google/wiki40b huggingface dataset:
Tero Järvenpää

Ura

Nuorena Järvenpää harrasti monia yleisurheilulajeja. Hän kilpaili pituushypyssä, kuulantyönnössä, kiekonheitossa, moukarinheitossa, pallonheitossa, sekä kolmi- ja viisiottelussa. Keihäänheittoon hän keskittyi 16-vuotiaana.
Järvenpää sai pronssia Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 heitettyään 700 gramman keihästä 68,85. Läpimurtona kansalliselle huipulle voidaan pitää pronssia Kalevan kisoissa 2003 tuloksella 80,43. Samana vuonna hän sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella tuloksella 73,66. Kalevan kisoissa 2004 hän sai pronssia heitettyään 78,79. Ensimmäisessä aikuisten maaottelussaan Göteborgissa 2005 hän sijoittui toiseksi.
Järvenpää sai SM-hopeaa 2006 mutta karsiutui Göteborgin EM-kilpailuissa loppukilpailusta. Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2007 hän heitti Tero Pitkämäen jälkeen hopealle tuloksella 81,01. Tulos ylitti sentillä Osakan MM-kisojen A-rajan ja Järvenpää valittiin MM-kisajoukkueeseen kolmanneksi keihäsmieheksi. Osakassa hän oli finaalin kahdeksas tuloksella 82,10 ollen samalla Suomen MM-joukkueen toiseksi paras urheilija keihäskultaa tuoneen Tero Pitkämäen jälkeen.
Järvenpää sijoittui kesällä 2008 Kultaisen liigan kilpailuissa toiseksi Oslossa ja Roomassa sekä kolmanneksi Berliinissä ja Zürichissä. Kalevan kisoissa hän voitti ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa tuloksella 86,68. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 83,95. Pronssimitalissa Järvenpää oli kiinni viimeiselle kierrokselle saakka, jolloin Ainārs Kovals ohitti hänet. Myöhemmin samana kesänä Järvenpää voitti maaottelun keihäskilpailun Helsingissä ja sijoittui viidenneksi IAAF:n yleisurheilufinalissa. Kaudella 2009 hän jäi Kalevan kisoissa kahdeksanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa hän oli yhdestoista. Kalevan kisoissa 2010 hän oli kuudes ja 2011 toinen.
Järvenpää ilmoitti uransa lopettamisesta kesällä 2015. Hän oli kilpaillut viimeksi vuonna 2012.

Muuta

Järvenpään isosisko Satu sai nuorten EM-hopeaa kiekonheitossa 1997.
Järvenpään sukujuuret ulottuvat Etelä-Pohjanmaalle, Isojoelle, josta hänen isänsä on kotoisin. Äiti on Parkanosta kotoisin, ja molemmilla vanhemmilla on urheilutaustaa. Tero oli kilpaurallaan 187 senttimetriä pitkä ja painoi 91 kilogrammaa. Hän opiskeli konetekniikkaa Tampereen teknillisessä yliopistossa ja teki vuonna 2015 diplomityön aiheesta "Uuden toimintatavan kehittäminen elintarvikekontaktiin tarkoitettujen liimojen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi".
Cornelius Jakhelln

Cornelius Jakhelln (s. 1977) on norjalainen muusikko, runoilija ja kirjailija. Hän soittaa yhtyeissä Solefald, Sturmgeist ja G.U.T.. Häneltä on suomennettu satiirinen romaani Jumalten tuho (2007), joka oli Pohjoismaisen romaanikilpailun Norjan voittaja.
Vilho Leivonen

Vilho Matias Leivonen (16. huhtikuuta 1904 Viitasaari – 24. toukokuuta 1985 Viitasaari) oli suomalainen keskustalainen poliitikko, ammatiltaan maanviljelijä.
Leivonen oli kansanedustajana 21.7.1951–28.3.1954 ja 20.2.1962–4.4.1966. Hän oli kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä ja Keski-Suomen läänin vaalipiiristä. Hän toimi Viitasaarella myös kunnallispolitiikassa. Leivonen oli presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1956 ja 1962
Leivonen oli valtion sotilasvirkatalon vuokraaja 1926–1931. Hän toimi maanviljelijänä Viitasaarella 1931–1974 ja oli Viitasaaren Ilmorannan osuuskassan johtaja 1927–1936. Lisäksi hän oli Viitasaaren palovakuutusyhdistyksen toimitusjohtaja 1929–1951. Hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi 1957.
Leivosen aviovaimo oli Aino Johanna Paananen. He menivät naimisiin 1931.
Tea Karvinen

