google/wiki40b huggingface dataset:
Away-Bali

Away-Bali on Aito Median tuottama realitysarja, joka alkoi lokakuussa 2018. Sarjassa seurataan neljän suomalaisen nuoren aikuisen elämänmenoa Balin trooppisella saarella. Sarjan päähenkilöt ovat Ayu, Tiiu, Kati ja Jeppe. Away-Balin esittelyjakso julkaistiin Yle Areenaan 22. lokakuuta 2018 ja ensimmäinen seurantajakso 29. lokakuuta 2018. Away - Bali on lähes reaaliajassa kuvattava seurantareality. Sarjan noin kymmenminuuttiset jaksot julkaistaan Yle Areenassa yksi jakso kerrallaan maanantaista torstaihin. Jakson keskiössä on aina yksi sarjan päähenkilöistä. Sarjaa kuvataan seitsemän viikon ajan, ja jaksot esitetään Yle Areenassa kahden päivän viiveellä. Yle Areenassa julkaistut viikon neljä jaksoa esitetään koosteena sunnuntai-iltaisin klo 21.25 Yle TV2:ssa.

Ayu

Suomalais-balilainen Ayu, 30, asuu säännöllisesti Balilla. Ayu muutti saarelle hetken mielijohteesta hänen balilaisen isänsä kuoltua neljä vuotta sitten. Supersinkuksi itseään tituleeraava Ayu tasapainottelee länsimaisen ja balilaisen kulttuurin välillä Balin hipsterimekassa Canggussa. Ayu työskentelee sosiaalisen median konsulttina, ja vapaa-ajallaa hän surffaa ja käy treffeillä. Ayu haaveilee omasta perheestä ja pohtii aloilleen asettumisen vaikeutta.

Jeppe

Jeppe, 30, on vekkuli Pohjoisen poika, varsinainen Suomen ja Balin väliä seilaavan Peter Panin ruumiillistuma. Jeppe asuu Balilla noin 7–8 kuukautta vuodesta, ja loppuvuoden hän työskentelee perheyrityksessä Kuusamossa. Entinen ammattilaislumilautailija jumittui joitakin vuosia sitten pahemman kerran oravanpyörään ja teki muutaman vuoden aivan liikaa töitä. Ylennyksen kynnyksellä hän päätti irtisanoutua ja lähti elämään elämäänsä Balille. Hän ei ole katunut päätöstään päivääkään. Jeppe viettää päivänsä Balilla surffaten, joogaten, skeitaten, juhlien ystävien kanssa ja suomalaisittain saunoen.

Tiiu

Tiiu, 25, etsii sisäistä rauhaa ja harmoniaa. Bali siintää horisontissa paikkana, jossa taivaanrannan maalarina kunnostautunut Tiiu voisi keskittyä itseensä; joogata, tanssia, laulaa, maalata ja eksyä viidakkoon. Nuoresta iästään huolimatta Tiiu kokee olevansa vanha sielu, eikä ikätoverien tyypillinen reppureissumeininki tunnu omalta. Filosofinen matka itseen sotii välillä mielitekojen kanssa, kun Tiiu tasapainottelee henkisyyden ja materian rajamaastossa ja vanhat epävarmuudet nostavat päätään.

Kati

Kati, 28, on luonut saarelle oman pikku Bali-perheensä ja elelee tyytyväisenä kaukana turistirysistä ja trendikahviloista. Nurmijärveltä alun perin kotoisin oleva, järkevä ja käytännönläheinen Kati säästää joka kesä Suomessa kesätyöstään saamansa rahat, jotta voi elää talvet unelmaansa Balilla. Kati täyttää päivänsä surffauksen lisäksi tutustumalla syvemmin balilaiseen elämänmenoon sekä seikkailemalla toinen toistaan upeammissa kohteissa ympäri saarta.
Ad Decimumin taistelu

