google/wiki40b huggingface dataset:
Peugeot XPS

Peugeot XPS on Peugeot Motocyclesin markkinoima ja Motorhispanian valmistama mopo. Mallista on saatavilla Enduro-, Supermoto- , ja Street Evo 3-versio. Vuoden 2006 malleissa Peugeot Motocycles on pyrkinyt panostamaan erityisesti XPS:n ajo-ominaisuuksiin mm. tasapainoisemman painonjakauman avulla.
Kaikissa XPS-malleissa on nestejäähdytteinen Minarellin AM6-moottori, joka on valittu erityisesti moottorin Dell’Orto PHBN-kaasuttimen, SCR corse handmade 50/70 pakoputkiston sekä tehokkaan sylinterin täytön johdosta. Moottorin voima välitetään takapyörään 6-vaihteisen vaihdelaatikon kautta. Mopossa on kovahko Paiolin jousitus, joka on parhaimmillaan kuoppaisella tiellä. Renkaat ovat Pirellin valmistamat. Bensatankin koko on 7,8 litraa. Tankkaaminen on helppoa ison säiliön reiän ansiosta. Öljysäiliön tilavuus on 1 litra. Vaihdelaatikon öljytilavuus on noin 8 desilitraa. Suositeltava öljynvaihtoväli on 1000 kilometriä. Alkuperäinen tulppa on NGK BR9ES.
Marin (yritys)

Marin on yhdysvaltalainen polkupyörävalmistaja. Yritys perustettiin vuonna 1986 ja sen pääkonttori sijaitsee Marinin piirikunnassa Kaliforniassa. Marin on erikoistunut maastopyöriin. Kaikki yrityksen valmistamat pyörämallit on nimetty Marinin piirikunnan paikannimien mukaan.
Vasilikí Thánou

Elämä ja ura

Thánou syntyi Chalkídassa Euboialla vuonna 1950. Hän opiskeli oikeustiedettä Ateenan yliopistossa sekä Panthéon-Assas'ssa (Pariisin II yliopisto), ja aloitti tuomarina vuonna 1975. Thánou aloitti syyttäjänviraston päällikkönä vuonna 2005 ja Kreikan korkeimman oikeuden (Áreios Págos) tuomarina vuonna 2008. Hän on myös opettanut oikeustiedettä.
Thánou nousi korkeimman oikeuden varapuheenjohtajaksi vuonna 2014 ja puheenjohtajaksi vuonna 2015. Hänestä tuli virkansa perusteella virkaatekevä pääministeri 27. elokuuta 2015 Aléxis Tsípraksen johtaman hallituksen erottua, syyskuun parlamenttivaaleja ja uuden hallituksen muodostamista odotettaessa. Tsípras jatkoi pääministerinä Thánoun jälkeen.
Tuuloma

Maantiede ja asutus

Tuuloman kunnan pinta-ala on 3 248,05 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Zaozjorskin suljettuun kaupunkiin, idässä Kuolan piirin Uuran ja Mežduretšjen, kaakossa Murmašin ja etelässä Ylä-Tuuloman kuntiin, lounaassa Petsamon piirin Nikkelin, lännessä Korzunovon ja luoteessa Petsamon kuntiin sekä pohjoisessa Pohjoisen jäämeren Muotkavuonoon. Pinta-alasta 68,2 % on metsää ja 13,9 % sotilas- tai muuta erikoisaluetta.
Kunnan alueella virtaavat Tuulomajoki, Pjaive, Vaalesjoki, Uurajoki (ven. Ura), Pelba ja Pak. Tuulomajoki muodostaa Ala-Tuuloman tekojärven. Järviä ovat Titovskoje, Zubtšatoje, Medvežje, Ponjavr, Naljavr, Urdozero ja Pjaivejavr. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, nikkeli ja turve. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat kaksi siperiansembrametsikköä ja siperianlehtikuusimetsä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Päiven (ven. Pjaive) ja Nälin (Njal) rautatieasemat. Entiset Mokketin rautatieaseman sekä kuuden rata-aseman asutukset on lakkautettu. Kunnan alueella sijaitsee 19 puutarhapalsta- ja huvila-aluetta. Kesäasukkaiden määrä arvioidaan kahdeksi tuhanneksi.

