google/wiki40b huggingface dataset:
Aune Kallinen

Aune Kallinen (s. 1975) on suomalainen, Raaseporissa asuva teatteriohjaaja ja esitystaiteilija. 
Kallinen toimii Teatterikorkeakoulussa yhteisen opetuksen keskuksen johtajana ja esittävien taiteiden lehtorina, opetusalanaan nykyteatteri. Koulutukseltaan hän on Teatteritaiteen maisteri (TeM) ja opiskellut Teatterikorkeakoulussa vuosina 1996–2000 ohjaajantyön koulutusohjelmassa. Hän toimi Ylioppilasteatterin taiteellisena johtajana vuosina 2001–2004 yhdessä ohjaaja Minna Harjuniemen kanssa. Heidät palkittiin Vuoden Kiila -kulttuuripalkinnolla vuonna 2004. Kallinen on toiminut myös Esa Kirkkopellon johtamassa Toisissa tiloissa -taiteilijakollektiivissa ja opettanut teatterikoulussa Mosambikissa. 
Kallinen on kirjoittanut artikkelin teatterin uudesta poliittisuudesta Nykyteatterikirja - 2000-luvun alun uusi skene -teokseen (toim. Annukka Ruuskanen LIKE 2011), jossa hän pohtii oman työskentelynsä periaatteita. Hän on problematisoinut töissään eturyhmäpolitiikaksi typistyvää yhteiskunnallista taidetta, valtaa sekä viihdettä. Hän haluaa töissään näyttää sen, että erilaiset poliittiset totuudet voivat elää yhtä aikaa. Henkilökohtaisuus ei tarkoita hänelle itseilmaisua tai halua paljastaa itsestään jotain. Henkilökohtainen on hänelle töissään arvokasta koska se on myös yleistä ja poliittisesti tunnustettua. Hän on pyrkinyt etenkin Yhteiskunnallista liikettä -trilogiassa luomaan yhteisen, moniäänisen, ennalta määrittelemättömän näyttämön yhdessä yleisön kanssa. Esitystä on kuvailtu nykypäivän Joseph Beuysin tyyliseksi.
Aune Kallinen on tehnyt yhteistyötä muun muassa ohjaaja Minna Harjuniemen, kuvataiteilija Teemu Mäen, kuvataiteilija Jaana Kokon, muusikko Laura Murtomaan, koreografi Jenni Koistisen ja dramaturgi Tuomas Timosen kanssa.
Molossia

Molossia (m.kreik. Μολοσσία) eli Molossis (Μολοσσίς) oli antiikin aikainen alue Epeiroksen maakunnassa luoteisessa Kreikassa. Se oli saanut nimensä aluetta asuttaneesta molossien heimosta.

Maantiede

Molossia käsitti alueen Epeiroksen keskiosissa Pindos-vuoriston länsipuolella, Pambotis-järven ympäristössä. Rannikolla sijaitsivat luoteispuolella Khaonia, länsipuolella Thesprotia ja lounaispuolella Kassopia. Itäpuolella sijaitsi Tymfaia ja kaakkoispuolella Athamania.
Molossien pääkaupunki oli Passaron, joka oli alun perin myös alueen ainoa polis eli kaupunkivaltio. Viimeistään 300-luvulla eaa. molossien valtaan liitettiin Eurymenai ja Horraon sekä oraakkelinpaikkana tunnettu Dodona, joka kuului alun perin Thesprotiaan, ja lopulta suuri osa Epeirosta.

Historia

Molossiaa asutti molossien (Molossoi, Μολοσσοί) heimo, joka oli yksi Epeiroksen kolmesta tärkeimmästä heimosta khaonien ja thesprotien ohella. Molossien kaupungit muodostivat Molossian liiton. Heimo kokoontui pääkaupunkinaan pitämässä Passaronissa. Molossien uskonnollisena keskuksena toimi puolestaan ainakin myöhemmin Dodona. Molosseilla oli kansankokous (ek(k)lesia). Virkamiesten nimityksistä tunnetaan basileus, prostates, grammateus, damiurgoi, synarkhontes ja hieromnemones.
Molossit nousivat 300-luvulta lähtien alueen merkittävimmiksi heimoksi, ja molossikuninkaat yhdistivät Epeiroksen yhdeksi kuningaskunnaksi ja Epeiroksen liitoksi. Molossien maineikkain kuningas Pyrrhos siirrätti koko Epeiroksen pääkaupungin Passaronista Ambrakiaan 200-luvun eaa. alkupuolella.
Sari Luhtanen

