google/wiki40b huggingface dataset:
Elysion

Elysion tai Elysionin kentät (muinaiskreikaksi Ἠλύσιον πεδίον, Ēlýsion pedíon, lat. Elysium) on kreikkalaisen mytologian onnela, jossa jumalten suosikit elävät kuolemattomina ja ikuisesti nuorina. Homeroksen mukaan Elysionin kentät sijaitsivat kaukana lännessä Okeanos-valtameren äärellä. Myöhemmät kirjoittajat, esimerkiksi Vergilius, sijoittivat Elysionin Haadekseen.
Pariisin pääkatu Champs-Élysées ja Élysée-palatsi on nimetty Elysionin kenttien mukaan.
Hestiaios Perinthoslainen

Hestiaios Perinthoslainen (muinaiskreikaksi Ἑστιαῖος Περίνθιος) (300-luvun eaa. alku) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Perinthoksesta, Traakiasta. Hestiaios opiskeli Akatemiassa Platonin eläessä ja oli näin Platonin välitön oppilas.
Hestiaioksen näkemyksistä on säilynyt katkelmia muun muassa Aetioksen teoksessa Luonnonfilosofien mielipiteistä (Placita, 1.22.1-7).
Ano Turtiainen

Ano Veli Samuel Turtiainen (s. 25. elokuuta 1967 Sääminki) on suomalainen entinen raskaan sarjan voimanostaja ja perussuomalaisten kansanedustaja Kaakkois-Suomen vaalipiiristä kaudella 2019–2023. Turtiainen aloitti uransa vuonna 1989, ja on kilpaillut uransa aikana IPF:ssä, WPC:ssa sekä WPO:ssa. Hänen nimissään on  maailmanennätys maastavedossa 405,5 kg:lla vuodelta 2002. Turtiainen toimii myös voimailuvarusteita valmistavassa Gometal Oy:ssä. Hänet valittiin Juvan kunnanvaltuustoon perussuomalaisten edustajana vuoden 2017 kunnallisvaaleissa. Hän on kertonut lehdessä tavoittelevansa ”amerikanmallia” suomalaiseen työelämään ja yhteiskuntaan muutenkin.
Vuonna 1998 Turtiainen sai kahden vuoden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta.
Turtiainen on varsinaiselta ammatiltaan yrittäjä.

Rikostuomiot

Turtiainen julkaisi joulukuussa 2015 Facebook-päivityksen, jossa kirjoitettiin ”toisten ottaneen suuria henkilökohtaisia riskejä toimiessaan eliminointitehtävissä olemassa olevien ja suunnitteilla olevien vastaanottokeskusten tuhoamisessa.” Turtiainen piti Facebook-päivityksessään pahimpana vihollisena Suomen Punaista Ristiä ja kirjoitti ”onko nyt aika laajentaa toimia vihollisen pääpaikkoihin”. Asiasta nousi kohu kun kansanedustaja Laura Huhtasaari oli tykännyt päivityksestä. SPR ilmoitti myöhemmin Turtiaisen viestistä poliisille. Syyskuussa 2018 hänet tuomittiin Facebook-päivityksen takia Etelä-Savon käräjäoikeudessa 60 päiväsakkoon julkisesta kehottamisesta rikokseen. Tultuaan valituksi kansanedustajaksi Turtiainen kommentoi, että tuomio on "tässä porukassa vain sulka hattuun".
Turtiainen on saanut myös pahoinpitelytuomioita. Helsingin Sanomien selvityksen mukaan Etelä-Savon käräjäoikeus tuomitsi Turtiaisen maaliskuussa 2010 sakkoihin pahoinpitelystä, joka kohdistui 14-vuotiaaseen juvalaispoikaan. Tätä edeltävät pahoinpitelytuomiot hänellä ovat vuosilta 1997 ja 1995.
Baby Phat

Baby Phat on yhdysvaltalaisen Kimora Lee Simmonsin luoma vaatemerkki. Merkin alla myydään vaatteita, kenkiä, laukkuja, koruja, lastenvaatteita ja alusasuja. Baby Phatin vaatteet ovat keskimääräistä kalliimpia.
Auguste Perret

Auguste Perret (12. helmikuuta 1874 – 25. helmikuuta 1954) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli syntynyt Belgiassa.
Perret oli maailman johtava asiantuntija betonirakentamisessa sekä funktionalismin edelläkävijöitä. Hänen suurimmaksi työkseen tuli Le Havren uudelleenrakennuttaminen toisen maailmansodan jälkeen.