Tea Karvinen (s. 26. syyskuuta 1961) on suomalainen uutisvalokuvaaja ja entinen skeleton- eli mahakelkkailija.
Karvinen aloitti mahakelkkailun vuonna 2001 asuessaan Yhdysvalloissa Salt Lake Cityssä. Karvisen paras arvokilpailusijoitus oli kahdestoista sija helmikuun 2004 EM-kilpailuista Altenbergistä, Saksasta. Maailmanmestaruuskilpailuissa Karvinen sijoittui yhdeksänneksitoista Naganossa 2003, 23:nneksi Königseessä 2004 ja 26:nneksi Altenbergissä 2008. Karvinen tavoitteli paikkaa Torinon olympialaisiin 2006, mutta hän oli ensimmäinen kilpailija, joka ei päässyt olympiakoneeseen mukaan, kun 15 parasta sai kisapaikan.
Marraskuussa 2005 Karvinen erotettiin Turku Skeleton Teamista ja Suomen Bob- ja Skeletonliitosta, sillä hän oli Urheilulehden jutussa arvostellut liiton puheenjohtajaa Esa Haavistoa. Erottaminen merkitsi myös kilpailulisenssin menettämistä, eivätkä useimmat kelkkaradat päästä kelkkailijoita radalle ilman lisenssiä. Osapuolet sopivat sittemmin kiistansa.
Karvinen lopetti skeletonuransa vuonna 2009.
Vuonna 2017 Karvinen julkaisi Suomen kansallispuistoista kertovan kirjan Kansallispuistot – maamme luonnon helmet (ISBN 978-952-291-372-2).
Hjalmar Neovius

Nils Hjalmar Neovius (21. maaliskuuta 1877 Joensuu – 27. helmikuuta 1960) oli suomalainen juristi, oikeusneuvos ja korkeimman oikeuden presidentti.
Neoviuksen vanhemmat olivat piirilääkäri August Herman Konrad Neovius ja Mathilda Sofia Arppe. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1901 ja sai varatuomarin arvon 1903. Neovius oli Viipurin hovioikeuden palveluksessa ylimääräisenä virkamiehenä 1904–1905, kanslistina 1905–1906 ja notaarina 1910–1913, Hän oli vangittuna Pietarissa Krestyn vankilassa vuosina 1913–1914 vastustettuaan yhdenvertaisuuslakia. Vapauduttuaan Neovius toimi asianajajana Viipurissa 1914–1917. 
Suomen itsenäistyttyä Neovius oli Viipurin hovioikeudessa viskaalina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1918. Hän oli sitten korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1918–1940 ja korkeimman oikeuden presidenttinä 1940–1945. Neovius erosi joulukuussa 1945 virastaan koska hänen olisi pitänyt asemansa perusteella toimia sotasyyllisyysoikeuden puheenjohtajana. Hän sai lakitieteen kunniatohtorin arvon 1948.
Neovius oli Kulosaaren huvilakaupungin valtuuston jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1921–1945.
Hjalmar Neovius oli naimisissa Elsa Aino Elina Jäppisen kanssa.
Adolf Lindfors (näyttelijä)