Taistelun kulku

Itä-Rooman keisari Justinianus I lähetti vuonna 533 sotapäällikkö Belisariuksen valtaamaan Pohjois-Afrikkaa takaisin vandaaleilta, jotka olivat perustaneet sinne oman kuningaskuntansa 400-luvulla. Belisariuksen armeija rantautui Pohjois-Afrikkaan, nykyisen Tunisian alueelle syksyllä 533. Vandaalien kuningas Gelimer kokosi armeijan ja marssi roomalaisia vastaan. Hän suunnitteli piirittävänsä Belisariuksen joukot ja saavansa heidät ansaan vuorensolassa. Gelimerin veljen Ammataksen piti hyökätä edestä ja kuninkaan itse takaa.
Aikalaishistorioitsija Prokopioksen mukaan Gelimer lähetti sukulaisensa (serkku, tai ehkä sisaren- tai veljenpoika) Gibamunduksen 2 000 miehen kanssa koukkaamaan roomalaisten sivustaan, mutta historioitsija Ian Hughesin mukaan tämä on epätodennäköistä maastonmuotojen takia. Hänen mukaansa Gelimerin tarkoituksena oli lähettää Gibamundus turvaamaan Karthagon kaupunki, joka oli Ammataksen lähdettyä jäänyt suojattomaksi.
Belisariuksen upseeri Johannes Armenialainen komensi 300 miehen ratsuväkiosastoa, joka eteni yhdessä 600 miehen hunniosaston kanssa noin neljä kilometriä Rooman armeijan edellä. Vandaalien tiedustelijat kohtasivat roomalaisten osastot 45 kilometriä Karthagosta. Seuraavan neljän päivän ajan molemmat armeijat etenivät varovaisesti Ad Decimumin läheisyyteen.
Taistelu käytiin 13. syyskuuta ja se meni vandaalien kannalta alusta asti pieleen. Ammatas hyökkäsi liian aikaisin ja Johanneksen joukot kukistivat hänen osastonsa ja tappoivat hänet. Johannes ajoi Ammataksen sotilaita takaa aina Karthagon porteille saakka ja aiheutti heille raskaita tappioita. Hunnit kukistivat Gibamunduksen, tappoivat hänet ja ajoivat hänen joukkonsa pakoon. Samaan aikaan Belisarius oli päävoimiensa kanssa pystyttänyt leirin parin kilometrin päähän taistelupaikalta. Hän jätti vaimonsa Antoninan ja jalkaväen leiriin ja eteni pelkän ratsuväen kanssa tiedustelemaan vihollisen liikkeistä ja koosta. Belisarius ei aikonut taistella vielä tässä vaiheessa. Foederati-osasto lähetettiin edeltä ja Belisarius tuli perästä bucellariusten ja lopun ratsuväen kanssa. Foederatit pääsivät taistelupaikalle ja saivat tietää Johanneksen menestyksestä, mutta Gelimerin hyökkäys ajoi heidät pakoon. Foederatit pakenivat Belisariuksen luokse, joka päätti hyökätä Gelimeriä vastaan. Vandaalit olivat voittamassa taistelun, mutta Gelimerin saatua tietää veljensä Ammataksen kuolemasta he menettivät rohkeutensa ja pakenivat. Belisarius hyökkäsi sekasortoon vajonneiden vandaalien kimppuun ja kukisti heidät. Pian myös Johannes ja hunnit liittyivät häneen. Taistelun jälkeen Belisarius marssi Karthagoon, joka antautui.
Élie Cartan

Élie-Joseph Cartan (9. huhtikuuta 1869 Dolomieu, Ranska – 6. toukokuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko, joka tutki Lien ryhmiä.
Cartan oli köyhästä perheestä, mutta poikkeuksellisen lahjakkuutensa takia sai valtion stipendejä ja pääsi opiskelemaan École Normale Supérieureen. Samaan aikaan kun hän teki siellä väitöskirjaansa, Sophus Lie oli vierailevana tutkijana Pariisissa. Cartanin panos Lien algebroiden määrittelemisessä oli merkittävä.
Cartanista tuli lehtori Montpellierin yliopistoon, missä hän jatkoi Lien algebrojen tutkimista- Vuonna 1896 hän siirtyi Lyonin yliopistoon, joss ahän keskittyi lineaarialgebraan. Vuonna 1912 hän palasi Pariisiin, Sorbonnen yliopistoon, missä hän kehitti spinorit.
Cartanin artikkelit differentiaaliyhtälöistä ovat innovatiivisia. Viimeisinä vuosinaan hän tutki lähinnä differentiaaligeometriaa.
Vaikka Cartan oli teoreetikko, hänellä oli  kyky selittää monimutkaisia asioita tavalliselle opiskelijalle ymmärrettävästi.
Gustaf Adolf Finne