Le Havre

Sodan aikana Le Havre oli pommitettu melkein kokonaan raunioiksi ja noin 80 000 sen asukasta oli jäänyt kodittomaksi. Kaupungin rakentaminen entiselleen ei ollut mahdollista, joten Perretille annettiin tehtäväksi suunnitella kokonaan uusi kaupunki tuhoutuneen tilalle. Tästä tuli Ranskan sodanjälkeisen jälleenrakentamisen suurin hanke. Perret suunnitteli kaupungista ihanteidensa mukaisen, ilmavan ja avaran. Uusien talojen betoniin käytettiin kiviainesta, joka murskattiin tuhoutuneista taloista. Perret suunnitteli Le Havreen henkilökohtaisesti kaksi rakennusta, kaupungintalon sekä Pyhän Joosefin kirkon (Église Saint-Joseph du Havre).
Eugenio Giraldoni

Eugenio Giraldoni (20. toukokuuta 1871 Marseille – 23. kesäkuuta 1924 Helsinki) oli italialainen baritoni. Vuonna 1900 hän lauloi Giacomo Puccinin oopperan Tosca ensiesityksessä paroni Scarpian roolin.
Giraldonin vanhemmat olivat baritoni Leone Giraldoni ja sopraano sekä viulisti Carolina Ferni. Hän teki oopperadebyyttinsä Barcelonassa Escamillon roolissa oopperassa Carmen vuonna 1891.
Giraldonin oopperakokemus kehittyi lukuisissa eri näytöksissä Italiassa ja vieraillessaan Etelä-Amerikassa vuonna 1898. Paikka oopperan historiassa huipentui, kun hän pääsi vuonna 1900 esittämään paroni Scarpiaa Toscan ensi-illassa Teatro Costanzissa Roomassa. Hän esiintyi myös Alberto Franchettin La figlia di Jorion ensi-illassa Italian kuuluisimmassa oopperatalossa Milanon La Scalassa vuonna 1906.
Hän lauloi Venäjällä ja Puolassa vuosina 1901–1907 ja New Yorkin Metropolitan-oopperassa kaudella 1904–1905. Vuonna 1913 hän esiintyi Pariisin Opéra-Comiquessa jälleen Scarpian roolissa sekä Madama Butterflyn Sharplessina.
Giraldonilla oli tumma, resonoiva ääni ja vahva lavakarisma. Hänen muita muistettavia roolejaan olivat Don Carlos, Aida, Lohengrin, Hamlet, Berliozin La damnation de Faust ja Jevgeni Onegin.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Giraldoni lauloi etupäässä italialaisissa provinssiteattereissa. Hän jäi eläkkeelle Triestessä vuonna 1921 ja kuoli kolme vuotta myöhemmin Suomessa, johon hän oli tullut opettamaan. Hänen viimeinen oopperaesiintymisensä oli isän roolissa oopperassa Louise.
Giraldoni teki myös joukon levyäänityksiä, joista jotkut on uudelleenjulkaistu CD-muodossa.
Giraldoni on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Keikkalanlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,9 metriä mpy.
Anonyymit kotikiusatut

Anonyymit kotikiusatut oli Radio Suomessa lähetetty sketsisarja, jossa kotikiusatut Veijo (Tommi Reponen) ja Pauli (Jari Vesa) ruotivat omassa viikkokokouksessaan menneen viikon tapahtumia kotona ja maailmalla. Kokouksen päällimmäisenä ideana on purkaa toiselle oman vaimon ("martta") kiusaamisesta kotona. Veijo ja Pauli joutuvat tekemään kaiken kotona siivouksesta ja pyykkäämisestä alkaen "marttojen" ladellessa uusia vaatimuksiaan ja mielihalujaan. Ohjelman huumori perustuu Veijon ja Paulin tietämättömyyteen eri asioista, joka johtaa yleensä väärinkäsityksiin.
Ohjelma alkaa aina yhteislaululla "Alistus Veijo, Alistus Pauli. AKK, kovempaa ei oo, AKK kovempaa ei oo, aalistuus!".
Anonyymit kotikiusatut -ohjelmaa tehtiin huhtikuusta 2002 vuoteen 2018. Viimeinen jakso kuultiin loppiaisena 2019 tullut jakso "Ennenkuulumaton alistusmegahyperspektaakkeli".

