google/wiki40b huggingface dataset:
Ingeborg Bachmann

Ingeborg Bachmann (25. kesäkuuta 1926 – 17. lokakuuta 1973) oli itävaltalainen runoilija ja kirjailija. Hänestä tuli filosofian tohtori Wienin yliopistosta 1949. Hän muutti vuonna 1953 Roomaan, jossa hän kuoli 47-vuotiaana kotinsa tulipalossa saamiinsa vammoihin. 
Bachmannin ja Paul Celanin 2009 julkaistu kirjeenvaihto Herzzeit on herättänyt huomiota, sillä se on paljastanut heidän suhteensa paljon tiiviimmäksi kuin aiemmin oli tiedetty. kriitikkojen silmätikkuina olleet molemmat kirjailijat ovat vasta kuolemansa jälkeen saaneet arvostusta, ja heitä pidetään kirjallisen modernismin tienviitoittajina.
Bachmann sai Georg Büchnerin palkinnon (1964) ja Itävallan suuren kirjallisuuspalkinnon (1968). Hänet on haudattu Klagenfurtiin Zentralfriedhof Annabichliin.

Ingeborg Bachmann -palkinto

Bachmannin mukaan on nimetty kirjallisuuden Ingeborg Bachmann -palkinto. Vuonna 1977 perustettu palkinto myönnetään vuosittain Bachmannin synnyinkaupungissa Klagenfurtissa.
Kaija Kaikkonen

Kaija Liisa Kaikkonen (s. 11. heinäkuuta 1966 Pielavesi) on suomalainen näyttelijä. Teatterityön lisäksi hän on näytellyt muun muassa suositussa Maalaiskomedia-sarjassa.

Ura

Kaija Kaikkonen syntyi Pielavedellä. Hän suoritti opintoja Lahden kansanopiston näyttämötyön linjalla vuosina 1985 ja 1986 sekä Lapin opiston televisiotyön linjalla vuosina 1993 ja 1994. Lisäksi hänellä on takanaan näyttelijä- ja kameratyöskentelyn kursseja. Taiteellisen uransa Kaikkonen aloitti Kokkolan kaupunginteatterissa näyttelijäharjoittelijana vuonna 1986 ja jatkoi Rauman kaupunginteatterissa 1987–1990. Ammattilaisuransa hän aloitti niin ikään Raumalla vuonna 1990 ja siirtyi siirtyi edelleen Ahaa Teatteriin vuosiksi 1991–1993. Vuonna 1993 Kaikkonen ryhtyi freelance-näyttelijäksi. Hän on näytellyt YksKaks-teatteriryhmässä vuodesta 2000 sekä Keski-Uudenmaan teatterissa vuodesta 2002.
Rauman kaupunginteatterissa Kaikkosen tulkintoihin lukeutuivat muun muassa Glorian osa näytelmässä Maratontanssit, Julian osa William Shakespearen klassikkonäytelmässä Romeo ja Julia sekä Ednan osa näytelmässä Rakkaudella sisaresi. Ahaa Teatterissa hän tulkitsi muun muassa Mia Törnqvistin monologin Medeia. Keski-Uudenmaan teatterissa hänen suorituksiinsa kuuluu esimerkiksi Maija Räsäsen osa näytelmässä Viisi naista kappelissa.
Kaikkonen on näytellyt useissa televisiosarjoissa. Hänet nähtiin toimeen tarttuvana Paulana eli Paukkuna Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan tuotantokausissa Peräkamaripojat, Mooseksen perintö sekä Turvetta ja timantteja. MTV3:n Käenpesässä hänellä oli rooli Ritva Partasena. Sarjassa Rakastuin mä luuseriin hän näytteli päähenkilön Iinan äitiä. Hänellä oli niin ikään sivuosa Jaakko Pyhälän ohjaamassa elokuvassa Armon aika vuonna 1999. Kaikkosen harrastuksia ovat muun muassa harmonikan soitto ja biljardin pelaaminen.
Vuonna 2008 hän ohjasi Pielaveden kesäteatterin näytelmän Pitkä pitkä, lyhyt, lyhyt, joka on tamperelaisen Anne Saastamoisen käsikirjoittama moderni näytelmä. Sen ensiesitys oli Kuopion kaupunginteatterissa vuonna 2001.
Suuntaissärmiö

