google/wiki40b huggingface dataset:
Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunta

Edustajisto

Ylioppilaskunnan ensimmäiset edustajistovaalit käytiin maalis-huhtikuussa 2009. Äänioikeutettuja olivat tulevan Itä-Suomen yliopiston, eli Joensuun yliopiston Joensuun ja Savonlinnan sekä Kuopion yliopiston Kuopion kampuksilla opiskelevat, JoYY:hyn tai KYY:hyn kuuluvat opiskelijat. Vaali keskeytettiin 26. maaliskuuta ja otettiin uudelleen alusta, koska sähköinen äänestys tuotti ongelmia ja ehdokaslistojen numeroinnissa oli tapahtunut virhe. 
Vaalimuotona oli suhteellinen, avoin listavaali (Sainte-Laguën menetelmä). Puoluepoliittisia, ainejärjestöpohjaisia ja sitoutumattomien listoja asetettiin. Ainejärjestölistat (Kuolo = Kuopion lääketieteen opiskelijat, Fortis = Kuopion farmasian opiskelijat, Hyeena = Kuopion ympäristöala ja fysiikka) olivat kaikki Kuopiosta. Vihreiden listoja lukuun ottamatta puoluepoliittiset listat eivät olleet paikkakuntakohtaisia.
Ylioppilaskunnan järjestyksessään toiset edustajistovaalit käytiin loka-marraskuussa 2011. Vaalit olivat jälleen sähköiset, mutta ongelmilta vältyttiin. Vaaleissa ehdokkaita asetti 9 listaa. Äänestysaktivisuus nousi 28,2 %:iin.

Joensuun ylioppilastalo

Joensuun toimipaikka sijaitsi aluksi Suvantokadulla, josta tilat hankittiin 2008. Aikaisemmin JoYY:n toimitilat olivat Pielisjoen linnassa (1972–1984) ja Opiskelija-asuntosäätiö Joensuun Ellin omistamassa Joensuun ylioppilastalossa Niskakadulla (1985–2008).
Ylioppilastalo valmistui vuonna 1985 Niskakadun ja Koulukadun kulmaan. Kyse on Joensuun Ellin talosta, josta JoYY varasi 300 neliömetriä toimistoiksi, kirjakahvila Lyyralle ja studioteatteri Montulle. JoYY:sta tuli Ellin vuokralainen 1992. Vuonna 1996 talo remontoitiin. Kerubin kuppila avautui Lyyran paikalle 2003. Ylioppilaskunta muutti talosta 2008 ostettuaan omat tilat Suvantokadulta. Ylioppilastalon seinässä on Teppo Laurinollin reliefiteos.
Vuonna 2012 ylioppilaskunta muutti Joensuussa Itä-Suomen yliopiston kampukselle Haltia-rakennukseen.
Ylioppilaskunta omistaa Suvantokadun tilan, jota se vuokraa sauna- ja kokoustilana. Tilaa kutsutaan nimellä Suvas.

Tilat Kuopiossa

Ylioppilaskunnalla on Kuopion kampuksella toimisto-, kokous ja juhlatilat Studentialla. Lisäksi Studentialla on myös erillinen bändikämppä. Ylioppilaskunnan omistuksessa olevaa tilaa Studentialla sanotaan Lukemaksi. Tiloissa toimi aiemmin myös ylioppilaskunnan kahvila.
Ylioppilaskunnalla on lisäksi erillinen Tiukanlinna-niminen rakennus, jossa on cateringpalvelu saatavana ja erillisiä juhla- ja kokoustiloja.

