google/wiki40b huggingface dataset:
Jari Vesa

Jari Vesa on suomalainen radiotoimittaja-tuottaja ja viihdetaiteilija. Hän on toimittajana Yle Radio Suomen maakuntaradiossa, Radio Suomi Kemissä.
Hän on esiintynyt myös erilaisissa tapahtumissa, kuten muun muassa Ranuan Hillamarkkinoilla. Hän on ollut mukana Jope Ruonansuun ja Tommi Reposen muodostamassa "Elvis-osasto"-viihderyhmässä, jossa hän esitti muun muassa Oula Mälkättäjä -nimistä lappalaismiestä. Ryhmä julkaisi myös omat albumit Elvis-osasto (1992) sekä Täällä Washington (1992). Lisäksi hän näytteli Yleisradion 1990-luvulla esitetyn KesäQ-ohjelman Riehuvaa reportteria "Kärkkäriä".
Vuosina 2002 − 2018 hän teki Tommi Reposen kanssa AKK (Anonyymit kotikiusatut Ky) -nimistä huumoriohjelmaa Yle Radio Suomelle.
Lauantaisin hän vuorottelee yhtenä juontajana kolmesta Entisten nuorten sävellahjassa.
Katri Rautio

Elämäkerta

Raution vanhemmat olivat mekaanikko Sven Bernhard Bengtsson ja Gustava Karolina Walin. 
Ennen teatteriin tuloaan Bengtson oli käynyt Pietarissa kirkkokoulua, Hämeenlinnan ruotsalaista tyttökoulua ja saanut yksityisopetusta. Näyttelijä Niilo Sala opetti Katrille suomen kieltä ja mitä todennäköisimmin tartutti hänen innostuksen näyttelemiseen ja antoi hänelle siihen perusopetusta.
Bengtsson oli vasta 17-vuotias, kun hän sai ensimmäisen kiinnityksensä Suomalaiseen teatteriin vuonna 1880, ja palkkaajana oli suomalaisen teatterin isäksi yleisesti tunnustettu teatterinjohtaja Kaarlo Bergbom. 
Bengtsson avioitui 1883 teatterin toisen näyttelijän Alex Raution (1857–1916) kanssa. Avioliitosta syntynyt poika, Markus Rautio eli Markus-setä, oli Yleisradion lastenohjelmien muun muassa Lastentunnin toimittaja.
Jäätyään kansallisteatterista 1917 eläkkeelle Katri Rautio toimi Kansallisteatterin oppilaskoulun ja Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun johtajana ja esitti keskeisiä rooleja kolmessa mykkäkauden elokuvassa ja tuberkuloosin valistuselokuvassa.
Rautio oli Suomen näyttelijäliiton kunniajäsen vuodesta 1917. Tasavallan presidentti myönsi Rautiolle Pro Finlandia -mitalin vuonna 1948.
Roger Milla

Ura

Milla aloitti uransa 13-vuotiaana Doualan joukkueessa. Vuonna 1976 hän voitti liigamestaruuden Tonnerre Yaoundéssa. Vuonna 1977 hän siirtyi Ranskaan Valenciennesin joukkueeseen, mutta ei päässyt seurassa vietetyn kahden vuoden aikana edustusjoukkueeseen. Vuonna 1979 hän siirtyi AS Monacoon, mutta istui sielläkin pääosan ajasta penkillä ja kärsi loukkaantumisista. Vuonna 1980 hän voitti joukkueessa Ranskan cupin. Hän oli myös Bastian riveissä, mutta ei sielläkään onnistunut tekemään läpimurtoa, vaikka voittikin toisen kerran peräkkäin Ranskan Cup -mestaruuden. Vuonna 1984 hän siirtyi kakkosdivisioonan Saint-Étienneen, missä pelit sujuivat paremmin. Vuonna 1986 hän siirtyi Montpellier’hen ja sen jälkeen vielä Réunionille, missä voitti paikallisen mestaruuden JS Saint-Pierroisen riveissä. Ranskasta Milla palasi 1990 takaisin Kameruniin Tonnerre Yaoundéen. Hän päätti pelaajauransa pelaamalla Indonesian liigassa 1994–1996.

