google/wiki40b huggingface dataset:
Tarkastaja Gadget

Juoni

Sarja kertoo Gadget-nimisestä teknisin apuvälinein varustetusta agentista sekä hänen päälliköstään Quimbystä, alikersantti Viittamiehestä, veljentyttärestään Pennystä ja koirastaan Brainista. Gadget taistelee MAD-nimistä järjestöä vastaan, jonka johtaja Tohtori Claw ja hänen kissansa yrittää päästä eroon Gadgetistä. Vaikka Gadget on hyvin varustettu ja on aina palveluksessa, hänet nähdään kömpelönä myös onnekkaana toiminnan sattuessa. Poliisipäällikkö Quimby antaa monista erilaisista paikoista "räjähtävän viestin", jossa on Gadgetille uusi tehtävä. Penny ja hänen koiransa Brain lähtevät usein salaa setänsä perään samalla selvittäessään mysteeriä Gadgetin tietämättä mitään asiasta. Kun tapaus selviää, Tohtori Claw sekä päällikkö Quimby luulevat kumpikin Gadgetin olleen aina mysteerin ratkaisija, vaikka usein Penny selvitti mysteerin. Gadget joka tapauksessa saa kiitosta.

Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Tarkastaja Gadgetin sijalle 84 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 54. Gunaxin listasi vuonna 2009 kaksi kuukautta myöhemmin Tarkastaja Gadgetin sijalle 10 laatimassaan 1980-luvun kymmenen parhaan animaatiosarjan listalle.
Samoanlivertäjä

Levinneisyys

Samoanlivertäjää tavataan Samoassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet, ja koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Gayniggers from Outer Space

Juoni

Gayniggersien saapuessa Ringmusculaturus II aluksellaan Maan läheisyyteen havaitsevat he Maata kansoittavat kaameat naisolennot. Käyttäen tappavia säteitä ampuvia aseitaan puhdistavat Gayniggersit Maan, vapauttaen miehet naaraiden ikeestä ja jättäen jälkeensä homosuurlähettilään. Kun naiset on hävitetty, aiemmin mustavalkoinen elokuva muuttuu värilliseksi.
Eveliina Ala-Kulju

Eveliina Ala-Kulju (ent. Poikonen, o.s. Ojala; 27. lokakuuta 1867 Lehtimäki – 3. kesäkuuta 1940 Seinäjoki) oli suomalainen oikeistopoliitikko ja kansanedustaja.
Ala-Kulju kävi kansakoulun ja kiertokoulunopettajan kurssin, jonka jälkeen hän toimi kiertokoulunopettajana Kuortaneella ja Karstulassa, talonemäntänä Kuortaneella ja Yhdysvalloissa sekä kaupanhoitajana Kuortaneella. Kotikasvatusyhdistyksen puhujana hän toimi vuosina 1912–1940.
Ala-Kulju valittiin Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä Suomalaisen puolueen edustajaksi ensimmäiseen eduskuntaan vuosiksi 1907–1910. Hän palasi eduskuntaan Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä saman puolueen edustajaksi vuosiksi 1914–1918 jatkaen kokoomuksen edustajana 1918–1919.
Ala-Kulju kuului eduskunnassa maatalous- ja sivistysvaliokuntaan sekä suureen valiokuntaan. Hänen muihin luottamustehtäviinsä kuuluivat Suomalaisen puolueen lisätyn puoluevaltuuskunnan ja SOK:n lastenkotien johtokunnan jäsenyydet sekä kokoomuksen naisvaliokunnan lisäjäsenyys.
Ala-Kuljun vanhemmat olivat suntio, kanttori ja kiertokoulunopettaja Isak Isakinpoika Ojala ja Susanna Koivisto. Ala-Kulju solmi ensimmäisen avioliittonsa Juho Poikosen (k. 1894) kanssa vuonna 1890 ja toisen liiton Aleksanteri Ala-Kuljun kanssa vuonna 1897. Ala-Kuljun poika Reino Ala-Kulju toimi IKL:n ja kokoomuksen kansanedustajana 1930–1960-luvuilla.
Josef von Sternberg

