google/wiki40b huggingface dataset:
Johan E. Johansson

Johan E. Johansson (k. 14. huhtikuuta Pietari) oli suomalaissyntyinen arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuodesta 1862 vuoteen 1868.
Johansson syntymäaika ja -paikka eivät ole tiedossa, mutta hänen tiedetään olleen suomalainen ja menneen naimisiin Viipurissa 1865. Johansson sai taiteellista koulutusta akatemiassa professori Bohnstedin oppilaana. Viipurin kaupunginarkkitehtina hän seurasi Viktor Erik Amadeus Bosinia. Ennen virasta eroamistaan hän sai vuonna 1867 akateemikon arvon. Muutettuaan Viipurista Pietariin Johansson työskenteli siellä arkkitehtina. Viipurissa hän toimi vain seitsemisen vuotta, mutta ehti arkistotietojen mukaan suunnitella rakennuksia noin 70 tontille, muun muassa Pantsarlahdelle. Hänen sinne piirtämiensä puurakennusten tyyli on enemmän ns. nikkarityyliä kuin klassismia. Johansson toteutti myös Viipurin kaupungintalon uusimisen, samoin kuin suunnitteli kansakoulun Torkkelinpuiston kulmaan. Myös sen viereistä kolmikerroksista kivitaloa Aleksanterinkadulla pidetään hänen suunnittelemanaan. Johanssonia seurasi Viipurin kaupunginarkkitehtina Fredrik August Odenwall.
Titanic Belfast

Muuta

Vuoden 2014 Italian ympäriajon ensimmäisen etapin lähtöpaikkana oli Titanic Belfastin edusta.
Qikiqtarjuaq

Historia

1800-luvun alkupuolella eurooppalaiset valaanpyytäjät tekivät retkiä Davisinsalmen kautta ja tekivät kauppaa kesäisin alueella leirityineiden inuiittien kanssa. Kivitoo 64 km pohjoiseen ja Padloping Island 96 km etelään nykyisen kylän sijainnista olivat pääasialliset kaupankäyntipaikat. Nykyinen kylä perustettiin, kun Kanadan valtio rakensi kiitotien ja tutkavartioaseman 1950-luvun puolivälissä. Vuonna 1963 Kivitoon kylä autioitui, kun asukkaat muuttivat työn perässä nykyiseen kylään. Vuosien 1964 ja 1968 välillä myös Padlopingin kylä autioitui asukkaiden keskittyessä Qikiqtarjuaqiin.
Fruits Basket

Fruits Basket, (フルーツバスケット, furūtsu basuketto) (myös "Furuba")  on Natsuki Takayan luoma 23-osainen mangasarja.
Sangatsu Manga julkaisi Fruits Basket -mangan Suomessa 2008 - 2010. Kirjasarjan käänsi Antti Kokkonen.
Mangan pohjalta on tehty myös 26-osainen anime. Animen tapahtumat sijoittuvat mangan alusta osiin 6–8 saakka. Future Film on julkaissut animesarjan kokonaisuudessaan myös Suomessa.

