google/wiki40b huggingface dataset:
Peikko (Arda)

Peikot (engl. Trolls) ovat J. R. R. Tolkienin romaaneissa esiintyviä isokokoisia olentoja, jotka ovat hyvin vahvoja, mutta vähä-älyisiä.
Skandinaavinen mytologia kuvasi peikot maagisiksi olennoiksi, joilla oli erikoistaitoja. Tolkienin peikot puolestaan olivat pahoja ja tarpeeksi älykkäitä osatakseen puhua. Skandinaavisen mytologian peikkojen tavoin myös Tolkienin peikot muuttuvat kiveksi, jos auringonvalo osuu niihin.

Peikkojen alkuperä

Ensimmäiset peikot olivat alkuperäisen Mustan Ruhtinaan, Melkorin, luomuksia Ensimmäiseltä Ajalta. Kukaan ei tiedä miten Melkor loi ne, vaikka Tarussa sormusten herrasta entti Puuparta kuvaili niitä "enttien irvikuviksi", kuten örkkejä pidettiin haltioiden irvikuvina. Vaikka ei tiedetä olivatko ne tärveltyjä enttejä vai eivät, ne oli tehty rappeuttamalla jostain toisesta lajista, sillä Melkor ja Sauron eivät osanneet luoda elämää, vain turmella jo olemassaolevia olentoja.

Esiintymiset Tolkienin kirjoissa

Kirjassa Hobitti eli sinne ja takaisin esiintyi kolme kivipeikkoa: Tom, Bertti ja Viljami. Kirjassa hobitti Bilbo Reppuli ja Thorin Tammikilven johtama 13 kääpiön joukko joutuu niiden vangiksi, kunnes velho Gandalf Harmaa matki niiden ääniä ja sai ne tappelemaan keskenään, kunnes aurinko nousi kivettäen peikot.
Tarussa sormusten herrasta Sormuksen Saattuen joutuessa Moriassa taisteluun örkkejä vastaan, he kohtaavat myös niitä avustavan luolapeikon. Vuorenpeikkoja ja olog-hain edustajia osallistui Pelennorin kenttien taisteluun. Sauronin tuhouduttua suuri osa peikoista joko pakeni tai tuhoutui.
Bryan Oviedo

Seurajoukkueura

Oviedo aloitti uransa kotimaansa Deportivo Saprissassa, jossa hän pelasi vuonna 2009 seitsemän ottelua. Tammikuussa 2010 Oviedo siirtyi Tanskan Superliigan FC Kööpenhaminaan. Kööpenhaminassa Oviedo voitti Tanskan mestaruuden kaudella 2009-2010 sekä Tanskan cupin kausilla 2010-2011 ja 2011-2012. Vuonna 2012 hänet valittiin myös cupin parhaaksi pelaajaksi. Oviedo debytoi Kööpenhaminan paidassa myös Eurooppa-liigassa. Yhteensä hän pelasi seuran paidassa 30 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Kevätpuoliskon kaudesta 2010-2011 Oviedo oli lainassa toisessa tanskalaisseurassa, FC Nordsjællandissa, jossa otteluita kertyi 14.
Elokuussa 2012 Oviedo siirtyi Valioliigan Everton FC:hen. Debyytti Valioliigassa tapahtui seuraavassa kuussa Swansea Cityä vastaan. Avausmaali syntyi Oviedon toisella Valioliiga-kaudella marraskuussa 2013 Stoke Cityä vastaan. Seuraavassa ottelussa Oviedo iski ottelun ainoan maalin Manchester Unitedin verkkoon. Tammikuussa 2014 Oviedo mursi sääri- ja pohjeluunsa FA Cupin ottelussa Stevenage FC:tä vastaan. Oviedo palasi kentille vasta saman vuoden syyskuussa. Hän pelasi Evertonissa kaikkiaan 50 valioliigaottelua. Tammikuussa 2017 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Sunderlandiin.

