google/wiki40b huggingface dataset:
Kostopil

Historia

Alun perin puolalainen Kostopol, silloinen Ostlec Wielki, oli ruhtinas Władysław Dominik Zasławskin omaisuutta, ja se on mainittu ensimmäisen kerran vuosien 1648-1658 maakirjoissa.
Alkujaan kylä syntyi rautakaivoksen yhteyteen. Vuonna 1792 maat omistanut Leonard Wortzel sai sille kaupunginoikeudet ja muutti sen nimeksi Kostopol.
Puolan jakojen jälkeen 1800-luvun vaihteessa saksalaisia muutti vihamielisestä Puolasta Volyniaan Kostopilin ja Anielowkan kylien alueelle, jossa viljelymaata oli saatavissa. Kylän asukasluku alkoi kasvaa, kun Rivnen ja Vilnan välinen rautatie valmistui 1800-luvun lopussa. Rautatien myötä Kostopoliin tuli uutta teollisuutta. Kehitys kuitenkin keskeytyi, kun 1906 kaupunki paloi miltei kokonaan. Myöhemmin suurin osa kaupungin rakennuksista on tehty tiilestä.
Maailmansotien välisenä aikana yli 40% kaupungin asukkaista oli juutalaisia. Vaikka ensimmäinen maailmansota eristi kaupungin lännestä, saksalaismiehitys oli taloudellisesti suotuisa suuren saksalaisvähemmistön omaavalle alueelle. Sodan jälkeen Kostopol liitettiin Puolaan.

Toinen maailmansota

Saksalaiset miehittivät Kostopolin 1. heinäkuuta 1941, ja saman tien kaikki juutalaiset merkittiin keltaisilla tähdillä ja heidän omaisuutensa takavarikoitiin. 16. elokuuta natsit teloittivat 470 kaupungin vaikutusvaltaisinta juutalaista, ja 1. marraskuuta 1400 lisää.
Kostopiliin perustettiin ghetto 5. marraskuuta 1941. 24. elokuuta 1942 Kostopolin pakkotyöleirin 700 juutalaista kapinoi Gedalia Braierin johdolla. Suuri pakoyritys johti lukuisten kuolemaan, ja vain harvat selvisivät rajan yli puolalaisten partisaanien keskuuteen. Alle 10 heistä selvisi sodasta. Ghetto tyhjennettiin 25. elokuuta ja sen jäljellä olleet asukkaat kuljetettiin läheiseen Hotinkan kylään teloitettaviksi.
Puna-armeija vapautti Kostopolin 31. tammikuuta 1944. Vain noin 270 Kostopolin juutalaista oli selvinnyt piileskelemällä ja pakenemalla.
Kilpailu

Kilpailu on tapahtuma, jossa kukin osanottaja pyrkii suoriutumaan jostain tehtävästä tai tavoitteesta paremmin kuin toiset osanottajat. Sanaa "kilpailu" käytetään muun muassa biokemian, talouden, ekologian, ekonomian, musiikin, politiikan ja urheilun alueella. Kilpailua voidaan käydä kahden tai useamman osapuolen välillä, kuten elämänmuotojen, järjestelmien, yksilöiden tai joukkueiden välillä.
Kilpailua käydään useista eri syistä, esimerkiksi luonnossa lajit kilpailevat olemassaolostaan ja liiketaloudessa yritykset kilpailevat asiakkaista. Joissakin kilpailuissa, kuten urheilussa, voittaja tai voittajat saavat palkintoja, kuten rahaa, kunniakirjoja, mitaleita tai pokaaleita.
Vasemmisto (saksalainen puolue)

Historia

Vasemmisto-puolue syntyi Saksan demokraattisen tasavallan Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) toimintaa jatkaneen Vasemmistopuolue PDS:n yhdistyessä kesäkuussa 2007 pääosin entisistä SPD:sta eronneista vasemmistososiaalidemokraateista koostuneen WASG:n kanssa.
Helsingin Sanomien mukaan sosiaalidemokraattien (SPD) johtaman hallituksen toteuttama talouspoliittinen Agenda 2010 -uudistus johti Vasemmisto-puolueen syntyyn.
Potsdamin yliopiston valtio-opin professori Jürgen Dittberner sanoo, että Vasemmisto ei ole kelvannut liittovaltion tasolla sosiaalidemokraattien ja vihreiden hallituskumppaniksi, koska moni pitää sitä DDR:n kommunistipuolueen (SED) toiminnan jatkajana.
Ennen elokuun 2009 kolmen osavaltion vaaleja SPD:n johtaja Frank-Walter Steinmeier ilmoitti julkisesti yhteistyön Vasemmiston kanssa olevan mahdollista osavaltiohallituksissa. Vuonna 2014 Vasemmiston edustaja valittiin ensimmäistä kertaa osavaltiopääministeriksi, Thüringenissä, SPD:n ja vihreiden tuella.