Historia

Tuuloman kylä on syntynyt vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuonna 1935, jolloin Päive-Järven leiripaikka siirrettiin nykyisen kylän paikalle.

Liikenne, talous ja palvellut

Tuuloman kautta kulkee Kuolasta Ylä-Tuuloman kautta Lotan raja-asemalle johtava maantie. Kunnan pohjoisosassa kulkee Murmanskin ja Kolttakönkään raja-aseman välinen maantie sekä Kuolan–Nikkelin rata, jolla on Päiven, Nälin ja Mokketin asemat. Tuulomasta on linja-auto- ja reittitaksiyhteydet Ylä-Tuulomaan, Murmašiin ja Murmanskiin. Päiven ja Nälin asemilta erkanevat sivuradat Kilpjavriin ja Zaozjorskiin.
Kunnan talous perustuu maatalouteen. Tärkeimmät yritykset ovat Murmanskin kasvihuonekombinaatti ja maidon tuotantoon erikoistunut maatalousyritys Tuloma.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka. Kylässä on ortodoksinen ja helluntaiseurakunnan kirkko.

Nähtävyydet ja matkailu

Seudulla on lukuisia toisen maailmansodan taistelupaikkoja ja neuvostosotilaiden hautoja. Kunnan alueella sijaitsee 24 lomakylää. Se on murmanskilaisten suosima retkeily- ja vapaa-ajanviettopaikka.
São Paulon biennaali

São Paulon biennaali on Brasiliassa järjestettävä suuri taidenäyttely. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951, ja siitä lähtien se on pidetty joka toinen vuosi. Se on toiseksi vanhin biennaali. Vanhin on Venetsian biennaali (järjestetty vuodesta 1895), joka on ollut myös São Paulon biennaalin esikuva.
Biennaalin perusti italialais-brasilialainen teollisuusmies Ciccillo Matarazzo (1898-1977). Vuodesta 1957, São Paulon biennaali on pidetty Ciccillo Matarazzo paviljongissa Parque Ibirapuerassa. Paviljonki suunniteltiin arkkitehtien Oscar Niemeyer ja Hélio Uchôa johdolla, ja siinä on näyttelytilaa 30 000 m². São Paulon biennaali esittelee sekä brasilialaista että kansainvälistä taidetta, ja sitä pidetään yhtenä maan tärkeimmistä taidenäyttelyistä.
Sen alkuperäisenä tavoitteena oli tehdä länsimaisesta nykytaiteesta tunnettua Brasiliassa, helpottaa sen pääsyä muihin Brasilian metropoleihin, ja vahvistaa São Paulon asemaa kansainvälisenä taidekeskuksena. Luonnollisesti sen tarkoituksena on tuoda myös brasilialaista taidetta lähemmäksi ulkomaisia vieraita.
Venetsialaisen mallin mukaan, São Paulo isännöi kansallisia esityksiä sekä kansainvälisiä näyttelyitä, jotka järjestetään kiertävän pääintendentin johdolla.
Taidenäyttelyn lisäksi vuodesta 1973, on biennaalissa järjestetty myös kansainvälinen arkkitehtuuri- ja muotoilunäyttely.
Moi-même-Moitié