Juoni

Fruits Basketin pääosassa on nuori tyttö nimeltä Tōru Honda (jap. 本田 透, ほんだ とおる) . Sarjan alussa hän on asunut isoisänsä luona. Isoisän talon joutuessa remonttiin tyttö joutuu etsimään uuden majapaikan. Tōru ei kehtaa pyytää yösijaa ystäviltään Saki Hanajimalta (Hana-chan) tai Arisa Uotanilta (Uo-chan), ja niinpä hän muuttaa asumaan telttaan erääseen metsikköön. Tietämättään Tōru on leiriytynyt Sooman perheelle kuuluvalle alueelle. 
Eräänä päivänä Tōrun palatessaan telttapaikalleen, löytävät hänen luokkatoverinsa Yuki Sōma ja tämän serkku Shigure Sōma Tōrun teltaltaan. He kutsuvat Tōrun yöpymään luokseen kunnes tämä löytää uuden majapaikan. Shiguren ja Yukin kotona Tōru tapaa myös Sōman perheeseen kuuluvan Kyōn. Kun hän vahingossa halaa poikaa, selviää hänelle Sōman perheen salaisuus; kun joku vastakkaisen sukupuolen edustaja halaa heitä, he muuttuvat kiinalaisen eläinradan eläimiksi.
Tōru Hondan vanhemmat ovat kuolleet tarinan alkaessa. Isä Katsuya on menehtynyt flunssan aiheuttamaan keuhkosairauteen. Äiti Kyōko on kuollut liikenneonnettomuudessa. Perhe on ollut onnellinen ja ennen Katsuyan menehtymistä vanhemmat vitsailivat toisen lapsen tekemisellä. Kyōko masentui viikoiksi Katsuyan kuoleman jälkeen mutta Tōru jaksoi odottaa hänen parantumistaan vaikka oli vielä pieni lapsi.
Tōrun isän sukulaiset eivät hyväksyneet avioliittoa ja Katsuyan kuoltua he ilmaisivat halveksuntansa Tōrua kohtaan luullen ettei lapsi ymmärtäisi ja huomaisi vihamielisyyttä. Katsuyan isä joka hyväksyi liiton puhuu suoraan ”turhista sukulaisista puhumassa turhia asioita.”
Tarinan keskeisenä elementtinä on Tōrun myönteisyys ja perhetaustan lämpö verrattuna Sōman suvun esiin tulevaan kylmyyteen, hyljeksintään ja jatkuviin muistutuksiin asemasta ja perheiden sisäisistä jännitteistä ikään katsomatta. Tōrulle laskelmointi on vierasta, mutta toisaalta hän joutuu pohtimaan omia tunteitaan ja sitä, missä määrin hänellä on oikeus puuttua suvun asioihin. Useat tarinan henkilöistä käyvät sisäistä kamppailua menneisyyden asioiden ja tulevaisuuden odotusten välillä.
Tarinan kuluessa Tōrulle selviää vähitellen siteen laatu ja se, miten hengen saaneet joutuvat elämään tietoisena erikoislaatuisuudestaan  ja siitä että joutuvat ehkä luopumaan haaveistaan.
Kyōn vuoksi hän asettaa tavoitteekseen murtaa side tai kirous, joka sitoo Kaksitoista Sōman suvun päämieheen Akitoon.
Tōru kohtaa myös omat lapsuuden pelkonsa ja joutuu ratkaisemaan suhtautumisensa lapsuuden tapahtumiin ja muistoihin niistä.
Tōru elättää itsensä tekemällä siivoustöitä yhtiön toimistorakennuksessa. Hän saa myöhemmin tietää, että Sōman suku omistaa rakennuksen jossa yhtiö toimii tavattuaan Momijin siellä.
Geoffrey Dummer

Geoffrey W. A. Dummer (25. helmikuuta 1909 – 9. syyskuuta 2002) oli brittiläinen tiedemies, joka keksi mikropiirin käsitteen vuonna 1952. Hän työskenteli Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriön kuninkaallisessa tutkainstituutissa (Royal Radar Establishment of the British Ministry of Defense) Worcestershiressa. Dummer yritti rakentaa mikropiiriä 1956, mutta epäonnistui ja idea jäi toteuttamatta.
Ensimmäiset mikropiirit sai toimimaan Jack Kilby Texas Instrumentsilta ja Robert Noyce Fairchild Semiconductorilta.
Frederick Boland

Frederick Henry Boland (11. tammikuuta 1904 - 4. joulukuuta 1985) oli irlantilainen diplomaatti, joka toimi ensimmäisenä Irlannin suurlähettiläänä sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa että Yhdistyneissä Kansakunnissa. Boland oli naimisissa taidemaalari Frances Kellyn kanssa ja hänellä oli viisi lasta, mukaan lukien tyttärensä Eavan Boland, joka on Irlannin tunnetuimpia runoilijoita.

