google/wiki40b huggingface dataset:
Sophia Bush

Sophia Anna Bush (s. 8. heinäkuuta 1982 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki debyyttinsä Ryan Reynoldsin vastanäyttelijänä komediassa Van the Man. Hän kävi Etelä-Kalifornian yliopistoa kolmen vuoden ajan pääaineenaan journalismi ja teatteri, mutta keskeytti opinnot saatuaan Brooke Davisin roolin televisiosarjassa Tunteet pelissä.
Bush asuu Wilmingtonissa, Pohjois-Carolinassa, jossa Tunteet pelissä -sarjaa kuvataan. Vuonna 2005 hän meni naimisiin vastanäyttelijänsä Chad Michael Murrayn kanssa, mutta liitto päättyi eroon syyskuussa vain viiden kuukauden jälkeen. Bush seurusteli myös lyhyesti James Laffertyn kanssa, mutta pari päätti pysyä ystävinä. Hän seurusteli Austin Nicholsin kanssa, mutta pari erosi helmikuussa 2012.
HK Riga 2000

Historia

HK Riga 2000 perustettiin vuonna 2000. Sen runkona toimi lakkautettu Juniors Riika. Seura voitti ensimmäisenä vuotenaan Latvian mestaruuden. Seura osallistui myös Itä-Euroopan jääkiekkoliigaan sarjan lakkauttamiseen saakka 2004. Toisen mestaruutensa HK Riga 2000 voitti kauden 2003–2004 päätteeksi.
Itä-Euroopan jääkiekkoliigan lopetettua HK Riga 2000 pelasi Valko-Venäjän Ekstraligassa kaksi kautta, joiden jälkeen seura keskittyi pelkästään Latvian pääsarjaan. HK Riga 2000 oli Latvian mestari neljä kertaa putkeen 2004, 2005, 2006 ja 2007.
Kaudeksi 2008–2009 HK Riga 2000 siirtyi ainoastaan Ekstraligaan. Seura aloitti myös farmiyhteistyön uuden KHL-joukkueen Dinamo Riian kassa. Kausi jäi seuran viimeiseksi sillä seura oli ajautunut talousvaikeuksiin ja sen toiminta ajettiin alas. Useat seuran pelaajista siirtyi Dinamo Riian organisaatioon.
Vauhtiveikko

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Vauhtiveikko saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Gydanin niemimaa

Gydanin niemimaa (myös Gydan niemimaa, ven. Гыданский полуостров, Gydanski polusotrov) on Venäjän pohjoisosissa Länsi-Siperiassa Karanmeren rannikolla sijaitseva niemimaa. Se sijaitsee Jamalin niemimaan ja Taimyrin niemimaan välissä. Lännestä sen rajaavat Obinlahti ja Tazinlahti, idästä Jenisein estuaari. Niemimaa on 400 km pitkä ja suunnilleen saman levyinen ja kattaa yli 100 000 neliökilometrin alueen. Se muodostaa Länsi-Siperian alangon pohjoisimman osan. Kasvillisuus on matalaa tundraa, eteläosissa kuitenkin metsätundraa. Gydanin niemimaalla virtaa muun muassa Juribeijoki (Jamalin niemimaalla on toinen saman niminen joki).
Latša

Latša (ven. Ла́ча, myös Ла́че, Latše) on Äänisjoen vesistöön kuuluva järvi Arkangelin alueella Venäjällä. Sen pinta-ala on 334 neliökilometriä ja suurin syvyys noin 5,4 metriä. Pohja on mutainen ja turpeen peittämä, rannat soistuneita.
Äänisjoki saa alkunsa Latšajärvestä. Siihen laskevia jokia ovat muun muassa Svid, Kovža ja Lekšma. 1990-luvun puoliväliin saakka järvellä oli säännöllistä laivaliikennettä. Se on Arkangelin alueen suurimpia ja kalaisimpia järviä. Äänisjoen niskan alapuolella sijaitsee Kargopolin kaupunki.
Pieni Päiväjärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy.
Omenastruudeli

Omenastruudeli (saks. Apfelstrudel) on suosittu struudeli. Sana "struudeli" tulee saksankielisestä sanasta Strudel ja tarkoittaa pyörrettä. Valmistukseen käytetään etenkin sitä varten kehitettyä struudelitaikinaa mutta myös lehtitaikinaa tai tarkoitukseen sopivaa hiivataikinaa. Leipurin bravuuri on osata tehdä paperinohut n.s. "vedetty struudelitaikina", jolloin struudeliakin kutsutaan vedetyksi struudeliksi eli saksaksi ausgezogener Apfelstrudel. Tällä tavoin valmistettu omenastruudeli on perinteinen Itävalta-Unkarin ajalta periytyvä jälkiruoka ja Itävallan kansallisruoka.