Maajoukkueura

Oviedo edusti Costa Rican alle 20-vuotiaita vuoden 2009 MM-kilpailuissa, joissa Costa Rica oli neljäs. Oviedo pelasi turnauksessa kuusi ottelua. Debyytti Costa Rican jalkapallomaajoukkueessa tapahtui tammikuussa 2010 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Maajoukkueuran avausmaali syntyi vuoden 2011 helmikuussa Venezuelaa vastaan niin ikään ystävyysottelussa. Oviedo oli mukana vuoden 2011 Gold Cupissa. Vuoden 2014 MM-kilpailuista hän joutui jäämään sivuun jalkavammansa takia. Hän pelasi yhden ottelun Copa América Centenario -turnauksessa 2016.
Göteborgin yliopisto

Göteborgin yliopisto (ruots. Göteborgs universitet) on Göteborgin kaupungissa, Ruotsissa, sijaitseva yleisyliopisto. 
Se perustettiin vuonna 1891 yksityisten lahjoitusten turvin Göteborgin korkeakouluna. Täyden yliopistoaseman se sai vuonna 1954. Kuningas Kustaa VI Aadolf vihki yliopiston 2. lokakuuta 1954.
Sillä on kahdeksan eri tiedekuntaa, noin 27 200 opiskelijaa ja noin 5 500 henkilökunnan edustajaa. 
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Göteborgin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 151–200. Se ylsi tällöin Ruotsin viidenneksi korkeatasoisimmaksi yliopistoksi.
Kadettikunta

Kadettikunta ry on vuonna 1921 perustettu itsenäisen Suomen kadettikouluissa upseerin tutkinnon suorittaneiden upseerien veljesjärjestö. Se on itsenäisen Suomen kadettikouluissa upseerin tutkinnon suorittaneiden upseerien ja Maanpuolustuskorkeakoulussa sekä puolustushaara-, aselaji- ja toimialakouluissa opiskelevien kadettien maanpuolustusaatteellinen veljesjärjestö. Kadettikunnan jäseneksi voidaan hyväksyä Suomen kansalaisena Suomessa upseerin tutkinnon suorittanut henkilö tai Suomen kansalaisena upseerin tutkintoa suorittava kadetti. Kadettikunnan hallitus hyväksyy upseerin tai kadetin jäseneksi hakemuksen perusteella. 
Kadettikunnan nykyinen puheenjohtaja on kenraalimajuri Jari Kallio.
Itsenäisyyden alukupuolella Suomen upseeristo oli erilaisesta taustasta peräisin, sillä armeijassa palveli niin sanotun vanhan väen upseereita, Venäjän keisarillisen armeijan upseereita, jääkäriupseereita, muuten Saksassa koulutuksensa saaneita upseereita sekä erilaisilla pikakursseilla vuonna 1918 koulutettuja upseereita.
Kalle Anka & C:o

Kalle Anka & C:o on Egmontin Ruotsissa viikoittain julkaisema sarjakuvalehti. Lehti vastaa suomalaista Aku Ankka -lehteä, jossa yleensä julkaistaan samat sarjakuvat, jotka on vuotta aikaisemmin julkaistu Kalle Anka & C:o:ssa. Lehti on myös Ruotsin myydyin sarjakuvalehti.
Ensimmäisen kerran lehteä julkaistiin syyskuussa 1948. Vuoteen 1957 asti lehteä julkaistiin kerran kuukaudessa, vuosina 1957–1959 joka toinen viikko ja vuodesta 1959 asti kerran viikossa. Vuoteen 2007 mennessä lehteä oli julkaistu jo 2 500 kertaa.
P (vaativuusluokka)

P (polynomial) on laskennan vaativuusteoriassa vaativuusluokka, johon kuuluvat ongelmat voidaan ratkaista deterministisellä Turingin koneella polynomisessa ajassa eli tehokkaasti. Polynominen aika tarkoittaa sitä, että ratkaisuun tarvittavien laskutoimenpiteiden määrä on O(nᵃ), missä a on vakio. Vaativuusluokkaan P kuuluvia ongelmia ovat muun muassa suurimman yhteisen tekijän etsiminen tai luvun verifiointi alkuluvuksi.
Judith Guest

Judith Guest (29. maaliskuuta 1936 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan perheen kriisejä läpikäyvien nuorten kuvaamisesta useissa romaaneissaan. Hänen esikoisteoksensa Ordinary People (suom. Samat kasvot peilissä, 1977, ja Tavallisia ihmisiä, 1981) oli pohjana Alvin Sargentin käsikirjoittamassa ja Robert Redfordin ohjaamassa draamaelokuvassa Tavallisia ihmisiä (1980), joka sai parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Samanlaista aihepiiriä käsittelevät myös Guestin romaanit Second Heaven (1982, suom. Toinen taivas, Tammi 1983) ja Errands (1997).
Guest on kirjoittanut myös käsikirjoituksen Sandy Smolanin ohjaamaan draamakomediaan Rachel River (1987) sekä rikosromaaneja kuten The Tarnished Eye (2004).
Judith Guest suoritti bachelor-tutkinnon Michiganin yliopistossa vuonna 1958 ja työskenteli sitten opettajana 1970-luvun puoleenväliin asti, jolloin jättäytyi vapaaksi kirjailijaksi.
Judith Guestin isosetä oli Yhdysvalloissa 1900-luvun alkupuolella suosittu brittiläissyntyinen runoilija Edgar Guest (1881–1959).
Kansanvihollinen

