google/wiki40b huggingface dataset:
C-luokka (risteilijä)

Caroline-luokka

Caroline-luokan kuusi alusta tilattiin heinä-elokuussa 1913 osana vuoden 1913 hankintaohjelmaa. Kyseisen vuoden hankintaohjelmassa oli kaikkiaan kahdeksan risteilijän hankinta. Alukset laskettiin vesille 1914-1915 ja ne saatiin palveluskäyttöön vuoden 1915 aikana.
Alusten aseistuksena olivat kaksi perään sijoitettua yksiputkista kuuden tuuman tykkiä, kahdeksan nelituumaista ja kaksi kuusinaulaista tykkiä. Alusten ilmatorjunta-aseistus käsitti neljä kolminaulaista ilmatorjuntatykkiä.

Calliope-luokka

Calliope-luokan kaksi alusta täydensivät vuoden 1913 hankintaohjelman. Alukset tilattiin heinä-elokuussa 1914. Aluksissa oli hieman paksumpi panssarointi kuin edellisessä luokassa.

Cambrian-luokka

Cambrian-luokan alukset tilattiin syyskuussa 1914 osana vuosien 1914-15 hankintaohjelmaa ja alukset saatiin palveluskäyttöön 1915-1916. Aluksissa oli kaksi savutorvea aiemman kolmen sijaan. Luokan aluksissa oli neljä kuuden tuuman tykkiä yksittäin asennettuina.

Centaur-luokka

Centaur-luokan alusten kerrotaan usein olevan Turkin laivaston tilaamia aluksia, mutta todellisuudessa luokan alukset tilattiin joulukuussa 1914 Kuninkaalliselle laivastolle ja ainoastaan niiden valmistusmateriaalina käytettiin kahteen Turkin tilaamaan alukseen hankittua materiaalia.
Alukset saatiin palveluskäyttöön 1916. Alusten tykkiaseistukseen oli lisätty yksi kuusituumainen edeltäneeseen Cambrian-luokkaan verrattuna.

Caledon-luokka

Vaikka vuoden 1915 lopulla Kuninkaallisella laivastolla oli 41 kevyttä risteilijää joko palveluksessa tai valmistumassa telakoilla, niin Suureen laivastoon riitti ainoastaan 24. Näistä aluksista viisi oli liitetty taistelulaivaviiriköihin tiedustelijoiksi ja kaksitoista hävittäjälaivueiden johtoaluksiksi. Tämän seurauksena päätettiin tilata joulukuussa 1915 kuusi paranneltua Centaur-luokan alusta, joiden suunnittelussa tuli ottaa huomioon sodassa saadut kokemukset esimerkiksi raskaammat torpedoputket kannelle asennettuna.
Alukset on helposti erotettavissa edeltäneistä luokista suoran keulan vuoksi. Muut rakenteelliset erot olivat lähinnä merikelpoisuuden parantamiseen liittyviä kuten hieman pidennetty keulakansi ja 9 tuuman leveyden lisäys kompensoimaan uppouman kasvua. Alukset osoittautuivat palveluksessa kestäviksi ja merikelpoisiksi. Tilauksen viides ja kuudes alus siirrettiin ennen valmistumista seuraavaan Ceres-luokkaan.
Naantalin seurakuntayhtymä

Naantalin seurakuntayhtymä on vuonna 2009 muodostettu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon paikallinen hallintoyksikkö seurakuntayhtymä, johon kuuluvat kaikki Naantalin kaupungin alueella sijaitsevat seurakunnat. Nämä ovat Naantalin seurakunta, Rymättylän seurakunta ja Merimaskun seurakunta. Velkuan seurakunta liitettiin Naantalin seurakuntaan vuonna 2005 ilman yhteistä rajaa, joten Velkuan alue muodostaa Naantalin seurakunnassa eksklaavin. Seurakuntayhtymän muodostaminen tehtiin samanaikaisesti kun vuoden 2009 kuntaliitoksessa Naantaliin liitettiin Merimaskun, Rymättylän ja Velkuan kunnat.
Tammikuussa 2018 Naantalin seurakuntyhtymän seurakuntiin kuului 14 638 jäsentä. Perustettaessa vuonna 2009 seurakuntayhtymällä oli 52 työntekijää ja vuonna 2018 44 työntekijää. Vuonna 2009 veroprosentiksi päätettiin Naantalin seurakunnan silloinen 1,15 prosenttia. Merimaskun ja Rymättylän seurakuntien veroprosentit olivat olleet huomattavan korkeat. Vuodesta 2014 lähtien veroprosentti on ollut 1,35.