Maajoukkueura

Kamerunin maajoukkuetta Milla edusti kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa, joista ensimmäinen oli 1982. Se oli myös Kamerunin ensiesiintyminen MM-kisoissa. Milla pelasi kaikissa otteluissa, mutta Kamerun jäi turnauksessa alkulohkoon. Hän edusti maataan myös Los Angelesin olympialaisissa 1984 ja useissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän oli mukana voittamassa mestaruutta  vuosina 1984 ja 1988.  Milla lopetti maajoukkueuransa ennen 1990 MM-turnausta, mutta perui lopulta päätöksensä Kamerunin presidentin pyynnöstä. Turnauksessa Kamerun eteni puolivälieriin saakka ja Milla teki neljä maalia sekä valittiin kisojen tähdistöön. Milla edusti Kamerunia vielä vuoden 1994 jalkapallon MM-kilpailuissa 42-vuotiaana ja teki maalin ottelussa Venäjää vastaan. Näin hänestä tuli MM-kisahistorian vanhin pelaaja ja vanhin maalintekijä. Milla on valittu Afrikan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 1976 ja 1990. Hän juhli maalejaan aina näyttävästi ja oli muutenkin yleisöä viihdyttävä pelaaja.
Matias Varttinen

Ura

Varttinen on Panelian Raikkaan kasvatti. Hän juniorina sittemmin Porin Ässiin. Varttinen voitti kauden 2010–2011 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2012–2013 hän oli Ässien B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 27+29=56, joilla Varttinen sijoittui B-nuorten SM-sarjan maalipörssissä seitsemänneksi ja pistepörssissä yhdeksänneksi. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-pronssia. 
Kaudella 2015–2016 Varttinen debytoi Ässien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 2. helmikuuta 2016 Kalevan Palloa vastaan. Varttinen sai ottelussa jääaikaa 6.11 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Varttinen oli Ässien A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 28+34=62. Hän jakoi A-nuorten SM-liigan maalipörssin neljännen sijan neljän muun pelaajan kanssa ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Varttinen ylsi myös kolmella osumallaan sarjan alivoimamaalipörssin voittoon Jokereiden Aleksi Ainalin kanssa. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan joulukuun 2015 kuukauden pelaajaksi. Hänet valittiin runkosarjan päätteeksi A-nuorten SM-liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2016 Varttinen liittyi try-outille Ässien SM-liigajoukkueeseen tultuaan yli-ikäiseksi seuran A-nuorissa. Hän sai elokuussa kauden 2016–2017 kattavan sopimuksen. Varttinen teki liigauransa avausmaalin 15. lokakuuta 2016 JYPiä vastaan. Kaikkiaan hän teki tulokaskautensa 2016–2017 aikana 49 runkosarjaottelussa tehot 7+6=13 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Ässien SM-liigakauden päätyttyä Varttinen vahvisti seuran A-nuoria, joissa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Joulukuussa 2016 Varttinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudella 2017–2018 Varttinen pelasi loukkaantumisten vuoksi runkosarjassa vain 34 ottelua. Kaudella 2018–2019 hän onnistui pelaamissaan 44 ottelussa olemaan ottamatta ainuttakaan jäähyä. Syyskuussa 2018 Varttinen pelasi kolme Suomen Cupin ottelua lainalla Ässien yhteistyöjoukkueessa, Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssä.
Varttinen siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin. Joukkuetta valmentaa hänelle Ässistä tuttu Joni Petrell.

