google/wiki40b huggingface dataset:
Ljudmila Turištševa

Ljudmila Ivanova Turištševa (ven. Людми́ла Ива́новна Тури́щева, s. 7. lokakuuta 1952 Groznyi) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän sai urallaan neljä kultaista, kolme hopeista ja kaksi pronssista olympiamitalia sekä voitti seitsemän maailmanmestaruutta ja kahdeksan Euroopan-mestaruutta.
Tšetšeniasta lähtöisin oleva Turištševa oli 1970-luvun parhaita telinevoimistelijoita. Hän osallistui jo 16-vuotiaana Méxicon 1968 olympialaisiin ja voitti joukkuekilpailussa kultaa mutta jäi henkilökohtaisessa moniottelussa sijalle 24. Ljubljanan MM-kilpailuissa 1970 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla sekä sai hopeaa nojapuilla ja pronssia hypyssä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja pistein 77,025 moniottelussa. Lisäksi hän sijoittui pistein 19,550 permannolla hopealle edellään vain maannaisensa Olga Korbut ja pistein 19,250 hypyssä pronssille. Nojapuilla hän oli neljäs 19,425 pisteellä ja puomilla viides 18,800 pisteellä.
Varnan MM-kilpailuissa 1974 Turištševa uusi mestaruutensa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla sekä voitti lisäksi puomin. Hypyssä hän sai hopeaa ja nojapuilla pronssia. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Lisäksi hän saavutti hopeaa permannolla (19,825 p) ja hypyssä (19,650 p) sekä pronssia moniottelussa romanialaisen Nadia Comănecin ja nuoremman maannaisensa Nelli Kimin takana pistein 78,625. Puomilla hän sijoittui neljänneksi 19,475 pisteellä.
Turištševa voitti Euroopan-mestaruuden moniottelussa, hypyssä ja permannolla Minskissä 1971 sekä kaikki viisi mestaruutta Lontoossa 1973.
Turištševa avioitui 10. joulukuuta 1977 pikajuoksun olympiavoittaja Valeri Borzovin kanssa.
Seitsenottelu

Pisteytys

Pisteytys on samankaltainen kummassakin versiossa. Jokaisesta lajista urheilijoille jaetaan pisteet tuloksensa mukaan. Suurimman pistemäärän viimeisen lajin jälkeen kerännyt urheilija voittaa kilpailun.
Naiset ovat kilpailleet seitsenottelussa 1980-luvun alun jälkeen, jolloin se korvasi viisiottelun naisten ulkoratojen moniotteluna. Kalevan kisoissa seitsenottelu oli ensimmäisen kerran lajina vuonna 1981. Sisäradoilla naisten nykyinen kilpailumuoto on viisiottelu.
Akselin ja Elinan häävalssi

Akselin ja Elinan häävalssi on kapellimestari Heikki Aaltoilan säveltämä hidas valssi, joka on eräs suomalaisten suosikkihäävalsseista. Aaltoila sävelsi kappaleen alun perin taustamusiikiksi Edvin Laineen elokuvaan Täällä Pohjantähden alla, joka valmistui vuonna 1968. Valssi soi elokuvassa taustalla tarinan päähenkilöiden Akseli Koskelan ja Elina Kivivuoren hääkohtauksessa sekä uudelleen elokuvan loppukohtauksessa.
Kappale oli alkujaan instrumentaalinen eikä siihen kuulunut sanoitusta. Sellaisena Aaltoila levytti sen oman orkesterinsa kanssa vuonna 1968. Hän suostui kuitenkin myöhemmin kirjoittamaan siihen myös sanat. Täällä Pohjantähden alla -elokuvan jatko-osassa, vuonna 1970 valmistuneessa elokuvassa Akseli ja Elina kappale kuullaan Erkki Junkkarisen laulamana. Sittemmin kappaleen ovat levyttäneet niin instrumentaalisena kuin laulettunakin useat artistit, muun muassa Tapani Kansa vuonna 1982.
Akselin ja Elinan häävalssilla on aloitettu tanssi myös tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolla.
Antz – Muurahaizet