Tilavuus

Suuntaissärmiön tilavuus saadaan kertolaskulla Ah, missä A on jonkin tahkon (kannan) pinta-ala, ja h on särmiön korkeus eli kyseisen tahkon kohtisuora etäisyys vastakkaisesta tahkosta (ks. kuva).
Noormarkun vaakuna

Noormarkun vaakuna oli Noormarkun kunnan tunnus, jonka aihe viittaa vanhaan Oravajoen varteen 1800–luvulla rakennettuun rautaruukkiin
Vaakunan selitys kuuluu: ”kultakentässä mustalla alasimella istuva punainen orava”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 2. marraskuuta 1956. Se jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuoden 2010 alussa, kun Noormarkku liittyi osaksi Porin kaupunkia.
Bix Beiderbecke

Leon Bismark "Bix" Beiderbecke (10. maaliskuuta 1903 – 6. elokuuta 1931) oli yhdysvaltalainen jazz-kornetisti ja -pianisti.
Beiderbecke syntyi Iowan Davenportissa saksalaisperäiseen sukuun. Hän opiskeli Lake Forest Academyssä Illinois'ssa, mutta ainoat aineet, jotka hän koki itsensä kannalta kiinnostaviksi, olivat musiikki ja liikunta. Hän ei ollut erityisen menestynyt opinnoissaan ja joutuikin jättämään akatemian.
Beiderbecke aloitti kornetin soiton 15-vuotiaana ja sai siihen vaikutteita jokilaivoilla soitetusta musiikista. Ammattilaisuransa hän aloitti yhtyeessä Wolverine Orchestra vuonna 1924. Hän teki myöhemmin yhteistyötä Frankie Trumbauerin, Jean Goldketten, Adrian Rollinin ja Paul Whitemanin kanssa. Hänen merkittävimpiä varhaisia vaikutteitaan olivat New Orleansin jazz-kornetistit, kuten Nick LaRocca. Häneen vaikuttivat myös taidemusiikin säveltäjät, kuten Claude Debussy (pianosävellys In a Mist).
Beiderbecke oli ensimmäinen lyyrisen jazzin suurista nimistä. Hän oli ensimmäisiä valkoisia muusikkoja, jotka saivat arvostusta mustilta kollegoiltaan. Hänen tyylinsä perustui lyyriseen ja oivaltavaan fraseeraukseen, jota jäljiteltiin laajasti. Paul Whitemanin orkesterin jäsenenä hän oli 1928–1930. Hänen tunnetuin soolokappaleensa on Singing the Blues.
Beiderbecken terveys oli ollut horjuvaa jo lapsuudessa. Hän ajautui lopulta alkoholismiin ja kuoli yksin Long Islandilla 28-vuotiaana 1931. Viralliset kuolinsyyt olivat keuhkokuume ja aivoödeema. Niiden lisäksi hän oli kärsinyt delirium tremensistä.
Hygromysiini B

Esiintyminen, rakenne ja kemialliset ominaisuudet

Hygromysiini B:tä eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953 maaperän bakteerista Streptomyces hygroscopicus. Myöhemmin myös samaan sukuun kuuluvan bakteerin S. eurocidicus on havaittu tuottavan samaa yhdistettä.
Rakenteeltaan hygromysiini B on glykosidi ja koostuu kolmesta sokeri- tai aminosokerikomponentista. Sokerikomponenttina yhdisteen rakenteessa on D-taloosi, joka on sitoutunut 1→5-glykosidisella sidoksella aminosokereihin kuuluvaan hyosamiiniin ja muodostaa spirosyklisen rakenteen 2→1- ja 3→1-glykosidisilla sidoksilla toiseen aminosokeriin destomiinihappoon.
Hygromysiini B liukenee hyvin veteen ja vesiliuos on lievästi emäksinen. Yhdisteessä on kaksi emäksistä aminoryhmää, joiden pKₐ-arvot ovat 7,1 ja 8,8. Veden lisäksi yhdiste liukenee hyvin myös polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin. Hygromysiini B:n ominaiskiertokyky on +20,2 °.

