google/wiki40b huggingface dataset:
Verovapaus

Osingot verovapaita osittain

Yhtiöiden saamat osinkotulot ovat pääosin verottomia silloin, kun ne on saatu listaamattomalta yhtiöltä. Verottomuussäädöksellä vältetään osinkojen ketjuverotus. Yhtiön pörssiyhtiöltä saamat osingot ovat pääsääntöisesti kokonaan veronalaisia (ennen vuotta 2014 osittain veronalaisia).
Julkisuudessa käydyssä verokeskustelussa on toisinaan viitattu yrittäjän (osakeyhtiön osakkaan) saamiin verovapaisiin osinkoihin. Asia koskee etupäässä listaamattomilta osakeyhtiöiltä saatuja osinkoja. Yksityishenkilön osakeomistuksensa perusteella saama osinkotulo oli aiemmin verovapaata, kunhan osinko oli korkeintaan 9 % osakkeiden ns. matemaattisesta arvosta eikä osinko ylittänyt 60 000 €. Vuoden 2014 alusta verotus muuttui siten, että osingosta 25 % on veronalaista pääomatuloa, kunhan osinko on korkeintaan 8 % osakkeiden matemaattisesta arvosta eikä osinko ylitä 150 000 euroa. Loppuosa (75 %) tällaisista osingoista on verovapaata tuloa. 150 000 euron ylittävästä osingosta 85 % on veronalaista pääomatuloa ja 15 % verovapaata, kunhan osinko edelleen on korkeintaan 8 % matemaattisesta arvosta. Sikäli kuin osinko ylittää 8 % rajan, ylimenevä osinko on 75-prosenttisesti veronalaista ansiotuloa ja 25-prosenttisesti verovapaata tuloa. Muutoksen johdosta yksityishenkilö ei enää voi saada täysin verovapaita osinkoja. Osingosta menee vähintään 7,5 % vero, mikä vastaa alhaisinta osinkojen ennakonpidätysprosenttia vuonna 2014.
Yksityishenkilön pörssiyhtiöltä saamat osingot ovat 85-prosenttisesti veronalaista pääomatuloa. 15 % on verovapaata tuloa.
Osinkojen verohelpotukset johtuvat osakkaan kahdenkertaisesta verotuksesta. Osinko maksetaan yrityksen jo verotetun tuloksen perusteella. Aiemmin Suomessa käytössä ollut avoir fiscal -malli otti tämän täydellisesti huomioon siten, että yrityksen maksama vero otettiin huomioon osingon veroa määrättäessä. Näin syntyi veroneutraliteetti muihin pääomatuloihin nähden.

Verovapaat kasinot

Nettikasinon voitot ovat verovapaita, kun kasinolla on Euroopan Talousalueella (ETA-alue) pelilisenssi. Pelilisenssit on pääsääntöisesti rekisteröity Maltalle. Euroopan Talousalueen ulkopuolelle rekisteröityjen nettikasinoiden voitot ovat veronalaista tuloa ja niistä maksetaan verokortin mukaista ansiotuloveroa.
Steve Andrascik

Uran alku

Andrascik pelasi juniorijääkiekkoa WCJHL:n Flin Flon Bombersissa. Kaudella 1967–68 hän teki 30 maalia, ja seuraavana kesänä Detroit Red Wings varasi hänet vuorolla 11. Andrascik pelasi vielä yhden kauden juniorijääkiekkoa, jonka jälkeen syksyllä 1969 hän siirtyi Detroitin farmijoukkue Fort Worth Wingsiin. Detroit vaihtoi Andrascikin New York Rangersin Don Luceen marraskuussa 1970 ja Andrascikin ura jatkui Rangersin farmijoukkueissa. Keväällä 1971 hän voitti CHL:n mestaruuden Omaha Knightsissa. Lopulta huhtikuussa 1972 hänet kutsuttiin pelaamaan Rangersiin, mutta visiitti NHL:ssä jäi yhden pudotuspelin pituiseksi. Seuraavalla kaudella Andrascikin ura jatkui jälleen farmijoukkueessa, mutta kauden päätteeksi, toukokuussa 1973, Rangers kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin. Kausi 1973–74 meni kuitenkin kokonaisuudessaan Pittsburghin farmijoukkue Hershey Bearsissa, joka voitti kauden päätteeksi AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Kun oli selvää, että Andrascik ei saisi Pittsburghissa uutta mahdollisuutta NHL:ssä, siirtyi hän NHL:n kanssa kilpailleeseen WHA-liigaan.