Mykkäelokuvat (1925–1929)

Sternbergin ensimmäinen ohjaustyö oli The Salvage Hunters 1925. Elokuva pääsi laajempaan levitykseen vasta kun Charles Chaplin oli kehunut sitä. Sitä seurasivat Mustalaismorsian, jonka MGM hyllytti, ja Chaplinin tuottama The Sea Gull (myös nimellä A Woman of the Sea), jonka Chaplin tiettävästi tuhosi 1933 (elokuvan kohtalo on epäselvä, sen oletetaan olevan kadonnut).
Sternberg siirtyi Paramountille ja ohjasi gangsterielokuvan Alamaailma (1927), josta tuli yllättäen menestys. Käsikirjoittaja Ben Hecht sai elokuvasta Oscar-palkinnon. Merkittävimmät ohjauksen tämä jälkeen (ennen Sinistä enkeliä) olivat Yö satamassa (1928) ja Viimeinen määräys (1928).

Elokuvat Marlene Dietrichin kanssa (1929–1935)

Sternberg palasi Saksaan 1929 ohjaamaan Sinistä enkeliä, jonka pääosaa esitti Marlene Dietrich. Dietrichistä tuli elokuvan myötä tähti ja siitä alkoi Sternbergin ja Dietrichin kuusi vuotta ja seitsemän elokuvaa kestänyt yhteistyö.
Sternberg palasi 1930 Yhdysvaltoihin Dietrichin kanssa. Siellä Sternberg teki Dietrichistä toistamiseen tähden elokuvalla Marokko, sillä Sininen enkeli ei vielä saanut ensi-iltaansa Yhdysvalloissa.
Marokkoa seurasivat Eri lippujen alla (1931), Vaalea Venus (1932), Shanghain pikajuna (1932), Intohimojen keisarinna (1934) ja Paholainen on nainen (1935).
Näiden vuosien ainut elokuva, jossa Dietrich ei näytellyt, oli Amerikkalainen murhenäytelmä (1931) Theodore Dreiserin romaanin pohjalta.

Viimeiset vuodet

Vuoden 1935 jälkeen Sternberg ohjasi enää vain muutaman elokuvan. Niistä merkittävin on Uhkapeliä Shanghaissa (1941). Hänen viimeiseksi Hollywood-elokuvakseen jäi Macao – syntisten saari (1952). Sen jälkeen hän ohjasi vain yhden ainoan elokuvan, japanilaisen The Saga of Anatahan -elokuvan 1953.
Johan Fredrik Hackman

Johan Fredrik Hackman (1. lokakuuta 1801 Viipuri – 4. elokuuta 1879 Viipurin lähellä) oli suomalainen liikemies ja kauppaneuvos (1840). Hän nousi Hackman & Co:n johtoon 1829. Hän pani alkuun useita yrityksiä, kuten Töölön Sokeritehtaan, Havi Oy:n sekä Helsingin ja Viipurin kaasulaitokset. C. H. Ahlqvistin kanssa hän perusti ensimmäisen höyrysahan Kymijoen suuhun. Hän edusti valtiopäivillä Viipuria 1863–1864 ja sai aatelisarvon 1874.
Hänen isänsä oli Hackmanin perustaja Johan Friedrich Hackman.
Shawn Huff

