google/wiki40b huggingface dataset:
Brett Favre

Ura

Favre sai NFL-varauksen vuonna 1991, kun Atlanta Falcons varasi hänet numerolla 33 NFL Draftin toisella kierroksella. Sitä ennen hän oli pelannut neljä vuotta University of Southern Mississippin yliopistojoukkueessa. Favre edusti Falconsia vain yhden kauden. Vuonna 1992 seura kauppasi hänet Green Bay Packersiin vaihdossa saman vuoden NFL Draftin ensimmäisen kierroksen varausvuoroon (vuoro numero 17). Green Bayssä Favre löi itsensä läpi ja oli joukkueen ykköspelinrakentaja 16 kauden ajan.
Favren aikana Packers eteni seitsemästi divisioonansa voittoon (vuosina 1995–1997, 2002–2004 ja 2007), neljästi NFC:n mestaruusotteluun (1995–1997 ja 2007), kahdesti NFC:n mestariksi (1996 ja 1997) ja kerran NFL:n Super Bowlin mestariksi. Vuoden 1997 Super Bowlissa Packers voitti New England Patriotsin. Favren on Associated Press valinnut kolmesti NFL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi, vuosina 1995–1997 (viimeisenä vuonna jakoi palkinnon Barry Sandersin kanssa) ja hänellä on hallussaan monia NFL:n ennätyksiä. Hän on muun muassa eniten peräkkäisiä otteluja aloittavana pelinrakentajana pelannut NFL-pelaaja.
Maaliskuussa 2008 Favre kertoi lopettavansa uransa, mutta muutamaa kuukautta myöhemmin, heinäkuussa 2008 hän ilmoitti aikovansa sittenkin jatkaa. Packers oli ehtinyt jo nostaa Aaron Rodgersin uudeksi ykköspelinrakentajakseen ja erinäisten vaiheiden jälkeen Packers kauppasi Favren elokuussa New York Jetsiin NFL Draftin varausvuoroa vastaan.
18.8.2009 Favre teki sopimuksen Minnesota Vikingsin kanssa.
5.10.2009 Green Bay Packersiä vastaan Favresta tuli ensimmäinen pelinrakentaja joka on voittanut jokaisen NFL-joukkueen.

Yksityiselämä

Favre on ollut vuodesta 1996 naimisissa Deanna Favren (o.s. Tynes) kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Osa-alue

Osa-alue (ruots. delområde) tarkoittaa aluetta, joka on muodostettu jakamalla kunta pienempiin osiin tilastointia varten. Suomen kunnat on jaettu osa-alueisiin joko yhdellä, kahdella tai kolmella eri hierarkiatasolla. Kolmitasoisessa aluejaotuksessa hierarkiatasojen nimitykset suurimmasta pienimpään ovat suuralue, tilastoalue ja pienalue. Suomessa on noin 11 000 pienaluetta. Ruotsin kielellä vastaavat nimitykset ovat storområde, statistikområde ja småområde.

Esimerkkejä

Suomessa esimerkiksi Turku on jaettu kolmitasoisesti suur-, tilasto- ja pienalueisiin. Osa-alueiden tunnusnumeroiden pituudet ovat vastaavasti 1, 3 ja 6 numeroa. Koodin ensimmäinen numero yksilöi suuralueen, seuraavat kaksi tilastoalueen ja viimeiset kolme pienalueen. Turussa on 9 suuraluetta ja 134 pienaluetta. Aluejakokartan luettelon perusteella tilastoalueita on 53 kappaletta.
Helsingissä piirijakojärjestelmään kuuluu marraskuussa 2012 tehdyn päätöksen mukaan 8 suurpiiriä, 34 peruspiiriä, 148 osa-aluetta ja 404 pienaluetta.
Kouvola puolestaan on jaettu kuuteen suuralueeseen, 43 tilastoalueeseen eli kaupunginosaan ja 193 pienalueeseen. Kouvolassa suuralueet käsittävät Kouvolan seudun vuoden 2009 kuntaliitosta edeltäneen kuuden kunnan alueet.

