google/wiki40b huggingface dataset:
Eisenhüttenstadt

Historiaa

Saksan demokraattisen tasavallan johtavan puolueen SED:n III puoluepäivillä 20. – 24. heinäkuuta 1950 tehtiin päätös terästehtaan ja siihen liittyvän asuinalueen rakentamisesta. Tehdas sai nimen "Eisenhüttenkombinat Ost", ja asuinalue, josta haluttiin tehdä ensimmäinen sosialistinen kaupunki Saksan maaperällä, sai nimen "Stalinstadt". Kaupunkia ei kuitenkaan perustettu asumattomalle seudulle, vaan paikalla on ollut asutusta jo kauan, ja noin vuodesta 1250 paikalla on sijainnut Fürstenbergin kaupunki. Lisäksi asiakirjat tuntevat alueella vuodesta 1268 sijainneen Neuzellen munkkiluostarin. Kolmikymmenvuotinen sota tuhosi seutua pahoin.
Rakennustyöt aloitettiin symbolisella ensimmäisen puun kaadolla 18. elokuuta 1950. Ensimmäiset kaupunkia koskevat suunnitelmat laati modernismia edustanut, Bauhaus -koulukuntaan kuulunut Franz Erlich. DDR:n hallitus kuitenkin hylkäsi suunnitelmat ja asemakaavan laati arkkitehti Kurt Walter Leucht. Aluksi kaupunki rakennettiin uusklassistisen stalinistisen tyylisuunnan mukaan, myöhemmin kaupunkiin rakennettiin taloja elementeistä (plattenbau).
Kaupungissa on paljon stalinistista arkkitehtuuria ja DDR:n valtiojohdon suosimien taiteilijoiden, kuten Walter Womackan töitä. Se on samankaltainen stalinistinen mallikaupunki kuin Puolan Nowa Huta ja Venäjän Magnitogorsk.
Vuonna 1988 kaupungissa oli 53 000 asukasta, mutta sittemmin asukasluku on kääntynyt laskuun. Tehtaalla oli kannattavuusvaikeuksia Saksojen yhdistyttyä ja SEV-talousyhteisön romahdettua, ja sieltä saneerattiin paljon työpaikkoja. Vuosina 1991–1992 Saksojen yhdistymisen jälkeen ihmisillä oli huoli tehtaan ja kaupungin tulevaisuudesta. Mielenosoitusten tunnuslauseena oli "Jos tehdas kuolee, kuolee kaupunki". Yksityistäminen kuitenkin takasi tehtaan ja kaupungin tulevaisuuden.
Pola (yritys)

Pola Oy oli suomalainen vaateyritys ja Kurikan perheen sukuyritys, jonka historiaan liittyy myös paitavalmistaja Pallo-Paita Oy. Pallo-Paita oli myöhemmin Pola Oy:n aputoiminimi. 1980-luvun puolivälissä Pola ja Pallo-Paita työllistivät yhteensä noin 400 suomalaista. Vuonna 2012 Pola Oy:n liikevaihto oli 50 000 euroa ja henkilöstömäärä 3. Polan tehdas suljettiin 2007 ja yrityksen toiminta lopetettiin 2010-luvun keskivaiheilla.