Juoni

Työläismuurahainen Z tuntee olevansa merkityksetön osa valtavaa muurahaisyhdyskuntaa. Prinsessa Bala puolestaan kaipaa vapautta kuninkaallisesta elämästään ja kenraali Mandiblesta, jonka kanssa hän on vastentahtoisesti kihloissa. Z ja Bala tapaavat sattumalta baarissa, ja he pitävät toisistaan, mutta tapaaminen jää lyhyeksi baarissa sattuneen välikohtauksen takia. Työläisenä Z ei voi saada prinsessaa itselleen, joten hän vaihtaa paikkaa sotilasystävänsä Weaverin kanssa päästäkseen lähemmäs häntä. Pahaksi onneksi Z menee väärään paikkaan ja joutuu sotaan termiittejä vastaan. Hän on ainoa eloonjäänyt ja palaa kotiin sotasankarina. Z paljastuu huijariksi, mutta onnistuu pakenemaan Balan kanssa ulos avaraan maailmaan, jossa huhujen mukaan sijaitsee tarunhohtoinen paratiisi Insectopia.
Can’t Take My Eyes off You

Can't Take My Eyes off You on alkujaan Bob Crewen ja Bob Gaudion kirjoittama ja Frankie Vallin tulkitsema laulu vuodelta 1967. Singlestä sukeutui yksi Vallin suurimmista hiteistä, ja se saavutti sijan 2 Billboard Hot 100 -listalla ja sai kultalevyn. Laulu oli yksi Vallin ilman lauluyhtyettään The Four Seasons äänittämistä kappaleista ja oli esittäjänsä suurin soolomenestys, kunnes hänen onnistui saada laulu "My Eyes Adored You" listaykköseksi vuonna 1974.
Can't Take My Eyes off You kuuluu populaarimusiikin coveroiduimpiin lauluihin. Suomeksi sen on levyttänyt Frederik vuonna 1992 nimellä "Mennään uimaan"
Elokuvassa "10 things I hate about you" tämä kappale kuullan Patrick "Pat" Veronan esittämänä.
Soihtuköynnökset

Hoito

Soihtuköynnökset viihtyvät parhaiten amppelissa valoisassa ja lämpimässä paikassa, noin 20–25 celsiusasteen lämpötilassa. Kasvia ei tarvitse tukea, ellei sen halua kasvavan ylöspäin. Lepokausi talvella viileässä (15–18 celsiusasteessa) ja lähes kuivana edistää seuraavaa kukintaa. Joidenkin lajien kasvatus onnistuu vain kasvihuoneessa.
Soihtuköynnöksiä kastellaan kohtuullisesti, ja lepokauden aikana ne pidetään lähes kuivina. Soihtuköynnökset pitävät suihkuttamisesta kasvukaudella. Jos kasvi on liian kuivana kasvukaudella, se on altis lehtikirvoille. Kukinnan aikana suihkutus ja kasvin siirtely tai käsittely saa kukat putoamaan.
Lannoitusta tarvitaan varsin vähän, ja mullanvaihto uuteen turvepitoiseen multaan riittää 2–3 vuoden välein. Pitkäversoiseksi kasvaneen vanhan yksilön voi leikata.

Lisääminen

Soihtuköynnöstä voi lisätä keväällä lepokauden jälkeen pistokkaista tai taivukkaista. Juurtumista edistää noin 25 celsiusasteen pohjalämpö.
Loop

Lanseeraus

Kanava tavoittelee erityisesti naisia ja aktiivisia sosiaalisen median käyttäjiä. Loop lanseerattiin 6. marraskuuta 2013 klo 6.00 aloittamalla yhteensä 10 000 kappaleen mittainen "hittiputki" ilman keskeytyksiä. Varsinaiset lähetykset alkoivat 13. marraskuuta 2013.

Juontajat

Loopin juontajina toimivat Jussi Ridanpää ja Joonas Vuorela sekä sosiaalisen median toimittaja Jekku Berglund.
Lefká Óri

Maantiede

Lefká Óri -vuoristo sijaitsee Kreetan lounaisosassa Chanián ja Réthymnon alueyksiköiden alueella. Pääosa vuoristosta sijaitsee Sfakián kunnan alueella. Lefká Óri on alueen huomattavin luonnonmuodostelma ja hallitsee seudun maisemia. Vuoristo nousee jyrkästi Kreetan etelärannikosta 2 000 metrin korkeuteen noin kymmenen kilometrin matkalla. Lefká Óri on myös koko Kreetan laajin vuoristo.
Korkeudeltaan Lefká Óri on saaren toiseksi korkein vuoristo Ída- eli Psiloreítisvuoriston jälkeen. Vuoristo on saanut nimensä siitä, että sen kiviaines, kalkkikivi, on vaaleaa. Vuoret ovat myös lumihuippuiset talvisin ja pitkälle kevääseen.
Rannikolla vuoriston etelälaidalla sijaitsevat muun muassa kylät Palaióchora, Soúgia, Agía Rouméli, Loutró, Chóra Sfakíon ja Fragkokástello. Vuoristossa sijaitsevat muun muassa Omalós ja Askýfou. Vuoriston läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkee vain kaksi tietä, joista toinen johtaa Omalókseen ja Samarián rotkolle ja toinen Askýfoksen tasangon läpi Chóra Sfakíoniin.

