google/wiki40b huggingface dataset:
Bruno Bonifacio

Bruno Bonifacio (s. 2. marraskuuta 1994 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija. Bonifacio aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2006 voittaen urallaan Junior Menor class of the Petrobras Cup- ja Brazilian Kart Cup -luokkien mestaruudet. Vuonna 2010 hän voitti São Paulo Cup -luokan mestaruuden. Vuonna 2011 Bonifacio aloitti kilpauransa Formula 3 Sudamericana -sarjassa voittaen Light Class -luokan mestaruuden. Samana vuonna hän kilpaili Euroopan ja Italian Formula Abarth -sarjoissa. Vuonna 2012 Bonifacio kilpaili täyden kauden Formula Abarth -sarjoissa sijoittuen Euroopan sarjassa kolmanneksi voittaen kauden aikana neljä kilpailua ja Italian sarjassa hän sijoittui sarjan viidenneksi voittaen kaksi kilpailua. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault Alps, Formula Renault NEC ja Toyota Racing Series -sarjoissa.
Vuonna 2013 Bonifacio siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan 15:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili jälleen Toyota Racing -sarjassa voittaen kaksi kilpailua ja sijoittuen sarjan viidenneksi. Hän kilpaili myös täyden kauden Formula Renault Alps -sarjassa saavuttaen kolme voittoa, kuusi paalupaikkaa ja kahdeksan palkintosijaa. Hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2014 Bonifacio jatkoi FR Eurocup -sarjassa voittaen yhden kilpailun ja sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2015 Bonifacio kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saalistaen yhden pisteen.
Josef Ressel

Josef Ludwig Franz Ressel (Josef Ludvík František Ressel), (29. kesäkuuta 1793 – 9. lokakuuta 1857) oli itävaltalais-tšekkiläinen metsänhoitaja ja keksijä, joka kehitti yhden ensimmäisistä toimivista laivapotkureista.
Ressel syntyi Böömiin Chrudimissa, Itävallan keisarikunnassa. Hänen isänsä oli saksankielinen, kun taas äiti syntyjään tšekki. Hän kävi koulua Linzissä, České Budějovice tykistökoulua ja opiskeli Wienin yliopistossa sekä Mariabrunnin metsäakademiassa.
Hän työskenteli Itävällä valtion palveluksessa metsänhoitajana maan eteläosissa, Motovunin ja Istrian alueilla, jotka nykyään ovat Kroatiaa. Hänen tehtävänään oli huolehtia Itävallan laivaston puumateriaalin hankinnasta. Ollessaan työssä Landstrassissa, nyky-Sloveniassa hän testasi potkuriaan ensimmäisen kerran. Vuonna 1821 hän sai siirron Triesteen, Itävallan keisarikunnan tärkeimpään satamaan, jossa hänen kokeensa potkurilla onnistui. Hän sai patentin potkurilleen 1827. Hän muokkasi vuonna 1829 Civetta-höyrylaivaa potkurikäyttöiseksi ja koeajoi sitä Triesten satamassa vuonna 1829 kuuden solmun nopeuteen saakka, jolloin höyryputki räjähti. Onnettomuus johti siihen, että poliisi kielsi testauksen jatkamisen. Räjähdys ei johtunut potkurista, kuten monet aikalaiset uskoivat.
Potkurin ajatus oli tunnettu pitkään. Yksi varhaisimmista oli David Bushnellin Turtle-sukellusveneessä Yhdysvaltain vapaussodan aikana käytetty käsikäyttöinen ruuvi. Vuonna 1836 englantilainen keksijä Francis Pettit Smith testasi hyvin samanlaista potkuria kuin Resselin kehittämä. Vuonna 1845 tehtiin ensimmäinen Atlantin ylitys potkurikäyttöisellä SS Great Britain-aluksella. Potkurin kehitys vakiintui 1880-luvulla.
Resselin muistomerkillä Wienissä häntä kutsutaan niin potkurin kuin höyrylaivan keksijäksi. Resselin muita keksintöjä ovat muun muassa putkiposti sekä kuula- ja rullalaakerit. Hän sai elinaikanaan useita patentteja.
Ressel kuoli Ljubljanassa ja hänet on haudattu St. Christopher hautausmaalle Bežigradin kaupunginosassa.
Speedball

