google/wiki40b huggingface dataset:
Aníbal Cavaco Silva

Elämä

Cavaco Silva suoritti tutkinnon rahoituksesta Lissabonin ISCEF-yliopistossa ja myöhemmin taloustieteen tohtorin tutkinnon Yorkin yliopistossa. Cavavo Silva on toiminut luennoitsijana ISCEF:llä ja professorina Lissabonin NOVA-yliopiston taloustieteellisessä tiedekunnassa. Tullessaan valituksi presidentiksi Cavaco Silva toimi luennoitsijana Portugalin katolisessa yliopistossa. Asepalveluksensa hän on suorittanut upseerina Lourenzo Marquesissa (nyk. Maputo) Mosambikissa vuosina 1962–1965.
Parlamenttiin Cavaco Silva valittiin 1980 ja puolueen johtoon Mota Pinton kuoleman jälkeen vuonna 1985. Cavaco Silva toimi Portugalin pääministerinä kauemmin kuin kukaan aikaisempi demokraattisesti valittu pääministeri, muutamaa viikkoa vaille kymmenen vuotta vuosina 1985–1995.
Pääministerin tehtävästä Cavaco Silva luopui pyrkiäkseen vuoden 1996 vaaleissa Portugalin presidentiksi, mutta hävisi sosialistien ehdokkaalle, Lissabonin pormestari Jorge Sampaiolle. Tappion jälkeen Cavaco Silva vetäytyi politiikasta. Hän työskenteli vuoteen 2004 asti Portugalin keskuspankin (Banco de Portugal) johtokunnan neuvonantajana, minkä jälkeen hän toimi Portugalin katolisen yliopiston professorina.
Cavaco Silva asettui ehdolle vuoden 2006 presidentinvaaliin, jossa hänet valittiin suoralla kansanvaalilla Portugalin presidentiksi jo ensimmäisellä kierroksella. Hänet valittiin myös toiselle kaudelleen vuonna 2011 heti ensimmäisellä kierroksella. Cavaco Silvan kausi presidenttinä päättyi 6. maaliskuuta 2016.
Cavaco Silva on ollut vuodesta 1963 asti naimisissa Maria Alves da Silvan (s. 1938) kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Antti Paasio

Antti Olavi Paasio (s. 1948) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Turun kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori ja yritystoiminnan keskuksen johtaja 1989–2015. Hänen tutkimuskohteitaan ovat laskentatoimi, yrittäjyys sekä pienten ja keskisuurten yritysten toiminta.
Paasion veli on sosialidemokraattinen poliitikko Pertti Paasio.
Samarkand

Historia

Samarkandin alue asutettiin noin 2000 vuotta eaa. Sittemmin Samarkandista tuli Persian Sogdianan maakunnan pääkaupunki, tosin kaupungista käytettiin tuolloin nimeä Maracanda. Makedonian hallitsija Aleksanteri Suuri valloitti kaupungin 329 eaa. Kaupungista kehittyi sittemmin merkittävä kauppakeskus Kiinan ja Välimeren välisessä kaupankäynnissä. Arabit valloittivat kaupungin 700-luvun alussa, jolloin väestö käännytettiin islamiin. Mongolivalloittaja Tšingis-kaani tuhosi joukkoineen lähes koko kaupungin 1220. 
Samarkandin uusi kukoistusaika alkoi, kun valloittaja Timur Lenk teki siitä valtakuntansa pääkaupungin vuonna 1369. Uzbekit valloittivat kaupungin 1500 ja perustivat Buharan emiirikunnan 1784. Kaupunki joutui Buharan mukana Venäjän vaikutuspiiriin 1868, jolloin sen merkitys kauppapaikkana jälleen kasvoi. Vuonna 1920 kaupunki liitettiin Neuvostoliittoon, jossa se kuului aluksi Buharan neuvostotasavaltaan. Uzbekistanin neuvostotasavalta perustettiin 1924 ja Samarkand oli sen pääkaupunkina vuoteen 1930 asti. Vuodesta 1991 Samarkand on ollut osa itsenäistä Uzbekistania.
Samarkand juhli 2500-vuotispäiviään vuonna 1969, kunnes arkeologit löysivät tekstejä, joiden mukaan kaupunki on tunnettua vanhempi. 2750-vuotispäivät järjestettiin elokuussa 2007.

