google/wiki40b huggingface dataset:
Ruumiinavaus

Ruumiinavaus eli autopsia (sairaaloissa nimellä obduktio) on yleensä kuolinsyyn selvittämiseksi tehtävä kuolleen henkilön ruumiin tutkimus. Obduktiot voidaan luokitella lääketieteelliseen ja oikeuslääketieteelliseen obduktioon. Lääketieteellisessä obduktiossa tiedetään kuoleman aiheutuneen sairaudesta, mutta sairauden laatu on epävarma tai epäselvä. Oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus suoritetaan poliisin pyynnöstä, kun epäillään kuolemanluokan olevan tapaturma tai kuolemaan liittyvän rikos. Vaikka ulkoiset vammat näyttäisivät olevan kuolinsyy, saattaa niihin johtaneen onnettomuuden taustalta löytyä muita syitä kuten huumaavat aineet tai myrkytys. Suomen laki edellyttää kuolinsyyn tutkimista aina mahdollisen henkirikoksen paljastamiseksi. Tämän vuoksi mm. yksinään kuolleet jotka on löydetty joko kodeistaan tai muista paikoista, joutuvat oikeuslääketieteelliseen ruumiinavaukseen.
Lääketieteen opetukseen testamentatuille ruumiille tehtyä ruumiinavausta kutsutaan dissektioksi, erotukseksi obduktiosta. Dissektoitava ruumis on käsitelty formaliinilla, eikä siis haudattuna maatuisi. Siksi dissektoitu ruumis pitää opetuksen jälkeen polttohaudata.
Eläimelle tehtävää ruumiinavausta nimitetään nekropsiaksi.

Historia

Alkujaan ruumiinavauksia suoritettiin ihmisen anatomian tutkimiseksi. Jo muinaiset egyptiläiset olivat hyvin taitavia käsittelemään ihmisruumista, mistä on todisteena hyvin säilyneet muumiot. Roomalainen laki kielsi 150 eaa. ruumiinavaukset, mikä oli suuri takaisku anatomian ja lääketieteen kehitykselle. Uudella ajalla suurta kohua herättäneet anatomiset näytökset olivat aikoinaan suosittuja ja vihattuja. Näiden tieteellisyys oli toisinaan hyvinkin kyseenalaista.
Letchworth

Letchworth (viralliselta nimeltään Letchworth Garden City) on Ison-Britannian ensimmäinen puutarhakaupunki. Kaupungin perusti puutarhakaupunki-ideologian isä Sir Ebenezer Howard vuonna 1903. Letchworth sijaitsee noin 50 kilometriä Lontoosta pohjoiseen. Kaupungissa on noin 33 000 asukasta.
Vähä Virstajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 168,7 metriä mpy.
Fobetor

Fobetor (muinaiskreikaksi Φοβητώρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi oneiroksista, unien jumalista. Hän on unen jumala Hypnoksen poika ja Morfeuksen ja Fantasoksen veli. Jumalten keskuudessa hänet tunnettiin nimellä Ikelos.
Fobetor esiintyi unissa eläinten hahmoissa kuten villipetona, lintuna tai käärmeenä.
Olli Jänne

Olli Antero Jänne (s. 1945) on suomalainen lääkäri. Hän on ollut Kuopion korkeakoulun kliinisen kemian professori 1981–1985, Rockefeller-yliopiston tutkija 1980-1983 ja Helsingin yliopiston fysiologian professori vuodesta 1990 ja vuodesta 1997 Lääketieteen tutkimus- ja opetuskeskus Biomedicum Helsingin johtaja. Hän oli vuonna 2005 Harvardin yliopistossa vierailevana lääketieteen professorina. Hän jäi eläkkeelle Biomedicumin johtajan virasta 1.4.2013. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut biokemiallinen endokrinologia, erityisesti hormonien vaikutus, ja molekyylibiologia. Hän on saanut 1986 Matti Äyräpää-palkinnon.
Jänteen veli on professori Juhani Jänne.
Aktiivi-Instituutti

Aktiivi-Instituutti on kansanopistomuotoisena toimiva ammattiyhdistysliikkeeseen kuuluva koulutus- ja kehittämiskeskus Helsingissä. Sitä ylläpitää ja sen omistaa STTK-järjestöön kuuluvien toimihenkilöliittojen muodostama Toimihenkilöjärjestöjen Opintoliitto. Instituutti tarjoaa kursseja ammattiliittojen, työyhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, yritysten sekä julkisen sektorin organisaatioiden palveluksessa oleville ihmisille.