Varhainen elämä ja koulutus

Frederick Boland syntyi 11. tammikuuta 1904  32 Edenvale Roadilla, Ranelagh CharlotteN (o.s. Nolan Taylor) ja Henry Patrick Bolandin poikana. Vanhemmat  menivät naimisiin 5. syyskuuta 1900 Rathgarissa. Hänen isänsä syntyi Clonmelissa, kun hänen äitinsä syntyi Dublinissa.Hänet koulutettiin Clongowes Wood College -yliopistossa, St Olave -oppilaitoksessa, Trinity Collegessa ja King's Innsissa Dublinissa, jossa hän suoritti B.A. ja LL.B. tutkinnot. Hän meni naimisiin maalari Frances Kellyn kanssa 11. helmikuuta 1935 Pyhän Mikaelin kirkossa, Dún Laoghairessa. Hän  suoritti tutkinnon  klassikasta Trinityssä. Hän suoritti myös tutkinnon Harvardissa, Chicagossa Pohjois-Carolina-yliopistossa Chapel Hillissä vuosina 1926-1928 Rockefeller-stipendinä. Hän sai kunnia lakitutkinnon Dublinin yliopistosta.

Ura

Boland oli ulkoasiainministeriön apulaisministeri 1939–1946, ennen kuin hänestä tuli ministeri, jota virkaa hän piti vuoteen 1950 saakka. Tässä tehtävässä hän johti neuvotteluja vuonna 1949, mikä muutti Irlannin asemaa Kansainyhteisön jäsenenä tasavallaksi. Hän kritisoi yksityisesti kriittisesti tapaa, jolla Taoiseach, John A. Costello käsitteli asiaa, sanoen, että "hänellä on niin paljon käsitystä diplomatiasta kuin minulla on astrologiasta."
Hän toimi ensimmäisenä Irlannin suurlähettiläänä  Lontoossa vuodesta 1950 vuoteen 1956, ja se johtui yleisesti siitä, ettei hän kyennyt toimimaan harmonisesti ulkoministerin Sean MacBriden kanssa 1948–51. Vuonna 1956 hänestä tuli Irlannin suurlähettiläs Yhdistyneissä Kansakunnissa. Boland oli Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja 12. lokakuuta 1960, kun Nikita Hruštšov otti kenkänsä jalasta ja pisti sen pöydälle.
Sitten Boland toimi Trinity Collegen Dublinin 21. kanslerina vuosina 1963–1982.
KT Tunstall

Lapsuus

Tunstall syntyi Edinburghissa 23. heinäkuuta 1975 ja hänet adoptoitiin kahdeksantoista päivää myöhemmin. Hänen biologinen äitinsä on puoliksi kiinalainen, puoliksi skotlantilainen ja hänen biologinen isänsä, jota hän ei koskaan ole tavannut,  on irlantilainen. Hänen adoptioisänsä oli fysiikan lehtori St. Andrewsin yliopistossa ja adoptioäitinsä luokanopettaja. Tunstallin perheeseen kuului myös vanhempi veli Joe ja nuorempi veli Daniel. Tunstall kasvoi St. Andrewsissa, Skotlannin itärannikolla Fifessä. Hän on opiskellut myös Dundeessa, Connecticutissa ja Lontoossa.
Memphis Depay

PSV Eindhoven

Moordrechtissa syntynyt Depay jätti kotikuntansa seuran 9-vuotiaana ja siirtyi Sparta Rotterdamiin, josta hän siirtyi kolme vuotta myöhemmin PSV Eindhoveniin.
Depay teki virallisen debyyttinsä joukkueessa KNVB-cupin toisen kierroksen ottelussa amatööriseura VVSB:tä vastaan 21. syyskuuta 2011. Hän pelasi ensimmäisen Eredivisie-ottelunsa 26. helmikuuta 2012 tullen vaihdosta kentälle lisäajalla; PSV:n pelasi kotikentällään Feyenoordia vastaan ja voitti lukemin 3–2. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä kahdeksan ottelua, joista kaikissa hän tuli vaihdosta kentälle.
Kaudella 2013-2014 Phillip Cocun ollessa valmentajana Depay sinetöi lopullisesti asemansa avauskokoonpanossa. Toistaiseksi viimeisellä Eredivisie-kaudellaan 2014-2015 hän juhli PSV:n kanssa Hollannin mestaruutta voittaen myös sarjan maalikuninkuuden 22 maalillaan.

