google/wiki40b huggingface dataset:
Mike Woodson

Michael Dean ”Mike” Woodson (s. 24. maaliskuuta 1958 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen koripallovaikuttaja, joka toimi ennen nykyistä valmentajanuraansa NBA-pelaajana vuosina 1980–1991 New York Knicksin, New Jersey Netsin, Kansas City/Sacramento Kingsin, Los Angeles Clippersin, Houston Rocketsin ja Cleveland Cavaliersin organisaatioissa. Woodsonille kertyi pelaajaurallaan 786 runkosarja- ja 13 pudotuspeliottelua.
Woodson aloitti valmentajauransa kaudella 1996–97 Milwaukee Bucksin kakkosvalmentajana. Myöhemmin hän toimi Cleveland Cavaliersin, Philadelphia 76ersin ja Detroit Pistonsin kakkosvalmentajana. Pistonsissa 2003–04 Woodson juhli kauden päätteeksi NBA-mestaruutta. Woodsonin ensimmäinen päävalmentajavirka oli Atlanta Hawks -joukkueessa vuosina 2004–2010. Woodson valmensi Hawksia kuusi kautta. Ensimmäisellä kaudella Hawks oli NBA:n heikoin joukkue (13 voittoa ja 69 tappiota), mutta kolmen viimeisen päävalmentajakautensa aikana hän johdatti Hawksin pudotuspeleihin ja viimeisellä kaudella 2009–10 joukkue päätti runkosarjan 53 voittoon ollen itäisen konferensin kolmanneksi paras. Pudotuspelien toisella kierroksella Orlando Magic tiputti Hawksin jatkosta voitoin 4–0 ja Woodsonille ei enää tarjottu jatkosopimusta.
Elokuussa 2011 Woodson siirtyi New York Knicksin kakkosvalmentajaksi ja maaliskuussa 2012 joukkueen virkaatekeväksi päävalmentajaksi Mike D’Antonin erottua tehtävistään. Toukokuussa 2012 Woodson nimitettiin virallisesti Knicksin päävalmentajaksi. Huhtikuussa 2014 Woodson erotettiin tehtävästään. Syyskuussa 2014 tiedotettiin Woodsonin nimityksestä Los Angeles Clippersin apuvalmentajaksi.
Louis Edward Gelineau

Louis Edward Gelineau (s. 3. toukokuuta 1928) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Burlingtonin hiippakuntaan 5. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Providencen hiippakunnan piispaksi 6. joulukuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 1972. Pääkonsekraattorina toimi Robert Francis Joyce, jota avustivat Bernard Joseph Flanagan ja Edward Cornelius O'Leary. 
Gelineau erosi tehtävistään 11. kesäkuuta 1997.
Gelineau vastusti 1980-luvulla homoseksuaaleja syrjinnältä suojaavaa lainsäädäntöä.
Italian Grand Prix 2013

Vapaat harjoitukset

Force Indian kolmoskuljettaja James Calado ajoi perjantain ensimmäiset vapaat harjoitukset Adrian Sutilin tilalla. Caterhamin Heikki Kovalainen ajoi Giedo van der Garden tilalla ja Marussian Rodolfo González ajoi Jules Bianchin tilalla.
Lauantain kolmansissa vapaissa harjoituksissa Mercedeksen Nico Rosberg kärsi teknisistä ongelmista, ajaen vain viisi kierrosta jääden tuloslistan viimeiseksi. Talli joutui kesken harjoituksen purkamaan Rosbergin autoa tutkiakseen hydrauliikkajärjestelmän viasta aiheutunutta ylikuumenemisongelmaa. Force Indian Paul di Resta ajoi ulos Parabolica-mutkassa.
Jänniteyhtälö

Jänniteyhtälö on virtapiiriä tai sen sen osaa koskeva yhtälö, josta saadaan selville kyseessä olevassa virtapiirissä tai sen osassa vaikuttavat jännitteet.
Fokas