WHA ura

Edmonton Oilers sai Andrascikin WHA-oikeudet helmikuussa 1972, kun liiga perustettiin. Heinäkuussa 1974 Edmonton myi oikeudet Cincinnati Stingersille, joka lainasi Andrascikin samassa kuussa edelleen Indianapolis Racersille. Indianapolisissa Andrascik ehti pelata kuitenkin vain 20 ottelua, kunnes hänet myytiin marraskuussa 1974 Michigan Stagsiin. Stags lopetti toimintansa kesken kauden tammikuussa 1975, jonka jälkeen liiga otti joukkueen haltuunsa ja siirsi sen pelaamaan Baltimoreen loppu kaudeksi. Kaudeksi 1975–76 Andrascik palasi Cincinnatiin, jossa hän pelasi kuitenkin vain 20 ottelua, loppukauden mennessä jälleen farmissa. Kun kaksi seuraavaakin kautta meni kokonaisuudessaan alasarjoissa, päätti Andrascik lopettaa uransa keväällä 1978.
AmerSoft

AmerSoft oli suomalainen yritys, joka oli osa suomalaista monialayritystä Amer-yhtymää. 
AmerSoft tuli tunnetuksi ensimmäisten suomalaisten kaupallisten pelien ja tietotekniikka-aiheisten kirjojen julkaisijana. AmerSoft julkaisi vuosien 1984–1987 aikana useita suomalaisia pelejä erityisesti Commodore 64 -tietokoneelle. Yrityksellä oli merkittävä rooli suomalaisen pelialan syntymiseen 1980-luvun puolivälissä.
Florence Arthaud

Florence Arthaud (28. lokakuuta 1957 Boulogne-Billancourt, Ranska – 9. maaliskuuta 2015 Villa Castelli, La Riojan maakunta, Argentiina) oli ranskalainen kilpapurjehtija. Arthaud sai surmansa Villa Castellin helikopterionnettomuudessa maaliskuussa 2015. Samassa onnettomuudessa kuolivat myös ranskalainen nyrkkeilijä Alexis Vastine ja uinnin olympiavoittaja Camille Muffat.
Tommi Järvitalo

Ura

Järvitalo on Oulun Kärppien oma kasvatti. Hän siirtyi kesken kauden 2014–2015 Kiimingin Kiekko-Poikien C-nuoriin, joiden paras syöttäjä Järvitalo oli 20 syöttöpisteellään. Kaudella 2015–2016 hän oli seuran B2-nuorten paras syöttäjä 35 syöttöpisteellään. Kaudeksi 2016–2017 Järvitalo siirtyi Kiekko-Laserin B-nuoriin, joiden paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä hän oli tehoilla 16+27=43.
Kaudeksi 2017–2018 Järvitalo palasi kasvattajaseuraansa Oulun Kärppiin ja siirtyi seuran A-nuoriin. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2018–2019 Järvitalo nousi Kärppien varakapteeniksi ja voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hän teki samalla kaudella Kärppien kanssa SM-liigasopimuksen. Järvitalo pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 12. maaliskuuta 2019 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin Kärppien nelossentteriksi laidoilleen Jari Sailio ja Sami Anttila. Järvitalo sai ottelussa jääaikaa 10.32 minuuttia. Hän keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Jari Sailion tekemään ottelun avausmaaliin.
Toukokuussa 2019 Järvitalo teki Kärppien kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen.
Salomoninkakadu