Ura

Huff on Torpan Poikien kasvatti. Vuosina 2001–2004 hän pelasi SM-koriksessa Espoon Hongassa. Huff saavutti Hongan riveissä kaksi Suomen-mestaruutta. Vuosina 2004–2008 hän pelasi Yhdysvalloissa Valparaison yliopiston joukkueessa. 
Ammattilaisuransa Huff aloitti vuonna 2008 kreikkalaisseura Maroussissa. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan asemaansa joukkueessa ja siirtyi toiseen saman maan seuraan Kavalaan.
Kavala aloitti kauden 2010–2011 vahvasti ja oli vielä joulun alla sarjassa kolmantena kahden suurseuran Olympiakosin ja Panathinaikosin takana. Kavalan otteet kuitenkin heikkenivät vuodenvaihteen jälkeen ja helmikuun loppuun mennessä joukkue oli pudonnut sarjassa kuudenneksi. Helmikuun lopussa Huff siirtyi Kavalasta Italian LegADuessa pelaavaan Fulgor Libertas Forlìin. Seurasiirron syyksi hän kertoi kreikkalaisen joukkueen taloudelliset vaikeudet. Kavalassa aloitusviisikossa pienen laitahyökkääjän pelipaikalla esiintynyt Huff ehti pelata kauden aikana joukkueessa 17 ottelua 5,4 pisteen ja 3,2 levypallon keskiarvoilla.
Huffin siirtyessä Forliin joukkue oli yltänyt kauden aikana vasta neljään voittoon ja oli sarjassa viimeisenä. Uuden pelaajahankinnan avulla joukkueen tavoite oli varmistaa viimeisen yhdeksän runkosarjakierroksen aikana sarjapaikka LegADuessa myös seuraavaksi kaudeksi. Forli varmisti sarjapaikan kaudeksi 2011–2012 ja Huff jatkoi pelaamista seurassa. Hän nousi joukkueen tehokkaimpien pelaajien joukkoon ja teki 15,5 pistettä sekä otti 6,8 levypalloa ottelua kohden. Kesällä 2012 Huff siirtyi pääsarjajoukkue Guerino Vanoli Basketiin. 18 pelatun ottelun jälkeen hän siirtyi sarjatasoa alemmas Orlandina Basketiin.
Syksyllä 2013 Huff teki pelaajasopimuksen saksalaisen Neckar Riesen Ludwigsburgin kanssa.
Heinäkuussa 2015 Huff valittiin Suomen maajoukkueen kapteeniksi Hanno Möttölän lopetettua pelaajauransa.
Kauden 2015–2016 päätyttyä Huff alkoi etsiä uutta seuraa. Hän oli kiinnostunut jatkamaan Saksan pääsarjassa, mutta siirtyi lopulta Ranskan pääsarjaan nousseeseen ja kokenutta europelaajaa etsineeseen ESSM Le Porteliin. Huff lähti seurasta vuodenvaihteessa ja siirtyi tammikuussa 2017 saksalaiseen Skyliners Frankfurtiin.
Toukokussa 2019 Huff solmi kolmen vuoden sopimuksen Helsinki Seagullsin kanssa.

Yksityiselämä

Huff on yhdysvaltalaistaustainen. Hänen isänsä Leon Huff loi pitkän uran koripalloilijana Suomessa.
Huff on naimisissa korkeushyppääjä Tilda Huffin (o.s. Hämäläinen) kanssa. Heillä on yksi poika, 31. elokuuta 2013 syntynyt Noel Benjamin Huff.
Huffin siskonpoika Ezekiel Elliott pelaa amerikkalaista jalkapalloa NFL-liigan Dallas Cowboysissa.
Mercedes-Benz S-sarja (W116)

Mercedes-Benz W116 on ensimmäinen virallinen S-sarjan Mercedes-Benz-malli. 450S-malli valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1974.

Yleistä

Mallia valmistettiin vuosina 1972–1980 yhteensä 473 035 kappaletta. Auto on suuri luksusluokan sedan ja se on ulkomitoiltaan edeltäjäänsä suurempi, mutta sisätiloiltaan samankokoinen. W116 on yksi ensimmäisistä autoista, jossa oli saatavilla lukkiutumattomat ABS-jarrut ja turbodieselmoottori.