Fokas (547-610) oli Bysantin keisari vuosina 602–610.
Fokas nousi keisariksi kaappaamalla vallan edeltäjältään Maurikiokselta. Fokas tapatti Maurikioksen ja monia Bysantin aristokraattisukujen jäsenistä.
Keisarin hirmuvallan aikana Bysantti koki monia vastoinkäymisiä. Persian kuningas Khosroes II päätti kostaa Maurikioksen kuoleman, ja persialaiset joukot tunkeutuivat syvälle Vähään-Aasiaan. Samalla slaavit ja avaarit valloittivat lisää maita Balkanilla.
Bysantin pelasti Karthagon eksarkki Herakleios vanhempi, joka lähetti poikansa Herakleioksen Konstantinopoliin kukistamaan Fokaksen. Herakleioksen laivasto saapui kaupunkiin 3. lokakuuta 610, ja hänet vastaanotettiin pelastajana. 5. lokakuuta Konstantinopolin patriarkka kruunasi Herakleioksen keisariksi. Hän lähetti Fokaksen teloitettavaksi
Fokaksen kunniaksi pystytetty Fokaksen pylväs on edelleen pystyssä Roomassa, se on viimeinen tällaisista keisarien monumenteista.
Saidy Janko

Seurajoukkueura

Janko aloitti uransa kotikaupunkinsa FC Zürichissä. Vuonna 2013 hän siirtyi englantilaisseura Manchester Unitedin juniorijoukkueeseen. Seuran edustusjoukkueen paidassa hän pelasi vain yhdessä Englannin liigacupin ottelussa elokuussa 2014. Kevätpuoliskon kaudesta 2014-2015 Janko oli lainassa Englannin mestaruussarjan Bolton Wanderersissa pelaten kymmenen ottelua ja tehden yhden maalin.
Heinäkuussa 2015 Janko siirtyi Skotlannin valioliigan Celtic FC:hen.

Maajoukkueura

Sveitsiläis-italialaisen äidin ja gambialaisen isän lapsi Janko voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Sveitsiä tai Gambiaa. Hän on kuitenkin pelannut lähes kaikissa Sveitsin nuorten maajoukkueissa, viimeisimpänä alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Donkey Kong Country Returns

Juoni

Pahan tiki-joukon kontrolloimat Donkey Kong saaren eläimet ovat varastaneet DK:n banaanikätkön ja vieneet ne tikien valtakuntaan, mikä sijaitsee saaren tulivuoressa. Donkey Kongin on kaverinsa Diddy Kongin avulla kamppailtava näitä olentoja vastaan ja saatava varastetut banaanit takaisin.

Pelaaminen

Peli muistuttaa vanhoja Country-pelejä; hahmon tarkoituksena on edetä 2D-kentät loppuun samalla keräten banaaneja, joita sata keräämällä saa lisäelämän ja välttäen kentissä olevia esteitä sekä vihollisia. Kentän maalina odottaa tynnyri, johon osumalla hahmo voi saada jonkin palkkion. Jokaisen maailman lopussa kohdataan loppuvastus, jonka jälkeen päästään uuteen maailmaan. Pelin hahmot, grafiikat ja maisemat on toteutettu New Super Mario Bros.-in tyyliin - 3D-muodossa. Hahmoa ohjataan käyttämällä Wii Remotea ja Nunchuk-lisäohjainta tai Wii Remotea sivuttain NES-ohjaimen tapaan. Peli on sarjansa ensimmäinen, jossa on co-op- moninpelitila eli kumpikin pelaaja ohjaa hahmoa (1. pelaaja Donkey Kongia ja 2. pelaaja Diddy Kongia) samanaikaisesti. Peliä voi pelata myös yksinkin, mutta Diddyllä ei voi pelata vaan hän on koko ajan kiinni DK:n selässä eräänlaisena "power up- esineenä". Kahden pelaajan pelissä Diddy voi myös hypätä DK:n selkään olemalla tämän lähellä ja painamalla B- näppäintä ja voi hypätä pois milloin tahansa. Näin huonommat pelaajat voivat päästä vaikeampien alueiden ohi. Pelissä Donkeyllä ja Diddyllä Ground Pound-kyky (Donkey Kong Countryssä vain Donkey Kong omasi Ground Pound-liikkeen) joka tehdään ravistelemalla Wii Remotea ja/tai Nunchuck-ohjainta. Liikkeen voi tehdä myös ravistelemalla pelkkää sivuttain olevaa Wii Remotea, mutta Retro Studios kehottaa Wii Remote + Nunchuck- menetelmää jolloin se olisi realistisempaa. Ground Poundin avulla hahmot voivat tyrmätä vihollisia hetkeksi, löytää salaisia esineitä, rikkoa kohteita ja muuta vastaavaa. Peli tulee hyödyntämään myös muita ravistusmenetelmiä.
Bonus (televisiosarja)