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 31 cm ja paino 290–415 g. Sen höyhenpuku on kokonaan valkoinen, pään ja rinnan höyhenet toisinaan lohenpunertavat ja siipien ja pyrstön alapinta kellanvalkoiset. Paljas rengas silmän ympärillä on sininen, nokka vaaleanharmaa, koivet harmaat ja iiris koiraalla tummanruskea, naaraalla punertava. Päälaen töyhtö nousee pystyyn, kun lintu on kiihtynyt.

Esiintyminen

Salomoninkakadut elävät Salomonsaarilla Oseaniassa. Niiden elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä ja populaation koko on noin 100 000 yksilöä.

Elinympäristö

Laji on yleinen monenlaisissa metsissä ja puutarhoissa, etenkin alavilla mailla, ja sitä tavataan 1 700 m:n korkeudelle merenpinnasta.

Lisääntyminen

Pesä on puunkolossa. Munamäärä on kaksi, joskus kolme. Haudonta-aika on 25 päivää ja poikaset jättävät pesän 62 päivää vanhoina.

Ravinto

Ruokavalio on monipuolinen ja koostuu siemenistä, pähkinöistä, hedelmistä, marjoista, kukista, silmuista sekä hyönteisistä ja niiden toukista.
Jürgen Stroop

Jürgen Stroop (alkuaan Josef Stroop, 26. syyskuuta 1895, Detmold, Saksa – 6. maaliskuuta 1952, Varsova) oli SS-Gruppenführer ja Waffen-SS:n kenraaliluutnantti, joka palveli SS- ja poliisijohtajana Puolan alueella 1943–1944. Hän kukisti verisesti Varsovan ghetossa tapahtuneen kansannousun vuonna 1943. Stroop osallistui myös Ukrainassa partisaanien vastaisiin operaatioihin. 
Sodan jälkeen Stroop tuomittiin syyllisenä sotarikoksiin ja teloitettiin Varsovassa 1952
Sysilampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
K.-G. Olin

Karl-Gustav Olin eli K.-G. Olin, (s. 1956 Forsby, Pedersöre) on suomenruotsalainen kirjailija.
Olin on varsinkin kirjoittanut suomenruotsalaisista siirtolaiskohtaloista Pohjois-Amerikassa ja Suomen vapausliikkeestä. Olin on merkonomi ja on myös kirjoittanut monessa paikallislehdessä. Hän asuu Pietarsaaressa.
Kalervo Loimu

Vilho Jalo Kalervo Loimu, vuoteen 1906 Lindberg (24. toukokuuta 1906 Asikkala – 26. toukokuuta 1975 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari numero 158.
Kalervo Loimun vanhemmat olivat kauppamatkustaja Robert Emil Lindberg ja Matilda Kiikka ja puoliso vuodesta 1941  Evi Pahlman. Loimu tuli ylioppilaaksi 1926, oli varusmiehenä Kajaanin Sissipataljoonassa 1926–1927, suoritti Reserviupseerikoulun 1927  ja valmistui Kadettikoulusta 1929. Hän toimi Tampereen Rykmentin nuorempana upseerina 1929–1930 ja Reserviupseerikoulun opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1930–1939. Talvisodassa Loimu oli Päämajan huolto-osastossa toimistoesiupseeri ja Osasto Pajarin esikuntapäällikkö. Jatkosodassa Jalkaväkirykmentti 53:n komentajana toiminut Loimu nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 16. lokakuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä everstiluutnantti.  Loimu jatkoi sotilasuralla vielä sotien jälkeen, hän erosi vakinaisesta palveluksesta 2. divisioonan esikunnan osastopäällikkönä 11. toukokuuta 1953. Erottuaan palveluksesta hän työskenteli vakuutusyhtiön osastopäällikkönä. 
Loimu on haudattu Honkanummen hautausmaalle, (kortteli 21, linja 27, hauta 395).
Ehrensköld-luokka