Sari Luhtanen (s. 25. heinäkuuta 1961) on suomalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja suomentaja.
Luhtanen on opiskellut Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, yleistä kirjallisuustiedettä ja teatteritiedettä. Luhtasen ja kuvittaja Tiina Pajun sarjakuvia on ilmestynyt eri lehdissä, ja he ovat julkaisseet yhdessä sarjakuvakirjoja ja kalentereita. Luhtasen ja Pajun sarjakuvia on ollut mukana useissa näyttelyissä Suomessa. Heidän töitään oli esillä myös pohjoismaisessa Cap du Nord -näyttelyssä Angoulêmessa Ranskassa 1997. Luhtasen ja Pajun Maisa ja Kaarina -sarjakuva palkittiin Kemin valtakunnallisessa sarjakuvakilpailussa vuoden parhaan lehtisarjakuvan Lempi-palkinnolla vuonna 1991.
Luhtanen suomensi Simpsonit-televisiosarjaa 1990-luvulta vuoteen 2012 asti, yhteensä 494 jakson verran. Hän on suomentanut myös The Simpsons Movien (2007) televisioversion ja Yle TV1:n televisiosarjan Vanha suola janottaa sekä monia muita sarjoja.
Luhtasen esikoisromaani Tuulin viemää ilmestyi vuonna 2011 Tammen kustantamana. Se edustaa niin sanottua chick lit -kirjallisuutta. Hän on kirjoittanut myös kaksi Nymfit-televisiosarjan yhteydessä ilmestynyttä kirjaa.
Luhtanen asuu Fiskarsissa.
Luhtanen sai yhdessä Tiina Pajun kanssa vuoden 2019 Puupäähattu-palkinnon sarjakuvasta Maisa ja Kaarina.
Jolkby

Jolkby on Kirkkonummen kunnanosa, joka sijaitsee Kirkkonummen keskustan koillispuolella n. 30 km Helsingistä länteen. Jolkbyn alue rajautuu etelässä Kirkkonummelta Jorvakseen vievään Vanhaan Rantatiehen, joka on lisäksi osa Kuninkaantietä. Tien eteläpuolelta löytyvät asuinalueet Heikkilä ja Laajakallio, jotka muodostavat Jolkbyn kanssa löyhän yhteenliittymän ja alueilla on muun muassa yhteinen asukasyhdistys. Idässä Jolkbyn lähistöltä löytyy Killinmäki, joka on tunnettu muun muassa keskuslaitoksestaan.
Jolkby on saanut nimensä Kirkkonummen keskustan liepeillä olevan Jolkbyn kartanon mukaan. Samaa nimeä kantavat muun muassa keskustan läpi virtaava joki Jolkbyån sekä paremmin vesitorninmäkenä tunnettu Jolkbybergen. Jolkbyn kartanon Röman-sukuiset omistajat ovat vaikuttaneet vahvasti alueen kehitykseen, sillä he ovat antaneet maat, joilla on nyt aiemmin sairaalana toiminut kunnanvirasto ja kunnanlääkärin virka-asunto, nykyinen kuvataidekoulu.
Jolkbyn asuinalue on rakennettu pääasiassa 1980-luvulla ja alueella on myös Heikkilän koulu ja Jolkbyn päiväkoti sekä Jehovan todistajien valtakunnansali.
Iisoppi

Käyttö

Iisopin käyttö ruoanlaitossa on suhteellisen vähäistä. Sitä käytetään salvian tapaan veri- ja maksaruoissa sekä keventämässä rasvaisia ruokia. Kuivatessa iisopin karvaus korostuu ja liiaksi käytettynä tekee ruuan helposti kitkeräksi. Lehtiä on vanhoina aikoina käytetty jopa salaatissa. Iisoppi sopii hyvin yrttiteen yhdeksi osaksi, ja sitä käytetään myös monien vahvojen yrttiliköörien, kuten Chartreusen, mausteena.
Iisoppi oli pitkään Suomessa apteekkirohto. Kasvin kukkivista latvoista tehtiin lääkettä mm. astmaan ja keuhkoputkentulehdukseen sekä helpottamaan liman poistumista hengitysteistä. Kasvin sisältämä karvasaine marrubiini helpottaa liman erittymistä hengitysteistä. Iisoppiöljy sisältää bakteereita tuhoavia ketoneita, minkä vuoksi sitä on käytetty haavojen ja ihosairauksien hoitoon. Vaikka siitä saatava öljy on tehokas apu bakteereja vastaan, niin se on samalla myös hermomyrkky, joka voi laukaista epileptisen kohtauksen.
Juhannuskoivu

