google/wiki40b huggingface dataset:
Kotilotorni

Kotilotorni, joskus myös Etanatorni (viroksi Tigutorn) on Emajoen varrella sijaitseva Tarton korkein asuinkerrostalo, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Vilen Künnapu ja Ain Padrik. 24-kerroksisessa rakennuksessa on kaiken kaikkiaan 85 asuntoa ja kaksi hissiä. Sen varsinainen korkeus on 70 metriä, mutta näköalatasanne ja katolla sijaitsevat tilat tuovat lisämetrejä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2006, ja talo saatiin lopullisesti valmiiksi 2008.
Tornin katsotaan edustavan wau-arkkitehtuuria. Sen viereen rakennetetaan samojen arkkitehtien suunnittelemaa Ahhaa-tiedekeskusta.
Hasanin taistelut

Tausta

Hyökkäyksensä selittelyissä Japani esitti tulkinneensa Venäjän keisarikunnan ja Qing-dynastian aikoinaan vetäneen rajan siten, että kyseinen alue kuuluisi Japanin Mantsurian nukkehallituksen alueeseen. Alueesta oli ollut 1900-luvun alusta asti kiistaa Venäjän ja Kiinan välillä ja Japanin imperialististen tavoitteiden takia alueella sodittiin useita kertoja. Japanin pyrkimys oli katkaista Kiinan ja Venäjän välinen rautatieliikenne.
Japanin hyökkäyksen eräs perustelu oli Natsi-Saksan ja Japanin välisen yhteistyön aloitus. Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop kutsui 1.1.1938 luokseen Japanin Berliinin suurlähettilään Hiroshi Oshiman keskustelemaan mahdollisesta Saksan ja Japanin liittolaisuudesta. Saksalla oli suunnitelmissa Itävallan miehitys (Anschluss) ja Tšekkoslovakian sudeettialueiden miehitys. Se halusi sitoa Neuvostoliittoa Kaukoidästä nousevan uhkakuvaan, jottei Neuvostoliitto kykenisi olemaan vastavoima Natsi-Saksalle Keski-Euroopassa. von Ribbentrop korosti, että Neuvostoliiton armeijassa oli toimeenpantu puhdistuksia sotilasjohdon piirissä marraskuussa 1937, minkä vuoksi se ei olisi kaikkein iskukykyisin.
Japani lisäsi painetta Neuvostoliittoa kohtaan lähettämällä 15. heinäkuuta 1938 Japanin Moskovan suurlähettilään Shigemitsu Mamorun Neuvostoliiton ulkoasiankansankomissaari Maksim Litvinovin luokse vaatimaan neuvostoliittolaisten rajavartijoiden vetäytymistä Mantšurian raja-alueelta Bezymiannista (сопка Безымянная) ja Zaozernajasat (сопка Заозёрная), jotka olivat Hasanjärven läheiset mäet. Japanin mukaan tämä alue kuului Japanin miehittämään Koreaan. Neuvostoliitto torjui vaateen.

Taistelut

29. heinäkuuta Japani hyökkäsi Japanin keisarillisen armeijan 19. divisioonan ja korealaisten voimin. Neuvostojoukot torjuivat hyökkäyksen, mutta joutuivat vetäytymään 31. heinäkuuta Japanin alkaessa uuden offensiivin. Molemmat puolet käyttivät kevyitä panssarivaunuja ja ainakin Japani käytti panssarijunia joukkojen siirtoihin rintamalle. Neuvostoliiton kaukoidän puolustuksen johtaja Vasili Blücher kutsui vahvistuksia, jotka löivät japanilaiset 2.–9. elokuuta ja Japani vetäytyivät Neuvostoliiton alueelta. 10. elokuuta Japanin pääministeri pyysi Yhdysvaltoja välittämään rauhaa. Taistelut loppuivat 11. elokuuta.