Verfassungsschutzin valvonta

Saksan viranomaiset ovat kutsuneet puoluetta äärivasemmistolaiseksi ja yksi kolmasosa sen kansanedustajista on liittovaltion Bundesamt für Verfassungsschutz-viranomaisen valvonnassa. Viranomaisen tehtävänä on suojella Saksan perustuslakia ja valvoa toimintaa, joka saattaa vaarantaa vapaan ja demokraattisen järjestyksen.

Jäsenet

Suomalainen Demari-lehti kirjoitti vuonna 2008, että Vasemmiston jäsenistä 3/4 on eläkeikäisiä SED:n entisiä jäseniä.
Vuonna 2010 saksalaisen Bundeszentrale für politische Bildungin mukaan puolueen jäsenistä 3/4 oli entisestä Itä-Saksasta ja 68 prosenttia on yli 60-vuotiaita. Naisten osuus jäsenistä oli 45 prosenttia, mikä oli suurin osuus saksalaisissa puolueissa.
Mieheke

Juoni

Nuori sihteeri Irmeli Venes (Tuulikki Paananen) on työn haussa, ja saadakseen pysyvän paikan hän joutuu valehtelemaan esimiehensä rouvalle olevansa naimisissa. Venes valitsee läheisen ravintolan asiakkaana olevan Reino Lahtisen (Tauno Palo), esittämään puolisoaan, ja Lahtinen suostuu pakon edessä. Myöhemmin suunnitelma tulee mutkistamaan, kun Lahtisen entinen morsian, pitkään ulkomailla ollut Virva Suokuma (Regina Linnanheimo) palaa Suomeen.
Madekoski

Liikenne

Oulun ja Kontiomäen välinen rautatie kulkee kaupunginosan etelärajalla. Sen rinnalla kulkee valtatie 22, joka on alueen pääväylä.
Aiemmin Madekoskella oli myös oma rautatieseisake. Seisake lakkautettiin ja henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin kokonaan lättähattuliikenteen päättyessä vuonna 1986. Nykyisin Thure Hellströmin suunnittelema entinen seisakerakennus on yksityisomistuksessa. Seisakkeella pysähtyvät ainoastaan museojunat.
Linja-autoliikenne Madekoskella on riittävä asukastiheyteen nähden.
Oulujoen ylitse johtaa Sangin silta Madekoskelta Sanginsuun kaupunginosaan. Tämä silta on itäisin Oulun kaupungin alueella sijaitseva Oulujoen ylittävä maantiesilta.
Madekoskelta lähtee tieyhteys Kempeleen Juurussuon kylään ja siitä eteenpäin Hangaskankaalle ja Tyrnävän Murron kylään.
Microsoft-tili

Microsoft-tili (ennen Microsoft Passport, .NET Passport, Microsoft Passport Network, ja Windows Live ID) on Microsoftin Windows Live -tuotteisiin vaadittava käyttäjätunnus. Microsoft-tilillä pääsee kirjautumaan sisään kaikkiin Windows Live ID:n logolla varustettuihin web-sivustoihin. Windows Live ID -tunnus on tarkemmin sanottuna rekisteröitymisessä luotu sähköpostiosoite ja käyttäjän luoma salasana.