Kansanvihollinen (ven. враг народа, vrag naroda, suomeksi kirjoitettu myös erikseen kansan vihollinen) oli Neuvostoliitossa erityisesti Josif Stalinin valtakaudella käytetty termi, jolla haluttiin osoittaa henkilön tai ryhmän yleinen vihamielisyys Neuvostoliiton sisällä valtiota ja sen politiikkaa vastaan. Kansanvihollisuutta käytettiin kuolemantuomioiden, karkotusten sekä pakkotyötuomioiden aatteellisena ja juridisena perusteluna Neuvostoliitossa. Termi poistettiin Neuvostoliiton rikoslaista vuonna 1958. 
Termi esiintyi myös Terijoen hallituksen julistuksessa talvisodan sytyttyä 1. joulukuuta 1939, jolloin Suomen kansanarmeijan kärkijoukon tehtävänä ilmoitettiin olevan Suomen kansantasavallan lipun kohottaminen Presidentinlinnan salkoon ”työtätekevien riemuksi ja kansanvihollisten kauhuksi”.

Käsitteen muu käyttö

Yhdysvaltain presidentti Donald Trump nimitti Valkoisessa talossa marraskuussa 2018 järjestetyssä lehdistötilaisuudessa häntä ärsyttänyttä CNN-uutiskanavan toimittajaa Jim Acostaa ”kansan viholliseksi”. Alkuvuodesta 2019 Trump nimitti Twitterissä "kansan viholliseksi" Yhdysvaltojen tiedotusvälineitä viitaten median kirjoituksiin Venäjän sekaantumisesta Yhdisvaltain presidentivaaleihin järjestetystä tutkinnasta.
Syksyllä 2019 Irakin presidentti Barham Saleh haukkui "kansan vihollisiksi" ulkomaisia tahoja jotka sekaantuisivat Irakissa käytyihin väkivaltaisiin mielenosoituksiin.
Fievel matkalla villiin länteen

Juoni

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat kaksi vuotta myöhemmin Fievel matkalla Amerikkaan elokuvan jälkeen. Mousekewitzin perhe päättää jättää huonon vuokratalonsa New Yorkissa ja muuttaa kauas länteen.

Musiikki

Elokuvan musiikin on säveltänyt James Horner. Yhdessä kohtauksessa kuultava Rawhide-televisiosarjan tunnuslaulu on poimittu sellaisenaan elokuvasta The Blues Brothers. Osa elokuvan musiikista mukailee Hoe Down -kappaletta Aaron Coplandin villi länsi -aiheisesta baletista  Rodeo.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvan yltävän edeltäjänsä tasolle, paitsi ei suomenkielisen dubbauksen tasossa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Ajoverkko

Ajoverkko on kalaverkko, joka liikkuu vedessä joko aluksen hinaamana tai itsekseen ajelehtien. Sen yläreunaa pidetään kohoilla veden pinnassa tai pinnan lähellä. Alareunaan asennettujen painojen avulla verkko pidetään pystysuorassa.
Tonnikalaa on kalastettu perinteisesti kilometrien pituisilla ajoverkoilla. Luonnonsuojelijat vastustavat tätä, koska verkkoon takertuu myös delfiinejä, pyöriäisiä, kilpikonnia ja muita uhanalaisia vesieläimiä.
Lohen ajoverkkokalastus on herättänyt Suomessa voimakkaita tunteita; jokilohen perinteisien kalastajien mukaan Ahvenanmaalla tehtävä ajoverkkokalastus pienentää lohikantoja liikaa. Itämerellä ajoverkkokalastus päättyi Euroopan unionin päätöksellä vuonna 2008. Päätös johtui osaltaan myös EU:n päätöksestä suojella pyöriäistä.
Ülo Tuulik