Ruotsi

Ruotsissa kuntien osa-alueita kutsutaan nimellä NYKO-delområde, missä "NYKO" tulee sanasta nyckelkodsystemet.

Norja

Norjassa kuntien osa-alueiden nimitys on grunnkrets.
Grand Prix 4

Vastaanotto ja palkinnot

GP4 on voittanut BAFTA Interactive Entertainment Awards -palkinnon urheilupelien kategoriassa.
Tinga Tinga tarinat

Tinga Tinga -tarinat (engl. Tinga Tinga Tales) on vuonna 2009 julkaistu animaatiosarja.
Eeli Jaatinen

Eeli David Jaatinen (10. joulukuuta 1905 Tampere – 24. marraskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja pilapiirtäjä. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sai maalaamiseen Eero Järnefeltin opastusta. Hän työskenteli WSOY:lle ja Otavalle ja teki pilakuvia Veli Giovannin Pilajuttuja ja piirroksia -lehteen sekä Joulukärpäseen. Vuonna 1933 hän osallistui Tukholmassa pidettyyn suomalaisten humoristien näyttelyyn. Jaatisen 1940-luvulla saksalaisen painokuvan pohjalta maalaama suojelusenkeliä ja kahta lasta esittävä maalaus Suojelusenkeli on levinnyt tauluna moniin suomalaiskoteihin.
Jaatisen sarjakuvia olivat muun muassa Keskellä viidakkoa (Jännityslukemisto 1942−1943), Nuorenparin elämää (Kertomuksia 1933−1934) ja Insinööri Risto Karin seikkailuja (Lukemista kaikille 1938−1939). LIsäksi hän teki paljon kirjankansia, lehtikuvituksia ja postikortteja. Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedian mukaan Keskellä viidakkoa on Jaatisen merkittävin sarjakuvatyö, joka ”viljelee tyylipuhtaasti Robinson Crusoesta ja Tarzanista tuttuja henkiinjäämis- ja selviytymisteemoja.”
Jaatinen teki WSOY:lle Riksi-sarjan ja sen edeltäjäsarjan 10mk romaanit kannet. Tyyliltään tunnistettavat kannet ovat Ville Hännisen mukaan totisia mutta vetäviä. Jokaisessa kannessa on Jaatisen signeeraus. Tyyli sopi erityisesti viihde- ja tietokirjallisuuteen. Hänen ideastaan syntyi Suomen historia kuvina (1957), johon tekstit on kirjoittanut Tauno Kuosa Jokamiehen Suomen historian pohjalta. Kirjan kansien kuvien rajaus on elokuvallinen ja värimaailma selkeä. Riksin sarja on yhä suosittu ja Jaatisen työhön törmää antikvariaateissa.
Jorge Fucile

Seurajoukkue

Fucile aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa joukkueesta Liverpool Montevideosta. 31. elokuuta 2006 hän siirtyi vuoden kestävällä lainasopimuksella Portoon. Ensimmäisen kauden aikana hän pelasi yhteensä 18 pääsarjaottelua ja kausi päättyi Porton toiseen perättäiseen liigamestaruuteen. Kesällä 2007 Fucilen siirrosta tehtiin pysyvä ja näin hän jäi Portoon viisivuotisella sopimuksella.
Seuraavina kahtena kautena Portossa Fucile kuului joukkueen luottopelaajiin ja pelasi sekä vasempana että oikeana laitapuolustajana.