Taustaa ja hankinta

Ensimmäisen maailmansodan aikana valmistivat merimahdit suurempia hävittäjiä kuin aiemmin jopa 1000-1500 tonnin aluksia.
Ned’s Declassified

Juoni

Sarjassa keskitytään Ned Bigbyyn (Devon Werkheiser) ja hänen parhaisiin kavereihinsa Jennyfer ”Moze” Mozelyyn (Lindsey Shaw) ja Simon ”Cookie” Nelson-Cookiin (Daniel Curtis Lee), jotka koulunkäyntinsä ohella kertovat ja toimivat selviytymisoppaan tavoin, miten selvitä yläasteen noloista ja tukalista tilanteista.
Mukana ovat myös talonmies Gordy (Daran Norris), joka tekee harvoin työnsä kunnolla ja suuren sotkun seurauksena hänellä on keksitty tekosyy välttää velvollisuuksiaan. Suzie Crabgrass (Christian Serratos) on Nedin ihastus jo ala-asteelta lähtien ja Mozen ”arkkivihollinen”, joka myöhemmin kuitenkin ystävystyy hänen kanssaan. Lisäksi sarjassa esiintyy koulukiusaaja Billy Loomer (Kyle Swann), joka ryhmänsä kanssa on usein Nedin kimpussa.
Akilles Bandy

Kausi 2013–2014

Akilles voitti kauden 2013–2014 runkosarjan Bandyliigassa hävittyään vain kaksi ottelua ja pelattuaan yhden tasan koko runkosarjan aikana. Puolivälierissä vastaan asettui Botnia-69 Helsingistä, josta Akilles otti selvät kaksi voittoa. Ensin kotonaan 5–1 ja sitten vierasottelussa Oulunkylässä 3–6. Akilles jatkoi välieriin ja sai vastaansa JPS:n. Akilles hävisi molemmat välieräottelut ja päätyi pronssiotteluun Mikkelin Kamppareita vastaan. Pronssiottelua siirrettiin ensin puolellatoista tunnilla jään huonon kunnon vuoksi.
Ottelua pelattiin vain kaksikymmentä minuuttia, jonka jälkeen ottelu huonoista olosuhteista johtuen keskeytettiin ja pronssimitalin kohtalo ratkaistiin rangaistuslyöntikilpailulla. Akilles voitti pronssiottelun rangaistuslyönneillä 4–3 ja otti näin seurahistorian seitsemännen pronssin. Jukka Loukkolasta tuli kaudella 2013–2014 ensimmäinen porvoolainen Bandyliigan maalikuningas sitten 1930-luvun.
Airutkuvio

Airutkuvioilla tarkoitetaan heraldiikassa tiettyjä vakiintuneita tapoja kuvioida vaakunakilpeä. Ne ovat geometrisia kuvioita ja ulottuvat kilven reunoihin asti. Heraldiset kuviot jaotellaan usein varsinaisiin airutkuvioihin, airutkuvioiden lähisukulaisiin, risteihin ja yleiskuvioihin. Suomessa airutkuviot sijoitetaan aina kilvelle, ei kilpeen. Ne ovat siis plastisessa vaakunassa kohokuvioita. Monessa muussa maassa airutkuvioita tai ainakin osaa niistä pidetään kilven jakoina.
Airutkuvioiden alkuperän on arveltu olevan eri muotoihin asetelluissa puisissa ja rautaisissa tangoissa, joita on käytetty kilven osien kiinnittämiseen ja kilven vahvistamiseen.
Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan kreikkalaiskatolinen kirkko

Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan kreikkalaiskatolinen kirkko (paikallisten suussa ns. Ryssän kirkko) oli Mikkelin Linnamäellä sijainnut, vuonna 1906 rakennettu Pyhälle Yrjölle omistettu ortodoksinen kirkko. Kirkko rakennettiin venäläisen 5. tarkka-ampujarykmentin käyttöön. Kirkon sijoituspaikaksi suunniteltiin muun muassa Mikkelin hallitustoria, mutta kun se ei paikallisesta vastustuksesta johtuen käynyt, niin lopulta kirkko sai paikkansa Mikkelin kasarmin tuntumassa olevan Linnamäen päälle. Vuoden 1917 jälkeen rakennus ei ollut enää käytössä ja toimi muun muassa ammusvarastona. Kirkko purettiin lopulta vuonna 1958. Kirkon paikalle on myöhemmin asetettu muistolaatta. Mikkelin ortodoksisen seurakunnan nykyinen Pyhän Mikaelin kirkko sijaitsee Paavalinkadulla noin kilometrin päässä Linnamäestä.
Pitkäjärvi (kaupunginosa)

Pitkäjärvi on Mikkelin 13. kaupunginosa. Kaupunginosassa sijaitsee Urpolanlampi sekä Pitkäjärvi jonka mukaan kaupunginosa on saanut nimensä.
Amerikanharakka

Tuntomerkit

Amerikanharakka on väriltään mustavalkoinen ja muistuttaa eurooppalaista harakkaa.
Amerikanharakka on 45–60 senttimetriä pitkä ja painaa 145–210 grammaa. Pyrstö on linnun kokoon nähden melko pitkä: 23–32 cm.
Lajin tavallisin ääni on nenäsointinen "chug-chug-chug".

Pesintä

Amerikanharakan parisuhde on elinikäinen. Sen pesintäaika alkaa maaliskuun lopulla ja jatkuu heinäkuun alkuun. Se pesii kerran vuodessa, mutta jos ensimmäinen pesintä epäonnistuu, pari yrittää uusintapesintää.
Amerikanharakka tekee löyhän, mutta suuren pesänsä oksista, risuista, mudasta, heinästä ja vastaavista materiaaleista. Pesäkuppi päällystetään pehmeillä aineksilla. Molemmat sukupuolet osallistuvat rakentamiseen.
Naaras munii kerralla kuusi tai seitsemän munaa, joita se hautoo 16–18 päivää. Koiras ruokkii naarasta muninnan aikana. Vanhemmat ruokkivat poikasia kaksi kuukautta, minkä jälkeen nuoret harakat liittyvät muiden nuorten yksilöiden joukkoon.

Ravinto

Amerikanharakka on kaikkiruokainen. Se syö hyönteisiä, raatoja, munia, jyrsijöitä, marjoja, siemeniä ja pähkinöitä, mutta ruoan käydessä vähiin myös jätteitä. Joskus se saattaa myös laskeutua suuren eläimen kuten hirven tai naudan päälle nokkiakseen siinä loisivia punkkeja ravinnokseen.
Absalom

Vanhan testamentin Absalom oli Israelin kuninkaan Daavidin kolmas poika. Hän kuoli isäänsä vastaan nostamassaan kapinassa. Hän oli kuulu kauneudestaan.
Absalomin sisko Tamar oli joutunut Daavidin vanhimman pojan Amnonin raiskaamaksi. Absalom odotti kaksi vuotta ennen kuin lähetti palvelijansa murhaamaan Amnonin kostoksi. Tämän jälkeen Absalom pakeni äidinisänsä hoiviin. Tapahtumasta kerrotaan toisessa Samuelin kirjassa Vanhassa testamentissa.
Laajalle levinnyt käsitys Absalomin kuolemasta on, että hän tarttui "hiuksistaan" puuhun, mihin takaa-ajajat hänet surmasivat, mutta Raamatussa sanotaan vain "päästään" (siis esimerkiksi oksanhankaan). Yleistä mielikuvaa lienee ruokkinut Raamatun maininta, että Absalomin tukka oli pitkä ja tuuhea.
Bálint Kuzsinszky