Manchester United

7. toukokuuta 2015 sekä PSV että Manchester United vahvistivat Depayn siirtyvän Unitedin riveihin kesällä 2015 ja laiturin ilmoitettiin tehneen seuran kanssa nelivuotisen sopimuksen. Virallisesti Memphis esiteltiin manchesterilaisseuran pelaajana 10. heinäkuuta 2015.

Lyon

Tammikuussa 2017 Depay siirtyi Lyoniin 16 miljoonan euron siirtosummalla, joka voi nousta 25 miljoonaan.

Maajoukkueura

Alle 17-vuotiaiden kanssa EM-kultaa 2011 voittanut Depay on pelannut Alankomaiden eri nuorisomaajoukkueissa. Hän teki debyyttinsä Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2013 Turkkia vastaan tullessaan loppuminuuteilla vaihdosta kentälle. Maajoukkueen silloinen päävalmentaja Louis van Gaal valitsi Depayn mukaan MM-kisoihin 2014. MM-kisoissa pronssia Alankomaiden kanssa saavuttanut Depay pelasi neljässä pelissä, joissa hän teki kaksi maalia ja saavutti yhden syöttöpisteen. Laituri on ollut maajoukkueensa avauskokoonpanon vakiomiehiä Guus Hiddinkin valmennuskaudella, joka alkoi MM-kisojen jälkeen.
FS Duquesne (D603)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2007.
Lux Aeterna (Requiem for a Dream)

Lux Aeterna (Latinaa, tarkoittaa ”ikuista valoa”) on Clint Mansellin säveltämä tunnussävelmä Unelmien sielunmessu -elokuvalle (2000). Teoksen suosio on johtanut sen runsaaseen käyttöön populaarikulttuurissa, kuten elokuvien trailereissa.
Sävellys äänitettiin uudestaan Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia -elokuvan trailerille käyttäen kuoroa ja oikeaa orkesteria ja nimettiin ”Requiem for a Toweriksi”. Ihailijoiden pyynnöstä myös tämä versio julkaistiin omillaan.
Chilenmatkija

Levinneisyys

Chilenmatkijaa tavataan Chilessä ja Argentiinassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jorge Ferreira da Costa Ortiga

Jorge Ferreira da Costa Ortiga (s. 5. maaliskuuta 1944) on portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bragan arkkihiippakuntaan 9. heinäkuuta 1967 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Nova Barbaran titulaaripiispaksi 9. marraskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. tammikuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Eurico Dias Nogueira, jota avustivat António de Castro Xavier Monteiro ja Carlos Francisco Martins Pinheiro.
Ferreira da Costa Ortiga sai 5. kesäkuuta 1999 nimityksen Bragan arkkipiispaksi.
Piennarpukinparta

Ulkonäkö ja koko

Piennarpukinparta on kaksivuotinen ja kasvaa 50–70 senttimetriä korkeaksi. Sillä on paksu pääjuuri. Varressa ja sen tyvellä on lukuisia pitkiä ja kapeita lehtiä. Varsilehdet ovat sepiviä, kouruisia ja suippokärkisiä. Piennarpukinparran 3–5 cm leveät vaaleankeltakukkaiset mykeröt ovat yksittäin varren haarojen päissä. Hedelmät ovat isoja lenninhaivenellisia pähkylöitä. 
Kasvi aukaisee kukkansa vain aamupäiväksi, mikä on antanut vaikutteita kansankielisiin nimiin, esimerkiksi englanninkielinen nimi Jack-go-to-bed-at-noon ("Jaakko menee nukkumaan keskipäivällä").
Puhevalta (kirja)

Puhevalta on Juhana Torkin kirjoittama kirja, joka ilmestyi vuonna 2006. Kirjan pyrkii opettamaan lukijoita taitaviksi retorikoiksi kertomalla nykyajan ja antiikin puhujista.
Cat Fanciers of Finland

Cat Fanciers of Finland ry (CFF) on maailman suurimman rotukissarekisterin, yhdysvaltalaisen Cat Fanciers’ Associationin (CFA), suomalainen jäsenjärjestö.