Maajoukkue

Fucile teki ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa 24. toukokuuta 2006 ystävyysottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Hän oli mukana vuoden 2007 Copa Américassa, jossa Uruguay sijoittui lopulta neljänneksi.
Alexandra Smirnoff

Alexandra Smirnoff (6. toukokuuta 1838 Vaasa – 25. syyskuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen pomologi ja hedelmänviljelyn uranuurtaja Suomessa. Hän on Suomessa ja Ruotsissa ainoa merkittävä hedelmänviljelytutkimusta tehnyt pomologi. Lisäksi hän Euroopan merkittävien pomologien joukossa ainoa nainen.
Smirnoffin vanhemmat olivat kauppias Michael Smirnoff ja Klara Johanna Lindeqvist. Hän kävi koulua Vaasassa ja opiskeli puutarhanhoitoa Viipurin pitäjän Saarelan kartanossa kreivitär Helena Alexandra Stewen-Steinheilin johdolla. Hän toimi ensin kreivitär Stewen-Steinheilin omistamassa Saarelan kartanossa ja opiskeli sitten Ruotsissa puutarhanhoitoa kuuluisan pomologin Olof Enerothin oppilaana, avustaen häntä Venäjän osalta teoksen Handbok i svensk pomologi laatimisessa. Smirnoff palasi Suomeen vuonna 1875. Suomessa hän työskenteli puutarhanhoidon hyväksi eri tavoin, matkusti ympäri maata ja julkaisi alan teoksia, kuten Några ord om trädfruktodling och dess framtida ordande i Finland (1892), joka myös suomennettiin. Vuodesta 1893 lähtien hän toimitti Koti ja Yhteiskunta -lehden kasvitarhaosastoa. Hänen päätyökseen jäi teoksen Handbok i svensk pomologi laajennettu ja uudistettu neliosainen laitos, joka julkaistiin 1896–1902.
Smirnoff toi Suomeen kestäviä venäläisiä omenapuulajikkeita. Tunnustukseksi ansiokkaasta toiminnasta hänelle myönnettiin valtion eläke vuonna 1907.
Jälkiehkäisy

Jälkiehkäisy on tarkoitettu raskauden ehkäisyyn suojaamattoman yhdynnän jälkeen tai jos ehkäisymenetelmä on pettänyt, esimerkiksi kondomin hajoamisen tai unohtuneen ehkäisypillerin vuoksi. Suomessa jälkiehkäisyyn käytetään kahta hormonaalista jälkiehkäisymenetelmää ja kuparikierukkaa.
Jälkiehkäisyyn käytetään tavallisesti hormonaalisesti toimivia jälkiehkäisypillereitä. Pilleri on aina otettava mahdollisimman nopeasti suojaamattoman yhdynnän jälkeen, mieluiten 12 tunnin sisällä ja valmisteesta riippuen viimeistään kolmen tai viiden vuorokauden sisällä. Suun kautta otettavat jälkiehkäisytabletit toimivat viivästyttämällä tai estämällä ovulaation eli munasolun irtoamisen. Tällöin munasolu ja siittiöt eivät kohtaa eikä hedelmöitystä tapahdu. Jälkiehkäisyyn voidaan toisinaan käyttää myös kohtuun asetettavaa kuparikierukkaa, joka on asetettava paikoilleen viiden päivän sisällä kuluessa yhdynnästä.  Ehkäisyteholtaan kuparikierukka on hormonaalista ehkäisyä tehokkaampaa. Jälkiehkäisytablettia käyttävistä raskaaksi tulee 1–5 % ja kuparikierukkaa käyttävistä 0,1 %.
Suomessa jälkiehkäisytabletteja on markkinoilla kaksi: levonorgestreelivalmiste NorLevo ja ulipristaaliasetaattia sisältävä ellaOne. Molemmat ovat reseptivapaita. Apteekista asiakkaalle luovutetaan vain yksi (1 tabletin) pakkaus kerrallaan. Apteekin henkilökunta neuvoo sen käytössä. Lääkkeen voivat nykyään hakea apteekista kaikenikäiset ilman reseptiä. Aikaisemmin alle 15-vuotiaat tarvitsivat reseptin lääkäriltä.
Jälkiehkäisyn Käypä hoito -suosituksen mukaan jälkiehkäisyvalmisteita tulisi tarvittaessa luovuttaa raskaudenehkäisyneuvonnan yhteydessä kunnallisen terveydenhuollon toimipisteissä, esimerkiksi ehkäisyneuvoloissa. Vaikka jälkiehkäisyä on saatavana apteekeista ilman reseptiä, sitä saatetaan hakea apteekin sijaan terveydenhuollosta pelkojen, syyllisyyden tunteiden tai varattomuuden vuoksi.
Erityisesti kondomia pääasiallisena ehkäisymenetelmänä käyttävien tulisi tietää, miten toimia jos kondomiehkäisy epäonnistuu. Käypä hoito -työryhmä suosittaa yhden jälkiehkäisypakkauksen säilyttämistä kotona näiden tilanteiden varalta. Alle 18-vuotiaille jälkiehkäisyn hakijoille suositellaan yksilöllistä seksuaaliterveysneuvontaa.
Sukeva