Kuvaus

Omenastruudelin täyte koostuu (ilman siemenkotaa) viipaloidusta, sopivan happamista omenista, rusinoista, voissa ruskistetuista korppujauhoista, kanelista ja sokerista.
Omenastruudeli tarjoillaan tuoreen lämpimänä ja rapeana, kylmänä tai jälkikäteen lämmitettynä. Yleensä se puuteroidaan tomusokerilla, ja joskus se tarjoillaan vaniljakastikkeen, vaniljajäätelön tai kermavaahdon kanssa, mutta nämä herkulliset lisukkeet eivät kuulu perinteiseen itävaltalaiseen versioon.
Muunnelmia on saatavilla myös mantelitikkujen, hienonnettujen saksanpähkinöiden, Stroh-rummissa turvonneiden rusinoiden, raastetun sitruunankuoren, sitruunanmehussa marinoitujen omenien, hapankerman tai muna-maito-sekoituksen kanssa.

Historia

Stuudelitaikinan alkuperä on luultavasti Arabian niemimaalla, mistä se tuli Egyptin, Palestiinan ja Syyrian kautta Turkkiin. Sieltä resepti tuli Konstantinopolin valloituksen jälkeen vuonna 1453 turkkilaisen baklavan tai kenties täytetyn pitaleivän reseptistä edelleen kehiteltynä Balkanin kautta Wieniin. Hyvin säilyvänä sitä käytettiin armeijoiden muonituksessa. Itävalta-Unkarin keisarikunnan aikana tuli omenastruudeli (unkariksi: Almás rétes) Unkarista Wieniin. Unkarilaiset oppivat paperinohuen taikinan valmistuksen Wienin turkkilaispiirityksen aikana 1500- ja 1600-luvuilla. Omenastruudeli mainitaan kirjallisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1696.

Muuta

Omenastuudeliin sopivia happamahkoja omanalajikkeita myydään Itävallassa toreilla nimellä "Strudler" eli struudeloija.
Vuonna 1991 sai itävaltalainen kondiittori Roman Huemer televisioidussa stuudelikilpailussa venytettyä struudelitaikinan alle kahdessa minuutissa kolmen neliömetrin kokoiseksi, ja hän kääri siihen 252 cm pitkän struudelin.
Itävallassa on sanonta ”das zieht sich wie ein Strudelteig” eli "se venyy kuin struudelitaikina", mikä tarkoittaa sellaista, missä ei näytä tapahtuvan edistystä eikä sen loppua ole nähtävissä.
Petro Symonenko

Petro Mykolaiovytš Symonenko (ukr. Петро Миколайович Симоненко, s. 1. elokuuta 1952 Donetsk) on Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri vuodesta 1993.
Symonenko oli presidenttiehdokkaana 1999 ja 2004, ja sai 1999 ensimmäisellä kierroksella 22 % äänistä, mutta hävisi toiselle kierroksella Leonid Kutšmalle. Hänen puolueensa tavoitteena on lakkauttaa Ukrainan presidentin virka. Hän on Ukrainan lähettiläs Euroopan neuvoston parlamentaarisessa kokouksessa.
Vasili Sesemann