Gustaf Adolf Finne (10. elokuuta 1883 Kalvola – 28. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja suojeluskuntalainen, joka sotilasarvoltaan oli kapteeni. Hän työskenteli Kemissä sijaitsevan Pajusaaren sellutehtaan yli-insinöörinä sen perustamisesta 1915 aina vuoteen 1933 saakka. Finne oli myös Saksan varakonsuli vuosina 1920–1934. 
Kemin suojeluskuntapiirin esikuntapäällikkönä toiminut Finne oli Suomen sisällissodan alkuvaiheessa mukana Oulun, Kemin ja Rovaniemen tapahtumissa, nousten myöhemmin Tampereen ja Viipurin kaupunkien komendantiksi niiden valtauksen jälkeen huhtikuussa 1918. Sisällissodan aikaista terroria tutkineen Marko Tikan mukaan Finneen henkilöityvät valkoisen armeijan suorittamat rankaisutoimet, kun hän yhdessä Frans Julius von Wrightin kanssa organisoi kenttäoikeuksien toimintamallin ja Tampereella aloitettua käytäntöä noudatettiin myöhemmin koko maassa. Yhteensä kenttäoikeuksien kuulusteltaviksi joutui yli 25 000 vangiksi jäänyttä punakaartilaista, joista noin 600 teloitettiin.
Gustaf Adolf Finnen veli oli kuvanveistäjä Gunnar Finne. Heidät on molemmat haudattu Kärkölän hautausmaalle.
Viola da gamba

Viola da gamba on jousisoitinperhe, jonka eri kokoisia soittimia pidetään polvien välissä. Viola da gambassa on tavallisimmillaan kuusi kieltä (ranskalaisessa bassogambassa seitsemän), jotka viritetään kitaran tavoin kvartteihin ja terssiin.
Viuluperheestä se eroaa muutamin tavoin; siinä on otenauhat puolisävelaskelten välein ja C-kirjaimen muotoiset ääniaukot. Myös sen jousta pidetään kämmen pois- tai ulospäin käännettynä kuten kontrabassoa soitettaessa. Viola da gamba oli suosittu soitin 1600- ja 1700-luvuilla, mutta jäi vähitellen pois käytöstä 1700-luvun loppupuolella. Alussa gamba oli continuosoitin, mutta sille on myös solistisia teoksia. Nykyisen ulkomuotonsa se sai jo 1400-luvulla. Nyttemmin vanhan musiikin esittäjät ovat elvyttäneet gambansoittoa. Muun muassa Johann Sebastian Bach ja Marin Marais sävelsivät musiikkia tälle soittimelle. Gamban ääni on hiljaisempi kuin esimerkiksi sellon. Toisaalta gambassa on enemmän yläsäveliä, joten sen ääni on täyteläisempi.
Sibelius-Akatemiassa ja monissa muissa eurooppalaissa musiikkikorkeakouluissa voi nykyisin opiskella myös viola da gamban soittoa.
Yleisesti luullaan gamban olevan sukua lähinnä viululle ja sellolle, mutta todellisuudessa se on enemmän sukua muun muassa kitaralle. Kontrabasso on bassogamban moderni jälkeläinen, eikä sekään siis kuulu viuluperheeseen.

Pardessus de viole

Pardessus de viole on pienin ja korkeaäänisin gamba. Siinä on joko viisi tai kuusi kieltä. Kaikukopan pituus on noin 300–330 mm eli hieman viulua pienempi. Viisikielisen viritys on g – d¹ – a¹ – d² – g², kuusikielisen g – c¹ – e¹ – a¹ – d² – g².

Diskanttigamba

Koko on viulun ja alttoviulun väliltä, kaikukoppa n. 335–390 mm. Viritys d – g – c¹ – e¹ – a¹ – d².

Alttogamba

Noin 430–450 mm. Alttogamba on hieman alttoviulua isompi. Viritys A – d – g – h – e¹ – a¹.