Juhannuskoivut ovat nuoria koivuja, jotka suomalaisen juhannusperinteen mukaan kaadetaan juhannusaattona metsästä ja asetellaan talon etuoven molemmille puolille koristeiksi. Tätä samaa keinoa käytetään juhannuksena myös Ruotsissa. Joulun ja uudenvuoden aikaan näin tehdään Saksassa sekä Etelä-Tanskassa.   
Nykysuomen sanakirja antaa juhannuskoivulle synonyymin limo.
Bruck an der Mur

Maantiede

Bruck an der Mur sijaitsee Mur-joella noin 50 kilometriä Grazista pohjoiseen. Myös Mürz-joki virtaa kaupungin läpi ja yhtyy Bruckin kohdalla Muriin. Kaupunki on Bruck-Mürzzuschlag pääkaupunki. Bruck an der Murin pinta-ala on 85,2 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta on 468 metriä. Kaupungin korkein kohta on Rennfeldin huippu (1 629 m).

Väestö

Bruck an der Murin väestötiheys oli vuonna 2001 350 asukasta neliökilometriä kohden. Väestöstä 5,5 prosenttia oli ulkomaalaisia, joista suurin osa kroatialaisia.

Liikenne

Bruck an der Mur on tärkeä liikenteen solmukohta. Intercity-junat Wienistä sekä Villachiin että Graziin pysähtyvät rautatieasemalla.
Bob Sauvé

Ura

Sauvén menestyttyä juniorisarjoissa Buffalo Sabres varasi hänet vuonna 1975 ensimmäisellä kierroksella. Yhteensä Sauvé oli 17. varaus. 1975 Sabres varasi kolme maalivahtia, joista Sauvé ja Don Edwards olivat kuuluisimpia. Sauvé pelasi Sabresissa neljä ottelua kaudella 1976–1977 viettäen silti suurimman osan kaudesta AHL:ssä Rod Island Redissä, joka tunnetaan nykyisin nimellä Hartford Wolf Pack. Edwards oli alun alkaen menestyksekkäämpi heistä kahdesta. Seuraavana kautena Sauvé vietti aikaa Hershey Bearsin joukkueessa pelaten kaksitoista ottelua Sabresissa.
Kauden 1979–1980 alkaessa Sauvé teki hyviä tuloksia harjoitusleireillä. Hänen sormensa kuitenkin murtui ja hän joutui aloittamaan kauden Hersheyssä. Kun Edwards joutui jäämään sivuun, Sauvé kutsuttiin Buffaloon, jonne mies myös jäi. Sauvé ja Edwards tekivät erinomaista työtä Sabresin maalilla ja he voittivatkin kauden päätyttyä Vezina Trophyn.
2. joulukuuta 1981 Sauvé myytiin Detroitiin, mutta hän palasi Sabresiin 1. kesäkuuta 1982 vapaana pelaajana. Edwars oli myyty Calgary Flamesille. Sauvén maalivahtiparina oli nuori Tom Barrasso kauden 1983–1984 ja kauden päätyttyä miehet jakoivat William M. Jennings Trophyn. Nopeasti Barrasso haastoi Sauvén ykkösmaalivahdin paikasta vahvoilla otteillaan ja Sauvé myytiin Chicagoon. Vaihdossa Sabres sai Blackhawksin kolmannen kierroksen varausvalinnan vuodelta 1986. Chicagossa Sauvé pelasi kaksi kautta ja liittyi New Jersey Devilsiin vapaana pelaajana 10. heinäkuuta 1987. Pelattuaan kaksi kautta Devilsissä, Sauvé ilmoitti vetäytyvänsä eläkkeelle selkäongelmien takia.
Tapiolan Kamarikuoro