Kirkot, hautausmaat ja muut toimitilat

Naantalin seurakuntayhtymällä on neljä kirkkoa ja kaksi kappelia: Rymättylän kirkko, Merimaskun kirkko ja Naantalin seurakuntaan kuuluvat Naantalin kirkko, Velkuan kirkko, Naantalin seurakuntakeskuksen kappeli ja Hakapellon kappeli. Seurakuntayhtymälle kuuluu viisi hautausmaata: Merimaskun kirkon hautausmaa, Rymättylän kirkon hautausmaa sekä Naantalin seurakuntaan kuuluvat Naantalin kirkon hautausmaa, Hakapellon hautausmaa ja Velkuan kirkon hautausmaa.
Naantalissa on seurakuntakeskus, ja seurakuntakodit ovat Merimaskussa ja Rymättylässä. Leirikeskuksia on kaksi: meren rannalla Soinisissa kanta-Naantalissa ja Kirkkojärven rannalla Rymättylässä. Seurakuntayhtymän taloustoimisto on Naantalissa. Jokaisella seurakunnalla on oma kirkkoherranvirasto.
Seurakuntayhtymän omistamilla kiinteistöillä on tehty 2000-luvulla laajoja korjauksia, joita on rahoitettu myymällä muuta kiinteistöomaisuutta. Naantalin alueella on 15 vuoden aikana käytetty korjauksiin lähes 10 miljoonaa euroa johon kuuluvat muun muassa kirkon, hautausmaiden ja pappilan korjauksia sekä 2017 valmistunut Hakapellon kappelin peruskorjaus. Merimaskun kirkon peruskorjausta aiotaan rahoittaa myymällä vuokralla oleva Merimaskun pappila. Merimaskun jälkeen peruskorjaukseen tulevat Rymättylän kirkko ja seurakuntakoti.
Keisari Vilhelmin muistokirkko

Keisari Vilhelmin muistokirkko (saks. Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche) on Berliinin Breitscheidplatzilla sijaitseva rauniokirkko ja yksi kaupungin tunnetuimpia symboleja. 
Kirkko rakennettiin vuosina 1891–1895, ja sen rakennutti keisari Vilhelm II isoisänsä Vilhelm I:n muistoksi. Arkkitehti Franz Schwechtenin suunnittelema monumentaalinen kirkko edusti uusromaanista tyyliä, esikuvinaan Reininmaan romaaniset kirkot. Sisätilat koristettiin mosaiikeilla, jotka kuvastivat keisari Vilhelm I:n elämää ja tekoja.
Kirkko tuhoutui toisen maailmansodan ilmapommituksessa vuonna 1943. Sodan jälkeen tehtiin suunnitelma raunioiden hävittämiseksi ja uuden kirkon rakentamiseksi samalle paikalle, mutta sekä monet arkkitehdit että berliiniläiset asettuivat puolustamaan vanhan kirkon jäänteitä. Osaksi tämä johtui siitä, että kirkko jäi kaupungin jaon jälkeen Länsi-Berliinin puolelle, jossa ei juuri ollut historiallisia rakennuksia. Lopulta päädyttiin kompromissiin: Keisari Vilhelmin muistokirkon päätorni (alkuaan 113 metriä korkea) jätettiin pystyyn, muistomerkiksi sodan tuhoille. Sen viereen valmistui 1961 arkkitehti Egon Eiermannin suunnittelema uusi kirkko kellotapuleineen. 
Uusi kirkkorakennus on muodoltaan poikkeuksellinen: se on kahdeksankulmainen ja sen seinät on tehty kauttaaltaan himmeistä lasiruuduista. Uuteen kirkkoon on sijoitettu Venäjän ortodoksikirkon lahjoittama ikoniristi, saksalaisen luutnantin Kurt Reuberin 1942 itärintamalla maalaama Stalingradin madonna, sekä brittien lahjoittama Coventryn risti, joka on tehty saksalaisten ilmapommituksissa 1940 tuhoutuneen Coventryn katedraalin raunioista löytyneistä nauloista. Nämä taideteokset symboloivat ystäyyttä entisten vihollismaiden välillä. 
Keisari Vilhelmin muistokirkko sijaitsee Berliinin vilkkaimman liikekadun Kurfürstendammin alkupäässä, viiden kadun risteyksessä, ja on kaupungin läntisen osan tunnetuin maamerkki. Berliiniläiset kutsuvat rauniotornia lempinimellä ”Ontto hammas” (der Hohle Zahn).
Satelliittilaajakaista

