokivarteen. Alueella on lisäksi 25 vuorovesiallasta ja viisi telakka-allasta. Alueen laajuus on kokonaisuudessaan 2,6 neliökilometriä.
Ulkopuoliset henkilöt voivat tutustua telakka-alueeseen elokuussa pidettävän kolmipäiväisten laivastopäivien aikana.

Plymouth Naval Base Museum

Tukikokohtaan on perusteilla museo, joka esittelee tukikohdan historiaa vuosisatojen ajalta.

Historia

Pian valtaan tultuaan Englannin kuningas Vilhelm III perusti uuden telakan Etelä-Englantiin. Hän piti Plymouthin kaupunkia epätarkoituksenmukaisena, mutta paikka rannikolla  muutaman mailin päässä Plymouthista Hamoazen varrelta katsottiin sopivaksi, ja telakan rakennustyöt aloitettiin 1691.
Fila brasileiro

Luonne ja käyttäytyminen

Fila brasileiro on luonteeltaan rohkea ja päättäväinen. Se on myös uskollinen ja kiintynyt perheeseensä. Fila brasileirolla on voimakas taipumus vartioimiseen, ja se saattaa olla epäluuloinen vieraita kohtaan. Isäntäväkeään kohtaan ne ovat tottelevaisia, lauhkeita ja erityisen kärsivällisiä lasten suhteen. Fila brasileiro on ainoa rotu, jonka on edellytetty olevan vihainen.
Rotu kehitettiin alun perin karanneiden orjien kiinniottamiseen ja suurriistan metsästykseen. Yhdysvaltain merijalkaväki käyttää rotua palveluskoirana.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Laura Lehtonen

Laura-Maija Lehtonen (o.s. Raittila) on entinen Yleisradion urheilutoimituksen toimittaja ja Urheiluruudun uutisankkuri. Hän oli Yleisradion palveluksessa vuosina 2001–2007. Vuonna 2007 hän alkoi juontaa ja toimittaa Offseason-ohjelmaa Urheilukanavalla.
Lehtonen on aikaisemmin pelannut pesäpalloa Järvenpään Palossa, muun muassa naisten edustusjoukkueessa.
Lehtonen opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää. Hänen pro gradu -työnsä on nimeltään Ekan joutsenlaulu – Televisiouutisten raportointi Ekan romahduksesta ja se valmistui vuonna 2001.
Viola Uotila

Viola Uotila (s. 1997) on suomalainen muusikko. Hän on tullut tunnetuksi esiintymällä Yle TV2:n Pikku Kakkonen-ohjelmassa ja on julkaissut neljä levyä. Hän laulaa suomalaista kansanmusiikkia ja lastenlauluja säestäen itseään kanteleella. Kanteleen lisäksi hän soittaa nykyään myös kelttiharppua ja selloa.

Elämäkerta

Viola Uotila aloitti kanteleen soiton nelivuotiaana. Hän opiskelee kanteleen ja myös kelttiharpun soittoa Sibelius-Akatemiassa. Lisäksi Viola on opiskellut sellon soittoa Lahden Konservatoriossa. Hän harrastaa myös balettia. Kuusi- ja seitsenvuotiaana hän levytti ensimmäisen levynsä Tulisoroinen, ja toisen levynsä Violan laulut hän levytti ollessaan kahdeksanvuotias. 
Tulisoroinen sisältää kansanmusiikkia Suomen lisäksi myös muualta kuten Venäjältä ja Pohjois-Amerikasta, kuitenkin erilaisilla kanteleilla säestettynä. Violan laulut -levyllä kappaleiden tyyli on uudenaikaisempaa, ja mukana on klassisia sekä uudempia lastenlauluja kantelesovituksina. Kolmas levy Sateenkaaren aarteet vie kuulijan mukaansa unten salaperäiseen maailmaan. Osa levyn musiikista on Violan itsensä tai hänen veljensä Anton Uotilan säveltämää. Neljäs levy "Vilharmoonikot" on yhteinen levy kaksosveli Antonin kanssa. Levyllä vierailee myös Eija Ahvo. 
Viola on esiintynyt radiossa, televisiossa ja konserteissa veljensä Anton Uotilan kanssa ja on menestynyt myös laulukilpailuissa. Kanteleellaan Viola on voittanut ja tullut palkituksi lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa, viimeksi keväällä 2012 Tukholmassa. Viola soittaa selloa Trio Serenossa, jolle myönnettiin keväällä 2007 Pro Musica -säätiön apuraha. Trio on myös voittanut valtakunnallisen Savonlinnan kamarimusiikkikilpailun kahdesti, vuosina 2007 ja 2010.
Toukokuussa 2012 Viola voitti sellolla yhdessä kaksoisveljensä Antonin (piano) kanssa Tukholman kansainvälisen kamarimusiikkikilpailun. Syyskuussa 2015 Viola voitti yhdessä veljensä kanssa Vuoden Nuori Lahtelainen -tunnustuspalkinnon. Kyseinen palkinto annetaan henkilölle tai ryhmälle tuoreella, ennakkoluulottomalla ja yritteliäällä otteella on esimerkkinä ja eduksi Lahdelle. Viola ja Anton Uotila saivat 900 euron stipendin Lahden kaupungintalon puistojuhlassa 5. syyskuuta 2015.
Opiskelun ohella Viola Uotila tekee soolokeikkoja sekä duokeikkoja veljensä Anton Uotilan ja viulisti Veera Kuisman kanssa ja lisäksi on mukana kokoonpanoissa Various Ensemble ja Vilharmoonikot. Lisäksi Viola on tehnyt omia sävellyksiä joista osa on julkaistu ainakin Youtubessa ja esitetty monilla keikoilla. 
Viola ja Anton ovat myös esiintyneet myös isänsä Tomi Uotilan kanssa. Tomi ja Marianne Uotila omistavat perheen kakkoskotina toimivan konserttihuvilan Villa Concerto jossa myös Viola on esiintynyt.
Refleksiivisyys