Muuta

Varttisen pikkuveli Aleksi pelaa puolustajana Ässien SM-liigajoukkueessa, missä veljekset pelasivat samaan aikaan kaudella 2018–2019.
Hangon linnoitus

Hangon linnoitus oli 1700-luvun lopulla Hankoon rakennettu linnoitus joka koostui kallioluodoille rakennetuista Gustavsvärnin, Meijerfeldtin ja Gustaf Adolfin linnakkeista sekä mantereella olleesta Kuningattarenvuoren varustuksesta. Saarilinnakkeet muodostivat Hangon satamaan vievää meriväylää suojaavan kolmion. 
Hangon Tulliniemelle rakennettiin ensimmäinen tykkien kenttälinnoite Brunerskärin skanssi jo 1600-luvun lopulla. Varsinaisesti Hangon linnoituksen rakennustyöt alkoivat 1788–1790 käydyn Kustaa III:n sodan jälkeen jolloin Tulliniemelle ja läheisiin saariin rakennetut tilapäiset kenttälinnoitteet päätettiin korvata pysyvillä linnoituslaitteilla Hangon sataman suojaamiseksi. Linnoitustyöt suunnitteli linnoittajaprikaatin komentaja von Kierting apulaisenaan kapteeni Carl Nycander ja linnoittaminen alkoi keväällä 1793. Linnoitustyöt jatkuivat 1800-luvun alkuun saakka mutta linnoitus jäi kuitenkin keskeneräiseksi. 
Suomen sodan aikana Hangon linnoitus joutui venäläisille ilman taisteluita. Venäläiset jatkuivat 1800-luvulla linnoitustöitä. Krimin sodan alkaessa  Gustavsvärnin linnakkeessa oli 61 tykkiä ja linnake torjui sodan aikana englantilaisten laivastohyökkäyksen. Hangon linnoitusta alettiin kuitenkin pitää liian kalliina ylläpitää ja niinpä Gustavsvärnin, Kustaa Aadolfin ja Meijerfeldtin luodoilla olleet linnakkeet räjäytettiin loppukesästä vuonna 1854. 
Hangon linnoituksen varustuksia on yhä jäljellä Gustavsvärnin ja Gustaf Adolfin  saarilla.
Pohjan Kansa

Pohjan Kansa oli Oulussa vuosina 1919–1923 ilmestynyt sanomalehti. Se aluksi SDP:n ja sittemmin Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen äänenkannattaja. Vuonna 1921 lehti käytti nimiä Kansan Tahto ja Köyhälistön Työ. Vuoden 1923 alusta lähtien se ilmestyi nimellä Uusi Pohjan Kansa.
Valkoisten sisällissodan aikana tuhoama Kansan Tahdon kirjapaino saatiin kuntoon kesäkuussa 1919, jolloin sieltä alkoi ilmestyä uusi työväenlehti nimeltä Pohjan Kansa. Sen kustantajaksi oli jo marraskuussa 1918 perustettu samanniminen osakeyhtiö. Lehti kannatti työväen luokkataistelua, mutta korosti parlamentaarisen toiminnan merkitystä ja SDP:n paikallisjärjestöistä poiketen tuki puolueen johtoa. SDP:n hajotessa vuoden 1920 aikana Pohjan Kansasta tuli sosialistisen työväenpuolueen äänenkannattaja, joka kuitenkin säilytti itsenäisyytensä puolueen ja varsinkin SKP:n johtoon nähden. Sosiaalidemokraatit perustivat sen kilpailijaksi uuden Kansan Tahdon. Pohjan Kansa sai kirjoittelustaan useita viranomaisten nostamia painokanteita, jotka johtivat toimittajien pitkiin vankeustuomioihin. Toukokuussa 1921 lehti määrättiin lakkautettavaksi kolmen kuukauden ajaksi, jolloin se ilmestyi nimillä Kansan Tahto ja Köyhälistön Työ.
Taloudellisesti melko omavaraisesta Pohjan Kansasta pyrittiin kehittämään kilpailukykyinen sanomalehti. Vuoden 1923 alussa käyttöön otetun rotaatiopainokoneen myötä se omaksui nimen Uusi Pohjan Kansa. Samalla sen julkaisijaksi tuli kirjapainoyhtiö Oulun Läänin Kirjateollisuus Oy. Aluksi kolmesti ja lokakuusta 1919 lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 5 000–8 000 kappaletta. Vastaavina toimittajina työskentelivät Antti Kallio (1919–1920), Arvi Turkka (1920), Paul Brander (1920–1921), Kaarlo Kosunen (1921–1922), Antti Hyvönen (1921), Antti Nylund (1922), Kosti Vihtori Salonen (1923), Toivo Nylund (1923) ja Yrjö Mäkelin (1923). Toimituskunnan keskeisiä jäseniä olivat maaliskuussa 1920 aloittanut Salonen ja vuoden 1922 alussa Ouluun palannut Mäkelin.
Lehti lakkautettiin sosialistisen työväenpuolueen kieltämisen yhteydessä elokuussa 1923. Pidätetyiksi joutuivat toimittajat Yrjö Mäkelin ja Arvi Turkka, yhtiön johtokunnan puheenjohtaja A. J. Tuominen ja kaksi johtokunnan jäsentä. Turkka ja Tuominen tuomittiin vankeusrangaistuksiin, Mäkelin teki vankilassa itsemurhan ja jo aikaisemmin pidätetty Kosti Salonen pakeni vapauduttuaan Neuvostoliittoon. Kirjapainon vapauduttua takavarikosta kesällä 1924 Pohjan Kansan jatkajaksi perustettiin Pohjan Voima.
Yläislannin kieli