Tilat Savonlinnassa

Ylioppilaskunnalla on toimisto Savonlinnan kampuksella kesään 2018 saakka.
Englantilais-ranskalainen pienriistan ajokoira

Historia

Tämä rotu on isojen englantilais-ranskalaisten rotujen pienennetty muunnos, joka on tuotettu risteyttämällä keskenään etupäässä beaglea tai beagleharrieria ja ranskalaisia keskikokoisia, lyhytkarvaisia metsästyskoiria. Rodun kehityksen alkuvaiheessa esiintyi toisinaan karkeakarvaisia pentuja, mutta tätä turkinlaatua ei nykyisin tavata. FCI hyväksyi rodumääritelmän v. 1983.
Idänmetsähiiri

Levinneisyys ja elinympäristö

Idänmetsähiirtä tavataan Euroopan itäosissa ja Aasiassa. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Itävaltaan ja Tšekkiin, etelässä Turkkiin ja idässä Kiinan ja Mongolian länsiosiin. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on yleinen ja laajalle levinnyt eikä sillä ole tunnettuja uhkia.
Idänmetsähiiri suosii elinympäristöinään metsänreunoja ja avoimia alueita metsien läheisyydessä.
Hilda Österholm

Hilda Emilia Österholm, o.s. Tornberg, (1. syyskuuta 1849 Oulu – 5. maaliskuuta  1925 Helsinki) perusti Suomen ensimmäisen paperikaupan.  
Österholmin vanhemmat olivat kauppias Henrik Tornberg ja Elsa Catharina Posti. Elinkeinovapauden tultua voimaan Suomessa 1879 kuka tahansa saattoi perustaa kaupan mihin päin tahansa maata. Vaikka erikoiskauppoja alkoi syntyä erityisesti Helsinkiin, oli Hilda Österholmin sinne 1878 perustama paperikauppa lajissaan ensimmäinen. Kesti vuoteen 1931 ennen kuin paperikauppa-ala järjestäytyi valtakunnallisesti. Paperitavaraosastoja oli olemassa kirjakaupoissa, mutta varsinaisista paperikaupoista tuli laajemmin tunnettuja vasta 1800-luvun loppupuolella, kuten 1890 perustetusta Wulffin kaupasta. Österholm oli kauppiassukua, sillä hänen isänsä oli oululainen kauppias ja Oulun kauppaseuran jäsen. Nykyaikaisista toimintatavoista Österholm sai kokemusta jo lapsena, kun hänen kotiinsa perustettiin maaliskuussa 1860 Oulun ensimmäinen lennätinkonttori. Suoritettuaan kaupallisia opintoja Oulussa Österholm tutustui liike-elämään ulkomailla, matkustellen Ruotsissa, Tanskassa, Saksassa ja Venäjällä. Helsinkiin perustamalleen liikkeelle hän antoi nimen Tornbergin paperikauppa.  
Österholmin puoliso oli vuodesta 1879 pankinjohtaja Carl Johan Österholm (1848-1933). Perheeseen syntyi kaksi tytärtä.
Långnäs (Lumparland)

Långnäsin satama

Långnäsin satamasta (ruots. Långnäs hamn) kulkee Ålandstrafikenin yhteysaluksia Kumlingeen ja Paraisten Galtbyhyn Kökarin kautta. Lisäksi sieltä on yhteys Naantaliin rahtilautta Fjärdvägenillä. Lauttasatama rakennettiin 1960-luvun puolessavälissä, jolloin sen pääasiallinen käyttäjä maakuntalauttojen ohella oli Siljavarustamo (nyk. Silja Line). Satamasta vastaa Långnäs Hamn Ab.
Tax-free-myynnin loputtua vuonna 1999 EU-jäsenmaiden välisessä liikenteessä rakennettiin Långnäsiin uusi terminaali matkustaja-autolautoille. Uudesta terminaalista on öisin Silja Linen ja Viking Linen autolauttayhteys Turkuun ja Tukholmaan. Tämän lisäksi Finnlinesin Naantalista Kapellskäriin kulkevat alukset pysähtyvät molempiin suuntiin matkatessaan Långnäsissä iltapäivisin ja öisin. Kun ruotsinlaivat käyvät reittimatkallaan Ahvenanmaalla, laivoissa voidaan edelleen myydä tuotteita verovapaasti.
Turun–Tukholman vuorolaivareitillä olleet matkustaja-alukset Ilmatar ja Botnia törmäsivät Långnäsin sataman edustalla 28. marraskuuta 1968. Onnettomuudessa sai surmansa kuusi ihmistä ja siitä aiheutui liki 700 000 markan vahingot. Näkyvyys oli onnettomuushetkellä sakean sumun vuoksi erittäin huono.
Iževski elektromehanitšeski zavod "Kupol"