TCP-kiihdyttimet

Internet-palveluntarjoajien käyttämä välityspalvelin puskuroi TCP-liikenteen ja lähettää TCP ACK viestin alkuperäiselle palvelimelle. Välityspalvelin huolehtii virheellisten pakettien lähettämisestä asiakkaalle.
Jotkut välityspalvelimet voivat käyttää TCP–protokollan sijasta omaa UDP–protokollaa, jolloin TCP-ikkunan koko voidaan pitää korkeana. Tämä soveltuu paremmin korkean latenssin satelliittiyhteyksiin.
Esimerkiksi Asiakas lataa videotiedostoa palvelimelta. Palvelimen lähettämät paketit kulkevat Internet –palveluntarjoajan välityspalvelimen läpi, jossa välityspalvelin vaihtaa TCP-paketit UDP-protokollaan ja vastaa videopalvelimelle viestin vastaanottamisesta. Välityspalvelin lähettää nyt UDP paketteina videotiedoston sisällön asiakkaalle, säilyttäen maksimaalisen kaistanleveyden. Jos tiedonsiirrossa tapahtuu virhe, palveluntarjoajan välityspalvelin huolehtii pakettien uudelleenlähetyksestä.
ENEA

Agenzia nazionale per le nuove tecnologie, l'energia e lo sviluppo economico sostenibile (ENEA) on Italian valtion teknologian, energiatutkimuksen ja ymparistötutkimuksen tutkimuskeskus, joka perustettiin vuonna 1982. Aluksi ENEA tarkoitti Energia Atomica e Energie Alternative eli vain ydinenergiatutkimusta.
Pakkala

Asutus

Pakkalan asukasluku oli arviolta 5 664 vuonna 2005, ja se on muutamassa vuodessa kaksinkertaistunut. Vuonna 1990 asukkaita oli vain 416. Tähän on syynä vilkas uudisrakentaminen, joka alkoi 2000-luvun vaihteessa ja on keskittynyt erityisesti Kartanonkosken asuinalueeseen, joka valmistui vuonna 2008. Rakennuskanta koostuu harjakattoisista matalahkoista kerros- ja pientaloista.
Kaupunginosan väkiluku on kasvanut 25 vuodessa liki 10 000:een, ja Pakkala on noussut asukasluvulla mitattuna Vantaan 4. suurimmaksi kaupunginosaksi Myyrmäen, Martinlaakson ja Hakunilan jälkeen (2015). Asumisväljyys on alhaisempi kuin Vantaalla keskimäärin ja asuntokannasta 45 prosenttia on vuokra-asuntoja ja 12 prosenttia asumisoikeusasuntoja. Väestö on nuorta; alle kouluikäisiä lapsia on runsaasti ja yli 65-vuotiaita vähän.