Ohjelman kulku

Kahdessa alkukierroksessa kolme kilpailijaa yrittävät kerätä rahaa finaalikierrosta varten vastaamalla oikein esitettyihin kysymyksiin. Alkukierroksien voittaja valitsi toisen kilpailijoista finaalikierrokselle.
Suljettujen ovien takana

Juoni

Pikakirjoittaja Ann Hunniwell on viattomasti työnantajansa pojan, Frank Devereaux’n, seurana kyseenalaisessa newyorkilaisessa kahvilassa. Kun kahvilaan tehdään ratsia, Ann pidätetään. Sanomalehden toimittaja onnistuu ottamaan Annista kuvan, vaikka Devereaux onnistuu hankkimaan valokuvan negatiivin. Viisi vuotta myöhemmin Annista on tullut suuren egon ja vaikutusvallan saavuttaneen "Lafe" Reganin vaimo. Annin tytärpuoli Helen joutuu tekemisiin Devereaux’n kanssa. Devereaux’lla on lisäksi rakkaussuhde eversti Gauntin vaimon kanssa. Kun eversti uhkaa ampua Devereaux’n, Regan viivyttää häntä. Samaan aikaan Ann seuraa Heleniä Devereaux’n asuntoon; suullisen konfliktin jälkeen Regan ampuu Devereaux’n ja jättää "ei saa häiritä" -kyltin oveen. Ann yrittää ottaa syyt niskoilleen suojellakseen perhettään, mutta piirisyyttäjä, joka oli valokuvaajana ottanut Annista valokuvan kahvilaratsian yhteydessä vuosia aiemmin, uskoo Annin olevan syytön ja vapauttaa hänet ja hänen aviomiehensä. Hän perustelee, että mikään valamiehistö ei tuomitsisi Regania vankilaan "itsepuolustuksen" takia.
Ida Salmi

Iida "Ida" Salmi (oik. Iida Salminen, 16. marraskuuta 1885 Tampere – 19. helmikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Ida Salmi oli naimisissa muusikko Paul Salmisen kanssa.

Ura

Salmi oli aloitti näyttelijänuransa kotikaupungissaan Tampereella. Hän näytteli pitkän ajan teatterissa, kunnes esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1934 elokuvassa Minä ja ministeri, missä aloittelivat myös Hugo Hytönen ja Aatu Dahlqvist, myöhemmin Talanne. Salmi teki vuosikymmenien mittaisen uran Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingissä Kansan Näyttämöllä.
Vaikka Ida Salmen elokuvaura alkoi vasta keski-ikäisenä, hän teki useita merkittäviä elokuvia. Ida Salmi on kuin onkin monen vanhan kansan suomalaisnäyttelijän tapaan "unohdettu" vanhojenpiikojen esittäjä, mutta hänet kuitenkin muistetaan muutamista osista. Salmi teki kaikkiaan noin 45 elokuvaroolia, joista merkittävimmät suoritukset ovat jo uran alkupäässä; Seitsemän veljeksen (1939) Männistön muori sekä elokuvan Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944) päähenkilö Maijan kasvatusäiti, "muori". Ida Salmi nähtiin 1950-luvulla Niskavuori-elokuvissa, joissa hänellä oli palvelijattaren osa. Viimeinen elokuvarooli oli Edvin Laineen elokuvan Niskavuori taistelee (1957) satunnainen palvelijatar.
Salmen aviopuoliso Paul Salminen menehtyi vuonna 1949. Ida Salmi kuoli 88-vuotiaana 1974.
Sonni Ali Ber