Biologiset ominaisuudet ja käyttö

Hygromysiini B estää sekä grampositiivisten että gramnegatiivisten bakteerien ja eräiden eukaryoottien kuten sienten ja matojen proteiinisynteesiä. Yhdiste sitoutuu ribosomin 30S-alayksikön siirtäjä-RNA:n sitoutumiskohtaan stabiloiden siirtäjä-RNA:n ja ribosomin muodostamaa kompleksia. Tämän vuoksi translokaatio estyy ja solujen toiminta häiriintyy.
Nykyään yhdistettä käytetään pääasiassa sikojen ja siipikarvan sisäloisten, kuten matojen häätöön. Monet bakteerit kykenevät kehittämään resistenssin sitä vastaan. Resistentit bakteerikannat koodaavat hygromysiini B:tä fosforyloivaa kinaasientsyymiä, joka inaktivoi yhdisteen. Ainetta biosyntetisoiva S. hygroscopicus fosforyloi destomiinihapon hydroksyyliryhmän, kun taas Escherichia coli -bakteerin entsyymi liittää fosfaattiryhmän hyosamiinin hydroksyyliryhmään.
Hollow Man – mies ilman varjoa

Juoni

Kevin Bacon näyttelee elokuvassa Sebastien Cainea, tiedemiestä, joka kehittelee Yhdysvaltain asevoimille näkymättömäksi tekevää seerumia entisen tyttöystävänsä (Shue) ja ystävänsä Matt Kensingtonin (Brolin) kanssa. Seerumi toimii eläimillä, mutta Caine valehtelee ihmiskoelautakunnalle ja kokeilee seerumia itseensä. Seerumi näyttää toimivan. Caine nauttii näkymättömyydestään ja käyttää sitä hyväksi raiskaten naapurinsa. Kun alkaa näyttää siltä, että hän ei pysty palautumaan näkyväksi, hänestä tulee vaarallinen hullu, joka yrittää tappaa työtoverinsa.
Suomen valelääkäripaljastukset