Ura

Lindfors oli aikaisemmin ammatiltaan kirjuri, ja näytteli Ruotsalaisessa teatterissa vuosina 1873–1881. Hän näytteli vuosina 1881–1882 Göteborgin teatterissa ja Fiorinin oopperaseurueessa. Vuonna 1882 hänet kiinnitettiin Suomalaiseen Teatteriin, missä hän peri edesmenneeltä Oskari Vilholta Molière-roolien tulkitsijan ”viitan”. Lindfors toimi vuosina 1892–1894 Dramatiska Föreningenin teatterikiertueen johtajana, mutta palasi Suomalaiseen Teatteriin, missä hän näytteli kuolemaansa saakka. Hän toimi Suomalaisen Teatterin (Suomen Kansallisteatterin) johtajana vuosina 1907–1914.
Lindfors muistetaan Moliere-rooleistaan, tunnetuin niistä oli Saiturin nimiosa Saituri Harpagonina. Hänet muistettiin älyllisenä, temperamenttisena ja taitavana näyttelijänä, jolle sopi korkea-arvoisten henkilöiden roolit. Hänen keskeisiä roolejaan olivat myös Tartuffe ja Falstaff William Shakespearen näytelmissä, lisäksi Victorien Sardoun Rouva Suorasuun Napoleon. Lindfors oli näyttelijälaadultaan koomikko ja hänen roolitulkintojansa pidettiin vivahteikkaina ja realistisina. Lindforsia pidettiin ”ranskalaismaisena” näyttelijänä, sillä hänen roolejansa kotimaisissa näytelmissä pidettiin aivan liian ”ranskalaisina”. Myöhemmin hänen paikkansa Moliere-tulkitsijana peri Uuno Laakso.
Lindfors esiintyi kolmessa mykkäelokuvassa vuosina 1923–1924. Tunnetuin elokuvarooli lienee lukkari Sepeteuksen osa Erkki Karun ohjaamassa, Nummisuutareiden ensimmäisessä elokuvasovituksessa 1923.
Adolf Lindfors on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Nekropoli

Nekropoli (kreikan sanasta nekropolis ’kuolleiden kaupunki’) tarkoittaa isoa hautausmaata tai hautapaikkaa, missä haudoille on rakennettu omat rakennelmat. Termiä käytetään pääasiassa kuvaamaan hautausmaita, jotka sijaitsevat muinaisten kansojen kaupunkien ja keskusten läheisyydessä.

Historia ja tarkoitus

Maailman vanhin nekropoli lienee Maltalla sijaitseva Hal Saflienin hypogeum, joka on noin vuodelta 2500 eaa.
Nekropoleja rakennetaan useista syistä. Joskus niiden tarkoitus on pelkästään uskonnollinen, mistä on esimerkkinä Egyptin Kuninkaiden laakso. Eri uskonnoissa uskottiin usein kuolemanjälkeiseen elämään, jolloin haudoille rakennettiin "asumuksia" ja rakennelmia. Toiset kulttuurit ovat taas luoneet nekropoleja, koska kaupungissa on ollut hautauskielto; hyvinä esimerkkeinä etruskien rakentamat nekropolit, joita löytyy Italiasta, eteläisestä Toscanasta ja pohjoisesta Latiumista. Rooman valtakunnassa nekropoleja muodostui samasta syystä teiden varsille heti kaupunkien ulkopuolelle, esimerkiksi Via Appia Rooman ja Alyscamps Arlesin ulkopuolella.
Eräs hyvin huomattava historiallinen nekropoli on Samarkandissa sijaitseva Shahi Zinda, johon on haudattu entisten hallitsijaperheiden jäseniä.
1800-luvun aikana nekropoleja rakennettiin taas viktoriaanisen suurellisen ja yksityiskohtaisen muodin innoittamana.
Nykyaikainen nekropoli löytyy esimerkiksi Colmasta, Kaliforniasta. Se on San Franciscon esikaupunki, jonne on haudattu jo vuosikymmenien ajan San Franciscon ja muiden lähikaupunkien kuolleet. Kaupunkilaiset näkivät tarpeelliseksi haudata kuolleet kaupungin ulkopuolelle.
FS Joffre (1938)

Suunnitelmat

Vuoden 1934 puolivälistä alkaen aina kevääseen 1936 laivaston suunnittelutoimisto teki kaikkiaan seitsemän erilaista suunnitelmaa lentotukialuksesta. Suunnitelmat oli numeroitu PA9-PA15 (ransk. Porte Avions). Suunnitelmien yksityiskohdat ovat aikojen saatossa kadonneet, mutta jäljellä olevien tietojen perusteella on todettu olleen kaksi erilaista suunnitteluperustetta.  Ensinnäkin noin 15 000 tonnin uppouman omaava lentokannella varustettu alus (PA10-11), jolla oli yksi hangaari ja noin 30 lentokonetta. Toisena linjana oli suurempi noin 20 000 tonnin alus, jossa kaksi kerroksinen hangaari ja noin 60 lentokonetta. Kummankin tyypin ilmatorjunta-aseistus oli samanlainen eli kaksitoista 100 millimetrin tykkiä kaksiputkisina asennuksina. Sarjan viimeisissä PA13-15 oli erikoinen kansirakenteita tasapainottava lentokansi.
Rahoitus jatkui vaikeana ja vuonna 1935 tehtiin esitys muuttaa joko Duquesne tai Tourville keveäksi 12 000 tonnin lentotukialukseksi. Suunnitelma kariutui pieneen kahdentoista koneen kuljetuskapasiteettiin, jonka ei katsottu vastaavan muutostöihin käytettävää rahamäärää. Siten työ jatkui kahden aluksen hankkimiseksi ja tehtiin suunnitelma PA16, jossa määritettiin 18000 tonnin alus. Suunnitelma hyväksyttiin 1937 ja kahden aluksen hankinta sisällytettiin vuoden 1938 laivasto-ohjelmaan.

Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St.Nazaire-Penhoëtilta St. Nazairesta. Sen köli laskettiin 26. marraskuuta 1938 telakka-altaassa numero 1. Aluksen rakennustyöt viivästyivät toisen maailmansodan alettua ja lopulta pysähtyivät kokonaan kesäkuussa 1940 Ranskan antauduttua. Tuolloin alus oli vain 20-prosenttisesti valmis ja sen keskeneräinen runko romutettiin.
Brigid Brophy

Brigid Antonia Brophy, Lady Levey (12. kesäkuuta 1929 Lontoo, Englanti – 7. elokuuta 1995 Louth, Lincolnshire, Englanti), oli brittiläinen kirjailija.
Brophy tuli 1960- ja 1970-luvuilla tunnetuksi muun muassa ihmisoikeuksien ja eläinten oikeuksien aktivistina, joka esiintyi usein tiedotusvälineissä. Hänen tuotantonsa on saanut vaikutteita Sigmund Freudin teorioista, Ronald Firbankin kirjallisesta tyylistä ja George Bernard Shaw’n estetiikasta. Hän on teoksissaan ja niiden ulkopuolella esittänyt kiistanalaisia mielipiteitä muun muassa koulujen uskonnonopetuksesta, sukupuolten tasa-arvosta ja nykyajan ihmissuhteista.
Brophyn isä oli irlantilainen kirjailija John Brophy. Perhe asui Lontoossa mutta vieraili usein Irlannissa, josta Brigid sai paljon vaikutteita. Varhaiskypsän tytön sanotaan lukeneen James Joycen Finnegan’s Waken yhdeksänvuotiaana. Brigid Brophy menestyi opinnoissaan Oxfordin yliopistossa, mutta erotettiin kurinpidollisista syistä. Siellä hän perusti eläinten suojelua ajavan aktivistiryhmän. Oxfordin jälkeen hän elätti itseään toimistotöillä samalla kun aloitti kirjailijanuraansa. Hänen esikoisnovellikokoelmansa The Crown Princess, and Other Stories (1953) sai osin erinomaisia arvosteluja ja voitti Cheltenhamin kirjallisuusfestivaalien esikoiskirjailijapalkinnon.
Brophy kirjoitti romaaneja, novellikokoelmia, näytelmiä, lastenkirjan, journalistisia esseekokoelmia ja elämäkertoja. Hän kuoli 1995 sairastettuaan pitkään MS-tautia.
Äänenkorkeus

Äänenkorkeus on suure, jolla kuvataan aistittua äänen korkeutta. Sillä tarkoitetaan myös usein äänen taajuutta, vaikka koettu äänenkorkeus riippuu myös monesta muusta tekijästä. Äänenkorkeuden ilmaisemiseksi on kehitetty monia asteikkoja, jotka pyrkivät muodostamaan yhteyden äänenkorkeusaistimuksen ja äänen taajuuden välille.

Kokeelliset äänenkorkeusasteikot

Kokeellisesti määritellyissä äänenkorkeusasteikoissa käytetään yleensä yksinkertaisia yhden ääneksen ääniä. Monimutkaisempien äänten käsittely kuuloaivokuorella on myös monimutkaisempaa, jolloin aistittuun äänenkorkeuteen vaikuttaa monta muuta seikkaa.