Bálint Kuzsinszky (6. marraskuuta 1864 Szabadka, Unkari – 23. elokuuta 1938 Budapest, Unkari) oli unkarilainen arkeologi ja akateemikko, jonka ansiota oli Aquincumin roomalaiskaupungin ensimmäisten järjestelmällisten kaivausten johtaminen, dokumentointi ja tieteellinen analyysi. Hän perusti Aquincumin museon ja oli sen ensimmäinen johtaja vuosina 1894–1937.
Kuzsinszky opiskeli Budapestin yliopistossa klassillista filologiaa, josta hän suoritti opettajantutkinnon, sekä arkeologiaa, numismatiikkaa ja epigrafiikkaa. Vuonna 1882 Aquincumissa aloitettiin järjestelmälliset kaivaukset Kuzsinszkyn entisen professorin Károly Torman johdolla, ja tämä kutsui Kuzsinszkyn mukaan kaivaustöihin. Kun Torma jäi eläkkeelle 1888, Kuzsinsky nimitettiin kaivausten johtoon. Hän oli vuotta aikaisemmin saanut yliassistentin (unk. adjunktus) viran Unkarin kansallismuseon numismaattisesta kokoelmasta. Museo- ja kaivaustyön lisäksi hän opetti Rooman arkeologiaa Budapestin yliopistossa vuodesta 1892, ja hänestä tuli antiikintutkimuksen laitoksen johtaja vuonna 1901.
Kuzsinszky oli Aquincumin museon johtaja yli neljäkymmentä vuotta ja museon virallisen lehden ”Budapest Régiségein” päätoimittaja. Unkarin tiedeakatemian jäseneksi hänet nimitettiin 1907 ja akateemikoksi 1926. Hän jäi eläkkeelle tammikuun 1. päivä 1937, mutta hän jatkoi työtä Aquincumin toimistossaan kuolemaansa asti.
Yityish Aynaw

Yityish "Titi" Aynaw (amharaksi ይታይሽ ቲቲ አየነው, hepr. ‏ייטאייש טיטי איינאו‎; s. 1992 Begemder, Etiopia) on israelilainen malli ja vuoden 2013 Miss Israel. Hän on taustaltaan etiopianjuutalainen ja ensimmäinen tummaihoinen Miss Israel. 
Kymmenvuotiaana orvoksi jäänyt Aynaw muutti Israeliin yhdessä isovanhempiensa kanssa vuonna 2004 ja asuu nykyään Netanyan kaupungissa. Hän on suorittanut asepalveluksen Israelin puolustusvoimien sotilaspoliisijoukoissa ja on sotilasarvoltaan luutnantti. Aynaw on Miss Israeliksi valintansa jälkeen tavannut muun muassa Yhdysvaltojen presidentin Barack Obaman tämän Israelin vierailun yhteydessä.
Sofia Virta

Politiikka

Virta nimeää hänelle tärkeiksi teemoiksi köyhyyden torjumisen ja ihmisten nostamisen huono-osaisuudesta, lasten-, eläinten- ja ympäristönsuojelun sekä pk-yrittäjyyden tukemisen. Hän korostaa myös tutkitun tiedon merkitystä päätöksenteossa.