Refleksiivisyydellä tarkoitetaan matematiikassa sellaista 2-paikkaisten eli binääristen relaatioiden ominaisuutta, että jokainen alkio on relaatiossa itsensä kanssa. Formaalisti muotoiltuna joukon A binäärinen relaatio r (jolloin siis ) on refleksiivinen, jos ja vain jos
.
Esimerkiksi yhtäsuuruusrelaatio on kaikkien lukujoukkojen tapauksessa refleksiivinen.
Jesús Guridi

Jesús Guridi (25. syyskuuta 1886 Vitoria-Gasteiz – 7. huhtikuuta 1961 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hän syntyi musiikilliseen perheeseen. Hän muutti 14-vuotiaana Pariisiin ja aloitti opinnot Schola Cantorumissa. Häntä opetti siellä sävellyksessä Vincent d'Indy. Guridi opiskeli lisäksi pianonsoittoa ja esiintyikin pianistina. Palattuaan Bilbaoon hän toimi urkurina kirkoissa, opetti urkujensoittoa ja johti useita musiikkikokoonpanoja. Guridi tuli tunnetuksi improvisointitaidoistaan.
Guridin teoksiin lukeutuvat As cantan los chicos (1915) orkesterille ja kuorolle, oopperat Mirentxu (1915) ja Amaya (1910–20), zarzuela El Casero (1926), Diez melodas vascas (1941), Sinfonia pirenica (1946) sekä Homenaje a Walt Disney (1956) pianolle ja orkesterille. Guridi sävelsi paljon urkumusiikkia ja toimi myös elokuvasäveltäjänä. Hän oli Madridin konservatorion urkujensoiton professori ja nousi konservatorion johtoon vuonna 1956.
Guridi sävelsi monia baskinkielisiä teoksia, mutta baskin huono kansainvälinen tunnettavuus on vaikeuttanut niiden tulemista tutummiksi ulkomailla. Guridi ehti eläessään nousta lähes kansallissäveltäjän asemaan baskien keskuudessa. Vitoria-Gasteizissa toimiva musiikkioppilaitos on nimetty säveltäjän mukaan Jesús Guridi -konservatorioksi.
Carlo Wieth

Elämä ja ura

Carlo Wieth debytoi Tanskan kuninkaallisessa teatterissa vuonna 1905. Sen jälkeen hän näytteli Dagmarteatretissa, Folketeatretissa, Betty Nansen Teatretissa ja useissa muissa Kööpenhaminan teattereissa. Vuonna 1923 hänet kiinnitettiin Kuninkaalliseen teatteriin, jossa hän työskenteli lähes kaksi vuosikymmentä.
Carlo Wiethin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Clara Pontoppidan. Hänen toinen puolisonsa oli näyttelijä Agnes Thorberg Wieth; pariskunnalla oli poika, Mogens Wieth.
Rap SM