Kaupalliset palvelut ja liike-elämä

Pakkalassa sijaitsee Vantaanportin yrityspuisto ja liikekeskus. Sen merkittävin yksittäinen osa on Kauppakeskus Jumbo, joka valmistui lokakuussa 1999. Vuonna 2005 valmistuneen laajennuksen jälkeen Jumbon pinta-ala on 85 000 neliömetriä ja sisältää noin 3 600 autopaikkaa. Jumbo nousi 2010-luvulla liikevaihdoltaan Suomen suurimmaksi kauppakeskukseksi noin 400 miljoonan euron liikevaihdollaan (2015). Jumbon viereen valmistui 2008 Flamingo, jossa on hotelli, kylpylä ja vapaa-ajan palveluiden keskus. Yrityspuistossa sijaitsee muun muassa osaamiskeskus Leija. Muita alueen keskeisiä toimijoita ovat elintarviketeollisuuden laitokset, kuten HKScan, Finn-Catering ja Vaasan.
Tammiston elintarvikeliikkeet ovat noin kahden kilometrin etäisyydellä. Pakkalasta löytyy Teboilin huoltoasema, joissa on K-Market, Arinatieltä Vaasan leipomo ja konditoriamyymälä sekä Hagelstamintieltä Alepa ja K-Market. Valimotien varrella on lukuisia erikoisliikkeitä. Ylästöntiellä on hotelli Pilotti, jossa on ravintola, ja Elannontiellä huoneistohotelli Bonus-Inn.

Muut palvelut

Ylästöntiellä on Veromäen koulu.  Hagelstamintiellä on informaatio- ja oppimiskeskus Point, jossa on kirjasto, Vantaan kansainvälinen koulu ja päiväkoti Y.E.S., jossa on englanninkielisiä ryhmiä. Pakkalassa on myös muita päiväkoteja (mm. Illenpihan pk, Illenpuiston pk, Lystilän pk, Pakkalanrinteen pk, Pehtoorin pk ja Riihipellon pk). Tilkuntiellä toimii Kartanonkosken koulu (2006), jossa rakennuksessa on myös kaupungin nuorisotila Wintti ja Kartanonkosken päiväkoti. Vantaan ammattiopisto Varian oppisopimus- ja työelämäpalveluista vastaava Leija yrityspalvelukeskus toimii Pakkalassa (Elannontie 3).
Ruotsinkielinen päiväkoti ja koulut sijaitsevat Helsingin pitäjän kirkonkylän puolella.
Kaupungin terveyskeskus on Tikkurilassa. Neuvola toimii Pehtoorintie 3:ssa. Lustikullanpolulla on hoitokoti.
Pakkalassa on Tikkurilan seurakunnan kerhotilat osoitteessa Käräjäkuja 1b ja Kartanonkoskella osoitteessa Hagelstamintie 20. Pakkalassa toimii myös helluntaiseurakunta Vantaan kotikirkko.

Liikenne

Pakkalasta kulkee bussilinjoja mm. Helsinkiin, Myyrmäkeen, Tikkurilaan, Malmille, Itäkeskukseen ja Lentoasemalle.
Helsinki-Vantaan lentoasemalle on vain 3–4 kilometriä.
Gilles Meloche

Juniorivuodet

Meloche pelasi ennen ammattilaisuraansa kauden 1969–1970 Quebecin QJHL-juniorisarjassa, joukkueenaan Verdun Jr. Maple Leafs. Hänet nimettiin vuonna 1970 liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Chicago Black Hawks varasi hänet NHL:ään numerolla 70 varaustilaisuuden 1970 viidennellä kierroksella.