Microsoft-tilin luominen

Microsoft-tili on ilmainen tunnus, jonka luominen on mahdollista muun muassa Outlookissa. Tunnusta luodessa on ilmoitettava kuvavarmennuskoodi, joka sisältää tiettyjä numeroita ja kirjaimia, jotka on ilmoitettava oikeassa koossa ja järjestyksessä.
Rekisteröityessä luotavaa osoitetta varten on eräitä vaatimuksia. Sähköpostiosoitteen etuliitteen voi päättää itse, mutta esimerkiksi sanan "Microsoft" käyttö on estetty.
Punakeltaverkkoperhonen

Koko ja ulkonäkö

Punakeltaverkkoperhosen siipien kärkiväli on noin 29–43 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpuolen pohjaväri on kirkkaankeltainen tai vaaleankeltainen jossa mustia kirjauksia. Keskisaran täplät ja postdiskaalialan juova ovat oranssinpunaisia. Lajia paljon muistuttavasta kirjoverkkoperhosesta punakeltaverkkoperhonen eroaa siten, että sillä on takasiiven postdiskaalialassa molemmilla puolilla mustien pisteiden rivi, jota kirjoverkkoperhosella ei ole.

Levinneisyys

Punakeltaverkkoperhonen esiintyy palearktisella alueella Etelä- ja Keski-Euroopasta Fennoskandian eteläosiin ja Vähän-Aasian, Venäjän ja Aasian lauhkeiden osien kautta Koreaan. Suomessa punakeltaverkkoperhosta esiintyy paikallisena Kaakkois-Suomessa. Lajin esiintymisalue on taantunut ja se on rauhoitettu Suomessa.

Elinympäristö

Punakeltaverkkoperhosen elinympäristö on vaihteleva, siihen kuuluvat tuoreet ja kuivahkot niityt ja suomaasto. Lajin voi löytää esimerkiksi hakkuuaukeilta, pakettipelloilta, rinnekedoilta, rantaniityiltä ja pientareilta.

Lentoaika ja elintavat

Punakeltaverkkoperhosen lentoaika on yleensä touko–kesäkuussa riippuen leveysasteesta ja esiintymispaikan korkeudesta. Suomessa lentoaika on kesäkuussa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi

Punakeltaverkkoperhosen toukan ravintokasveja ovat ratamot (Plantago) (esim. heinäratamo (Plantago lanceolata)), tädykkeet (Veronica), ruusuruoho (Knautia arvensis), ketokaunokki (Centaurea scabiosa) ja purtojuuri (Succisa pratensis).
Siivet (elokuva)

Juoni

On vuosi 1917 ja Jack Powell on nopeita autoja rakastava nuorukainen, joka haaveilee lentäjäksi tulemiseksi. Powellin naapurissa asuu Mary Preston -niminen nuori nainen, joka salaa rakastaa häntä. Powell ei sitä huomaa vaan liehittelee Sylvia Lewisia, mutta samaa tekee myös rikkaasta perheestä oleva David Armstrong.
Yhdysvallat ottaa osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja sekä Powell että Armstrong värväytyvät lentäjiksi. Harjoitusjakson jälkeen heidät lähetetään Ranskaan, missä heistä lopulta tulee hyvät ystävät.

Tuotanto

Siivet, jonka budjetti oli kaksi miljoonaa dollaria, oli ensimmäinen elokuva, joka voitti Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Se on myös ainoa elokuva, joka on voittanut Parhaiden lavastustehosteiden Oscar-palkinnon. Siivet käsikirjoitti John Monk Saunders, Louis D. Lighton ja Hope Loring ja ohjauksesta vastasi William A. Wellman. 
Siivet on ensimmäinen elokuva, jossa esitettiin kahden miehen välinen suudelma päähenkilöiden (Powell ja Armstrong) välillä . Siivet on myös ensimmäisiä laajalti levitetty elokuva, jossa näytetään alastomuutta. Naispäänäyttelijä Clara Bow'n rinnat vilahtavat kohtauksessa, jossa sotilaat yllättävät hänen roolihahmonsa Pariisin asunnossaan vaihtamassa vaatteita. 
Ohjaaja Wellman oli itse toiminut ensimmäisessä maailmansodassa lentäjä ja loi näyttäviä lentokohtauksia ilman erikoistehosteita. King Vidorin ohjaaman Suuren Paraatin (1925) saaman suosion myötä realistiseen esittämistapaan alettiin kiinnittää enemmän huomiota, joten Wellman sai tuhansia sotaan osallistuneita sotilaita ja upseereita käyttöönsä, kuten suomalaisen Carl von Haartmanin. 
Ohjaaja Wellmanin ohella myös näyttelijä Richard Arlen oli toiminut lentäjänä ensimmäisessä maailmansodassa. Elokuvauraansa aloitellut Gary Cooper teki pienen roolin yhdysvaltalaisena lentäjänä.