Sukeva on taajama Sukevanjärven rannalla Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa. Taajama sijaitsee valtatie 5:n varrella noin 40 kilometriä Iisalmesta pohjoiseen. Asukkaita Sukevalla on noin 1 100.

Historia

Arvo M. Soinisen mukaan Sonkajärven reitin varsille oli perustettu 1500-luvun puoliväliin mennessä kuusi savolaistaloa, joista pohjoisimmat olivat Laurilammilla ja Sonkajärven itärannalla eli siis hieman pohjoisempana kuin nykyinen Sonkajärven kirkonkylä. Reitin latvoilla olevan Sukevanjärven tienoo kuului tuolloin usean talon tiluksiin; pysyvä asutus ei sinne asti vielä yltänyt. Ensimmäinen pysyvä talo Sukevalle perustettiin ennen 1600-luvun puoliväliä. Vuonna 1651 taloja oli jo kaksi.
Sukeva kuului 1600-luvun jälkipuoliskolla hallinnollisesti Viipurin ja Savonlinnan lääniin, Pienen-Savon kihlakuntaan ja Iisalmen pitäjään. Vuosina 1650–1680 se kuului lisäksi Pietari Brahen Kajaanin vapaaherrakuntaan, ja tämä jakso on ollut kylän historiassa ainoa, jolloin se tai sen osa on ollut läänitettynä.
Sukevalla oli 1950-luvulta vuoden 2004 loppuun asti oma evankelis-luterilainen seurakuntansa, vuoden 2005 alussa se liitettiin takaisin Sonkajärven seurakuntaan. Kyseessä on yksi vain muutamasta tapauksesta, jolloin maalaiskunnassa tietyllä alueella on ollut oma seurakunta niin, että kyseinen alue ei koskaan muodostanut omaa kuntaa. Muut tällaiset alueet olivat Pielisjärven, nykyisen Lieksan Viekijärvi (oma seurakunta 1948–1998), Liperin Viinijärvi (1959–1994), Sippolan, myöhemmän Anjalankosken Inkeroinen ja Myllykoski (1964–1998), Espoon Tapiola (vuodesta 1960, kolme vuotta ennen Espoon kauppalaksi tuloa) sekä Helsingin maalaiskunnan, nykyisen Vantaan Korso ja Vantaankoski (vuodesta 1966, jälkimmäinen vuoteen 1972 nimellä Vantaan seurakunta).

Kylän palvelut

Sukevan kylältä löytyvät kaikki peruspalvelut; M-Market, posti, kirjasto, yhteispalvelupiste, koulu, päiväkoti, kyläkeskus, apteekki, motelli, ravintola, Nesteen huoltoasema, osuuspankki, kampaamo ja rautatieasema.

Palo- ja pelastuspalvelut

Sukevan taajamassa sijaitsee Pohjois-Savon paloasema 72. Asemalla on yksi sammutusyksikkö.

