google/wiki40b huggingface dataset:
Aarne Varonen

Aarne Tauno Varonen (20. tammikuuta 1897 Käkisalmi – 15. lokakuuta 1918 Tornio) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat kaupanhoitaja Juho Varonen (16. kesäkuuta 1873) ja Katri o.s Toikka (1. huhtikuuta 1872).
Hän harrasti urheilua, etenkin juoksua ja hiihtoa. Hän kuului Viipurissa V. & U:seura Kisaveikkoihin 1911–1914 ja myöhemmin Tornion Röytässä Jyskyyn.

Jääkärikausi

Varonen oli kansakoulun käynyt torniolainen kauppa-apulainen, joka liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 13. helmikuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla asemasotaan Misse-joella ja Riianlahden rannikkoasemissa. Rintamapalveluksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 9. lokakuuta 1916 ja komennettiin 24. marraskuuta 1916 etappitehtäviin Ruotsiin. Hän toimi Ruotsin rajalla oppaana ja jääkärien salaisen postin sekä aseiden kuljettajana ja toi joitakin pommeja Suomeen. Epäonnekseen hän joutui kesällä 1917 venäläisten sotilaiden pidättämäksi ja oli noin kaksi kuukautta vangittuna Katajanokan vankilassa Helsingissä, jonka jälkeen hänet laskettiin vapaaksi.
Vapauduttuaan Varonen liittyi Kemin suojeluskuntajärjestöön. Siellä eräs punainen ampui murha-aikeessa häntä 30. tammikuuta 1918. Luoti meni nenän alapuolelta sisään ja tuli korvan luota ulos katkaisten kuusi hammasta ja särkien kitalaen. Joitakin päiviä myöhemmin punaiset vangitsivat hänet ja lähtivät viemään Ouluun tutkittavaksi. Punaisten juna palasi kuitenkin Haukiputaalta takaisin, koska Oulussa oli parasta aikaa taistelu. Kun eteläpohjalaiset valloittivat Kemin, hän pääsi vapaaksi ja lähti 8. helmikuuta Vaasaan, josta siirtyi sittemmin Oulaisiin ja sieltä Savon 2. pataljoonan mukana rintamalle.

Vapaussota

Suomen sisällissotaan hän liittyi Lapualla ja sijoitettiin 2. Krenatöörirykmentin 2. Savon pataljoonan konekivääriosastoon ja otti kiväärinjohtajana osaa taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Lempäälässä, Tampereella ja Vesilahdella.

Vapaussodan jälkeen

Hän palveli sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina 2. Krenatöörirykmentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonan 3. komppaniassa, josta hänet siirrettiin syyskuussa vuonna 1918 Tornion rajavartiopataljoonaan. Hänen kohtalokseen tuli haavoittuminen 10. lokakuuta 1918 Torniossa hänen yrittäessään vangita saksalaista sotilaskarkuria nimeltään Valter Hamam. Saksalainen ampui parabellum-pistoolilla kaksi peräkkäistä laukausta, joista ensimmäinen laukaus meni Varosen vatsan kohdalta läpi ruumiin ja toinen laukaus ohi. Tämän jälkeen Varonen ampui mauserpistoolilla saksalaista otsaan niin, että tämä heti kuoli. Varonen kuoli haavoihinsa 15. lokakuuta 1918 ja haudattiin Tornion hautausmaahan yksityiseen hautaan. Alatornion kirkolla on Varosen muistolaatta.
Iilinlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109,4 metriä mpy.
Elias Lönnqvist