Ülo Tuulik (s. 1940) on virolainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan merielämää, esimerkiksi novellikokoelmassa Vihm Gibraltaris (1972). Suomennetussa teoksessa Sodan jaloissa (1976, alkuteos Sõja jalus, 1974) hän kuvaa virolaisten siviilien kärsimyksiä toisessa maailmansodassa.
Kubanin kansantasavalta

Historia

Helmikuun vallankumouksen seurauksena Venäjän väliaikainen hallitus päätti jatkaa taistelua epäsuositussa Ensimmäisessä maailmansodassa. Päätöksen tuloksena Venäjän armeija alkoi hajota. Kubanin kasakat lähtivät rintamalta ja palasivat kotimaahansa suojelemaan sitä Turkin hyökkäykseltä. 
Venäjän keisarikunnan aikana Kubanin kasakoiden aluetta johti Tsaarin nimittämä Ataman. Maaliskuussa 1917 Kubanin Rada julisti itsensä ainoaksi johtoelimeksi. Kubanin Rada ilmoitti aikovansa perustaa sotilashallituksen, joka ottaisi Kubanin haltuunsa ja 17. kesäkuuta Kubanin kansantasavalta julistautui itsenäiseksi.
6. marraskuuta 1919 Anton Denikin määräsi Radan toiminnan lopetettavaksi ja pidätti atamaani  Alexander Filimonovin avustuksella kymmenen sen jäsentä. Pariisin rauhankonferenssin valtuuskunnan jäsen hirtettiin julkisesti syytettynä maanpetoksesta. Suurin osa kasakoista liittyi Etelä-Venäjän asevoimiin. Joulukuussa 1919 Denikin lyötiin ja oli selvää että Bolševikit valtaisivat Kubanin. Rada onnistuttiin kokoamaan uudelleen, mutta vuonna 1920 Puna-Armeija valtasi suurimman osa Kubanista ja Rada sekä valkoinen armeija häädettiin.
Rokkari

Rokkari on arkikielen nimitys rockmusiikin esittäjälle tai harrastajalle.
Ensimmäisiä rokkareita olivat 1950-luvun teddyt ja greaserit. Rockmusiikki on jakautunut varsinkin 1970-luvulta lähtien moniksi eri tyyleiksi. Rockiin pohjautuvia nuoriso- ja alakulttuurisia tyylejä ovat edustaneet esimerkiksi hipit, punkkarit, hevarit, ja goottirokkarit. Vaikkakin Rokkareista alun perin puhuttiin vain muusikkoyhteydessä, niin nykypäivänä tämä termi on yleistynyt myös Rockmusiikin ystäviinkin. Joskus, tosin Rokkarit yhdistetään virheellisesti Hevareihin.

Rokkaristereotypioita

Rokkareihin usein liitetään moottoripyörät, seksi, ylenpalttinen alkoholinkäyttö ja huumeet. Vaikkakin rokkareiden alkuperäisimmät käsitykset tulivat Rock and Roll-musiikkia rakastaneista moottoripyöräilijöistä, vain harvimmat rokkarit todennäköisimmin ovat sortuneet esim. huumeisiin ja alkoholiin.
Bruce Weitz

Bruce Peter Weitz (s. 27. toukokuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä tunnetuimmin ylikonstaapeli Michael "Mick" Belkerin roolista poliisidraamassa Hill Street Blues, joka jatkui vuodesta 1981 vuoteen 1987. Weitz voitti Emmy-palkinnon parhaasta miessivuosasta draamasarjassa vuonna 1984 hänen roolistaan sarjassa.
Emilia Attias

María Emilia Attias (s. 20. maaliskuuta 1987) on argentiinalainen malli, näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 2004 ja on tullut tunnetuksi roolistaan vuonna 2007 alkaneessa televisiosarjassa Casi Ángeles. Hän on myös menestynyt malli, joka on päässyt muun muassa Maxim-lehteen. Hän laulaa Casi Ángeles -sarjasta lähtöisin olevassa Teen Angels -yhtyeessä.
Taustaltaan sefardijuutalainen Attias syntyi Buenos Airesin Belgranossa.
Wardriving