Ylätasangot ja rotkot

Lefká Óri -vuoriston ylätasangoista suurin ja tunnetuin on Omalóksen tasanko, joka sijaitsee vuoriston länsiosassa 1 100 metrin korkeudessa. Vuoriston itäosassa 730 metrin korkeudessa sijaitsee Askýfoksen (Askýfoun) tasanko.
Vuoriston halkaisee noin 50 rotkoa. Ne ovat syntyneet, kun virtaava vesi on kovertanut uomiaan jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen. Tunnetuimmat rotkoista ovat Euroopan syvimpiin ja pisimpiin kuuluva, 17 kilometriä pitkä Samarián rotko, sekä Ímproksen rotko, Agía Eirínin rotko ja Arádainan rotko.

Eläimistö

Lefká Óri -vuoriston eläimistöön kuuluu esimerkiksi harvinainen kreetalainen villivuohi, Capra aegagrus creticus, jota paikalliset asukkaat kutsuvat nimellä kri-kri.
Taikapiiri

Taikapiiri on maahan tai maahan levitettävälle pergamentille piirretty ympyrä, jolla maagikko suojaa itsensä pahoilta hengiltä. Perinne on tunnettu vähintään 5000 vuoden ajalta. Taikapiiri piirrettiin suojeltavan ihmisen tai kohteen ympärille teräaseella, puukepillä tai liidulla. 
Suomessa taikapiirillä suojattiin esimerkiksi aviopari häiden yhteydessä. Samalla saatettiin lukea loitsu, jonka mukaan mukaan piiri on rautatarha, joka juurtuu maaemään ja nousee taivaiseen.  Varsinkin taikapiirin toivottiin torjuvan kateita.
Noidankehä saatettiin tehdä jokseenkin samaan tapaan, mutta siinä missä taikapiiri koettiin myönteiseksi ja suojelusta antavaksi, noidankehät liittyivät lähinnä pelättyihin ja paheksuttuihin taikuuksiin, ja niillä saatettiin vahingoittaa ja hallita niihin joutuneita.
Vielä edelleen sanojen ”taikapiiri” ja ”noidankehä” eläessä lähinnä vertauskuvina on taikapiiri myönteinen vertaus, noidankehä taas kielteinen.
Emil Hårdh

Karl Emil Hårdh (5. marraskuuta 1841 Raahe – 31. lokakuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja suomentaja.
Hårdhin vanhemmat olivat kruununvouti, kollegiasessori Gustaf Adolf Hårdh ja Emilia Katarina Sovelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1860 Kuopion lukiosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1866 ja maisteriksi 1869.
Hårdh toimi Helsingin ruotsalaisessa lyseossa saksan ja ruotsin kollegana 1886–1900 sekä ranskan ja saksan lehtorina 1900–1905.
Saatuaan perinnön Hårdh teki noin 100 000 markan lahjoitukset, siitä 73 000 markkaa merimieslähetykselle ja loput Hämeenlinnan kaupungissa toimineille seuroille.
Nilgiri Mountain Railway