Elias Wilhelm Lönnqvist (12. huhtikuuta 1875 Jepua – 14. helmikuuta 1949) oli suomalainen asemapäällikkö ja kielitieteen harrastaja.
Lönnqvistin vanhemmat olivat maakauppias Elias Lönnqvist ja Sanna Kaisa Juhontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1896 ja opiskeli sitten jonkin aikaa oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Lönnqvist toimi rautatievirkamiehenä ja viimeksi hän oli asemapäällikkönä Vainikkalassa 1929–1940.
Lönnqvist oli 1911–1912 kirjeenvaihdossa kielitieteeseen liittyvistä asioista kirjailija August Strindbergin kanssa. Strindberg oli väittänyt 1908 julkaistussa kirjassaan En ny blå bok suomen kielen saaneen kaikki sanansa lainoina muilta kieliltä ja maailman kaikkien kultturikielien polveutuvan hebrean kielestä. Suomalaiset kielitieteen harrastajat taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa, vaasalainen kapteeni ja liikemies Axel Theodor (Teddi) Finnilä (1868–1920) ja Kuurilassa asemapäällikkönä toiminut Elias Lönnqvist taas kannattivat teoriaa jonka mukaan kaikki maailman kielet polveutuivat suomen kielestä. Vilkas kirjeenvaihto Strindbergin ja suomalaisten väliillä alkoi joulukuussa 1911 ja se jatkui aina Strindbergin kuolemaan saakka toukokuussa 1912. 
Omat tutkimuksensa Lönnqvist julkaisi 1931 ja 1945 kahtena kirjana otsikolla Suomenkieli kaikkien kulttuurikielten avaimena. Hän ei näissä teoksissa viitannut Wettenhovi-Aspan kielitieteellisiin tutkimuksiin vaikka hän muussa yhteydessä olikin tunnustautunut Wettenhovi-Aspan oppilaaksi kielitieteen alalla.
Rusovuohenkuusama

Käyttö

Rusovuohenkuusama soveltuu tiheän kasvutapansa ja tuuhean lehdistönsä ansiosta peitto- ja verhopensaaksi, sekä puiden juurelle. Se varjostaa maanpinnan niin tehokkaasti, että rikkakasvit pysyvät hyvin loitolla.

Kasvupaikkavaatimukset

Rusovuohenkuusama, samoin kuin esimerkiksi sukulaisensa keltavuohenkuusama (Diervilla lonicera) viihtyy sekä auringossa että varjossa, mutta parhaiten puolivarjossa. Tavallinen, läpäisevä puutarhamaa sopii parhaiten, sillä seisova vesi ei tee hyvää juurille.
Mulibrey-nanismi

Mulibrey-nanismi (tunnetaan myös nimellä  Perheentupa oireyhtymä, Perheentupa syndrooma) on peittyvästi periytyvä harvinainen kasvuhäiriöoireyhtymä, joka johtuu geenivirheestä 17. kromosomissa. Taudin kuvasi lastenlääkäri Jaakko Perheentupa Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Lastenklinikalta 1970. Tiedossa on 80 suomalaista potilasta ja parisenkymmentä muuta kansallisuutta olevaa potilasta. Sairauden nimi kertoo sen keskeisimmät piirteet: se aiheuttaa nanismia eli lyhytkasvuisuutta sekä lihas-, maksa-, aivo- ja [silmänpohjan]muutoksia. "Mulibrey" tulee mainittujen elinten englanninkielisten nimien alkukirjaimista: muscle, liver, brain ja eye. Ominaispiirteisiin kuuluu hennot lihakset, suurentunut maksa ja laajat aivokammiot. Usein sairauteen liittyy sydänvaurio. Mulibrey-nanismissa aikuisilla potilailla tyypillistä on rasvamaksa.
Mulibrey-nanismissa naisten aikuispituisuus on 130-155cm ja miesten 145-162cm.
Mulibrey-nanismissa aikuisiällä on vaarana insuliiniresistenssin kehittyminen ja usein metabolinen oireyhtymä. Molemmilla sukupuolilla sairaus alentaa fertiliteettiä. Muuten Mulibrey nanismia sairastava ihminen voi elää lähes normaalia elämää.
Mulibrey-nanismi kuuluu suomalaiseen tautiperintöön. Se on Suomessa kansainvälisillä mittapuilla yleinen (1/37 000). Mulibrey-nanismin aiheuttava geeni löytyi vuonna 2000.
X-tra