Palkinnot

Radio- ja TV-viihteen seura Studio Kymppi palkitsi Anonyymit kotikiusatut vuonna 2011 vuoden parhaana viihdeohjelmana .
Tomi Männistö

Tomi Matti Männistö (s. 3. lokakuuta 1964 Tampere)  on Helsingin yliopiston ohjelmistotuotannon professori. Männistön puoliso vuodesta 1989 on tutkimuspäällikkö Satu Männistö (o.s. Vuori).

Tutkimus ja opetus

Tomi Männistö tutkii ja opettaa ohjelmistotuotantoa, erityisesti ohjelmistoarkkitehtuureja, vaatimustenhallintaa sekä ohjelmistojen varioituvuutta. Hän toimi ohjelmistoarkkitehtuurien maailman pääkonferenssin WICSA (nykyisin ICSA) ja Euroopan konferenssin ECSA yhteiskonferenssin puheenjohtajana vuonna 2012. Männistö on julkaissut yli 100 tieteellistä artikkelia. Artikkelit käsittelevät tuotteiden mallipohjaista konfigurointia, ohjelmistoarkkitehtuureja sekä ohjelmistojen vaatimustenhallintaa. Hänen tutkimusryhmänsä ESE (Empirical Software Engineering) tutkii myös ohjelmistojen suunnittelua laajemmin, kuten ns. jatkuvan eksperimentoinnin (engl. continuous experimentation) käyttämistä ohjelmistojen kehittämisessä. 
Männistö on mukana kansainvälisessä ohjelmistotuotannon tutkijaverkostossa ISERN (International Software Engineering Research Network) sekä IFIP:n (International Federation for Information Processing) ohjelmistoarkkitehtuurien työryhmän WG 2.10 jäsen.

Ura

Männistö valmistui Tampereen teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1990. Hän valmistui tekniikan lisensiaatiksi 1998 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2000. Post-doc-vuoden hän oli vierailevana tutkijana MIT:ssa ja Nokian tutkimuskeskuksessa Bostonissa Yhdysvalloissa. Männistö työskenteli Procons-yhtiössä suunnittelijana 1988–1991 ja Teknillisessä korkeakoulussa tutkijana 1991–2000, opettavana tutkijana 2000–2004, määräaikaisena professorina 2004–2007 ja professorina vuodesta 2008. Hän siirtyi Helsingin yliopiston professoriksi vuonna 2013.
Kirk Brandon

Kirk Brandon (s. 3. elokuuta 1956) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä.
Brandon aloitti uransa vuonna 1978 perustetussa The Pack -yhtyeessä. The Packia seurasi 1980-luvun alussa suosiota saavuttanut Theatre of Hate, joka ennätti julkaista albumilistan 17. sijalle nousseen Westworld-studioalbumin (1982). Theatre of Haten jälkeen Brandonin yhtyeenä on ollut useita studiolevytyksiä vuodesta 1983 julkaissut Spear of Destiny.
2000-luvulla Brandon on ollut mukana Dead Men Walking -yhtyeprojektissa. Tammikuussa 2008 ilmoitettiin, että hän syytti GlaxoSmithKlinea syömänsä masennuslääkkeen haittavaikutuksista.
Moacir Barbosa Nascimento

Moacir Barbosa Nascimento (27. maaliskuuta 1921 Campinas, Brasilia – 7. huhtikuuta 2000 Praia Grande, Brasilia) oli entinen brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti suurimman osan urastaan brasilialaista Club de Regatas Vasco da Gamaa. Barbosa pelasi myös urallaan 17 ottelua Brasilian jalkapallomaajoukkueen maalivahtina, muun muassa vuoden 1950 MM-kisoissa Brasiliassa, jossa Brasilia hävisi finaalin sensaatiomaisesti Uruguayta vastaan. Barbosan päästettyä Alcides Ghiggian tekemä 2-1-voittomaali helposti etukulmasta, hänestä tehtiin Maracanaçon (Maracanan isku) syntipukki. Lähes koko loppuikänsä tummaihoinen Barbosa sai kuulla rasistisia kommentteja ja herjauksia päästetyistä maaleista MM-finaalissa. Brasilian riveissä hän oli aiemmin voittanut Copa Américan vuonna 1949. Barbosa lopetti uransa vuonna 1962 ja kuoli huhtikuussa 2000 köyhänä miehenä.
Mall of America