Moi-même-Moitié on japanilaisen muusikko Manan vuonna 1999 perustama Gothic Lolita -tyylinen vaatemerkki. Mana ja muut Moi dix Mois’n jäsenet ovat valokuvissa ja konserteissa pukeutuneet aina Moi-même-Moitién vaatteisiin. Mana itse on päämallina yhtiön kasvot ja hän esittelee neljästi vuodessa ilmestyvässä Gothic&Lolita Bible -lehdessä uusimpia Moi-même-Moitié vaatteita.
Brändi käyttää usein synkkiä värejä, kuten mustaa ja sinistä, joskus myös valkoista. Vaatteilla on kaksi päälinjaa tai mallistoa; E.G.L. Elegant Gothic Lolita ja E.G.A. Elegant Gothic Aristocrat, joista E.G.L. koostuu lolitalle tyypillisistä kellohameista ja tyttömäisistä röyhelöistä kun E.G.A. keskittyy sukupuolineutraalimpaan, aikuisempaan "aristokraattiseen" tyyliin. Moi-même-Moitién vaatteissa on paljon pitsiä ja muuta gothic lolitalle ominaista, kuten mm. Goottilaisten kirkkojen ikkunoita printteinä, nyörejä ja laskoksia. 
Gothic Lolita -tyylin kantajat mainitsevat usein Manan tyyli-ikonikseen. Manan väitetään keksineen kyseisen tyylin, ja hän on pitkälti vaikuttanut sen leviämiseen ja kehittymiseen.
Tiikeri ihmishahmossa

Juoni

Etsivä Roland tutkii timanttikauppias Isaacin luona tapahtunutta murtoa. Hän pääsee Tiikeriksi kutsutun miehen johtaman rikolliskoplan jäljille ja joutuu moniin jännittäviin tilanteisiin. Kauppias Leblanc ja hänen sisarensa Lydia kiinnostuvat asiasta ja tutustuvat Rolandiin. Tutkimukset jatkuvat, ja lopulta käy ilmi että Tiikeri on kauppias Leblanc. Rikollinen tekee itsemurhan ja Roland ja Lydia saavat toisensa.

Tuotanto ja vastaanotto

Itala Filmin tuottama Tiikeri ihmishahmossa edustaa ranskalaistyylistä poliisiseikkailua mestaririkollisineen, valepukuineen ja yllättävine juonenkäänteineen. Sen esikuvina voidaan mainita Fantomas ja Zigomar, mutta elokuva julkaistiin itse asiassa kolme kuukautta ennen Louis Feuilladen Fantomas-sarjan ensimmäistä osaa. Elokuvan ansioina pidetään sen kuvausta ja valaistusta, joiden taustalla voidaan nähdä Italalle hiljattain siirtyneen Segundo de Chomónin käsiala. Eduardo Davesnes esittää samanaikaisesti kolmea eri pääosaa.
Elokuva oli suuri menestys varsinkin Britanniassa ja Yhdysvalloissa ja se sai ylistystä myös ajan elokuvalehdissä. Italialaiskriitikkoa hämmästytti varsinkin elokuvan pituus ja se miten sama näyttelijä voi esiintyä samoissa kohtauksissa eri rooleissa.
Tiikeri ihmishahmossa esitettiin kahdessa osassa helsinkiläisessä Scala-teatterissa maaliskuussa 1913. Sen tapahtumat oli siirretty Pariisista Lontooseen. Syystä tai toisesta elokuvaa mainostettiin näyttelijä Ermete Zacconin nimellä. Fyren ylisti sen hienoa näyttämöllepanoa ja nopeasti vaihtuvia hämmästyttäviä tilanteita.
Daniel Mullings

Seurajoukkueet

Hyvän yliopistouran New Mexico Statessa pelannutta Mullingsia ei varattu kesän 2015 varaustilaisuudessa. Hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, Saksan pääsarjajoukkue BBC Bayreuthiin. Kauden päätyttyä Saksassa Mullings kävi pelaamassa kesällä 2016 kiinalaisessa Jianghuai Lightningissa. Elokuussa 2016 hän siirtyi Suomen pääsarjajoukkue Joensuun Katajaan.

Maajoukkue

Vuonna 2015 Mullings saavutti Kanadan miesten maajoukkueessa Pan-Amerikan kisojen hopeaa Toronton kotikisoissa.