Kritiikkiä

Kansalaisjärjestö Finnwatchin 2013 julkaisemassa selvityksessä kaupan omien merkkien vastuullisuudesta kävi ilmi, että X-tra -tonnikalasäilykkeiden tuotannossa Thaimaassa oli ongelmia. Pienellä palkalla työskentelevien työntekijöiden henkilöllisyysasiakirjoja oli takavarikoitu eikä kaikilla ollut kirjallisia työsopimuksia. S-ryhmä ilmoitti ryhtyneensä toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi.
Tyypin 23 torpedovene

Suunnittelu

Alusluokka oli ensimmäinen Saksassa suunniteltu ja toteutettu ensimmäisen maailmansodan jälkeinen luokka. Suunnitteluun vaikutti runsaasti aiemmat suunnitelmat ja valmistusmenetelmät, mikä teki siitä vanhentuneen oloisen. Suunnitelman mukaan aluksille piti asentaa 50 cm torpedoputket ja tykkien piti olla sodassa testattuja 1916 mallin 10,5 cm tykkejä. Turbiinimoottorit eivät olleet enättäneet sotaan, minkä vuoksi päätettiin luokan aluksilla testata neljän eri valmistajan ratkaisuja. Torpedoputkien kaliiperi nostettiin 1931 55 cm:een.
Juovasulkahautoja

Koko ja ulkonäkö

Juovasulkahautojakoiras voi saavuttaa 16,5 cm pituuden, naaras jää pienikokoisemmaksi. Yleisväritykseltään laji on tumma ja kyljessä on muutama vaaleampi suomurivi. Selvimmin lajin tunnistaa sen evistä. Rintaevät ovat hyvin pitkät ja pyrstöevä on laidoilta pidentynyt.

Vesiolot ja ravinto

Parhaiten juovasulkahautoja viihtyy vedessä, jonka lämpötila on 23–25 °C . Ravintonaan laji käyttää pieniä äyriäisiä ja eläinplanktonia.
HMS Kent (1901)

Palvelus

HMS Kent palveli Kiinan asemalla 1906-1913 ja se palasi Portsmouthiin huollettavaksi elokuussa 1913. Alus lähetettiin Falklandin saarille syyskuussa 1914 ja se otti osaa Falklandin saarten taisteluun 8. joulukuuta upottaen Saksan keisarikunnan laivaston kevyen risteilijän SMS Nürnbergin. Alus etsi HMS Glasgowin kanssa Tulimaan rannikolta SMS Dresdenin, joka upotettiin 14. maaliskuuta 1915. Alus siirrettiin maaliskuussa 1915 Kiinan asemalle, mutta se palasi Britteinsaarille jo toukokuussa. Sen alempien runkokasemattien kuusituumaiset tykit siirrettiin kaksi kantta ylöspäin 1917.
Alus suojasi Kanaalin saattueita kesäkuussa 1918 ja heinäkuussa se siirrettiin Kiinan asemalle. Alus lähetettiin Vladivostokiin tammikuussa 1919, kun japanilaiset ja amerikkalaiset sotivat alueella bolshevikkijoukkoja vastaan. Alus laitettiin myyntilistalle Hong Kongissa maaliskuussa 1920.
Lapsiasiainvaltuutettu (Venäjä)

Lapsiasiainvaltuutettu on Venäjällä presidentin hallintoon kuuluva virkamies. Venäjän aiempi lapsiasiainvaltuutettu Pavel Astahov herätti Suomessa huomiota räväköillä lausunnoillaan runsaiden lapsikiistojen aikana. Astahovin seuraaja Anna Kuznetsova sanoo pyrkivänsä yhteistyöhön.
Museum für Naturkunde

Museum für Naturkunde on Berliinissä toimiva luonnonhistoriallinen museo. Museo sijaitsee Mitten kaupunginosassa Invalidenstrasse-kadun varrella. Vuoteen 2009 saakka museo oli Humboldt-yliopiston alainen, mutta sittemmin sitä on ylläpitänyt erityinen säätiö, joka kuuluu Leibniz-Gemeinschaftiin.