Vasili Sesemann (liett. Vosylius Sezemanas; 11. kesäkuuta 1884 Viipuri – 23. maaliskuuta 1963 Vilna) oli venäläis-liettualainen filosofi.
Vasili Sesemannin alkuperäinen nimi oli Wilhelm Sesemann. Hän syntyi Viipurissa Sesemann-Parlandin sivistyssukuun. Hän opiskeli filosofiaa ja klassista filologiaa Pietarin yliopistossa sekä psykologiaa, estetiikkaa, filosofiaa ja pedagogiikkaa Berliinin ja Marburgin yliopistossa. Vuonna 1923 Sesemann kutsuttiin vierailevaksi professoriksi Kaunasin yliopistoon, Liettuaan, josta hän siirtyi vuonna 1939 Vilnan yliopistoon ja työskenteli siellä vuoteen 1943 asti, kun natsit sulkivat sen.
Sodan jälkeen Sesemann palasi Vilnan yliopistoon mutta joutui neuvostoviranomaisten pidättämäksi vuonna 1950 ja hänet tuomittiin 15 vuodeksi työleirille Siperiaan. Kuuden vuoden karkotuksen jälkeen hänet vapautettiin, ja vasta usean vuoden kuluttua hänen sallittiin opettaa logiikkaa historian ja filologian laitoksessa Vilnan yliopistossa. Elämänsä loppuvuodet hän opetti ja työskenteli ahkerasti logiikan ja filosofian historian parissa.
Oscar Parland, Henry Parland, Herman Parland ja Ralf Parland olivat Vasili Sesemannin sisarenpoikia.
Viron rautatieliikenne

Viron rautateiden pituus on noin 1 200 kilometriä, josta 958 kilometriä on julkisessa käytössä. Viron raideleveys on 1 520 millimetriä, ja 133 kilometriä rautateistä on sähköistetty. Julkisen rataverkon omistajia on kaksi yritystä. Henkilöliikennettä harjoittaa Virossa kaksi yhtiötä ja tavaraliikennettä viisi yhtiötä.

Henkilöliikenne

Virossa toimii kaksi henkilöliikennettä harjoittavaa yhtiötä. Elron, aikaisemmalta nimeltään Elektriraudtee, hoitaa kaiken kotimaan henkilöliikenteen sen jälkeen kun Edelaraudteen reitit tulivat Elronin hoidettavaksi 1.1.2014 alkaen.
GO Rail -yhtiöllä on ollut Venäjän-yhteyksiä vuodesta 1998 alkaen. Junayhteys Tallinnasta Pietariin ja Moskovaan päättyi toukokuussa 2015, mutta alkoi jälleen heinäkuussa 2015.

Yhteydet ulkomaille

Ratayhteys Venäjälle on Narvasta ja Koidulasta. Valgasta on rata Latvian Valkaan ja edelleen Riikaan.
GO Railillä on ollut Narvan kautta päivittäinen yöjunayhteys Moskovaan ja parhaimmillaan 10 viikoittaista päiväjunayhteyttä Pietariin. Liikenne päättyi kannattamattomana toukokuussa 2015.
Valgassa on Latvian rautateiden kotimaan liikenteen yksikön (Pasažieru Vilciens, PV) ja Edelaraudteen junilla vaihtomahdollisuus Viron ja Latvian yhteisellä asemalla. Koidulaan on Tartosta henkilöjunayhteys, jolta ei kuitenkaan ole rajan ylitysmahdollisuutta.
Aittolammi (Tampere)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Pukalan valuma-alueella (35.39), jonka Kaletonjärven alueeseen (35.391) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 150,1 metriä mpy.
Satoshi Nakamoto

Satoshi Nakamoto on nimi jota käytetään henkilöstä tai henkilöistä jotka loivat bitcoinin ja loivat sen alkuperäisen rakenteen. Osana toteutusta he myös suunnittelivat ensimmäisen lohkoketjutietokannan. He kehittivät bitcoinia aktiivisesti joulukuuhun 2010.
Nakamoton on väitetty olevan mies joka asuu Japanissa ja on syntynyt 5. huhtikuuta 1975.
Neljästoista joulukuuta 2017 arvellaan Nakamoton omistavan arviolta miljoona bitcoinia, joiden arvioitu arvo on 17 miljardia dollaria.
Punapyrstörasbora

Ulkonäkö ja käyttäytyminen

Punapyrstörasbora kasvaa noin 4 cm pitkäksi. Sen pyrstö on punainen, vartalo harmahtava. Kyljessä kulkee pyrstön tyvestä kiduksiin keltainen ja musta vaakaviiva.

Alkuperä

Punapyrstörasbora on kotoisin Mekong-, Chao Phraya- ja Mae Klong -jokien vesistöistä sekä Malesian pohjoisosista.