Izhevsk electromechanical plant Kupol eli Izhevskin elektromekaaninen tehdas "Kupol" (venäjäksi "Ижевский электромеханический завод "Купол") on venäläinen puolustusvälineitä valmistava yritys Iževskissä.
Yhtiö perustettiin Neuvostoliitossa vuonna 1957 ja se toimi OAO-organisaatiomuodossa kunnes sen osakkeet myytiin vuonna 2002.
Se valmistaa mm. Tor-M1-lähi-ilmatorjuntaohjuksia.
Kei Koito

Kei Koito (s. 4. tammikuuta 1950 Kioto) on japanilainen urkuri.

Varhaiset vaiheet ja opinnot

Koito syntyi taiteelliseen perheeseen ja aloitti musiikin opiskelemisen kuusivuotiaana. Aluksi hän otti oppitunteja pianon-, sellon- ja cembalonsoitossa sekä laulamisessa, mutta 16-vuotiaana hän päätti omistautua suosikkisoittimelleen, uruille. Hän opiskeli sen soittamista aluksi Michio Akimoton johdolla Tokiossa, sitten Pierre Segondin johdolla Genevessä ja Xavier Darassen johdolla Toulousessa. Varhaiseen musiikkiin hän perehtyi Fribourgissa opettajanaan urkuri, cembalisti, musiikintutkija Luigi Ferdinando Tagliavini, ja barokkimusiikin tuntemustaan hän syvensi Reinhard Goebelin johdolla Kölnissä.
Koito suoritti filosofian ja musiikin estetiikan opintoja Tokion taideyliopistossa. Genevessä hän osallistui Éric Gaudibertin pitämille kursseille sävellyksessä, orkestroinnissa ja eri aikakausien musiikkianalyysissä.

Ura

Koito on vuodesta 1985 lähtien erikoistunut barokkisäveltäjien, etenkin Johann Sebastian Bachin ja tämän keskeisten edeltäjien tuotantoon. Historiallisiin esityskäytäntöihin ja periodisoittimiin tutustuminen on vaikuttanut vahvasti hänen tyyliinsä. Koito on esiintynyt resitalistina eri puolilla Eurooppaa, Japanissa, Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa ja Venäjällä. Musica Antiqua Köln -barokkiorkesterin kanssa hän on tehnyt yhteistyötä Bachin ja Georg Friedrich Händelin tulkinnassa, ja Ensemble Gilles Binchoisin kanssa hän on keskittynyt ranskalaiseen klassismin ja sitä varhaisempaan sekä italialaisen renessanssin ohjelmistoon. Joseph Haydnin konserton Koito on esittänyt Lausannen kamariorkesterin ja Francis Poulencin konserton Orchestre de la Suisse Romanden kanssa. Koito on myös kantaesittänyt Karlheinz Stockhausenin musiikkia.
Koito on tehnyt useita varhaisen musiikin urkulevytyksiä historiallisilla soittimilla. Hän on saanut lukuisia palkintoja, kuten Diapason d'Oreja.
Koitosta tuli Lausannen konservatorion urkujensoiton professori vuonna 1992. Vuodesta 2012 alkaen hän päätti keskittyä vertailevaan tutkimukseen Bachin, tämän edeltäjien ja aikalaisten töistä. Koito on vieraillut ja pitänyt mestarikursseja monissa muissakin oppilaitoksissa. Lisäksi hän on toiminut kansainvälisten urkukilpailujen tuomaristojen jäsenenä. Koito perusti vuonna 1997 Lausannen Bach-festivaalin ja on toiminut sekä sen että Grand Prix Bach de Lausanne -kilpailun taiteellisena johtajana. Bach-festivaalin merkeissä hän on osallistunut Claudio Monteverdin, Jean-Baptiste Lullyn ja Henry Purcellin oopperoiden tuotantoihin sekä Bachin maallisten kantaattien ja Händelin oratorioiden esityksiin.
Markku Kangaspuro