Historiaa

Vuonna 1927 helsinkiläiset vaatekauppiaat perustivat yhteisyrityksen Vaatehtimojen Paitatehdas Oy tuottamaan miesten kauluspaitoja. Pian sen osti F. I. Kurikka ja muutti 1934 yrityksen nimen muotoon Pallo-Paita Oy. Tehdas evakuoitiin talvisodan jaloista Kankaanpäähän, jossa valmistettiin sotien aikana sotilaiden lumipukuja. Jatkosodan aikana Pallo-Paita palasi Helsinkiin, mutta Kankaanpäähän jääneet ammattilaiset jatkoivat työtään Kankama Oy:ssä, josta sittemmin kehittyi nykyinen Reima Oy.
Pallo-Paidan omistaja kauppaneuvos Pentti Kurikka perusti 1952 Helsinkiin myös Pola Oy -nimisen yrityksen, ja molemmat yritykset siirtyivät Mäkelänkadulle vuonna 1956 valmistuneeseen tehtaaseen. Menestystuote Pallo-Paidalle muodostui miesten nailonpaidoista, joiden myötä alkoi myös bilateraalikauppa Neuvostoliittoon 1960-luvulla. Muita vientimaita olivat Iso-Britannia, Ruotsi ja Norja.
Vuonna 1966 siirrettiin Pallo-Paidan tuotanto Iitin Kausalaan ja vuonna 1970 Pola Oy:n tuotanto Lappeenrantaan. Suomen 1990-luvun alun lamassa vuonna 1991 Kausalan tehdas lopetettiin ja kaikki tuotanto keskitettiin Lappeenrannan tehtaaseen, josta siitäkin jouduttiin irtisanomaan kolmannes väestä. Yritykset fuusioitiin Pola Oy:ksi, joka keskittyi naistenvaatteisiin ja oli Lappeenrannassa suurin yksityinen työnantaja naisille (vuosituhannen vaihteessa 190 työntekijää) sen jälkeen, kun Chymosta alettiin ajaa alas.
Tehtaan toiminta loppui syksyllä 2007, ja lopullisesti Pallon kaupunginosassa sijaitseva vajaan 9000 neliön kiinteistö tyhjeni vuonna 2014.
Kurikan perheen jäsenten (F. I. Kurikka, hänen poikansa Pentti Kurikka ja kolmatta polvea edustava Pola Oy:n viimeinen toimitusjohtaja Jukka Kurikka) Pallo-Paidan ja Polan keskeisiä henkilöitä ovat olleet mallistojen suunnittelijoina Marja Eskola ja Irma Sikow.
Kaalimato.com

Kaalimato.com on seksivälineitä myyvä internetissä toimiva seksikauppa. Verkkokaupan lisäksi Kaalimato.comilla on noutopiste Keravalla yrityksen omissa tiloissa. Verkkokaupassa on Kaalimato.comin edustamien merkkien lisäksi myynnissä myös brändin omia tuotteita. Kaalimato.comin omistaa Kentonec Oy.

Historia

Yrityksen perusti Yrjö Saarela vuonna 1962, jolloin se toimi nimellä Tmi Kenton. Yrityksen toimitilat sijaitsivat Arkadiankadulla Helsingissä. Tmi Kenton myi kondomeja postimyynnillä. Lokakuussa 1998 omistajaksi tuli Mika Nousiainen ja yrityksen nimeksi Kentonec Oy. Kaalimato.com verkkokauppa avautui vuonna 2005. Se toimii Klondyke-talossa Keravan Saviolla.

Media

Kaalimato.com tunnetaan aikuisille suunnatuista kaksimielisistä radiomainoksistaan. Osasta mainoksia on tehty lausuntopyyntöjä Mainonnan Eettiselle Neuvostolle, joka on ottanut asiaan kantaa. 
Kaalimato.com on ollut mukana järjestämässä naku-uinnin maailmanennätysyritystä osana Ilosaarirock-festivaalia. 
Vuoden 2017 Ilosaarirockissa tehtiin naku-uinnin maailmanennätys 789 naku-uimarin voimin.
Mussalon koulu

Mussalon koulu on peruskoulu Kotkassa Mussalon saarella. Koulussa toimivat yleisopetuksen vuosiluokat 1–5. Koulussa toimii myös erityisluokkia.
Mussalon koulu sijaitsee Mussalon liikuntahallia vastapäätä.