Nilgiri Mountain Railway (NMR) on rautatie Intiassa, Tamil Nadun osavaltiossa. Vajaan 46 kilometrin pituinen rata yhdistää 326 metrin korkeudessa olevan Mettupalayamin 2 203 metrin korkeudessa sijaitsevaan Udagamandalamiin Nilgirivuorille. Rata on Aasian jyrkin ja se käyttää ainutlaatuista hammastankokoneistoa. Rata muodostaa yhdessä Darjeelingin rautatien kanssa UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteen.
Rata voidaan jakaa kolmeen osaan. Ensimmäinen osa on noin seitsemän kilometriä Mettupalayamista Kallariin. Juna kulkee läpi Tamil Nadun keskustasangon ja ohittaa arekapalmuplantaaseja. Toisessa vaiheessa rata nousee 19 kilometrin matkalla 1 330 metriä Kallarista Coonooriin. Tässä osassa käytetään hammasrattaita nousemiseen. Lisäksi 19 kilometrin matkalla on 208 kurvia ja 13 tunnelia sekä puolitunneli, jossa juna kulkee osittain kallion sisässä. Rata menee lähes asumattomassa sademetsässä ja viimeisten viiden kilometrin aikana vaunuista on hienot näkymät jyrkänteeseen, josta juna on noussut. Radan kolmas osa nousee vielä Coonoorista noin 900 metriä 18 kilometrin matkalla. Tässä osassa on radan pisin tunneli, joka on 282 metriä pitkä. Ensimmäisellä ja viimeisellä pätkällä junan suurin sallittu nopeus on 30 km/h, kun toisessa osassa tämä on vain 13 km/h.

Historia

Ensimmäiset suunnitelmat radasta Nilgirivuoristoon tehtiin jo 1854, mutta vasta 45 vuotta myöhemmin ensimmäinen juna nousi mäkiä ylös. Rata Mettupalayamiin vuorten juurelle oli valmis vuonna 1873, mutta ongelmaksi muodostui nousu Coonooriin ja härkävankkureiden sekä ponien korvaaminen.
Vuonna 1873 piirikunnan insinööri J. L. L. Morant ehdotti hammasrataa. Ensimmäiset ehdotukset kuitenkin hylättiin.  Vuonna 1882 sveitsiläinen keksijä Riggenbach ehdotti Rigi-systeemiä ja lopulta neljä vuotta myöhemmin työt aloitettiin. Coonooriin päästiin vuonna 1899 ja rata laajennettiin nykyiseen mittaansa Udagamandalamiin vuonna 1908.
Dulé Hill

Karim Dulé Hill (s. 3. toukokuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan West Wingin Charlie Youngina, elokuvan Paahde sipulimyyjä Samina ja televisiosarjan Vihjeet hukassa Burton ”Gus” Gusterina sekä sivuosasta elokuvassa Sinussa on se jokin.
Punavatsakiipijä

Levinneisyys

Punavatsakiipijää tavataan Australian lounais- ja eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tunnustuskunta

Tunnustuskunta on useiden kristillisten seurakuntien tai kirkkojen muodostama yhteisö, jolla on yhteinen oppi. Jotkut tunnustuskunnat muodostavat keskusjohtoisen organisaation, kirkkokunnan, esimerkiksi Roomalais-katolinen kirkko; Toiset muodostuvat itsenäisistä kansallisista kirkoista (esimerkiksi luterilaisuus) tai paikallisseurakunnista (esimerkiksi helluntailaisuus). Tällaisia tunnustuskuntia yhdistää yhteinen oppi ja yhteinen perinne ja niillä on enemmän tai vähemmän löyhiä yhteistyöorganisaatiotia vaalimassa globaalia yhteyttä samanuskoisten kesken.
Tunnustuskunta-sanaa käytetään vain kristillisistä yhteisöistä, toisin kuin sanaa uskontokunta, joka voi viitata mihin tahansa uskontoon. Sana sisältää näin ollen ajatuksen jonkinasteisesta samanhenkisyydestä, mutta samalla siitä, että opilliset erot ovat huomattavia.
Didi

Didi (oik. Valdir Pereira, 8. lokakuuta 1928 Campos, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia – 12. toukokuuta 2001 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi Brasilian maajoukkueessa vuosien 1954, 1958 ja 1962 MM-kilpailuissa, joista kahdessa jälkimmäisessä Brasilia voitti maailmanmestaruuden. Didi oli aikanaan yksi maailman parhaista pelinrakentajista, ja tunnettiin muun muassa vapaapotkustaan (”putoava lehti”). Seuratasolla hän edusti muun muassa Fluminensea, Botafogoa ja espanjalaista Real Madridia. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi muun muassa Perun, Kuwaitin ja Saudi-Arabian maajoukkueita sekä turkkilaista Fenerbahçea.
Epifanios

Epifanios Salamislainen (kreik. Επιφάνιος, n. 315–403) oli kreikkalainen kirkkoisä, joka oli kristillisen oikeaoppisuuden voimakas puolustaja. Hänet tunnettiin ahkerana kerettiläisten kirjoitusten etsijänä ja vastustajana kristikunnan vaikeina aikoina Nikean ensimmäisen kirkolliskokouksen jälkeen.