Jatko

Japani yritti tämän jälkeen vielä kerran hyökkäystä Neuvostoliittoon, vuonna 1939 neuvostojoukot löivät hyökkäävät japanilaiset Halhin-Golin taistelussa.
22. lokakuuta 1938 Blücher pidätettiin osittain Hasanin taistelujen liian suurten neuvostotappioiden vuoksi.
Viitaorneero

Levinneisyys

Viitaorneeroa tavataan Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Otto Ernst Boije

Otto Ernst Boije (1719 - 1781) oli sotaneuvos ja maaherra. Boije toimi Savon ja Karjalan läänin maaherrana 1775-1781.
Boije omisti Tyrvännöllä Lahdentaan kartanon. Hän perusti Lahdentakaan ja Mäenpäähän kehruukoulun ja Hämeenlinnaan pellavatehtaan.
VEGF-C

VEGF-C (engl. vascular endothelial growth factor-C) eli verisuonen endoteelin kasvutekijä-C on merkittävin imusuonten kehitystä ja kasvua säätelevä kasvutekijä. Sen vaikutuksia imusuonten pinnalla välittää VEGFR-3-reseptori. VEGF-C sitoutuu myös VEGFR-2 -reseptoriin, joka välittää verisuonten kasvua ja kehitystä. VEGF-C on löydetty ja sen toiminta selvittiin Kari Alitalon laboratoriossa.
Steel-kitara

Pedal steel -kitara

Pedal steel -kitarassa on tavallisimmin kaksi kymmenkielistä kaulaa, joista toisessa soi avoimena E-duurisoinnun säveliä. Kahta pedaalia painamalla ääni nousee A-duuriksi. Toisessa kaulassa on pohjasävelenä F ja muilla kielillä C6-soinnun sävelet. Tässä kaulassa on useampia pedaaleja, joilla saa aikaan useampia sointuja kuin ensimmäisellä kaulalla. Kaulojen, kielten ja pedaalien määrä voi kuitenkin vaihdella, ja pedaalien lisäksi tai niiden sijasta soittimessa voi olla polvella käytettäviä vipuja. Pedal steel -kitaran kauloissa ei ole nauhoja vaan ainoastaan niitä markkeeraavat ohjausviivat; tämä on yksi tapa saada aikaan soittimen soinnille tyypillisiä glissandoja, liukumia sävelestä toiseen, joita voidaan tehdä myös pedaaleilla ja polvivivuilla.

Historia

Steel-kitaran edeltäjiä olivat ukulele ja havaijinkitara. Soitin sähköistettiin 1930-luvulla. 1940-luvulla sitä muokattiin etenkin country-musiikissa käytettäväksi pedal steel guitar:iksi. Suomessa soittimen pioneerina tunnetaan Olli Haavisto. Toinen huomattava suomalainen steel-kitaristi oli pitkään lajissaan ainoana toiminut Roy Rabb.
Kansainvälisesti merkittäviä pedal steel -kitaristeja ovat olleet muun muassa Buddy Emmons, Red Rhodes ja Led Zeppelin-kitaristi Jimmy Page.
Míloksen arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kaudelta, helladiselta/mykeneläiseltä kaudelta sekä antiikin ajalta. Merkittävimpiin esihistoriallisiin löytöihin lukeutuvat Míloksen Fylakopín helladisen asutuksen kaivauksista tehdyt löydökset sekä löydökset muista saaren esihistoriallisista kohteista kuten Nýchia ja Demenagáki. Niihin lukeutuvat muun muassa niin kutsuttu Fylakopín nainen eli Fylakopísta löydetty jumalattaren tai papittaren 45 cm korkea helladinen pienoispatsas LH IIIA -kaudelta 1300-luvulta eaa.; lukuisat muut uskonnollisessa käytössä olleet figuriinit; vulkaanisesta kivestä tehty alttari; sekä keraamiset astiat. Esihistoriallisiin löytöihin lukeutuvat myös Chálakaksen Rivárista löydetty varhaiskykladisen talon pienoismalli, joka on ajoitettu noin ajalle 2200–2000 eaa. ja antaa arvokasta tietoa tuon ajan rakentamisesta, sekä lukuisat obsidiaanista tehdyt esineet.
Lisäksi museossa on muun muassa antiikin aikaista keramiikkaa, mukaan lukien arkaaiselta kaudelta noin 650–600 eaa. oleva amfora, jonka koristelussa esiintyvät muun muassa Dionysos, Ariadne, Apollon, Artemis ja Leto, sekä hautauksessa käytetyt pithokset; veistoksia erityisesti hellenistiseltä ja roomalaiselta ajalta; käyttöesineitä ja rahoja; sekä piirtokirjoituksia, mukaan lukien kirjoituksia arkaaisella meloslaisella aakkostolla. Museossa on myös saarelta löydetyn Milon Venuksen eli Meloksen Afroditen nykyaikainen kopio. Alkuperäinen noin vuodelta 120 eaa. peräisin oleva veistos on Louvressa.
John Eliot Gardiner