Koulutus

Aktiivi-Instituutti tarjoaa koulutusta työmarkkinatutkintoon ja Työsuojelutyösuojelukonsultin tutkintoon. Kurssit antavat täydennyskoulutusta luottamusmiehille, työsuojeluvaltuutetuille ja muille henkilöstön edustajille muun muassa työelämän pelisäännöistä ja työhyvinvoinnista. Aiempien vuosikymmenien kuukausiakin kestäneiden koulutusten sijasta yksittäiset kurssijaksot ovat nyt vain alle viikon mittaisia.
Aktiivi-Instituutin toimitilat ovat Helsingin Mikonkadulla Aikatalossa.
Takareiden lihaksisto

Takareiden lihaksisto eli hamstring tarkoittaa polven koukistaja- ja kiertäjälihaksistoa, joka sijaitsee reiden takapinnalla. Ne vaikuttavat myös lonkkanivelen ojentajina ja kiertäjinä. Ryhmän kuuluvat kaksipäinen reisilihas (musculus biceps femoris), puolijänteinen lihas (musculus semitendinosus) ja puolikalvoinen lihas (musculus semimembranosus). Joskus niihin lasketaan myös hoikkalihas (musculus gracilis) ja räätälinlihas (musculus sartorius).
Takareiden lihaksistossa on usein urheiluvammoja kuten revähtymiä. Tilaa kutsutaan hamstring-oireyhtymäksi. Yleensä ongelmallisin on venytystä huonosti kestävä puolijänteisen lihaksen jänne, mutta useammankin hamstring-lihaksen vaivoja on. Ne voidaan hoitaa voimistelulla tai tarvittaessa leikkauksella. Ensiapuna on yleisperiaatteen mukaan lepo, kylmä ja kompressio.
Schuinshoogten taistelu

Taistelun taustoja ja kulku

Brittikenraali George Pomeroy-Colleyn yhteyksiä Newcastleen häiritsivät jatkuvasti J.D. Weilbachin buuriratsuväen partiot Laing's Nekin taistelun jälkeen. Kenraali Pomeroy-Colley päätti puhdistaa Newcastle-Mount Prospectin tieltä häiriöttömän käytävän, jota pitkin brittien huolto pystyisi kulkemaan ja saataisiin täydennysjoukkoja.
Noin kello 9 aikaan hän lähti Mount Prospectin leiristä pääasiassa jalkaväestä koostuvalla joukolla. Komppania 60th Riflesistä (King's Royal Rifles) ja kaksi tykkiä jätettiin harjanteelle valvomaan Ingogo-jokea. Colleyn edetessä mäkeä ylös hän vastaanotti sanoman tiedustelijoiltaan, että pääasiassa ratsuväestä koostuva buurijoukko kenraali N.J. Smithin ja komentaja J.D. Eilbachin alaisuudessa oli lähestymässä. Britit muodostivat jalkaväkineliön Ingogon rannan harjalle 240 miehen, 38 ratsuväen ja 2 tykin voimin noin 300 buurin ympäröidessä heidät ja pyrkiessä katkaisemaan heidän pakoreittinsä. Keskipäivästä noin ilta viiteen asti käytiin lähitaisteluita ja britit kärsivät raskaita tappioita, mikä johtui buurien tarkasta, keskitetystä tulesta ja siitä, että brittien punaiset univormut erottuivat maastosta buurien käyttämän khakin sulautuessa hyvin maastoon. Lisäksi buureilla oli etu tuntea seutu jossa he taistelivat. Yksinkertaisesti sanottuna, buureja komensi kyvykkäämpi ja älykkäämpi komentaja kuin brittejä. Myöhemmin kova rankkasade katkaisi äkisti taistelun. Colley jätti kuolleet ja haavoittuneet vetäytyäkseen Mount Prospectin leiriinsä ja buurit siirtyivät etelään. On spekuloitu, että jos Colley olisi saanut apuvoimia ennen taistelua, hän olisi luultavasti kyennyt lyömään buurien joukot ensimmäistä kertaa ja antanut briteille paremmat asemat rauhanneuvotteluissa.
Seuraavana päivänä brittien palatessa hautaamaan kaatuneensa, he huomasivat buurien olevan tekemässä samaa, mutta yhteenottoa ei tapahtunut. 8 kuollutta buuria haudattiin "Geelhoutboomin" farmille noin 5 km taistelupaikasta länteen. Britit menettivät 7 upseeria ja 69 miestä minkä lisäksi 68 haavoittui. Miehet haudattiin taistelupaikalle, upseerien ruumiit kuitenkin kaivettiin ylös 4 päivää myöhemmin ja haudattiin uudelleen Fort Amielissa. Tappio piinasi Colleytä koko loppusodan, ja vaikka hän vastaanotti apujoukkonsa, hänen miehensä olivat masentuneita tappioiden ketjun takia. Colley kaatui myöhemmin Majuba Hillin taistelussa.
Tempe