Mel-asteikko

Mel-asteikko (myös meli-asteikko) on subjektiivisilla testeillä määritelty asteikko, jonka tekemisessä koehenkilöitä on pyydetty kertomaan milloin äänenkorkeus kuulostaa esimerkiksi kaksinkertaiselta. Keskiarvoistamalla on päädytty mel-asteikkoon. Taajuuden kaksinkertaistuminen vaikuttaa äänenkorkeuden kaksinkertaistumiseen aina vajaaseen 1 000 hertsiin asti, jonka jälkeen melien suhde hertseihin muuttuu logaritmiseksi eli taajuuden kaksinkertaistuminen ei enää kaksinkertaista mel-määrää. Mel-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):

Bark-asteikko

Bark-asteikossa on lähdetty kriittisen kaistan käsitteestä ja päädytty asteikkoon, joka muodoltaan muistuttaa paljon mel-asteikkoa — 1 Bark on noin 100 meliä. Bark-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):
Professori Karl Eberhard Zwicker Münchenin teknillisen yliopiston sähköakustisesta instituutista määritteli Bark-asteikon
The Journal of the Acoustical Society of American (1961) artikkelissaan Subdivision of the audible frequency range into critical bands.

ERB-asteikko

ERB-asteikko on uusin suosittu äänenkorkeusasteikko, joka perustuu korvan basilaarikalvon resonointipaikan ja äänenkorkeuden suhteeseen. ERB-asteikko on mel- ja Bark-asteikkoja tarkempi lähinnä korkeilla taajuuksilla, joilla äänenkorkeutta on vaikeampi havainnoida. ERB-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):

Koenig-asteikko

Koenig-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):
, f≤1000,
, 1000<f≤10000

Puolisävel-asteikko

Musiikissa käytetään yleensä sävelkorkeusasteikkoa, joka on suurin piirtein logaritminen koko taajuusalueella. Puolisävel-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä, Y riittävän suuri puolisävelarvo (st-arvo), jotta kaavasta saatavat arvot pysyvät Hz-alueessa positiivisina):
 vastaa 440 hertsin puolisävelarvoa. Esim. 880 hertsin st-arvo on  ja 220 hertsin st-arvo on . Eli taajuuden hertseinä kaksinkertaistuessa puolisävelet lisääntyvät määrällä 12 ja taajuuden hertseinä puolittuessa puolisävelet vähenevät määrällä 12.
Puolisävel-asteikko on tasavälinen asteikko.
Ohenlampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Ähtärinjärven alueeseen (35.433) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,4 metriä mpy.
Finlands Folkkommissariats Notisblad

Finlands Folkkommissariats Notisblad oli Helsingissä ja Viipurissa tammi-huhtikuussa 1918 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Sen nimenä oli aluksi Arbetarnas Notisblad.
Suomen sisällissodan aikana ilmestynyt Finlands Folkkomissariats Notisblad oli Suomen kansanvaltuuskunnan äänenkannattaja. Sen suomenkielinen vastine oli Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja. Punaisten vetäytyessä Notisbladin julkaiseminen siirtyi Viipuriin. Aluksi seitsemän ja myöhemmin viisi tai kuusi kertaa viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli August Forsman.
Kangasjärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,5 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,2 metriä mpy.
Haystack (tietokoneohjelma)

Haystack on vuonna 2010 julkaistu tietokonesovellus jolla pystyi kiertämään estettyjä sivustoja internetissä. Ohjelma perustuu tietolikenteen salaukseen, jota internetsuodattimet eivät pysty estämään.
Tietokoneohjelma oli alun perin tarkoitettu kiertämään Iranin internetkieltoja vuoden 2009 mielenilmausten aikana. Haystackin verkkosivusto suljettiin 15.syyskuuta 2010.
Oskar Groundstroem

Oskar Maximilian Groundstroem ['grundström] (1868–1940) oli tilastotieteilijä ja Suomen työväenliikkeen alkuvaiheen johtajia. Hän oli maataloushallituksen tilastotoimiston johtaja 1918–1938. Työväenliikkeessä hän oli wrightiläisen kauden johtajia 1880–1890-luvulla.
Timothy F. Geithner