Sir John Eliot Gardiner (s. 20. huhtikuuta 1943 Fontmell Magna, Dorset, Englanti) on brittiläinen kapellimestari, joka on tunnettu barokkimusiikin tulkinnoistaan periodi-instrumenteilla.
Gardinerin suurimpia musiikillisia kiintymyksenkohteita on Claudio Monteverdi, ja hän perusti säveltäjän kunniaksi Monteverdi Orchestran vuonna 1968. Vuonna 1977 sen jäsenistä muodostettiin Englannin barokkisolistit -orkesteri. Vuonna 1990 hän perusti uuden orkesterin klassisen ja romantiikan ajan musiikin esittämiseen, nimeltään Orchestre Révolutionnaire et Romantique. Gardiner on tehnyt suuren määrän levytyksiä paitsi barokin ajan musiikista, josta hänet parhaiten tunnetaan, myös klassisen ja romantiikan ajan musiikista. Gardiner sai aatelisarvon vuonna 1998.
Asemanseudun koulu (Mellilä)

Asemanseudun koulu on peruskoulun 1–6 luokkien koulu Mellilässä Loimaalla. Koulu sijaitsee Mellilän asemaseudun taajamassa. Koulu on perustettu vuonna 1923 ja sen nykyiset rakennukset ovat vuosilta 1926 ja 1957. Koulun yhteydessä on liikuntahalli, joka on rakennettu vuonna 1983 ja päiväkoti, joka aloitti toimintansa vuonna 2012.
Tie 85 (Viro)

Kantatie 85 kulkee Pohjois-Virossa valtatieltä 1 Loksan kaupunkiin. Tie alkaa Kuusalun kunnan Liiapeksin kylästä ja päättyy Loksan keskustaan. Tien pituus on 15,5 kilometriä.

Tien kulku

Kantatie 85 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Richard Allen (piispa)

Richard Allen (14. helmikuuta 1760 – 26. maaliskuuta 1831) oli yhdysvaltalainen piispa, kouluttaja, kirjailija, ja yksi Amerikan kaikkien aikojen aktiivisimmista ja vaikutusvaltaimmista mustista johtajista. Vuonna 1794 hän perusti African Methodist Episcopal Church -kirkon (AME), ensimmäisen riippumattoman mustille tarkoitetun kirkkokunnan Yhdysvalloissa. Sen ensimmäinen kirkkorakennus sijaitsi Pennsylvanian Philadelphiassa.
Allen valittiin AME-kirkon ensimmäiseksi piispaksi vuonna 1816. Hän pyrki työssään parantamaan afroamerikkalaisten yhteiskunnallista asemaa, lukutaitoa ja yhteiskunnallista järjestäytymistä.

Varhainen elämä ja vapaus

Richard Allen syntyi orjuuteen Delawaressa. Kun hän oli lapsi, hänen perheensä myytiin toiselle maanomistajalle. Myöhemmin tämä isäntä myi Allenin perheen äidin ja joitakin sisaruksista eteenpäin. Jäljelle jääneet perheenjäsenet alkoivat käydä metodistikirkossa, minkä myötä Richard Allen alkoi haaveilla saarnaajan urasta.
Kun omat orjansa jo vuonna 1775 vapauttanut pastori Freeborn Garrettson alkoi saarnata Delawaressa. Allenin valkoinen isäntä kiinnostui tämän ajatuksista ja alkoi nähdä orjien pidon vääränä. Isäntä antoi Richard Allenille mahdollisuuden ostaa itsensä vapaaksi ylitöillä.

Pappisura

Allen sai metodistikirkolta saarnaajan oikeudet vuonna 1784. Hän sai luvan pitää aamuviiden jumalanpalveluksia, joissa kävivät lähinnä mustat. Pian hän muutti Philadelphiaan, joka oli tuolloin vapautettujen orjien keskuspaikka. Vuonna 1786 Allenista tuli St. George’s Methodist Episcopal Church -kirkon saarnaaja Philadelphiassa, mutta sielläkin hän sai vain varhaisia aamuvuoroja ja joutui tekemään muitakin töitä elääkseen.
Vuonna 1786 Allen oli vähällä joutua takaisin orjuuteen, kun pakosalle lähteneiden orjien etsijä otti hänet kiinni Philadelphian keskustassa väittäen hänen olevan karannut orja. Oikeudenistunnossa arvovaltaiset valkoihoiset henkilöt todistivat Allenin puolesta, ja hän säilytti vapautensa.
Allen alkoi yhdessä Absalom Jonesin kanssa puuhata mustien lähtöä rotuerottelua korostavasta metodistikirkosta ja oman kirkkokunnan perustamista. Vuonna 1787 aie alkoi toteutua, kun Allen muodostivat Free African Societyn (FAS), ei-tunnustuksellisen keskinäisen tukijärjestön, joka auttoi karkuun lähteneitä ja vapautettuja orjia. Järjestön pohjalta syntyi vuonna 1794 AME-kirkko.