Sukeva on tunnettu

Sukeva on tunnettu mm. Sukevan vankilasta ja rautatiestä: taajaman läpi kulkee Iisalmen ja Kontiomäen välinen rautatie. VR:n henkilöjunat pysähtyvät Sukevan rautatieasemalla. 
Suprom Oy oli Sukevan kylällä toiminut metallialan yritys.
Näsikallion suihkukaivo

Wikströmin veistokset

Suihkukaivon patsaiden aiheet perustuvat vanhaan kansankulttuuriin. Ylin pronssiveistos esittää Kalevalasta tuttua Pohjanneitoa, joka istuu sateenkaarella ja kehrää värttinällä kultalankaa. Alempana ovat isää ja poikaa sekä äitiä ja tytärtä kuvaavat allegoriset veistosryhmät. Niistä toinen symboloi tehdasteollisuutta, toinen kotiteollisuutta. Veistosten tyyli mukailee ranskalaista realismia.
Patsaiden valmistamisessa Wikströmiä auttoi hänen oppilaansa, kuvanveistäjä Väinö Richard Rautalin.

Suihkukaivon historia

Kauppias Nikolai Tirkkonen lahjoitti Tampereen kaupungille varat suihkukaivoon vuonna 1909, kun hänen omistamansa J. Tirkkosen tavaratalo täytti 40 vuotta. Kuvanveistäjä Wikström ehdotti, että suihkukaivo sijoitettaisiin Mustanlahden kallion etelärinteelle. Kaupunki suostui tähän ja maksoi itse allasrakennelman perustamistyöt. Valmis suihkukaivo paljastettiin heinäkuussa 1913. Aikalaistulkinnoissa korostui näkemys, että teoksen vesiputoukset ja altaat kuvasivat Tammerkosken kuohuja.
Keväällä 1918 suihkukaivon ympäristössä käytiin sisällissodan taisteluita, joiden seurauksena patsaissa on luodinreikiä.
Aikojen saatossa suihkukaivoveistoksesta katosivat Pohjanneidon pitelemä kultalanka sekä äidin ja tyttären neulepuikot. Molemmat yksityiskohdat palasivat paikoilleen vuonna 2006, kun teosta entisöitiin taidekonservaattorin avulla.
Tuula Saarto

Tuula Kaarina Saarto (14. helmikuuta 1942 Helsinki – huhtikuu 2018) oli suomalainen kirjailija.
Tuula Saarto oli naimisissa 1959–1967 romanitaustaisen liikemiehen Allan Hagertin kanssa. Heidän häänsä keväällä 1959 olivat omansa aikansa merkkitapahtuma ja niitä seuraamaan kertyi tuhansia katselijoita Helsingin Senaatintorille. Liitto päättyi avioeroon 1967, mutta myöhemminkin Saarto kuvasi teoksissaan romanikulttuuria. Hän kirjoitti myös appensa Kalle Hagertin elämäkerran 1976.
Saarto sai valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon 1973.
Biotherm

Biotherm on vuonna 1952 perustettu ranskalainen kosmetiikkamerkki. Sen omistaja on L’Oréal.
Milja Viita

Milja Viita (s. 1974) on suomalainen Porvoossa asuva kuva- ja mediataiteilija. Viita on opiskellut Kuvataideakatemiassa, Tila-aikataiteiden laitoksella josta valmistui kuvataiteen maisteriksi vuonna 2005. 
Milja Viita on MUU ry:n ja suomalaisen mediataiteen levityskeskus AV-arkin jäsentaiteilija.
VHDL