Historia

Cat Fanciers of Finland ry perustettiin keväällä 2006 ja yhdistysrekisteriin se merkittiin vuonna 2008. Yhdistyksen tavoitteena on kaikkien kissojen hyvinvoinnin edistäminen, rotukissojen kasvattaminen Cat Fanciers’ Associationin hyväksymien standardien mukaisesti, kissanäyttelyiden ja -näytöksien sponsoroiminen sekä urheiluhengen ja ystävyyssuhteiden edistäminen kissaharrastajien keskuudessa.
Cat Fanciers of Finland ry hyväksyttiin CFA:n täysivaltaiseksi jäseneksi kesällä 2006 ja alueellisesti se kuuluu CFA:n Region 9 - Europaan.
Cat Fanciers of Finland ry:n logon on suunnitellut AD Hanna Säynäjäkangas.

Näyttelytoiminta

Cat Fanciers of Finlandin näkyvintä toimintaa on näyttelyiden järjestäminen. Yhdistys järjestää Suomessa vuosittain seitsemän näyttelyä: maaliskuun toisena viikonloppuna, elokuun kolmantena viikonloppuna ja marraskuun toisena viikonloppuna. Nämä viikonloput on hyväksytty Cat Fanciers of Finlandin perinteisiksi näyttelyviikonlopuiksi. Tilanteen mukaan yhdistys voi myös järjestää muita näyttelyitä.
Ensimmäinen CFA-näyttely Suomessa järjestettiin Heinolassa toukokuun alussa 2008. Näyttely oli perinteinen CFA:n kehänäyttely, jossa arvostelemassa oli kuusi kaikkien rotujen tuomaria viikonlopun aikana. Vuoden 2014 loppuun mennessä Cat Fanciers of Finland oli järjestänyt Suomessa 20 kansainvälistä näyttelyä.

Muu toiminta

Cat Fanciers tarjoaa rekisteröintiapua jäsenistölleen.
Cat Fanciers of Finland tukee eläinsuojelutyötä Suomessa. Yhdistys on järjestänyt ja antanut lahjoituksia paikallisille eläinsuojeluyhdistyksille, muun muassa Helsingin Eläinsuojeluyhdistykselle, Pirkanmaan Eläinsuojeluyhdistykselle ja riihimäkeläiselle Onnentassut Eläinsuojeluyhdistykselle.
Satmatic

1988-1999

Satmatic Oy perustettiin vuonna 1988 Poriin. Tuolloin aloitettiin suunnittelutoiminta ja kahtena seuraavana vuotena keskusvalmistus ja projektitoiminta, ja yritys siirrettiin Ulvilaan. Vuoden 1997 joulukuussa Satmatic myytiin Siemens (yritys) Osakeyhtiölle, ja Satmatic Oy ja Satlog Oy yhdistettiin.

2000-2010

Siemens myi Satmaticin virolaiselle As Harju Elekterille syyskuussa 2002. 
Vuonna 2002 Satmaticin liikevaihto oli 7 miljoonaa euroa ja työntekijöitä 52. Yrityksen liikevaihto ylitti viiden miljoonan euron rajan vuonna 2003.
Vuonna 2003 Satmaticin liikevaihdosta automaation sopimusvalmistus muodosti noin 60 prosenttia ja sähkökojeistot 40 prosenttia. Vuonna 2012 Satmaticin liikevaihto oli 40 prosenttia koko Harju Elekter -konsernin liikevaihdosta.
Vuoden 2005 lopussa Satmatic avasi myyntikonttorin Vantaalle. Huhtikuussa 2006 se osti keravalaisen Finoval Oy:n, joka fuusioitiin Satmaticiin marraskuussa 2006; tuolloin Vantaan myyntikonttorin toiminnot siirrettiin Keravalle. Vuonna 2006 rikkoutui 10 miljoonan ja 2008 jo 20 miljoonan euron liikevaihto. Vuonna 2009 Satmatic laajensi Ulvilan toimipisteensä 2 500 neliöstä 4 000 neliön laajuiseksi. Samana vuonna yritys osti Siemensiltä Piharasia-liiketoiminnan.