Sonni Ali Ber (”Ali Suuri”, myös Sunni Ali, Sii Ali Beeri) oli Songhaivaltakunnan hallitsija vuosina 1464–1492. Songhaihallitsijoiden nimityksenä 1200–1400-luvuilla käytetty mandelaisperäinen sana sonni (”alainen”, ”valtuutettu”, kirjallisuudessa myös sii) ilmaisi alun perin vasallisuhdetta Malin valtakuntaan.
Songhaidynastiaan syntynyt Ali Ber oli nuorena ilmeisesti panttivankina Malissa. Palattuaan valtakunnan pääkaupunkiin Gaoon hän ryhtyi järjestämään ratsuväkeä ja Nigerjoen laivastoa. Heikentyneen Malin lisäksi Ali Ber teki sotaretkiä naapurikansoja tuaregeja, moseja ja fulbeja vastaan. Vuonna 1469 hän valloitti tuaregeilta kukoistavan Timbuktun kauppakaupungin ja 1470-luvun alussa toisen tärkeän kauppapaikan Djennen. Hän valtasi fulbeilta Dendin alueen, mutta epäonnistui yrityksissään kukistaa mosit. Ali Berin kuollessa Songhai oli Länsi-Afrikan laajin valtio. Hallitsijana Ali Beriä seurasi hänen poikansa Baru, mutta jo viiden kuukauden kuluttua vallan anasti armeijan komentaja Askia Muhammad Ture, josta alkoi uusi dynastia.
Timbuktulaisten historioitsijoiden teoksissa Ali Ber kuvataan julmaksi ja epäoikeudenmukaiseksi itsevaltiaaksi. Nimellisesti muslimina hän suosi myös songhaiden perinteistä uskontoa. Songhaiden kansanperinteessä Ali Ber esiintyy ylistettynä sotapäällikkönä ja voimakkaana hallitsijana.
Sinikulmamesikko

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan sinikulmamesikko on noin 14–16 cm. Lajin päälaki ja posket ovat mustat, ja päässä on valkea silmäkulmajuova. Kurkku on linnulla valkoinen. Silmien yläpuolella on paljas sininen alue. Selkä on väriltään tummanvihertävä tai keltainen. Sinikulmamesikon vatsa on väritykseltään harmahtavan valkoinen. Sinikulmamesikon sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäön perusteella. Nuoret yksilöt ovat hieman aikuisia lintuja vaaleampia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Sinikulmamesikkoa tavataan alueella, joka ulottuu Pilbarasta Australian pohjoisrannikkoa myöten kaakkoon Uuteen Etelä-Walesiin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet eukalyptusmetsät ja muut metsämaat. Sinikulmamesikot elävät usein vesistöjen läheisyydessä erityisesti kuivemmassa Pohjois-Australiassa.

Elintavat ja ravinto

Sinikulmamesikot elävät yleensä pienissä ryhmissä, joissa on tavallisesti alle 12 lintua. Lajin pesimäkausi kestää heinäkuulta joulukuulle. Laji käyttää hyödykseen yhteispesintää, jolloin naarasta auttaa poikasten ruokkimisessa kahdesta neljään muuta lintua. Naaras rakentaa puunkuoresta kuppimaisen pesän ja pehmustaa sen villalla ja eläinten karvoilla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa ja hautoo munat mahdollisesti muiden lintujen avustuksella. Pesimäaikaan koiraat ovat hyvin aggressiivisia ja voivat hyökätä pesimäalueella olevia itseään suurempiakin lintuja vastaan.
Sinikulmamesikon ravinto koostuu pääosin medestä ja hyönteisistä, mutta se syö satunnaisesti myös siemeniä.
Jorma Katrama