Maantiede ja ilmasto

Samarkand sijaitsee Uzbekistanin itäosassa suuressa keitaassa  Zeravšan-joen laaksossa.
Vanhan kaupungin asemakaava on säilynyt ajalta, jolloin kaupunkia ympäröi muuri, jossa oli kuusi porttia, ja kadut kulkivat porteilta kaupungin keskustaan. Muuria ei enää ole. Uudemman venäläisen osan rakentaminen alkoi 1871, ja se laajeni voimakkaasti neuvostoaikana. Tällä alueella on puistoja ja julkisia rakennuksia kuten oppilaitoksia ja teattereita.
Kaupungin keskustassa on laaja Registanin aukio. Bibi Khanumin moskeija on yksi maailman suurimmista. Monet rakennukset liittyvät Timur Lenkin ja hänen pojanpoikansa Ulugh Begin elämään.
Samarkandissa on kesällä kuumaa (kesä-, heinä- ja elokuun keskimääräinen yli yli 32 astetta) ja talvella kylmää (joulu-, tammi- ja helmikuun keskimääräinen alin vähän pakkasen puolella). Sadetta saadaan eniten maalis- ja huhtikuussa, kesäkuusta syyskuuhun ei sada juuri lainkaan.
Rihards Bukarts

Pelaajaura

Bukarts on SK Sagan kasvatti. Hän pelasi kaudella 2011–2012 Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa edustaen Kapitan Stupinoa, jossa hänestä tuli nuorin sarjassa maalin tehnyt pelaaja. Dinamo Riika varasi Bukartsin vuoden 2012 KHL:n varaustilaisuudessa. Hänestä tuli pienimmällä numerolla KHL:ään varattu latvialainen. Hänen veljensä Roberts varattiin vuonna 2009 neljä pykälää myöhempänä.
Bukarts siirtyi Dinamo Riian organisaatioon kaudeksi 2012–2013, mutta lähti seuraavana vuonna Pohjois-Amerikan juniorisarjoihin. WHL-sarjan Brandon Wheat Kings varasi Bukartsin kesällä 2013 CHL Import Draftissa ja hän pelasi Wheat Kingsissä kolme kautta. Viimeisen juniorikautensa aikana Bukarts siirtyi Portland Winterhawksiin.
Kaudelle 2016–2017 Bukarts teki yhden vuoden sopimuksen AHL-seura Springfield Thunderbirdsin kanssa, pelaten suurimman osan kaudesta Thunderbirdsin farmijoukkueessa ECHL-liigan Manchester Monarchsissa.
Kaudella 2017–2018 Bukarts palasi Eurooppaan. Hän aloitti kauden tšekkiläisessä HC Zlínissä, josta hän siirtyi marraskuussa Dinamo Riikaan. Helmikuussa 2018 Bukarts siirtyi vielä saksalaiseen Eisbären Berliniin. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Schwenninger Wild Wingsiin.

Maajoukkueura

Bukarts on edustanut Latvian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 ja 2013 sekä maan nuorten jääkiekkomaajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2013.
Latvian jääkiekkomaajoukkueessa Bukarts on pelannut maailmanmestaruuskisoissa 2017 ja 2018.
Michael Jai White

Ura

White aloitti näyttelemisen elokuvissa 1980-luvun lopulla elokuvissa Toxic Avenger II ja The Toxic Avenger Part III: The Last Temptation of Toxie. Hänellä oli sittemmin 1990-luvun alussa sivurooli elokuvissa Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus ja Täydellinen sotilas. White sai lopulta vuonna 1995 ensimmäisen pääroolinsa televisioelokuvassa Tyson, jossa hän esitti raskaansarjan nyrkkeilijää, Mike Tysonia. Kaksi vuotta myöhemmin White nousi julkisuuteen Spawn elokuvan myötä, joka teki hänestä ensimmäisen afroamerikkalaisen näyttelijän, joka on esittänyt supersankaria. White huomioitiin roolistaan Blockbuster Entertainment ehdokkuudella valkokankaan uutena tulokkaana. Hän esiintyi elokuvan jälkeen vuonna 1999 Jean-Claude Van Dammen kanssa Täydellisen sotilaan paluussa ja vuonna 2001 sivuroolissa Steven Seagalin Exit Woundsissa.
2000-vuosikymmenellä White teki enemmän televisiorooleja muun muassa Käytäväpeliä-sarjassa, Soul Foodissa, CSI: Miamissa ja Clubhousessa. Lisäksi hän teki muutamia äänirooleja animaatiosarjoihin Static Shock, Justice League ja Justice League Unlimited. Vuonna 2006 Whitelle oli päärooli elokuvassa Teräskehä 2, jossa hän esitti alkuperäisessä elokuvassa Ving Rhamesin esittämää George Chambersia. Televisioroolien ohella Whitella oli pienirooli elokuvassa Yön ritari vuonna 2008, esitettyään rikospomo Gambolia. Sittemmin vuonna 2009 White esiintyi pääosassa tuottamissaan ja käsikirjoittamassaan elokuvissa Black Dynamite ja Blood and Bone.