Suunnittelu

Mall of American kokonaispinta-ala on 4,2 miljoonaa neliömetriä, eli sen sisälle mahtuisi jopa seitsemän Yankee Stadiumia. Kauppakeskuksella on liiketilaa 2,5 miljoonaa neliömetriä. Kauppakeskus on lähes symmetrinen karkean suorakulmaisella lattialla. Kauppakeskuksessa on yhteensä yli 520 myymälää neljässä eri kerroksessa. Tavaratalot sijaitsevat kauppakeskuksen kulmapäädyissä. Kauppakeskus on jaettu neljään eri osaan, joissa on omat koristeelliset tyylinsä.
Minnesotan alueen kylmistä talvista huolimatta ainoastaan kauppakeskuksen sisäänkäynnit ja jotkut kauppakeskuksen pohjakerroksen alueista on lämmitetty. Vaikka kauppakeskuksen julkisilla alueilla ei olekaan lämmitysjärjestelmää, siellä olevissa liikkeissä on kuitenkin omat lämmityksensä.
Kaksi lähes identtistä pysäköintitaloa kauppakeskuksen länsi- ja itäpäissä kattavat yhteensä 12 827 parkkipaikkaa. Pohjoisenpuolinen paikoitusalue kattaa ylimääräiset 1 200–1 500 paikkaa, jotka palvelevat kesällä 2004 avattua Ikean myymälää.
Kuuban jalkapallomaajoukkue

Maailmanmestaruuskilpailut
Jean Buridan

Jean Buridan (myös Johannes Buridan, latinaksi Joannes Buridanus) (1300–1358) oli ranskalainen filosofi ja nominalisti, jonka sanotaan kylväneen uskonnollisen skeptisismin siemenen eurooppalaiseen ajatteluun. Hänen nimensä on kaikkein tunnetuin argumentista nimeltä Buridanin aasi, joka on suunnattu hänen determinististä kantaansa vastaan.

Elämä

Buridan sai koulutuksensa Pariisissa ja toimi siellä koko akateemisen uransa ajan. Hän poikkesi monista aikansa kuuluisista oppineista siinä, että ei kuulunut yhteenkään hengelliseen sääntökuntaan, vaan oli tavallisen papiston jäsen. Buridan luennoi metafysiikasta, etiikasta, luonnonfilosofiasta sekä logiikasta. Uransa varrella hänet valittiin kahdesti yliopiston rehtoriksi.
Monia vahvistamattomia ja värikkäitä tapahtumia on liitetty Buridanin elämään. Eräiden tarinoiden mukaan Buridan olisi erotettu yliopistosta nominalististen oppiensa takia ja hän olisi siirtynyt Wieniin perustamaan uutta yliopistoa. Toisessa tarinassa taas kuningas sullotuttaa Buridanin säkkiin ja heitättää hänet Seine-jokeen, koska hänellä oli suhde kuningattareen. Varmuudella tiedetään, että Buridan oli kuuluisa ja suosittu opettaja. Eräiden lähteiden mukaan Buridan olisi syntynyt jo vuonna 1295.
Konfirmaatioholismi