Eduskunta

Virta oli ensimmäisen kerran ehdolla eduskuntaan vuoden 2019 vaaleissa ja tuli valituksi 4 284 äänellä. Hän on sosiaali- ja terveysvaliokunnan ja työelämä- ja tasa-arvovaliokunta jäsen sekä tulevaisuusvaliokunnan varajäsen.
The Mindy Project

Juoni

Fiktiivinen sarja seuraa Mindy Lahirin elämään. Hän työskentelee gynekologin vastaanotolla ja etsii epätoivoisesti rakkautta.
Raf Vallone

Raf (Raffaele) Vallone (17. helmikuuta 1916 Tropea – 30. lokakuuta 2002 Rooma) oli yksi toisen maailmansodan jälkeisen Italian merkittävimmistä elokuvanäyttelijöistä.
Nuorena ammattijalkapalloilijan urasta haaveillut Vallone opiskeli lakia ja kirjallisuutta Torinon yliopistossa, liittyi sodan aikana Italian vastarintaliikkeeseen ja työskenteli sen jälkeen kommunistilehti L’Unitàn ja La Gazzetta del Popolon toimittajana. Sitä ennen hänellä oli pikku rooli Goffredo Alessandrinin elokuvassa Noi vivi vuonna 1942.
Vahva sivurooli Giuseppe De Santisin elokuvassa Katkeraa riisiä (Riso amaro, 1949) teki Vallonesta heti tavattoman suositun sekä yleisön että elokuva-arvostelijoiden keskuudessa. Sitä seurasivat pääosat De Santisin ohjaamassa Taistelu oliivipuiden varjossa (Non c’è pace tra gli ulivi, 1950), Pietro Germin Toiveitten tiessä (Il cammino della speranza, 1950), Alberto Lattuadan Annassa (1951) ja monissa muissa elokuvissa. Komeapiirteinen, voimakkaita ja rehellisiä henkilöhahmoja esittänyt näyttelijä herätti huomiota myös ulkomailla, ja 1950-luvulla hän teki useita elokuvia Ranskassa. Kotimaassaan Vallonen merkkiteoksia olivat Lattuadan Kuuma rannikko (La spiaggia, 1954) ja Rakastunut Guendalina (Guendalina, 1957).
1950-luvun lopulta lähtien Vallone esiintyi myös teatterissa. Hänen suurin menestyksensä oli pääosa Peter Brookin Pariisissa ohjaamassa Arthur Millerin näytelmässä Näköala sillalta vuonna 1958. Myöhemmin Vallone työskenteli Hollywoodissa muun muassa Anthony Mannin El Cidissä (1961), Otto Premingerin Kardinaalissa (1963), John Hustonin Kremlin kirjeessä (The Kremlin Letter, 1970) sekä monissa muissa tasoltaan vaihtelevissa elokuvissa. Hänen televisiorooleistaan suosituin oli Sandro Bolchin sarjaelokuvassa Il mulino del Po (1963). Vallonen viimeisiä näyttelijäsuorituksia oli kardinaali Lamberton rooli Francis Ford Coppolan Kummisetä III:ssa (1990). Vuonna 2001 hän julkaisi omaelämäkertansa Alfabeto della memoria (”Muistin aakkoset”).
Vallone oli naimisissa näyttelijä Elena Varzin kanssa. Hänen lapsensa Saverio ja Eleanora ovat myös näyttelijöitä.
Viikin tiedepuisto

Historia

Viikin kartanon alue on ollut Helsingin yliopiston opetus- ja tutkimuskäytössä vuodesta 1931 lähtien. Yliopiston maatalous-metsätieteellinen tiedekunta siirtyi sinne vähitellen 1960-luvulta lähtien, ja ensimmäisenä sinne muuttivat maatalous-, elintarvike-, kotitalous- ja ympäristötieteiden laitokset. Samalla vuosikymmenellä alueelle rakennettiin myös ensimmäiset opiskelija-asunnot, joiden muodostama rakennusryhmä sai nimen Agraarikylä.
1960-luvun lopulla suunniteltiin koko Helsingin yliopistonkin siirtämistä Viikkiin, mutta suunnitelma sai osakseen ankaraa vastustusta ja se hylättiin. Myöhemmin päätettiin sijoittaa Helsingin yliopiston eri tiedekunnat neljälle kampusalueelle, joista Viikin alue on yksi.
Uusi rakennuskausi alueella alkoi 1990-luvulla. Vuosituhannen vaihteen aikoihin valmistuivat Biokeskus-rakennukset. Niihin siirtyi vuonna 2002 metsätieteiden laitokset, jotka siihen saakka olivat toimineet Helsingin keskustassa Metsätalossa. Alueelle ovat siirtyneet myös bio- ja ympäristötieteellinen (vuoteen 2004 osa matemaattis-luonnontieteellistä tiedekuntaa ja maatalous-metsätieteellistä tiedekuntaa, vuosina 2004-2010 nimellä biotieteellinen tiedekunta), farmasian ja eläinlääketieteellinen tiedekunnat.