Moottorit

Malleissa 280 SE:stä 450 SE:hen oli vuosina 1972–1974 käytössä Bosch D-Jetronic -polttoaineruiskutusjärjestelmä, joka vaihdettiin vuodesta 1975 alkaen K-Jetronic-järjestelmään. Samalla venttiilien säätö muuttui mekaanisesta hydrauliseksi. Autosta oli yksi kaasutinversio – 280, jossa oli Solex 4A1 -kaasutin. 
300 SD oli saatavilla vain Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
450 SEL 6.9: moottori pohjautui 600:n (W100) 6,3-litraiseen M100-versioon, jossa sylinterin halkaisijaa oli kasvatettu ja muutettu mekaaninen polttoaineruisku Boschin K-jetronic-ruiskujärjestelmään. Moottorissa oli kuivasumppuvoitelu. 6,9-litrainen V8-moottori on suurin eurooppalainen sarjatuotantomoottori, jota on käytetty siviiliautotuotannossa.
Wild – Villi vaellus

Vastaanotto

Variety-lehden Tim Gray ylisti Reese Witherspoonin ja Laura Dernin roolisuorituksia ja uskoo heidän mahdollisuuteensa saada Oscar-ehdokkuudet vuonna 2015.
Alfonso Fontanelli

Alfonso Fontanelli (15. helmikuuta 1557 – 11. helmikuuta 1622) oli italialainen säveltäjä.
Fontanelli syntyi nykyisen Emilia-Romagnan alueella kreivi Emilio Fontanellin pojaksi. Hänellä oli läheiset suhteet Este-hallitsijasukuun, ja hän oli aikanaan tärkeä valtiomies ja diplomaatti. Hän avioitui ensimmäistä kertaa 1580, astui Este-suvun palvelukseen 1584 ja lähti vuonna 1586 Roomaan, jossa hän mahdollisesti tapasi Luca Marenzion.
Suurin osa Fontanellin säilyneistä sävellyksistä lienee peräisin 1590-luvulta ja vuotta 1600 välittömästi seuranneelta ajalta. Hänen ensimmäinen vaimonsa kuoli vuonna 1591, ja hän solmi uuden avioliiton Maria Biancolin kanssa. Avioliitto oli kuitenkin katastrofaalinen, ja vuonna 1601 Fontanelli murhasi vaimonsa uuden rakastajan.
Fontanelli vietti viimeiset vuotensa paossa Este-suvun hallitsemilta mailta ja asettui vuoteen 1615 mennessä Roomaan. Hänen sävellyksiään viimeisiltä vuosilta ei ole säilynyt; hänet vihittiin papiksi 1621, ja hän kuoli hyönteisenpuremaan helmikuussa 1622.
Fontanellin säilyneet sävellykset ovat madrigaaleja, ja hän oli Carlo Gesualdon ja Luzzasco Luzzaschin ohella aikansa huomattavimpia alan taitajia. Kaksi Fontanellin madrigaalikokoelmaa viidelle äänelle on painettu Ferrarassa 1595 sekä Venetsiassa 1604. Hänen tuotantoonsa kuuluu mahdollisesti lisäksi kuusitoista muuta madrigaalia, vaikkakaan kaikkien säveltäjästä ei ole saatu täyttä varmuutta.
Mihail Aljošin