Yläislannin kieli (Háfrónska) on keinotekoinen kieli, jonka on luonut belgialainen Jozef Braekmans. Hänen tavoitteenaan oli poistaa lainasanat modernista islannin kielestä. Kielen kehittäjä kuvaa yläislannin sanastoa "ultrapuristiseksi" kokoelmaksi olemassa olevia islanninkielisiä sekä Braekmansin itsensä luomia neologismeja. Yläislannilla ei ole Islannissa virallista asemaa ja se on lähinnä yhteinen projekti pienelle joukolle henkilöitä, joita kutsutaan nimellä "nýyrðaskáld". Harrastajien tarkoituksena on luoda islannin muoto, jossa ei ole lainkaan ulkopuolisia vaikutteita. Kieli on saavuttanut jonkun verran huomiota ja julkisuutta Islannissa.

Nimi ja symbolismi

Kieli nimettiin uusnorjan (nynorsk) pohjalta kehitetyn, konservatiivisen ylänorjan (høgnorsk) kielen mukaan. Kielen nimen toinen osa, "frónska", on johdettu sanasta "frón", joka on runoudessa Islannin nimi. Edda-runossa frón on yksi maapalloon viittaavista nimistä. Braekmans mainitsi nimen ensimmäisen kerran is.islenska-uutisryhmässä 23. marraskuuta 2003. Ennen sitä hän käytti kehittämästään kielestä nimiä "frónska" tai "hyperislanti".

Ultrapurismi

Yläislannin keskeinen periaate on "málgjörhreinsun" (ultrapurismi), joka on lingvistisen purismin äärimmäisin muoto. Tämäkin termi on Braekmansin kehittämä. Termillä pyritään kuvaamaan ajatusta siitä, että kaikkea puhetta voidaan tutkia puristiselta kannalta, mukaan lukien erisnimiä, maantieteellisiä nimiä tai kemikaalien nimiä. Braekmansin mukaan ultrapurismin ensiaskeleet otti jo 1800-luvulla neologistinen ryhmä Fjölnismenn. Heidän Skírnir-julkaisussaan muun muassa erisnimet Robert Peel ja John Russell käännettiin muotoon Hróbjartur Píll ja Jón Hrísill. Myös maantieteelliset nimet käännettiin: Góðviðra (Buenos Aires), Sigurborg (Kairo) sekä Slettumannaland (Puola). Nykypäivän Islannin kielipolitiikasta poiketen yläislannin kehittäjien tärkeimpänä tavoitteena on poistaa latinismit ja germanismit kielestä.