Wardriving eli loiskäyttö tarkoittaa avoimien Wi-Fi-tukiasemien etsimistä esimerkiksi ajoneuvolla liikkuen. "Sota-ajelussa" avoimia ja mahdollisesti suojaamattomia langattomia verkkoja etsitään henkilö- tai pakettiautolla liikkuessa kannettavan tietokoneen, kämmentietokoneen tai älypuhelimen avulla.
Monet "sota-autoilijat" käyttävät GPS-satelliittipaikannusjärjestelmää etsiessään verkkoja ja tietokoneohjelmistojen avulla lisäävät automaattisesti tai käsin kohteen koordinaatit johonkin yleiseen Internetissä sijaitsevaan tietokantaan muiden nähtäväksi.
Sana wardriving on ilmeisesti viite vuonna 1983 julkaistuun elokuvaan Sotaleikit. Elokuvassa oli krakkereita, jotka käyttivät ohjelmaa soittaakseen sattumanvaraisiin numeroihin ja toivoivat löytävänsä modeemin. Tämä tekniikka tuli tunnetuksi nimellä wargames dialing (joskus väärinkirjoitettu wardialing), josta wardriving myöhemmin johdettiin.
Vuonna 2010 paljastui että Google oli katunäkymiä Street View -palveluunsa kuvatessaan kerännyt samanaikaisesti tietoja WLAN-tukiasemien sijainneista. Samassa yhteydessä järjestelmä oli tallentanut näytteitä langattomissa verkoissa liikkuneesta dataliikenteestä.
Nykyään älypuhelimen käyttäjä saattaa tietämättään tulla keränneeksi tietoja langattomista verkoista ja niiden sijainneista, sillä käyttäjän kerran yhdistettyä älypuhelimensa langattoman verkon tukiasemaan, tallentuu samalla myös tieto sen SSID-tunnuksesta, MAC-osoitteesta ja sijainnista. Sijaintinsa älypuhelin paikantaa karkeasti matkapuhelinverkon tukiasemien avulla, mikäli laitteen GPS-vastaanotin ei ole päällä tai ollaan sisätiloissa. Tiedot välittyvät esimerkiksi Android-käyttöjärjestelmän tapauksessa Googlelle. Tietokantaa langattomien tukiasemien sijainnista ja niiden MAC-osoitteista voidaan hyödyntää esimerkiksi paikannukseen. Oman WLAN-verkon tunnuksen ja sijainnin päätyminen julkiseen tietoon ei ole turvallisuusuhka, mikäli tukiasema on suojattu jollain kyllin tehokkaalla menetelmällä.
Anaheim

Maantiede

Anaheim sijaitsee noin 30 kilometriä Los Angelesin kaupungin keskustasta etelään ja 20 kilometriä Tyynenmeren rannikolta sisämaahan päin. Santa Ana -joki virtaa kaupungin kaakkoisosan halki ja idässä kohoavat Santa Ana -vuoret. Suurin osa kaupungista sijaitsee suhteellisen tasaisella alueella, mutta Santa Ana-vuorten juuren kukkuloille on rakennettu uusia asuinalueita. Hallinnollisesti Anaheim kuuluu Orangen piirikuntaan.

Historia

Nykyisen Anaheimin perustivat Saksasta saapuneet siirtolaiset. Saksan hullun vuoden aikana vuonna 1848 saksalaisia oli asettunut ensin San Franciscoon. Vuonna 1857 noin viidenkymmenen saksalaisen siirtolaisen joukko osti halpaa maata etelässä. Alue kuului alun perin Rancho San Juan Cajón de Santa Anan maatilaan ja sen nykyinen nimi Anaheim tarkoittaa saksaksi kotia (Santa) Ana-joen varrella. Muutamat saksalaisista olivat harjoittaneet viinintuotantoa, johon myös Anaheimin alueen ilmaston tajuttiin soveltuvan. Viininviljely alueella kukoisti aina 1880-luvulle saakka, jolloin kasvitauti hävitti viiniviljelmät tyystin. Viininviljelyn tilalle nousi sitrushedelmien kasvatus. Maatalouden siivittämää kasvua vauhditti myös vuonna 1875 saapunut rautatie. Hallinnollisesti Anaheim kuului Los Angelesiin, kunnes viimein useiden epäonnistuneiden erkanemishankkeiden jälkeen vuonna 1889 perustettiin erillinen Orangen piirikunta.
Maatalous oli Anaheimin talouden tärkein kulmakivi aina 1900-luvun puolelle saakka. Huomattava muutos tapahtui 1950-luvulla, jolloin Walt Disney päätti perustaa huvipuiston Anaheimiin. Disneyland avattiin vuonna 1955 ja houkutteli paikalle miljoonia turisteja. 1960-luvun puolella Anaheimiin rakennettiin myös Anaheim Stadium (nyk. Angel Stadium) ja Anaheim Convention Center-kongressikeskus. 2000-luvulla kaupunkiin on houkuteltu uusia yrityksiä ja asukkaita esimerkiksi suurilla asuntohankkeilla.