Ammattilaisura

Meloche aloitti ammattilaisuransa kaudella 1970–1971, jolla hän edusti Black Hawksia kahdessa NHL:n runkosarjaottelussa. Suurin osa kaudesta kului kuitenkin IHL:n Flint Generalsissa. Lokakuussa 1971 hän siirtyi California Golden Sealsiin pelaajakaupassa, jossa Golden Seals sai hänen lisäkseen puolustaja Paul Shmyrin, ja jossa Black Hawks sai vaihdossa maalivahti Gerry Desjardinsin. Siirron jälkeen Meloche vakiinnutti paikkansa NHL:ssä. Hän edusti Golden Sealsiä viisi kautta vuosina 1971–1976 ja jatkoi seurassa myös sen muutettua Ohioon ja pelattua vuosina 1976–1978 nimellä Cleveland Barons. Hän pelasi jokaisena noista kausista yli puolet joukkueensa otteluista, eniten kaudella 1972–1973, jolla 59 ottelua pelannut Meloche oli NHL:n eniten otteluja ja minuutteja pelannut maalivahti.
Vuonna 1978 Cleveland Barons yhdistyi Minnesota North Starsin kanssa, jonka maalivahtina Meloche pelasi seitsemän kautta. Joukkueen toisena paljon pelanneena maalivahtina oli useimpina noista kausista Don Beaupre. Meloche pelasi uransa tuloksellisesti parhaat kaudet 1980-luvun alkupuolella, jolloin North Stars eteni kuutena vuonna peräkkäin NHL:n pudotuspeleihin, pisimmälle kaudella 1980–1981, jolla joukkue pelasi Stanley Cup -loppuotteluissa. Meloche pelasi tuon kauden pudotuspeleissä 13 ottelua ja Beaupre kuusi. Hän pelasi North Stars -vuosinaan kahdesti NHL:n tähdistöottelussa, vuosina 1980 ja 1982. Toukokuussa 1985 North Stars myi Melochen Edmonton Oilersiin vaihdossa hyökkääjä Paul Houckiin, mutta hän ei pelannut Oilersissa otteluakaan siirryttyään jo saman vuoden syyskuussa, ennen kauden 1985–1986 alkua, Pittsburgh Penguinsiin. Oilers sai vaihdossa puolustaja Marty McSorleyn ja hyökkääjä Tim Hrynewichin sekä vuonna 1986 puolustaja Craig Muniin. Meloche pelasi Penguinsin maalivahtina kolme kautta vuosina 1985–1988.
Meloche lopetti pelaajauransa vuoteen 1988. Hänen NHL-uransa kesti 18 kautta, joiden aikana hän pelasi yhteensä 788:ssa runkosarjaottelussa ja 45:ssä pudotuspeliottelussa. Nollapelejä hänelle kertyi runkosarjassa 20 ja pudotuspeleissä kaksi.

Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Meloche on työskennellyt vuosina 1989–2006 Pittsburgh Penguinsin pelaajatarkkailijana ja maalivahtivalmentajana/konsulttina ja vuodesta 2006 alkaen kokoaikaisena maalivahtivalmentajana. Penguins on voittanut näinä vuosina kolmesti Stanley Cupin, vuosina 1991, 1992 ja 2009. Melochen valmentamiin maalivahteihin on kuulunut muun muassa vuoden 2009 Stanley Cup -voittaja Marc-André Fleury.

Perhe

Jääkiekkohyökkääjä, NHL:ssäkin pelannut Éric Meloche on Gilles Melochen poika. Myös Gillesin veli Denis Meloche on pelannut jääkiekkoa ammattilaisena. Gilles Meloche on naimisissa ja asuu vaimonsa Sophien kanssa Pittsburghissa, Pennsylvaniassa.
Vilppulan vankila

Vilppulan vankila on Vilppulassa sijaitseva, hallinnollisesti Länsi-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila.
Vankila on 73-paikkainen avovankila.

Historia

Kotiniemen kasvatuslaitos rakennettiin alkujaan kasvatuslaitokseksi pojille. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Hugo Lindberg, ja varsinainen rakennustyö tapahtui vuosien 1902-1907 aikana. Kasvatuslaitos muuttui myöhemmin koulukodiksi, kunnes koulukoti lakkautettiin 1988 ja rakennus tuli vankeinhoitolaitoksen käyttöön varavankilaksi 1.10.1988.
Omari Tetradze