Valelääkäripaljastuksia tehtiin Suomessa syksyllä 2011, vaikka jo aiemmin paljastui yksi tapaus. Valelääkäri on lääkärinä esiintyvä henkilö, jolla ei ole tehtävään vaadittavaa koulutusta ja pätevyyttä. 
Vuosina 2008–2009 Karkkilassa ja Karjaalla työskenteli terveyskeskuslääkärinä mies, jolla ei ollut lääkärinkoulutusta. Hänet tuomittiin puolentoista vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen, joka pysyi myös hovioikeudessa.
Vuonna 2011 paljastui ainakin kaksi valelääkäritapausta, joista ensimmäinen oli Esa Antero Laiho. Hän todisteli lääkärinpätevyyttään väärennetyillä pietarilaisen oppilaitoksen papereilla. Hän ehti kymmenen vuoden uransa aikana ansaita yli 1,1 miljoonaa euroa. Hänet on tuomittu lääkehuijauksesta Yhdysvalloissa kolmen vuoden vankeuteen. Laiho kertoi opiskelleensa Yhdysvalloissa Ross University -nimisessä oppilaitoksessa. Laiho ei saanut valituslupaa korkeimpaan oikeuteen, joten voimaan jäi viiden vuoden vankeustuomio ja miljoonan euron korvaukset.
Tampereelta paljastunut valelääkäri on tunnustanut ostaneensa paperit Pietarista. Hän työskenteli Tampereen kaupungin palveluksessa. Hänestä oli tehty tutkintapyyntö jo 2010 mutta se ei johtanut toimiin.
Asian tutkimiseksi asetettiin toimikunta, jota johti Jacob Söderman. Toimikunta selvitti Valviran ja muiden viranomaisten toiminnan asianmukaisuuden. Ryhmän muut jäsenet olivat arkkiatri Risto Pelkonen ja entinen oikeusasiamies Riitta-Leena Paunio.
Laihon ja pirkanmaalaisen valelääkärin tapausten tutkinta saatiin loppuun kesäkuussa 2012. Laiho tuomittiin 23. kesäkuuta 2016 Helsingin käräjäoikeudessa neljäksi ja puoleksi vuodeksi ehdottomaan vankeuteen ja yli miljoonaan euron korvauksiin, mutta hän valitti tuomiostaan Helsingin hovioikeuteen, joka alkoi käsitellä juttua 3. tammikuuta 2017.
On myös paljastunut lääkäreinä esiintyviä muita hoitoja antaneita jotka eivät kuitenkaan ole toimineet lääkärin tehtävissä. Kummatkin sanovat että heillä on Kiinassa suoritettu lääkärikoulutus. Vaihtoehtohoitoja tarjonneiden henkilöiden toiminnassa oli kysymys harhaanjohtavasta palveluista ilmoittelusta – ei luvattomasta lääkärinä toimimisesta.
Suomessa on paljastunut myös valehoitajia. Salossa vanhuspalveluyritystä vaimonsa kanssa pitänyt mies paljastui valehoitajaksi.
C

Historiaa

C-kirjain on kehittynyt kreikan kirjaimesta gamma (Γ). Latinalaisessa aakkostossa kirjaimella merkittiin alkuaan sekä k- että g-äännettä. G eriytyi myöhemmin omaksi kirjaimekseen.

C suomen kielessä

Suomen kielessä c-kirjainta käytetään ainoastaan sitaattilainoissa sekä vieraskielisissä erisnimissä. Tällöin se äännetään samoin kuin lainojen alkukielessä, tavallisimmin [s] tai [k], mutta esimerkiksi italialaisperäisessä cembalo-sanassa [tš]. Muutoin se korvataan lainasanoissakin yleensä s:llä tai k:lla.
C-kirjainta on aiemmin käytetty suomen kirjakielessä. Vanhassa kirjasuomessa c-kirjainta käytettiin varsinkin takavokaalin edellä yksinäis-k:n merkkinä kuten sanassa olcon (olkoon). Sillä voitiin merkitä myös h-äännettä: tacto (tahtoo). C-kirjain esiintyi myös harvinaisemmin yhdistelmässä ch kuten sanassa perchele (perkele). Kaksoiskonsonantti kk:n kirjoitustapa oli yleisesti ck.
C-kirjaimen käytöstä takavokaalia edeltävän k:n merkkinä luovuttiin 1700-luvun jälkipuoliskolla.