VHDL eli VHSIC Hardware Description Language (engl. Very High Speed Integrated Circuit, VHSIC) on suosittu laitteistokuvauskieli. Kieli on standardoitu IEEE 1076.
Toisin kuin perinteisissä ohjelmointikielissä (esimerkiksi C-kieli tai Java) VHDL:n periaatteena on kuvata laitteiston, erityisesti digitaalipiirien, toimintaa tai rakennetta tekstimuotoisesti. Kieli on kehitetty alun perin Yhdysvaltojen puolustusministeriön aloitteesta, ja sen syntaksi perustuu Ada-ohjelmointikieleen. VHDL on nykyään Verilogin ohella laajimmin käytössä olevia laitteistokuvauskieliä mm. elektroniikkateollisuudessa.
VHDL:llä kirjoitetun koodin suoritus jäljittelee laitteiston käyttäytymistä, siksi oletuksena koodi suoritetaan rinnakkaisesti. Toisaalta myös peräkkäin suoritettavaa koodia on mahdollista kirjoittaa. VHDL-mallin toiminnallisuutta simuloidaan ajamalla koodia kehitysympäristössä joka sisältää simulaattorin (esim. Mentor Modelsim). VHDL:llä kirjoitettuja malleja hyödynnetään usein myös logiikkasynteesissä, jossa malli muunnetaan synteesiohjelmiston avulla piirustuksiksi fyysisesti toteuttamiskelpoiselle mikropiirille (erityisesti usein ASICille) tai ohjelmointitiedostoksi FPGA-piirille. Laitteistosynteesiin kelpaavan VHDL-mallin kirjoittaminen vaatii erityishuomiota kirjoittajalta, sillä kaikki kielen rakenteet eivät ole toteuttamiskelpoisia fyysisessä piirissä joko ollenkaan tai tehokkaasti.
Yksinkertaisimmillaan VHDL:llä voidaan kuvata logiikkapiirejä, pitemmälle kehitettäessä voidaan myös kuvata kokonaisia järjestelmiä kuten tietokoneita. Koska suunniteltavat piirit muuttuvat koko ajan monimutkaisemmiksi, ei niitä juurikaan enää suunnitella käsin vaan VHDL:n kaltaisilla laitteistokuvauskielillä. Toisaalta nykyään monimutkaisimpien piirien kanssa VHDL:nkin ilmaisuvoima alkaa osoittamaan rajansa, ja siksi sen korvaamista korkeamman abstraktiotason tarjoavilla kielillä tutkitaan.

Esimerkkikoodi

Esimerkkilohko, jossa ulostulosignaali on sisään tulevien signaalien looginen and-operaatio.
-- Tämä on VHDL-kommentti
 
-- tuodaan IEEE-kirjastosta mm. std_logic-tyyppilibrary IEEE;use IEEE.std_logic_1164.all;
 
-- entity-osa määrittelee lohkon rajapinnan eli sisäänmenot ja ulostulotentity ANDGATE is
  port ( 
         IN1 : in std_logic;
         IN2 : in std_logic;
         OUT1: out std_logic);
  end ANDGATE;-- architecture-osa määrittelee lohkon toteutuksenarchitecture RTL of ANDGATE is
  begin
 
  OUT1 <= IN1 and IN2;
 
end RTL;
Pekka Ripatti

Pekka Ripatti on Energiaviraston Uusiutuva energia -ryhmän johtaja sekä Helsingin yliopiston metsä-, energia- ja ympäristökysymysten dosentti. Tohtoriksi Ripatti väitteli vuonna 1997 kansantaloudellisesta metsäekonomiasta Helsingin yliopistossa. Väitöskirja käsittelee metsätilojen omistuksen pirstoutumista (Factors affecting partitioning of private forest holdings in Finland. A logit analysis). 
Energiavirastossa Ripatti on työskennellyt vuodesta 2012 lähtien. Tapio Oy:ssä hän työskenteli 2009-2011 johtajana ja kehittämispäällikönä. Työtehoseuran tutkimusjohtajana hän työskenteli 2003-2008. Vuosina 1988-2002 hän työskenteli Metsäntutkimuslaitoksessa (nyk. Luonnonvarakeskus) tutkijana ja Helsingin tutkimuskeskuksen johtajana. Ripatin tutkimuksissa on tarkasteltu metsänomistajien käyttäytymistä, puun tarjontaa sekä metsä- ja energiapolitiikan taloudellisia ohjauskeinoja.
Pekka Ripatti on ollut mukana lukuisissa eri ministeröiden, muiden viranomaisten ja toimialajärjestöjen metsä- ja energiapolitiikkaa käsittelevissä työryhmissä.
Viesti miljardien vuosien takaa