Yksityiselämä

Allenin ensimmäinen vaimo oli nimeltään Flora. He menivät naimisiin lokakuussa 1790. Vaimo työskenteli erittäin tiiviisti Richard Allenin rinnalla kirkkokunnan alkuvuosina, mutta kuoli 1801 pitkään sairasteltuaan. Ei tiedetä, oliko heillä lapsia. Leskeksi jäätyään Richard Allen meni naimisiin virginialaisen vapautetun orjan Sarah Basson kanssa, josta tuli Floraakin innokkaampi uuden kirkkokunnan puuhanainen.
Eemil Vekara

Emil Henrik (Eemil Heikki) Vekara (sukunimi vuoteen 1906 Krook; 12. marraskuuta 1874 Karstula – 16. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen agronomi, asutustarkastaja ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.
Vekaran vanhemmat olivat talollinen Heikki Krook ja Maria Gustava Oppman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 ja valmistui agronomiksi 1897. Vekara hoiti aluksi kotitilaansa Karstulassa 1897–1901 ja toimi sitten Tuorlan maanviljelyskoulun opettajana ja koulutilan kirjanpitäjänä Salossa 1901–1903 sekä Kemin piirin lääninagronomin viransijaisena 1903–1904 ja apulaisagronomina Kemissä 1905–1910. Vekara oli maanviljelijänä Karstulassa 1907–1916 ja hän toimi samalla Karstulan hoitoalueen metsäkasöörinä 1909–1917. Hän oli sen jälkeen Keski-Suomen maanviljelysseuran vt. sihteerinä ja maatalous- ja karjanhoitokonsulenttina 1917–1919, Jyväskylän piirin asutustarkastajana 1919–1929 ja viimeksi Keski-Suomen maanviljelysseuran vt. sihteerinä ja maatalouskonsulenttina 1929–1930.
Vekara oli kansanedustajana 1917–1919 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Karstulan kunnallislautakunnan esimiehenä, toimi Valion tilintarkastajana ja kuului Keski-Suomen maanviljelysseuran johtokuntaan.
Eemil Vekara oli naimisissa vuodesta 1901 Maria Olivia Pietilän kanssa.
Lauri Koskinen

Lauri Kustaa Koskinen (22. syyskuuta 1889 Janakkala – 31. tammikuuta 1951) oli suomalainen jääkäri ja vauhdittoman korkeushypyn suomenmestari.

Perhetausta

Lauri Koskisen vanhemmat olivat paperimestari Vihtori Koskinen ja Loviisa Vilhelmiina Tasala. Koskinen vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Katri Maria Jussilan kanssa.

Opinnot

Koskinen kävi Helsingin teollisuuskoulun ja Tampereen teknillistä opistoa, missä hän suoritti sähköteknillisen osaston kurssin vuonna 1919. Opintojaan hän jatkoi teknillisessä opinnoissa Saksassa vuosina 1912–1913.

Jääkärikausi

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 5. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Hän sai myös jääkäriaikanaan lentäjä koulutuksen niiden muutaman jääkärin ohella Schaulenissa vuonna 1917. Hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 18. joulukuuta 1917 ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan. Hän työskenteli Siemensin tehtaiden palveluksessa joulukuuhun 1918 saakka.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika

Koskinen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 11. joulukuuta 1918. Hän työskenteli 1. heinäkuuta 1919 – 8. marraskuuta 1920 välisen ajan Hämeen sähkö oy:n ja 15. marraskuuta 1920 – 9. toukokuuta 1921 välisen ajan Keskusosuusliike Hankkija r.y:n palveluksessa sekä 15. syyskuuta 1921 – 16. syyskuuta 1922 välisen ajan Lammin sähkölaitoksen teknillisenä johtajana. Näiden toimiensa jälkeen hän perusti oman tehdasyrityksen ja toimi sen muututtua nimensä Oy Hiihtovälineeksi sen toimitusjohtajana 13. maaliskuuta 1927 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli 1. huhtikuuta 1928 – 31. toukokuuta 1931 välisen ajan Helsingissä Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen palveluksessa ja 1. syyskuuta 1931 – 18. helmikuuta 1935 välisen ajan Iitin sähkö oy:n toimitusjohtajana sekä 19. marraskuuta 1934 alkaen uudelleen Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen palveluksessa.
Concetta Tomei

Concetta Tomei (s. 30. joulukuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän valmistui Wisconsinin–Madisonin yliopistosta ja työskenteli ennen näyttelijänuraansa opettajana.
Tomei on tehnyt työtä sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa. Televisiossa eräs tunnetuimmista rooleista oli Lyndan osa sarjassa Vain yksi elämä. 
Tomei kasvoi Kenoshassa, Wisconsinissa, eikä ole sukua Marisa Tomeille. Hänellä on italialaisia sukujuuria.
Kirurginen sairaala (Helsinki)

Helsingin Kirurginen sairaala (ruots. Kirurgiska sjukhuset), josta usein käytetään lyhempää nimeä Kirurgi (ruots. Kirurgen) tai lempinimeä Kirra on Helsingin Ullanlinnassa Tähtitorninmäen puistoalueen reunassa, Kasarmikadun varrella sijaitseva sairaala. Se kuuluu hallinnollisesti Helsingin yliopistolliseen keskussairaalaan. Nykyisin sairaalassa toimii muun muassa Korvaklinikka lukuun ottamatta Foniatrian poliklinikoita, jotka ovat edelleen silmä-korva-sairaalassa HYKSin Meilahden sairaala-alueella. Sairaalassa on lisäksi rintarauhaskirurgian toimintoja sekä suu- ja leukakirurgiaa.
Sairaalan päärakennus valmistui vuonna 1888. Siitä oli jo vuonna 1877 järjestetty arkkitehtuurikilpailu, jonka voittivat Sigismund Rangier ja Ludvig Bohnstedt. Rakennuksen pääsuunnittelijana toimi kuitenkin Frans Sjöström, jonka työtä jatkoi Helge Rancken.  Sairaalaan on myöhemmin rakennettu lisärakennuksia, muun muassa vuonna 1973 valmistunut päivystysosasto, jonka suunnittelivat Eija ja Olli Saijonmaa. Sen yhteydessä oli myös helikopterikenttä.
Päivystystoiminta sairaalassa loppui 1994 ja helikopterikenttä purettiin muutostöiden yhteydessä 2010. Vuonna 2015 päivystystoiminta sairaalassa alkoi uudelleen, kun Korva-, nenä- ja kurkkutautien päivystyspoliklinikka siirtyi evakkoon Silmä-korvasairaalasta.
Nimi Kirurgi (Kirurgen) on käytössä myös lähellä sijaitsevan raitiovaunulinja 10:n päätepysäkin nimenä.
FS Courbet (1882)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 4. tammikuuta 1903 ja se poistettiin alusluettelosta 5. helmikuuta 1909. Alus myytiin romutettavaksi 25. elokuuta 1910.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2017

Painin maailmanmestaruuskilpailut 2017 järjestettiin Pariisissa, Ranskassa 21.–26. elokuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini.
Pansion satamarata

Pansion satamarata rakennettiin 1930-luvulla ja se erosi Turku–Uusikaupunki-radasta Härkämäen kohdalla ja jatkui sitten pisimmillään aina Pansioon Turun laivastoasemalle saakka. Radalta erkanivat sivuraiteet Turun rautatehtaalle, Turun sataman länsilaiturille sekä Suomen Säilyke Oy:n tehtaalle ja Jalostajan Artukaisten tehtaalle. Radan varrella sijaitsivat myös Standardin ja Shellin öljyvarastot (Pansion öljysatama) sekä Laivateollisuuden Pansion telakka. Pansion satamarata avattiin öljysatamalle saakka 1932 ja rataa jatkettiin 1942 Turun laivastoasemalle.
Raisionjoen yli rakennettiin 1931 rataa varten läppäsilta, koska joen varrella sijaitsi vielä silloin telakka jonne alusten piti päästä. Telakan toiminta päättyi kuitenkin pian ja läppäsilta otettiin pois käytöstä 12. elokuuta 1933 tapahtuneen onnettomuuden jälkeen, jossa veturi ajoi ylösnostetulle sillalle ja yksi junamies sai surmansa. Sillan nostokoneisto poistettiin vasta 1976.
Nykyisin radan Turun laivastoasemalle johtanut osa on purettu ja rata jatkuu öljysatamaan saakka. Pansiossa toimi 1998–2007 Suomen ainoa junalauttasatama jota varten rakennettiin oma ratapiha telinvahtohalleineen satamaradan viereen. Pansion telakka lakkautettiin 1988.
Liskolintu