Tempe tai tempeh on fermentoitu ruoka, joka tehdään perinteisesti soijapavuista. Tempe on hyvin suosittua Indonesiassa ja muualla Kaakkois-Aasiassa sekä nykyisin myös länsimaissa etenkin vegaanien keskuudessa. Etenkin länsimaissa tempeä valmistetaan myös herneestä ja  makeasta lupiinista.
Tofun tapaan tempe tarjoaa mahdollisuuden käyttää soijapapuja helpommin sulavassa muodossa. Tempe eroaa kuitenkin tofusta ravintosisältönsä ja makunsa puolesta, sillä fermentointiprosessin ja kokonaisten papujen käytön vuoksi siinä on tofua enemmän proteiinia, kuitua ja vitamiineja sekä jämäkämpi koostumus ja voimakkaampi maku, joka vahvistuu tuotteen ikääntyessä.

Fermentointi

Tempen valmistus alkaa kokonaisista soijapavuista, jotka pehmennetään liottamalla ja halkaistaan tai rikotaan osittain, sitten ne keitetään osittain. Seokseen lisätään mieto hapate, esimerkiksi viinietikka, sekä sekoitetaan joukkoon Rhizopus oligosporus -sieniviljelmää. Pavut levitetään ohueksi kerrokseksi ja jätetään fermentoitumaan noin 24 tunnin ajaksi 30 asteen lämpötilaan.
Hyvässä tempessä pavut ovat sitoutuneet yhteen valkoisesta rihmastosta muodostuneella massalla. Matalammassa lämpötilassa tai vetoisessa paikassa harmaita tai mustia läikkiä voi ilmaantua tempen pintaan. Tämä ei kuitenkaan ole haitallista eikä sen pitäisi vaikuttaa makuun tai laatuun. Itiönmuodostus on normaalia kypsässä tempessä. Mieto ammoniakin tuoksu saattaa ympäröidä hyvää tempeä sen fermentoituessa.

Ravintoarvo

Soijaproteiini muuttuu helpommin sulavaksi tempen fermentointiprosessissa. Etenkin kaasua muodostavat oligosakkaridit vähenevät huomattavasti R. oligosporus -viljelmän avulla. Perinteisissä tempeä valmistavissa liikkeissä aloitusviljelmä sisältää usein myös muita hyödyllisiä bakteereja, jotka muodostavat vitamiineja (kuten B12). Länsimaissa on yleisempää käyttää puhdasviljelmää, joka sisältää vain R. oligosporusta. Koska tempe tehdään kokonaisista pavuista, on se myös hyvä kuidun lähde.

Valmistus

Keittiössä tempe valmistetaan usein leikkelemällä se paloiksi, marinoimalla tai uittamalla suolavedessä tai soijakastikkeessa ja sitten paistamalla. Paistettu tempe voidaan syödä pelkältään, käyttää chiliruoissa, keitoissa tai muhennoksissa. Tempeä voi myös käyttää jauhelihan tapaan. Tempen moniulotteista makua voidaan kuvailla pähkinäiseksi, lihaisaksi ja sienimäiseksi. Tempe kestää hyvin pakastusta ja sitä voi ostaa useista eko- ja etnokaupoista tuoreena, säilykkeenä tai pakasteena.
Charles Floquet

Charles Thomas Floquet (2. lokakuuta 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port – 18. tammikuuta 1896 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1888–1889. Hänet muistetaan kolmatta tasavaltaa uhanneen kenraali Georges Boulangerin vastustajana.