Viesti miljardien vuosien takaa (engl. River Out of Eden) on tieteen popularisoija Richard Dawkinsin evoluutiota käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuonna 1995. Teos kertoo darwinistisesta evoluutiosta, eli siitä miten luonnonvalinta on ohjannut ikivanhaa geenien keskeytymätöntä virtaa ja miten tämä on johtanut nykyiseen elämän monimuotoisuuteen. Teos sisältää myös lainauksia Dawkinsin aikaisemmista kirjoituksista.
Teos on julkaistu 26 maassa ilmestyvässä Tieteen huiput -sarjassa, jossa merkittävät tutkijat kertovat tieteenalojensa uusista saavutuksista lyhyesti ja kansantajuisesti. Dawkinsin kirjoittamista teoksista se on siten lyhyin. Kirjan kuvitti Dawkinsin puoliso Lalla Ward ja suomeksi sen käänsi Risto Varteva.

Luvut

Teos koostuu viidestä luvusta, alkusanoista ja hakemistosta.
Ensimmäisessä luvussa Digitaalivirta valotetaan tietä myöhemmille kertomalla geenien keskeytymättömästä virrasta läpi geologisten aikajaksojen.
Toinen luku Juurille Afrikkaan käsittelee sitä miten ihmisten historiaa pystytään jäljittämään geenien avulla aina lähimpiin yhteisiin esi-isiin saakka. Toisessa luvussa keskitytään myös Raamatusta tuttuun tarinaan ihmisten esiäiti Eevasta, eli äitilinjan tutkimukseen.
Kolmas luku Hiljaa hyvä tulee selittää miten evoluution päämekanismi luonnonvalinta on ainoa vaihtoehto, mikä voi luoda luonnossa havaittavaa elämän monimuotoisuutta ja monimutkaisuutta.
Neljäs luku ,Jumalan hyötyfunktio, keskittyy käsittelemään elämän "hyötyfunktiota", geenien toimintaa ja sitä miten itsekkäästi ne ajavat omaa etuaan jatkaakseen DNA:n säilymistä. Neljännessä luvussa selitetään myös miten tarkoituksenmukaisuuden näkeminen monimuotoisessa elämässä on tyypillinen harha.
Kirjan viimeinen eli viides luku Monistumispommi kertoo elämän kehittymisen merkkipaaluista Maassa ja spekuloi miten vastaava prosessi voisi tapahtua kaukana avaruudessa.
Isokilokki

Levinneisyys

Isokilokkia esiintyy Kaakkois-Euroopasta Lounais- ja Keski-Aasiaan, aina Kiinaan Gobin autiomaahan asti yltävällä alueella.
Suomessa lajista on havaintoja Raisiosta ja Loimaalta 1950-luvulta. Kasvin leviämisreitiksi on jäljitetty Turkista tuolloin tuotu viljaerä.
Lampaannata

Ulkonäkö ja koko

Lampaannata kasvaa tuppaina. Sen lehdet ovat kapeat, kuin jäykkää karvaa. Se kukkii alkukesästä. Syksyllä lampaannatatuppaat ovat vaaleaa, melkein valkoista kortta, joka pysyy pitkään pystyssä.

Elinympäristö

Lampaannata pärjää hyvin kuivissa paikoissa. Se viihtyy hiekkapitoisessa maassa.

Lampaannata Suomessa

Suomessa lampaannata kasvaa koko maassa ja on erittäin yleinen heinä. Sen kasvupaikkoja luonnossa ovat kuivahkot niityt, kedot, kalliot, kuivat metsät, hietikot, letot ja tien- ja polunvarret.
Waterland (festivaali)

Waterland on ensimmäisen kerran vuonna 2014 Espoossa sijaitsevassa Vesipuisto Serenassa järjestetty vesipuistofestivaali.

2014

Vuonna 2014 festivaali kokosi noin 4 000 vierailijaa. Festivaalissa esiintyivät muun muassa Mark Knight, Solarstone, Super8 & Tab, DJ Proteus ja Efo.