2011-

Vuoteen 2012 mennessä liikevaihto oli kohonnut 21 miljoonaan euroon ja työntekijöiden määrä 88:aan.
Alkusyksyllä 2013 yritys kertoi irtisanovansa viisi työntekijäänsä ja lomautti pääosan henkilökunnastaan kahdeksi viikoksi yt-menettelyn seurauksena. Yhtiön heikentynyt projektivienti oli johtanut tähän ratkaisuun. Ennen yt-menettelyä yhtiössä työskenteli 85 henkeä. Heistä 35 oli toimihenkilöitä ja 50 asentajia.  
Vuonna 2014 Satmatic osti Suomen suurimman muuntamovalmistajan, kurikkalaisen Finnkumun. Sen liikevaihto  oli lähes 11 miljoonaa euroa vuonna 2013 ja se työllisti 25 henkilöä.
Tchéky Karyo

Tchéky Karyo (s. 4. lokakuuta 1953) on ranskalainen näyttelijä. Hän syntyi Istanbulissa, Turkissa, ja hänellä on turkkilainen isä ja kreikkalainen äiti. Tchéky kasvoi kuitenkin Pariisissa, Ranskassa. Hän on näytellyt useissa Hollywood-elokuvissa, usein ranskalaista hahmoa.
Emmanuelle Vaugier

Ura

Vaugier teki high schoolin aikana mallin töitä ja hänen näyttelijän uransa alkoi 1990-luvulla elokuvan Rikkirevitty perhe myötä. Vuotta myöhemmin Vaugier esiintyi usean jakson ajan televisiosarjassa Madison. Lisäksi hän on näytellyt useamman jakson verran kanadalaisessa televisiosarjassa Lost Girl. Sittemmin hän on tehnyt useita vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Äärirajoilla, Seitsemän päivää ja Dead Man's Gun. Vaugier teki myös elokuvarooleja kuten Hysteria ja Fear II – Kuolleiden paluu.
2000-luvulla hän sai yhä enemmän rooleja ja esiintyikin useissa televisiosarjoissa, joista parhaiten Vaugier muistetaan Smallvillestä, tohtori Helen Brycen roolista. Muita sarjoja ovat muun muassa Siskoni on noita, Rokkistaran käsikirja, Veronica Mars, Tunteet pelissä, Miehenpuolikkaat, Supernatural, Tulilinjalla ja CSI: New York. Sarjojen lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa Kaikki viisi vaimoani, Viiltäjän kirje helvetistä, 40 päivää ja 40 yötä, Dolan's Cadillac, Saw II ja Saw IV.
Vaugier teki ensimmäisen ääniroolinsa videopeliin Need for Speed: Carbon vuonna 2006.

Yksityiselämä

Hän omistaa kaksi koiraa ja pitää patikoimisesta.
Jim Lawson

Elämäkerta

Lawson kiinnostui piirtämisestä jo nuorella iällä ja luki sarjakuvia kuten Hämähäkkimies, Werewolf by Night ja Ka-Zar. Hän opiskeli piirtämistä taidekoulussa Hamdenissa, Connecticutissa.

Ura

Lawson on työskennellyt Mirage Studiosille vuodesta 1986 lähtien ja loi muun muassa Rottakuninkaan hahmon Turtles sarjakuviin. Hän on luonut useita minisarjakuvia Miragelle muun muassa Bade Biker & Orson Amuck, jota julkaistiin vuosina 1986–1987.
Ammatinvalinnanohjaus

Ammatinvalinnanohjauksen tavoitteena on auttaa asiakasta löytämään itselleen sopiva uravalinta (työ ja koulutus). Ohjaus tapahtuu yhteistyössä ammatinvalintapsykologin kanssa.
Suomessa ammatinvalinnanohjaus katsotaan alkaneen 1939 Helsingin kunnallisen työnvälitystoimiston perustaessa erillisen nuoriso-osaston. Tarkoitus oli tuolloin ohjata kansakoulunsa päättäneitä nuoria jatko-opintoihin yhteiskunnan ollessa murroksessa teollistumisen ja kaupungistumisen myötä.
Nykyisin ammatinvalintaa pohditaan myös jo ennen työelämään astumista. Työterveyslaitos on kehittänyt peruskoulun päättöluokkien sekä ammatillisten oppilaitosten ja lukioiden käyttöön Kohti työelämää -ryhmämenetelmän, joka tukee nuorten uravalintoja.