Medianäkyvyys

Projekti on saanut jonkun verran huomiota Islannissa. Kieltä on käsitelty islantilaisessa lehdistössä. DV-lehdessä oli Braekmansin koko sivun haastattelu vuonna 1999. Projektia käsiteltiin lyhyesti marraskuussa 2005 Islannin television Stöð 2 -kanavalla. Islantilaisella Rás 2 -radiokanavalla on viikoittainen ohjelma, jossa esitellään epätavallisia islannin sanoja. Ohjelmassa on silloin tällöin esitelty myös yläislannin sanoja eräänlaisen arvauspelin muodossa.
Thomas Van der Plaetsen

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: Tilastopaja, IAAF
Pajulammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,4 metriä mpy.
Terekli Mekteb

Historia

Toisen maailmansodan aikana joulukuussa 1942 Terekli Mekteb oli hetken aikaa saksalaisen Armeijaryhmä A:n joukkojen valtaama, mutta kaupungista jouduttiin luopumaan muutaman päivän jälkeen puna-armeijan voimakkaan vastahyökkäyksen seurauksena. Terekli Mekteb oli itäisin piste, johon asti Saksan joukkoja Neuvostoliiton alueella toisen maailmansodan aikana tunkeutui.
Palvelualojen ammattiliitto PAM

Historia

Pam perustettiin 28. marraskuuta 2000 neljästä yksityisten alojen palveluliitosta, jotka olivat Hotelli- ja ravintolahenkilökunnan liitto (HRHL), Teknisten- ja erikoisammattien liitto (Tekeri), Kiinteistötyöntekijäin liitto (KTTL) ja Liikealan ammattiliitto.
Pam on neuvotellut yhdessä työnantajien kanssa 42 työehtosopimusta.

Organisaatio

Pamilla on 16 aluetoimistoa ja yli 200 ammattiosastoa.
Liiton ylin päättävä elin on edustajisto ja liiton toimintaa johtaa hallitus. Molempien toimikausi on neljä vuotta. Kesällä 2015 Pam luopui varapuheenjohtajista.

Poliittiset sidonnaisuudet

Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Pam tuki SDP:n Paavo Lipposen kampanjaa 33 900 eurolla, vasemmistoliiton Paavo Arhinmäen kampanjaa 8 000 eurolla ja vihreiden Pekka Haaviston kampanjaa 8 000 eurolla.
Innuendo

Julkaisut

Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1991 CD-levynä, vinyylilevynä ja C-kasettina. Osa vinyylijulkaisun kappaleista on editoitu hieman erilaisiksi. Albumi julkaistiin Britanniassa 4. helmikuuta 1991, levy oli myyntilistalla 37 viikkoa, parhaillaan 1. sijalla myyden platinaa. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 5. helmikuuta 1991, kultaa myynyt albumi nousi 10 listaviikon aikana parhaillaan sijalle 30.
Albumi julkaistiin Japanissa remasteroituna CD-levynä vuonna 2001. Remasteroitu versio Japanilaisin kansin julkaistiin uudelleen vuonna 2004 Japanissa ja Euroopassa.
Noormarkun kirkko

Historia

Noormarkun vanha kirkko tuhoutui vuonna 1918 sisällissodan yhteydessä Noormarkun taistelun aikana. Se paloi pääsiäislauantain aamuna 30. maaliskuuta, kun punaisten tykistön ampuma kranaatti lensi suoraan ikkunasta sisään ja sytytti alttaripäädyn tuleen. Kirkon mukana paloi myös Noormarkun seurakunnan arkisto ja kirkonkirjat.
Uuden kirkon rakentaminen aloitettiin vasta 1931 A. Ahlström Osakeyhtiön vuonna 1927 Antti Ahlströmin syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi tekemän lahjoituksen turvin. Lahjoitukseen sisältyivät myös arkkitehti Armas Lindgrenin tekemät piirustukset. Noormarkun kirkko jäljittelee ulkoasultaan Satakunnan keskiaikaisia harmaakivikirkkoja, kuten Ulvilan ja Tyrvään Pyhän Olavin kirkkoja. Kirkon ulkoseinät on muurattu harmaakivestä ja sisäseinät tiilestä. Keskiaikaisista kivikirkoista poiketen Noormarkun kirkon katto on paanujen sijaan tehty kuparikatteesta. Kirkkosalin alttariseinällä on Lennart Segerstrålen vuonna 1957 maalaama fresko. Hän laati myös vanhojen valokuvien perusteella piirustukset vanhan kirkon tulipalossa tuhoutuneesta vaivaisukosta, jonka kopion noormarkkulainen Pauli Österlund veisti 1950-luvulla. Vaivaisukko on nykyään nähtävillä kirkon eteisessä.