Elämäkerta

Floquet valmistui lakimieheksi vuonna 1851. Toisen keisarikunnan aikana hän tuli tunnetuksi tasavaltalaisena lehtimiehenä ja asianajajana. Hän osallistui kolmannen tasavallan perustamiseen vuosina 1870–1871 ja tuli valituksi kansalliskokoukseen Seinen edustajana. Floquet perusti Ligue d’union républicaine des droits de Paris -nimisen liiton sovitellakseen yhteisymmärryksen tasavaltalaisen hallituksen ja Pariisin kommuunin välille, mutta tämä epäonnistui ja kommuunin kukistamisen yhteydessä hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa. Floquet toimi sitten vuodesta 1872 Pariisin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja 1875 sen puheenjohtajana, kunnes hänet seuraavana vuonna valittiin Ranskan edustajainkamariin radikaalien edustajana. Hän oli 1882 lyhyen aikaa Seinen departementin prefektinä ja 1885–1888 edustajainkamarin puhemiehenä. Floquet tunnettiin iskevänä puhujana ja hänen puheistaan julkaistiin vuonna 1885 kaksiosainen kokoelma Discours et opinions de M. Charles Floquet.
Floquet tuli pääministeriksi huhtikuussa 1888, jolloin kenraali Boulangeria tukeva boulangistinen liike oli voimistumassa Ranskassa. Boulangerin pelättiin uhkaavan tasavaltaa vallankaappauskella, ja tasavallan puolustajiin kuulunut Floquet päätti haastaa hänet avoimesti. Miehet kävivät 13. heinäkuuta 1888 kaksintaistelun, jossa Floquet onnistui haavoittamaan Boulangeria. Floquet’n hallitus kaatui seuraavan vuoden helmikuussa parlamentin hylättyä sen tekemän esityksen perustuslain uudistamisesta. Hän palasi marraskuussa 1889 edustajainkamarin puhemieheksi, mutta joutui eroamaan 1892 Panama-skandaalin seurauksena. Tämä pilasi myös hänen mahdollisuutensa vuoden 1893 presidentinvaalissa ja hän putosi saman vuoden vaaleissa edustajainkamarista. Floquet valittiin kuitenkin 1894 senaattiin, jonka jäsenenä hän oli kuolemaansa asti.
Katalaasitesti

Katalaasitesti on grampositiivisten kokkien erotteluun käytetty testi. Katalaasi on tietyillä bakteereilla esiintyvä entsyymi, joka hajottaa vetyperoksidia vedeksi ja hapeksi. Sen tehtävänä on suojata bakteeria elimistön vetyperoksidia käyttäviltä immuunimekanismeilta. Katalaasitestillä voidaan erotella grampositiiviset kokit toisistaan, sillä stafylokokit ja mikrokokit sisältävät katalaasia, mutta streptokokeilta, enterokokeilta ja laktokokeilta katalaasi-entyymi puuttuu.

Testin suoritus

Katalaasitesti voidaan suorittaa vain elävästä bakteeriviljelmästä. Tutkittavaa bakteeria siirretään pieni määrä objektilasille, johon lisätään tippa vetyperoksidia. Positiivinen tulos näkyy kuplimisena hapen vapautuessa vetyperoksidin hajotusreaktiossa.
Malla Malmivaara

Yksityiselämä

Malla Malmivaaran isä on sellisti Juha Malmivaara, jonka kanssa Malla asui vanhempien erottua. Hänen kasvattiäitinsä on näyttelijä Hanna Liinoja. Hänen enonsa on  näyttelijä Tapani Liinoja
Näyttelijä Miika Laakso on hänen velipuolensa, heillä on yhteinen äiti. Näyttelijä Laura Malmivaara ja jääkiekkoilija Olli Malmivaara ovat hänen pikkuserkkujaan.
Malla kuuluu suomalaiseen Malmivaaran pappissukuun. Hänellä on vuonna 2003 syntynyt tytär, Osla. Malmivaara sai toisen lapsensa, Rufus-nimisen pojan, loppuvuodesta 2014 kihlattunsa kitaristi-laulaja Boris Nordinin kanssa.