Käsitteelliset skeemat

Teorian teoriakehikko (formaalinen käsitteellinen skeema) on yhtä avoin tarkistamiselle kuin teorioiden sisällöt. W. V. O. Quinen ajatuksen mukaan teoriat kohtaavat maailman kokonaisuutena. Ajatus on ongelmallinen analyyttinen-synteettinen-erottelulle, koska (Quinen näkemyksen mukaan) tällainen erottelu olettaa, että jotkut tosiseikat ovat tosia pelkästään kielen ansiosta. Jos käsitteellinen skeema on yhtä avoin tarkistamiselle kuin synteettinen sisältö, tällöin teoriakehikon ja teorian sisällön välillä ei ole uskottavaa eroa, koska analyyttisen ja synteettisen välillä ei ole eroa.
Vaikka alimääräytyneisyys ei osoitakaan Karl Popperin ensimmäisenä esittämää falsifioitavuuden periaatetta vääräksi, Popper itse myönsi, että teorian jatkuva ad hoc -korjailu tarjoaa sille keinon välttää falsifioiduksi tuleminen. Tällöin säästäväisyyden periaate eli Occamin partaveitsi tulee tärkeään osaan. Sen mukaan useammasta saman ilmiön selittävästä teoriasta tulee suosia yksinkertaisempaa — tässä tapauksessa sitä, joka on vähemmän riippuvainen jatkuvasta ad hoc -korjailusta.
Kökarin vaakuna

Kökarin vaakuna on Kökarin kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa tämän ulkosaaristolaiskunnan tärkeimpään elinkeinoon kalastukseen.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hyppäävä hopeakala, jonka varukset punaiset.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Kökarin kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 30. marraskuuta 1947. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 16. huhtikuuta 1952.
Ivar Ivask

Ivar Vidrik Ivask (17. joulukuuta 1927 Riika, Latvia – 23. syyskuuta 1992 Fountainstown, Irlanti) oli virolainen runoilija ja kirjallisuudentutkija.
Ivask pakeni Virosta 1944 Saksaan ja asui vuodesta 1949 Yhdysvalloissa ja vuodesta 1991 Irlannissa. Hän toimi nykykielten ja kirjallisuuden professorina Oklahoman yliopistossa. Hän kirjoitti lähinnä espanjankielisestä kirjallisuudesta.
Ivask oli 1967–1991 kansainvälisen kirjallisuuslehden World Literature Today (ent. Books Abroad) päätoimittaja ja johti kahta siihen liittyvää kirjallisuusohjelmaa, Neustadtin kirjallisuuspalkintoa (jaettu vuodesta 1970) ja Puterbaughin kirjallisuuskokousta.
Ivask on kertonut, että hänellä on suomalaiset sukujuuret. Hän vietti paljon aikaa Suomessa. Hänen puolisonsa oli latvialainen runoilija ja kääntäjä Astrid Ivask (1926–2015).
Ivaskin runoja on julkaistu suomeksi kokoelmassa 20 nykyvirolaista runoilijaa (Tammi, 1969) ja myös Parnassossa. Ivaskin runoja on suomentanut Martti Rauhala.
Erikoistilanteet jääkiekossa

Ylivoima

Toinen joukkue pääsee pelaamaan ylivoimaa silloin, kun toisen joukkueen pelaaja rikkoo sääntöjä tekemällä jäähyn arvoisen rikkeen. Tällöin rikkeen tehnyt pelaaja joutuu jäähylle ja toisella joukkueella on tällöin kentällä yksi pelaaja enemmän. Ylivoima kestää kaksi minuuttia, mutta se päättyy jos ylivoimalla pelaava joukkue onnistuu tekemään maalin. On kuitenkin olemassa poikkeustapauksia, kuten esimerkiksi ottelurangaistukset jolloin rikkeen tehnyt pelaaja ajetaan kentältä eikä hän saa pelata enää ottelun aikana, ylivoima kestää viisi minuuttia ja se ei pääty ylivoimalla pelaavan joukkueen maalista. Ylivoima on useimmin 5 vastaan 4 tilanne, mutta se saattaa myös olla 5vs3 (kaksi saman joukkueen pelaaja on ottanut rangaistuksen, jolloin toinen joukkue pelaa kahden pelaajan ylivoimalla) tai 4vs3 (toisesta joukkueesta kaksi pelaajaa ja toisesta yksi pelaaja on ottanut jäähyn). Ylivoima on normaalitilannetta (5vs5) selvästi parempi tilaisuus tehdä maali ja sen aikana joukkueen tarkoitus onkin maalinteko.
Ylivoimalla kentällä ovat useimmin joukkueen parhaimpiin kuuluvat pelaajat, jotka ovat hyviä maalintekijöitä ja omaavat hyvän pelikäsityksen. Useimmiten joukkueissa on kaksi ylivoimaketjua.

