Sex Pistols

Alkuvuodet (1972–1976)

Yhtyeen perustivat vuonna 1972 Steve Jones (laulu), Paul Cook (rummut) ja Wally Nightingale (kitara). Tuolloin yhtyeen nimi oli The Strand. Vuosina 1972–1975 yhtyeen muut jäsenet vaihtuivat tiuhaan tahtiin. Myös nimi vaihtui 1974 The Swankersiksi. Vuoteen 1975 mennessä yhtye oli saanut itselleen managerin Malcolm McLarenin ja palannut alkuperäiseen kokoonpanoonsa. Heille syntyi erimielisyyksiä bändin tulevaisuudesta, minkä seurauksena Nightingale jätti yhtyeen. Jones alkoi kitaristiksi ja basistiksi värvättiin McLarenin vaateliikkeessä työskennellyt Glen Matlock. Pian yhtyeeseen saatiin myös laulaja niin ikään McLarenin liikkeessä norkoilleesta John Lydonista. Hän kieltäytyi ensiksi vetoamalla siihen, ettei osaa laulaa. Sen jälkeen hänelle selitettiin, että se oli tarkoituskin. John Lydon sai pian lempinimen Rotten (suom. Mätä) hampaidensa takia. Uusien jäsenten myötä yhtye sai myös lopullisen nimensä The Sex Pistols kesällä 1975. Yhtyeen ensimmäinen keikka järjestettiin 6. marraskuuta 1975 eräässä lontoolaisessa taidekoulussa, jossa Matlock silloin opiskeli. Esiintymiset kouluissa jatkuivat vuoden 1976 alkuun asti, jolloin yhtye siirtyi soittamaan klubeille.

Maine (1976–1977)

Keikkailun tuloksena Sex Pistols solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö EMI:n kanssa 8. marraskuuta 1976. Ensimmäinen single "Anarchy in the U.K." julkaistiin 26. marraskuuta 1976. Britannian singlelistalla kappale saavutti vaatimattomasti sijan 38. Musiikki ei nostanut yhtyettä suuren yleisön tietoisuuteen, vaan jäsenten käyttäytyminen ja etenkin ensimmäinen TV-esiintyminen Bill Grundyn isännöimässä Today-ohjelmassa, joulukuussa 1976. Suorana lähetetyssä päiväohjelmassa kitaristi Steve Jones aloitti kenenkään huomaamatta kiroilun, jota jatkoi seuraavaksi laulaja Rotten, johon isäntä Grundy kiinnitti jo enemmän huomiota. Show huipentui Grundyn ja Jonesin väliseen sanailuun, jonka päätteeksi Jones, Grundyn yllytyksestä, haukkui tämän lyttyyn vahvaa kieltä käyttäen. Vaikka ohjelma nähtiin vain Lontoon alueella, lehdet pitivät huolen siitä, että Pistolsista tiedettiin myös muualla maassa. Tapahtumien seurauksena Today-ohjelma lopetettiin muutamaa kuukautta myöhemmin ja lehdistö otti yhtyeen silmätikukseen. 
Vuosi 1977 käynnistyi The Sex Pistolsin osalta keikkailulla Amsterdamissa ja EMI:n irtisanomalla levytyssopimuksella. Amsterdamin keikat olivat myös viimeiset Matlockin, ja hän lähti helmikuussa. Hänet korvattiin saman kuun aikana Rottenin ystävällä Sid Viciousilla, ja Vicious joutui heti aluksi opettelemaan basson soiton alkeet. Ensimmäisen keikkansa uudella kokoonpanolla Pistols soitti Lontoossa 3. huhtikuuta 1977. Ennen tätä yhtye oli allekirjoittanut uuden sopimuksen, tällä kertaa A&M-levy-yhtiön kanssa. Sopimus allekirjoitettiin Buckinghamin palatsin edessä, minkä jälkeen järjestettiin juhlat A&M:n toimistoilla. Juhlat päättyivät täydelliseen katastrofiin ja sopimuksen irtisanomiseen. 
12. toukokuuta 1977 The Sex Pistols solmi jälleen uuden sopimuksen, tällä kertaa Virgin Recordsin kanssa, ja toinen single God Save the Queen julkaistiin muutamaa viikkoa myöhemmin. Kappale menestyi myös Britannian singlelistalla saavuttaen epävirallisesti ensimmäisen sijan. Kuningatar Elisabet II:n hallintokauden 25-vuotisjuhlien (Silver Jubilee) aikana yleisenä kansallisena vapaapäivänä 7. kesäkuuta yhtye järjesti konsertin jokilaivassa Thamesjoella, joka johti, kuten tavallista, kaaokseen: poliisit valtasivat laivan ja pidättivät managerin, bändin ja suuren osan seurueesta, asianmukaisista luvista huolimatta.
Heinäkuussa Britanniassa julkaistiin yhtyeen kolmas single Pretty Vacant. Se julkaistiin Yhdysvalloissa lokakuussa.
Lokakuussa 1977 Sex Pistols viimein julkaisi ensimmäisen ja ainoan varsinaisen albuminsa Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols, joka sisälsi mm. singlet "Anarchy in the U.K.", "God Save the Queen", "Pretty Vacant". Samassa kuussa julkaistiin albumin viimeinen single Holidays in the Sun. Itse studiossa olivat vain Johnny Rotten ja Paul Cook (rummut). "Anarchy in the U.K." on ainut raita, jossa soittaa alkuperäinen basisti Glen Matlock, joka laulaa myös taustoja.