Pelityyli ja ominaisuudet

Katajaa valmentanut Greg Gibson kuvaili Mullingsia hyvin liikkuvaksi ja urheilulliseksi pelaajaksi, joka on myös hyvä puolustaja.
5S

5S on Japanissa kehitetty työpaikkojen organisointiin ja työmenetelmien standardointiin keskittyvä menetelmä, jonka tavoitteena on kasvattaa työn tuottavuutta. Tähän pyritään välttämällä kaikenlaista hukkaamista ja tuhlaamista, poistamalla ei-arvoa tuottavaa toimintaa, sekä parantamalla laatua ja turvallisuutta, sekä luomalla visuaalisesti miellyttävä ja tehokas työpaikka.

Läheiset käsitteet

5S on osa Lean-käsitteitä kuten JIT (JOT), Kaizen sekä Toyotan tuotantojärjestelmä. Suomessa 5S:n sijasta käytetään usein TUTTAVAa.
Alcolapia

Levinneisyys

Suvun neljä kalalajia elävät ainoastaan Itä-Afrikassa Natronjärven, Magadijärven sekä Shompolen suoalueen lämpimissä, erittäin suolaisissa ja emäksisissä vesissä. Yksi lajeista on myös levinnyt ihmisen mukana Nakurujärveen.

Elinympäristö ja elintavat

Kalat elävät pääasiassa järvien pohjan lähteiden ympäristössä sekä rantojen laguuneissa ja niitä tavataan harvoin avovedestä. Lajien elinympäristössä veden lämpötila vaihtelee 16–40 °C välillä ja pH on yleensä 9–10,5 välillä. Alcolapiat ovat Natron- ja Magadijärvien ainoita kaloja ja harvoja niiden olosuhteissa selviytyviä monisoluisia eliöitä. Kalojen ravinto muodostuu pääasiassa veden pinnalla kelluvista sinileväkasvustoista sekä bakteerimassoista, mutta ne saalistavat myös jonkin verran hankajalkaisia ja sääskien toukkia.
Onni Koski

Onni Hilkia Koski (20. joulukuuta 1913 Halikko – 27. helmikuuta 1999) oli Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton poliitikko, joka toimi ministerinä valtiovarainministeriössä Karjalaisen I hallituksessa (1962–1963) ja Rautatieläisten Liiton puheenjohtajana (1957–1973).
Kulmajuovamonninen

Koko ja ulkonäkö

Kulmajuovamonninen kasvaa noin 5 cm pitkäksi. Sen pää on musta ja pyrstöstä lähtee musta viiva selkäevään.  Kala on muuten ruskea.

Alkuperä

Kulmajuovamonninen on kotoisin Brasiliasta ja Kolumbiasta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kulmajuovamonninen on aika rauhallinen parvikala, joka viihtyy akvaarion pohjalla. Lisääntyminen on hieman ongelmallista, koska kalat syövät helposti omaa mätiään.

Vesiolot ja ravinto

Kulmajuovamonniselle akvaarion minimikoko on noin 100 litraa. Sopiva pH on 6-7, veden kovuus alle 10 ja lämpötila 22-27. Kala on kaikkiruokainen.
Seven Network

Seven Network (puhekielessä Channel Seven tai Seven) on kaupallinen televisiokanava Australiassa, jonka omistaa Seven West Media Limited. Se juontaa juurensa vuoteen 1956, jolloin ensimmäiset VHF7-taajuudella lähettäneet tv-asemat perustettiin Melbourneen ja Sydneyyn. Vuodesta 2007 lähtien Seven Network on ollut Australian katsotuin televisiokanava. 
Kanavan päästudiot sijaitsevat Jones Bay Wharfissa Pyrmontissa, Sydneyssä. Uutisstudio sijaitsee Martin Placessa ja suurin tuotantolaitteisto Eppingissa, Sydneyssä. Lähetyssignaali tulee digitaalisesta lähetyskeskittymästä Melbourne Docklandsista.
Villa Lilius

Villa Lilius on yksi Hangossa sijaitsevista kulttuurihistoriallisesti arvokkaista huviloista. Se valmistui 1919 G. Cajanuksen piirustusten pohjalta. Huvila, joka on ollut Carl-Gustaf Liliuksen asuinsija, oli hänen isänsä Kasimir Liliuksen rakennuttama.
Norske Skog