Koulutilat

Mussalon kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902. Koulurakennus valmistui vuonna 1903, ja sitä laajennettiin vuonna 1923. Mussalon saaren suoraan Kotkansaareen yhdistävä Norssalmen silta valmistui 1980-luvulla, ja seurauksena Mussaloon syntyi runsaasti uutta asutusta ja Mussalon koulun oppilasmäärä kasvoi huomattavasti. Mussaloon rakennettiin tällöin uusi koulu eri paikkaan kuin vanha koulurakennus. Vanha puukoulu sijaitsee vanhan Etukylän alueella Suojakalliontiellä (60°27′16.4″N, 026°53′17.2″E ), vanhassa koulussa toimi Kymijoen 4H-Yhdistyksen iltapäiväkerho vuoteen 2011 asti. Nykyisin vanha puukoulu on yksityisessä omistuksessa.
Nokia E5

Käyttöjärjestelmä ja ohjelmistot

Puhelimen käyttöjärjestelmä on Symbian OS ja käyttöliittymä S60 3rd edition, Feature Pack 2.

Tekniikka

Puhelimessa on 2,36 tuuman 320 × 240 pikselin värinäyttö ja täysi QWERTY-näppäimistö. Puhelin eroaa useimmista vuonna 2010 esitellyistä älypuhelimista siten, että siinä ei ole kosketusnäyttöä. Puhelimen käyttöjärjestelmä ja -liittymä ei sitä tue. Sisäistä 256 megatavun muistia on mahdollisuus laajentaa ei lennosta vaihdettavalla enintään 32 gigatavun microSD-muistikortilla. Akku on BL-4D litium-akku ja kapasiteetiltaan 1 200 mAh.
Toppelundin koulu

Historia

Toppelundin koulun rakentamisen taustalla oli Haukilahden alueen 1960-luvulta voimakkaasti kasvanut asuntokanta, joka oli kasvattanut alueen lapsiperheiden määrää voimakkaasti tehden näin uuden alakoulun rakentamisen Haukilahteen ajankohtaiseksi. Koulun suunnittelu alkoi 1980-luvun alulla, ja koulurakennuksen piirsi arkkitehti Sirkka Ojanen. Uuden koulun rakennustyöt käynnistyivät 1984 ja kahdeksalle perusopetusryhmälle suunniteltu koulu vihittiin käyttöön tammikuussa 1985. Espoon koulurakennusten inventointiraportin 2017 mukaan matala koulurakennus edustaa ajalleen melko tavanomaista arkkitehtuuria, joka sopeutuu ympäristöönsä. Koulu on osa palvelukeskittymää, johon kuuluu koulun ja Haukilahden kirjaston lisäksi päiväkoti ja monitoimitalo.
1990-luvun taitteessa Toppelundin koulu kunnostautui ympäristökasvatuksessa olemalla edelläkävijä talousjätteensä kompostoinnissa. Espoon kiinteistövirasto kustansi koululle kompostorit, jotka saivat nimikilpailun perusteella nimet Kille-Komposti ja Jäte-Jalmari.
Olli-Matti Ronimus

Olli-Matti Ronimus (1. heinäkuuta 1929 Kuopio – 7. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Hän asui Ranskassa useita vuosia. Hänen elämänkumppaninsa oli runoilija ja kirjailija Pentti Holappa.
Ronimus on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Barbie

Barbie on nukke, joka esiteltiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1959. Barbieita tuottaa Mattel Inc.

Tausta

Barbie-nuken keksijä Ruth Handler huomasi, että hänen tyttärensä Barbara leikkisi mieluiten nukeilla, jotka muistuttivat aikuisia, sillä Barbara leikki aikuisia esittävillä paperinukeilla. Siihen aikaan useimmat nuket olivat vauvanukkeja. Ruth Handler ja hänen miehensä Elliot ostivat oikeudet saksalaiseen Bild Lilli -nukkeen, jonka pohjalta alettiin valmistaa uutta aikuisvartaloista muotinukkea. Nukke sai nimensä "Barbie" (koko nimi Barbara Millicent Roberts) Handlereiden tyttären Barbaran mukaan. Barbaran isä oli yksi Mattel-yhtiön perustajista.