Ura

Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 1996-2000. Hän kilpaili vuonna 2002 Venäjän F3-mestaruussarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Renault Northern Europe Cupissa sijoittuen 12:nneksi. Vuonna 2004 Aljošin sijoittui sarjan viidenneksi ja voitti Italian Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Aljosin sijoittui kymmenenneksi Eurocup Formula Renault -sarjassa ja toiseksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Hän edusti myös Venäjää kahdessa kilpailussa A1 Grand Prix -kaudella 2005-06. Vuodesta 2006 lähtien Aljošin on kilpaillut Renault World Series -sarjassa Carlin Motorsport -tallissa. Kaudella 2007 hän ajoi kahdessa GP2-sarjan kilpailussa ART Grand Prix -tallissa Espanjassa tuuraten Bahrainissa loukkaantunutta Michael Ammermülleriä ja saavutti kolme pistettä.
Hän ajoi kaudella 2009 uudelleenperustetussa Formula 2 -luokassa sarjan ainoana venäläiskuljettajana. Hän saavutti yhden voiton ja kolmannen sijan pistetaulukossa. Vuonna 2010 Aljošin palasi Formula Renault 3.5 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Palkintona mestaruudesta, hän pääsi kokeilemaan Renault'n F1-autoa Abu Dhabissa nuorten kuljettajien testisessiossa. Aljošin ajoi kaudella 2010 kaksi kilpailua myös GP3-sarjassa ja Saksan F3 Trophyssa.
Vuonna 2011 Aljošin kilpaili GP2-sarjassa Carlin-tallissa Espanjan, Unkarin ja Belgian kilpailuissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2010-2011 saavuttamatta pisteitä ja ajoi yhden kilpailun FR 3.5 -sarjassa saavuttaen neljä pistettä. Vuonna 2012 Aleshin kilpaili FR 3.5 -sarjassa Team RFR tallissa savuttaen 46 pistettä sijoittuen loppupisteissä 13:ksi. Vuonna 2013 Aleshin jatkoi jälleen ja siirtyi Tech 1 Racing-talliin. Hän saavutti 33 pistettä sijoittuen sarjan 12:ksi.
Vuonna 2014 Aleshin siirtyi IndyCar-sarjaan, ollen kaikkien aikojen ensimmäinen venäläinen joka kilpaili sarjassa.
Valohait

Lajit

Valohaiden lajien lukumäärä vaihtelee lähteittäin. Uusimman luokituksen mukaan heimoon kuuluu 7 sukua ja noin 10 lajia. Aikaisemmin alaheimoiksi luokiteltuja taksoneita on erotettu omiksi heimoikseen. Tällaisia ovat Somniosidae, Etmopteridae ja Oxynotidae. Jos nämä luetaan kuuluviksi valohaiden heimoon on lajimäärä 67.

Anatomia

Valohait ovat pienikokoisia hailajeja ja suurin osa aikuisista on alle puolimetrisiä, pisimmillään hieman alle kaksimetrisiä. Heimoon kuuluu yksi maailman pienimmistä haista, kääpiövalohai, joka kasvaa vain 25 cm:n pituiseksi. Lajeilla on luminoivia elimiä, jotka sijaitsevat yleensä vatsassa. Selkäeviä lajeilla on kaksi ja niissä ei yleensä ole piikkejä. Silmät ovat valohailajeilla suurikokoiset. Suussa on hammasrivejä 16–37 ja alahampaat ovat ylähampaita suuremmat.

Levinneisyys

Valohaiden heimon lajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueella niin kylmistä kuin lämpimimmistäkin vesistä. Lajeissa on sekä rannikon että avomeren kaloja.
Seela Sella

Ura

Sella valmistui Suomen teatterikoulusta vuonna 1959. Hän on esiintynyt yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Turun ja Hämeenlinnan kaupunginteattereissa, Intimiteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Komediateatterissa ja Teatteri Jurkassa. Hän on pitänyt myös monologeja sekä laulu- ja lausuntailtoja aluksi yhdessä miehensä kanssa. Sella on nähty myös lukuisissa suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Lisäksi hän on lukenut useita äänikirjoja, kuten Aili Somersalon Mestaritontun seikkailut.
Sellan revyytä Seela Sella seisaallaan esitettiin Tampereen Työväen Teatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa ja Turun Linnateatterissa. Vuonna 1978 valmistuneessa Pirkko Saision käsikirjoittamassa televisionäytelmässä Elämänmeno Sella näyttelee päähenkilön Eilan ystävätärtä Lempiä. Hella Wuolijoen alkuperäistekstiin perustuvassa televisionäytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? (1987) hänellä on Martta Wareliuksen osa.
Sella oli Aino Sibeliuksen roolissa Timo Koivusalon ohjaamassa Sibelius-elokuvassa 2003. Vuonna 2006 hän näytteli Koivusalon elokuvassa Kalteva torni. Seela Sella on näytellyt Sylvi Kekkosta Paavo Haavikon televisiolle kirjoittamassa monologinäytelmässä Sylvin kamari. Sella on myös ääninäytellyt monissa Disneyn animaatioissa. Vuosina 2012–2014 hän näytteli tehtaan omistaja Irene Lehtosta Pirkko Saision draamasarjassa Tehdas. Sella näytteli 2014 myös sarjassa Ihan sama, jossa hänen roolinaan oli Helle Häviö. Hänet nähtiin vuonna 2017 Olgan roolissa televisioelokuvassa Linnan juhlat.
Sellalle on myönnetty Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinto vuonna 2000 ja näyttämötaiteen valtionpalkinto vuonna 2009. Vuonna 2007 Sella sai Jussi-patsaan sivuosastaan elokuvassa Kalteva torni.

