Sevastopol

Historia

Sevastopol perustettiin Aqyar -nimisen tataariasutuksen paikalle vuonna 1783 Venäjän keisarikunnan saatua Krimin niemimaan hallintaansa.  Paikkakunnasta tuli tärkeä laivastotukikohta ja myöhemmin kauppasatama. Britit ja ranskalaiset piirittivät Sevastopolia Krimin sodan aikana ja se antautui 11 kuukauden taistelujen jälkeen. Keisarikunnan Taurian kuvernementissa kaupunki muodosti oman, 266,4 neliökilometrin laajuisen (vajaa kolmennes nykyalueesta) hallintoalueensa. Alueella asui vuonna 1897 jo 57 455 henkeä, joista itse Sevastopolin kaupungissa 53 595.
Toisessa maailmansodassa Sevastopol kesti akselivaltojen piiritystä 250 päivää vuosina 1941–1942. Saksalaisten valloitettua kaupungin 4 200 juutalaista ja muuta asukasta koottiin stadionille, josta heidät sanottiin lähetettävän maataloustyöhön. Kaikki kuitenkin ammuttiin 12. heinäkuuta 1942.
Neuvostoliitossa kaupunkia ei liitetty Krimin oblastiin, vaan se oli Ukrainan perustuslain mukaan muodollisesti suoraan Kiovan hallinnon alainen.

Sotilasmiehitys ja kiistanalainen asema

Alue oli ainakin 27.2.2014 saakka Ukrainan osa, mutta helmikuun lopussa ja maaliskuun alussa venäläiset sotajoukot miehittivät pääosan siitä. Maaliskuussa Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Krimin autonomisen tasavallan parlamentin puhemies Vladimir Konstantionov sopivat keskenään 18.3.2014 Krimin liittämisestä Venäjään. Sopimuksen mukaan Krim liittyisi Venäjän liittovaltioon tasavaltana ja Sevastopol saisi erityisaseman. Sotilasmiehityksen aikana tehtyihin äänestyksillä ei ole kansainvälistä tunnustusta, eikä kansainvälisen oikeuden perusteella Venäjällä ole oikeutta miehittää Krimin autonomisen tasavallan aluetta. Esimerkiksi Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto äänestyksessä 13 valtiota 15:stä piti aiottua kansanäänestyksen järjestämistä alueen itsenäistymisestä tai Venäjään liittymisestä laittomana. Äänestyksessä Kiinan pidättyi äänestämästä ja Venäjä vastusti ja käytti vetoaan. Monen muun tutkijan tavoin esimerkiksi Ulkopoliittisen instituutin johtaja Teija Tiilikainen vertasi pikakansanäänestystä oikeusvallaltaan mielipidekyselyyn ja arvioi Krimin niemimaan voivan muuttuvan Euroopan niin sanotuksi harmaaksi alueeksi. Hän uskoi tilanteen vaikuttavan kielteisesti krimiläisten arkielämään, sillä he ovat aiemmin eläneet vuosikymmeniä sovussa.
Sotilasmiehityksen jatkuessa alue siirtyi suurelta osin de facto Venäjän haltuun.  Sotilasmiehitystä, sen aikaisia tapahtumia ja Venäjän pyrkimystä liittää miehittämänsä Krimin niemimaalla olevat Ukrainan Sevastopolin kaupunkipiiri ja Krimin autonominen tasavalta valtionsa osaksi ei vielä maaliskuun 18. päivänä 2014 oltu käsitelty Kansainvälisessä tuomioistuimessa, joka on valtioiden välisiä kiistoja käsittelevä ja niistä lainvoimaisia tuomioita antava YK:n alainen oikeusistuin.
Venäjän helmi-maaliskuun 2014 tapahtumien seurauksena Sevastopolin kaupunkipiirin asema on kiistanalainen.

Sevastopolin kaupunki ja kaupunkipiirin muut osat

Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan Sevastopolin kaupunkipiirin (ukr. Севастополь міськрада, ven. горсовет) asukasluku oli vuoden 2014 alussa 383 900. Kaupunkipiirin asukkaista kaupunkilaisia oli 360 000 ja maaseutuväkeä 23 900.  Sevastopolin kaupunkipiirin pinta-ala on 864 neliökilometriä. 
Sevastopolin kaupunkipiiri pitää sisällään kaksi kaupunkia (Sevastopol ja Inkerman) ja neljä kaupunginosaa (piiriä). Kaupunkipiirin Leninin ja Gagarinin piirit muodostavat Sevastopolin kaupunkikeskustan. Nahimovin piiri (pohjoisosa) ja Balaklava (kaakossa) sisältävät Sevastopolin laitakaupungin. Balaklavan aiemmin itsenäinen kaupunki muodostaa Sevastopolin eteläisen osan ja on osa Balaklavan piiriä. Sevastopolin kaupungin (vuonna 2013: 342 580 as.) lisäksi kaupunkiasukkaita on Inkermanin kaupungissa (11 985 as.) ja Nakimovin piirin Katšan kaupunkityyppisessä taajamassa (5  137 as.).

Liikenne

Sevastopoliin johtaa Simferopolista kaksi valtatieyhteyttä: M26 ja etelärannikon Jaltan kautta kiertävä M18. Kaupunki on Ukrainan päärataverkon erään radan matkustajaliikenteen pääteasema. Sevastopolin rautatieasemalle saapuu junia säännöllisesti niin Kiovasta, Pietarista kuin Moskovastakin.
Sevastopolin kaupungin pohjoispuolella on Sevastopol-Belbekin lentoasema (UKFB), joka on hyväksytty kansainväliseen lentoliikenteeseen. Kesäkausina se palvelee matkailijoita ja esimerkiksi Dniproavia lentää sinne Kiova-Borispolista.
Sevastopol on tärkeä satamapaikka ja sinne liikennöidään meriteitse rahti- ja matkustajaliikenteen aluksin.

Venäjän laivastotukikohta ja Ukrainan asevoimien yksikköjä

Ukrainan ja Venäjän itsenäistyttyä Sevastopolista ja laivastotukikohdasta käytiin pitkällinen poliittinen keskustelu maiden välillä. Venäjä kieltäytyi aluksi luovuttamasta kaupunkia Ukrainalle, koska se ei ollut tukikohtaluonteensa vuoksi ollut koskaan varsinaisesti Ukrainan SNT:n osa. Vuonna 1997 Sevastopol kuitenkin luovutettiin Ukrainalle ja laivastotukikohta vuokrattiin Venäjälle vuoteen 2017 asti. Vuonna 2010 vuokrasopimusta jatkettiin. Uusi sopimuskausi jatkoi vuokra-aikaa 25 vuodella vuoteen 2042 saakka. Tukikohta-alueeseen kytkeytyy Venäjän laivaston Katšan lentotukikohta (ven. Кача, 44.7805°N, 33.57301°E ).
Sevastopolin lentoasema (Belbek) toimii kesäisen siviililiikenteen ohella Ukrainan ilmavoimien nopean toiminnan yksikön, 204. taktisen lentoprikaatin lentotukikohtana. Ukrainan laivaston päämaja sijaitsee Sevastopolissa ja useat Ukrainan laivaston aluksista pitävät kaupunkia kotisatamanaan.