Vastaanotto

Peli on voittanut Golden Joystick Awards -palkinnon Game of the Year 16-bittisten kategoriassa.
The One -lehti antoi pelille arvosanaksi 90% arvostelussaan.
Rhapsody in Blue

Rhapsody in Blue eli Sininen rapsodia on George Gershwinin säveltämä jazz-vaikutteinen rapsodia pianolle ja orkesterille.
Paul Whiteman tilasi teoksen Gershwiniltä vuonna 1922 yhtyeensä tulevaa konserttia varten. Gershwin aloitti sävellystyön välittömästi ja sai sen valmiiksi kolmessa viikossa. Hän kirjoitti musiikin kahdelle pianolle, ja Ferde Grofé laati orkesterisovituksen. Ensiesitys oli New Yorkin Aeolian Hallissa 12. helmikuuta 1924. Vuoden 1927 loppuun mennessä Whitemanin yhtye oli esittänyt teoksen 84 kertaa ja teoksen levytystä oli myyty jo miljoona kappaletta. Grofé laati kaikkiaan kolme soitinnusta (1924, 1926 ja 1942).
Vuonna 2000 Rhapsody in Blue otettiin Disney-elokuvaan Fantasia 2000. Kappaleen tekijänoikeudet raukesivat Euroopan unionin alueella vuonna 2007 ja raukeavat Yhdysvalloissa vuosien 2019 ja 2027 välillä.
Heikki Elomaa

Heikki Olavi Elomaa (s. 9. heinäkuuta 1986 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän edustaa Helsingfors Segelklubbia. Häntä valmentaa Enrico Fonda.
Elomaa aloitti kilpapurjehtijan uransa 16-vuotiaana. Vuosina 2006–2008 hän kilpaili 470-luokassa Niklas Lindgrenin kanssa. He edustivat Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 sijoittuen 27:nneksi.
Ennen kilpapurjehdusta hän harrasti telinevoimistelua monia vuosia. Nyt hänen harrastuksiinsa kuuluu lumilautailu.
Pampero

Pampero on Andeilla esiintyvä kylmä laskutuuli, jossa voimakkaan ulossäteilyn jäähdyttämä kylmä, raskas ilma virtaa vuoristosta alas laaksoihin.
Kolumbiaaninen vaihto

Kolumbiaaninen vaihto tarkoittaa uudella ajalla tapahtunutta kasvi- ja eläinlajien mannertenvälistä siirtymistä Uuden ja Vanhan maailman välillä sekä siihen liittyneitä massiivisia ekologian, maatalouden ja kulttuurin muutoksia – erityisesti viljelykasvien, karjan, ihmisten (orjat mukaan lukien) ja tartuntatautien siirtymisestä seuranneita muutoksia. Nämä muutokset johtivat ekologiseen ja kulttuurivallankumoukseen niin Amerikassa kuin Euroopassa. Uusi yhteyksien aika alkoi vuonna 1492 Kristoffer Kolumbuksen ensimmäisestä purjehduksesta Amerikkaan, mistä juontuu nimitys ”kolumbiaaninen”.