Rap SM on  vuodesta 2000 järjestetty kilpailu, jossa suomalaiset mittelevät parhaimman rap battle -artistin tittelistä. Rap SM -tapahtuma järjestetään Helsingin Nosturissa. Tapahtuman perustivat Harri Hakala (Tuotantoyhtiö Bring the Noise) ja DJ Amara. Vuodesta 2002 lähtien tapahtuman järjestämisestä on vastannut Kool Kat Records. Kool Kat Records julkaisee myös DVD:n tapahtumasta vuosittain.
Rap SM:ään tuli vuonna 2002 erikseen suomen- ja englanninkielinen sarja. Vuoden 2009 kisojen sääntöihin tuli muutoksia: sarjoja on vain yksi suomenkielinen, eikä finaalitapahtumassa enää ole alkukarsintakierrosta. Kaikki kilpailijat arvotaan heti keskenään battle-kierrokselle, mikä sekä nopeuttaa kilpailuja että antaa tapahtuman tarkoituksen mukaisesti kaikille osallistujille mahdollisuuden kokeilla kykyjään nimenomaan battlessa. Menestynein artisti rap-sm:ssä on Kaarinalainen MC-Kajo, joka on voittanut kilpailun kolmesti.
ISO 3166-2:TL

ISO 3166-2:TL on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Itä-Timorille. ISO 3166-2:TL on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 13 alueen koodit.
Cavendish-laboratorio

Cavendish-laboratorio (engl. Cavendish Laboratory) on osa Cambridgen yliopiston fysiikan laitosta. Se on perustettu vuonna 1874.
Laboratorio on nimetty sen rahoitukseen osallistuneen Devonshiren herttuan William Cavendishin sekä hänen fyysikkosukulaisensa Henry Cavendishin mukaan. Sen ensimmäinen professori oli James Clerk Maxwell.
Ennen Cavendish-laboratorion perustamista fysiikka oli ollut matematiikan sivuhaara ja sen opetus oli varsin teoreettista. Maxwellin seuraaja Lordi Rayleigh suunnitteli kokeellisen fysiikan opetusohjelman, joka on nykyisenkin opetuksen pohjana. Rayleighin seuraaja Joseph John Thomson puolestaan käynnisti fysiikan vallankumouksen, joka johti kvanttifysiikan löytämiseen 1920-luvulla. Hänen aikanaan yliopisto alkoi hyväksyä jatko-opiskelijoita muualtakin. Ensimmäisten joukossa olivat tulevat nobelistit Ernest Rutherford ja Charles Wilson. Rutherford nousi vuorollaan professoriksi ja ydinfysiikan suurteot jatkuivat. Hänen jälkeensä Lawrence Bragg kehitti röntgenkristallografiaa, jonka avulla selvitettiin DNA:n kaksoiskierrerakenne. Toisen maailmansodan jälkeen kylmälaboratorio, hiukkaskiihdytin, puolijohdetutkimukset ja radioastronomia olivat aloja, joilla tehtiin suuria löytöjä.
Laboratoriossa vuosien varrella työskennelleistä tutkijoista 29 on palkittu Nobel-palkinnolla.
Matīss Kivlenieks

Seuraura

Kivlenieks on HK Prizma Riian kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Latvian pääsarjassa vain 15-vuotiaana kaudella 2011–2012, jolloin Kivlenieks pelasi siellä yhden runkosarjaottelun. Kaudella 2012–2013 hän sai otteluita ainoastaan Prizman B-nuorissa. Kaudeksi 2013–2014 Kivlenieks siirtyi Yhdysvaltoihin MNJHL-junioriliigan Edina Lakersiin. Texas Jr. Brahmas varasi hänet 80. pelaajana NA3HL:n varaustilaisuudessa 2014. Kivlenieks jatkoi kaudella 2014–2015 kuitenkin uraansa MNJHL:n Forest Lake Lakersissa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen. Kivlenieks pelasi myös yhden ottelun NAHL-junioriliigan Coulee Region Chillissä, jossa hän pelasi koko seuraavan kauden 2015–2016.
Sioux City Musketeers varasi Kivlenieksin koko USHL:n varaustilaisuuden viidentenä pelaajana sekä ensimmäisenä maalivahtina ja eurooppalaispelaajana kesällä 2016. Hänestä tuli kaikkien aikojen pienimmällä numerolla liigaan varattu eurooppalaismaalivahti ja latvialaispelaaja. Kaikista eurooppalaispelaajista Kivlenieksiä pienemmällä numerolla USHL:ään on varattu vain suomalainen Thomas Nykopp (2. varaus) vuonna 2011. Kivlenieks siirtyi Musketeersiin kaudeksi 2016–2017. Hänen pelaamastaan 49 runkosarjaottelusta peräti 36 päättyi voittoon. Kivlenieksillä oli koko USHL:n paras torjuntaprosentti (93,2%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.85). Hän torjui neljän muun maalivahdin ohella myös eniten nollapelejä (5) liigassa. Kivlenieks eteni Musketeersin kanssa aina Clark Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Chicago Steel otteluvoitoin 3–2. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHL:n vuoden pelaajaksi, parhaaksi maalivahdiksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Toukokuussa 2017 NHL-varaamaton Kivlenieks teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Seura lähetti hänet syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Cleveland Monstersiin.