Yksityiselämä

White alkoi harrastamaan kamppailulajeja neljävuotiaana Jujutsulla ja jatkoi myöhemmin seitsemänvuotiaana Shotokan karatella ja Kobudolla, joista saatuaan mustan vyön hän siirtyi kyokushiniin. Hänellä on yhteensä seitsemästä eri kamppailulajista musta vyö. Karaten tyylisuunnista hänellä on 2. danin musta vyö Kyokushinista ja 1. danin musta vyö Gōjū-ryūsta ja Shotokanista. Lisäksi hänellä on musta vyö taekwondossa, kobudossa, tang soo dossa ja wushussa.
Sergei Yalovitsky

Sergei Yalovitsky (s. 1987) (romaniankielinen kirjoitusasu Serghei Ialoviţchii) on moldovalainen laulaja ja musiikintekijä. Yalovitsky kuuluu SunStroke Project -yhtyeeseen. Vuonna 2010 Yalovitsky edusti yhtyeensä ja Olia Tiran kanssa Moldovaa Euroviisuissa kappaleella "Run away". Moldovan loppusijoitus oli lopulta 22.
Arvi Arjatsalo

Arvi Ensio Arjatsalo (sukunimi vuoteen 1947 Lyytikäinen, 27. tammikuuta 1927 Viipuri – 18. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja nuortenkirjailija. Arjatsalo pääsi ylioppilaaksi 1946 ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1953.
Arjatsalo otti kirjojensa aiheet koulumaailmasta ja käsitteli myös ajankohtaisia aiheita kuten ensimmäistä kuukävelyä sekä myös erilaisia ongelmia kuten nuorisorikollisuutta ja koulukiusaamista. 1980-luvulta alkaen Arjatsalo julkaisi useita elämäkertakirjoja Elias Lönnrotista, Sakari Topeliuksesta ja M. A. Castrénista.
Turun ammattikorkeakoulu

Opiskelijakunta

Turun ammattikorkeakoulun opiskelijakuntana toimii Turun ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (TUO).

Turun ammattikorkeakoulun avoin AMK

Avoimessa ammattikorkeakoulussa (avoin AMK) voi opiskella AMK-tutkintoihin kuuluvia opintojaksoja. Opiskelijaksi voi ilmoittautua kuka tahansa ikään tai pohjakoulutukseen katsomatta. Avoimessa AMK:ssa suoritetut opinnot voidaan usein hyväksilukea osaksi tutkintoa, jos avoimen ammattikorkeakoulun opiskelija hakee tutkinto-opiskelijaksi. Turun ammattikorkeakoulun avoimessa AMK:ssa voi suorittaa myös polkuopintoja eli opiskella tietyn alan ensimmäinen vuoden opinnot yhdessä tutkinto-opiskelijoiden opiskelijaryhmän kanssa.

BisnesAkatemia

Turun AMK:n BisnesAkatemia kuuluu liiketalouden koulutusohjelmaan Salossa ja Turussa. Opiskelu tapahtuu opiskelijoiden perustamissa 15-20 hengen tiimiyrityksessä, joissa tehden projekteja asiakkaille. Tarvittavat tiedot ja taidot hankitaan tehtäväperusteisesti esimerkiksi tiettyyn projektiin. Tarkoituksena on tarjota opiskelijalle valmiudet siihen, mitä tulevat työtehtävät edellyttävät. BisnesAkatemiassa voi opiskella liiketalouden tai tietojenkäsittelyn opiskelijana.