Markku Kangaspuro on Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutin tutkimusjohtaja. Kangaspuro toimii Suomen Rauhanpuolustajat ry:n puheenjohtajana. Kangaspuro valmistui filosofian tohtoriksi Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2000. Hän suhtautuu kielteisesti Suomen Nato-jäsenyyteen.
Aleksanteri-instituutissa Kangaspuron tehtäviin kuuluvat muun muassa Venäjän ja itäisen Euroopan tutkimukseen keskittyvän tutkimusohjelman kehittäminen ja toteuttaminen.
Kangaspuro toimi vuosina 2002-2014 Venäjän ja itäisen Keski-Euroopan tutkimukseen erikoistuneen tieteellisen aikakauskirjan Idäntutkimuksen päätoimittajana.
Kareda

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Karedan kunnassa oli 631 asukasta, joista 612 (97,0 %) oli virolaisia, 12 (1,9 %) venäläisiä ja 6 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
Galicialainen aitta

Galicialainen aitta eli hórreo on Espanjan Galisian alueen tyypillinen maatilarakennus, jossa säilytetään ja kuivatetaan maissia ja muuta viljaa ennen sen jauhatusta. Aitat ovat kapeita ja pitkulaisia. Niiden rakenne sallii ilman virtaamisen niiden läpi. Aitat nostetaan korkeiden paalujen päälle jotta kosteus ja eläimet eivät vahingoittaisi niissä säilytettäviä tarvikkeita. Näihin jalkoihin voidaan vielä tehdä erityisiä ulokkeita jotka estävät jyrsijoiden kiipeämisen niitä pitkin.
Aittoja on hyvin eri kokoisia metrin pituisista yli kymmenmetrisiin, jopa 20 metriä pitkiin asti. Korkeimmat ovat kahden kerroksen korkuisia. Aittojen runko on tyypillisesti graniittia, seinäpanelit voivat olla puuta tai kiveä ja katto on yleensä tiilestä. Katonharjan toisessa tai molemmissa päissä on pieni risti.
Suomalaisessa patsasaitassa on käytetty samantapaista menetelmää estää eläimiä ryöstämästä viljaa.
Sireeni (merkinantoväline)

Sireeni on kovaääninen merkinantoväline.

Käyttökohteet

Sireeniä käytettiin sodan aikana alkavan pommituksen hätämerkiksi eli varoituksena ilmavaarasta. Nykyään sireeniä käytetään poliisiautoissa ja -moottoripyörissä, paloautoissa, ambulansseissa, Tullin ja Rajavartiolaitoksen virka-autoissa, sotilaspoliisiautoissa sekä ihmisille vaarallisten sääilmiöiden, kuten tornadojen tullessa.

Mallit

Sireeni voi toimia sähkömoottorilla, elektronisesti, höyryllä tai paineilmalla kuten sumutorvi. Ennen ajoneuvoissa oli käytössä myös pakokaasusireenejä, mutta niistä on luovuttu pääosin viimeistään 1980-luvulla.

Käyttötarkoitus

Sireenin tarkoituksena on ilmoittaa kyseessä olevan hätätapaus. Hälytysajoneuvoissa asennetuilla sireeneillä on tarkoitus antaa liikenteessä varoitus äänellä (hälytysvalojen lisänä) että kaikki osaisivat tietää ja varoa että kyseessä on hätätapaus ja hälytysajossa olevilla on kiire tehtäviinsä.
Kourouma Fatoukouma

Maajoukkue

Nigerin maajoukkueessa Fatoukouma on pelannut vuodesta 2012 lähtien. Hän oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2013.
Bittikarttagrafiikka

Bittikarttagrafiikka on tietotekniikassa käytetty yleinen tapa esittää kuvia digitaalisessa muodossa. Tällaisia kuvia kutsutaan bittikarttakuviksi, pikselikuviksi tai rasterikuviksi.
Bittikarttakuva muodostuu pikseleistä (kuvapisteistä, kuva-alkioista), jotka muodostavat šakkilaudan kaltaisen ruudukon. Jokaisella pikselillä on tietty väri, ja ne tallennetaan yleensä järjestyksessä riveittäin vasemmalta oikealle.