Hautausmaa

Kirkon vieressä sijaitsevalla hautausmaalla on muun muassa Ahlströmin suvun hauta-alue, joka sisältää useita taiteellisesti merkittäviä hautamuistomerkkejä. Hautausmaan laajennusosa vihittiin käyttöön vuonna 2009. Samaan aikaan aivan Valtatie 23:n vieressä sijaitseva hautausmaa ympäröitiin 1,3 metriä korkealla harmaasta graniitista valmistetulla kiviaidalla, joka on yhteensä noin 400 metrin pituinen. 
Sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Erik Bryggman v. 1951
Noormarkun kirkko ja hautausmaa luetaan kuuluvaksi Noormarkun ruukin alueeseen, joka on yksi Museoviraston määrittelemistä Valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Eva Longoria

Ura

Eva Longorian tunnetummat TV-roolit ovat olleet televisiosarjoissa Tunteita ja tuoksuja ja Täydelliset naiset. Longoria toimii myös L’Oréalin  ja Magnum-jäätelön  mallina. Ensimmäisen merkittävän elokuvaroolin hän sai elokuvasta The Sentinel – salaliitto vuonna 2006.
Longoria oli Pussycat Dolls -ryhmän erikoisvieraana huhtikuussa 2006 ja esiintyi Jessica Simpsonin musiikkivideossa "A Public Affair" yhdessä Christina Milianin, Christina Applegaten, Ryan Seacrestin, Maria Menounosin ja Andy Dickin kanssa vuonna 2006.

Yksityiselämä

Eva Longoria on yhdysvaltalais-meksikolaisesta perheestä ja nuorin neljästä tyttärestä; muut ovat Elisabeth, Emily ja Esmeralda. Hän on sisaruksista ainoa jolla on tummat silmät, tumma iho ja tummat hiukset. Tästä hän kärsi omien sanojensa mukaan nuoruudessaan. Hänet valittiin Miss Corpus Christi USA:ksi vuonna 1998.
Longoria oli naimisissa näyttelijä Tyler Christopherin kanssa vuosina 2002–2004. Tällöin Longoria esiintyi nimellä Eva Longoria Christopher. Longoria avioitui seuraavan aviomiehensä, koripalloilija Tony Parkerin kanssa 7. heinäkuuta 2007 maistraatissa Pariisissa. Avioliitto siunattiin kirkollisin menoin vuorokautta myöhemmin. Avioliiton myötä Longoria otti käyttöön yhdistelmäsukunimen Longoria Parker. Longoria haki avioeroa 17. marraskuuta 2010 löydettyään miehensä kännykästä satoja viestejä toiselta naiselta. Pari oli naimisissa kolme vuotta. Parin erottua Longoria ilmoitti ottavansa vanhan sukunimensä takaisin.
Longoria alkoi seurustella vuonna 2013, kihlautui joulukuussa 2015, avioitui toukokuussa 2016 Jose Antonio Bastonin kanssa ja he saivat Santiago Enrique -nimisen poikalapsen 20. kesäkuuta 2018.
Gibsonin aavikko

Gibsonin aavikko (engl. Gibson Desert) on aavikko Länsi-Australian osavaltiossa.
Gibsonin aavikko kattaa 155 530 neliökilometrin alueen. Sitä rajoittaa keskisen Australian vuoristot idässä, Iso Hiekka-aavikko pohjoisessa, sekä Iso Victorian aavikko ja Hamerselyn vuoristo etelässä. Aavikko sijaitsee laajalla tasankoalueella, jossa on pitkiä hiekkaharjanteita. Keskisoissa aavikko muuttuu avoimeksi tasangoksi.
Aavikon länsiosassa on suuri suolajärvi Lake Disappointment (suom. Pettymysjärvi), jossa monet linnut kokoontuvat muuten kuivassa ilmastossa. Gibsonin aavikon kasvillisuus on vaihtelevaa: se koostuu keihäsakaasiapensaikosta, Triodia-suvun ruohoista sekä eukalyptuspuista laaksoissa. Eläimistä aavikolla elää esimerkiksi isopussikaniini, punajättikenguru, australianpaksujalka ja emu.
Ihmisasutusta Gibsonin aavikolla ei juurikaan ole. Merkittävin asutuskeskus on Warburton alueen itärajalla. Vuonna 1874 australialaisesta tutkimusmatkailijasta John Forrestista tuli ensimmäinen ihminen, joka kulki Gibsonin aavikon halki. Aavikko sai nimensä kuolleen Ernest Gilesin tutkimusryhmän jäsenen mukaan. Gilesin ryhmä ylitti aavikon vuonna 1876.
Uutisankkuri 2: Legendan paluu