Turun ammattikorkeakoulun alumnit ry

Turun ammattikorkeakoulun alumnit ry on yhdistys kaikille Turun AMK:sta valmistuneille ja AMK:n henkilökunnalle. Jäseniksi voivat liittyä kaikki Turun AMK:ssa tutkinnon suorittaneet tai henkilöt, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet ammattikorkeakoulussa tai opiskelijakunnassa.
Koulikoron piiri

Koulikoron piiri (ransk. Cercle de Koulikoro) on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 7 260 neliökilometriä. Asukkaita on 211 100 henkeä (vuonna 2009).
Koulikoron piiri rajoittuu idässä Ségoun alueen Ségoun ja Barouélin piireihin, etelässä Koulikoron alueen Dioïlan ja Katin, luoteessa Kolokanin ja pohjoisessa Banamban piireihin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Nigerjoki.
Piiriin kuuluu Koulikoron kaupunki sekä 8 maalaiskuntaa: Dinandougou, Doumba, Koula, Méguétan, Nyamina, Sirakorola, Tienfala ja Tougouni. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja, bozoja, somonoja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on kristittyjä ja animisteja.
Koulikoroon johtaa päällystetty maantie Bamakosta. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi, fonio sekä myyntiin menevät puuvilla, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Koulikoron kaupungissa on myös teollisuutta.
Amy Rodriguez

Amy Rodriguez (s. 17. helmikuuta 1987) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 125 maaottelua maaliskuusta 2005 alkaen ja tehnyt niissä 29 maalia.
Rodriguez voitti olympiakultaa vuosina 2008 ja 2012 sekä MM-kultaa 2015 ja saavutti MM-hopeaa 2011. Vuoden 2008 olympiaturnauksessa hän kuului ensimmäisen ottelun jälkeen avauskokoonpanoon ja teki maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan. Vuoden 2011 MM-turnauksessa hän kuului viidessä ottelussa avauskokoonpanoon mutta ei enää loppuottelussa päässyt pelaamaan, ja vuoden 2012 olympiaturnauksessa hänen peliaikansa jäi yhteensä muutamiin kymmeniin minuutteihin. Vuoden 2015 MM-turnauksessa hän kuului avauskokoonpanoon vain puolivälieräottelussa Kiinaa vastaan, minkä lisäksi hän pääsi vaihdosta toisella jaksolla kentälle yhdessä alkulohko-ottelussa.
Vuosina 2004 ja 2006 Rodriguez pelasi alle 19-/20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa Yhdysvaltain saavutuksina olivat pronssimitali ja neljäs sija. Rodriguez teki kisoissa yhteensä neljä maalia.
Kotimaassaan Rodriguez edustaa FC Kansas Cityä.
Larry DiTillio

Lawrence "Larry" G. DiTillio (15. helmikuuta 1940 – 16. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten työstään Babylon 5 -televisiosarjan parissa 1990-luvulla. Ennen sitä hän oli mukana käsikirjoittamassa jaksoja 1980-luvun He-Maniin ja She-Ra: Mahdin prinsessaan. DiTilliolle tarjottiin myös mahdollisuutta käsikirjoittaa jaksoja Super He-Maniin, mutta hän kieltäytyi, koska ei pitänyt sarjan uudesta tyylistä, joka oli kaukana sarjan alkuperäisestä ideasta. Myöhemmin DiTillio palasi takaisin He-Manin pariin, kun sarjasta tehtiin samanniminen uusisarja He-Man.

Elämäkerta

DiTillio opiskeli elokuva-alaa aluksi neljä vuotta New Yorkin yliopistossa ja myöhemmin kaksi vuotta UCLA:ssa, jonka jälkeen hän lähti etsimään itselleen agenttia. Pitkän etsinnän päätteeksi DiTillio löysi naisagentin, joka suostui lukemaan hänen käsikirjoituksia ja muutaman kuukauden kuluttua DiTillio sai ensimmäisen tilaisuuden kirjoittaa käsikirjoituksen elokuvaan The Last Porno Flick. Kuitenkin vasta 13 vuotta myöhemmin hän kykeni elättämään itsensä käsikirjoittajana. DiTillio on ollut myös Writers Guild of American jäsen vuodesta 1973 lähtien.
Oulun NMKY (koripallo)