Tapiolan Kamarikuoro on suomalainen sekakuoro, joka piti ensimmäisen konserttinsa vuonna 1984. Ensimmäisinä vuosinaan kuoro työskenteli projektikohtaisesti eri johtajien kanssa. Nykyään sitä johtaa Hannu Norjanen, ja se on esiintynyt merkittävien orkesterien kuten Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin ja Suomen Kansallisoopperan orkesterin kanssa. Kuoro on levyttänyt muun muassa Toivo Kuulan ja Jean Sibeliuksen koko sekakuorotuotannon sekä Jaakko Mäntyjärven teoksia.
Tapiolan Kamarikuorolle on myönnetty Suomen Kuoronjohtajayhdistyksen ja Sulasolin Vuoden kuorolevy -palkinto kokoelmasta Mitä tuosta, jos mä laulan (2010).
Pohjalammi (Virrat)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Havanganjärven valuma-alueeseen (35.416) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,4 metriä mpy.
Barrett

Tekeminen ja vastaanotto

Syd Barrettille oli tällä albumilla tarkoitus antaa paremmat mahdollisuudet luovuuteen, sillä edellisen albumin nauhoitukset eivät olleet menneet toivotulla tavalla. Levytys meni nopeammin kuin ensimmäisellä sooloalbumilla, mutta loppujen lopuksi Barrett ei saanutkaan se parempaa ”luovuuden tilaa” kuin aikaisemminkaan.
Barrett nauhoitettiin helmikuun ja heinäkuun 1970 välillä, ja se ilmestyi marraskuussa 1970. Albumi on edeltäjäänsäkin hajanaisempi, ja epätasaisesti laulaneen Barrettin käytös studiolla "painajaismaista" tuottajille ja muusikoille. Tuottaja David Gilmour kursi levyn kokoon Barrettin kitaralla säestämien ja laadultaan hyvin epätasaisten esitysten osista. Heinäkuun 1970 nauhoitukset kappaleista "Word Song" ja "It Is Obvious" jäivät Barrettin viimeisiksi studioäänityksiksi.
Vaikka albumi ei ollutkaan aikaisemman The Madcap Laughsin kaltainen arvostelumenestys, sitä pidetään silti lähes yhtäläisenä teoksena. Albumin hyönteisaiheisen kannen maalasi Barrett itse.
Rolf Nevanlinna -palkinto

Rolf Nevanlinna -palkinto on joka neljäs vuosi Kansainvälisessä matemaatikkojen konferenssissa myönnettävä palkinto. Palkinto on nimetty suomalaisen matemaatikon Rolf Nevanlinnan mukaan. Palkinnon saajan on oltava alle 40-vuotias.
Bermudo I (Asturia)

Bermudo I (myös Vermudo I ) oli Asturian (eli Leonin) kuningas vuosina 788-791 serkkunsa Mauregatuksen jälkeen. Hänen hallituskautenaan Cordoban emiiri Hisham I teki maahan vuosittaisia ryöstö- ja verotusretkiä, mikä pakotti Bermudon hakemaan tukea edeltäjänsä veljenpojalta Alfonsolta. Tämä nousikin valtaan Bermudon jälkeen nimellä Alfonso II (791-842). Vuonna 842 kuninkuus siirtyi Bermudon pojalle Ramiro I:lle.
Iso Liesjärvi (Multia)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 130 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä. Se on 2,8 kilometriä pitkä ja 850 kilometriä leveä. Järven rantaviiva on alavaa metsämaastoa, jossa painaumiin on kehittynyt soistuvaa metsää. Itäpuolella sijaitsee Heinälammen avosuo, jossa nimensä perusteella olisi ollut avoveden alue. Itäpuolella kohoaa heti Riihikangas, joka kohoaa 40 metriä järvenpintaa korkeammalle. Kauempana Heinälammen takana sijaitsevat vielä Väärävuori, Viitamäki sekä Urjaisvuori, ja järven eteläpuolella Kusinmäki. Järvessä on kartan mukaan kolme saarta, jotka ovat pieniä luotoja. Iso- ja Pieni Mäntysaari ovat maatuneet yhteen ja saarelle on rakennettu kannas, joten saari onkin nykyään niemi.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 1,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0014 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 1,1 metriä ja suurin syvyys on 2,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee karttojen mukaan Palokärjenkallion edustalla järven eteläpäässä.
Järven rantaviivan pituus on 8,9 kilometriä ja sen lähiympäristössä on sijainnut kaksi maatilaa, joiden nykyinen peltoala on vähäinen. Rannoille on rakennettu haja-asutuksena vain muutama asunto sekä lähes 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Vilhuskylältä alkavilta yhdystieltä 16529 ja järven länsipuolelta kiertävältä kylätieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Sarajoen alueeseen (35.674) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151,9 metriä mpy.
Järvi on vesistöalueensa latva-alueita ja se saa kaiken vetensä omalta valuma-alueeltaan. Sarajoen alueella on kolme yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Rautopuron valuma-alueen alajuoksulla sijaitseva Virkolampi (2 ha) sekä Rautopuron sivuharaassa sijaitsevat Pirttilampi (5 ha) ja Pieni Pirttilampi (1 ha). Kauempaa Sarajokea myöten laskee Kalliolampi (8 ha). Sarajokeen yhtyy oikealta Ison Liesjärven laskuoja Sipipuro ja samalta puolelta Vähäjärvi (12 ha).
Järven laskuojan vesireitti jatkaa siis Sarajokena laskien Uitamonjärveen. Reitti jatkuu Pietilänjokena Sinervään ja eteenpäin Isoon Multianjärveen ja Pieneen Multianjärveen. Multianjoki laskee Tarhapäänjärven läpi ja se laskee Tarhianjokena Tarhiaan ja Keurusselkään.
Suomen Sotatieteellinen Seura