Jorma Kalevi Katrama (s. 5. kesäkuuta 1936 Helsinki) on suomalainen kontrabasisti.
Katrama aloitti musiikkiopinnot viulistina, mutta vaihtoi myöhemmin kontrabassoon, jota hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Oiva Nummelinin johdolla. Hän teki Suomen ensimmäisen kontrabassodiplomin. Vuodet 1964–1967 hän jatkoi opintojaan Pariisissa Gaston Logerot’n johdolla. Ensikonserttinsa hän piti Helsingissä vuonna 1968. Katrama on konsertoinut orkesterisolistina ja resitaalein Skandinavian maiden lisäksi Saksassa, Ranskassa, Bulgariassa, Alankomaissa, Italiassa, Britanniassa, Puolassa, Virossa, Kreikassa, Etelä-Koreassa, Taiwanilla, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Katraman kuusi soololevyä ovat herättäneen kansainvälistä huomiota ja soittoa on luonnehdittu muun muassa seuraavasti: "Kontrabasso kuin satakieli" (Helsingin Sanomat), "The tone is liquid sunshine" (International Bassist Magazine). Lisäksi hän on toiminut monien kansainvälisten kontrabassokilpailujen juryn jäsenenä (Rooma, Parma, Cremona, Geneve, Mittendald, Markneukirchen, Edinburgh, Crema, Reims). Katrama on soittanut Helsingin kaupunginorkesterissa vuodesta 1959 asti, ryhmän äänenjohtajana hän toimi vuodesta 1967 aina eläkkeelle siirtymiseensä, vuoteen 1999 asti. Tämän lisäksi Katrama opetti kontrabassonsoittoa Helsingin konservatoriossa 1974–1990 ja toimi sittemmin Sibelius-Akatemian kontrabassonsoiton lehtorina vuoteen 2001. Katrama pitää säännöllisesti mestarikursseja ympäri maailman. Hän on Suomen Kontrabassoklubin perustajajäsen ja sen ensimmäinen puheenjohtaja.
Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen Kontrabassoklubi, Danish Doublebass Club, Kyousho Bass Society sekä Scottish Bass Trust ovat kutsuneet Katraman kunniajäsenekseen.
Katramalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2000.
Katrama tunnetaan myös taitavana säkkipillinsoittajana. Hän on The Midnight Sun Pipers ry:n perustajajäsen ja yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja.
Dm12

Moottorivaunujen ongelmia

Moottorivaunut ovat saaneet osakseen arvostelua siitä, että niitä käytetään rataosuuksilla, jotka on tarkoitettu pikajunaliikenteeseen. Esimerkiksi matka Joensuusta Pieksämäelle kestää yli kaksi tuntia. Matkustajien mielestä moottorivaunut ovat lyhyille matkoille, kaupunkien lähiliikenteeseen sopivia junia. Istuimet ovat pitkille matkoille kovat ja ahtaat, ja matkatavaroille on niukasti tilaa. 
Kesäaikataulukaudelle 2007 Jyväskylä–Seinäjoki-osuudella palattiinkin käyttämään kaikissa vuoroissa vetureita ja sinisiä vaunuja. Kyseisellä välillä yhden Dm12-moottorivaunun kapasiteetti oli usein liian pieni ja viikonloppuvuorot ajettiin jo tuolloin nelivaunuisilla veturijunilla. Matkan pituus oli myös liian pitkä matkustusmukavuutta ajatellen. Myös Joensuu–Pieksämäki-osuudella on jouduttu toisinaan käyttämään veturijunia, kun riittävää määrää moottorivaunuja ei ole ollut käytettävissä täyttämään matkustajamäärien tarpeita.