Ura pelaajana

Tetradze aloitti pelaajauransa FK Dynamo Tbilisissä 1987. Hän edusti seuraa kolmen kauden ajan, muttei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa avauskokoonpanossa. Kaudeksi 1990 hän siirtyi FK Mertškali Ozurgetiin, josta jo seuraavana vuonna FK Dynamo Moskovaan. Dynamossa oikeana puolustajana pelannut Tetradze sai kohtuullisesti peliaikaa ja oli voittamassa joukkueelle Venäjän liigassa hopeaa sekä pronssia. Kaudeksi 1995 hän siirtyi entisen Dynamo-valmentajan Valeri Gazzajevin perässä FK Alania Vladikavkaziin, jossa voitti yllätysmestaruuden debyyttikaudellaan.
Kauden 1996 jälkeen Tetradze jätti Venäjän kentät siirtyen italialaiseen suurseura AS Romaan. Ura ei Romassa kuitenkaan lähtenyt toivottuu nousuun ja kolmen kauden aikana hän pelasi vain 15 ottelua. Kesällä 1999 Tetradze jätti seuran jatkaen uraansa kreikkalaisessa PAOKissa. Peliaikaa tuli jo enemmän ja kaudella 2000–2001 hän juhli Kreikan cupin mestaruutta.
Tetradze palasi Venäjälle Alanian joukkueeseen 2002. Kaudeksi 2003 hän siirtyi 2. divisioonassa pelanneeseen FK Anži Mahatškalaan. Tetradze pelasi uransa kaksi viimeistä kautta PFK Krylja Sovetov Samarassa lopettaen pelaajana kauteen 2005.
Maajoukkuetasolla Tetradze edusti Neuvostoliittoa, IVYä sekä Venäjää. Hän oli mukana Venäjän joukkueessa MM-kisoissa 1994 ja EM-kisoissa 1996.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Tetradze aloitti Krylja Sovetovin apulaisvalmentajana siirtyen tammikuun alussa 2007 FK Anži Mahatškalan peräsimeen. Kahden vaisumman kauden jälkeen hän johdatti seuran kaudella 2009 Venäjän 1. divisioonan mestariksi. Hän erosi kuitenkin yllättäen tehtävistään maaliskuussa 2010 juuri liigakauden alla. Syyksi eroon hän ilmoitti väsymyksen matkustamiseen. Kuitenkin jo toukokuussa 2010 hänestä tuli FK Volga Nižni Novgorodin uusi päävalmentaja. Hän johdatti seuran 1. divisioonan hopealle ja liigaan kaudelle 2011/12. Liigamenestys ei kuitenkaan tyydyttänyt seurajohtoa ja Tetradze sai potkut kesäkuussa 2011.
Elokuussa 2012 Tetradzen valmennusura jatkui FK Himkin päävalmentajana. Hän jätti seuran kuitenkin jo lokakuussa. Helmikuussa 2013 hänestä tuli Kazakstanin Superliigassa pelaavan FK Zhetysun päävalmentaja. Hän erosi seuran palveluksesta syyskuussa 2014. Lokakuussa 2015 Tetradzesta tuli Venäjän 1. divisioonassa pelanneen FK Jenisei Krasnojarskin päävalmentaja.
3. jääkäriprikaati

3. jääkäriprikaati oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmittymä Suomen sisällissodassa. Prikaatin komentajana oli majuri Rainer Stahel.

Prikaatissa palvelleet Saksan jääkärit

Esikuntavääpelinä jääkärivääpeli Alfred Camis, jääkäriyliluutnantti Johan Hugo Harald (siirrettiin 5. huhtikuuta 18. jääkäripataljoonaan komppanianpäälliköksi), prikaatin majoitusmestari jääkäriluutnantti Ivar Magnus Lidström (siirrettiin 14. maaliskuuta 17. jääkäripataljoonaan), adjutanttina jääkäriluutnantti Aarne Rafael Sainio (19. huhtikuuta alkaen), yhdysupseerina prikaatin esikunnassa jääkäriluutnantti Lauri Johannes Merimaa, prikaatin intendenttinä jääkärivänrikki Birger Jarl Nylander, radiosähköttäjänä jääkärivaravääpeli Erik Jalmari Paavilainen (siirrettiin Karjalan Armeijakunnan esikuntaan).
Iltaisin