Elämä

Epifanios syntyi juutalaiseen perheeseen pienessä Besandukin asutuskeskuksessa Palestiinassa. Hän kääntyi kristinuskoon ja eli munkkina Egyptissä, jossa sai koulutuksen ja törmäsi valentinolaisiin ryhmiin. Juudeaan Epifanios palasi noin vuonna 333 ja perusti luostarin kotikaupunkiinsa. Hän toimi luostarin apottina kolmekymmentä vuotta. Epifanios perehtyi samalla useisiin kieliin, muun muassa hepreaan, syyriaan, egyptiin, kreikkaan ja latinaan, ja häntä kutsuttiinkin "viisikieliseksi".
Oppineen maineensa ansiosta Epifanios sai paikan Kyproksen Salamiin kaupungin piispaksi vuonna 367 ja hän toimi samalla myös Kyproksen metropoliittana. Epifanios oli piispan virassa melkein neljäkymmentä vuotta ja matkusti samalla laajalti taistellakseen epäsovinnaisia uskomuksia vastaan. Hän oli paikalla vuonna 376 Antiokian synodissa, jossa kolminaisuusopin kysymyksiä käsiteltiin apollinarismia vastaan.
Vuonna 394 Palestiinan matkallaan Epifanios hyökkäsi Origeneen seuraajia vastaan ja vaati, että Jerusalemin piispa tuomitsisi näiden kirjoitukset, jotka lopulta tuomittiin Konstantinopolin toisessa kirkolliskokouksessa vuonna 553. Vuonna 402 melkein 80 vuoden iässä piispa Theofiloksen pyynnöstä Epifanios lähti Konstantinopoliin taistelemaan Johannes Khrysostomosta vastaan. Kun Epifanios tajusi, että Theofilos oli käyttänyt häntä vain hyväkseen vastustamaan Johannesta, joka oli antanut suojapaikan Theofiloksen vainoamille munkeille, Epifanios aloitti kotimatkan takaisin Kyprokselle. Hän kuitenkin kuoli merellä vuonna 403.

Teokset

Epifanioksen varhaisimpia töitä oli Ankoratos ("Hyvin ankkuroitu"), joka esitteli argumentteja areiolaisuutta ja Origeneen opetuksia vastaan.
Hänen parhaiten tunnettu teoksensa on Panarion ("Lääkelaukku"), joka on kirjoitettu vuosien 374 ja 377 välisenä aikana. Se muodosti käsikirjan kerettiläisten käsittelemiseen. Teos esitteli 80 kerettiläistä oppia, joista osasta ei ole säilynyt tähän päivään muita dokumentteja. Vaikka Epifanios salli kiihkonsa nousta faktojen yläpuolelle, Panarion on merkittävä tietolähde kristillisestä kirkosta 300-luvulta.
Kauhukeittiö (kausi 7)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 7 ohjelman voittaja pääsi johtamaan brittiläistä miljardin dollarin Savoy Grill -ravintolaa Lontoon Savoy Hotel -luksushotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 1. kesäkuuta – 10. elokuuta 2010.

Kilpailijat

Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.

Muuta

Kilpailun voittanut Holli Ugalde ei päässyt voitostaan huolimatta työskentelemään Savoy Grill -ravintolaan viisumiongelmien vuoksi ja isosta rahasummasta huolimatta hän koki tulleensa Ramsayn osalta petetyksi.
Montšegorsk