Tuoteperhe

Barbien ensimmäinen ja pitkäaikainen poikaystävä on nimeltään Ken (Carson), joka sai nimensä Handlereiden pojalta Keniltä. 2000-luvulla Barbien ja Kenin suhteeseen tuli kolmas pyörä, Blaine (Gordon), australialainen surffari, johon Barbie tutustui ystävänsä Summerin (Blainen sisar) kautta. Myöhemmin Mattel totesi, ettei Blaine ei ollutkaan Barbien poikaystävä, vaan hänen hyvä ystävänsä. )
Barbien sisaruksia ovat Skipper, Chelsea ja Stacie sekä ystäviä esimerkiksi Midge, Teresa, Christie, Summer ja Marina. Barbie-maailma on kasvanut laajaksi.

Arvostelu

Barbiella on ollut kivikkoinen tie menestykseen. Nukkea kritisoitiin muun muassa liiasta povekkuudesta ja laihuudesta. Vuonna 1998 markkinoille tuotiinkin uusi vartalo, jossa Barbien rintoja oli pienennetty sekä lantiota ja vyötäröä levennetty. Suurta ärtymystä varsinkin keräilijöiden keskuudessa on herättänyt Barbien paisunut niin sanottu ilmapallopää: Barbien pään kokoa kasvatettiin noin 8 prosenttia 2000-luvun alkupuolella.

Oheistuotteet

Barbien ympärille on kasvanut joukko oheistuotteita: vaatteiden lisäksi on poneja, autoja, nukkekoti, urheiluvälineitä jne. Lisäksi ilmestyy Barbie-lehti, joka alun perin oli nuorten tyttöjen lehti, mutta se on viime vuosina muotoutunut lasten lehdeksi.

Barbie viihteessä

Televisiosarjassa Simpsonit Barbeja parodioi Malibu Stacy -nukkekokoelma.
Kalle Kyhälä

Kaarlo (Kalle) Edvard Kyhälä (14. toukokuuta 1887 Kuusamo – 22. syyskuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli pienviljelijä ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Kyhälän vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kyhälä eli Saapunki ja Saara Lämsä. Hän kävi kansanopiston ja toimi metsänhoito- ja maanmittaustöissä Perä-Pohjolassa ja Keski-Pohjanmaalla sekä vuodesta 1909 pienviljelijänä Sievissä. Kyhälä liittyi SDP:hen vuonna 1907 ja oli mukana Pohjolan tukkityöläisten renkaassa jäsenenä sekä Pohjolan ammatillisten piirijärjestöjen piirineuvoston jäsenenä.
Suomen sisällissodan jälkeen Kyhälä liittyi SKP:hen 1920. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä ja oli myös Sievin kunnanvaltuuston jäsen. Yöllä 22. kesäkuuta 1930 Lapuan liikkeen edustajat, joista yksi oli suojeluskuntalaisen univormussa, pidättivät Kyhälän asunnostaan ja kyyditsivät hänet autolla Kajaanin ja Lieksan kautta Neuvostoliiton rajan yli.  
Kyhälä lähetettiin Petroskoihin ja Kustaa Rovion suosituksella hänet nimitettiin Aunuksessa sijainneen Alavoisen sahan ja sovhoosin johtajaksi. Vuonna 1934 Kyhälä lähti opiskelemaan Petroskoin Maatalouskorkeakouluun. Marraskuussa 1935 Kyhälä erotettiin puolueesta ja maatalouskorkeakoulusta koska hänen katsottiin salanneen sen että hän oli ollut maanomistaja Suomessa. Kyhälä työskenteli tämän jälkeen sahaajana lanssilla kunnes hänet vangittiin 8. heinäkuuta 1938 vakoilijana. Kyhälä sai kuolemantuomion ja hänet ammuttiin 22. syyskuuta 1938 Petroskoin lähistöllä. Kyhälän maine palautettiin 1955.
Kyhälä oli naimisissa vuodesta 1908 Aina Eliina Eskolan kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä ja poika.
Ironman