Historia

Yhtiö sai alkunsa, kun Nordenfjelske Treforedling AS perustettiin Norjassa maaliskuussa 1962. Ensimmäinen paperikone aloitti toimintansa Skognissa 1966 ja vuonna 1972 yritys muutti nimensä Norske Skogindustrier AS:ksi. Vuonna 1989 norjalainen metsäteollisuus fuusioitui voimakkaasti ja Norske Skog yhdistyi Follum Fabrikkeriin sekä hankki 50 prosenttia Unionin osakkeista sekä Saugbrugsforeningenin.
Vuonna 1990 yritys laajeni Eurooppaan rakentamalla Norske Skog Golbeyn Ranskaan. Vuonna 1996 yritys hankki paperitehtaan Bruckista, Itävallasta. Seuraavana vuonna perustettiin Norske Skog Steti Tšekkiiin. Vuonna 2001 puolestaan rakennettiin Walsumin tehdas Saksaan ja Parenco Alankomaihin.
Laajentuminen Euroopan ulkopuolelle alkoi 1998, jolloin yritys hankki tehtaita Kiinasta, Koreasta, Malesiasta ja Thaimaasta. Vuonna 2000 hankittiin Fletcher Challenge Paper tehtaineen Australiasta, Uudesta-Seelannista, Chilestä ja Brasiliasta. Yrityksellä oli vuonna 2009 tehtaita 14 maassa, kaikilla muilla mantereilla paitsi Afrikassa.
Lembergin taistelu

Tausta

Vaikka Saksan keisarikunta oli lyönyt kaksi venäläistä armeijaa pohjoisessa Tannenbergin taistelussa ja Masurian järvialueen taistelussa, sota etelämpänä Itävalta-Unkarin suunnalla sujui keskusvaltojen kannalta huomattavasti huonommin. Venäläiset etenivät Itävalta-Unkarin hallitsemaan Galitsiaan voittaen vastustajansa ja ajaen nämä kaoottiseen vetäytymiseen. Näiden joukkojen onnistui kuitenkin luoda hutera puolustuslinja itään Lembergin linnasta. Venäläisten onnistui kuitenkin seurata heitä nopeasti ja useasta eri suunnasta. Venäläisen kenraali Aleksei Brusilovin komentama kahdeksas armeija saapui itävaltaunkarilaisten puolustusasemille 30. elokuuta ennen kuin puolustajilla oli ollut aikaa kunnollisiin valmisteluihin.
Brusilov hyökkäsi 31. elokuuta ja hänen joukkonsa ajoivat puolustajien oikean siiven pakoon. Itävaltaunkarilaiset menettivät noin 5 000 miestä ja 32 tykkiä, joista suurta osaa ei edes ehditty viedä asemiinsa. Pakenevat joukot loivat reikiä puolustuslinjoihin ja venäläiset ajoivat viikon ajan puolustajia taaksepäin kohti Lembergin linnaa.

Taistelu Lembergistä

Elokuun vaihtuessa syyskuuksi Lembergissä levisi paniikki. Lembergin linna oli varustettu ruualla ja ammuksilla ollen kykenevä tehokkaaseen puolustukseen, mutta sotilaiden taistelutahto oli huono. Lisäksi kaupungissa kuultiin itävaltaunkarilaisten armeijan pääosan vetäytyneen kauemmas länteen, jolloin puolustajat eivät saisi nopeasti apua. Venäläiset aloittivat tykistötulen kaupunkiin ja piirittivät sen katkaisten pakoreitit länteen. Varhain aamulla 2. syyskuuta venäläisten joukot alkoivat edetä Lembergin esikaupunkeihin. Itävalta-Unkarin komentajat yrittivät haalia joukkoja vastahyökkäykseen, mutta näiden joukkojen hyökkäys epäonnistui surkeasti. Joukot oli kasattu pääasiassa slaaveista. Venäläiskomentaja määräsi joukkonsa ampumaan hyökkääjien päiden yli, jotta nämä tajuaisivat voivansa antautua turvallisesti. Slaavialaiset Itävalta-Unkarin yksiköt kävelivätkin venäläisten linjoille muiden kansallisuuksien paetessa. Lemberg vallattiin 3. syyskuuta ja itse kaupungissa ei käyty taisteluita ollenkaan puolustajien antautuessa.

