Parveen Babi

Parveen Wali Mohammad Khan Babi (4. huhtikuuta 1949 Junagadh, Gujarat, Intia – 20. tammikuuta 2005 Mumbai, Maharashtra) oli intialainen näyttelijä.

Lapsuus ja opiskelu

Babin perhe oli muslimeita ja hänen sukunsa pohjautuu Babi-dynastiaan kuuluneisiin Gujaratin pataaneihin. Babin serkun Asfaquen tyttäret Verona ja Anisha Babi ovat myös näyttelijöitä. Babin isä kuoli hänen ollessaan 10-vuotias.
Babi kävi Mount Carmelin lukiota Ahmadabadissa. Ahmadabadin mellakoiden aikaan (1969) Babin koulun nunnat piilottivat hänet kuorma-autoon kasattujen patjojen alle. Lukion jälkeen Babi suoritti maisterin tutkinnon englannin tutkinto-ohjelmasta St. Xavierin yliopistossa samassa kaupungissa.

Elokuva-ura

Babin ollessa yliopistossa elokuvaohjaaja Babu Ram Ishara huomasi hänet, ja pyysi esiintymään elokuvassaan Charitraheenissä. Babi suostui ja hänen vastanäyttelijänään oli krikerinpelaaja Salim Durrani. Sittemmin hän on esiintynyt Amitabh Bachchanin kanssa tunnetuimmissa elokuvissaan, joita ovat Majboor (1974), Deewaar (1975), Amar Akbar Anthony (1977), Kaala Patthar (1979) ja Namak Halaal (1982). Hänen vastanäyttelijöitään ovat olleet myös Shashi Kapoor ja Dharmendra.
Babi oli Zeenat Amanin ohella yksi uuden polven näyttelijöistä, jotka muuttivat kuvaa intialaisnaisista korvaten sariin pukeutuvan sovinnaisen naisroolin glamourilla ja itsenäisyydellä. Babi ja Aman esiintyivät muutamissa samoissa elokuvissa, kuten Ashantissa (1982). Babin julkisuuskuva oli länsimaalainen, mikä vaikutti myös vastaavien roolien saamiseen. Hän tuli tunnetummaksi muoti-ikonina ja seksisymbolina kuin rooleistaan. Myös työn ulkopuolella Babi käytti julkisesti alkoholia ja hänellä oli miessuhteita, mitä kumpaakin pidettiin tuolloin tabuna.
Heinäkuussa 1976 Babista tuli ensimmäinen Time-lehden kanteen päässyt Bollywood-näyttelijä. Hän oli yksi aikansa menestyneimmistä intialaisista näyttelijöistä, ja myös parhaiten palkatuista. Hänen elokuviaan katsoivat etenkin nuoret.
Babi asui Kalumalin asuinalueella Juhussa, Mumbaissa.
Babi lopetti uransa syyskuussa 1979 seuratakseen guru Uppaluri Gopala Krishnamurtia. Hän teki paluun seuraavana vuonna, mutta katosi taas vuonna 1983 julkisuudesta ilmoittamatta olinpaikkaansa kenellekään. Elokuvapiireissä levisi huhuja, että hänet olisi kidnapattu. Todellisuudessa Babi oli henkisellä matkalla Krishnamurtin ja ystävänsä Valentinen kanssa, kierrellen ympäri maailmaa, oleskellen eniten Kaliforniassa.

Sairastuminen

7. huhtikuuta 1984 Babi otettiin kiinni John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla, kun hän ei esittänyt henkilöpapereitaan. Hänet vietiin käsiraudoissa mielisairaalaan. Kun Intian pääkonsuli kävi katsomassa häntä, hän käyttäytyi kuin ei olisi tapahtunut mitään ihmeellistä.
Babi palasi Yhdysvalloista Mumbaihin marraskuussa 1989. Julkisuudessa kiinnitettiin huomiota hänen lihomiseensa, minkä lisäksi levisi huhuja, että hänellä olisi skitsofrenia, mutta Babi kiisti väitteet kuitaten ne hänen julkisuuskuvaansa tahraavaksi median ja filmiteollisuuden salaliitoksi. Vuonna 1991 hän ryhtyi sisustussuunnittelijaksi.
Babin sihteeri hoiti paluun jälkeen hänen taloudellisia asioitaan. Babi teki rikosilmoituksia 34 tahosta, joiden uskoi vehkeilevän yrittääkseen tappaa hänet, muun muassa Amitabh Bachchanista ja Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonista. Tutkinta lopetettiin todisteiden puuttumisen takia. Babi uskoi syyksi korruptiota. Hän piti salaliittolaisia syyllisinä myös erääseen maanjäristykseen, joka olisi saattanut rikkoa hänen vesitankkinsa.
Babi pelkäsi, että hänen työhönsä liittyviä papereita varastetaan. Hän lakkasi avaamasta oveaan muille kuin sihteerilleen ja tämän lapselle. Hän maksoi ostoksensakin oviaukosta ja hänen asuntoonsa alkoi kertyä rojua. Myöhemmin hän alkoi uskoa ruokansa olevan myrkytettyä. Babi ei luottanut lääkäreihin, ja jokaisesta lääkärikäyntiä ehdottavasta tuli hänen vihollisensa, myös hänen äidistään.
Vuonna 1997 Babi kääntyi anglikaanikristityksi.
Vuonna 2002 hän oli julkisuudessa, kun hänen oli määrä todistaa oikeudessa Mumbain vuoden 1993 iskuista, sillä hän väitti, että hänellä oli todisteita näyttelijä Sanjay Duttin osuudesta tapaukseen. Hän ei kuitenkaan ilmaantunut kuulemiseen.
Viimeisinä neljänä vuotenaan Babi nauhoitti kaikki käymänsä puhelut, keskustelut, ja päivittäisiä tekemisiään. Hän sairasti diabetestä ja hänen jalkaansa tuli kuolio, minkä vuoksi hän joutui pyörätuoliin.
Babi löytyi kuolleena asunnostaan 22. tammikuuta 2005 sen jälkeen, kun naapurit olivat ilmoittaneet poliisille, ettei hän ollut hakenut maitoaan ja sanomalehteään kolmeen päivään. Kuolinsyyksi kerrottiin elimen pettäminen. Hänet haudattiin seuraavana päivänä äitinsä viereen Santa Cruziin, Mumbaihin. Kristityt papit olisivat halunneet haudata hänet kristillisin menoin, mutta sukulaiset päättivät haudata hänet muslimiperinteen mukaan.

Suhteet

Babi ei ollut naimisissa, mutta hänellä oli suhteita naimisissa olevien miesten, kuten ohjaaja Mahesh Bhattin, Kabir Bedin ja Danny Denzongpan kanssa. Babi olisi halunnut Bhattin jättävän vaimonsa. Bhatt on käsikirjoittanut ja ohjannut myrskyisästä suhteestaan Babiin kertovan osittain elämäkerrallisen elokuvan Arth (1982). Elokuvan julkaisun epäillään olleen osasyy Babin lähtöön Intiasta.