Taustaa

Albumilla Ghostface esiintyy vain kahdessa kappaleessa ilman vierailevaa artistia (Wildflower ja Poisonous Darts). Kaksi eniten vierailevaa artistia ovat Raekwon ja Cappadonna. Raekwon esiintyy 13 kappaleessa, jossa yhdessä ilman Ghostface Killahia (The Faster Blade). Cappadonna esiintyy viidessä kappaleessa. Kappale "All That I Got Is You" on tribuutti hänen äidilleen.
Kay Hagan

Ura

Hagan suoritti vuonna 1975 alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts) Floridan osavaltionyliopistossa ja vuonna 1978 oikeustieteen tohtorin tutkinnon (Juris Doctor) Wake Forest Universityssä. Hän työskenteli ennen poliittista uraansa North Carolina National Bankin (NCNB) palveluksessa yleten lopulta sen varapuheenjohtajaksi.
Hagan toimi vuosina 1992 ja 1996 Jim Huntin kampanjapäällikkönä Guilfordin piirikunnassa tämän pyrkiessä onnistuneesti Pohjois-Carolinan kuvernööriksi. Vuonna 1998 hän tuli itse valituksi Pohjois-Carolinan senaattiin. Hän toimi sen jäsenenä tammikuuhun 2009, jolloin aloitti Yhdysvaltain senaatin jäsenenä. Hagan voitti marraskuun 2008 vaaleissa istuvan senaattorin, republikaani Elizabeth Dolen prosentein 52,6–44,2.
Hagan toimi vuosinaan Yhdysvaltain senaatissa kaikkiaan neljän valiokunnan (Committee on Armed Services, Committee on Banking, Housing, and Urban Affairs, Committee on Health, Education, Labor and Pensions ja Committee on Small Business and Entrepreneurship) jäsenenä ja kahden alivaliokunnan (Subcommittee on Emerging Threats and Capabilities ja Subcommittee on Children and Families) puheenjohtajana. Hän pyrki jatkokaudelle marraskuun 2014 vaaleissa, mutta hävisi Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen puhemiehenä toimineelle republikaani Thom Tillisille prosentein 47,25–48,8.
Tammikuussa 2016 Hagan aloitti lobbausfirma Akin Gump Strauss Hauer & Feldin konsulttina Washingtonissa.

Yksityiselämä

Kay Hagan, silloinen Ruthven, syntyi Shelbyssä, Pohjois-Carolinassa, mutta muutti lapsena perheensä kanssa Lakelandiin, Floridaan. Hänen isänsä Joe Ruthven valittiin myöhemmin Lakelandin pormestariksi ja hänen äitinsä Jeanette Chiles Ruthvenin veli Lawton Chiles toimi 1970- ja 1980-luvuilla Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Floridasta ja 1990-luvulla Floridan kuvernöörinä.
Kay Hagan on naimisissa Charles “Chip” Haganin kanssa ja hänellä on kolme lasta, poika Tilden ja tyttäret Jeanette ja Carrie.
Hagan joutui joulukuussa 2016 sairaalahoitoon punkkien levittämän Powassan-viruksen takia ja oli tajuttomana 43 vuorokautta. Hän pääsi sairaalasta heinäkuussa 2017, mutta jatkoi kuntoutuksessa viruksen vietyä hänen kävelykykynsä ja rajoitettua hänen puhekykyään.
Keskiyön kauhut

Juoni

Keskiyön kauhut kertoo Charles Binghamista (Lee) ja Mark Ashleysta (Cushing), jotka tutkivat murhia skotlantilaisessa orpokodissa.
Punanokkakipuaja

Levinneisyys

Punanokkakipuajaa tavataan Etelä-Amerikan luoteisosissa Boliviassa, Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi. Sen kannankehitys on kuitenkin vakaa, eikä lajin uskota olevan vaarassa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
K. H. Renlundin säätiö

K.H. Renlundin säätiö tukee malminetsintää ja siihen liittyvää geologista tutkimusta Suomessa. Säätiön tavoitteena on edistää malmien ja mineraalivarojen, esim. kivi- ja maa-ainesten hyväksikäyttöä .