Suomen Sotatieteellinen Seura on suomalainen tiedeseura, joka on sotatieteellisen tutkinnon suorittaneiden ja sotatieteitä harrastavien upseerien ja muiden sotatieteitä tutkivien tieteellinen yhdistys.
Seura julkaisee vuosikirjaa Tiede ja Ase, sarjaa Suomen Sotatieteellisen Seuran julkaisuja sekä yhdessä Maanpuolustuskorkeakoulun kanssa julkaisua Journal of Military Studies.
Seuran perustivat Sotakorkeakoulun kolmen ensimmäisen kurssin oppilaat nimellä Sotakorkeakoulun upseerikerho. Nimi muutettiin kuitenkin jo parin vuoden kuluttua nykyiseksi. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin vuonna 1930. Ensimmäinen vuosijulkaisu, sotamarsalkka Mannerheimille omistettu Tiede ja Ase nro 1, ilmestyi kuudentena toimintavuonna 1933. Alusta alkaen toimintamuotona ovat olleet esitelmät. Mannerheim perusti vuonna 1947 seuran tueksi sotatieteellisen rahaston. Hänet kutsuttiin vuonna 1949 seuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Ilmasota (romaani)

Juoni

Ilmasota on ajankohtaansa nähden futuristinen, koska niin laajaa ilmasotaa kuin kirja kuvaa ei ollut käyty ennen toista maailmansotaa. Kirja on aikaansa edellä sotadoktriineista, koska se kuvaa laajoja ilmapommituksia ennen italialaisen tykistöupseeri Giulio Douhet’n lanseeraamia visioita. Douhetismissa uskottiin siviiliväestöön kohdistuneisiin niin kutsuttuihin strategisiin terroripommituksiin. Tämä doktriini loi modernin lentokoneteollisuuden 1930-luvun alussa eri maiden ilmavoimien tilatessa raskaita ja keskiraskaita pommikoneita ja oli myös ballististen ydinohjusten henkinen tausta. Kirja ennustaa kuitenkin hävittäjälentokoneen ratkaisevan roolin ilmasodassa.
Kirjassa nuori englantilainen mies joutuu sattumalta ilmapallolennolle, joka vie hänet Saksaan. Saksassa häntä luullaan englantilaiseksi lentokonesuunnittelijaksi, joka on valmis myymään ylivertaisen hävittäjän suunnitelman Saksalle. Tämän suunnitelman nuori mies kantaa puserossaan koko tarinan ajan salaten sen saksalaisilta. Hän pääsee ilmalaivan kyytiin. Se matkaa yli Atlantin, ja mies joutuu näkemään, kuinka Saksa pommittaa New Yorkia. Saksalaiset pommittajat joutuvat kokemaan sen, mitä Saksa koki toisessa maailmansodassa ja Yhdysvallat koki Vietnamissa 1960-luvulla ja kokee 2000-luvulla Irakissa - ilmapommitus tuhoaa rajallisesti, mutta lisää maassa pommien kohteena olevien vastarintaa merkittävästi. Saksan zeppelin tuhoutuukin ilmatorjunnan tulessa. Pian päähenkilö näkee valtavien Kiinan ja Japanin yhteisten ilmalaivastojen hyökkäävän Yhdysvaltoihin. Hän kaivaa lentokoneen suunnitelman takistaan ja tarina päättyy länsimaiden voittoon. Nuori mies palaa Englantiin.
Enthiran