Vesiolot ja ravinto

Punapyrstörasbora syö luonnossa eläinplanktonia, hyönteisiä ja matoja. Sopiva lämpötila on 22—26 °C.
Filosofinen zombi

Filosofinen zombi (p-zombie) on filosofinen ajatuskoe olennosta, joka on muuten täysin samanlainen kuin normaali ihmisolento, mutta sillä ei ole tietoisuutta eikä subjektiivisia kokemuksia (kvalia). Sen sijaan filosofinen zombi toimii kuin jonkinlainen automaatti. Kun zombia esimerkiksi pistetään terävällä esineellä, se käyttäytyy kuin tuntisi kipua (se voi esimerkiksi huudahtaa kivusta). Todellisuudessa se ei kuitenkaan tunne kipua, eli sillä ei ole kivun kokemusta samalla tavalla kuin ihmisellä.
Filosofiset zombit esiintyvät pääasiassa mielenfilosofisissa argumenteissa, erityisesti fysikalismia (kuten behaviorismia) vastaan suunnatuissa argumenteissa.

Kritiikki

Fysikalisti saattaisi vastata yllä esitettyyn argumenttiin useilla tavoilla. Suurin osa vastauksista kieltää premisiin 2, eli zombiskenaarion mahdollisuuden.
Eräs vastaus on esittää, etteivät kvalioita ja niihin liittyviä fenomenaalisia käsitteitä koskevat ajatukset ole koherentteja, ja että myös zombiskenaario on tämän vuoksi epäkoherentti. Tätä mieltä ovat muun muassa Daniel Dennett ja eräät muut filosofit. Heidän mukaansa tietoisuus, subjektiiviset kokemukset ja niin edelleen ovat olemassa jossain mielessä, mutta eivät siinä mielessä kuin zombiargumentin kannattajat esittävät; esimerkiksi kipu ei ole jotain sellaista, joka voidaan vain irrottaa ihmisen henkisestä elämästä ilman, että siitä seuraisi myös fysiologisia tai käyttäytymisessä ilmeneviä eroja. Dennett kehitti termin zimbo (filosofinen zombi, jolla on toisen kertaluvun uskomuksia) esittääkseen, että ajatus filosofisesta zombista on epäkoherentti.
Eräät toiset fysikalistit ovat vastanneet torjumalla filosofisia zombeja koskevat intuitiot. Stephen Yablo on huomauttanut, että ajatukset siitä mikä on fysikaalista ja fysikaalisesti mahdollista muuttuvat ajan mittaan. Vaikka käsiteanalyysi onkin luotettavaa joillakin filosofian alueilla, se ei ole hänen mukaansa luotettavaa tässä tapauksessa.
RN Tripoli (1886)

Valmistus

Benedetto Brinin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1885. Alus laskettiin vesille 25. elokuuta 1886 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 1. joulukuuta.
Alus oli alun perin varustettu kahdella mastolla, joissa oli kummassakin keveä takilointi.

Palvelus

Alus muutettiin vuonna 1897 miinalaivaksi. Vuonna 1904 aluksen aseistukseksi muutettiin yksi kolmen tuuman, kuusi 57 millimetrin ja yksi 47 millimetrin 40 pituuskaliiperin tykkiä. Lisäksi aluksella oli kolme neljäntoista tuuman torpedoputkea. Vuodesta 1910 alkaen aluksen aseistuksena oli kaksi kolmen tuuman ja neljä 57 millimetrin 40 pituuskaliiperin tykkiä ja 64 miinaa. Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli miinalaivana ja se luokiteltiin virallisesti miinalaivaksi 1. heinäkuuta 1921. Alus poistettiin alusluettelosta 4. maaliskuuta 1923.
Kilpeenjoki

Kilpeenjoki (v:sta 1948 ven. Комсомольское, Komsomolskoje) on kylä Viipurista Jääskeen vievän tien varrella Suomen luovuttamalla alueella Viipurin piirissä Venäjällä. Suomelle kuuluessaan Kilpeenjoki kuului Viipurin maalaiskuntaan ja Ihantalan seurakuntaan. Kilpeenjoki jakaantui virallisesti kolmeen kylään, jotka olivat Kilpeenjoki, Kilpeenjoki–Sydänmaa ja Kilpeenjoki–Vakkila. Sydänmaa ja Vakkila olivat kuuluneet aiemmin Kilpeenjokeen. Kilpeenjoki sijaitsi kunnan pohjoisosassa ja rajoittui luoteessa Nuijamaan kuntaan sekä idässä Jääsken ja Antrean kuntiin. Maalaiskunnan alueella sen naapurikyliä olivat Juustila, Terävälä, Kaipola ja Ihantala. Kylän läpi virtaa Kilpeenjoki ja Sydänmaan länsiosassa oli Mustajärvi, joka kuitenkin pääasiassa sijaitsi Nuijamaan puolella.
Nykyisin asutusta on vain Kilpeenjoen keskustassa, Sydänmaa ja Vakkila ovat autioita.