Esimerkkejä

Kasvien ja eläinten mannertenvälinen siirtyminen muutti niin eurooppalaisten, amerikkalaisten, afrikkalaisten kuin aasialaistenkin elämäntapoja. Aikaisemmin tuntemattomista elintarvikkeista tuli nopeasti perusruokaa ja uusilla alueilla alettiin harjoittaa maataloutta. Esimerkiksi ennen vuotta 1492 perunaa ei tunnettu Etelä-Amerikan ulkopuolella, mutta 1840-luvulla Irlantia kohtasi vakava nälänhäta perunasatoon iskeneen perunaruton vuoksi. Eurooppalaisten ensimmäinen Uuteen maailmaan tuoma eläin, hevonen, muutti Suurten tasankojen intiaaniheimojen elämää pysyvästi ja mahdollisti elintavan muutoksen biisoninmetsästykseen perustuvaan nomadismiin. Tomaattikastikkeesta, joka tehdään amerikkalaisperäisestä kasvista, tuli Italian symboli ja afrikkalaisperäisestä kahvista ja aasialaisperäisestä sokeriruo’osta tuli Latinalaisen Amerikan plantaasien pääasiallisia viljelykasveja.
Ennen kolumbiaanista vaihtoa Floridassa ei ollut appelsiineja, Ecuadorissa banaaneja, paprikaa Unkarissa, kesäkurpitsaa Italiassa, ananasta Havaijilla, maniokkia ja bataattia Afrikassa, nautoja Texasissa, chiliä Thaimaassa, tupakkaa Ranskassa eikä suklaata Sveitsissä. Eurooppalaiset toivat Amerikkaan voikukankin.
Ennen pysyvien yhteyksien syntymistä kahden pallonpuoliskon välille kotieläinten ja tartuntatautien lukumäärä oli suurempi Vanhassa maailmassa kuin Uudessa. Vanhan maailman tautien ja erityisesti isorokon siirtyminen koitui tuhoisaksi Amerikan intiaaneille.
Hermann Alexander Diels

Hermann Alexander Diels (18. toukokuuta 1848 Biebrich bei Wiesbaden – 4. kesäkuuta 1922 Berliini-Dahlem) oli saksalainen filologi, klassisen kirjallisuuden ja antiikin filosofian tutkija. Diels opiskeli aluksi Berliinin yliopistossa ja myöhemmin Bonnin yliopistossa, josta väitteli vuonna 1870 Hermann Usenerin oppilaana. Hänen ystäviinsä kuului Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff. Diels palasi Berliiniin vuonna 1877. Hänestä tuli Berliinin yliopiston professori vuonna 1886.
Diels tunnetaan ennen kaikkea esisokraattisilta filosofeilta säilyneiden tekstikatkelmien kokoelmasta Die Fragmente der Vorsokratiker (1903), joka on edelleen laajalti tutkijoiden käytössä. Diels popularisoi samalla termin ”esisokraatikko”, vaikkakin se oli esiintynyt jo George Groten teoksessa Plato and the Other Companions of Sokrates (1865).
Diels uudisti ja laajensi Die Fragmente der Vorsokratiker -teosta kolme kertaa, ja myöhemmin Walther Kranz julkaisi siitä viidennen uudistetun painoksen 1934–37 ja kuudennen 1952. Teoksen myöhemmät painokset ovat uusintapainoksia viimeksi mainitusta.
Hurdy Gurdy Man

Hurdy Gurdy Man on skottilaisen laulajan ja lauluntekijän Donovanin levyttämä kappale, joka julkaistiin singlenä toukokuussa 1968. Laulusta tuli kaupallinen menestys, ja sen mukaan nimettiin saman vuoden lokakuussa ilmestynyt albumi. Laulu oli hymni tuon aikakauden hippiliikkeen vapaudelle. "Hurdy Gurdy Man" edusti tyylillisesti kovempaa rokkia kuin Donovanin yleisesti levyttämät kappaleet. Voimakkaasti vääristeltyjen kitarasoundien lisäksi kappaleelta löytyi itämaisella luutulla tamburalla soitettuja osuuksia, jotka sadunomaisen lyriikan kanssa lisäsivät laulun psykedeelista vaikutelmaa.
Soolokitaraosuuden soitti arvostettu sessiomuusikko Jimmy Page.
"Hurdy Gurdy Man" nousi viiden myydyimmän singlen joukkoon sekä Englannissa että yhdysvalloissa.
Brittiläinen Intian valtameren alue