Jatko-osa

Elokuvan jatko-osan 2.0 on tarkoitus saada ensi-iltansa vuonna 2017. Pääosia näyttelevät Rajinikanth, Akshay Kumar ja Amy Jackson.
Paltaniementie

Museotie

Museotien pituus on nykyään 2,95 kilometriä. Siihen kuuluu Pappilanniementie eli yhdystie 19056 ja sen itäpuolella noin 550 metrin mittainen osuus Kirkkoniemi–Paltaniemi maantiestä nro 8801, katunimeltään Sutelantiestä. Pappilanniemessä tien päässä on kääntöpaikka, joka ei kuulu museotiehen. Alkuperäinen museotien pituus oli 3,3 kilometriä, lyhennys on johtunut kevyen liikenteen järjestelyistä. Kevyen liikenteen väylää on Pappilanniementiellä maantien 8801 liittymän ja kylätalon välillä non 40 metrin ja Sutelantiellä noin 80 metrin matkalla.
Museotie on keskimäärin 5,9 metriä leveä ja päällystetty pehmeällä asfalttibetonilla. Tien varren maisemia ovat näkymät Oulujärvelle ja rantametsä, nauhamainen asutus kylätien varressa, metsäiset maisemat Pappilanniemen päässä ja avoimet viljelymaisemat.
Liikenneviraston museotiekokoelmassa Paltaniementie edustaa ajallisesti 1600–1700-luvun tieverkon rakentumista. Tie on osa Oulun ja Kuopion välistä varhaista tieyhteyttä, saman välin myöhemmin muodostuneita yhteyksiä edustaa Saviselkä–Piippola-museotie.

Tien historia

Paltaniemi asutettiin 1550-luvulla ja 1500-luvun lopussa siitä tuli kirkollinen ja hallinnollinen keskus. Paltaniemeen johtava kesätie teetettiin kulkukelpoiseksi 1610, aluksi vain ratsutieksi. Vuonna 1634 Paltaniemeen oli määrätty maantien varteen kestikievari ja 1682 tie määrättiin tehtäväksi vaunuilla ajettavaksi. Oulujärven pohjoispuolelle valmistui vuonna 1857 tie Oulusta Kajaaniin. Paltaniemellä oli vielä merkitystä talvitien osana. Merkitys väheni vasta 1900-luvulla, kun maantien talvikunnossapito vakiintui ja autoliikenne yleensäkin lisääntyi.
Paltamon emäkirkolta oli tehty tiepohja Kajaaniin 1651. Museotie on osa tätä tietä ja tien linjauksen oletetaan säilyneen siltä ajalta, samoin tien tasausviivan. eli tien keskikohdan korkeusvaihtelun.
Paltaniemessä oli Oulujärven pitäjän keskuskylä vuodesta 1599 lähtien ja 1640-luvulta lähtien se oli Paltamon pitäjän kirkonkylä. Kylän hallinnollinen merkitys säilyi 1850-luvulle saakka. Paltaniementien kulttuurikohteita ovat muun muassa Paltamon seurakunnan omistama Paltamon vanha kirkko eli Paltaniemen kuvakirkko museotien varrella ja Eino Leinon syntymäkoti Hövelö tien lähistöllä.
Nokkasiili

Levinneisyys

Nokkasiiliä tavataan ainoastaan Australiassa, Tasmaniassa ja Uudessa-Guineassa, missä laji on elänyt lähes muuttumattomana jo kymmeniä miljoonia vuosia.

Ulkonäkö ja elintavat

Nokkasiili muistuttaa ulkonäöltään suurta siiliä, vaikka ei olekaan näille sukua. Sillä ei ole lainkaan korvalehtiä, mutta silti erinomainen kuulo. Eläimeltä puuttuvat myös hampaat kokonaan, mutta se ei niitä tarvitsekaan, sillä sen ravinto koostuu pääasiassa pienistä termiiteistä ja muurahaisista, joita se pyydystää pitkällä ja tahmealla kielellään. Sillä on jaloissaan voimakkaat kynnet, joilla sen on helppo avata lujakin termiittikeko.
Uhattuna nokkasiili suojautuu samoin kuin siilikin, eli kiertyy piikikkääksi palloksi.