C muissa kielissä

C ääntyi latinassa aluksi k-äänteenä (ja alkujaan myös g:nä, kuten edellä kerrotaan). Kuitenkin jo Rooman keisarikunnan aikana latinassa tapahtui äänteenmuutos, niin että se e:n ja i:n edellä alettiin ääntää yhdistelmänä [ts] tai [tš], jotka ovat sellaisenaan tai edelleen muuttuneina periytyneet myös romaanisiin kieliin. Nämä äänneyhdistelmät kirjoitettiin kuitenkin edelleen c:llä, ja pitkälti tästä johtuu, että monissa kielissä C:llä on vielä nykyäänkin kaksi äännearvoa. Toisen konsonantin taikka a:n, o:n tai u:n edellä se ääntyy useimmissa kielissä yhä [k], mutta e:n tai i:n edellä sen äännearvo vaihtelee eri kielissä. 
Espanjassa C ääntyy [k] konsonantin ja a, o ja u:n edellä, ja e:n ja i:n edellä [θ] (eräissä murteissa [s]). Ranskassa ja englannissa C ääntyy e:n, i:n ja y:n edellä [s], muulloin [k].  Ranskassa poikkeukset merkitään Ç-kirjaimella, joka ääntyy aina [s]. Portugalissa c on takavokaalien ja muiden konsonanttien kuin h:n edellä [k], etuvokaalin edellä tai cedilhalla (ç) varustettuna [s], ja h:n edellä [š].
Ruotsissa c esiintyy e:n ja i:n edellä lainasanoissa ja lausutaan tällöin [s] (esimerkiksi citron, cirkus), mutta omakielisissä sanoissa se esiintyy vain yhdistelmässä ck, joka merkitsee kaksois-[k]:ta.
Joissakin kielissä, kuten unkarissa ja monissa slaavilaisissa kielissä C-kirjaimella merkitään affrikaattoja (ts-äänteitä). Niin on myös esimerkiksi esperantossa.
Useissa kielissä C-kirjainta käytetään tiettyjä konsonanttiäänteitä kuvaavissa kirjainyhdistelmissä, esimerkiksi CH ja SCH. Kirjainyhdistelmä CZ on muun muassa englannin kielessä yleinen tapa transkriboida tšekissä esiintyvä Č.
Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa c-kirjaimella merkitään soinnitonta palataalista klusiilia.
Loukussa (televisiosarja)

Juoni

Poliisipäällikkö Andri ei ole kiireinen mies. Asukkaat tuntevat toisensa eikä salaisuuksia ole. Pikkukaupunki sijaitsee kauniissa vuonomaisemassa, ja satamatoimintaa ja kauppaa suunnitellaan laajennettavaksi.
Pian kaikki muuttuu, kun kalastajat löytävät vuonosta ruumiin, josta puuttuu pää ja kädet. Miehen ruumiissa on useita pistohaavoja. Andri epäilee, että murhaaja piileksii kaupunkiin saapuneessa matkustajalaivassa, ja päättää eristää matkustajat. Tapaus on ratkaistava pikaisesti. Kapteeni kuitenkin estää poliisia tutkimasta laivaa. Reykjavíkista ei saada apua hurjan lumimyrskyn takia, ja Andri joutuu selvittämään asiaa kahden kollegansa kanssa.

Esitykset

Sarja on ollut suuri kansainvälinen menestys. Sarjan budjetti oli noin 7 miljoonaa euroa ja sarja on islantilaisten suurin draamasatsaus kautta aikojen. Suomen lisäksi sarja on myyty muun muassa Yhdysvaltoihin, Isoon-Britanniaan, Saksaan, Ranskaan ja Norjaan.
Henk Fraser