Historia

Alueen suurimmalle saarelle Diego Garcialle saapui portugalilaisia merenkulkijoita 1500-luvulla ja siirtokunnan perustaminen todettiin tarpeettomaksi. Chagossaarten tultua Mauritiuksen omistukseen, sekä Aldabran, Farquharin ja Desrochesen tultua Seychellien omistukseen saarille muutti siirtolaisia kookosplantaaseille. Britannia osti Mauritiuksen osuuden 3 miljoonalla dollarilla. Seychellejen osuuden ostettuaan Brittiläinen Intian valtameren alue muodostettiin 1965 yhdistämällä saaret. 1976 Seychellit saivat omat alueensa takaisin, jonka jälkeen jäljellä on ollut Chagossaaret joihin Diego Garcia kuuluu. Saarten alkuperäisasukkaat (noin 3 000) siirrettiin Mauritiukselle ja Seychelleille ennen sotilas-ja laivastotukikohdan rakentamista.

Talous

Alueen ainoa elinkeino on Britannian ja Yhdysvaltain yhteinen ilmavoimien- ja laivaston sotilastukikohta alueen suurimmalla saarella Diego Garcialla. Tukikohdassa on myös rakennettuna polttoainevarasto. Saarella asuu noin 4 000 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain asevoimien sotilashenkilöä ja siviilityöntekijää (marraskuu 2004), mutta Tilastokeskus määrittää alueen olevan "vailla pysyvää asutusta".
Alueen internet-verkkotunnus on vuodesta 1997 lähtien ollut .io. Alue on julkaissut omia postimerkkejään 17. tammikuuta 1968 lähtien. Alueen virallinen valuutta on Yhdistyneen kuningaskunnan punta, mutta myös Yhdysvaltain dollari hyväksytään maksuvälineenä. Saarilla ei ole maanviljelyä, joten kaikki elintarvikkeet joudutaan tuomaan muualta.

Maantiede

Brittiläinen Intian valtameren alue muodostuu Chagossaarten kuudesta atollista, joihin kuuluu noin 2300 pientä saarta. Alueen pinta-ala on yhteensä noin 60–78 neliökilometriä, mutta 54 400 neliökilometriä, jos sisäiset vesialueet lasketaan mukaan. Alueen saariston nimi on Chagossaaret. Saarista suurin ja eteläisin on Diego Garcia. Alueen muilla saarilla on luonnollista, lähes koskematonta kasvillisuutta (pääasiassa kookospalmuja).
Augeias

Augeias (m.kreik. Αυγείας, "loistava"), oli kreikkalaisessa mytologiassa Eliin kuningas. Lähteestä riippuen hänen kerrottiin olevan Helioksen ja Nausidamen tai Eleioksen poika. Isäksi mainitaan myös Poseidon tai Forbas. Hän oli myös yksi argonauteista. Augeiaalla oli pojat Agasthenes, Fyleus ja Eurytos. Lisäksi hänellä oli tyttäret Epikaste ja Agamede.