Muuta

Viikin pelloilla elää 4 000 urbaania valkoposkihanhea, jotka tuhoavat koeviljelmiä. Hanhilla ei ole luontaisia vihollisia, eivätkä ne koe mitään uhkaa alueella. Lintuja on yritetty häätää vuosikausia tavanomaisilla keinoilla tuloksetta. Tiedepuisto anoi syksyllä 2013 Uudenmaan ELY-keskukselta hanhien ampumista, mutta hakemus hylättiin. Asiaa on myöhemmin käsitelty korkeimmassa oikeudessa, mutta lupaa lintujen ampumiselle ei ole myönnetty. Oikeuden perustelujen mukaan koeviljelmä voidaan peittää verkoilla, jolloin linnut eivät pääse tuhoamaan kasvustoja. Tiedepuisto saa vuosittain 8000 € korvauksen vahingoista, mikä kattaa kuitenkin vain osittain syntyneet kokonaisvahingot.
Lyhytkuonodelfiini

Ulkonäkö ja koko

Lyhytkuonodelfiini on aikuisena 2–2,6 metrin pituinen ja painaa 160–210 kiloa. Lajilla on hyvin pienet sukupuolielimet.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji elää trooppisissa vesissä. Yksi maailman suurimmista lyhytkuonodelfiinipopulaatioista elää Filippiineillä. Lyhytkuonodelfiiniparvet uivat nopeasti ja delfiinit ovat pakkautuneet niihin tiheästi.

Ravinto

Lyhytkuonodelfiini syö lähinnä kaloja, kalmareita ja katkarapuja.
Milestones (kappale)

”Milestones” on Miles Davisin säveltämä jazzstandardi vuoden 1958 albumilta Milestones. Se oli Davisin ensimmäinen modaalinen sävellys ja toimi esiasteena vuotta myöhemmin julkaistun Kind of Blue -albumin tyylille. Kappaletta pidetään modaalisen jazztyylin alkuunsaattajana, mutta modaalisia sävellyksiä oli käytetty jazzissa jo ennen Davisia. Ensimmäisenä varsinaisena modaalisena jazzsävellyksenä pidetään George Russellin kappaletta ”Cubano Be, Cubano Bop”, jonka Dizzy Gillespie oli nauhoittanut vuonna 1947.
Alkuperäinen versio nauhoitettiin New Yorkissa helmikuussa 1958. Kokoonpanoon kuuluivat trumpetisti Davisin lisäksi Cannonball Adderley (alttosaksofoni), John Coltrane (tenorisaksofoni), Red Garland (piano), Paul Chambers (kontrabasso) ja Philly Joe Jones (rummut). Alkuperäisessä julkaisussa kappaleen nimi oli ”Miles”, mutta nimi vaihdettiin myöhemmin huolimatta siitä, että Davis oli nauhoittanut samannimisen John Lewisin sävellyksen vuonna 1947.
”Milestonesin” ovat Davisin lisäksi nauhoittaneet muun muassa Bill Evans, Fred Hersch, Stan Getz, Anthony Braxton, Chet Baker, Paul Motian, Wes Montgomery Tito Puente ja Jan Akkerman. Akkermanin live-albumilta 10.000 clowns on a rainy day tämä sama kappale löytyy myös nimellä “Akkerstones”.