Vastaanotto

Elokuvasta oli välitön menestys sen tultua ensi-iltaan 12. elokuuta 1927 newyorkilaisessa Critereo Theatre -elokuvateatterissa, jossa elokuvaa esitettiin 63 viikon ajan. Yksi syy elokuvan menestykseen oli julkisuutta saanut Charles Lindberghin yksinlento Atlantin yli.
Maserati Coupé

Yleistä

Coupe ja Spyder ovat molemmat ItalDesignin Giugiaron käsialaa. Spyderin akseliväli on lyhyempi ja se on kaksipaikkainen kun taas Coupe on nelipaikkainen. Spyder esiteltiin ensi kertaa yleisölle Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 2001, Yhdysvaltojen ensiesiintymisen se teki Detroitin autonäyttelyssä vuonna 2002. Spyderista tuli Maseratin ensimmäinen malli, jota myytiin Yhdysvalloissa vuoden 1990 jälkeen. Spyder on valmistettu Coupea lyhyemmälle pohjalevylle.
Nämä ovat myös Maseratin ensimmäiset vapaastihengittävillä V8-moottorilla varustetut mallit yli 20 vuoteen. Vuoden 2004 syksyllä järjestetyssä Pariisin autonäyttelyssä esiteltiin uudelleen muotoillut mallit.
Kumpaakin mallia saa kahdella eri vaihteistolla: Perusmallisessa Coupe GT:ssa on perinteinen manuaalivaihteisto ja Cambiocorsa-mallissa on 6-portainen automatisoitu manuaalivaihteisto, jota käytetään ohjauspyörään sijoitetuilla vivuilla. Kumpaankin malliin saa lisävarusteena tietokoneohjatun automaattisen jousitusjärjestelmän nimeltään "Skyhook", Brembon jarrut ja vaikeakäyttöisen informaatiokeskuksen joka sisältää audio- ja ilmastoinnin ohjauksen. Navigointi- ja handsfree-järjestelmä ovat myös lisävarustelistalla. Molemmissa oli vuonna 2002 vakiona 15-puolaiset 18 tuuman alumiinivanteet ja vuoden 2003 jälkeen useimmissa oli viisipuolaiset vanteet. Värin voi valita useasta vaihtoehdosta ja sisustaan saa kymmentä eri väristä nahkaa.

GranSport

Vuoden 2004 keväällä esitellyssä Geneven autonäyttelyssä esiteltiin GranSport-erikoismalli on muutettu versio Coupesta ja Spyderista (Spyder-versio on nimeltään 90th Anniversary Edition): korisarja, krominen keulamaski, hiilikuitu sisusta ja 19 tuuman erikoisvanteet.4.2 litrainen V8 tuottaa nyt 400 hevosvoimaa.Huippunopeus valmistajan mukaan on 290 km/h ja kiihdyttäminen 0-100 kestää 4.8 sekuntia. Mallissa käytetään Skyhook-aktiivijousitusta 10,2 mm matalammalla maavaralla. Cambiocorsa vaihteisto on edelleen kehitetty nopeammaksi. Myös auton pakoputkisto on viritetty antamaan syvemmän äänen.
MC Victory -erikoisversio esiteltiin vuonna 2006 Geneven autonäyttelyssä juhlistamaan Maserati MC12 -mallin kilpamenestystä. Tässä versiossa oli extra-hiilikuitu-koripaneelit ja erilainen sisusta.
Batysfääri

Batysfääri eli syvyyspallo on ihmisen kuljettamaan pystyvä epäitsenäinen sukelluslaite.