Urheilu

Kaupungista on kotoisin jääpalloseura Montšegorsk-Severonikel.
Torstai 6.12.1917

Historia

Yhtyeen juuret ajoittuvat vuoteen 1978, jolloin Jouko Mäenpää perusti Rock Cadillac -yhtyeen. Sen hajoamisen jälkeen toimi JOKE-niminen kokoonpano, jossa soittivat Jouko Mäenpää (kitara ja laulu), Ilkka Castrén (rummut ja perkussiot) sekä Antti Juvonen (basso ja taustalaulu). Kesällä 1979 ja bastiksi tuli Jouni Hokkanen, ja saman vuoden syksyllä yhtyeeseen liittyi Keijo Sironen (kitara ja taustalaulu).
Jouko Mäenpään sävellysten ja Bobby Boulterin sanoitusten rinnalle syntyi myös suomenkielistä materiaalia kuten kappaleet "Aja ja Lea", "Helkutin hyvä biisi" ja "Ohjaa mua tiellä". Uusien sävellysten ja tekstien myötä Jouko Mäenpää alkoi miettimään yhtyeelle uutta nimeä. Kansalliarkistosta kysytyn Suomen itsenäisymispäivän innoittamana nimeksi vaihtui Torstai 6.12.1917. Samalla yhtyeen koko ohjelmisto muuttui suomenkieliseksi. Vuonna 1981 yhtye julkaisi tällä nimellä albumin Tunnustuksia.  Albumin sävellykset noudattelevat perinteisen rockin suuntaviivoja, mutta sovituksissa on progressiivisia sävyjä. Levyn tekstit ovat puolestaan henkilökohtaisia tunnustuksia ja suorasanaisia kertomuksia itse koetusta elämästä ja ympäristöstä.
Jalkaväkirykmentti 49 (jatkosota)

Keskittäminen

Sodan alkaessa JR 49 määrättiin II armeijakunnan reserviksi ja rykmentti taistelikin sodan alkupuolen erillään muusta divisioonasta alistettuna mm. 18. divisioonalle.
Jemma McKenzie-Brown

Jemma McKenzie-Brown (s. 1994 Beverley, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Tiara Goldin roolista elokuvassa High School Musical 3: Senior Year.

Ura

McKenzie-Brown tuli tunnetuksi roolistaan televisiosarjassa The Amazing Mrs Pritchard ja High School Musical 3- senior year Hän näyttelee elokuvassa High School Musical 4, jonka ensi-ilta on toukokuussa 2010.
Juba Tuomola

Jussi ”Juba” Tuomola (s. 8. marraskuuta 1965 Lahti) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuin sarjakuvansa on Viivi ja Wagner. Muita hänen sarjakuviaan ovat olleet muun muassa Les Tavattomat, Pate Patonki, Vauhti-Virtanen, Menestyksen maku ja Minerva.
Juba Tuomola sai Puupäähattu-palkinnon vuonna 2000 ja hänet palkittiin 30 500 euron arvoisella Suomi-palkinnolla joulukuussa 2010.
Laturi

Laturi on laite, jonka tarkoituksena on ladata johonkin laitteeseen (esim. matkapuhelin) kuuluva akku tai ylläpitää jonkin akun sisältävän järjestelmän jännite sellaisena, että akun varaustila säilyy (esim. auton sähköjärjestelmä). Esimerkiksi englannin kielessä tehdään ero näiden kahden laturityypin välillä: vain akun lataamiseen tarkoitettu laite on (battery) charger, kun taas sähköjärjestelmän tehontuottoon tarkoitettu laite on generator tai alternator.

Laitteiden laturit

Elektroniikan ja akkujen teknologian kehityksen myötä on nykyisin käytössä mitä erilaisimpia akun varassa toimivia sähkölaitteita. Esimerkkeinä mainittakoon matkapuhelin, monet erilaiset sähkötyökalut, sairaanhoidossa käytettävät välineet, lelut jne. Näiden laitteiden sisältämä akku on aika-ajoin ladattava. Tähän käytettävä laturi on yleensä verkkovirtaan kytkettävä, muuntajan ja tasasuuntaajan sekä mahdollisesti latauksen hallintaan liittyvää logiikkaa sisältävä pienehkö laite. Toisaalta esim. sähkökäyttöisissä trukeissa käytetään hyvinkin mittavia akustoja, jolloin niiden tarvitsema laturikin on kookas ja tehokas laitteisto.
Induktiolaturi on langattomasti toimiva pikalaturi joka perustuu sähkömagneettiseen induktioon, jossa magneettikenttä luo jännitteen siinä olevan johtimen päiden välille (tätä fysiikan perusilmiötä käytetään myös induktioliesissä). Induktiolaturi on pienikokoinen ja ohut sekä pystyy lyhentämään akun latausajan kahdesta tunnista jopa kymmenminuuttiseksi.

Irrallisten akkujen laturit

Paristokäyttöisten laitteiden voimanlähteiksi on paristojen asemesta tarjolla myös akkuja, joita varten on saatavilla verkkovirtaan liitettäviä latauslaitteita. Mikäli paristojen kulutus on suurta, on ladattavien akkujen käyttö perusteltua sekä taloudellisesti että ekologisesti.