Yksityiselämä

Seela Sella kääntyi juutalaisuuteen solmiessaan avioliiton suomenjuutalaisen Elis Sellan kanssa. Selloilla on kaksi lasta, poika Ariel ja tytär Ilana.
Kyynelmänty

Kuvaus

Kyynelmänty on suuri, enimmillään 70 metriä korkeaksi kasvava ainavihanta puu. Rungon rinnankorkeusläpimitta voi olla yli metrin vanhoilla puilla. Vanhimmat tunnetut yksilöt ovat yli 400 vuotta vanhoja. Puun latvus on yleensä kartiomainen. Kaarna on harmahtavan ruskea ja hilseilevä. Versot ovat aluksi vihreitä ja muuttuvat punaruskeiksi kasvukauden aikana.
Lehdet ovat neulasmaiset ja kasvavat versoissa viisittäin. Ne ovat yleensä 11–18 senttimetriä pitkiä, taipuisia ja usein riippuvia. Neulaset ovat poikkileikkaukseltaan kolmikulmaisia. Niiden ranganpuoleisella sivulla on useita vaaleita ilmarakojuovia.
Kävyt ovat 10–30 senttimetriä pitkiä ja voivat olla käyriä tai suoria. Ne ovat aluksi pystyjä, mutta kääntyvät alaspäin kypsyessään. Kävyt ovat usein myös hyvin pihkaisia. Käpysuomut ovat muodoltaan kiilamaisia. Käpyjen kypsyminen kestää hedelmöityksestä keväällä seuraavan vuoden syksyyn.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kyynelmäntyä esiintyy kotoperäisenä Afganistanissa, Bhutanissa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Kiinan Tiibetissä sekä Intian Kashmirissa ja Sikkimissä. Laji kasvaa lähinnä Himalajan vuoriston ja sen lähialueiden lauhkeissa havupuuvaltaisissa sademetsissä 1600–3300 metrin korkeudella. Samoilla alueilla kasvaa usein himalajansetrejä, himalajankuusia, pindrowpihtoja, turkinkatajia sekä himalajankoivuja.

Käyttö

Kyynelmännyn puuta käytetään varsinkin sen luontaisella elinalueella rakentamisessa ja huonekalujen valmistuksessa. Siitä valmistetaan myös tärpättiä. Lajia käytetään lisäksi jonkin verran koristepuuna lauhkean vyöhykkeen lämpimissä osissa.
Legio III Gallica