Alkuperä

Ensimmäisen batysfäärin rakensivat luonnontutkija William Beebe ja insinööri Otis Barton vuonna 1930. Laite oli teräksinen jalaksin varustettu pallo johon mahtui kaksi miestä ja joka suljettiin ulkopuolelta pulttaamalla. Laitteessa oli vahva nostovaijeri jonka kyljessä olivat sähkö- ja puhelinkaapelit. Ensimmäiset sukellukset tapahtuivat noin 500 metrin syvyyteen.
Laitteen heikkous oli sen vaatima raskas nostovaijeri joka rajoitti toimintaa. Samoin sillä sukeltaminen oli riskialtista, koska sen sisältä pelastaminen olisi ollut liki mahdotonta.
Beebe luopui sukeltamisesta vuonna 1934 voimiensa vähetessä ja siirtyi perehtymään yksinomaan trooppiseen eläintieteeseen Trinidadin saarelle jossa hän myös myöhemmin kuoli.
Barton jatkoi sukeltamista parannetun laitteen, bentoskoopin, avulla aina vuoteen 1950. Hän kehitti laitteistoon ulkopuoliset valonheittimet sekä ulkopuoliset mekaaniset käsivarret.

Nykyisin

Sukelluspalloa tai siitä edelleen kehitettyä sukelluskelloa käytetään edelleen. Nykyään niissä on omat voimanlähteet ja kelluntasäiliöt, ja ne saavat käyttövoimansa umbilikaalin kautta, eli ne ovat etupäässä eräänlaisia vaijeriohjattuja pienoissukellusveneitä. Nykyisin niiden olennaisin osa ovat merivesihydrauliset mekaaniset kourat eli manipulaattorit.
Tangshanin maanjäristys

Tangshanin maanjäristys on eräs maailmanhistorian tuhoisimmista luonnonkatastrofeista. Se tapahtui 28. heinäkuuta 1976 Tangshanin kaupungin ympäristössä. Maanjäristys oli voimakkuudeltaan eri arvioiden mukaan 7,8 – 8,2 Richterin asteikolla, ja se kesti noin kymmenen sekuntia. Maanjäristys tappoi arvion mukaan 242 400, jonka lisäksi 164 000 ihmistä loukkaantui. 16 tuntia myöhemmin maanjäristystä seurasi jälkijäristys, joka oli voimakkuudeltaan 7,8 Richterin asteikolla. Se lisäsi kuolleitten määrää. Ihmishenkien lisäksi myös aineelliset vahingot olivat mittavat, muun muassa Tangshan tuhoutui maan tasalle.
Shanghain yllätys

Shanghain yllätys (Shanghai Surprise) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut seikkailukomedia. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Tony Kenrickin samannimiseen romaaniin vuodelta 1978. Elokuvan pääosia esittävät Sean Penn, Madonna, Paul Freeman, Richard Griffiths, Philip Sayer, Clyde Kusatsu, George Harrison ja Victor Wong. Elokuvan on ohjannut Jim Goddard. Elokuva epäonnistui taloudellisesti, ja Madonna voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.

Juoni

1930-luvun Kiinassa lähetystyöntekijä palkkaa seikkailijan hankkimaan takaisin rosvojen viemän lääkeoopiumilastin.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa lähinnä Madonnan ja Pennin tuolloisen tosielämän suhteen varaan rakennettuna ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Fellmaninpuisto

Fellmaninpuisto on rakennettu Fellmanin kartanon entisille maille 1950-luvulla Lahden keskustaan. Puiston koko on noin viisi hehtaaria ja sitä rajoittavat Ståhlberginkatu, Kyösti Kallion katu ja Paasikivenkatu. Puistossa on paljon isokokoisia jaloja lehtipuita ja runsaasti muita kasveja. Se on peruskorjattu vuonna 1994. Fellmaninpuistossa on leikkialue ja puiston keskellä on lampi suihkulähteineen. Lammen lähellä paljastettiin vuonna 1961 Jussi Mäntysen kolmea lentoon lähtevää joutsenta esittävä pronssipatsas Ylös kirkkauteen. Saman veistoksen vuonna 1959 paljastettu valos on Turussa Puolalanpuistossa. Turun veistoksen nimi on Joutsenet.