Kokoelmat

Museon näyttelytilat ovat 6 600 neliömetrin laajuiset. Museon kokoelmat käsittävät yli 30 miljoonaa esinettä, joiden joukossa on joitain huomattavia kohteita. Lasikattoisella valopihalla eli niin sanotussa dinosaurushallissa on seitsemän koottua dinosauruksen luurankoa. Niistä tunnetuin on 150 miljoonaa vuotta vanha Brachiosauruksen luuranko, jonka saksalainen paleontologiryhmä löysi vuonna 1909 Tendaguru-kukkulan luota nykyisestä Tansaniasta. Se on pystytettynä yli 13 metriä korkea ja siten maailman suurin koottu aito dinosauruksen luuranko. Se saatiin koottua ensimmäisen kerran vuonna 1937. Luuranko koottiin uudelleen vuosina 2005–2007 viimeisimmän tieteellisen tiedon pohjalta. Toinen kuuluisa näyttelyesine on samassa salissa esillä oleva muinaislintu Archaeopteryxin fossiili, joka on parhaiten säilynyt maailman yhdeksästä kyseisen lajin fossiilista. Se löydettiin vuosien 1874 ja 1876 välisissä kaivauksissa Blumenbergistä läheltä Eichstättiä. Vanhin museon esineistä on 4,6 miljardia vuotta vanha meteoriitti.

Historia

Arkkitehti August Tieden suunnittelema museorakennus valmistui vuonna 1889, ja sinne yhdistettiin kolme Humboldt-yliopiston alaista museota: geologis-paleontologinen, mineraloginen ja eläintieteellinen museo. Ne oli kaikki perustettu samaan aikaan yliopiston kanssa vuonna 1810. Erillinen museorakennus oli tarpeen, koska 1880-luvulla luonnonhistorialliset kokoelmat täyttivät jo kaksi kolmasosaa yliopiston tiloista. Kokoelmia oli kartutettu 1800-luvun alusta alkaen, ja niihin kuului muun muassa löytöjä Alexander von Humboldtin, Leopold von Buchin ja Adelbert von Chamisson tutkimusmatkoilta. Eläintieteellisen kokoelman perustana oli muun muassa kreivi Johann Centurius von Hoffmannseggin yksityinen kokoelma. Keisarikunnan aikana kokoelmat laajenivat huomattavasti lisää uusien saksalaisten tutkimusretkien myötä.
Museorakennus vaurioitui toisen maailmansodan pommituksissa helmikuussa 1945, mutta se saatiin kunnostustöiden myötä avattua uudelleen jo saman vuoden syyskuussa. Se oli ensimmäinen Berliinin museoista, joka avattiin uudelleen sodan jälkeen. Pommitukset tuhosivat kuitenkin koko itäsiiven. Pääosa kokoelmista pelastui, mutta suurten nisäkkäiden ja valaiden jäännökset menetettiin.
Kylmän sodan aikana museo oli Itä-Saksan puolella, ja se sai uusia esineitä lähinnä sosialistisista veljesmaista, kuten Mongoliasta ja Kuubasta. Pääosa museorakennuksesta kunnostettiin vuosina 2005–2007, ja sinne avattiin uusi pysyvä perusnäyttely, jonka aiheena on evoluutio. Itäsiiven uudelleenrakentaminen käynnistyi vuonna 2006. Sen valmistuttua sinne sijoitettiin vuonna 2010 nesteisiin säilöttyjen näytteiden kokoelmat.
Kuksa

Kuksa on juoma-astia, joka valmistetaan puusta, mieluiten pahkasta kovertamalla. Kuksa on helppokäyttöinen, kevyt ja hyvin valmistettuna pitkäikäinen. Kuksia valmistetaan myös pelkiksi koriste-esineiksi.