Alivoima

Alivoima on päinvastainen tilanne kuin ylivoima, alivoimaa pelaa se joukkue jonka pelaaja on saanut jäähyn. Alivoimaa pelaavat usein työteliäät, puolustusvoittoisemmat pelaajat, harvoin hyökkääviltä ominaisuuksiltaan parhaat pelaajat. Monet pelaajat ovat erikoistuneet juuri alivoimapeliin ja heitä kutsutaan muun muassa "työmyyriksi" ja "puurtajiksi". Joskus myös hyökkäysominaisuuksiltaan erinomaiset pelaajat pelaavat alivoimaa. Alivoimalla olevan joukkueen ensisijainen tarkoitus on estää vastustajajoukkueen maali mutta myös alivoimalla tehdään maaleja, joskin harvoin. Alivoimalla pelaavalla joukkueella ei ole käytössä pitkää kiekkoa, joten joukkue saa purkaa kiekon vastustajan päätyyn omalta alueeltaan, ilman että se vihellettäisiin pitkäksi kiekoksi.
Myös alivoimapeliin joka joukkueella on yleensä kaksi kentällistä.

Tasavajaa

Tasavajaalla molemmilla joukkueilla on yksi tai kaksi pelaajaa kärsimässä rangaistusta, joten tasavajaalla pelataan joko neljällä neljää vastaan tai kolmella kolmea vastaan.

Rangaistuslaukaus

Rangaistuslaukaus tuomitaan, jos puolustava pelaaja rikkoo hyökkäävää pelaajaa kun tämä on läpiajossa. Rangaistuslaukauksessa rikottu pelaajaa yrittää tehdä maalin vastustajan maalivahtia vastaan ja sen aikana kentällä ovat vain laukoja ja maalivahti. Hyökkääjä lähtee luistelemaan kohti maalia keskialueelta ja päättää yrityksensä laukaukseen. Pelaaja saa yrittää harhauttaa maalivahdin, mutta hän ei saa liikkua taaksepäin tai pyörähtää ympäri. Kiekko ei myöskään saa pysähtyä. Pelin aikana suoritettavassa rangaistuslaukauksessa rikotun pelaajan täytyy aina itse ampua rangaistuslaukaus, ellei hän loukkaannu tilanteessa.
Eiranranta

Eiranranta (ruots. Eirastranden) on reilun puolen kilometrin mittainen pääsääntöisesti itä-länsisuuntainen katu Helsingissä Länsisataman kaupunginosan Herne­saaren osa-alueessa.

Profiili

Eiranranta alkaa Merisatamanrannan kaarteesta kaakkois-luoteissuuntaisena ja päättyy Hylkeenpyytäjänkadun, Laivakadun ja Hernesaarenrannan risteykseen.
Kadulla on yksi risteys; noin puolivälistä katua lähtee pohjoiseen Telakkakatu. Risteyksen jälkeen katu muuttaa suuntaansa jatkuen koillis-luoteissuuntaisena. Eiranranta on kaksisuuntainen liikenteeltään ja sen molemmin puolin on pysäköintipaikkoja sekä kevyenliikenteenväylät. Katu on päällystetty asfaltilla ja sen pohjoispuolella on pylväsvalaisimet.

Ympäristö

Kadun eteläpuolella sijaitseville Ursinin kalliolle on pystytetty merenkulkijoiden muistoksi vuonna 1968 Oskari Jauhiaisen ja Eero Eerikäisen suunnittelema betoninen Merenkulkijoiden ja mereen menehtyneiden muistomerkki, jonka laella palaa ikuinen tuli. Alkuosan pohjoispuolella on suurikokoinen koirapuisto ja kesällä 2010 sinne rakennettiin jätteiden lajitteluasema sekä pysäköintialue veneilijöiden tarpeisiin. Loppuosan pohjoispuolella on kolme asuinrakennusta.