Liskolinnut eli alkulinnut ovat sukupuuttoon kuolleita Avialae-kladiin kuuluvia hampaallisia lintuja tai lintujen lähisukulaisia, jotka elivät jura- ja liitukaudella. Ensimmäinen ja tunnetuin liskolintu on Archaeopteryx. Osalla liskolinnuista oli kynnet siivissään. Liskolinnut kehittyivät myöhäisjurakaudella dinosauruksista. Liskolintujen lisäksi myös monilla muilla dinosauruksilla, erityisesti coelurosaureilla, tiedetään nykyisin olleen höyhenpeite, mikä tarkoittaa, että dinosauruksen kehittyminen linnuksi on ollut pitkä ja vähittäinen prosessi.
Eveliina Kurki

Eveliina Kurki on suomalainen viihdeartisti ja laulaja. Hän tuli suuren yleisön tietoisuuteen MTV3:n järjestämän Kiitorata-ohjelman finaalissa vuonna 1995. Eräitä hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat '"Kesäkissa" ja "Sä osaat sillälailla peppua vemputtaa".
Ephippion guttifer

Ulkonäkö ja koko

E. guttifer kasvaa jopa 80 cm pitkäksi. Se on hopeanharmaa, valkopilkkuinen ja pienten nystermien peitossa.

Levinneisyys ja elinympäristö

E. guttifer elää Atlantin itäosassa, Gibraltarilla ja Välimeren kaikkein läntisimmässä osassa. Sen levinneisyysalue jatkuu pitkin Afrikan länsirannikkoa etelään Angolaan asti. Se on yleinen estuaarien, merenlahtien ja laguunien laji, jota on tavattu myös avomeren trooliasemilla.

Ravinto

E. guttifer syö taskurapuja ja nilviäisiä.
Henkivartijat (elokuva)

Arvioita

Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Kimmo Hämäläinen kiteyttää jatko-osan ajatusmaailman siinä kuultuun dialogiin, jonka mukaan entisistä sosialistimaista tulevat länsimaihin ensin huorat ja pikkurikolliset, sitten pikkuyrityksiltä ruvetaan vaatimaan suojelurahaa ja lopulta itätulokkaat ottavat haltuunsa yrityksiä vihamielisten ostoyritysten avulla. Poliisi alkaa olla jo kakkosvaiheessa voimaton, ja elokuva tarjoaa vahvasti ratkaisuksi yksityisiä turvallisuusfirmoja. ”Vaikka Henkivartijat vyöryttää lakkaamatta katsojan eteen tiukkaa toimintaa, se onnistuu silti pitämään yllä myyttiä tästä yritysmaailman ja venäjää koulussa opettelemaan joutuneiden talousrikollisten oudosta symbioosista, joka ei kestä päivänvaloa. Laadukas ruotsinmaalainen toimintaelokuva.
Juho Sjöros

Juho Sjöros (17. lokakuuta 1856 Rauman maalaiskunta – 16. syyskuuta 1890 Rauma) oli suomalainen kansanrunouden kerääjä, ylioppilaspoliitikko ja fennomaani. 
Sjörosin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Sjöros ja Maria Äyhö. Hän kävi Helsingin alkeisopistoa ja pääsi ylioppilaaksi 1879 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1886. Opiskellessaan Helsingin yliopistossa Sjöros liittyi fennomaaneihin ja osallistui aktiivisesti ylioppilaskunnan toimintaan. Sjöros kokosi opettajana toimiessaan kansanrunoutta ja tutki paikallishistoriaa. Sjöros oli myös Kotikielen seuran aktiivinen ja arvostettu jäsen.
Charles Haskins Townsend