Puhtaanapito

Kuksa puhdistetaan kostealla pyyhkeellä tai huuhtomalla puhtaalla vedellä aina käytön jälkeen.
Kuksaan ei saa missään olosuhteissa tumpata tupakkaa tai sikaria.
Pesuaineita kuksan puhdistukseen ei saa käyttää, koska ne pilaavat astian. Astianpesuaine imeytyy huokoiseen puuhun ja aiheuttaa kupista juotuun juomaan makuvirheitä.
Lappilaisen uskomuksen mukaan voi myös menettää onnensa, jos kuksan pesee; ainoastaan tunturipurossa huuhtominen on sallittua.

Käyttöönotto

Tekovaiheessa aitoa kuksaa keitetään suolavedessä, jolloin suola imeytyy puuhun. Suola liukenee myös kuksasta juotavaan juomaan, jos kuksaa ei ennen käyttöönottoa käsitellä.
Suola on hygroskooppista ja sitoessaan kosteuttaa estää puun kuivumisen ja halkeamisen.
Suolan liukenemisen voi estää käsittelemällä sisäpinnan kahvirasvalla, mikä tapahtuu kaatamalla kuppiin kahvia, joka muutaman minuutin päästä kaadetaan pois, sekä hinkkaamalla sisäpintaa käytetyillä, märillä kahvinporoilla. Tällöin kahvirasva imeytyy kupin sisäpintaan ja muodostaa siihen kalvon, joka estää kuksan kuivumisen ja halkeamisen ja vieraiden makujen imeytymisen.
Jotkin teollisesti valmistut kuksat käsitellään parafiiniöljyllä.
Kuksan makua voi myös muuttaa tilkalla viinaa ennen rasvakäsittelyä.
Andien diplomaattinen kriisi 2008

Andien diplomaattisella kriisillä viitataan Kolumbian, Ecuadorin ja Venezuelan välirikkoon vuonna 2008. Kriisi ei johtanut sotaan ja se saatiin lopulta ratkaistua diplomatian keinoin.
Kriisi alkoi, kun Kolumbian ilmavoimat hyökkäsi FARCin leiriä vastaan Ecuadorin puolella tappaen FARCin päällystöön kuuluneen Raúl Reyesin. Kolumbian silloinen presidentti Álvaro Uribe ilmoitti Kolumbian asevoimien operaatiosta Ecuadorille jälkikäteen pahoitellen tapausta. Ecuadorin presidentti Rafael Correa tuomitsi rajaloukkauksen ja kutsui iskua kylmäveriseksi (FARC-sissejä vastaan hyökättiin heidän nukkuessaan). Ecuador kutsui diplomaattinsa pois Kolumbiasta vaatien Kolumbialta anteeksipyyntöä. Venezuelan entinen presidentti Hugo Chávez kutsui iskua pelkurimaiseksi, kehui Reyesia ”hyväksi vallankumoukselliseksi” ja sanoi Venezuelan olevan valmis puolustamaan Ecuadoria. Chávez vertasi Kolumbian toimia Israelin toimiin Lähi-idässä ja varoitti Kolumbiaa olemaan hyökkäämästä Venezuelaan. Venezuela sulki Kolumbian suurlähetystön, kutsui suurlähettiläänsä kotiin Kolumbiasta ja lähetti joukkoja Kolumbian rajalle. Myös Nicaragua ilmoitti välirikosta Kolumbian kanssa.
Useat Latinalaisen Amerikan maat (esimerkiksi Brasilia ja Meksiko) tuomitsivat Kolumbian iskun. Fidel Castro tuomitsi iskun ja sanoi sen olleen "hirveä rikos". Kritiikkiä Kolumbian iskua kohtaan herätti myös se, että FARCin kanssa oltiin neuvottelemassa panttivankien vapauttamisesta, jossa Reyes oli keskeisessä roolissa. Uribe ilmoitti, että Kolumbialla on oikeus puolustaa itseään Ecuadorissa oleskelevien FARC-sissien aggressioilta ja syytti Correan vastaanottaneen rahaa äärivasemmistolaiselta sissiliikkeeltä. Correa kiisti syytteet ja totesi, että viidakkoalueita on ”työlästä valvoa”. Yhdysvallat tuki Kolumbiaa kriisissä ja varoitti Venezuelaa "provokatiivisista liikkeistä. Kriisi saatiin lopulta selvitettyä diplomatian keinoin Santo Domingossa järjestetyssä huippukokouksessa, jossa muun muassa Dominikaanisen tasavallan entinen presidentti Leonel Fernández ja Amerikan valtioiden järjestö toimivat välittäjinä. Nicaragua ilmoitti korjaavansa välinsä Kolumbian kanssa. Uribe pyysi elokuussa 2009 anteeksi Ecuadorin puolelle tehtyä iskua. Correa hyväksyi Uriben anteeksipyynnön ja maat alkoivat lämmitellä suhteitaan. Kolumbian ja Venezuelan välit lämpenivät hitaammin. Uribe syytti Venezuelaa FARC-sissien tukemisesta. Kolumbian ja Venezuelan välit pysyivät kireinä entisen puolustusministerin Juan Manuel Santosin valintaan asti. Kolumbian ja Ecuadorin välit palasivat normaalille tasolle marraskuussa 2010.
Cem Özdemir