Arkkitehtuuri

Eiranrannan rakennukset ovat valmistuneet vuosina 2007–2008. Rakennuksissa oli kyseisinä vuonna korkeimmat uusien asuntojen neliöhinnat Suomessa.
Železkovo

Maantiede ja asutus

Železkovon kunnan pinta-ala on 302,06 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Borovitšin piirin Travkovon, pohjoisessa Borovitšin sekä idässä Joglan ja Opetšenski Posadin kuntiin ja etelässä Tverin alueeseen. Pinta-alasta 54,8 % on metsää, 36,8 % maatalousmaata, 5,2 % vesistöjä ja 2,6 % asuinaluetta.
Kunnan itärajalla virtaa Mstajoki. Muista joista tärkein on Mstahan laskeva Kruppa. Järvistä suurimmat ovat Piros, Saminskoje ja Lonev. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Bobrovskije gory, Pirosjärvi ja Kruppaan laskeva Vjun-puro. Mstajoen koskiseudulle suunnitellaan Gornaja Mstan luonnonpuistoa.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 44 kylää: Anufrijevo, Barzaniha, Bobrovik, Bolšije Novoselitsy, Buregi, Davydovo, Dymovo, Faustovo, Fjodorkovo, Gorka, Hlamovo, Jelekovo, Knjaža, Knjazevo, Kommunarka, Kruppa, Kuzovo, Ludilovo, Luka, Markovo, Mihalino, Molodjonovo, Nikirišino, Ostrov, Pavlovka, Piruss, Plavkovo, Proškovo, Pukirjovo, Retška, Rovnoje, Šadomets, Šapkino, Sidorkovo, Šipino, Skrepljova Goruška, Tšernozem, Uzmen, Vašnevo, Višma, Vystavka, Zadorje, Znamenka ja Zolotovo. Asutuskeskuksista suurin on reilun 700 asukkaan Proškovo. Plavkovon ja Retškan kunnat liitettiin Železkovoon vuonna 2010.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Borovitšin ja Valdain välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovitšiin.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii kolme maatalousyritystä. Muita työnantajia ovat julkiset palvelut.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja pari kauppaa. Palveluja on myös Plavkovossa, Proškovossa, Retškassa ja muissa kylissä. Železkovossa toimii vanhainkoti ja Proškovossa mielisairaala.

Nähtävyydet

Seudulta on löydetty useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Proškovon ja Rovnojen kirkot sekä Železkovon, Pirosin, Proškovon ja Rovnojen kartanot.
Harry Aaltonen

Harry Eino Veikko Aaltonen (3. helmikuuta 1930 Vaasa – 26. elokuuta 2000) oli suomalainen säveltäjä ja jazzmuusikko instrumenttinaan rummut. Hän johti Minimusic-nimistä yhtiötä, joka teki niin sanottuja jäljitelmäkasetteja. Minimusicille levytti aikanaan muun muassa Rauli "Badding" Somerjoki. Teuvo Valo kuuluu myös Minimusicin artisteihin useamman albumin verran. Harry on myös Teuvon lapsen kummisetä. Harry ja Teuvo olivat aikanaan lähes parhaimpia ystäviä, ja sieltä kautta tulikin useampia iskelmiä mitkä elävät nykyäänkin. "Muistatko Olavi Virran", "Miehen Ikään", "Elokuun Kuutamolla" sekä "Keväinen Rakkaus" ja "Kätketyt Tunteet". Harry, sekä puolisonsa Kaarina luotsasivat artisteja Minimusic-Labelilla, (Sound-Cat) ja säveltäjiä lauluille oli paljonkin erilaisia, mm. Raul Reiman, Lasse Könönen, Maj-Lis Könönen, Toivo Kärki.
Kazi Magomed Agasijev

Kazi Magomed Agasijev (ven. Кази Магомед Агаси́ев, 1882 nykyisen Ahtyn piirin Ahtyn kylä – 19. syyskuuta 1918) oli lezgiläissyntyinen bolševikkivallankumouksellinen.
Kazi Magomed Agasijev syntyi käsityöläisen perheeseen ja työskenteli Bakun öljykentillä. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, kuului vuoden 1905 lopulla Bakun neuvostoon ja työskenteli öljytyöläisten liitossa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Agasijev toimi Bakun neuvoston jäsenenä ja Derbentin neuvoston puheenjohtajana. Turkkilaiset teloittivat hänet Venäjän kansalaissodan aikana.
Nykyinen Hacıqabulin kaupunki oli neuvostoaikana nimetty Agasijevin mukaan Qazı-Məmmədiksi.