Onnettomuudet ja tulipalot

Dm12 numero 4405 oli osallisena Raaseporin tasoristeysturmassa 26. lokakuuta 2017. Hangon radalla Hangon suuntaan kulkenut kiskobussilla ajettu junavuoro H382 törmäsi Puolustusvoimien Sisu A2045 -maastokuorma-autoon. Turmassa oli osallisena yhteensä 15 ihmistä, joista neljä kuoli. Sää onnettomuuspaikalla oli erittäin huono aamuhämärän, lumisateen ja liukkaan kelin vuoksi.
Kesäkuussa 2012 VR otti moottorivaunut väliaikaisesti pois käytöstä ja korvasi ne sinisillä taajamajunilla. Kiskobussit otettiin varotoimena pois liikenteestä, koska kahdessa kiskobussissa oli ollut tulipalo junan moottoritilassa. Tulipalot johtuivat polttoainevuodoista. Polttoaineletkujen uusimisen jälkeen junat palasivat liikenteeseen.
Dm12 numero 4402 syttyi 15. lokakuuta 2018 palamaan Huutokosken rautatieasemalla ollessaan täynnä matkustajia matkalla Joensuusta Pieksämäelle. Syttymissyytä ei vielä alkupäivästä tiedetty, mutta lähteiden mukaan syynä oli mahdollinen moottoripalo. Kuljettajan ripeiden toimien ansiosta kaikki junassa olleet 70 matkustajaa saatiin evakuoitua vammoitta ja palo saatiin nopeasti hallintaan. Junavuoro korvattiin linja-autokuljetuksella. Samainen junavuoro oli kokenut ennen paloa vastoinkäymisiä raiteilla olleiden lehtien takia. 
3. heinäkuuta 2019 Orivedellä Dm12-junassa oli pieni tulipalo moottoritilassa ja junan matkustajat evakuoitiin InterCity-junaan.
Martini (juoma)

Martini on klassinen cocktail, joka koostuu ginistä ja vermutista. Juomaan kuuluu myös koristelu oliivilla tai sitruunankuorella.
Juoman alkuperä on tuntematon, mutta sen synnystä on esitetty useita teorioita. Alun perin martinissa oli huomattavasti enemmän vermuttia kuin nykyään; esimerkiksi 1920-luvulla tyypillinen ginin ja vermutin suhde oli 2:1. Yhdysvaltain kieltolain kumoamisen jälkeen hyvälaatuista giniä oli helposti saatavilla, ja vermutin määrä martineissa väheni 1900-luvun kuluessa huomattavasti.
Populaarikulttuurissa erityisesti James Bond tunnetaan martinien ystävänä.
Martinista on monenlaisia muunnelmia, joista vodkamartini, jossa käytetään vodkaa ginin sijasta, on juuri Bondin tunnetuksi tekemä.
Yūki Abe

Seurajoukkueura

Abe teki debyyttinsä elokuussa 1998 JEF Unitedin edustusjoukkueessa 16 vuoden ikäisenä ja oli historian nuorin japanilainen ammattilaispelaaja J. Leaguessa. Hänestä tuli JEF Unitedin kapteeni ja vuosina 2005 ja 2006 hän johdatti joukkueen J. Leaguen Cupin voittajaksi.

Maajoukkueura

Maajoukkuedebyyttinsä Abe teki tammikuussa 2005 ystävyysottelussa Kazakstania vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2006 Jemeniä vastaan. Häntä ei valittu Japanin joukkueeseen 2006 MM-kisoihin, mutta hän pääsi joukkueeseen 2010 kisoihin.
Untamo Utrio