Ura pelaajana

Surinamen siirtomaassa syntynyt Fraser aloitti pelaajauransa mantereella Sparta Rotterdamin joukkueessa vuonna 1984. Ura lähti nousuun miehen siirryttyä FC Utrechtiin vuonna 1986. Hän edusti seuraa kaksi kautta, samoin Rodaa kunnes siirtyi suurseura Feyenoordiin vuonna 1990. Topparina pelannut Fraser edusti Feyenoordia yhdeksän vuotta ja pelasi yli 100 ottelua seuran paidassa. Hän voitti seuran paidassa kaksi liigamestaruutta ja neljä Alankomaiden cupia. Peliaikaa Feyenoordissa tuli alkuun mukavasti, mutta uransa viimeisinä kausina 1995–1999 Fraser pelasi 15 ottelua. 
Maajoukkuetasolla Fraser pelasi Alankomaiden paidassa kuusi maaottelua.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Fraser jatkoi Feyenoordin organisaatiossa juniorivalmentajana. Vuonna 2007 hän siirtyi ADO Den Haagin organisaatioon Wiljan Vloetin apuvalmentajaksi. Hän lähti seurasta kesällä 2009. Kaudella 2010/11 Fraser toimi PSV Eindhovenissa juniorivalmentajana, kunnes palasi takaisin ADO Den Haagiin apuvalmentajaksi. Apuvalmentajan tehtäviensä ohella hän toimi myös Alankomaiden U21-maajoukkueen apuvalmentajana ja ADO:n juniorivalmentajana. 
Helmikuussa 2014 Fraser nousi ADO Den Haagin päävalmentajaksi Maurice Steijnin saatua potkut. Maaliskuussa seura jatkoi hänen sopimustaan.  Fraserin johdolla ADO sijoittui kauden päätteeksi yhdeksänneksi. Hänen ensimmäinen täysi kautensa päävalmentajana ei sujunut odotetusti ja ADO oli liigassa vasta sijalla 13. Kaudella 2015/16 Fraser johdatti ADOn Eredivisiessä sijalle 11. Kauden jälkeen hän jätti seuran ja siirtyi SBV Vitessen peräsimeen. Fraserin johdolla Vitesse jatkoi hyviä esityksiään Eredivisiessä ja kausi päättyi viidenteen sijaan. Alankomaiden cupissa Fraser luotsasi joukkueen loppuotteluun, jossa AZ Alkmaar kaatui maalein 2–0 ja Vitesse voitti seurahistoriansa ensimmäisen cup-mestaruuden.
Maaliskuussa 2018 Vitesse kertoi, että venäläinen Leonid Slutski korvaa Fraserin kauden jälkeen. Pian tämän jälkeen Fraserin sopimus Sparta Rotterdamin kanssa vahvistettiin. Sopimusuutisen jälkeen Vitesse vapautti Fraserin tehtävistään huhtikuun alussa.
Tõnis Erm

Pyöräsuunnistus

Ostródan pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuissa 2008 Erm voitti pronssia sprintissä. Samana vuonna Nidan EM-kilpailuissa hän voitti hopeaa keskimatkalta ja sprintistä. Farumin ja Kööpenhaminan EM-kilpailuissa 2009 hän voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Lauri Malsroos ja Margus Hallik.

Hiihtosuunnistus

Hiihtosuunnistuksessa Erm on edustanut Viron maajoukkuetta MM-kilpailuissa vuosina 2004, 2005 ja 2007. Hänen paras henkilökohtainen MM-sijoituksensa on 17. sija sprintistä Moskovan MM-kilpailuissa 2005. Viestissä hän on sijoittunut kuudenneksi Åsarnan MM-kilpailuissa 2004.
Freddy Adu