Herakleen viides urotyö: Augeiaan tallit

Tunnetuin kertomus Augeiasta on kuitenkin Herakleen viides urotyö. Eurystheus antoi Herakleelle tehtäväksi yksin puhdistaa Augeiaan tallit yhdessä päivässä. Kun neljä ensimmäistä tehtävää olivat Eurystheuksen ponnisteluista huolimatta ihmisten silmissä ainoastaan tuottaneet Herakleelle kunniaa, lannan luonti olisi varma tapa saada tämän arvostus laskemaan. Toisaalta, kun talleissa oleileva karja oli taivaallinen lahja Augeiaalle, ne olivat immuuneja taudeille ja tulivat toimeen vähälläkin huolenpidolla, siksi talleihin oli kertynyt lantaa vuosien saatossa suunnattomia määriä.
Herakles ratkaisi ongelman muuttamalla Alfeios- ja Peneios-joet kulkemaan tallien läpi, jolloin se vei lannat mennessään. Augeias oli luvannut Herakleelle palkkioksi kymmenyksen karjastaan, mutta ei pitänytkään sanaansa. Herakles kävi myöhemmin hänen kimppuunsa kaksikin kertaa tästä hyvästä. Toisella kerralla tappoi tämän ja nosti kuninkaaksi Fyleuksen, joka oli aiemmin todistanut isälleen Herakleen vaatimuksen oikeaksi ja joutunut karkotetuksi tämän mukana.
Urotyön onnistumisesta seurannut ilo jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi Eurystheuksen hylättyä tehtävän, koska Herakles oli tehnyt työn palkkaa vastaan.
Augeiaan talleja vertauskuvana käytettäessä tarkoitetaan asiaa, joka on jätetty hoitamatta ja on siten ajan kuluessa saanut ympärilleen törkyä.
Signé Charlotte

Juoni

Kun nuoren poplaulajan, Charlotten (Isabelle Huppert), Bernard-niminen rakastaja löydetään murhattuna, hän etsii turvaa entisen miesystävänsä, Mathieun (Niels Arestrup), luota. Mathieu kuitenkin asuu nykyään Christine-nimisen (Christine Pascal) opettajan kanssa, joka paheksuu Charlotten tunkeutumista heidän elämäänsä.

Tuotanto

Signé Charlotten kuvaukset alkoivat 25. heinäkuuta 1984. Elokuva kuvattiin Ranskassa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Les Films de la Tour ja FR3 Cinéma.

Julkaisu

Signé Charlotte sai ensi-iltansa Ranskassa 20. helmikuuta 1985 ja oli Parafrance Filmsin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 90 211 katsojaa.
Kuolemattomien kaarti

Vastaanotto

Romaania on verrattu Angela Carterin, Roger Zelaznyn, M. John Harrisonin, Michael Moorcockin, Mary Gentlen ja China Miévillen teoksiin.
SF Siten Martin Lewisin mielestä kirjan juoni olisi hyötynyt sadasta lisäsivusta. Saman sivuston arvostelijan Rich Hortonin mielestä kirja on kiinnostava, mutta ei toimi kokonaisuutena. Kieli on välillä kömpelöä ja juoni sekava. Siirroksen maailma on kuitenkin kuvattu kiehtovasti.
Tähtivaeltaja-lehden Kimmo Lehtonen kertoi Swainstonin ottavan huomioon köyhyyden, eriarvoisuuden ja rasismin, jotka fantasiatarinoissa usein sivuutetaan. Sarjan ensimmäinen osa ei silti kohoa erityisen erikoislaatuiseksi kokemukseksi. Saman lehden kriitikon Tiina Raevaaran mukaan jotkut teoksen osista tuntuvat liian irrallisilta ja näyttämisenhaluisilta. Keskeisten konfliktien ja teemojen käsittely on kuitenkin hyvää. Kriitikko Toni Jerrman kirjoitti Helsingin sanomissa kirjan edustavan aikuislukijoille suunnattua fantasiaa. Mukaansatempaava romaani käsittelee ”ihmisten heikkoutta, valtapelien armottomuutta ja sodan julmuutta.” Siirros on kuin irvokas, huumehoureinen muunnelma Lewis Carrollin Ihmemaasta.
Riuttalampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Synaptic

Historia

Synapticin kehityksen rahoitti ohjelmistoyritys Conectiva, joka pyysi tuolloista työntekijäänsä Alfredo Kojimaa kirjoittamaan graafisen käyttöliittymän APT:lle jatkamalla apt-rpm-ohjelmiston kehitystä. Lopulta Synapticia käytettiin Conectivan asennusprosesseissa. Myös Gustavo Niemeyer kehitti Synapticia ollessaan töissä Conectivalla. Nykyään ohjelmaa ylläpitää Michael Vogt.