Apurahat

K.H. Renlundin säätiö myönsi vuonna 2018 apurahoja yhteensä 904 500 euroa. Ne annettiin 53 tutkimusprojektille,  kiviharrastajien kansannäytetoimintaan 10000 eur, 9000 euron stipendierä eri yliopistojen parhaille pro gradu-tutkimuksille. Hakemuksia vuonna 2018 saapui 94 kappaletta ja se myönnettiin 56 %:lle  hakijoista.

Historia

Perustaja Karl Herman Renlund teki uransa rautakauppiaana, ja sijoitti omaisuutensa mm. omaa nimeään kantavalle säätiölle. Renlund päätti jo 1800-luvun lopulla päättänyt perustaa geologisen säätiön. Säätiö perustettiin vuonna 1915.
Mette Finderup

Mette Finderup on tanskalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut kirjasarjaa nimeltä Emmy. Sitä on julkaistu ainakin tyttökerhossa nimeltä Girl:it.
Kanarianviherlaakeri

Runko ja oksat ja lehdet

Kanarianviherlaakeri kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Sen pystyn päärungon ympäriltä erkaantuu usein sivurunkoja. Sen latvus on usein muodoltaan melko pyöristynyt, joskus epätasainen. Rungon väri on harmaanruskea ja sen kuoressa on samantapaisia nystermiä kun koivun tuohessa.

Lehdet

Lehdet ovat suikean soikeita ja niiden kärki on terävä. Päältä kiiltäviä ja nahkamaisia. Niiden pituus on noin 10–12 senttimetriä ja leveys 4–5 senttimetriä. Lehdenlaita on ehyt ja joskus aaltoileva. Lehden pääruodin tyvessä on kaksi nystymäistä rauhasta.

Kukat ja hedelmät

Kanarianviherlaakerin kukat ovat vihertävät tai kellertävät ja niissä on kuusi terälehteä. Kukat muodostavat tertun kaltaisia kukintoja lehtihankoihin. Kukista lähtee miellyttävä tuoksu.
Hedelmät muistuttavat tammenterhoa puussa, koska niissä on samanlainen kuppi, jossa hedelmä on kiinni. Hedelmä kuitenkin on enemmän oliivin kaltainen. Ne ovat noin 3 senttimetriä pitkiä. Raa’at hedelmät ovat vihreitä mutta muuttavat väriään kypsyessaään sinipunaiseksi tai miltei mustiksi. Kypsyttyään ne putoavat maahan.

Kasvupaikat ja levinneisyys

Kanarianviherlaakeri on kasvupaikkansa kosteuden suhteen vaativa. Se vaatii myös ravinteikasta tuoretta maata. Sitä tavataan laurisilvametsissä viileimmiltä alueilta noin 800–1 000 metrin korkeudessa pilvimetsistä, joissa kosteus pysyy tasaisena. Sitä tavataan myös kosteista jokilaaksoista, joiden kosteus pysyy tasaisena. Laji on endeeminen Makaronesiassa ja sitä tavataan Madeiralta ja Kanariansaarilta.
P. U. F. Sadelin