Iltaisin on Lasse Mårtensonin säveltämä ja Kari Tuomisaaren sanoittama musiikkikappale, joka voitti vuonna 1965 Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan liittyneen sävellyskilpailun. Sitä ei kuitenkaan valittu Suomen edustuskappaleeksi, vaan loppukilpailuun lähetettiin Viktor Klimenkon esittämä Aurinko laskee länteen, joka jäi pisteittä. Kappaleen Iltaisin esittivät duettona säveltäjä Mårtenson ja Marjatta Leppänen.
Tahtilajiin 12/8 kirjoitetussa laulussa on vain yksi säkeistö, jonka Marjatta Leppänen laulaa ensin flamencotyylisen akustisen kitaran ja bassokitaran säestyksellä. Kertauksessa säestys vaihtuu jazztyyliseksi, pääsoittimena sähköurut, ja saman säkeistön aloittaa Lasse Mårtenson. Säkeistön puolivälistä Leppänen laulaa melodiaa ja Mårtenson toista ääntä. Sanoituksessa laulun kertoja on onnellinen päästessään iltaisin kuulemaan rakastettunsa lauluesitystä.
1980-luvun alussa Mårtenson julkaisi kappaleesta instrumentaaliversion. Vuonna 2010 Varjokuva-yhtye levytti oman lauletun versionsa kappaleesta albumille Monta polkua.
Näyttämötaide (lehti)

Näyttämötaide oli Helsingissä ja Hämeenlinnassa vuosina 1910–1913 ilmestynyt teatterialan aikakauslehti.
Eero Alpin toimittama Näyttämötaide oli 1800-luvun ohjelmalehtisten jälkeen ensimmäinen suomalainen teatterilehti. Laajalle teatterinharrastajayleisölle tarkoitetun lehden kustantajaksi tuli vuoden 1911 lopussa kymmenen kuukauden tauon jälkeen Arvi A. Karisto. Suomalaisten teatterien ohjelmistoa ja näyttelijöitä esitelleen lehden ilmestyminen katkesi taloudellisiin vaikeuksiin.
Xian Zhang

Xian Zhang (kiin. 张弦; s. 1973 Dandong, Kiina) on kiinalaisamerikkalainen kapellimestari, joka on Milanon Verdi-orkesterin ylikapellimestari. Hän on Italian ensimmäinen naispuolinen ylikapellimestari.
Alexander Mahone

Taustaa

Mahone liittyi armeijaan 18-vuotiaana. Hän nousi armeijan arvoasteikolla jatkuvasti ylemmäs.
Armeijan jälkeen Mahone ryhtyi FBI:n agentiksi. Hänen maineensa kasvoi sitä mukaa, kun hän pidätti rikollisia toisensa jälkeen. Otettuaan työkseen Oscar Shalesin tapauksen hän sai negatiivista huomiota. Shalesin jahtaaminen tuotti hänelle hermoromahduksia ja hän alkoi syödä pillereitä hermostuneisuuteensa. Myöhemmin hän tuli pillereihin riippuvaiseksi. Hän ei koskaan virallisesti napannut karkulaista, vaan luotti omankädenoikeuteen ja murhasi Shalesin sekä hautasi tämän takapihalleen. Syytteitä ei koskaan nostettu.
Mahonella on ex-vaimo Pamela Mahone ja nuori poika Cameron Mahone.

Pako

Mahonen tehtävä on napata ”Fox Riverin kahdeksikko”. Hän pääsee karkureiden jäljille suunnitelmallisesti ja tappaa kiinni saamansa karkurit kylmäverisesti yksi toisensa jälkeen. Avukseen Mahone värvää Fox Riverin entisen vanginvartijan, Brad Bellickin. He kuitenkin epäonnistuvat Michael Scofieldin, Lincoln Burrowsin, Fernando Sucren, Theodore Bagwellin ja Benjamin Miles Franklinin nappaamisessa.
Kolmannella tuotantokaudella Mahone kärsii tuomiotaan lavastetusta huumausainerikoksesta panamalaisessa Sonan vankilassa. Michael oli piilottanut huumeita Mahonen veneeseen. Myöhemmin hän pakenee Sonasta Michaelin ja kahden muun vangin kanssa.
Neljännellä tuotantokaudella Mahone toimii Michaelin ja muiden ex-vankien kanssa yhteistyössä yrittäen kaataa ”Yhtiön”. Hänen poikansa Cameron kuolee neljännellä kaudella. Mahone tappaa poikansa murhanneen ”Yhtiön” agentin Wyattin kidutettuaan tätä ensin.
M/S Balticborg