Talous

Turismi muodostaa Anaheimin talouden kulmakiven. Disneyland houkuttelee vuosittain yli 14 miljoonaa kävijää. Disneylandiä ja Anaheim Convention Center-keskusta ympäröi Anaheim Resort-lomakohdealue. Disneyland on ollut myös kaupungin suurin työnantaja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Anaheimissa aikavälillä 2012–2016 olivat 61 826 USD ja henkilöä kohden 24 996 USD. 16,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Anaheimin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 336 265 ja vuoden 2017 arvion mukaan 352 497. Kaupungin asukkaista 69,9 % oli taustaltaan valkoisia, 53,3 % latinoja mistä tahansa rodusta, 16 % aasialaisia ja 2,2 % afroamerikkalaisia. 61,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 36,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Urheilu

Anaheimissa on kaksi tunnettua urheiluseuraa. Anaheim Ducks pelaa Pohjois-Amerikan NHL-jääkiekkoliigassa ja Los Angeles Angels Major League baseball-sarjassa.
Atlantin yli

Taustaa

Ohjelman vastaavana tuottajana toimi Tuomas Summanen ja tuotantoyhtiö oli Rabbit Films. Mukaan haluttiin julkkiksia, jotka eivät osaa purjehtia.
Maksasaarenselän kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Saimaalla Viljakkalansaaressa on laaja Riihonniemi, jonka lounaisreunalla on Maksasaarenselkä. Selkä on saanut nimensä Maksasaaresta, jonka itäkärki sijaitsee maalauskalliosta 300 metrin päässä. Korkealla sijaitseva maalauskallio jää pienen metsäkaistaleen taakse piiloon. Kalliossa on epätavallisia pyöreäksi kuluneita sileitä pintoja, jotka punavärillä maalattuina erottuvat ympäristöstään selvästi.
Sattumaa vai ei, mutta noin 100 metrin päässä samalla rannalla lännempänä sijaitsevat Riihonniemen lapinrauniot.

Maalaus

Kalliomaalauksen kokonaisleveys on 9 metriä, mutta merkkejä on vain muutamia. Helposti tunnistettava punainen ja sileä kallionkohouma muistuttaa veristä maksaa. Maalaukset sijaitsevat tämän maamerkin yläpuolella. Yksi kuvioista on maalattu leveällä viivalla ja se esittää eläintä, mahdollisesti hirveä. Hirven vasemmalla puolella on pystyasentoinen hahmo ja hirven oikealla puolella punavärisiä läikkiä ja pieni hirvi eli hirvenvasa. Kauempana alueen toisessa päässä on runsaasti punaväriä, josta ei yhtä eläinhahmoa lukuun ottamatta, saa selvää.
Hopeakuhankeittäjä

Levinneisyys

Hopeakuhankeittäjää tavataan pesivänä Kiinan kaakkoisosissa ja talvehtivana Thaimaassa ja Kambodžassa. Lajin kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen pieni populaatio on pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.

Elinympäristö

Hopeakuhankeittäjä pesii ikivihreissä metsissä 600–1 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvehtimisalueilla Thaimaassa sitä esiintyy ikivihreissä metsissä 600–1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Koovee (salibandy)