Vaihtoehdot

Kun Ubuntun sovellusvalikoima tuli saataville vuoden 2009 lokakuussa sen ilmoitettiin korvaavan Synapticin ja muita työkaluja määrittelemättömässä Ubuntun tulevassa versiossa. Ubuntu 11.10 Oneiric Ocelotin kehityksessä Synaptic on poistettu oletusasennuksesta.
Ohjaustanko (moottoripyörä)

Moottoripyörän ohjaustanko on osa moottoripyörän ohjauslaitteita. Yleensä se on rakenteeltaan ontto, pyöreä putki, johon on kiinnitetty kytkin- ja jarrukahvat ja peilit. Ohjaustanko on kiinnitetty rungon ja etuhaarukan yhtymäkohtaan, yläkolmioon. Ohjaustanko on elintärkeä moottoripyörän ohjauksen kannalta, sillä sen päistä työntämällä pyörä kallistuu, jolloin moottoripyörää voidaan ohjata haluttuun suuntaan vastaohjauksen avulla. Ohjaustangoissa käytetään yleensä kromattua terästä, mutta valmistusmateriaalina käytetään joskus myös titaania ja alumiinia. Ohjaustangot ovat yleensä halkaisijaltaan 7/8 tuumaa tai 1-1/8 tuumaa.
Ohjaustankoja on olemassa useita eri tyyppejä. Yleisin on suora tai hieman keskeltä u:lle taivutettu putkitanko, joka on yläkolmiossa kiinni korotuspaloilla. Urheilullisissa pyörissä ohjaustanko on kapeampi ja matalampi ilmanvastuksen pienentämiseksi. Kahvilakilpureissa ja katetuissa supersport-moottoripyörissä käytetään usein kaksiosaista clip-on -tankoa, jossa kahvat ovat hyvin lyhyiden putkien päässä välittömästi kiinni yläkolmiossa ilman korotuspaloja.
Custom-moottoripyörissä ja choppereissa käytetään tavallisesti leveätä ja korkeata ohjaustankoa, jossa ajoasento on pysty tai jopa taakse kallistettu. Äärimmäisen korkeata ohjaustankoa, jota käytettäessä kädet nousevat hartioiden tason yläpuolelle yläviistoon, kutsutaan apinakiikuksi (ape hanger).
Kobra (Mortal Kombat)

Kobra on kuvitteellinen henkilö Mortal Kombat -tappelupelisarjassa. Hänet tavattiin ensimmäisen kerran Mortal Kombat: Deception -pelissä.

Kobran elämäkerta

Kobra oli pohtinut vuosien ajan, kuinka hänen taitonsa toimisivat oikeassa taistelussa. Hän oli harjoitellut ainoastaan karatekoulussa, missä toisia ei saanut todella vahingoittaa. Hän päättikin sitten kokeilla taitojaan New Yorkin kujilla. Hän aloitti hyökäten jengien kimppuun ja jatkoi huumekauppiailla. Hän kiinnostui taisteluista yhä enemmän ja alkoi tappaa vastustajansa. Hän jatkoi tappamistaan hyökäten kauppoihin ja huoltoasemille varastaen samalla niiden kassat. Lopulta NYPD sai kuitenkin hänet kiinni.
Kun Kobraa vietiin poliisiasemalle, hän kuuli ammuntaa ja poliisien huutoa. Kabal ja Kira olivat saaneet tietää Kobrasta ja tulivat värväämään tätä uuteen Black Dragon klaaniin. Tapettuaan poliisit, Kabal vei Kiran ja Kobran Outworldiin, missä he työskentelivät Havikille, joka oli palauttanut Kabalin henkiin.
Myöhemmin Taven tapasi Kiran ja Kobran, jotka suojelivat siltaa, jonka Tavenin täytyi ylittää. Kiran hylättyä hänet Kobra haastoi Tavenin taisteluun ja hävisi.
Kylpyammeellinen hittejä