Menneet vuosikymmenet

Vuonna 1948 emoseura Oulun NMKY:n lajivalikoimaan nousi koripallo, jota pelattiin alkuun Oulun keskikoulun salissa. Korilevyjä ei käytetty, vaan koritelineet oli kiinnitetty korkeushyppytelineisiin. Vuonna 1951 valmistui Ynnin suurhalli, jolloin seura aloitti koripallon juniori- ja sarjatoiminnan. ONMKY pelasi piiri- ja maakuntasarjoissa ja karsi kerran Suomensarjaan taipuen kuitenkin vaasalaisvastustajille.
Vuonna 1957 seuran varttunut A-juniorien sukupolvi muodosti rungon seuran edustusjoukkueelle, ja Martti Ahtisaaren johdolla joukkue nousi Suomensarjaan. Joukkue kuului sarjan kärkipäähän ja karsi välillä miesten SM-sarjaan pääsystä tässä kuitenkaan onnistumatta. Keväällä 1966 omista kasvateistaan koostunut ONMKY nousi SM-tasolle. Kaudella 1966–1967 se sijoittui kuudella voitolla ja 12 tappiolla kymmenen joukkueen sarjassa yhdeksänneksi ja putosi sarjatasoa alemmas. Sieltä se karsi jälleen pääsystä SM-sarjaan tuloksetta. Karsintojen kautta joukkue nousi myöhemmin perustettuun I-divisioonaan ensimmäisen ulkomaalaisvahvistuksensa, yhdysvaltalaisen Hugh McMahonin johdolla. Ulkomaalaispelaajia alkoi myös näkyä Oulussa myös jatkossa.
ONMKY luopui I-divisioonapaikastaan raha- ja pelaajapulan vuoksi mutta jatkoi juniorityötä. I-divisioonassa seura pelasi vuoteen 2004 mennessä kahdeksan kautta. Joukkueen nimi oli vuosina 1999–2005 Oulu Hitech Basket, jonka viimeinen I-divisioonakausi tällä ajanjaksolla oli kausi 2004–2005. Joukkue putosi II-divisioonaan, ja toiminta ajettiin kokonaan alas.

Uusi tuleminen

Ynnin koripallotoiminta herätettiin henkiin viiden taukovuoden jälkeen ja seuraa alettiin kehittää jokaisella osa-alueella. ONMKY palasi voitokkaiden karsintojen jälkeen I-divisioonaan kaudeksi 2011–2012, jolloin joukkue sijoittui sarjassa seitsemänneksi. Seuraavilla kausilla sijoitukset olivat viides ja kuudes. Kaudelle 2014–2015 ONMKY hankki pääsarjassa pelanneita pelaajia, kuten Lawrence Wrightin, Jussi Eskolan, Kristofer Clementin ja Cedric Latimerin. Wrightin sopimus purettiin tammikuussa alkoholinkäyttöön liittyneiden rikkomusten takia. ONMKY sijoittui runkosarjassa kolmanneksi mutta putosi välierissä lopulta divisioonan voittaneelle BC Nokialle 3–0-otteluvoitoin.
Kaudeksi 2015–2016 Eskola siirtyi joukkueen päävalmentajaksi ja Latimer lähti Korisliigaan. Pääsarjasta ONMKY:hyn siirtyi Vesa Heinonen. Seuratoimijoiden vähentyminen, juniorikasvatuksen ongelmat, uhka M1DA:sta putoamisesta ja vuosina 2013–2015 kertyneet 50 000 velat aiheuttivat alkuvuodesta 2016 keskustelua oululaisen koripallon tulevaisuudennäkymistä, vaikka edustusjoukkueen kausi jää taloudellisesti voitolliseksi ja usea muu tausta-asia on kunnossa.

Areena

Oulun NMKY pelaa kotiottelunsa Oulun urheilutalolla, jonka kiinteässä katsomossa on 700 istumapaikkaa. Lisäksi salin mahtuu 400 lisätuolipaikkaa.
Viva Zapatero!