Sisällissotaperformanssi

28. huhtikuuta 2013 Fellmanin puistossa oli Fellmanin pelto - 22-tuhannen ihmisen elävä muistomerkki -niminen Kaisa Salmen performanssiteos. Performanssissa "toisinnettiin taitein keinoin sisällissodan tapahtumia".
Feeniks-koulu

Historiaa

Koulu aloitti toimintansa syksyllä 2005. Vuosina 2005-2007 Feeniks-koulu kokoontui Keravan kirjaston julkisissa tiloissa. 2007 syyslukukautena ja keväällä 2008 koulu toimi Vantaalta Korson Kulomäessä. Syyskausi 2008 alkoi Helsingin Vallilan nuorisotalon tiloissa. Siellä opetus kuitenkin päättyi pian tilojen lyhyen käyttömahdollisuuden vuoksi. Samalla todettiin että Feeniks-koulun toiminta laitetaan toistaiseksi tauolle.
Feeniks-koulun toiminta jatkui keväästä 2012 lähtien Feeniks-nettikouluna kotona oppivelvollisuuttaan suorittavien lasten ja nuorten nettiperuskouluna.
Mislav Oršić

Mislav Oršić (s. 29. joulukuuta 1992 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Dinamo Zagrebia.
Oršić aloitti liigauransa kaudella 2009–2010 Inter Zaprešićin joukkueessa. Kauden 2013–2014 hän edusti italialaisseura Speziaa. Vuonna 2014 hän siirtyi kotimaansa Rijekaan mutta ei pelannut siellä yhtään ottelua vaan vietti seuraavat 1,5 vuotta lainalla Slovenian Celjessä ja Etelä-Korean Jeonnam Dragonsissa, joista jälkimmäinen osti hänet tammikuussa 2016. Kesällä 2016 Oršić siirtyi kiinalaisseura Changchun Yataihin ja helmikuussa 2017 eteläkorealaiseen Ulsan Hyundaihin. Kesällä 2018 hän palasi Kroatiaan ja Dinamo Zagrebin joukkueeseen.
Oršić pelasi kaudella 2018–2019 Dinamo Zagrebin joukkueessa kuusi Mestarien liigan karsintaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja kymmenen Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Mestarien liigan karsinnoissa kuusi ottelua ja teki niissä kolme maalia. Dinamo selviytyi Mestarien liigaan ja Oršić teki ensimmäisessä ottelussaan italialaista Atalantaa vastaan kolme maalia Dinamon voittaessa kotikentällään 4–0.
Oršić pelasi Kroatian juniorimaajoukkueissa parikymmentä ottelua. Kroatian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan.
Fokofpolisiekar

Fokofpolisiekar (vapaasti suomennettuna "Painu vittuun kyttäauto") on eteläafrikkalainen, vuonna 2003 perustettu, afrikaansinkielistä popvaikutteista punkrockia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat kotoisin Bellvillestä, Kapkaupungista. Bändiä kutsutaan myös nimillä FPK, Fokof, Die Bende ja Polisiekar.

Keikat

Fokofpolisiekar on esiintynyt eri puolilla Etelä-Afrikkaa ja vieraillut kolmesti Euroopassa. Lokakuussa 2005 bändi teki kiertueen Iso-Britannissa ja marraskuussa 2006 kiertueeseen kuuluivat Alankomaat, Belgia ja Iso-Britannia. 2018 kiertueella bändi esiintyi uudestaan Alankomaissa (24.8.2018 Melkweg, Amsterdam) sekä ensimmäistä kertaa Sveitsissä (25.8.2018 Amboss Rampe, Zürich).

Olutbrändi

2014 bändi ilmoitti lanseeraavansa oman pienpanimo-olutvalmikoimansa. Alun perin valikoimaan kuuluivat bändin kappaleiden mukaan nimetyt Dag Dronk, Antibiotika, Hemel op die Platteland ja Skyn Heilig. 2015 lähtien tuotannossa on ollut pelkästään käsityöläislager Fokof Lager, joka pannaan Kapkaupungin Devil's Peak Brewery -panimossa.
Daltonien jäljillä

Juoni

Daltonin veljekset pakenevat vankilasta ja alkavat ryöstellä lähiseudun pankkeja. Lucky Luke saa jäljitysavukseen lännen typerimmän koiran Rantanplanin, jolla ei ole edes kunnon hajuaistia. Joe Dalton joutuu seriffin panttivangiksi ja Jack, William ja Averell Dalton puolestaan kaappaavat Lucky Luken. Daltonit suostuvat vaihtokauppaan ja vaihtavat Lucky Luken Joeen. Daltonit pakenevat harhautuksen avulla seriffiltä ja jatkavat ryöstelyä, kunnes Lucky Luke keksi suunnitelman.
Kansan vapautusarmeijan strategiset ohjusjoukot