Pikselitiheys eli painetun kuvan tarkkuus

Jotta kuva näyttäisi hyvältä paperilla, pikseleitä tulee olla riittävän tiheässä; siten silmä ei erota niitä neliöiksi. Pikseliresoluutioonsa nähden liian suurelle paperille tulostettu bittikarttakuva näyttää epäselvältä. Pikselitiheys määrää kuvan tarkkuuden luonnossa, ja sitä mitataan yksiköllä ppi (pixels per inch, pikseliä tuumalla). Se lasketaan jakamalla pituus pikseleinä pituudella tuumina. Tarkoituksesta riippuen yleensä 72–300 ppi riittää terävään bittikarttagrafiikkaan; kaupallisiin julkaisuihin 150 ppi on minimi ja 300 ppi suositus. Toki myös suunniteltu katsomisetäisyys vaikuttaa.
Toisinaan pikselitiheyttä kutsutaan fyysiseksi resoluutioksi tai vain tarkkuudeksi. Usein siitä käytetään virheellisesti yksikköä dpi (dots per inch, pistettä tuumalla). Yksikköä dpi tulisi kuitenkin käyttää vain tulostimen resoluutiosta, joka on eri asia kuin pikselitiheys ppi.

Pikseleiden lukumäärä

Digikameroiden mainonnassa käytetään megapikseleitä, bittikarttakuvan kaikkien pikselien lukumäärää. Jos pikselitiheyttä pidetään kuvanlaadun mittarina, niin megapikselit ovat pikseliresoluutioon verrattuna harhaanjohtava tapa ilmaista kuvanlaatua: 10 cm × 13 cm kokoon tulostetun 3 megapikselin kuvan pikselitiheys on 400 ppi, 7 megapikselin kuvan 600 ppi. 7 megapikselin kameran kuva on siis vain 50 % parempi, ei 133 %.

Värisyvyys

Värisyvyys kertoo, kuinka monta bittiä käytetään värin esittämiseen pikseliä kohden. Nykyään kuvien värisyvyys on lähes aina 24 bpp (bits per pixel) eli kolme tavua pikseliä kohden: yksi tavu jokaiselle RGB-väriavaruuden komponentille. 24 bitillä voidaan esittää 16,7 miljoonaa väriä, jolloin silmä ei erota vierekkäisiä väriarvoja toisistaan. Pelkkä bittimäärä ei kerro kaikkea: esimerkiksi 8 bpp (256-värinen) kuva voi joko olla mustavalkoinen tai sisältää erityisen väripaletin, johon on valittu käytetyt värit. Värisyvyyksistä on enemmän tietoa artikkelissa värisyvyys.
Grigori Margulis

Grigori Aleksandrovitš Margulis (ven. Григорий Александрович Маргулис, s. 24. helmikuuta 1946) on venäläinen matemaatikko. Hänet palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 1978 ja  matematiikan Wolfin palkinnolla  vuonna 2005.
Margulis sai Fieldsin mitalin  Lien ryhmien teoriaan liittyvistä tutkimuksistaan vuoden 1978 kansainvälisessä matematiikan kongressissa Helsingissä, mutta Neuvostoliiton hallitus ei päästänyt häntä vastaanottamaan sitä. Vuonna 1990 Margulis muutti Yhdysvaltoihin.
Anja Juurikkala