Seuraukset

Lembergin helpohko valtaus aiheutti skandaalin Itävalta-Unkarissa. Maa menetti noin 130 000 sotilasta sotavankeina, joista jopa 60 000 oli antautunut omasta aloitteestaan. Lisäksi menetettiin 700 tykkiä, 2 000 konekivääriä, 500 000 kivääriä sekä suuret varastot ruokaa ja ammuksia. Huolestuttavaa oli myös se, että Lembergin pääasiassa slaavilaiset asukkaat toivottivat venäläiset tervetulleiksi. Lembergin taistelu oli ensimmäinen ympärysvaltojen merkittävä voitto ja se nosti paitsi venäläisten, myös brittien ja ranskalaisten taistelutahtoa.

Takaisinvaltaus

Osana Saksan etenemistä vuoden 1915 alussa sai saksalainen kenraali Alexander von Linsingen tehtäväkseen vallata Lemberg takaisin. Tämä onnistuikin, kuten koko operaatio, jossa Venäjän rintamalinjaa työnnettiin sadan kilometrin verran itään.
Oskar Wetzell

Oskar Wilhelm Wetzell (5. joulukuuta 1888 Helsinki – 28. marraskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen uimahyppääjä.
Wetzell osallistui kaksiin olympiakisoihin. Lontoon kesäolympialaisissa 1908 hän selviytyi ponnahduslautahypyissä alkulohkostaan jatkoon, mutta karsiutui semifinaalissa loppukilpailusta. Kerroshypyissä hän karsiutui alkulohkossa. Tukholmassa 1912 Wetzell karsiutui alkulohkossa kaikissa kolmessa tapahtumassa.
Wetzell voitti kerroshyppyjen Suomen-mestaruuden vuosina 1908, 1909, 1911 ja 1913 sekä ponnahduslautahyppyjen Suomen-mestaruuden vuosina 1908, 1909, 1912 ja 1913.
Wetzell oli kuuro.
Ermete Zacconi

Ermete Zacconi (14. syyskuuta 1857 Montecchio Emilia – 14. lokakuuta 1948 Viareggio) oli italialainen näyttelijä.
Näyttelijäperheeseen syntynyt Zacconi esiintyi teatterin lavalla jo pienestä pitäen. 1880-luvulta lähtien hän näytteli pääosia muun muassa Giovanni Emanuelin, Cesare Rossin ja Virginia Marinin seurueissa. Vuonna 1894 Zacconi perusti Libero Pilotton kanssa oman teatteriseurueen, mutta esiintyi toisinaan myös Eleonora Dusen kanssa sekä kierteli ympäri Eurooppaa ja Etelä-Amerikkaa. Naturalismin ja italialaisen verismin edustajana Zacconi tunnettiin varsinkin roolistaan Henrik Ibsenin Kummittelijoissa. Hän näytteli myös elokuvissa.
Sony α 200

Sony α 200 (DSLR-A200) on vuonna 2008 julkaistu digitaalikameramalli, joka kuuluu Sonyn järjestelmäkameraperheeseen. Kamerassa on 10,2 megapikselin tarkkuus (raakatiedosto 10,8 megapikseliä) ja 9 pisteen automaattitarkennus.
Tukholman pörssi