Urho Uljas Untamo Utrio (vuoteen 1927 Ulvén; 22. huhtikuuta 1905 Tyrvää – 9. huhtikuuta 1980 Enontekiö) oli suomalainen kustannusjohtaja, toimittaja, kirjailija ja pakinoitsija.
Utrio tuli Suomen Sosialidemokraatin palvelukseen 19-vuotiaana toimittajaharjoittelijaksi. Hän oli myöhemmin lehden uutistoimittajana ja siirtyi sitten kymmeneksi vuodeksi Kuluttajain Lehden toimittajaksi.
Utrio toimi sotavuosina 1940-luvulla Kansanhuoltoministeriön propagandapäällikkönä ja myöhemmin kustannusliike Tammen toimitusjohtajana vuosina 1945–1968. Tammi julkaisi Utrion kaudella 1950-luvulla paljon muistelmakirjallisuutta muun muassa Väinö Tannerin, Arvo Tuomisen ja Yrjö Leinon muistelmat.
Utrio oli naimisissa toimittaja ja kääntäjä Meri Utrion kanssa. Heidän tyttärensä on kirjailija Kaari Utrio.
Richard Epcar

Ura

Epcar aloitti uransa näyttelijänä 1980-luvulla, mutta siirtyi pian ääninäyttelijäksi tehden aluksi mainosjuontoja. Vuonna 1982 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa dubattuaan Notoro nimisen pääroolin lisäksi muutamia sivuhahmoja animesarjassa Don Quixote. Sittemmin Epcar teki seuraavan ääniroolinsa 1990-luvulla, jonka jälkeen häntä on kuultu useissa animesarjoissa, sekä videopeleissä. Parhaiten Epcar tunnetaan Ghost in the Shell -elokuvista ja videopeleistä Batoun ääniroolista, josta hänet myös palkittiin ADR-palkinnolla vuonna 2004. Hän oli myös Street Fighter -peleistä tutun E. Hondan äänenä elokuvassa Street Fighter II: The Animated Movie. Dubbausten ohella Epcar on tehnyt myös alkuperäisiä äänirooleja videopelien lisäksi muun muassa Utelias Viliin, Power Rangers Ninjaan, sekä muutamiin muihin Power Rangers -televisiosarjoihin. Vuosina 2008 ja 2013 häntä kuultiin Jokerin äänenä videopeleissä Mortal Kombat vs. DC Universe ja Injustice: Gods Among Us.
Ääninäyttelyn ohella Epcar toimii myös ääniohjaajana animesarjoille, sekä videopeleille. Lisäksi hän käsikirjoittaa englanniksi dubattuja sarjoja.

Yksityiselämä

Epcar on naimisissa Ellyn Sternin kanssa ja he asuvat Kaliforniassa. Hän myös Tom Wyner kanssa kavereita.
Miki Weckström

Mikael "Miki" Weckström (s. 16. marraskuuta 1992 Espoo) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on kuulunut AKK-Motorsportin ryhmään vuodesta 2009 lähtien.

Ura

Hän ajoi vuonna 2007 Kartingia ICA Junior -luokassa, jossa hän oli sm-sarjan yhdestoista. Vuonna 2008 hän kilpaili Karting SM KF2 -sarjassa ollen kolmanneksi paras. Vuonna 2009 hän ajoi Kartingin Super KF -luokassa.
Vuonna 2010 Weckström aloitti isoimmissa luokissa siirtyen Eurocup Formula Renault-sarjaan ajaen suomalaisessa Koiranen Motorsport-tallissa. Hän saavutti yhden palkintokorokesijan ja kolme muuta pistesijoitusta, joka oikeutti hänet sarjan 15:ksi 21 pisteellään. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa ja siirtyi ranskalaiseen Tech 1 Racing-talliin. Hän keräsi vähemmän pistietä kuin viime kaudella keräten 11 pistettä. Hän sijoittui sarjan 18:ksi. Paras sijoitus kilpailussa oli 5:s sija.
Kauden jälkeen Weckström pääsi lokakuun lopussa testaamaan GP3:ssa Tech 1 Racingin ajokkia Barcelonassa. Hän testasi myös vuoden 2012 alussa Status Grand Prix -tallin autoa. Hän oli neuvotellut tallin kanssa sopimusta, mutta ei lopulta saannut paikkaa. Wekström jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa. Hän ajoi vain kahdeksan kilpailua jättäen loppukauden väliin.
Wolfenbüttel