Seurajoukkueura

Adusta tuli 14-vuotiaana yksi nuorimmista joukkuelajien ammattilaisurheilijoista Yhdysvaltain urheiluhistoriassa, kun hän teki sopimuksen Major League Soccerin D.C. Unitedin kanssa. Hän saavutti washingtonilaisseurassa MLS:n mestaruuden heti debyyttikaudellaan 2004. Hänet valittiin MLS:n tähdistöotteluun vuosina 2004 ja 2006. Joulukuussa 2006 Adu siirtyi toiseen MLS-seuraan Real Salt Lakeen.
Heinäkuussa 2007 Adun ilmoitettiin siirtyvän Eurooppaan, portugalilaiseen Benficaan 1,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Benfican avauksessa ja kesällä 2008 hän siirtyi kauden kattavalla lainasopimuksella Ranskan pääsarjassa pelaavaan AS Monacoon. Monacossa kaudella 2008–2009 Adun peliaika jäi myös vähäiseksi. Adu oli kauden aikana vain kerran avauskokoonpanossa Ranskan liigassa ja hän tuli vaihdosta kentälle kauden aikana yhdeksän kertaa. Peleissä hän ei tehnyt yhtään maalia. Monacossa vietetyn kauden jälkeen Adu lainattiin kaudeksi portugalilaiseen Belenensesiin. Valmentajan vaihduttua laina purettiin kesken kauden ja tammikuussa 2010 Adu siirtyi 18 kuukauden mittaisella lainasopimuksella kreikkalaiseen Aris Thessalonikiin. Helmikuussa 2011 Adu siirtyi Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Çaykur Rizesporiin lainalle. Hän pelasi seurassa kahdeksan ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Elokuussa 2011 Adu palasi Yhdysvaltoihin Philadelphia Unionin joukkueeseen, jota valmensi hänelle jo D.C. Unitedin ajoilta tuttu Piotr Nowak. Adu ja Union purkivat sopimuksensa maaliskuussa 2013, minkä jälkeen hän siirtyi brasilialaiseen Bahiaan. Vuonna 2015 hän siirtyi Veikkausliiga-joukkueeseen KuPS. Adu ehti pelata seurassa viisi ottelua, kunnes loukkaantui. Loukkaantumisen jälkeen hän haki pelituntumaa jalkapallon Kolmosessa SC KuFu-98:n joukkueessa. Heinäkuussa KuPS ilmoitti, että Freddy Adu "siirtyy uusiin haasteisiin".

Maajoukkueura

Adu sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2003. Samana vuonna hän edusti maata alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Lisäksi Adu on pelannut vuoden 2005 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Hollannissa ja vuoden 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Kanadassa.
A-maajoukkueuransa Adu avasi Yhdysvaltain maajoukkueen kaikkien aikojen nuorimpana 22. tammikuuta 2006, kun hän pääsi vaihdosta kentälle ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Adua ei kuitenkaan valittu Saksan MM-kilpailuihin 2006 matkanneeseen ryhmään. Sen jälkeen Adu on edustanut USA:n maajoukkuetta muutamia kertoja, muun muassa harjoitusottelussa Englantia vastaan. Adu valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen kesäkuussa 2009 pelattuihin Maanosaliittojen cupiin, jossa Yhdysvaltain joukkue eteni aina loppuotteluun asti Brasiliaa vastaan. Semifinaalissa Yhdysvallat pudotti hallinneen Euroopan mestarin Espanjan pois loppuottelusta.
Ruskopystynokka

Levinneisyys

Ruskopystynokkaa tavataan laajalla alueella Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjois- ja itäosissa. Lajin kannaksi arvioidaan 5–50 miljoonaa yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lasse Velmala

Lasse Velmala (18. kesäkuuta 1944 Turku – 1986) oli suomalainen muusikko, joka oli yksi Turussa 1960-luvulla toimineen underground-liikkeen vaikuttajista. Hän herätti huomiota muun muassa Hymy-lehden tekemän jutun myötä, jossa Velmala pyöräili Turun halki alastomana. Velmala julkaisi syksyllä 1971 esikoissinglensä Murtuneen sydämen hotelli, jolla hänen taustayhtyeenään oli turkulainen Yellow.
Turun yliopistossa biologiaa opiskellut ja myöhemmin opettajana työskennellyt Velmala tunnettiin myös innokaana lintuharrastajana. Hän kuului Turun Lintutieteellisen Yhdistyksen perustajiin ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Lisäksi Velmala oli käynnistämässä Jurmon lintuaseman toimintaa.
Henkilömatrikkeli

Henkilömatrikkeli on luettelo sellaisten ihmisten henkilötiedoista, joilla on sama ammatti tai koulutus tai samantapaisia saavutuksia esimerkiksi urheilun tai kulttuurin alalla. Henkilötietolaki sallii ihmisten tietojen keräämisen esimerkiksi oppilaitosten rekistereistä tällaista matrikkelia varten ilman asianomaisten suostumusta, ellei asianomainen ole sitä itse nimenomaan kieltänyt.
Ailurofobia

Ailurofobia on erityinen pelkotila, joka tarkoittaa kissojen pelkäämistä. Sana tulee kreikan kielen sanoista αἴλουρος (aílouros), "kissa" ja φόβος (phóbos), "pelko".