Pehr Ulrik Ferdinand Sadelin (27. tammikuuta 1788 Mustasaari – 26. syyskuuta 1858 Hammarland, Ahvenanmaa) oli suomalainen kirkkoherra, Vaasan triviaalikoulun opettaja ja tietokirjailija.
Sadelinin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden pronotaari Karl Abraham Sadelin ja Anna Elisabet Mosetti. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1798-1804 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1805. Sadelin opiskeli Turun akatemiassa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1808 ja maisteriksi 1810. Hänet vihittiin papiksi 1819.
Sadelin toimi Vaasan triviaalikoulussa apologistana vuodesta 1810, alempana kollegana vuodesta 1811 ja ylempänä kollegana vuodesta 1817. Vuodesta 1824 hän oli koulun konrehtorina ja myöhemmin vt. rehtorina. Sadelin oli Vaasan pataljoonan saarnaajana 1826-1831 ja vuodesta 1828 hän oli Hammarlandin kirkkoherrana. Hänestä tuli rovasti 1836 ja lääninrovasti 1851. 
Sadelin vihittiin avioliittoon vuonna 1828 Lovisa Carolina Fogelholmin (13. heinäkuuta 1803 Saltvik – 17. joulukuuta 1889 Hammarland) kanssa, jonka isä oli Eckerön kruununnimismies ja jahtimestari Eric Fogelholm. Heille syntyi ainakin yksi lapsi, tytär Ida Ulrica 13. tammikuuta 1838. Sadelin kuoli koleraan 1858.
Sadelin julkaisi 1810 ja 1819 ensimmäiset käsikirjat Suomen eläimistöstä. Sadelinin ja Joseph Joachim Alceniuksen vuonna 1819 julkaistu teos Fauna Fennica sisälsi ensimmäisen tieteellisen luettelon Suomen selkärankaisista, matelijoista ja sammakkoeläimistä.
Osku Velho

Osku Jussi (Johan Oskar) Velho, aik. Vilander (2. helmikuuta 1895 Porvoon maalaiskunta – 7. lokakuuta 1917 Porvoo} oli suomalainen runoilija, kääntäjä ja jääkärivärväri.
Velhon vanhemmat olivat virallisesti työmies Henrik Vilander ja Serafia Vilander mutta todellisuudessa Velhon isä oli kirjailija Johannes Linnankoski. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 Porvoon yhteiskoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa.
Velho liittyi mukaan jääkäriliikkeeseen ja toimi jääkärivärvärinä. Syksyllä 1917 hän oli syyskesällä perustetun Porvoon suojeluskunnan kanslianhoitajana. Velho hukkui epäselvissä Porvoonjokeen lokakuussa 1917. Hänen vaatteitaan löytyi sinne tänne heiteltyinä joen rannalta ja arveltiin että hän oli joutunut joko pakokauhun valtaan tai sitten yrittänyt paeta takaa-ajajia uimalla joen yli. Levisi jopa huhuja että Velho oli poistunut paikkakunnalta salaa sukellusveneellä Saksaan. Velhon ruumis löytyi vasta puolitoista kuukautta myöhemmin.
Osku Velho on haudattu Porvoon Näsinmäen hautausmaalle.
Sana ja Ylistys

Järvi-Pohjanmaan Sana ja Ylistys ry (uudemmalta nimeltään Sana ja Ylistys Christ Embassy Finland) on alun perin Lappajärvellä toiminut herätyskristillinen yhdistysmuotoinen seurakunta, joka kuuluu tunnustuskuntiin sitoutumattomaan uuskarismaattisuuteen. Liikkeen perustaja ja aiempi johtaja oli Veli Saarikalle (1954–2013). Seurakunnan aktiiviseen ydinryhmään kuuluu noin 20 osallistujaa, muita tukijoita on noin 100 eri puolilla maata (2009). Seurakunnalla oli aiemmin oma kirkkorakennus Lappajärven ydinkeskustassa. Tiloihin mahtui vajaat 200 ihmistä. Tilat myytiin vuonna 2009 Lappajärven Helluntaiseurakunnalle.

Oppi

Liike katsoo, että sen opilliset linjaukset pohjautuvat Jumalan tahtoon ja Raamatun sanaan. Kirousten, joita liikkeen mukaan ovat sairaudet, ennenaikaiset kuolemat ja köyhyys, katsotaan olevan peräisin saatanalta syntiinlankeemuksen seurauksena, kun taas uskovien elämässä vallitsee täydellinen siunaus, terveys ja menestys. Seurakunta painottaa pelastus-sanan (kreik. sozo soteria) merkitystä opetuksessaan.
Helluntailaisen käsityksen mukaan liike edustaa niin sanottua menestysteologiaa. Menestysteologiassa korostetaan muun muassa uskovan menestystä ja auktoriteettia paholaista vastaan. Liikkeessä opetetaan myös, että Jeesus on parantanut kaikki sairaudet, ja kysymys on vain terveyden vastaanottamisesta uskolla.
Liikkeen perustaja ja johtaja oli Veli Saarikalle (1954–2013), joka on aiemmin toiminut helluntailiikkeen piirissä. Saarikalle piti inspiraation lähteenään monia menestysteologian piirissä tunnettuja henkilöitä, kuten T. L. Osborn, Chris Oyakhilome, Kenneth Hagin, T. B. Joshua, Kenneth Copeland ja E. W. Kenyon.
Sana ja Ylistys -seurakunnalla on yhteyksiä Christ Embassy -liikkeeseen.