Käyttöhistoria

Maaliskuussa 2002 alus tilattiin. Huhtikuussa 2004 aluksen runko saapui Romaniasta Alankomaihin, jossa se varustettiin. 3. marraskuuta alus sai nimen.
8. marraskuuta alus luovutettiin C.V. Scheepvaartonderneming “Balticborg”:in (Wagenborg Shipping B.V.) omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin Kappa Kraftlinerin liikenteeseen reitille Haraholmen–Bremen–Terneuzen–Sherness (joskus myös Södertälje sisältyy reittiin).
Milla Bruneau

Ura TV-alalla

Ennen siirtymistään Yellow Film & TV -tuotantoyhtiöön Bruneau toimi Metronome Film & Television Oy:n toimitusjohtajana ja vastaavana tuottajana vuodesta 2005 lähtien. Tätä ennen Bruneau on työskennellyt muun muassa Fremantle Mediassa ja Nordisk Film & TV:ssä. Bruneau toimi Yellow Film & TV:n operatiivisena johtajana 2013–2018.
Bruneau on toiminut vastaavana tuottajana muun muassa seuraavissa sarjoissa: Downshiftaajat, Kimmo, Roba, Siskonpeti, Syke, YleLeaks, Antti Holma Show, Enbuske & Linnanahde Crew, Hyvät ja huonot uutiset ja Putous.
Ennen Yellow Film & TV -tuotantoyhtiöön siirtymistään Bruneau toimi vastaavana tuottajana tv-sarjoissa, kuten Idols, Unelmakämppä, Kuorosota, Pakko tanssia, Big Brother, MasterChef, Junior MasterChef, Toisenlaiset frendit, Inno, Huvila & Huussi sekä Linnan tähdet.

Poliitiikassa

Bruneau on ollut Lahden kaupunginvaltuustossa vuodesta 2012 ja vuodesta 2017 sen puheenjohtaja. Lisäksi hän on ollut vuodesta 2015 kaupunginhallituksen jäsen ja Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja.

Yksityiselämä

Bruneau on naimisissa, ja hänellä kaksi lasta. Hänen aviomiehensä on yhdysvaltalainen.
Casio fx-9860G

Ohjelmointi

Laskinta voi ohjelmoida kahdella tavalla. Fx-9860G:n mukana tulee BASIC-tulkki mahdollistaen yksinkertaisten ohjelmien tekemisen.
Toinen tapa on tehdä liitännäinen C-kielellä. Liitännäiset ovat binääriohjelmia, joten ne ovat BASIC-ohjelmia tehokkaampia. Casio on julkaissut kaksi virallista liitännäistä GEOMETRYn ja PHYSIUMin. Casio julkaisi myös SDK:n, joka mahdollistaa käyttäjien omien liitännäisten tekemisen, joskaan tälle ei ole virallista tukea. SDK ja viralliset liitännäiset ovat saatavilla Casion websivulta.
Kaija Salopuro

Kaija Salopuro (s. 1938) on suomalainen jalkapalloilija ja suomalaisen naisjalkapalloilun uranuurtaja.
Salopuro oli Helsingin Jalkapalloklubin naisjoukkueen perustajia ja ensimmäinen kapteeni. Hän voitti joukkueen kanssa viisi peräkkäistä Suomen-mestaruutta vuosina 1971–1975. Pelaajauransa jälkeen hän toimi huolto- ja johtotehtävissä HJK:ssa ja naisten maajoukkueessa sekä muissa Suomen Palloliiton tehtävissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2003.
Salopuro valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2010 ja HJK:n vastaavaan vuonna 2013. Vuonna 2012 hän sai Pro Urheilu -mitalin. Hänen mukaansa on nimetty tyttö- ja naisjalkapalloilun edistämiseksi tehdystä työstä myönnettävä Kaijan kannu -kiertopalkinto, jonka ensimmäinen saaja hän oli vuonna 2006.