Arvioita

Turun Sanomien Taneli Topeliuksen mielestä Viva Zapatero! kuuluu Michael Mooren dokumenttien tavoin vahvasti ohjaajansa näköisiin kärkeviin ja kantaa ottaviin dokumenttielokuviin. ”Katsoessa häiritsee ajoittain, että Guzzanti ei tietenkään oman tapauksensa tutkijana ole kiistassa puolueeton osapuoli.”
Kalinjarin linnake

Kalinjarin linnake on Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa sijaitseva linnake. Linnake on rakennettu 900-luvulla Chandela-dynastian valtakaudella. Linnake sijaitsee 900 metriä korkealla kukkulalla, mikä on tehnyt siitä vaikean valloituskohteen. Linnake on myös vaikuttanut merkittävästi historiaan, sillä 1500-luvulla Pohjois-Intiassa valtaansa kasvattaneen Sur-dynastian hallitsija Sher Shah Suri sai surmansa yrittäessään valloittaa linnaketta Chandelalta. Mikäli näin ei olisi käynyt Mogulivaltakunta ei ehkä koskaan olisi kasvanut Intiaa hallinneeksi suurvallaksi.
Luikerot

Koko ja ulkonäkö

Luikeroiden pää on tylppäkuonoinen, eikä ihossa erotu suomuja. Silmät ovat suhteellisen suuret ja sijaitsevat pään yläosassa, mikä antaa kalalle hiukan sammakkoeläinmäisen ulkonäön.

Alkuperä

Luikeroita elää Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren trooppisissa ja subtrooppisissa osissa, yleensä meressä, harvoin murtovedessä tai makeassa vedessä. Monet lajit ovat suosittuja akvaariokaloja. Välimeren seudulla elää luonnonvarainen jokiluikero.

Käyttäytyminen

Luikerot nöpöttävät usein rintaeviensä varassa lähellä pohjaa samalla tavalla kuin tokot. Ne ovat luonnossakin hyvin reviiristään tietoisia kaloja, joten niitä ei kannata pitää monta samassa akvaariossa.
Luikerot sekoitetaan helposti tokkoihin. Anatomian selvin ero on selkäevä, joka luikeroilla jatkuu yhtenäisenä koko selän yli. Pohjalla maatessaan ne pitävät vartaloaan luonteenomaisesti kaarella. Luikerot ovat kovia hyppimään, ja siirtyvät luonnossa riutanlammikosta toiseen hyppäämällä.
Gibraltarin jalkapalloliitto

Gibraltarin jalkapalloliitto (engl. Gibraltar Football Association, GFA) on Gibraltarin jalkapallon kattojärjestö, joka perustettiin vuonna 1895 nimellä Gibraltar Civilian Football Association. Se on yksi vanhimmista jalkapalloliitoista maailmassa. Liiton alaisuudessa toimivat Gibraltarin jalkapallosarja Gibraltar Football League sekä maajoukkue.
Gibraltarin jalkapalloliitto ei ole FIFA:n jäsen, joten maajoukkue ei voi pelata MM-kilpailuissa. Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n jäseneksi Gibraltar hyväksyttiin vuonna 2013.
Vuonna 1907 jalkapalloliitto aloitti Gibraltar Football Leaguen paikallisille joukkueille. Aiemmin liitto oli järjestänyt Merchant Cupia. Näiden kilpailujen ansiosta joukkueiden määrät Gibraltarilla lisääntyivät. Kauden 1909–1910 lopulla liitto järjesti sarjakilpailuja sekä senioreille että junioreille.

UEFA:n ja FIFA:n jäsenyyshakemus

Gibraltar haki useasti UEFA:n jäsenyyttä. Hakemukset hylättiin vuosina 1991 ja 1997. 8. joulukuuta 2006 UEFA nimesi Gibraltarin väliaikaiseksi jäsenekseen, koska urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS vaati sitä. Espanjan jalkapalloliitto on vastustanut jyrkästi Gibraltarin hyväksymistä jäseneksi. FIFA puolestaan on todennut, että Gibraltar ei täytä FIFA:n jäsenvaatimuksia. 26. tammikuuta 2007 Gibraltarin jäsenyys hylättiin UEFA:n äänestyksessä, kun se sai vain kolme kannatusääntä 52 äänestä. Espanja vastusti jäsenyyttä todeten vetäytyvänsä kaikista kilpailuista, joihin Gibraltar osallistuu mikäli se hyväksytään UEFA:n jäseneksi.
Maaliskuussa 2012 UEFA keskusteli Gibraltarin jäsenyydestä, ja päätti antaa sille taloudellista ja kasvatuksellista tukea. Tuen saaminen jatkuu vuoteen 2013, jolloin UEFA:n jäsenjärjestöt äänestävät sen jäsenyyden hyväksymisestä. UEFA:n jäseneksi Gibraltarin jalkapalloliitto hyväksyttiin toukokuussa 2013.
Delfín (S61)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2003 ja museoitiin Torreviejaan Alicanteen.
Australianhuntulavastaja