Tukholman pörssi (ruots. Stockholmsbörsen) on vuonna 1863 perustettu ruotsalaisten osakkeiden markkinapaikka Tukholmassa. Pörssi siirtyi vuonna 1998 Optionsmäklarna AB:n (OM AB) omistukseen. Tämä yhtiö yhdistyi vuonna 2003 suomalaisen, Helsingin pörssin omistaneen HEX Oy:n kanssa OM HEX AB:ksi, jonka nimi muutettiin myöhemmin OMX AB:ksi. Yhtiö operoi Tukholman ja Helsingin pörssien lisäksi myös Kööpenhaminan, Islannin, Riian, Tallinnan ja Vilnan pörssejä. OMX AB:n omistaja on ollut helmikuusta 2008 lähtien NASDAQ OMX Group, Inc.
Tukholman pörssissä noteerattujen osakkeiden hintakehitystä kuvaavat OMXS- ja OMXS30-indeksit.
OMX AB julkaisee Helsingin, Tukholman, Kööpenhaminan ja Islannin pörsseissä noteerattujen osakkeiden hinnoista yhteistä listaa nimellä Pohjoismainen lista. Pörssejä ei ole kuitenkaan yhdistetty, vaan ne toimivat edelleen erillisinä, kukin oman maansa lainsäädännön alaisena.
Stylidiaceae

Tuntomerkit

Stylidiaceae-kasvit ovat tavallisesti lehtiruusukkeisia tai mätästäviä. Lehtilavan reunat ovat ehyitä, ja lehdet ovat ruodittomia. Heteitä on kaksi ja ponnet avautuvat poispäin kukan keskustasta. Kukassa on mesiäinen. Siemenessä on vähäpätöinen alkio, jolla on siemenvalkuaiseen tunkeutuvia imuelimiä eli haustorioita.

Alaheimo Donatioideae

Alaheimon kasvit ovat pienilehtisiä ja pienikokoisia mätästäviä patjakasveja. Kukat sijaitsevat yksittäin varren päässä ja ovat säteittäissymmetrisiä. Verhiö on erilehtinen ja verholehtien samoin kuin terälehtienkin määrä vaihtelee. Heteitä on kaksi tai kolme. Alaheimossa on vain yksi suku Donatia, jonka kaksi lajia kasvavat Uudessa-Seelannissa, Tasmaniassa ja Etelä-Amerikan eteläosissa.

Alaheimo Stylidioideae

Alaheimossa on viisi tai mahdollisesti vain kaksi sukua ja 240 lajia, joista valtaosa (220) kuuluu sukuun Stylidium. Alaheimo on enimmäkseen australialainen, mutta lajeja on myös Sri Lankassa, Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa, Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Amerikan eteläkärjessä. Kasvit ovat ruohovartisia, joskus köynnöstäviä, tavallisesti patjakasveja. Niillä on hyvin luonteenomaiset vastakohtaiset kukat, joiden teriö on halkinainen. Kukan kaksi hedettä kiinnittyvät tavallisesti emiön vartaloon, ja koko rakenne on usein kosketusherkkä ja liikkuu pölyttäjän osuttua siihen. Tästä johtuu kasvien englanninkielinen nimi trigger plants 'liipaisinkasvit'.
Oulu II