Tenorigamba

Noin 480–550 mm. Viritys G – c – f – a – d¹ – g¹.

Bassogamba

Kooltaan selloa vastaava, kieliä 6 tai 7. Viritys D – G – c – e – a – d¹, seitsemännen kielen A1.

Violone (kontrabassogamba)

Hieman kontrabassoa pienempi, koppa hieman yli tai alle 1 000 mm, viritys bassogambaa oktaavia matalampi.
Pitkä jenkki

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää Mel Smithin esikoisohjausta ponnettomana komediayritelmänä ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Saniaisorneero

Levinneisyys

Saniaisorneeroa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Karl Sovelius

Karl Fredrik Sovelius (14. heinäkuuta 1881 Raahe – 31. joulukuuta 1927) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisen armeijan ”lentävissä” joukoissa.

Perhe ja opinnot

Soveliuksen vanhemmat olivat konsuli Georg Sovelius ja tämän puoliso Naema Johanna o.s. Forsen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1901 ja liittyi Pohjalaiseen osakuntaan. Hän opiskeli vuosina 1901–1905 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1903 Irene Lindbladin kanssa, josta hän erosi vuonna 1907.

Jääkärikausi

Sovelius kuului Voimaliittoon ja erotettiin vuonna 1904 kuudeksi kuunkaudeksi yliopistosta laittomasta asevelvollisuuskutsunnasta poisjäämisen takia. Hän työskenteli kirjakauppiaana Oulussa ja osallistui ensimmäisen maailmansodan Ahvenanmaan linnoittamiseen ja vakoili Saksalaisten laskuun toimittaen heille piirustuksia kyseisistä linnoitteista. Lopulta hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 10. toukokuuta 1917, josta hänet siirrettiin 1. komppaniaan 7. elokuuta 1917 alkaen.

Suomen sisällissota

Sovelius astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918, jossa yhteydessä hän allekirjoitti palvelussitoumuksen ja hänet ylennettiin aliupseeriksi. Hän saapui takaisin Suomeen (Vasaan) jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Kristiinan 1. lentävään komppaniaan, joka kuului Porin rykmentin 2. pataljoonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Pohjansahalla, Sandössä ja Noormarkussa sekä Reposaaren, Porin ja Rauman valtauksiin.
Edvin Marton

Edvin Marton (oikealta nimeltään Lajos Edvin Csűry s. 17. helmikuuta 1974, Tiszaújlak, Ukraina) on unkarilainen viulisti. Hän on tullut tunnetuksi soittaessaan musiikkia taitoluistelijoille, kuten Jevgeni Pljuštšenkolle ja Stéphane Lambielille. Hän soittaa Antonio Stradivarius -viulua vuodelta 1697.

Marton syntyi Ukrainassa etniseen unkarialaisperheeseen. Marton oppi soittamaan viulua jo viisivuotiaana. 12-vuotiaana hän piti ensimmäisen virallisen konserttinsa Moskovan sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on opiskellut musiikkia Moskovassa, Budapestissa, New Yorkissa ja Wienissä. Hän on voittanut maailmanlaajuisen viulistikilpailun Kanadassa 1996 soittaessaan kappaleen "Stradivarius". Vuonna 2008 hän oli mukana voittamassa Eurovision laulukilpailua kappaleella "Believe"
Tšerdynin piiri

Tšerdynin piiri ven. Че́рдынский райо́н, Tšerdynski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 20 872 neliökilometriä. Asukkaita on 32 100 henkeä (vuonna 2009).
Tšerdynin piiri sijaitsee Permin aluepiirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Komin tasavaltaan, idässä Krasnovišerskin, etelässä Solikamskin sekä lännessä Permin Komin Kosan ja Gainyn piireihin. Pinta-alasta 94 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, savi, öljy ja turve. Suurimmat joet ovat Kama, Višera ja Kolva.
Piiriin kuuluu Tšerdynin kaupunki, Nyrobin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 8 maalaiskuntaa: Bondjug, Kertševski, Kolva (keskuspaikka Verhnjaja Kolva), Poktša, Rjabinino, Ust-Urolka (Kurgan), Valai ja Vilgort. Hallinnollinen keskus on Tšerdyn. Asutuskeskuksia on yhteensä 114.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,5 % asukkaista on venäläisiä, 1,5 % tataareja ja 1,5 % ukrainalaisia. Kaupunkiväestön osuus on 39,3 %.
Piirin läpi kulkee Solikamskin ja Nyrobin välinen maantie. Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen. Lisäksi on elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon.
Piirissä toimii lasten musiikki- ja taidekoulut, ammattikoulu, kirjastolaitos sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia. Paikallislehtenä ilmestyy Severnaja zvezda (”Pohjolan tähti”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiä ovat Tšerdynin ja Nyrobin historialliset rakennukset, maaseutukylien kirkot sekä Tšerdynin kotiseutumuseo.
Antti Arstila