Anja Juurikkala (7. huhtikuuta 1923 Heinola – 24. huhtikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Opiskeltuaan Taideteollisessa keskuskoulussa hän työskenteli Arabialla ja teki humoristisia esineitä, kuten Heluna-lehmäkannut. Vuonna 1960 hän lähti opiskelemaan kuvanveistoa ja jatkoi opintoja myös Italiassa. Hän teki paljon muotokuvia ja satiirisia pienoisveistoksia sekä mitaleja. Hänen tunnetuin teoksensa Tulenkantajat (1987) on synnyinkaupungissa Heinolassa Lyseonmäen koulun pihalla.
Taisteleva tutkimus

Teoksen vastaanotto

Filosofi Teppo Eskelinen kuvaa Taistelevaa tutkimusta perusteelliseksi esitykseksi taistelevan tutkimuksen monista tavoista. Kirjan arvo määrittyy Eskelisen mukaan "tulevien vuosien aikana, kun selviää, tullaanko Taisteleva tutkimus näkemään oppikirjakäytössä. Tällaisen menetelmäkirjan vastaanoton ydinkysymys on, tuleeko kirja osoittamaan tietä uusille opiskelijasukupolville kohti kamppailevaa yhteiskuntatiedettä. Samalla mitataan myös suomalaisen yliopistolaitoksen herkkyys kirjan esittelemille ideoille."
Mustalammi (Someron Mäyrämäki)

Sijainti ja vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Somerniemen Mäyrämäen ja Kaskiston kylien rajalla pääosin Mäyrämäen kylän puolella. Se laskee alajuoksultaan osittain putkitettua puroa myöten läheiseen Murrosjokeen, joka on Somerniemen Kaskiston Halkjärveen pohjoisesta laskeva pieni joki. Järven laskupurossa on kaksi kaivettua, vapaa-ajan asuntoihin liityvää allasta.

Luonnonarvot

Järvi kuuluu Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueeseen. Sen länsirannan eteläosa on luonnosuojelualuetta. Myös järven laskupuron varressa on luonnonsuojelualue.

Historiaa

Aiemin järven laskupurossa on ollut Thorbyn eli Tuorpyyn mylly. Järveen on ennen 1800-luvulla tehtyjä vesistörakennustöitä laskenut suo- ja korpijuotteja myöten läheinen Iso-Valkee, jolle kuitenkin 1800-luvulla kaivettiin uusi keinotekoinen lasku-uoma läheiseen Isoon-Herakkaaseen tämän lasku-uomassa Myllyojassa olleen sahan vedensaannin lisäämiseksi.
Katharó

Katharó (Katharón ylätasanko, kreik. Οροπέδιο Καθαρό, Oropédio Katharó) on ylätasanko Lasíthi-vuoristossa Kreetan saaren itäosassa Kreikassa. Se sijaitsee Díkti-vuoren koillispuolella noin 1 100 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna, noin 12 kilometriä itäkaakkoon Lasíthin ylätasangosta ja noin 26 kilometriä länteen Ágios Nikólaoksesta.
Katharón ylätasanko on ollut pleistoseenikaudella järvi. Tasangolla ei ole pysyvää asutusta, ainoastaan paimenten kesäkäytössä olevia rakennuksia sekä kesällä myös tavernoja.
Dissidia 012 Final Fantasy

Pelaaminen

Peli on edeltäjänsä tavoin tappelu- ja roolipeli, mutta uusilla ominaisuuksilla. Peli sisältää kaikki edellisessä pelissä ilmestyneet hahmot ja muutaman uuden.

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.0/10.
Fredrik Adolf Holm

Fredrik Adolf Holm (2. huhtikuuta 1789 Porvoo – 27. syyskuuta 1855 Pernaja) oli Viipurin lukion yliopettaja ja lintutieteilijä.