Ongelmia ja yhtyeen hajoaminen (1977–1979)

Viimeinen virallinen Sex Pistols -konsertti Britanniassa oli Huddersfieldissa, Englannissa 26. joulukuuta vuonna 1977. Konsertti järjestettiin lakossa olevien palomiesten perheiden hyväksi. Vajaa viikko myöhemmin, vuoden 1978 puolella, yhtye aloitti tuhoisan Amerikan kiertueensa, jonka aikana jäsenten välit huononivat entisestään. Kiertue päättyi 14. tammikuuta San Franciscon keikkaan ja Rottenin kommenttiin Ever get the feeling you've been cheated? (suom. Tuntuuko teistä koskaan, että teitä on huijattu?). Kolme päivää myöhemmin Rotten ilmoittikin yhtyeen hajonneen. Jones, Cook ja McLaren eivät tästä välittäneet vaan matkasivat Brasiliaan kuvaamaan The Great Rock 'n' Roll Swindleä ja Vicious New Yorkiin valmistelemaan lyhyttä soolouraansa. Rotten puolestaan jäi San Franciscoon ilman rahaa tai lentolippua Englantiin. Warner Bros. maksoi lopulta hänen lentonsa kotiin, jossa hän otti syntymänimensä takaisin käyttöön ja perusti oman yhtyeensä Public Image Limited:in. Jones, Cook ja Vicious käyttivät kuitenkin nimeä Sex Pistols aina vuoteen 1979 asti. Tänä aikana yhtye sai julkaistua elokuvan ja siihen liittyvän soundtrackin, jolla lauloivat Jonesin, Cookin ja Viciousin lisäksi manageri McLaren, kuuluisa junaryöstäjä Ronnie Biggs ja Edward Tudor-Pole, jonka oli alun perin määrä korvata Johnny Rotten.

Hajoamisen jälkeen (1978–1996)

Swindlen julkaisun jälkeen yhtye hajosi lopullisesti vähin äänin. Jones ja Cook perustivat myös oman yhtyeensä, McLaren jatkoi pikkubändien managereina, ja Vicious käynnisti soolouransa, joka kuitenkin jäi lyhyeksi kun hänet pidätettiin 12. lokakuuta 1978 epäiltynä tyttöystävänsä Nancy Spungenin murhasta. Viciousta ei kuitenkaan ehditty tuomita, sillä hän kuoli heroiinin yliannostukseen New Yorkissa 2. helmikuuta 1979.

Sex Pistolsin paluu (1996–)

Elossa olevat Sex Pistolsin jäsenet ovat esiintyneet yhdessä vielä vuosina 1996, 2002, 2003 ja vuodesta 2007 alkuperäisellä kokoonpanollaan, jossa basistina oli Glen Matlock. Vuonna 2000 yhtye julkaisi oman versionsa bändin historiasta The Filth and the Furyn muodossa McLarenin Swindlen vastineeksi. Vuonna 2006 Sex Pistols valittiin Rock and Roll Hall of Fameen, vaikka he tyylinsä mukaan "haistattivat pitkät" valinnalle. Tästä huolimatta Sex Pistols otettiin sisään. 2006 yhtyeen virallinen bootleg Spunk julkaistiin remasteroituna CD-versiona. Aikaisemmin bootleg julkaistiin vuonna 1977. Se sisältää varhaisia versioita yhtyeen kappaleista, jotkut kappaleet hieman eri nimillä, kuten esim. "Anarchy in the U.K." on nimellä "Nookie" ja "God Save the Queen" nimellä "No Future".