Antti Uolevi Arstila (23. helmikuuta 1940 – 15. marraskuuta 2012) oli suomalainen histologi ja lääkäri. Hän oli vuodesta 1971 Jyväskylän yliopistossa biologisten aineiden (solubiologian) professori. Hän tutki erityisesti kokeellista patologiaa ja patobiologiaa. Hän osallistui 1980-luvun alussa ravitsemuskeskusteluun tuomalla esille antioksidanttien ja monityydyttymättömien rasvahappojen tarpeellisuuden.
Arstila oli naimisissa Pirkko Arstilan kanssa 35 vuotta.
Michael Trevino

Nuoruus

Trevino varttui Montebellossa, kaliforniassa ja myöhemmin Valenciassa, Kaliforniassa. Trevinon äiti on alun perin Meksikon Zacatecasista ja isä Kalifornian Fresnosta.

Ura

Trevino näytteli Jackson Meadaa Disney Channelin Cow Belles -elokuvassa. Hän on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten Todistettavasti syyllinen, Ilman johtolankaa, Bones, Rouva presidentti sekä Siskoni on noita.
Trevino näytteli sivuosaa FX:n sarjassa The Riches, sekä Jaime Vegaa lyhytaikaisessa televisiosarjassa Cane.
Trevino valittiin näyttelemään Ozzie-nimistä hahmoa kolmen jakson ajan CW:n sarjaan 90210.
Tällä hetkellä Trevino näyttelee Tyler Lockwoodia CW:n uudessa hittisarjassa The Vampire Diaries.
Mangaanisulfaatti

Ominaisuudet

Kidevedettömänä mangaanisulfaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä ja kiteistä kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja paremmin viileään ja lämpimiin kuin kuumaan veteen. Maksimiliukoisuus on noin 31-asteiseen veteen. Kidevedettömän mangaanisulfaatin lisäksi yhdisteestä tunnetaan lukusia kidevedellisiä muotoja kuten monohydraatti (MnSO₄·H₂O), dihydraatti (MnSO₄·2H₂O), tetrahydraatti (MnSO₄·4H₂O), pentahydraatti (MnSO₄·5H₂O) ja heptahydraatti (MnSO₄·7H₂O), jotka ovat väriltään vaaleanpunaisia. Mangaanisulfaatin hydraateista kidevesi poistuu kuumentamalla. Mangaanisulfaatti muodostaa alkalimetallisulfaattien kanssa kaksoissuoloja.
Päivi Tikkanen

Päivi Marja Sinikka Tikkanen (o.s. Kunttu, s. 19. tammikuuta 1960 Savitaipale) on suomalainen kestävyysjuoksija.
Tikkasella on yhteensä 22 ratamatkojen Suomen mestaruutta Kalevan kisoista joista 10 tuli peräkkäin 3 000 metrin juoksusta. Lisäksi hänellä on neljä Suomen mestaruutta maastojuoksussa ja yksi puolimaratonilla. Himmeämpiä mitaleita Suomen-mestaruuskilpailuista hänellä on 24 kappaletta ja henkilökohtaisia SM-mitaleita yhteensä 49 kappaletta. Vielä 41-vuotiaana vuonna 2001 hän juoksi pronssille Kalevan kisoissa 5 000 metrillä. Tikkanen on eniten mitaleita ja Kalevan malja -pisteitä kerännyt yleisurheilija. Suomi–Ruotsi-maaotteluun Tikkanen osallistui 16 kertaa joissa kertyi yhteensä 27 kilpailua.
Kansainvälisellä tasolla Tikkanen menestyi parhaiten 3 000 metrin juoksussa josta hänellä on neljäs sija Tokion MM-kisoista 1991 ja kuudes sija Splitin EM-kisoista 1990. Tokion MM-kisoissa Tikkanen juoksi vieläkin voimassa olevan Suomen ennätyksen 8.41,30. Puolimaratonin MM-kisoissa 1992 Tikkanen sijoittui sijalle 13. Vuonna 1989 hän voitti Berliinin maratonin silloisella Suomen ennätys -ajalla 2.28.45.
Tikkanen edusti Viipurin Urheilijoita ja häntä valmensi myös kestävyysjuoksijana tunnettu miehensä Esa Tikkanen.
Madeirankeiju