Elämäkerta

Fredrik Holmin vanhemmat olivat Hedvig Elisabeth Lagus ja postikomissaari, protokollasihteeri Carl Fredrik Holm, jotka oli vihitty Porvoon kaupungissa 15.8.1784.
Holm kävi Porvoon lukion ja opiskeli Turun Akatemiassa vuodesta 1806 vuoteen 1815, jolloin hän valmistui filosofian maisteriksi. Toukokuussa 1811 Holm puolusti pro exercitio-väistöstään naurulokin biologiasta Paraisilla (Prytz, L.J. ja Holm, F.A. 1811: De Laro ridibundo periculum ornithologicum. II. Aboae. Pro ex.) Ohjaajana toimi Lars Johan Prytz, joka lienee kerännyt pääosan tai kaikki tutkimusaineistosta. Holmin pro gradu-väitöksen ohjaajana toimi professori Anders Johan Lagus vuonna 1814.
Vuonna 1816 Holm sai nimityksen Kuopion triviaalikoulun kollegaksi. 1821 hän sai viran Viipurin lukion yliopettajana, mutta tässä virassa hän viihtyi vain kolme vuotta ja erosi.
Fredrik Holmin puoliso oli Carolina Sofia Boman, vihitty Porvoossa 22.3.1829. Fredrik Holm kuoli Pernajassa hengenahdistukseen (ruotsiksi andtäppa].
Kromfohrländer

Ulkonäkö

Kromfohrländer on keskikokoinen, korkeuttaan pidempi ja melko kevytrakenteinen koira. Rodusta on olemassa karkeakarvainen ja sileäkarvainen muunnos. Karva on molemmilla tiheää ja lyhyehköä (korkeintaan 7 cm), mutta laadultaan erilaista. Aluskarva on lyhyttä ja pehmeää. Nahka ja karva ovat tiiviisti rungonmyötäiset, raajat lihaksikkaat. Korvat ovat kolmionmuotoiset ja taittuneet. Häntä on keskipitkä ja kaareva, liikkeessä se nousee selän päälle.
Karkeakarvaisen kromfohrländerin tunnusmerkki on parta, jota sileäkarvaisella kromfohrländerillä ei ole. Sileäkarvaisella koiralla karva muodostaa hapsuja raajoihin ja häntään; lisäksi korvissa ja rinnassa karva on pidempää. Väriltään kromfohrländer on  valkoinen ruskein merkein. Koiralla on merkit pään molemmin puolin korvista poskiin asti sekä lisäksi suurikokoisia laikkuja tai satulanmuotoinen kuvio selässä. Kuonosta otsaan tai niskaan asti kulkee valkoinen piirto. Merkkien väri vaihtelee ruskean eri sävyissä. Aluskarva voi olla myös ruskeaa, jolloin karvojen päät voivat olla mustat.
Suomessa on kasvatettu ainoastaan karkeakarvaisia kromfohrländereitä.

Luonne ja käyttäytyminen

Kromfohrländer on aktiivinen ja toiminnanhaluinen koira. Se oppii helposti, mutta osaa olla myös itsepäinen. Vieraisiin eläimiin ja ihmisiin kromfohrländer suhtautuu usein varautuneesti: pennun huolellinen sosiaalistaminen on tärkeää, jotta arkuudelta ja muilta luonneongelmilta vältytään. Arkuus ja aggressiivisuus eivät ole toivottavia ominaisuuksia. Riistaviettiä rodulla ei juuri ole.
Oppivaisena ja innokkaana rotuna kromfohrländer sopii hyvin erilaisiin koiraharrastus- ja urheilulajeihin. Sopivia lajeja ovat agility ja toko, mutta myös metsästysjäljestys ja rauniokoulutus. Erityisesti agilityssä rotu on menestynyt hyvin MM-tasolle asti. Rodulla ei ole palveluskoiraoikeuksia.

Alkuperä

Kromfohrländer on kehitetty 1940-luvulla karkeakarvaisen kettuterrierin ja todennäköisesti bretagnengriffonin tai grand griffon vendéen -rodun vahinkoastumisen tuloksena. Rodun ensimmäinen kasvattaja oli Nordrhein-Westfalenissa Krom Fohrin alueella asunut Ilse Schleifenbaum, joka ihastui pentueeseen ja alkoi kehittää rotua. Kansainvälinen koiranjalostusliitto FCI hyväksyi rodun vuonna 1955.