Rooli ja tehtävät

Ohjusjoukkojen tehtävänä on toimia pelotteena ja ennaltaehkäistä ydinaseiden käyttö Kiinaa vastaan. Tehtäviin kuuluu myös mahdollinen vastaisku ydinaseilla tai kohteiden tuhomainen perinteisillä ohjuksilla. Ohjusjoukoilla on käytössään sekä ydin- että tavanomaisin taistelukärjin varustettuja ohjuksia. Painopistealueina on myös strategisen pelotteen ja ydinasevastaiskun kehittäminen sekä keskipitkän- ja pitkänmatkan täsmäiskujen parantaminen. 
Ohjusjoukot ovat suoraan Keskussotilaskomission alaisia ja niillä on oma esikunta. Esikunnan alaisuudessa on kuusi armeijatasoista ohjustukikohtaa, jotka koostuvat prikaateista, rykmenteistä, pataljoonista, komppanioista ja joukkueista. Tukikohdat tai prikaatit voivat toimia myös suoraan Keskussotilaskomission alaisina.

Asejärjestelmät ja varustelu

Amerikkalaisten asiantuntijoiden mukaan ohjusjoukoilla on noin 1200 lyhyen kantaman ballistista ohjusta. Ohjukset ovat mallia CSS-11 tai DF-16, joiden kantama on 800-1000 km. Ne on toiminnaltaan sopivia maahyökkäyksiin tai laivasto kohteinaan. Erilaisia mallityyppejä on käytössä useita kuten CSS-5/DF-21, jotka toimivat keskipitkällä kantamalla eivätkä pelkästään lähialueilla.
Vuoden 2017 Kiina esitteli 90-vuotisparaatissaan myös uudet keskimatkan ballistiset ohjukset (MRBM) tyypiltään DF-16G, joiden kantama on 1 000–3 000 kilometriä. Tässä uudessa ohjustyypissä on mm parempi tarkkuus ja lyhyempi käyttöönottoaika. Ohjussamalli DF-26 on myös keskimatkan ballistiseksi ohjusmalli, mutta siitä on myös ydinkärjin varustettu versio.

Ydinvarustelu

Kiina jatkaa myös ydinvarustelua ohjusjärjestelmissä. Kiinalla on 75-100 erilaista mannertenvälistä ballistista ohjusta esim siiloista laukastavaa tyypiltään CSS-4 /DF-5A ja CSS-4 /DF-5B tyyppisiä ohjuksia.  Lyhyen kantaman (11200 km) malleja edustavat CSS-10 Mod 2/DF-31A ohjustyypit. Kiina suunnittelee myös lisää malleja pyörillä kulkeviin mannertenvälisiin ohjuksiin kuten CSS-X-10/DF-41 malli.
Ottar Haalogalantilainen

Ottar Haalogalantilainen oli 800-900-luvun taitteessa elänyt viikinki ja tutkimusmatkailija, joka antoi laajan selvityksen Euroopan pohjoisosista. Ottarin suullinen matkakertomus kirjoitettiin muistiin muinaisenglannin kielellä Alfred Suuren toimittaman Paulus Orosiuksen maailmanhistorian liitteeksi.
Ottarin kertomus on kuuluisa ennen kaikkea Bjarmian kuvauksestaan. Se on myös ensimmäinen lähde, jossa esiintyy kansallisuudennimi norjalainen (Norðmonna, gen.).
Ottarin mukaan hän oli kaikkein pohjoisimpana asunut norjalainen. Saadakseen tietää minne asti maa ulottuu, Ottar purjehti pohjoiseen rannikkoa pitkin. Koko matkan aikana hän ei nähnyt kuin fennejä, kunnes saapui suuren joen suussa sijainneeseen viljavaan maahan. Täällä asui vaaleatukkaisia ihmisiä, jotka puhuivat melkein samaa kieltä kuin fennit. Ottar pystyi keskustelemaan näiden bjarmien kanssa ja sai selville asioita heidän maastaan.
Ottarin kertomus on julkaistu lukuisia kertoja myös suomeksi, mm. teoksessa Suomen historian dokumentteja sekä monissa historiallisissa tutkimuksissa.