Ohjelmia

Sana ja Ylistys -seurakunnalla oli Järviradio- ja Lähiradio-kanavilla kuuluva viikoittainen, suorana lähetettävä Rukouspalveluohjelma, johon kuuntelijat voivat soittaa ja lähettää esirukouspyyntöjään. Ohjelma sisälsi Sana ja Ylistys -seurakunnan opin mukaista Raamatun opetusta. Myös rukoileminen sairaiden puolesta sekä pyrkimykset vapauttaa ihmisiä riivaajien alaisuudesta kuuluivat lähetykseen. Jotkut kuulijat katsoivat parantuneensa sairauksista sekä vapautuneensa pahoista hengistä radio-ohjelmien aikana. Erityisesti Saarikallen raju ja joitakin seksuaalisuuden muotoja (esimerkiksi homoseksuaalisuus ja itsetyydytys) vastustava saarnatyyli on kuitenkin tuonut myös kritisoijia liikkeelle.
Veli Saarikalle alkoi lähettää televisio-ohjelmaa lontoolaisella Loveworld-kanavalla syksystä 2008 alkaen. Ohjelman nimi oli "In the Word with Pastor Veli".
A-zoom tv-ohjelma vieraili pastori Saarikallen kokouksessa marraskuussa 2009 ja teki vierailusta ohjelman Yle TV1:lle.
Susan Haack

Susan Haack (s. 1945) on englantilainen filosofian ja oikeustieteen professori Miamin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hänen merkittävin panoksensa on ollut kielifilosofian, tietoteorian ja metafysiikan alueilla.

Foundherentismi

Haack tunnetaan ennen kaikkea tietoteoriastaan nimeltä foundherentismi, jolla hän pyrki välttämään sekä fundamentalismin (foundationalismi; jonka ongelmana on päättymätön regressio) että koherentismin (jonka ongelmana on kehämäisyys) tuottamat loogiset ongelmat. Hän havainnollisti ajatustaan vertauksella sanaristikosta. Yksinkertaistettuna se kuuluu seuraavasti: Vastauksen löytäminen vihjeen perusteella vastaa fundamentaalin lähteen (joka perustuu empiiriseen todistusaineistoon) hyödyntämistä. Ristikkäisten sanojen keskinäisen mielekkyyden varmistaminen vastaa koherenssiin perustuvaa oikeuttamista. Kummatkin ovat oleellisia osia tiedon oikeuttamisessa.
HMS Indus (1839)

Valmistus

Aluksen suunnittelu pohjautui Tanskan kuninkaalliselta laivastolta toisessa Kööpenhaminan taistelussa vuonna 1807 vallattuun KDM Christian VII:een. 
Alus tilattiin 11. marraskuuta 1817 74-tykkisenä kolmannen luokan aluksena, mutta sen tilaus uudistettiin 80-tykkiseksi toisen luokan alukseksi 18. toukokuuta 1820 Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin heinäkuussa 1824, ja se laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1839. Alus valmistui 4. elokuuta 1841, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 21 517 puntaa ja varustaminen 19 965 puntaa.

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon. Alus oli vuonna 1856 Devonportissa kontra-amiraali Houston Stewartin lippulaivana, mutta myöhemmin se siirtyi Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle.
Alus muutettiin vuonna 1860 vartiolaivaksi, ja se myytiin vuonna 1898.