Muusikkona

Malla Malmivaara on myös muusikko. Hän on julkaissut yhden albumin Belle Who -taiteilijanimellä. Belle Whon esikoissingle ”Tide” oli vuonna 2008 ensi-iltansa saaneen Blackout-elokuvan tunnuskappale. Esikoisalbumi Can’t Whistle When You Smile julkaistiin toukokuussa 20. toukokuuta 2009. Albumin tuottajana toimi Jarkko Kumpulainen ja vastaavana tuottajana Lauri Ylönen.
Malmivaara sai valmiiksi Belle Whon toisen albumin, mutta jätti sen julkaisematta, sillä hän ei ollut tyytyväinen albumin sanoituksiin. Sittemmin hän on alkanut tehdä musiikkia suomeksi.
Aiemmin Malmivaara on laulanut Elisabeth Underground -yhtyeessä. Hän laulaa myös englanniksi ja ranskaksi muusiikkia tekevässä Moi non plus -nimisessä duossa yhdessä näyttelijä Pihla Viitalan kanssa.
Fortran

Historia

Kielen kehitti John Backus ja ensimmäinen versio ilmestyi 1957. Backus johti kymmenen hengen ryhmää korkeamman tason kielen kehityksessä.
Ensimmäisenä kaikista ohjelmointikielistä kielelle luotiin standardi vuonna 1966. Nykyään FORTRANista on käytössä useita versioita, joista tärkeimmät ovat Fortran 77, Fortran 90, Fortran 95, Fortran 2000, Fortran 2003 ja Fortran 2008. (Niin sanottu FORTRAN IV eli Fortran 66 on jo jäänyt pois yleisestä käytöstä.) Lisäksi on olemassa erityisesti rinnakkaislaskentaan tarkoitettu High Performance Fortran (HPF). Fortranin aiemmat standardit eivät tue oliopohjaista ohjelmointia, mutta Fortran 2003 -standardissa tuki olioiden kaltaisiin rakenteisiin on olemassa. On jokseenkin vakiintunut tapa kirjoittaa Fortran 77:ää ja sitä edeltäviä versioita tarkoitettaessa kielen nimeksi FORTRAN ja uudempia versioita tarkoitettaessa Fortran.
Fortranit sopivat erityisesti raskaaseen numeeriseen laskentaan ja kieleen liittyy useita juuri numeeriseen laskentaan liittyviä ominaisuuksia kuten taulukoiden ja matriisien käsittelyä. Suuri joukko erilaisia funktioita on Fortran-ohjelmissa käytettävissä ilman erillisten kirjastojen lataamista. Fortran on standardinsa ansiosta koodin siirrettävyyden kannalta eräs parhaita ohjelmointikieliä ja suoraviivaisen ja loogisen rakenteensa vuoksi kieli on helppo oppia nopeasti.
FORTRANin ja ohjelmointikielten kääntäjien kehitys ovat olleet kiinteässä vuorovaikutuksessa toisiinsa. Jo ensimmäisessä FORTRAN-kääntäjässä kiinnitettiin erityistä huomiota tuotetun konekielen nopeuteen, koska sen suunnittelijat arvelivat, ettei kukaan käyttäisi ohjelmointikieltä, joka ei olisi tehokkuudeltaan verrattavissa assemblyyn. Nykyiset F90/95-kääntäjät ovat yleensä yhtä nopeita tai nopeampia kuin F77-kääntäjät. Fortran-kääntäjät ovat alaspäin yhteensopivia, joten F90-kääntäjällä on mahdollista kääntää myös F77-ohjelmia. F90/95-koodiin on myös mahdollista sisällyttää F77-kielisiä osia sellaisenaan, joskin F90-standardi määritti muutamat F77:n piirteet vanhentuneiksi, eivätkä ne toimi enää F95-ohjelmissa.

FORTRAN 77

Huomattava osa edelleen käytössä olevista tieteellisen laskennan ohjelmista on toteutettu F77:lla.