Vastaanotto

Uutisankkuri 2 oli avausviikonloppunaan Yhdysvaltojen toiseksi katsotuin elokuva – sen edelle meni vain Hobitti – Smaugin autioittama maa. Arvosteluissa sitä pidettiin mm. "vuoden hauskimpana elokuvana, mielipuolisella tavallaan, terävän satiirisena viihdepakettina".
Susanna Taivalsalmi

Ura runoilijana ja kirjailijana

Taivalsalmi julkaisi esikoisrunokokoelmansa Pieni verenkuva voitettuaan 14. valtakunnallisen Runo-Kaarina -kirjoituskilpailun vuonna 2007. Kaarinan kaupungin runokirjat julkaisi kirjan lokakuussa 2007 Turun kirjamessuilla. Taivalsalmen runous pohjautuu esikoisteoksessa vahvaan kristilliseen kuvastoon. Teoksen suurina teemoina ovat rakkaus ja kuolema. Usein hänen runonsa käsittelevät myös ristiriitaisia suhteita toisiin ihmisiin ja ruumiillisuuteen.
Alun perin Taivalsalmi on koulutukseltaan yo-datanomi. Kirjoittamista hän opiskeli tamperelaisessa kirjoittajakoulu Viita-akatemiassa vuosina 2003–2006 opettajanaan kirjailija Vuokko Tolonen. Taivalsalmi toimi koulun opiskelijoiden perustaman kirjoittajayhdistys Viitapiiri ry:n hallituksessa vuosina 2003–2010. Hän on ollut myös kirjailijayhdistys Pirkkalaiskirjailijat ry:n jäsen. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi kirjoittajayhteisö aukea.netissä ja on sivuston jäsen edelleen. Ennen Runo-Kaarina -voittoa Taivalsalmi palkittiin Pirkanmaan kirjoituskilpailussa vuonna 2005 tekstistään Getsemane. Vuonna 2006 hän sai kilpailussa kunniamaininnan tekstistä Estä lapsia tulemasta meidän tykömme.
Omina kirjallisina esikuvinaan Taivalsalmi pitää muiden muassa Saila Susiluotoa, Pablo Nerudaa, Federico Garcia Lorcaa, A. W. Yrjänää ja Saima Harmajaa.
Tällä hetkellä Taivalsalmi asuu Helsingissä ja työstää tulevia teoksiaan oikoluvun ohella.
Juhani Lahtinen

Juhani Heikki Kalevi Lahtinen (28. syyskuuta 1938 Tampere – 8. maaliskuuta 2018 Espanja) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lahtinen oli aikansa huippuvahti. Hän pelasi koko 252 ottelua kestäneen SM-sarjauransa Tampereen Ilveksessä. Vain Jukka Tammella on enemmän pelejä Ilveksen maalissa. Lahtinen voitti urallaan viisi Suomen mestaruutta ja yhteensä 12 SM-mitalia.
Lahtinen pelasi kymmenen kertaa arvoturnauksessa: kahdeksat MM-kilpailut ja kahdet olympiakisat. Maaotteluita hänelle kertyi 160.
Yleisurheilussa Lahtinen oli Suomen huippuja nuorten tasolla. Hän voitti vuonna 1957 nuorten SM-kultaa seiväshypyssä ja 4×100 metrin viestissä.