Auton akkujen laturit

Autojen, moottoripyörien yms. akkuja varten on olemassa akkulatureita, jotka on tarkoitettu akkujen irrallaan tapahtuvaa lataamista varten. Nämä laturit toimivat yleensä vakiovirtaperiaatteella, eli niiden sisäänrakennettu säätöjärjestelmä pyrkii pitämään akkuun menevän latausvirran vakiona. Tällöin latausjännite kasvaa akun varaustilan kasvaessa, jolloin on olemassa ylilataamisen vaara, ellei laturia ajoissa kytketä irti akusta. Nykyisin on saatavana myös ns. "älykkäitä" akkulatureita, jotka osaavat säätää sekä latausvirtaa että jännitettä akun varaustilan edellyttämällä tavalla. Tällainen laturi voidaan periaatteessa pitää jatkuvasti akkuun kytkettynä.
Linnunpelätin

Linnunpelätin on väline, jonka on tarkoitus pelotella lintuja pois kasvimailta ja pelloilta. Tällä pyritään välttämään se, etteivät linnut nokkisi siemeniä. Linnunpelättimen voi suunnitella itse, (esimerkiksi vanhat narun nokkaan ripustetut cd-levyt käyvät hyvin) mutta myös puutarhakaupoissa myydään linnunpelättimiä. Linnunpelätin voi olla esimerkiksi paikallaan seisova ihmishahmoinen nukke tai joustavien narujen väliin ripustettu petolinnun hahmo, joka huojuu tuulessa ja näyttää lentävän.
Valie Export

Varhaiset performanssit

Exportin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu performanssi Tapp und Tastkino (Touch and Tap Cinema, 1968). Siinä taiteilija seisoi kadulla ilman paitaa, ylävartalonsa verhona elokuvateatteria esittävä laatikko. Ohikulkijoita kutsuttiin työntämään kätensä esiripun taakse, missä vastassa olivat taiteilijan paljaat rinnat. Teoksen kokeminen oli rajoitettu 30 sekuntiin henkilöä kohti. Teoksen ensiesitys herätti paheksuntaa ja jopa noitavainopuheita. Taiteilija on itse on sanonut feministisen teoksen tarkastelevan myös elokuvan mediaa. Se korvaa katsomisen kosketuksella ja rinnastaa valkokankaan ihoon. Yleisö joutuu intiimiin kontaktiin sen kehon kanssa, jota se elokuvissa tirkistelee matkan päästä ja pimeässä.
Samoihin teemoihin liittyy performanssi Aktionhose: Genitalpanik (Action Pants: Genital Panic, 1968). Export kulki müncheniläisessä taide-elokuvateatterissa penkkirivien välissä jalassaan housut, joiden haaroista oli leikattu pala pois ja jotka paljastivat sukuelimet. Toisinaan kerrotaan myös, että performanssi tapahtui pornoelokuvateatterissa ja taiteilijalla oli mukanaan konetuliase. Tähän lienee vaikuttanut julistesarja, jonka taiteilija teki seuraavana vuonna muistoksi performanssista.
Performanssien vieminen perinteisten taidelaitosten ulkopuolelle oli Exportille tärkeää varsinkin uran alkuvaiheissa. Vuonna 1971 hänen teoksensa Facing a Family esitettiin Itävallan televisiossa. Viisiminuuttinen elokuva esitti nelihenkistä perhettä katsomassa televisiota ja ruokailemassa. Perhe katsoi kohti kameraa, jonka välityksellä katsojat kotisohvilla katsoivat perhettä.

Uudempia teoksia

Performanssien lisäksi Export on tehnyt lukuisia elokuvia ja muita mediateoksia. Hänen taidettaan on esitelty näyttelyissä ja tapahtumissa eri puolilla maailmaa, ja hän on saanut lukuisia taidepalkintoja. Vuonna 2007 hän osallistui Kasselin Documenta -tapahtumaan ja Venetsian biennaaliin. Viimemainitussa hän esitti kahden mediataideteoksen lisäksi performanssin The voice as performance, act and body. Siinä nenän kautta sisään työnnetty kamera kuvasi Exportin äänihuulia samalla, kun tämä luki itse kirjoittamaansa, kielen alkuperää käsittelevää tekstiä. Katsojat näkivät liikkuvat äänihuulet suurilta näytöiltä.