Miten ammatinvalinnanohjaukseen pääsee?

Työ- ja elinkeinotoimistoista annetaan ohjeet, kuinka ammatinvalinnanohjaukseen pääsee. Eri toimistoissa on erilaisia käytäntöjä ammatinvalinnanohjaukseen pääsyn suhteen. Työ- ja elinkeinotoimiston tarjoama ammatinvalinnanohjaus on henkilöasiakkaalle maksutonta.

Mitä ammatinvalinnanohjauksessa tehdään?

Ammatinvalinnanohjauksessa käydään noin tunnin mittainen luottamuksellinen keskustelu asiakkaan elämäntilanteesta, odotuksista ja urataustasta. Tämän ns. alkuhaastattelun perusteella ohjaaja ja ohjattava sopivat ohjausprosessin jatkosta, sillä yleensä keskustelukertoja tarvitaan enemmän kuin yksi toteuttamiskelpoisen suunnitelman luomiseksi. Lisäksi apuna käytetään psykologisia testejä, kuten kykytestejä, persoonallisuustestejä ja kiinnostavuusarviointeja. Mahdollisia ohjaustoimia ovat myös erilaiset työ- tai koulutuskokeilut ja terveydentilan tutkimukset. Näitä tietoja ei luovuteta ulkopuolisille tahoille ilman asiakkaan suostumusta.
Lisäksi on olemassa myös jonkin verran sähköisiä palveluita ammatinvalinnanohjauksen tukena. Esimerkiksi internetissä oleva AVO-ohjelma (http://www.mol.fi/avo/avo.htm) tarjoaa erilaisia uravaihtoehtoja, mutta ei kerro asiakkaan soveltuvuutta niihin.
Mara Mäntyniemi

Martti "Mara" Mäntyniemi on Kuusamossa syntynyt, nykyisin Oulussa asuva suomalaisen hard rock -yhtye Zero Ninen kitaristi. Hän on soittanut Zero Ninessa koko yhtyeen uran ajan.
Mäntyniemi on tehnyt myös omaa nimeään kantavan sooloalbumin, joka on julkaistu ainakin vinyylinä. Hän opettaa myös kitaransoittoa Oulun seudulla.
Kalma (lehti)

Kalma on Semicin 1990-1992 julkaisema kauhusarjakuvalehti.
Alkuun mustavalkoinen Kalma sisälsi neljässä ensimmäisessä numerossaan Eclipse, Epic, Kitchen Sink, Taboo ja Quality -kustantamoiden tarinoita.
Numerosta 2/1991 värilliseksi ja 100-116 sivuiseksi muuttuneen lehden sisältö vaihtui DC Comicsin Hellblazer, Rämeen olento, Sandman, Shade ja Tuhopartio sarjoihin.
Nikolai Piljugin

Nikolai Aleksevitš Piljugin (ven. Никола́й Алексе́евич Пилю́гин, 5. toukokuuta 1908 - 2. elokuuta 1982) oli neuvostoliittolainen kantorakettien ja avaruusalusten propulsiojärjestelmien säätöjärjestelmien pääsuunnittelija.
Hän osallistui pitkän uransa alussa mannertenvälisen ballistisen ohjuksen R-7:n ja lopussa Buran-avaruussukkulan säätöjärjestelmien suunnitteluun.
Jan Čaloun