Legio III Gallica (gallialainen) oli roomalainen legioona, jonka Julius Caesar perusti vuonna 49 eaa. tai 48 eaa. Caesar käytti legioonaa sodassaan Pompeiusta vastaan. Legioona taisteli Dyrrhachiumin taistelussa ja Mundan taistelussa. Caesarin murhan jälkeen legioona joutui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Legioona otti osaa Philippin taisteluihin. Legioonan lähetettiin tämän jälkeen itään, joka kuului Antoniuksen valtapiiriin. Vuonna 36 eaa. legioona otti osaa Antoniuksen epäonnistuneeseen Parthian sotaretkeen. Aktionin taistelun jälkeen legioona liitettiin Octaviauksen armeijaan ja lähetettiin takaisin Syyriaan.
Neron aikana legioona oli osa Gnaeus Domitius Corbulon armeijaa kun hän soti Parthiaa vastaan. Legioona siirrettiin sodan jälkeen Moesiaan jossa se soti roksolaaneja vastaan 68–69. Neron kuoleman jälkeen legioona kannatti aluksi Othoa, mutta saapui Italiaan liian myöhään. Legioona palasi Moesiaan, mutta liittyi heti Vespasianusta kannattaviin joukkoihin. Vitelliuksen ja Vespasianuksen joukot kohtasivat Cremonan taistelussa. Tämän jälkeen legioona lähetettiin Juudeaan jossa ensimmäinen juutalaissota oli juuri käynnissä. Plinius nuorempi palveli legioonassa sotilastribuunina.
Vuosina 132–136 legioona taisteli juutalaisia vastaan kolmannessa juutalaissodassa. Legioona osallistui myös Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan. Legioonaa komensi tuolloin Avidius Cassius, joka julistautui keisariksi vuonna 175. Pertinaxin kuoleman jälkeen legioona kannatti Pescennius Nigeriä, mutta Septimius Severus kukisti hänet vuonna 194. Septimius Severus aloitti heti sodan Parthiaa vastaan ja annektoi Mesopotamian.
Elagabalus lakkautti legioonan kun sen komentaja Verus kapinoi keisaria vastaan. Severus Alexander muodosti kuitenkin legioonan uudelleen ja legioona otti varmasti osaa tämän sotaan sassanideja vastaan. Legioona häviää lähteistä 300-luvulla.
Kopernikus (Kuun kraatteri)

Kopernikus on halkaisijaltaan 96,07 kilometrin levyinen ja 3,8 kilometriä syvä kraatteri Kuussa tumman Oceanus Procellarumin laavatasangon alueella, koordinaateissa 9,7° N, 20,0° W. Kraatterissa on keskushuippu ja sitä ympäröi sädemäisten valkoisten viirujen alue. Sen mukaan kraatteri on Kuun mitassa nuori. Kraatteri on arvioitu 800 miljoonaa vuotta vanhaksi. Se on nimetty tähtitieteilijä Nikolaus Kopernikuksen mukaan.
Gerry & The Pacemakers

Historia

Gerry Marsden (s. 24. syyskuuta 1942 Liverpool) perusti yhtyeen 1959 veljensä Fredin, Les Chadwickin ja Arthur McMahonin (Mack) kanssa. Yhtyeen nimi oli aluksi Mars Bars. Markkinoilla olleen saman nimisen suklaatuotteen vuoksi yhtye joutui vaihtamaan nimensä yhtiön vaatimuksesta. Les Maguire korvasi McMahonin pianistina vuonna 1961.
Gerry Marsden sävelsi useita yhtyeen levyttämistä kappaleista. Tunnetuin niistä on ehkä "Ferry Cross The Mersey" joka on saman nimisestä elokuvasta, jossa yhtye oli suuressa roolissa. "It's Gonna Be Allright" on myös tästä elokuvasta.
"Don't Let The Sun Catch You Crying" - kappaleesta yhtye sai ainoan kultalevynsä sen myytyä yli miljoona kappaletta kansainvälisesti. Se oli samalla yhtyeen suurin menestys Yhdysvalloissa. Gerry Marsdenin ja Chadwickin ideoima kapplale merkittiin kaikkien yhtyeen jäsenten säveltämäksi. Se annettiin aluksi Louise Cordet:lle jonka versio ei menestynyt. Versionsa ovat tehneet mm. José Feliciano ja Gloria Estefan.
"You'll Never Walk Alone" -kappaleen yhtye löysi vanhasta 1940-luvun Carousel-nimisestä musikaalista. Se on nykyisin tunnettu Liverpool FC -jalkapallojoukkueen tunnuslauluna.
Rumpali Freddie Marsden kuoli 66 vuoden ikäisenä 9. joulukuuta 2006.
Thomo