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 20 cm, siipien kärkiväli 43–46 cm ja paino 44–49 g. Olemukseltaan se muistuttaa suuresti myrskykeijua, eroina hieman erimuotoinen valkoinen yläperä ja vielä syvempään haaroittunut pyrstö. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen

Madeirankeiju pesii Atlantin ja Tyynenmeren lämpimän vyöhykkeen saarilla, kuten Madeiralla, Azoreilla, Kanariansaarilla, Selvagenssaarilla, Kap Verdellä, Ascensionilla, Saint Helenalla, Galápagossaarilla, Japanin itärannikolla ja Havaijilla. Mahdollisesti se pesii myös São Tomélla. Maailmanpopulaation koko on 20 000–200 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Madeirankeiju on tavattu kerran Suomessa, 19. tammikuuta 1993 Suonenjoella.

Elinympäristö

Lajin elinympäristöä ovat louhikkoiset kalliosaaret.

Lisääntyminen

Madeirankeijut pesivät suurina yhdyskuntina kallion- ja kivenkoloissa lähellä vesirajaa. Naaras munii yhden valkoisen munan. Haudonta-aika on 38–42 päivää ja molemmat hautovat vuorollaan 2–6 päivän välein. Poikanen on lentokykyinen 68–73 päivän ikäisenä. Emot käyvät pesällä vain yöllä eivätkä mielellään edes kirkkaalla kuutamolla, sillä siten ne välttävät lokkien ja kihujen ryöstelyn.
Azoreilla on havaittu madeirankeijujen pesivän kahdesti vuodessa, ensin kesä-heinäkuussa ja myöhemmin marras-joulukuussa. Tarkkojen tutkimusten perusteella on esitetty, että kesä- ja talvipesijät ovat eri lintuja, sillä muna on talvella selvästi suurempi, ja kesäpesijät ovat massaltaan 10 prosenttia kevyempiä ja niillä on keskimäärin pidemmät siivet ja pyrstö kuin talvipesijöillä. Talvipesintä on mahdollisesti sopeutuma siihen, että merivirrat tuovat alueelle talvella runsaasti ravintoa, eikä poikasten ravinnonsaanti ole populaatiota rajoittava tekijä. Toistaiseksi on avoin kysymys, pesivätkö talvipesijät kesällä jossakin muualla.

Ravinto

Madeirankeijut syövät merenpinnalle nousevaa planktonia, kuten äyriäisiä, pieniä mustekaloja ja muita pieniä selkärangattomia sekä kaloja ja myös raatoja.
Käyttöomaisuus

Käyttöomaisuus tarkoittaa Suomen yritysverotuksessa eräitä pysyvään käyttöön tarkoitettuja omaisuuden lajeja.
Käyttöomaisuuden käsitettä käytetään elinkeinoverotuksessa. Käyttöomaisuutta ovat maa-alueet, arvopaperit, rakennukset, koneet ja kalusto. Käyttöomaisuutta ovat myös erikseen luovutettavissa olevat aineettomat oikeudet kuten patentit. Käyttöomaisuuteen luetaan lisäksi soran- ja hiekanottopaikat, kaivokset, kivilouhokset, turvesuot ja vastaavat hyödykkeet. Käyttöomaisuus on hankittu käyttöön, ei luovutettavaksi.
Kulumatonta käyttöomaisuutta ovat maa-alueet, arvopaperit ja muut sellaiset hyödykkeet. Kulumattomaan käyttöomaisuuteen kuuluvat myös osuudet toisista yhtiöistä ja taide-esineet.
Kuluvaa käyttöomaisuutta ovat esim. koneet ja kalusto sekä rakennukset. Myös patentit, maa-ainesten ottopaikat ja muut sellaiset taloudellisesti ja fyysisesti kuluvat hyödykkeet luetaan kuluvaan käyttöomaisuuteen.
Jako kulumattomaan ja kuluvaan käyttöomaisuuteen on tärkeä mm. poistoja tehtäessä. Omaisuuden kuluminen otetaan verotuksessa huomioon verovähennyksiin oikeuttavina poistoina. Kulumattomasta käyttöomaisuudesta ei pääsääntöisesti saa tehdä poistoja eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta.
Muodollinen subjekti