Timothy Franz Geithner (s. 18. elokuuta 1961, Brooklyn, New York) on Yhdysvaltain entinen valtiovarainministeri (2009–2013). Hän oli keskuspankki Fedin New Yorkin osaston pääjohtaja vuosina 2003–2009.
Senaatti vahvisti Geithnerin valinnan valtiovarainministeriksi 27. tammikuuta 2009. Äänestyksessä Geithner sai 60 puoltavaa ääntä ja 34 vastustavaa ääntä. Hänen kykyään toimia valtion johdossa pohdittiin henkilökohtaisten veroepäselvyyksien takia.
Puoluekannaltaan Geithner on itsenäinen (engl. independent).
Geithner on ollut naimisissa Carole M. Sonnenfeldin kanssa vuodesta 1985 lähtien ja heillä on kaksi lasta. Sonnenfeld opiskeli Geithnerin kanssa yhtä aikaa Dartmouth Collegessa.
Ioánnis Fetfatzídis

Ioánnis Fetfatzídis (kreik. Ιωάννης Φετφατζίδης, s. 21. joulukuuta 1990 Dráma, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosta.
Psilosybiini

Historia

Psilosybiinin eristi ensimmäisenä Albert Hofmann kumppaneineen Psilocybe mexicana -lajista vuonna 1957. Hofmann myös syntetisoi aineen pian eristämisen jälkeen.

Rakenne

Psilosybiini on rakenteeltaan psilosiinin fosforihapon esteri. Psilosybiinin perustana on dimetyylitryptamiinia muistuttava rakenne. Psilosybiini muistuttaa lisäksi läheisesti aivojen omaa välittäjäainetta serotoniinia ja kuuluu kemiallisesti tryptamiineihin.

Päihdekäyttö

Psilosybiini metabolisoituu ihmiselimistössä psilosiiniksi ja on psykoaktiivisilta vaikutuksiltaan täten identtinen – molemmat muistuttavat vaikutuksiltaan muita klassisia psykedeelejä, kuten LSD:tä. Psilosybiini on kuitenkin vähemmän potentti kuin LSD ja psilosybiinin vaikutus kestää vain noin 3-6 tuntia. Psilosybiinin tyypillinen käyttöannos on  noin 6mg, joissakin lähteissä 10mg. Sienet syödään tuoreena, kuivattuina, tai eräänlaisena teenä. Psilosybiinistä imeytyy suun kautta nautittuna noin puolet.

Laki

Psilosybiini on luokiteltu Suomessa huumausaineeksi ja lääkeaineeksi. Psilosybe-sienet on luokiteltu Suomessa huumausaineiksi ja madonlakit rohdoksiksi.
Klubi.tv

Ohjelmistoa

Klubi.tv lähetti 1980- ja 1990-luvun discomusiikkia ja kuvashow:ta klo 0.00–6.00 välisenä aikana. Klubi.tv lähetti myös fiksuhuutoa. Klubi.tv lähetti myös Texas hold 'em:ia.
Miryanginkoira

Ulkonäkö

Rotu on keskikokoinen pystykorvaa muistuttava puolivilli paariakoira. Sallitut väritykset ovat puhtaan- ja kermanvalkoinen. Säkäkorkeus on 43-55 cm.

Alkuperä

Miryanginkoira on kotoisin Miryangista Etelä-Gyeongsangista. Se on läheistä sukua naapurimaan Pohjois-Korean pungsanille ja osittain myös koreanjindonkoiralle, muttei yhtä paljon kuin ensin mainitulle.
Jotkut väittävät, että koirat joita amerikkalaiset kasvattajat veivät kotimaahansa 1990-luvulla aitoina pungsaneina olisivat olleet oikeasti tämän rodun edustajia. Sitä ei olla kuitenkaan pystytty todistamaan. Yksikään suuri kansainvälinen kennelyhdistys ei ole tunnustanut rotua.
Teenage Mutant Ninja Turtles II: The Arcade Game

Pelattavuus

Pelaaja voi valita pelattavakseen yhden neljästä mutanttikilpikonnasta: Leonardon, Michelangelon, Donatellon tai Rafaellon. Tarkoituksena on pelastaa April O'Neil ja Tikku Silppurin käsistä. Suurin osa vastustajista on jalkaninjoja, joiden asujen värit ja aseet vaihtelevat kenttien myötä.