Thomo on yksi lesotholaisen kansanmusiikin tärkeimmistä soittimista. Se on jousisoitin ja Lesothossa sitä ovat perinteisesti soittaneet naiset. Soitin on tehty jousesta, narusta ja kalebassista.
Bainiitti

Bainiitti on teräksen mikrorakenne, jota syntyy terästen lämpökäsittelyssä tai teräksen muuten jäähtyessä sopivalla nopeudella esimerkiksi hitsaamisen yhteydessä. Bainiitilla on hyvät mekaaniset ominaisuudet, se on sitkeää ja lujaa.
Bainitoinnissa pyritään täysin bainiittiseen rakenteeseen. Tällöin hiiltä enimmillään 0,10 % sisältävä teräs jäähdytetään austeniittialueelta niin nopeasti 600 °C alapuolelle, että hiili ei ehdi diffundoitumaan sementiittilamelleiksi ja perliittiä ei synny ollenkaan. Tämän jälkeen terästä pidetään korotetussa lämpötilassa (noin 400–500 °C seostuksesta riippuen) niin kauan, että mikrorakenne stabiloituu, jolloin nopeamman jäähtymisen vaativaa martensiittia ei myöskään synny.
Bainiitin tunnistaminen mikrorakennekuvista on verrattain vaikeaa, sillä siinä ei esiinny niin selkeää tekstuuria kuin esimerkiksi perliitissä.
Johanna Appelberg

Elämäkerta

Appelbergin isä oli taidemaalari Helene Schjerfbeckin veli arkkitehti Magnus Schjerfbeck (1860–1933) ja äiti Betty Schjerfbeck omaa sukua Bergh. Johanna Appelbergin puoliso oli filosofian maisteri Eilif Appelberg.
Johanna Appelberg kävi 8 luokkaa ruotsinkielistä oppikoulua. Taidealaa hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1918–1921 ja ranskalaisessa Pariisissa sijaitsevassa Académie Colarossissa 1923–1924.
Appelbergin teoksia hyväksyttiin näytteille ensi kerran 1921. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran ja Taidemaalariliiton jäsen.
Linnanvouti

Linnanvouti oli keskiajalla linnaläänin päällikkö. Hän vastasi linnan ja sitä ympäröivän alueen puolustuksesta ja hallinnollisista asioista kuten veronkannosta.

Linnanvouti nykyään

Nykyään Suomessa linnanvouti on tasavallan presidentin kanslian talous- ja henkilöstöjohtajan virkanimike. Linnanvoudin vastuulle kuuluvat myös tasavallan presidentin käytössä olevat kiinteistöt eli Presidentinlinna, Mäntyniemi ja Kultaranta. Vuodesta 2006 lähtien linnanvoutina on toiminut Anne Puonti (s. 1963).
Valkoinen norsu

Valkoinen norsu on sanonta, jolla tarkoitetaan näennäisen arvokasta, mutta todellisuudessa vain kuluja aiheuttavaa kohdetta.
Sanonta on peräisin Kaakkois-Aasiasta. Täysvalkoinen albiinonorsu on harvinainen ja arvostettu, ja se on ollut Kaakkois-Aasiassa hallitsijoiden statussymboli, jonka uskottiin tuovan vaurautta ja onnea koko kansalle. Tradition mukaan Buddhan äiti näki unessa valkoisen norsun tuovan hänelle lootuksenkukan, joka on viisauden ja puhtauden symboli. Koska eläintä pidettiin pyhänä eikä sitä saanut käyttää mihinkään työntekoon, valkoisen norsun saaminen lahjana hallitsijalta oli samalla sekä siunaus että kirous: siunaus koska eläin oli pyhä ja osoitus hallitsijan mielisuosiosta; kirous, norsustahan oli vain kuluja, koska sillä ei ollut mitään varsinaista käyttöä.
Sosiologian klassikot

Sosiologian klassikot on Jukka Gronowin, Arto Noron ja Pertti Tötön kirja sosiologiasta vuodelta 1996. Sen on julkaissut Gaudeamus.