Muodollinen subjekti on semanttisesti tyhjä lauseenjäsen, jonka olemassaolon lauseen muoto- ja intonaatiorakenne määräävät. Muodollisia subjekteja ovat esim. englannin ja ruotsin sääverbien subjektit seuraavissa kahdessa esimerkissä. 
It rains alot. 
Det regnat mycket. 
Kirjakielessa suomen sääverbit eivät vaadi muodollista objektia, mutta usein lauseen alkukenttään silti sijoitetaan kohtalaisen merkityksetön NP. Seuraavassa esimerkissä lienee itsestäänselvää, ettei sisällä sada, joten sanan "ulkona" käyttämiselle lienee jokin muu motivaatio kuin puhdas semantiikka. 
Ulkona sataa.
Riitta Järvisalo

Riitta Irmeli Järvisalo (entinen sukunimi Järvisalo-Kanerva, 16. lokakuuta 1945 Kotka – 24. tammikuuta 2000 Mikkeli) oli ekonomi ja sosialidemokraattinen kansanedustaja.
Järvisalon vanhemmat olivat osastonhoitaja Pentti Olavi Järvisalo ja merkantti Ilma Laina Inkeri Korpela, myöh. Shemeikka. Hän pääsi ylioppilaaksi 1965 Tampereen normaalilyseosta ja suoritti ekonomin tutkinnon 1968 Tampereen yliopistossa. Hän toimi Tampereella Wihuri-Yhtymä Oy Aarnion sihteerinä 1968–1970, Tampereen työväen teatterin myyntisihteerinä 1970–1972, kauppa- ja teollisuusministeriön yritystutkijana Tampereella 1979–1980 sekä Tampereen työväen teatterin talousjohtajana.
Järvisalo oli SDP:n kansanedustajana 1972–1979 ja 1982–1991 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Toiselle kaudelleen hän tuli eduskuntaan kuolleen kansanedustaja Tellervo Maria Koiviston tilalle 12. maaliskuuta 1982. Järvisalo oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978 ja 1982 presidentinvaaleissa, jäsenenä I ja II valtiosääntökomiteassa 1975–1977 sekä Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1969–1981 ja 1989–1992. Eduskunnan tilintarkastajien puheenjohtajana Järvisalo toimi 1982–1990 ja eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan varapuheenjohtajana 1983–1990.
Järvisalo oli naimisissa seutukaavatutkija Heikki Unto Kalevi Kanervan kanssa 1969–1990. Heillä on yksi tytär.
Parsons Marine Steam Turbine Company

Historia

Ensimmäinen alus, jolle asennettiin Parsonsin höyryturbiini, oli vuonna 1894 vesillelaskettu HMS Turbinia. Yhtiö perustettiin onnistuneiden koeajojen jälkeen. Charles Algernon Parsons perusti yrityksen vuonna 1897 500 000 punnan pääomalla. Yritys erikoistui valmistamaan laivojen höyryturbiineja ja erityisesti sotalaivoille.
Alismaan tarinat

Alismaan tarinat on Suzanne Collinsin tekemä kirjasarja, jossa on ilmestynyt viisi kirjaa; Gregor ylismaalainen, Gregor ja turman ennustus, Gregor ja alismaan vitsaus, Gregor ja salaisuuksien merkit sekä Gregor ja rottien koodi.
Leirikutoja

Levinneisyys

Leirikutojaa tavataan Keniassa ja Tansaniassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.