Maajoukkueura

Kivlenieks pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan ja ensimmäinen pronssiin. Hänet valittiin molempien turnauksien parhaaksi maalivahdiksi. Kivlenieksillä oli myös vuoden 2016 turnauksen paras torjuntaprosentti (94,1%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.71). Hänet valittiin myös tähdistökentälliseen ja Latvian
turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Kivlenieks pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa.
Fugas-luokka

Alukset

Vuonna 1930 hankittuun projekti 3:een kuului kahdeksan alusta, joissa oli 52 hengen miehistö.
Vuonna 1933 hankittuun paranneltuun projekti 53:een kuului 10 alusta. Laajarunkoiseen projekti 53U:hun kuului 17 vuonna 1937 hankittua alusta. Projektin ilmatorjuntaa oli vahvistettu, jolloin miehistötarve nousi 66 henkeen. Viimeinen projekti 58 hankittiin myös vuonna 1937 ja siihen kuului seitsemän alusta. Niissä oli voimakkaammat moottorit ja paranneltu taistelukestävyys.
Pekka Korpinen

Pekka Juha Tapio Korpinen (s. 8. lokakuuta 1944 Helsinki) oli Helsingin kaupunkisuunnittelu- ja kiinteistötoimen apulaiskaupunginjohtaja 1991–2007.
Korpinen valmistui ylioppilaaksi 1963, valtiotieteiden kandidaatiksi 1967 ja lisensiaatiksi 1973. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1981. Korpinen oli vierailevana tutkijana Tukholman yliopistossa 1971 ja Cambridgen yliopistossa 1978.
Korpinen oli Suomen Pankin tutkija 1967–1971 ja toimistopäällikkö 1971–1972 sekä pääministerin sihteeri 1972. Hän oli Työväen taloudellisen tutkimuslaitoksen esimies 1973–1982 ja 1985–1991. Vuodet 1982–1985 Korpinen oli Maailmanpankin johtokunnan jäsen. Vuonna 1990 Korpinen johti UNDP:n tiimiä, jonka tehtävänä oli valmistella tuolloin itsenäistymässä olevalle Namibialle ensimmäinen investointi- ja talousohjelma.
Korpinen on tutkinut kriisejä ja taloudellisia syklejä. Hänen kirjoituksensa ovat jättäneet jälkensä muun muassa suomalaiseen keskusteluun devalvaatiosykleistä. Myös hänen asuntojen hintavaihteluita kuvaava sikasyklinsä tuli kuuluisaksi ennustaessaan 1990-luvun alkuvuosien romahduksen.
Korpinen on puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti. Hän oli SDP:n puolueneuvoston jäsen 1975–1978 ja puoluetoimikunnan jäsen 1990–1993.
Korpinen viettää osan vuodesta Roomassa. Hän on arkkitehtuurin harrastaja ja ahkera kaupunkikulttuurikeskustelija.
RN Borea (1927)

Palvelus

Alus upotettiin 17. syyskuuta 1940.
MD3 Rider

MD3 Rider on tšekkiläis-italialainen kaksipaikkainen rinnakkainistuttava ylätaso ultrakevyt lentokone. Rider on luokiteltu USA:ssa LSA luokkaan 576 kg lentopainolla. Rakenteeltaan se on alumiinia ja komposiittia. Rider on varusteltavissa pelastusvarjolla, pyöräkellukkeilla ja suksilla.
Ripsumedaka

Ulkonäkö ja koko

Risumedakan tavallinen pituus on noin 6,5 senttimetriä. Se voi kasvaa jopa 8,5 senttimetrin mittaiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Isomedakaa tavataan Indonesiassa. Laji elää makeassa vedessä. Isomedakalle sopivin veden pH-arvo on 7,5–8,5 ja veden lämpötila 24–29 celsiusastetta. Se elää veden pelagisella alueella.
Pyrofosfaatti

Pyrofosfaatti eli difosfaatti on anioni P₂O₇⁴⁻. Nimeä pyro­fosfaatti käytetään myös tämän anionin sisältävistä ioniyhdisteistä sekä pyro­fosfori­hapon estereistä.