Historia

Kooveen salibandyjaosto perustettiin keväällä 1996, kun Manse Unitedin miesten ja naisten edustusjoukkueet siirtyivät Kooveen alaisuuteen. Heti ensimmäisellä kaudella miesten joukkue voitti I-divisioonan ja nousi kauden päätteeksi mestaruussarjaan. Vierailu ylimmällä sarjaportaalla oli kuitenkin vain kauden mittainen, sillä kauden 1997–1998 lopuksi joukkue putosi mestaruussarjasta. Seuraavat kaudet miesten edustusjoukkue pelasi I-III-divisioonissa, kunnes liigassa pelaava Tampereen Gunners keväällä 2008 siirsi miesten ja poikien toimintansa Kooveen alaisuuteen, jolloin syntyi yhdistelmäjoukkue G-KooVee. Miehet pelasivat liigaa nimellä G-KooVee kauden 2008–2009, mutta kaudesta 2009–2010 nimenä on Koovee.
Kooveen naisten joukkue pelasi salibandyliigaa kolme kautta, vuodesta 1996 vuoteen 1999. Kahden puolivälieriin päättyneen kauden jälkeen joukkue putosi kauden 1998–1999 keväällä I-divisioonaan. Muutamien hyvin menneiden I-divisioonan kausien jälkeen joukkue nousi kauden 2007–2008 päätteeksi takasin ylimmälle sarjatasolle. 
Junioritoiminta seurassa alkoi heti jaoston perustamisen jälkeen. Aluksi junioripelaajien ja -joukkueiden määrä oli melko pieni, mutta vuosituhanteen vaihteesta alkaen sählykerholaisten ja salibandyjuniorien määrä on kasvanut kovalla vauhdilla. Tällä hetkellä tarjontaa löytyy pojissa kaikille ikäluokille ja tytöissä ikäryhmille A-E. Valikoimaa täydentävät vielä sählykerhot. Juniorityö on seurassa tärkeässä roolissa ja SSBL luovutti siitä tunnustukseksi syksyllä 2004 Nuori Suomi -sinetin.
Bibliotheke

Historia

Fotios syntyi noin vuonna 820 ja toimi Konstantinopolin patriarkkana vuosina 858–867 sekä 877–886. Tutkijat ovat arvelleet, että hän olisi kirjoittanut teoksensa Bagdadissa toimineessa Viisauden talossa ollessaan lähettiläänä Abbasidien hovissa Samarrassa vuonna 845. Tämä johtuu siitä, että monet Fotioksen mainitsemat teokset — joista suuri osa on maallista kirjallisuutta — eivät ole olleet saatavilla hänen aikansa Bysantissa. Abbasidien dynastiassa käännettiin antiikin kreikkalaista kirjallisuutta arabian kielelle, ja Fotios on saattanut tutkia niitä ollessaan maassa.
Fotios kirjoitti teoksen Bibliothēkē veljelleen Tarasiokselle tämän pyynnöstä ja osoitti sen tälle esipuheessaan. Teosta ei ollut alun perin tarkoitettu lähdeteokseksi, mutta myöhemmin sitä on usein käytetty sellaisena. Näin se on ensimmäinen bysanttilainen teos, jota voidaan pitää jonkinlaisena ensyklopediana.
Teoksen ensimmäinen painettu laitos (editio princeps) julkaistiin vuonna 1601 (David Hoeschel, Augsburg). Nykyinen kriittinen laitos on R. Henryn (Pariisi, 1959-1977) toimittama.

Sisältö

Bibliothēkē sisältää 280 yhteenvetoa kirjoista ("koodekseista"), jotka Fotios oli lukenut. Yhteen tällaiseen koodeksiin kuuluu yksi tai useampi teos, joten käsiteltyjä teoksia on enemmänkin. Yhteenvedot ovat pituudeltaan yhdestä lauseesta useisiin sivuihin.
Fotioksen käsittelemiin teoksiin kuuluu sekä antiikin kreikkalaista kirjallisuutta että varhaisbysanttilaista kirjallisuutta 500-luvulta eaa. Fotioksen omiin päiviin 800-luvulle saakka. Teoksiin lukeutuu sekä pakanallista että kristillistä kirjallisuutta, mutta ei luonnontieteellisiä teoksia eikä runoutta. Lähes puolet käsitellyistä kirjoista on sittemmin kadonnut. Näin Fotioksen teoksen sisältämät yhteenvedot ovat merkittävä lähde niiden sisältöön.
Fotios käsittelee usein, mutta ei aina, saman kirjailijan teoksia tai samaa aihetta käsitteleviä teoksia peräkkäin. Joskus hän käsittelee samaa teosta useammin kuin kerran. Fotios kuvaa yhteenvedoissa teosten sisältöä ja tekee niistä myös kriittisiä huomioita, jotka koskevat usein erityisesti niiden tyyliä. Hän käsittelee myös muun muassa teosten aitoutta.
Fotioksen teokseen viitataan koodeksin numerolla. Esimerkiksi "Fotios cod. 93" viittaa koodeksiin numero 93 eli Arrianoksen teoksen Bithynika kuvaukseen.