Cem Özdemir [ʤɛm ˈœzdɛmiʀ] (s. 21. joulukuuta 1965 Bad Urach, Länsi-Saksa), on saksalainen Liittouma 90/Vihreät -puolueen poliitikko. Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi yhdessä  Claudia Rothin kanssa syksyllä 2008.

Henkilöhistoria

Özdemir syntyi turkkilaisille vanhemmille Länsi-Saksassa vuonna 1965. Hän liittyi Saksan vihreisiin vuonna 1981 ja sai Saksan liittotasavallan kansalaisuuden vuonna 1984. Vuonna 1994 hän valmistui pääaineenaan sosiaalipedagogiikka.
Vuonna 1994 hänet valittiin ensimmäisenä turkkilaisperäisenä Saksan liittopäiville. Vuodesta 2004 vuoteen 2009 hän toimi Saksan vihreiden edustajana Euroopan parlamentissa.
Hän on mm. vaatinut Turkkia myöntämään kurdeille oikeudet.
Tuntemattoman sotilaan hauta (Ateena)

Tuntemattoman sotilaan hauta (kreik. Μνημείο του άγνωστου στρατιώτη, Mnimeío tou ágnostou stratióti) sijaitsee Ateenassa Sýntagma-aukion itälaidalla Kreikan parlamenttitalon edustalla. Se kunnioittaa Kreikan sodissa kaatuneiden sotilaiden muistoa ja se on paljastettu 25. maaliskuuta 1932.
Hauta on tuntemattomille sotilaille osoitetuille haudoille tyypillisesti kenotafi eli tyhjä muistohauta. Hautaa koristaa kuolevaa hopliittisotilasta esittävä reliefi. Eusonit eli presidentillinen vartiokaarti vartioi hautaa ja suorittaa sen edessä vahdinvaihdon tasatunnein ja juhlallisen vahdinvaihdon sunnuntaiaamupäivisin.
Haudan kummallakin puolella on lainaus Thukydideen Peloponnesolaissodasta. Vasemmalla puolella on lainaus kohdasta, joka kuvaa peloponnesolaissodassa kaatuneiden ateenalaisten sotilaiden hautajaisia:
»ΜΙΑ ΚΛΙΝΗ ΚΕΝΗ ΦΕΡΕΤΑΙ ΕΣΤΡΩΜΕΝΗ ΤΩΝ ΑΦΑΝΩΝ