Historia

Varhaisin maininta Wolfenbüttelistä historiallisissa lähteissä sijoittuu vuodelle 1118, jolloin kaupunki tunnettiin nimellä Wulfersbutle. Kaupungista tuli Braunschweigin herttuoiden residenssi vuonna 1432. Seuraavien kolmen vuosisadan aikana siitä kehittyi huomattava kulttuurikeskus. Kaupungissa vaikuttivat muun muassa Michael Praetorius, Gottfried Leibniz ja Gotthold Ephraim Lessing. Vuonna 1753 herttuallinen hovi kuitenkin lopulta palasi takaisin Braunschweigiin, ja Wolfenbüttel menetti merkittävyyttään.
Rantalan harkkohytti

Rantalan (Hagan) harkkohytti sijaitsi Kortesjärvellä Rantalan kylässä Purmojoen varrella. Harkkohytti oli toiminnassa vuosina 1825–1852.
Harkkohytin perustivat ilmeisesti paikalliset talonpojat. Se käytti raudan valmistukseen Palo- ja Purmojärvistä nostettua järvimalmia sekä Purmojärven kylässä sijainneiden Kontiaisen ja Skåtterin talojen mailta kerättyä suomalmia. Harkkohytin omistajaksi tuli 1830-luvulla kauppias Gustaf Adolf Lindqvist joka teki pieniä uudistuksia laitokseen. Viimeisinä aikoina harkkohytti oli pitkiä aikoja käyttämättä.
Harkkohytin läheisyydessä oli myös muita teollisuuslaitoksia. Kauppias Lindqvistin harkkohytiltä noin puolen kilometrin päähän alavirtaan perustama lumppupaperitehdas sai privilegionsa 1846 ja se toimi vuosina 1848–1856/1859. Harkkohytin pohjoipuolella saattoi toimia lyhyen aikaa kaakeli-, fajanssi- ja saviruukkutehdas jolle Carl Jacob ja Abraham August saivat privilegion vuonna 1862. Alueella toimi pisimpään vesimylly ja saha.
Rantalan harkkohytistä ei ole säilynyt maan päällä näkyviä jäänteitä, ruukin padon paikka näkyy kuitenkin vielä koskessa. Joenuoma on entisen paperitehtaan kohdalla muuttunut ja entiselle harkkohytin paikalle on jokea ruopattaessa kasattu maata. Harkkohytin perustukset olivat näkyvissä vielä 1980-luvun alussa mutta ne ovat sittemmin jääneet pengerretyn rantanurmikon alle.
Oskari Räisänen

Oskari Vilhelm (Oki) Räisänen (9. huhtikuuta 1886 Iisalmi – 23. toukokuuta 1950 Helsinki) oli taiteilija ja Helsingin Sanomien pilapiirtäjä. Räisänen käytti myös nimimerkkejä Ansu, Okias, Räisänen, Räisäs-Oki, O. ja Savolaisia.
Räisäsen vanhemmat olivat kelloseppä Heikki Räisänen ja Maria Kristiina Vahlberg. Hän kävi kaksi vuotta reaali- ja porvarikoulua ja opiskeli sitten Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1904–1907. Räisänen oli pilapiirtäjänä Maakansa-lehdessä 1930–1932 ja Helsingin Sanomissa 1932–1950, seuraten lehdestä toiseen pakinoitsija Eeroa (Lassi Hiekkala), jonka pakinoita kuvitti. Räisänen piirsi pilakuvia myös Tuulispää- ja Kurikka-huumorilehtiin. Pilapiirrosten ohella Räisänen maalasi myös muotokuvia ja kuvitti vuonna 1923 Maiju Lassilan Tulitikkuja lainaamassa -teoksen. Hän osallistui yleisiin taidenäyttelyihin vuodesta 1906 lähtien ja piti kaksi yksityisnäyttelyä. Räisänen otti osaa myös Leipzigissa vuonna 1927 pidettyyn taidegrafiikkanäyttelyyn.
Räisänen oli naimisissa vuodesta 1913 piirustuksen opettaja Anna-Liisa Liukun kanssa.