Huomioitavaa

Kappaleen "Yön kuninkaat 2" ensimmäinen osa "Yön Kuninkaat" (mukana Setä Tamu) on ilmestynyt Vapaapudotuksen Paholaismusiikkia -EP:llä.
ComColor

ComColor on sarja Rison valmistamia tulostimia, johon kuuluu maailman nopein mustesuihkutulostin. Siinä on PIN-koodi, 8,5-tuumainen kosketusnäyttö sekä ulostulossa tilaa 3000 sivulle. Koneita on mainostettu myös niiden halvan käyttöhinnan avulla. Tulostimet voidaan yhdistää Rison HS4000 -skanneriin, jolloin siitä tulee kopiokone. HS400 skannaa papereita automaattisesti, ja yhtä nopeasti kuin ComColorit ehtivät tulostaa. Tulostimissa on myös toiminto, joka voi automaattisesti tulostaa papereihin sivunumerot, sekä tulostuksen päivämäärän.
Darwininkettu

Esiintyminen ja eriytyminen osapopulaatioiksi

Darwininkettua esiintyy ainoastaan Chiloén saarella sekä pieni osapopulaatio mantereella Nahuelbutan kansallispuistossa. 2010-luvulla tehtyjen tutkimusten perusteella darwininkettuja on Chiloélla vähintään 412 ja mantereella 227 sukukypsää yksilöä. Aiemmin laji määriteltiin äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä yksilöitä arvioitiin olevan maksimissaan 250.Darwininkettu elää ainoastaan sademetsissä. Se on aktiivisimmillaan auringonlaskun aikaan.
Tutkiessaan darwininkettua Darwin huomasi siinä eroavaisuuksia mantereella eläviin sukulaislajeihin andienkettuun ja lintukettuun verrattuna. Se on väriltään tummempi, kooltaan pienempi ja lyhytjalkaisempi eikä risteydy sukulaislajiensa kanssa. Lajia pidettiin silti pitkään lintuketun (Pseudalopex griseus) alalajina (Pseudalopex griseus fulvipes). Geenitutkimuksissa laji osoittautui kuitenkin omakseen.
Myöhäisellä pleistoseenikaudella Chiloén saari oli yhteydessä mantereeseen. Maasilta katkesi noin 15 000 vuotta sitten merenpinnan kohoamisen takia ja aiheutti populaation jakautumisen kahdeksi eristetyksi osapopulaatioksi.

Uhat

Vaikka kanta onkin suhteellisen turvassa kansallispuistoissa, laji on kuitenkin vaarassa. Suurin uhka on elinympäristön eli trooppisten sademetsien hävittäminen. Muita mahdollisia uhkia ovat muun muassa koirat sekä koirien ja muiden eläimien levittämät loiset. Chiloén saarella darwininkettuja on myös pidetty laittomasti lemmikkieläiminä.
Essi Peltonen

Essi Peltonen (s. 1982 Turku) on suomalainen kuvataiteilija, joka asuu Naantalissa. Peltonen opiskeli Porin taidekoulussa sekä Turun AMK:n kuvataidelinjalla, josta valmistui kuvataiteilijaksi vuonna 2006.
Peltonen maalaa yleensä suunnittelematta etukäteen. Abstraktioiden lisäksi hän maalaa naisfiguureja. Peltonen on kertonut olevansa kiinnostunut erityisesti ranskalaisesta maalaustaiteesta, impressionismista ja ekspressionismista esikuvinaan muun muassa Helene Schjerfbeck, Edvard Munch, Henri de Toulouse-Lautrec ja Claude Monet.
Essi Peltosen isä on kuvataiteilija Jarkko Peltonen. Peltosilla on oma taidegalleria Elämän sirkus Naantalin keskustassa.
Majdanekin keskitysleiri

Majdanekin keskitysleiri (saks. Konzentrationslager Majdanek) oli Puolassa sijainnut natsi-Saksan keskitysleiri.