Tyhjät paarit niitä kaatuneita varten, joiden ruumiita ei ole löydetty»
Haudan oikealla puolella on lainaus kyseistä kohtaa seuraavasta Perikleen hautajaispuheesta:
»ΑΝΔΡΩΝ ΕΠΙΦΑΝΩΝ ΠΑΣΑ ΓΗ ΤΑΦΟΣ

Kuuluisien miesten hautana on koko maailma»
Lisäksi haudan kummallekin puolelle on kirjoitettu Kreikan sotien taistelupaikkojen nimiä. Vasemmalla puolella olevien portaiden luona luetellaan ensimmäisen ja toisen Balkanin sodan sekä ensimmäisen maailmansodan taistelupaikkoja 1910-luvulla, oikealla puolella olevien portaiden luona Turkkia vastaan käydyn Vähä-Aasian sotaretken taisteluja 1920-luvulla. Reliefin kummallakin puolella Thukydides-lainausten alla luetellaan toisen maailmansodan taistelupaikkoja sekä sen jälkeisistä taisteluista Korean sota ja Kyproksen miehitys.
Permin piiri

Permin piiri (ven. Пе́рмский райо́н, Permski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 3 753 neliökilometriä. Asukkaita on 87 000 henkeä (vuonna 2009).
Permin piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Krasnokamskin ja Dobrjankan piireihin sekä Permin kaupunkiin, koillisessa Tšusovoin, kaakossa ja etelässä Kungurin, lounaassa Osan sekä lännessä Ohanskin ja Nytvan piireihin. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, hiekka ja sora.
Piiriin kuuluu Jugo-Kamskin kaupunkikunta sekä 24 maalaiskuntaa: Beršet, Dvuretšenskoje (keskuspaikka Ferman asema), Froly, Gamovo, Holovskoje (Skobelevka), Jug, Kojanovo, Kondratovo, Kukuštan, Kultajevo, Kurašim, Ljady, Lobanovo, Mostovaja, Muljanka, Nižnije Mully, Palnikovskoje (Nižni Palnik), Platošino, Roždestvenskoje, Savinskoje (Pesjanka), Sokol, Sylva, Ust-Katška, Zabolotskoje (Gorški). Hallinnollinen keskus on Permin kaupunkipiirikuntaan kuuluva Verhnije Mully. Asutuskeskuksia on yhteensä 226.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 86,8 % venäläisiä, 4,7 % tataareja ja 2,8 % komipermjakkeja. Seudulla asuu Permin aluepiirin pohjoisin tataariryhmä, Mullyn tataarit. Piirissä on runsaasti huvila-asutusta. Kesäisin väkiluku nousee 250–300 tuhanteen.
Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen maantie ja rautatie sekä Permin ja Osan välinen maantie. Piirin alueella sijaitsee Permin kansainvälinen lentoasema Bolšoje Savino.
Pääelinkeinot ovat teollisuus sekä maidon, lihan ja vihannesten tuotantoon erikoistunut maatalous.
Piirissä toimii ammattikoulu, Jekaterinburgin kemian koneenrakennusteknikumin filiaali, maatalouden tutkimuslaitos, lasten taide- ja musiikkikouluja, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos sekä runoilija Vasili Kamenskin kotimuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Niva (”Vainio”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Jugin, Koltsovon, Kultajevon ja Lobanovon ortodoksiset kirkot sekä Hohlovkan kansatieteellinen museoalue.
Bruno Lähteenmäki

Ari ”Bruno” Lähteenmäki (s. 1962) on suomalainen muusikko ja ääninäyttelijä. Lähteenmäki toimii UpTempo-yrityksen johdossa.
Lähteenmäki on ohjannut Winx Klubin osien 1–10 ja Kauhulan koulun osien 1–2 suomenkielisten versioiden ääninäyttelyn.
Mätäsvaara

Mätäsvaara on kylä Lieksassa. Se sijaitsee Pielisen itäpuolella Lieksan ja Nurmeksen välillä 27 kilometrin päässä Lieksan keskustasta. Kylällä on kaivosmenneisyys. Kaivos tunnetaan myös Forsströmin louhoksena.