Fortran 90/95

Fortran 90- ja 95-standardit poikkeavat toisistaan vain vähän ja suurimmat erot liittyvät F95:n parempaan tukeen rinnakkaislaskennalle. F90/95 eroaa ulkonaisesti jonkin verran F77:sta ja siinä pyritään välttämään eräitä F77:n ohjelman toimivuuden kannalta vaarallisia piirteitä. Samalla F90/95 sisältää monia ominaisuuksia, jotka puuttuvat kokonaan F77:sta. F95:n pohjalta on kehitetty myös datarinnakkainen versio High Performance Fortran (HPF).
Amerikanbassi

Ulkonäkö ja koko

Amerikanbassin kyljet ovat hopeiset. Rintaevät ovat oranssiset. Muut evät sekä pyrstö ovat tummanharmaat. Silmä on haaleankeltainen. Laji on yleensä noin 13 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu yksilö oli pituudeltaan 58 senttimetriä ja painoi 2,2 kilogrammaa. Amerikanbassi voi elää jopa lähes 20 vuoden ikäiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji esiintyy nimensä mukaisesti ainoastaan Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Amerikanbassi on pohjakala. Se elää meri- murto- ja makeassa vedessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen. Amerikanbassi elää 10 metrin keskisyvyydessä.
Iso Kangasjärvi (Vilppula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 43 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Ajosjärven valuma-alueeseen (35.335) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,7 metriä mpy.
Maša ja Karhu

Karhu

Karhu pitää jalkapallosta, hunajasta ja musiikista. Maša kutsuu häntä hellyttävästi nimellä Miška (мишка = nalle). Hän on eläkkeelle vetäytynyt sirkusnallukka, tästä muistuttamassa ovat lukuiset palkinnot, mitalit ja kunniakirjat mökkinsä seinällä. Eräässä jaksossa karhu saa kirjeen, johon merkityn postiosoitteen (postinumero 625537) perusteella kuvitteellisen sarjan tapahtumapaikka on jossain Venäjän Tjumenin alueen Tjumenin piirin Tšiktšan kylän lähellä.
Karhulla on tapana joskus hermostua Mašalle, jos tämä tekee jotain pahaa, kuten aiheuttaa kaaosta tai epäjärjestystä Karhun hirsimökissä. Mašan lukuisat kysymykset ja tempaukset voivat myös ärsyttää karhua. Pohjimmiltaan Karhu kuitenkin rakastaa Mašaa syvästi, eikä antaisi koskaan mitään pahaa tapahtua hänelle. Maša saakin usein tahtonsa läpi kun Karhu ei halua tuottaa hänelle pahaa mieltä. Lisäksi näin eläkeläisenä nallukan aika kävisi pitkäksi ilman Mašaa.

Muut hahmot

Muita paikallisia metsän asukkeja ovat jänis, siili, susipariskunta, orava sekä naaraspuolinen karhu, johon eräässä jaksossa Miška rakastuu. Hän tosin menettää ihastuksensa paikalliselle himalajankarhulle, naaraskarhun huomattua Mašan ja tultua mustasukkaiseksi. Tämä tarina tosin päättyy huonosti kun urheilua harrastava nallukka keskittyy liikaa voimisteluun ja kehonrakennukseen, jättäen naiskarhun huomiotta. Junaradan varrella sijaitsevassa Mašan kodissa on lisäksi koira, vuohi, porsas, sekä kolme kanaa. Kukaan heistä ei pidä Mašan hyperaktiivisuudesta, ja he yrittävät vältellä mahdollisimman paljon. Parissa jaksossa esiintyy myös Karhun ystävä Tiikeri sirkuksen ajolta, sekä Panda.
Annie-gaala 1988

Voittajat

Pääluokkien voittajat lihavoituna:
Seutu Majakka

Seutumajakka on  Pohjanmaan Viitosmedia Oy:n kustantama ilmaisjakelulehti, jonka kotipaikkana on Oulainen. Lehti perustettiin vuonna 2010, PookiSanomien lopetettua toimintansa.
Lehden omistavat paikalliset yrittäjät. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin.
Lehden perusjakelualue on Oulainen, Merijärvi ja Vihanti. Kerran kuukaudessa lehti jaetaan megajakeluna seuraaviin kuntiin; Oulainen, Vihanti, Merijärvi, Pyhäjoki, Haapavesi, Raahe ja Ylivieska. Lehden päätoimittajana toimii Jussi Eskola.
Tahti