Lisääntyminen

Lisääntymisaikana naaraalle kehittyy erityinen pussi, johon se asettaa yhden 1,2 senttiä pitkän munan. Poikanen kuoriutuu kymmenen päivän kuluttua ja saa ensimmäisen ravintonsa emon tuottamasta maidosta, joka tihkuu sen ihon läpi maitorauhasista. Toisin kuin useimmilla muilla nisäkkäillä, nokkasiilillä ei ole lainkaan nisiä.
Nokkasiili voi tarhaoloissa elää jopa lähes 50-vuotiaaksi.

Ravinto

Nokkasiilin ravintoa ovat pääasiassa termiitit ja muurahaiset.
Auli Korhonen

Auli Marja Korhonen (s. 28. helmikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä, ympäristötaiteilija ja taidemaalari. Korhonen käyttää veistoksissan eri materiaaleja, kuten kiveä, lasia ja metallia.
Korhonen on opiskellut taidemaalariksi Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1974–1978. Lisäksi hän on opiskellut Tukholman Kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa kuvanveisto- ja monumentaalimaalausosastolla kalkkimaalaustekniikoita vuosina 1980–1982.

Näyttelyt ja julkiset teokset

Auli Korhonen on pitänyt yksityisnäyttelyitä sekä Suomessa että Suomen ulkopuolella vuodesta 1983 lähtien, osallistunut ryhmänäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hän on menestynyt veistos- ja muissa suunnittelukilpailuissa. Korhosen julkisia veistoksia on pysyvästi esillä Suomessa ja muissa maissa, sekä ulko- että sisätiloissa. Hän on tehnyt myös useita veistoksia yksityisiin tiloihin Suomeen ja muihin maihin. Eräs Korhosen käyttämä materiaali on lasi. Lasiteos Healing Spirit and Water on Espoon Jorvin sairaalan 30-vuotisjuhlaan tilattu ulkoilmateos, jossa lasin lisäksi elementteinä ovat betoni, teräs, kupari ja valo. Teos on sijoitettu sairaalan ajorampin viereen.
Punapääbarbi

Ulkonäkö ja koko

Punapääbarbi voi kasvaa 6-8 cm pitkäksi. Sen vartalo on mustaharmaaraidallinen. Kutuvalmiilla aikuisella koiraalla on punainen pää. Koiraan raidat ovet selkeämmät ja evät tummemmat kuin naaraan.

Alkuperä

Punapääbarbi on kotoisin Sri Lankan vuoristopuroista jopa 300 metrin korkeudesta. Joidenkin populaatioiden sanotaan vähentyneen akvaariokaupan takia. Nykyisin myydään vankeudessa kasvatettuja yksilöitä.

Käyttäytyminen

Punapääbarbeja pidetään akvaariossa vähintään viiden yksilön parvissa.  Kala on vilkas ja voi varsinkin yksinäisenä ahdistella rauhallisempia lajeja. Lajitoverien seura rauhoittaa sitä.
Gangan Comics

Gangan Comics on Square Enixin omistama mangajulkaisija. Gangan Comicsiin lukeutuu 5 Japanissa ilmestyvää lehteä, joista kukin on suunnattu eri lukijaryhmille.

Lehdet

Vuonna 1991 Enix aloitti kuukausittain ilmestyvän Gekkan Shōnen Gangan julkaisemisen. Yleensä yli 600-sivuisen lehden sarjakuvat ovat toimi- scifi- ja fantasiatapainotteisia. Shōnen Gangan on nimensä mukaan suunnattu 8-14-vuotiaille pojille, kuten myös kolme muuta Gangan Comicsin lehteä: Gangan Powered, Gekkan Gangan Wing ja Gekkan GFantasy. Joulukuusta 2004 lähtien julkaistu Young Gangan puolestaan on suunnattu 15-20-vuotiaille pojille.
Square Enixin menestynein manga on Gekkan Shōnen Ganganissa ilmestyvä Fullmetal Alchemist, jonka kokoomapokkareita oli lokakuussa 2007 myyty Japanissa yli 27 miljoonaa kappaletta. Osa sarjakuvista perustuu yhtiön videopelisarjoihin, kuten Dragon Questiin ja Star Oceaniin.