Mätäsvaara ennen kaivosta

Mätäsvaaralla vaelsi 1800-luvulla nilsiäläinen maallikkosaarnaaja Paavo Ruotsalainen. Saarnapaikkanaan hän piti Konnanvaaran taloa.

Konserttipaikka

Kaivos suljettiin sotien jälkeen ja sadevesi täytti osan kaivannosta. Laguunin keskelle on nykyisin rakennettu esiintymislava, jossa suurin osa Lieksan Vaskiviikon Mätäsvaaran kaivoksen konserteista esitetään. 350-paikkaisessa avoimessa katsomossa konserttielämyksiä on miellyttävä seurata. Konserttipaikkaa ympäröivät graniitti-gneissikalliot nousevat yli 40 metrin korkeuteen ja takaavat erinomaisen akustiikan.
Maailmankieli

Englanti

Englanti on tunnetuin globaaleista kielistä. Sitä opetetaan yleisesti niissäkin maissa, joissa englanti ei ole virallisena kielenä. Tämän vuoksi sitä käytetään kansainvälisessä viestinnässä yhä enemmän. Englannin osaaminen on länsimaissa nykyisin varsin tärkeää. Englantia puhuvia voidaan laskutavasta riippuen sanoa olevan hieman yli miljardista kahteen miljardiin.

Ranska

Ranskaa pidetään myös yhtenä maailmankielenä. Sitä puhuu arviolta noin 200 miljoonaa ihmistä viidessä maanosassa, joko äidinkielenä tai työkielenä. Ranska on historiallisista syistä virallinen diplomaattien ja kansainvälisen postilaitoksen käyttämä kieli. Ranska on myös tärkeä kieli myös EU:ssa, jossa useat viralliset tekstit laaditaan ensin ranskaksi ja vasta sitten käännetään muille kielille. Ranska on kuitenkin menettänyt globaalia asemaansa englantiin nähden.

Arabia

Arabia on keskeinen kieli islamilaisessa maailmassa, koska se on Koraanin kieli ja valtaosa uskontoon liittyvistä käsitteistä on arabiankielisiä. Vaikka valtaosa maailman muslimeista ei osaa arabiaa sujuvasti vaan yleensä tuntevat vain uskonnonharjoittamiseen ja rukouksiin liittyvää sanastoa, on arabian oppiminen edelleen välttämätön osa islamilaisen uskonoppineen koulutusta.
Adolf Krank

Adolf Krank (26. toukokuuta 1841 Kööpenhamina – 16. helmikuuta 1940 Janakkala) oli suomalainen kirkkoherra. Hän oli Suomen vanhin virassa ollut kirkkoherra kuollessaan 98-vuotiaana.
Krankin vanhemmat olivat merikapteeni Simon Petter Krank (1792–1845) ja Maria Josefina Durchman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1862 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1868. Krank vihittiin samana vuonna papiksi.
Krank toimi Tammelan kappalaisena 1874–1888. Hän oli sitten Janakkalan kirkkoherrana yli 50 vuoden ajan vuodesta 1888 aina kuolemaansa saakka 1940. Krank sai rovastin arvon 1898. 
Krank ei enää itse pystynyt hoitamaan vuodesta 1922 alkaen ja viimeisen puheensa saarnatuolista käsin hän piti vuonna 1931 Janakkalan pitäjän 500-vuotisjuhlassa. Kirkkoherran tehtäviä hoitivat apulaisina toimineet papit mutta Krank oli silti virassaan kuolemaansa saakka koska kirkkoherran virka oli tuolloin elinikäinen.
Adolf Krank oli naimisissa 1870–1927 Kristina Sofia Hedströmin (1849–1927) kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä ja kolme poikaa. Pojat suomensivat sukunimensä muotoon Rankka. Heitä olivat lyseon lehtori Adolf Wilhelm Rankka ja arkkitehti Armas Rankka.