Charles Haskins Townsend (1859 Parnassus, Pennsylvania – 1944) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Vuosina 1897–1902 Townsend työskenteli Yhdysvaltain Kalastuskomissiossa (United States Fish Commission) kalastajaosaston päällikkönä. Tämän jälkeen hän toimi New Yorkin Akvaarion (New York Aquarium) johtajana Castle Gardenissa, vuodesta 1902 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1937.
Townsend oli tuottelias kirjoittaja, ja kirjoitti muun muassa kalastamisesta, valaista, hylkeistä, syvänmerensukelluksesta ja eläintieteestä.
Vuosina 1912–1913 Townsend toimi Amerikan kalastajien yhdistyksen (American Fisheries Society) puheenjohtajana. Hänen äänestettiin New Yorkin tiedeakatemian (New York Academy of Sciences) jäseneksi.
Townsend kuvaili ja nimesi linnuista meksikonpikkuliitäjän (Puffinus auricularis) ja kookossaarensiepparin (Nesotriccus ridgwayi).
Koirasalamanteri

Ulkonäkö

Koirasalamanteri kasvaa 20-50 cm:n pituiseksi. Laji on väritykseltään yleensä harmaa tai ruskea sinimustin kuvioin. Silmiä pitkin kulkee tumma juova kyljille. Vatsa on harmaa ja täpläinen. Koirasalamanterilla on selkeästi näkyvät pensasmaiset voimakkaan punaruskeat ulkoiset kidukset. Ne sijaitsevat pään takana kolmena parina. Kidusten koko ja muoto vaihtelee veden laadun mukaan. Mitä viileämpää ja hapekkaampaa vettä sitä pienemmät ja haarattomammat kidukset ovat. Vartalo on pitkä ja litteä. Lyhyissä raajoissa on neljä varvasta. Iso pyrstö on sivuilta litistynyt.  Koirasalamanterin kyljissä on poikittaisuurteita. Raajat ovat jokseenkin vahvat.

Elintavat

Koirasalamanteri on yöaktiivinen ja liikkuu vain suppealla (200 m) alueella piilotellen puiden alla ja kivenkoloissa päivisin. Varsinkin sameissa vesissä se saattaa liikkua päivisinkin tuntiessaan olonsa turvalliseksi. Se pysyttelee tiiviisti pohjan tuntumassa ryömien pohjamudassa. Uidessaan koirasalamanteri heiluttaa pyrstöään sivusuunnassa jalat kylkiä vasten painettuina. Koirasalamanteri saalistaa maaten pohjassa odottaen virran tuovan kohdalle ajelehtivia selkärangattomia, pikkukaloja ja toisia sammakkoeläimiä. Koirasalamanteri vaatii melko korkeaa veden happipitoisuutta. Vähähappisissa ja likaisissa vesissä kidukset kasvavat suuriksi ja tuuheiksi. Se pitää kiduslehtensä siisteinä haromalla niitä jaloillaan. Koirasalamanteri sietää hyvin kylmää vettä ja saattaa olla aktiivinen jään alla.  Se elää joissa, järvissä, kanavissa ja virroissa. Koirasalamanteri esiintyy yleisenä Yhdysvaltain itä- ja keskiosissa, ja levinneisyys ulottuu myös Kanadan puolelle Suurten järvien alueelle.

Lisääntyminen

Koirasalamanteri tulee sukukypsäksi 5-7 vuoden iässä. Ne kutevat loppukesällä tai syksyllä ennen kuin asettuvat talvihorrokseen. Itse muninta tapahtuu vasta keväällä huhti-kesäkuussa. Joidenkin lähteiden mukaan naaras munisi syksyllä tai talvella.  Naaraan koosta riippuen munien määrä vaihtelee 18 ja 880 välillä. Tavallisimmin munia on 20-300. Munien halkaisija on noin 6 mm ja niitä ympäröi hyytelöpallo. Naaras laskee munat puiden tai kivien alle tekemäänsä pieneen hiekkakuoppaan.  
Munat kehittyvät noin kahdessa kuukaudessa. Tänä aikana naaras vartioi niitä poiketen useimmista muista sammakkoeläimistä. Poikasten kuoriutuessa niillä on vielä ruskuaispussi alapuolellaan. Se ravitsee poikasia ensimmäiset kaksi kuukautta kunnes ne kykenevät hankkimaan itse ravintonsa. Tällöin poikaset ovat noin neljän senttimetrin pituisia. Poikaset muistuttavat jo syntyessään paljon aikuisia pienemmässä koossa.