Ura

Jan Čalounin ura alkoi vuonna 1990 Tšekkoslovakian jääkiekkoliigan Chemopetrol Litvinovissa , jossa hän teki ensimmäisellä kaudellaan 50 ottelussa 28 maalia ja 19 syöttöpistettä. Kun seuraavakin kausi meni loistavasti (37 ottelussa 32 maalia ja 5 syöttöpistettä), päätti San Jose Sharks varata Čalounin NHL:n varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella, varausvuorolla 75. Seuraavat kaksi kautta menivät vielä kotoisassa Tšekin Extraligassa, jonka jälkeen oli aika siirtyä Pohjois-Amerikkaan. Ensimmäinen kausi vierähti NHL:n farmisarja AHL:ssä tehoin 34 + 39 = 73, 76 pelatussa ottelussa. Seuraavalla Čaloun pelasi jo NHL:ssä, jossa hän iski neljällä ensimmäisellä laukauksellaan maalin. Valmentaja ei kuitenkaan pitänyt Čalounin tyylistä, vaikka pisteitä kertyi 8 + 3 11 ottelussa, ja AHL kutsui taas. Seuraavakin kausi vierähti pääosin AHL:ssä, Kentucky Thoroughbladesin joukkueessa, josta Helsingin IFK:n silloinen urheilutoimenjohtaja Jarmo Kekäläinen hankki hänet IFK:hon.
Čaloun tuli SM-liigaan ja Helsingin IFK:n paitaan kaudella 1997–1998, ollen heti IFK:n tehokkain pelaaja (41 ottelussa 22+26=48). Pudotuspeleissä tahti vain kiihtyi (9 ottelussa 6+11=17), ja Čaloun voitti ylivoimaisesti pudotuspelien maali- ja pistepörssin. Seuraavalla kaudella hän teki ulkomaalaispelaajien yhden kauden piste-ennätyksen (51 ottelussa, 24+57=81) ja ohitti edellisen ennätyksen haltijan, kaudella 1989–90 HPK:ssa pelanneen venäläisen Igor Kuznetsovin noteerauksen ( 44 ottelua, 18+51=69). Čaloun viihtyi IFK:ssa kolme kautta ennen kuin Columbus Blue Jackets kutsui miehen takaisin NHL:ään. Peliaikaa ja pelipaikkaa ei Blue Jacketsin miehistössä kuitenkaan löytynyt ja Čaloun sai aikaiseksi vain 3 syöttöpistettä pelaamissaan 11 ottelussa. Tämän jälkeen paluu IFK:hon tuntui oikealta vaihtoehdolta ja kun IFK:n fanitkin raivoisasti halusivat entisen suosikkinsa takaisin (järjestäen muun muassa kolehdin), joutui IFK:n johto ottamaan Čalounin takaisin. Čaloun oli kuitenkin selvästi keskenkuntoinen, ja vaikka pisteitä tuli hyvään tahtiin (22 pistettä 24 pelissä), jokin puuttui ja Čaloun passitettiin ennenaikaiselle kesälomalle Pentti Matikaisen ja IFK:n hallituksen määräyksestä. Tästä ura jatkui Espoo Bluesin joukkueessa jossa hän pelasi 3 kautta ja oli joka kaudella joukkueensa paras pistemies, jonka jälkeen olivat vuorossa Venäjän pääsarjan Severstal Tšerepovets ja Sibir Novosibirsk. Vuonna 2005 Čaloun palasi Tšekkiin ja on pelannut siellä HC Litvinovissa, HC Pardubicessa ja HC Slovanissa.
Maljasalmen kaivos

Maljasalmen kaivos oli Outokummussa sijainnut Suomen Mineraali Oy:n asbestikaivos joka oli toiminnassa 1943–1953. Kaivoksesta louhittiin antofyliittiasbestia. Kaivos sijaitsi Mineraalintien varrella noin 10 kilometriä kaakkoon suuremmasta Paakkilan asbestikaivoksesta.
Kaivoksesta louhittiin sen toiminta-aikana noin 50 000 tonnia malmia, rikastushiekkaa syntyi 10 000 tonnia ja sivukiveä 20 000 tonnia. Kaivosalueella on kaksi kapean kannaksen erottamaa nykyisin veden täyttämää louhosta, 300 neliömetrin jätekivikasa ja 200x50 metrin laajuinen jätehiekka-alue. Kaivoksen jätemateriaalia ajettin myös kaivokselle johtavaan Mineraalintiehen. Jätekivi- ja jätehiekka-alueet on peitetty ja maisemoitu 2000-luvun alkupuolella.