2015

Vuonna 2015 festivaalissa esiintyivät muun muassa DJ Orkidea, Heikki L, HeavyWeight, Milla Lehto, DJ Orion, Lenno, You Are Me, Yotto, Rony Re, J7, Temper2, Sami Häikiö, Cut & Slice, The Ninth Floor, Johannes Kostaja, Huumetukka ja Italo Sami.

2016

Vuonna 2016 festivaali järjestettiin kaksi kertaa.
Asetamipridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa asetamipridi on valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee melko hyvin veteen ja lisäksi eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dikloorimetaaniin. Muiden neonikotinoidien tavoin asetamipridi on myrkyllistä hyönteisille, koska se sitoutuu nikotinergisiin asetyylikoliinireseptoreihin. Yhdiste on vaikutukseltaan laajakirjoinen ja tehoaa muun muassa perhosiin, kirvoihin, ripsiäisiin, kovakuoriaisiin ja termiitteihin.

Valmistus ja käyttö

Asetamipridin valmistamiseen käytetään pääasiassa kahta menetelmää. Molemmissa tärkeä välituote on metyyli-N-syanoasetimidaatti, jota valmistetaan asetonitriilin ja syanamidin välisellä reaktiolla. Metyyli-N-syanoasetimidaatista voidaan valmistaa asetamipridia reaktiolla N-(6-kloori-pyridin-3-yylimetyyli)amiinin kanssa ja muodostuva tuote metyloidaan dimetyylisulfaatin avulla tai suoraan metyyli-N-syanoasetimidaatista ja N-(6-kloori-pyridin-3-yylimetyyli)-N-metyyliamiinista.
Asetamipridiä käytetään hyönteismyrkkynä maataloudessa viljeltäessä hedelmiä, vihanneksia ja koristekasveja. Yhdiste vaikuttaa sekä suihkutettuna kasvien lehdille että maaperässä.
Gennaro Righelli

Gennaro (Salvatore Gennaro) Righelli (12. joulukuuta 1885 Salerno – 6. tammikuuta 1949 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Isänsä kanssa napolilaisteatterin näyttelijänä toiminut Righelli työskenteli vuodesta 1909 lähtien Cinesin käsikirjoittajana ja vuodesta 1911 ohjaajana. Hän ohjasi muun muassa napolilaiselle Vesuvio Filmille kolmisenkymmentä elokuvaa, joiden pääosia esitti usein hänen vaimonsa Maria Jacobini. Italian elokuvateollisuuden lamavuosina Righelli työskenteli ohjaajana Saksassa.
Stefano Pittaluga kutsui Righellin vuonna 1929 takaisin Cinesille, jossa hän ohjasi Italian ensimmäisen äänielokuvan La canzone dell’amore (”Rakkauden laulu”, 1930). Jatkossa hän teki useita melodraamoja ja komedioita, joissa esiintyivät muun muassa sisilialainen Angelo Musco sekä Anna Magnani. Righellin viimeinen elokuva oli Il corriere del re (”Kuninkaan sanansaattaja”) vuonna 1947. Hänen tyttärensä Lean pojat Luciano ja Sergio Martino ovat myös elokuvaohjaajia.
Anders Westerholm

Anders "Antti" Westerholm (1. syyskuuta 1936 Helsingin mlk – 2004) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti koko uransa ajan HIFK:ta. Westerholmin pelipaikka oli maalivahti.
Westerholm oli HIFK:n ykkösmaalivahti jo 1957, kun seura vuosien tauon jälkeen palasi SM-sarjaan. HIFK:n riveissä Westerholm voitti kaksi Suomen mestaruutta (1959, 1961), yhden SM-hopean (1971) ja kaksi SM-pronssia (1958, 1970).
Westerholm pelasi yhteensä 225 SM-sarjaottelua ja 10 A-maaottelua. Hän oli myös etevä käsipalloilija, ja oli mukana voittamassa viittä Suomen mestaruutta. Myös käsipallossa Westerholmin seura oli HIFK.