Perustaminen

Kun operaatio Barbarossan aloittamisesta oli kulunut kuukausi, Reichsführer-SS Heinrich Himmler käski käydessään Itä-Puolassa 21. heinäkuuta 1941 seudulle perustettavaksi 50 000 vangin keskitysleirin. Tämän seurauksena alueen johtaja, SS-Brigadeführer Odilo Globocnik määräsi leirin rakennettavaksi Lublinin lähistölle, josta varattiin 270 hehtaarin syrjäinen alue. Rakennustyö alkoi syksyllä 1941 ja sen suorittivat puolalaiset juutalaiset ja neuvostoliittolaiset sotavangit.
Vuoden 1942 alussa leirin suunniteltua kapasiteettia suurennettiin mahduttamaan 250 000 vankia. Vuosina 1941–1944 leiriin rakennettiin 230 eli viidennes suunnitelluista rakennuksista muun muassa kaasukammiot ja krematorio, kaksinkertaiset piikkilanka-aidat, sähköaidat ja vartiotornit. Itärintaman vastoinkäymisten ja kuljetusongelmien vuoksi rakentaminen keskeytyi.

Vartijat

Hallinnollisesti Majdanek oli muiden keskitysleirien tavoin SS:n, ja erityisesti valtion turvallisuusviraston RSHA:n ja talous- ja hallintoviraston WVHA:n alaisena.
Leirin ensimmäinen komendantti oli SS-Standartenführer Karl Otto Koch, joka oli toiminut samanlaisissa tehtävissä Buchenwaldissa 1937–1941. Vuotta myöhemmin hänen tilalleen tuli Ravensbrückin keskitysleirin entinen komendantti SS-Obersturmführer Max Kögel. Seuraavat olivat SS-Sturmbannführer Hermann Florstedt ja Obersturmführer Martin Weiss. Leirin viimeinen komendantti oli Auschwitzista siirron saanut SS-Obersturmbannführer Arthur Liebehenschel. Heidän alaisiaan SS-miehiä oli noin 1 200. Naisia ja lapsia varten oli olemassa erillinen leiri Majdanekin yhteydessä. Sitä johti Ravensbrückistä siirretty Oberaufseherin Else Erich.

Vangit

Ensimmäiset vangit olivat neuvostoliittolaisia sotavankeja sekä Buchenwaldista, Oranienburgista tai Auschwitzista siirrettyjä vankeja, ja Lublinin ja sen ympäristön juutalaisia. Myöhemmin sinne tuotiin yhteistyöhaluttomia puolalaisia sekä juutalaisia Tšekkoslovakiasta, Ranskasta, Belgiasta, Hollannista, Kreikasta, Saksasta ja Unkarista. Valko-Venäjältä ja Ukrainasta tuotiin Einsatzgruppen-joukkojen keräämiä naisia ja lapsia. Varsovan ja Białystokin ghettojen asujaimiston rippeet vietiin Majdanekiin. Kaikkiaan leirillä oli vankeja yli 50 kansallisuudesta, eniten puolalaisia, sitten Puolan ja muiden maiden juutalaisia, venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia.
Osa leirille tuoduista murhattiin heti hiilimonoksidilla tai Zyklon B -kaasulla tai ammuttiin. Vahvimmat säästettiin orjiksi. 3. marraskuuta 1943 18 400 ihmistä ammuttiin Majdanekin krematorion läheiseen ojaan. On arvioitu, että Majdanekissä murhattiin 80 000 ihmistä nälkiinnyttämällä, kylmään, tappavaan työhön ja teloittamalla. Leiriltä pakeni onnistuneesti noin 250 vankia ja ehkä 300 onnistui pakenemaan siirrettäessä muille leireille.