Vastaanotto

Mikrobitti antoi arvostelussaan NES-versiolle seuraavat arvosanat: idikset 50, toteutus 70, fiilikset 70.
Gakuen Alice

Juoni

Tarina päähenkilö on Mikan-niminen tyttö. Kun hänen paras ystävänsä Hotaru lähetetään Tokioon sisäoppilaitokseen nimeltään Alice, hänet valtaa suuri suru. Odotettuaan noin vuoden Hotarua että hän tulisi kesäksi takasin paljastuukin ettei hän tulekaan. Suruissaan Mikan karkaa kotoa ja lähtee tapaan Hotarua Alice akatemiiaan. Hän pääsee koululle, jolloi Mikan tapaa kaksi miestä koulun porttien edessä. He lupaavat Mikanille viedä tämän kouluun, vaikka oikeasti he yrittävät siepata Mikanin, koska luulevat tätä Aliceksi. Mikanin pelastaa koulun opettaja Narumi. Mikan kertoo Narumille miksi on täällä, jolloin samaan aikaan Narumi huomaa jotain erityistä. Hän lupaa päästää Mikanin kouluun opiskelemaa, koska millään muulla tavalla tämä ei kuelma voisi tavata ystäväänsä. Narumi kertoo myös Mikanille mikä on Alice kyky, jonka kaikki opiskelia koulussa omaavat. Mikanin koulu-elämä alkaan ja hän kohtaa monia haasteita, kuten oman Alicensa löytämisen. Pian hän kuitenkin huomaa että koulun menneisyyteen liittyy jotain hänärää, joka vainoaa nykyäänkin koulua ja sen oppilaita.

Alice

Alice on erityinen kyky, jollaisen omaavat vain harvat. Se vaihtelee henkilöittäin, tosin se saattaa kulkea samana suvussa, jolloin vaikka äidillä ja tyttärellä on sama Alice. 
Esimerkki Aliceja: tuli, illuusioiden luonti, ihmisferonomi yms.
Alicet jakautuvat neljään ryhmään.
1. Alice kyky kestää vain lapsuus iän ja katoaa aikustuttua.
2. Kestää koko elämän mutta se on hyvin heikko.
3. On voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää Alice kyvyn kesto aikaa. Joten tämäkin hälvenee aikanaan.
4. Tämäkin on voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää käyttäjän elinaikaa. Tämä viimeinen ryhmä on erittäin harvinainen.

Mikan

Mikan on tarinan päähenkilö ja on sarjan alussa noin 10-vuotias. Hän on positiivinen ja uuttera tyttö mutta myös melkoinen itkupilli. Sarjan alussa Mikanin Alice-kyky on Mitätöimisen Alice.

Natsume

Natsume on tarinan miespäähenkilö. Hän on tarinan alussa 10-vuotias. Natsume on hiljainen ja hyvin kapinallinen luonteeltaan, mutta hän on myös hyvin lojaali eikä ikinä pettäisi ystäviään. Natsumen Alice-kyky on tuli. Hän ja Mikan eivät tarinan alussa tule toimeen keskenään, mutta myöhemmässä vaiheessa heistä tulee erittän läheisiä toisillee.

Ruka

Tärkeässä osassa oleva henkilö, joka rakastaa eläimiä. Häntä voi alussa luulla kylmäksi persoonaksi mutta todellisuudessa hän on kiltti ja välittävä ihminen. Ruka on myös Natsumen paras ystävä. Hänen Alice-kykynsä on Eläinferomonin Alice.

Hotaru

Päähenkilö Mikanin paras ystävä ja myös merkittävä henkilö. Hän on hiljainen, älykäs ja vakava mutta hyvä ihminen. Hänen Alice-kykynsä on Oivallusten Alice.
Lehtipolte

Lehtipolte on perunan tauti, jota aiheuttavat sienet Alternaria solani ja Alternaria alternata. Keskikesällä voi perunanlehdissä ilmetä pyöreitä kulmikkaiksi muuttuvia mustia laikkuja. Sienet talvehtivat kasvinjätteissä maassa. Niitä torjutaan kasvinsuojeluaineilla, jotka sisältävät mankotsebia. Mankotsebi estää sieni-itiöiden muodostumisen perunanlehden pinnalla.
Valkeajärvi (Orivesi, Yliskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Tiikonojan valuma-alueeseen (35.384) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 152,3 metriä mpy.