Oulu II:n katoaminen

Oulu II lähti Oulusta 21. marraskuuta 1943 kohti Kalajokea noutamaan tukkilauttaa. Aluksen päällikkö oli päättänyt kiertää Hailuodon saaren merenpuolitse sen sijaan, että hän olisi ajanut suojaisempaa reittiä Hailuodon ja mantereen välisen salmen kautta. Aluksen lähtiessä Oulusta tuuli oli kohtalainen, mutta se voimistui päivän mittaan. 
Hinaaja katosi jäljettömiin Marjaniemen ja Kalajoen välisellä merialueella ja vei mukanaan koko yhdeksänhenkisen miehistönsä, johon kuului yksi nainen. Turman syy on edelleen epäselvä. Aluksen hylkyä tai sen miehistön jäsenten ruumiita ei ole löydetty. Aluksen pelastusvene ajautui ilman airoja ja pohjatappia Hanhikiven niemen rantaan Pyhäjokisuulle. Perämeren pohjukasta Ruotsin puolelta on löydetty todennäköisesti Oulu II:n pelastusliivit.
Oulu II:n katoaminen on synnyttänyt koulukuntia, joilla on omat teoriansa ja päätelmänsä aluksen katoamisen syystä. Aluksesta lienee tehty viimeinen epävarma näköhavainto kello 13 sen ollessa matkalla Kalajokea kohti Hailuodon Marjaniemen kohdalla katoamispäivänä. Tämän havainnon tekijää ei tosin ole pystytty tunnistamaan; välillä puhutaan havainnontekijänä luotsista, välillä majakanvartijasta. Luotsiaseman ja majakan papereista ja päiväkirjoista tai poliisitutkintapöytäkirjoista ei löydy mainintaa havainnon tekijän henkilöllisyydestä.
Majakkalaiva Nahkiaiselle asti alus ei liene päässyt ennen uppoamistaan, sillä majakkalaivasta alusta ei havaittu. Marjaniemen epävarman havainnon aikaan tuulen voimakkuus oli vain 1–2 boforia länsietelästä; vasta saman päivän illalla noin kello kahdeksan se poliisitutkintapöytäkirjan mukaan voimistui kuuteen boforiin, jolloin alkoi lumipyry. Noin kello 16 aluksen olisi pitänyt jo olla Maakallassa, jossa oli tarkoitus yöpyä.
Päällimmäisenä teoriana hinaajan katoamiseen on pidetty sitä, että alus upposi veden tunkeutuessa sisälle avonaisten hiilisäiliöiden luukkujen kautta laivan ajaessa vastatuuleen. Luukut olivat avoinna, koska hiiliä oli otettu mukaan niin paljon, ettei kaikki mahtunut hiilisäiliöihin. Osa lastista, 2–6 tonnia, jäi kannelle avonaisten luukunsuiden päälle siinä tarkoituksessa, että hiilet vajoaisivat siitä koliboksien tyhjentyessä alas bokseihin. Aluksen Oulusta lähdön ainoa silminnäkijä, työnjohtaja Artturi Eld ilmoitti poliisikuulusteluissa olevansa varma siitä, että hiiliä oli kasattu kannelle reelingin korkeudelle asti.
Rautakaktukset

Tuntomerkit

Rautakaktukset ovat yksi- tai monivartisia, usein kookkaiksi kasvavia. Varsi on pallomainen, usein päältä painunut, tai lieriömäinen. Uurteita siinä on muutama tai paljon, ja usein ne ovat syviä ja silmäänpistäviä. Areolit ovat tavallisesti kookkaita, ja niissä on mettä erittäviä rauhasia sekä vaihtelevanlaisia piikkejä, jotka voivat olla koukkukärkisiä (äimämäisiä). Kukat kehittyvät ainoastaan nuoriin areoleihin yksittäin. Kukat ovat kaksineuvoisia, säteittäisiä, suppilomaisia tai kellomaisia ja niisä on huomiota herättäviä suomuja. Kehän ja hetiön välissä on niitä toisistaan erottava karvakiehkura. Hedelmä on pallomainen tai pitkänomainen, paksuseinäinen, kuiva tai mehevä ja avautuu tyvirei'illä tai epäsäännöllisillä raoilla. Siemenet ovat soikeita, kiiltävän mustahkoja, litteitä, koveria tai hieman kuoppapintaisia.

Levinneisyys

Erityisen runsaasti rautakaktuksia tavataan Kalifornian niemimaalla, mutta suvun levinneisyys ulottuu Yhdysvaltojen lounaisosista Meksikon keskiosiin asti.
Call of the Mastodon

Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Pitchfork Median Brandon Stosuy piti albumia verrattain vahvana esityksenä onnistuneesta ja toimivasta varhaisesta tuotannosta. Niin ikään Imperiumin Niko Kaartinen piti albumia hyvin kasattuna kokonaisuutena sekä läpileikkauksena yhtyeen kehityksestä varhaisen tuotannon raakuudesta progressiivisempaan ilmaisuun.