André Weil

Elämäkerta

André Weil syntyi Pariisissa. Hänen vanhempansa olivat syntyperältään juutalaisia, joista isä Bernhard Weil oli kotoisin Strasbourgista, äiti Selma o.s. Reinherz Venäjältä. Bernhard Weil oli kuitenkin luopunut juutalaisesta uskonnosta eikä mielellään puhunut juutalaisesta syntyperästään. Vuosien 1870–1871 Ranskan ja Preussin sodan jälkeen hän oli paennut tuolloin Saksaan liitetystä Elsass-Lothringenista Ranskaan. 
André Weilin ainoa sisarus oli kuuluisa filosofi Simone Weil.  André opiskeli Pariisissa, Roomassa ja Göttingenissä ja väitteli tohtoriksi vuonna 1928.  Oleskellessaan Saksassa hän ystävystyi Carl Ludwig Siegelin kanssa. Vuodesta 1930 lähtien hän vietti kaksi lukuvuotta Aligarh Muslim Universityssä  Intiassa. Paitsi matematiikasta, Weil oli koko ikänsä kiinnostunut myös klassisesta kreikkalaisesta ja latinalaisesta kirjallisuudesta, hindulaisuudesta ja sanskritinkielisestä kirjallisuudesta, ja hän vuonna 1920 hän opiskeli  sanskritia. Opetettuaan vuoden Aixin–Marseillesin yliopistossa hän opetti seuraavat kuusi vuotta Strasbourgissa. Hän meni naimisiin Évelinen kanssa vuonna 1937.
Toisen maailmansodan alkaessa Weil oli Suomessa Lars Ahlforsin kutsumana ja tapasi tällöin myös Rolf Nevanlinnan. Hänen puolisonsa Éveline palasi Ranskaan ilman häntä. Weil pidätettiin Suomessa talvisodan alettua, koska häntä virheellisesti epäiltiin vakoilusta; hänen vaimonsa Éveline oli jo sitä ennen palannut Ranskaan. Usein on väitetty, että hänet olisi uhattu teloittaa, mikä kuitenkaan ei pidä paikkansa; tapausta tutkineen Osmo Pekosen mukaan hänet oli sen sijaan päätetty karkottaa, jottei tapaus aiheuttaisi ristiriitoja Suomen ja Ranskan välille. Weil joutuikin poistumaan maasta Tornion kautta, jossa hänet luovutettiin rajalla Ruotsin viranomaisille. Palattuaan Ranskaan hänet pidätettiin Le Havreen tammikuussa 1940. Häntä syytettiin sotilaskarkuruudesta, ja häntä pidettiin vankina ensin Le Havressa, sitten Rouenissa. Ajan helmikuusta toukokuuhun hän vietti Rouenin Bonne-Nouvellen sotilasvankilassa, ja siellä hän laati teoksensa, joka teki hänet kuuluisaksi. Hän joutui oikeuden eteen 3. toukokuuta 1940. Hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta hän pyysi oikeutta liittyä sen sijaan sotaväkeen, ja hänelle tarjottiin mahdollisuus liittyä Cherbourg-Octevillen rykmenttiin. Ranskan kukistuttua saman vuoden kesäkuussa hän matkusti perheensä luo Marseilleen, joka tuolloin kuului miehittämättömään Vichyn Ranskaan. Sieltä hän siirtyi Clermont-Ferrandiin, jossa hän tapasi vaimonsa Évelinen, joka oli asunut Saksan miehittämässä Pohjois-Ranskassa.
Tammikuussa 1941 Weil perheineen matkusti meritse Marseillesta New Yorkiin. Loput sota-ajasta hän vietti Yhdysvalloissa, jossa häntä tukivat Rockefeller-säätiö ja John Simon Guggenheimin muistosäätiö. Kahden vuoden ajan hän opetti matematiikkaa Lehigh’n yliopiston yliopistossa, jossa hän ei saanut osakseen asianmukaista arvostusta, hänen työkuormansa oli ylisuuri ja palkkansa pieni, mutta toisin kuin opiskelijoita, häntä ei olisi voitu kesken kaiken määrätä sotapalvelukseen. Hän vihastui Lehighille liian suuren opetusvelvollisuutensa vuoksi ja vannoi, ettei enää koskaan puhuisikaan Lehighistä. Lopulta hän jättikin työnsä Lehighissä, muutti Brasiliaaan ja opetti São Paulon yliopistossa vuosina 1945–1947 työtoverinaan Oscar Zariski. Sen jälkeen hän palasi Yhdysvalloissa ja opetti Chicagon yliopistosa vuosina 1947–1958 ennen siirtymistään Institute for Advanded Studyyn, jossa tähän toimi loppuajan urastaan. Hän piti esitelmiä Kansain­välisessä matemaatikko­konferenssissa (ICM) Massa­chusettsin Cambridgessä vuonna 1950 ja Amsterdamissa vuonna 1954 sekä Helsingissä vuonna 1978, jolloin hän oli pääesitelmöitsijänä. Vuonna 1979 Weil jakoi Jean Lerayn kanssa matematiikan toisen Wolfin palkinnon.

Weil ja Bourbaki-ryhmä

Weilin ajatuksilla oli suuri vaikutus Bourbaki-ryhmän kirjoituksiin ja seminaareihin sekä ennen toista maailmansotaa että sen jälkeen.
Omaelämäkertansa sivulla 114 Weil mainitsee, että juuri hän ensimmäisenä otti käyttöön tyhjän joukon nykyisen merkin (Ø) ja että hän otti sen norjan aakkostosta, jossa Ø vastaa suomen Ö:tä.  Symboli esiintyi ensimmäisen kerran Bourbaki-ryhmän teoksessa Les structures fondamentales de l'analyse vuonna 1939. Ainoana Bourbaki-ryhmän jäsenistä Weil osasi norjaa.

Lausuntoja

Weil sanoi matematiikan tulevaisuudesta:
»Tulevaisuuden suuret matemaatikot eivät kulje valmiiksi tallattuja polkuja. Suuret ongelmat ratkaistaan aina uusilla ja odotta­matto­milla lähestymis­tavoilla, joita me emme osaa kuvitella, ja ennakko­luulottomalla suhtautumisella.»

Weilin käsitykset uskonnoista

Intialaisella hindufilosofialla oli suuri vaikutus Weiliin. Omaelämäkerrassaan hän sanoi, että ainoat häneen vedonneet uskonnolliset ajatukset olivat peräisin hindulaisesta filosofiasta. Vaikka hän oli agnostikko, hän kunnioitti uskontoja. Hän luki Vivekanandaa, ja Ramakrishna teki häneen syvän vaikutuksen.