Syitä

Kuten kaikki pelkotilat ja fobiat, ailurofobia on alitajunnan kehittämä puolustusmekanismi. Sen saamiseen voi olla syynä esimerkiksi pelko oikeassa elämässä, jolla on jotakin tekemistä kissojen kanssa tai henkinen trauma. Ailurofobia voi laueta myös silloinkin, kun näkee jonkun toisen kokemassa henkistä traumaa. Niin kauan kuin alitajunnan negatiivinen vaikutus on tarpeeksi voimakas, ailurofobiasta kärsivä henkilö tuntee negatiivisia tunteita jotka toimivat muistuttajana "vaarasta" kun henkilö näkee kissan uudelleen. Itse fobia tuo itsensä julki eri tavoin. Jotkut kärsivät siitä koko ajan, ja joillakin se laukeaa jostain tietystä ärsykkeestä.
Birkbeck College

Birkbeck, University of London (aikaisemmin Birkbeck College, epävirallisesti myös BBK), on Lontoon yliopiston college, Englannissa. Se on erikoistunut iltaluentoihin. Birkbeck tarjoaa monia Master ja Bachelor tutkintoja, joita voi opiskella sekä osa-aikaisena että kokoaikaisena opiskelijana. Yliopisto hyväksyy myös PhDs oppilaita. Sen henkilökunnalla on loistava maine tukimuskentällä muun muassa englannissa, taloustieteissä, historiassa, taiteiden historiassa, filosofiassa, psykologiassa, espanjassa ja tietissä. Tällä hetkellä Birkbeckissä opiskelee yli 19 000 opiskelijaa, joista suurin osa on Undergraduate opiskelijoita.
Birkbeck laskee neljä Nobel palkittua ja Britannian pääministerin entisiin opiskelijoihinsa ja henkilökuntaansa.

Historia

Vuonna 1823 George Birkbeck perusti London Mechanics' Instituten, Crown and Anchor Tavernissa, Strandilla. Tällöin tilaisuuteen osallistui yli kaksituhatta ihmistä. Kaksi vuotta myöhemmin istituutti muutti Southampton Building:iin Chancery Lanella. 1830 alkaen naisopiskelijat saivat hakea opiskelemaan. Vuonna 1858, University of London:in rakenne muutosten yhteydessä Birkbeck College sai mahdollisuuden kokeiden järjestämiseen. Instituutista tuli yliopiston tärkein osa-aikais opintojen tarjoaja.
Instituutti muutti nimensä Birkbeck Literary and Scientific Institution:iksi vuonna 1866 ja muutti Breams Buildingiin Fetter Lanelle, jossa se sijaitsi seuraavat 67 vuotta. Vuonna 1920 Birkbeck yhdistyi virallisesti Lontoon yliopiston collegeksi, yhdistymisen oli taroitus tapahtua jo vuonna 1913, mutta Ensimmäisen Maailman Sodan syttyminen viivästytti yhdistymistä. Toisen Maailman Sodan aikaan Birkbeck oli ainoa college, joka ei siirtynyt sodan ajaksi pois pääkaupungin keskustasta. 1941 yliopiston kirjasto kärsikin suorasta iskusta Blitz:issä, mutta opetus yliopistolla jatkui. Sodan aikana Birkbeck järjesti extra-mural luentoja kansalle, joihin pystyi osallistumaan ruokatunnin aikana, luennoitsijoina olivat muun muassa Joad, Pevsner ja Harold Nicolson.
Vuonna 1952 college muutti nykyiseen sijaintiinsa Malet Streetillä, Lontoon keskustassa, aivan Senate House Libraryn ja British Museumin viereen. Lähimpinä metroasemina ovat Russell Square, Euston ja Holborn.