Tahti koostuu tahtiosoituksen ilmoittamasta määrästä iskuja. Nuotti­kirjoituksessa tahdit erotetaan toisistaan viivaston poikki merkityillä pysty­suorilla tahti­viivoilla. Tahtiviivoilla pyritään jäsentämään teosta ja helpottamaan nuotinlukua. Yleensä teoksen tahdin ensimmäinen nuotti, isku, soitetaan voimakkaammin kuin tahdin muut nuotit.
Musiikkia kuunnellessa havaittava musiikillinen tahti ei välttämättä jakaudu nuottiviivaston merkitsemiin tahteihin (esim. kohotahti, vajaatahti).
Tahtia ei tule sekoittaa termiin tempo.
Suezmax

Suezmax-nimitystä käytetään laivoista, jotka mahtuvat kulkemaan Suezin kanavassa. Kanavan läpi voivat kulkea vain alukset, joiden syväys on alle 20,1 metriä ja korkeus enintään 68 metriä. Monet öljyä kuljettavat supertankkerit joutuvat suuren syväyksensä vuoksi kiertämään siksi Afrikan ympäri. Kanavassa kulkevien alusten korkeutta rajoittava silta valmistui vuonna 2001. Kulkusyvyys kasvoi nykyiseen vuonna 2009 aikaisemmasta 18 metristä.
Nikkelihydroksidi

Ominaisuudet

Nikkelihydroksidi on huoneenlämpötilassa vihreää amorfista jauhetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen ja rakenne muistuttaa kadmiumjodidin kiderakennetta. Se on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin Ni²⁺-ioneina ja ammoniakkiliuoksiin ammiinikomplekseina. Kuumennettaessa nikkelihydroksidia 230–250 °C:n lämpötilaan se hajoaa nikkelioksidiksi ja vedeksi. Nikkelioksidi voidaan hapettaa nikkeli(III)oksidihydroksidiksi (NiO(OH)).
Daring-luokka (hävittäjä, 1893)

Taustaa

Nopeisiin ja ketteriin veneisiin asennettu Robert Whiteheadin ja Itävalta-Unkarin laivaston kapteenin Giovanni Luppisin vuonna 1866 keksimä omalla voimanlähteellä varustettu torpedo aiheutti uhan taistelulaivoille. Riittävän suuri joukko torpedoveneitä läpäisisi taistelulaivan puolustuksen ja upottaisi raskaamman aluksen torpedoimalla tai vähintään vaurioittaisi sitä ja siten asettaisi sen alttiiksi vastustajan taistelulaivoille. Torpedoveneet osoittivat tehonsa ensimmäisen kerran Chilen sisällissodassa 1891.
Torpedoveneitä vastaan suunniteltiin pieniä aseistettuja aluksia, jotka liitettäisiin raskaiden alusten suojaksi. Ensimmäiset yritykset luoda uusi suojaava alustyyppi ei onnistunut riittämättömän toimintasäteen ja nopeuden vuoksi. Alukset eivät kyenneet seuraamaan laivastoa eivätkä torjumaan nopeita hyökkääjiä.

Aseistus

Ensimmäisten torpedovenehävittäjien (26-knotters) oli suunniteltu asennettavaksi kahteen eri tehtävään: torpedovene- ja tykkivenetehtävään. Kummassakin roolissa aluksille oli kiinteä 18 tuuman keulatorpedoputki sekä 12 naulan tykki, johon sata laukausta. Tykkiveneinä aluksilla oli torpedoputkeen kaksi torpedoa sekä täydennyksenä kolme kuuden naulan tykkiä, joista kaksi keskellä alusta kummallakin laidalla ja kolmas perässä. Kuhunkin tykkiin oli sata kranaattia. Torpedoveneinä aluksille asennettiin kaksi kääntyvää torpedoputkea lisää. Torpeidoita aluksilla oli tuolloin kaikkiaan viisi eli kolme putkissa ja kaksi varalla. Kuuden naulan tykkejä oli vain yksi perässä ja siihen sata kranaattia.