Nimeäminen

Kun laji löydettiin sen luultiin kuuluvan mesikkojen heimoon ja John William Lewin antoi lajille tieteelliseksi nimeksi Meliphaga chrysocephala. Vuonna 1925 William Swainson nimesi lajin uudelleen ja antoi sille tieteelliseksi nimeksi Sericulus chrysocephalus. Australianhuntulavastaja siirrettiin kuuluvaksi lavastajien heimoon vuonna 1860.

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan australianhuntulavastaja on noin 24–28 cm koiraan ollessa hieman naarasta pienikokoisempi. Aikuinen koiras on väritykseltään keltainen ja musta. Koiraan päälaki, niska ja siipien kärjet ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Otsa on oranssin punainen. Muuten koiras on höyhenpuvultaan kiiltävän musta. Koiraan höyhenpuvun kehittyminen kestää kahdesta viiteen vuotta. Naaras on huomattavasti koirasta värittömämpi. Naaras on vaaleanruskean ja valkoisen kirjava ja naaraan päälaki on tummanruskea. Naaras on myös koirasta pitkäpyrstöisempi. Nuoret australianhuntulavastajat muistuttavat ulkonäöltään naarasta.

Elinympäristö

Australiahuntulavastaja on metsien lintu laji. Erityisesti laji viihtyy kosteissa metsissä ja sademetsissä. Lintua tavataan Australian itäosista Queenslandin ja Uuden Etelä-Walesin osavaltioista.

Lisääntyminen

Koiraat rakentavat naaraita houkutellakseen käytävämallisia lehtimajoja, jotka ovat ylhäältä avoimia, risuista. Majat rakennetaan muutaman sadan metrin päähän muiden koiraiden rakennelmista. Koiras koristelee majansa sisäpuolen ruskeilla, vihreillä ja kellertävillä kotiloilla, lehdillä, marjoilla ja kukilla. Koiraat voivat pesiä useiden naaraiden kanssa pesimäkauden aikana, joka kestää syyskuusta maaliskuulle.
Varsinainen pesä on naaraan rakentama matala lautasmainen ja tehty risuista. Naaras munii yleensä kaksi kermanväristä munaa. Koiras ei osallistu millään tavoin poikasten haudontaan tai ruokkimiseen vaan se on täysin naaraan vastuulla. Haudonta kestää noin kolmen viikon ajan ja poikaset poistuvat pesästä niin ikään kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan. Naaras ruokkii poikasiaan hyönteisravinnolla.

Ravinto

Australianhuntulavastajan pääasiallinen ravinto ovat hedelmät. Toisinaan se etsii myös hyönteisiä puiden lehdiltä tai pyydystää niitä ilmasta.
Juan Carlos Navarro

Ura

Navarro pelasi juniorina FC Barcelonan juniorijoukkueissa ja teki ensiesiintymisensä pääsarjassa vuonna 1997. Hän pelasi Barcelonassa kymmenen vuoden ajan ja voitti Korac Cupin, neljä kertaa Espanjan liigan, kolme kertaa Espanjan Cupin sekä kerran Euroliigan mestaruuden. Vuonna 2003 kun joukkue voitti Euroliigan, saavutti se myös halutun tripla-mestaruuden voitettuaan myös Espanjan liigan ja cupin.
Navarro ilmoittautui vuoden 2002 NBA:n varaustilaisuuteen, vaikka olikin kärsinyt loukkaantumisista. Hieman yllättäen Washington Wizards varasi hänet numerolla 40. Wizards kuitenkin myi Navarron Memphis Grizzliesiin. Navarro siirtyi NBA:han vasta vuonna 2007. Hän teki 10,9 pistettä ja otti 2,6 levypalloa ottelua kohden ollen samalla yksi joukkueensa parhaista kolmen pisteen heittäjistä. Vaikka hänellä olikin ollut hyvä vuosi NBA:ssa, päätti hän lähteä takaisin Barcelonaan. Navarro teki Barcelonan kanssa viiden vuoden mittaisen sopimuksen.