Renault FT-17

Ranskalainen Renault FT 17

Ranskalainen Renault FT 17 -panssarivaunu on nykyaikaisten panssarivaunujen esi-isä. Ennen Renaultia missään vaunussa ei ollut nykyään itsestään selvänä pidettävää asettelua: moottori takana, ajaja edessä ja johtaja tornissa, jota voitiin kääntää 360 astetta. Aiemmat vaunut olivat hyvin kömpelöitä ja muotoilultaan epäkäytännöllisiä, ja niiden aseistus oli kylkiin pultatuissa kasemateissa. Renaultin omalaatuista ulkonäköä lisäsi takaosaan liitetty "suksi". Vaunun lyhyen mitan vuoksi vaunun oli hankala ylittää juoksuhautoja. Suksi paransi asiaa siirtämällä vaunun painopistettä taaemmas, ja estämällä vaunun perää tippumasta juoksuhautoihin.

Tykkivarustus

Tykillä varustettujen Renaultien varustuksena oli 37 mm:n Puteaux-tykki. Näitä malleja kutsuttiin Suomessa koirasvaunuiksi.

Konekiväärivarustus

Osa vaunuista varustettiin 8 mm Hotchkiss-konekiväärillä. Näitä vaunuja Suomessa kutsuttiin naarasvaunuiksi.

Viestivarustus

Pieni osa vaunuista varusteltiin viestikäyttöön johtamisen mahdollistamiseksi.

Italialainen Fiat 3000

Renaulteja valmistettiin myös Italiassa FIAT 3000:na. Konekiväärillä varustettua Fiat 3000A-mallia, L5/21 valmistettiin 100 kappaletta ja tykillä varustettua Fiat 3000B-mallia, L5/30, 52 kappaletta. Viimeiset poistuivat käytöstä 1943.

Renault FT-17 Suomessa

Renault FT-17 oli aikanaan suuri menestys, ja Ranska hankki sitä armeijansa käyttöön 3177 kappaletta. FT-17 oli myös Suomen puolustusvoimien ensimmäinen panssarivaunu. Hankinnat perustuivat lähinnä siihen, että ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ranskassa oli runsaasti panssarivaunuja, joista osasta voitiin luopua.
Ensiaskeleitaan ottava Suomi päätti ostaa näitä moderneja vaunuja, joita saapui vuosina 1919 ja 1921 yhteensä 32 kappaletta. Niistä 14 oli "koiraita" ja 18 "naaraita". Suomalaiset Renaultit erosivat myös tornin muodon perusteella. Toisissa oli Renaultin tehtaan kulmikas, toisissa Berlietin tehtaan pyöreä torni.
15. heinäkuuta 1919 Suomeen perustettiin hyökkäysvaunurykmentti Santahaminan varuskuntaan.

Luoteis-Venäjän armeija

Renaultia käytettiin myös itärajamme toisella puolella. Suomi lainasi muutaman vaunun bolsevikkeja vastaan taistelleelle kenraali Judenitšin komentamalle Luoteis-Venäjän armeijalle, mutta myös bolsevikit ihastuivat vaunuun niin että alkoivat tuottaa siitä lähes suoraa kopiota. Ensimmäinen "neuvosto-Renaulteista" ristittiin "Vapaustaistelijatoveri Leniniksi".

Myöhempi käyttö Suomessa

Renault oli 1930-luvulla vanhentunut, mutta varojen puute esti suomalaisia korvaamasta sitä uudemmilla vaunuilla. Renaulteja ei koskaan käytetty Suomessa taisteluissa. Talvisodan sytyttyä vaunut kaivettiin Karjalankannakselle kiinteiksi tulipesäkkeiksi. Suurin osa menetettiin viholliselle, ja viimeiset neljä vaunua poistettiin vahvuudesta vuonna 1942.

Epäonnistunut parannusyritelmä

Vuosien 1919 ja 1921 hankinnoissa Suomeen tuli myös useita Latil-traktoreita ja Weiz-perävaunuja; näiden oli tarkoitus nopeuttaa kaluston maantiesiirtoja. Yritys oli turha: Renault ja perävaunu yhdessä painoivat liikaa eikä marssinopeudesta tullut juurikaan suurempi. Maastossa yhdistelmä juuttui ensimmäiseen vaikeaan kohtaan.
Kaksi Weiz-perävaunua muutettiin ennen Talvisotaa korjaamoperävaunuiksi, jollaisina ne toimivatkin hyvin.
Kaikki Latil- traktorit on ehditty romuttaa. Perävaunuja on säilynyt kaksi; toinen täyskunnostettu on Panssarimuseossa ja toinen huonokuntoinen odottaa museon pajalla.