Terveys

Populaation pienestä koosta huolimatta kromfohrländer on melko terve rotu. Mitään tiettyjä rodulle ominaisia sairauksia ei ole. Rodulla esiintyviä perinnöllisiä sairauksia ovat harmaakaihi, epilepsia ja digitaalinen hyperkeratoosi eli ihon sarveiskerroksen liiallinen kasvu. Saksalaisen rotujärjestön tutkimuksessa 17 % kyselyyn vastanneiden koirista sairasti epilepsiaa ja 6 % hyperkeratoosia. Osallistuneet koirat olivat kuitenkin keski-iältään melko nuoria, ja epilepsiaoireet ilmenevät usein vasta aikuisiällä. Jalostuksella pyritään vähentämään perinnöllisten sairauksien määrää.
Sestre

Sestre on slovenialainen drag-yhtye. Yhtye tuli tunnetuksi edustettuaan Sloveniaa Eurovision laulukilpailussa 2002 kappaleella Samo ljubezen, ja sijoittui 13. sijalle 33 pisteellä. Yhtyeen jäsenet olivat pukeutuneet lentoemänniksi. Heidän edustuskappaleesta tuli kisojen sensaatio hitti kehnosta sijoituksesta huolimatta. Yhtye aloitti kiertueensa heti kisojen jälkeen ja he esiintyivät useissa maissa. Yhtyeen single albumi Souvenir julkaistiin lokakuussa 2002.
Yhtyeen jäseniä ovat Tomaž Mihelič (Marlenna), Damjan Levec (Emperatrizz) ja Srečko Blas (Daphne). He ovat esiintyneet yhdessä vuodesta 2000 nimellä Suspender Sisters.
Edith Sohlström

Edith Sohlström (23. heinäkuuta 1870 Pori – 24. elokuuta 1934 Pori) oli suomalainen kirjaililja ja säveltäjä, varsinaiselta ammatiltaan voimistelunopettaja.
Edith Sohlström kasvoi taiteita suosivassa kodissa ja oppi soittamaan pianoa ja kitaraa. Hän toimi voimistelunopettajana Porin tyttölyseossa ja sitten Privata svenska flickskolanissa. Sohlström kirjoitti ruotsin kielellä lasten- ja nuortenkirjoja ja käytti nimimerkkiä Vivan Holme. Hän kirjoitti lisäksi monia liikunta-aiheisia opas- ja oppikirjoja. Hänen sävellyksistään tunnetaan parhaiten useina sovituksina elämään jäänyt melodinen Elegia.
Edith Sohlströmin veli oli kuoronjohtaja, lakitieteen kandidaatti Gösta Sohlström (1849–1925). Hänet on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
1N

1N (lausutaan joko 'yksin' tai 'yks än') on suomalainen yhtye, joka perustettiin Helsingissä syksyllä 1998. Yhtyeen keulakuva on Johanna Iivanainen. Suomalainen levy-yhtiö Texicalli Records on julkaissut 1N:ltä neljä albumia vuosina 2003, 2006, 2008 ja 2010.  Vuonna 2012 julkaistiin yhtyeen suurimmat hitit ja yhden aikaisemmin julkaisemattoman kappaleen sisältävä kokoelmalevy 1998–2012.
1N:n alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Pekka Rautio, Sampo Haapaniemi ja Johanna Iivanainen sekä Niko Kokko. Jukka Heikkinen tuli mukaan vuotta myöhemmin. 1N:n tyyli on muuttunut elektronisesta musiikista kohti akustisempaa ilmaisua. 
1N:n albumi Outoja maita nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan 21. sijalle. Helsingin Sanomat valitsi sen vuoden parhaiden levyjen listalleen.
Suomen Siemenperunakeskus

Omistus

Yhtiön omistivat valtion osakkeiden myynnin jälkeen vuonna 2002: HG Vilper Oy (4 900 osaketta), Lapuan Peruna Oy (1 100 osaketta), Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (900 osaketta), Ravintoraisio Oy (300 osaketta), Evijärven Peruna Oy (300 kpl), Järviseudun Peruna Oy (300 kpl) ja Suomen valtio (2 200 kpl).