Asutus ja elinkeinot

Vuonna 1937 Kilpeenjoella oli 373 asukasta ja Sydänmaalla 399. Kylän keskusta sijaitsi Viipurista pohjoiseen johtavan valtatie 14 ja Kilpeenjoelta valtatie 14 erkanevien Juustilaan ja Jääskeen vievien teiden risteyksessä. Asutus oli keskittynyt pääteiden varsille ja Kilpeenjoen laaksoon. Sydänmaan asutus oli keskittynyt Nuijamaalle vievän tien varteen. Kilpeenjoen keskustassa oli kansakoulu ja nuorisoseurantalo. Kylässä toimi Kilpeenjoen osuuskassa ja siellä oli Saimaankanavan Osuusliikkeen myymälä, Osuusliike Torkkelin myymälä ja yksityinen Kilpeenjoen sekatavarakauppa. 
Kilpeenjoki oli selkeä maatalouskylä, jossa ei ollut mainittavampaa teollista toimintaa. Vuonna 1937 kylässä (Sydänmaa ja Vakkila mukaan lukien) oli 1374 ha peltoa, 38 ha niittyä ja 2980 ha metsää. Karjataloutta edisti Kilpeenjoen tarkastusyhdistys. Kilpeenjoen maidonmyyntiosuuskunta aloitti toimintansa vuonna 1933, jolloin Valio alkoi noutaa maidon autolla Kilpeenjoen vastaanottoasemalta Viipuriin. Sydänmaalla toimi 1930-luvulla Veljekset Ikävalkon omistamat mylly, saha ja höyläämö.

Kansakoulu

Kilpeenjoen kansakoulu oli perustettu vuonna 1880, tosin asia oli ollut ensimmäisen kerran esillä jo 1871. Ennen Kilpeenjoen koulun perustamista Viipurin maalaiskunnassa oli toiminnassa kaksi kansakoulua, mutta nämä kaksi kansakoulua sijaitsivat esikaupunkialueilla, jotka 1920- ja 1930-lukujen alueliitosten myötä siirtyivät Viipurin kaupungin omistukseen. Näin ollen Kilpeenjoki oli Viipurin maalaiskunnan alueen kouluista vanhin. Kilpeenjoen koulupiiriin kuului Kilpeenjoen lisäksi Kilpeenjoen Sydänmaan kylä. Vuonna 1922 Kilpeenjoelle valmistui uusi koulurakennus, jossa oli neljä luokkahuonetta ja kaksi asuntoa. Vuonna 1937 rakennettiin lisärakennus, johon tuli koulukeittola ja yksi asunto lisää. Vuonna 1939 koulussa oli 88 oppilasta ja kolme opettajaa.

Historia

Talvisodassa taistelut eivät ulottuneet Viipurin maalaiskunnan pohjoisosaan asti, mutta Moskovan rauhansopimuksen perusteella myös Kilpeenjoki oli luovutettava Neuvostoliitolle. Kilpeenjoen väestö oli evakuoitu jo sodan aikana Keski-Suomeen. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kilpeenjokelaiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
HMAS Hawkesbury (M83)

Palvelus

Alus on palveluksessa vuonna 2017.
Klaus Järvinen

Klaus Untamo ”Klasu” Järvinen (s. 24. joulukuuta 1936 Pohjois-Pirkkala) on suomalainen musiikkipedagogi, musiikkineuvos sekä Oulunkylän Pop- & jazz-opiston ja Ogeli Big Bandin perustaja.

Tausta

Järvinen pääsi silloisessa asuinpaikassaan Lappeenrannassa 11-vuotiaana soitto-oppilaaksi paikallisen työväenyhdistyksen soittokuntaan ja keikkaili 1950-luvulla jazz- ja tanssiyhtyeiden jäsenenä. Muutettuaan Helsinkiin 1960-luvun alussa Järvinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa klarinetinsoittoa ja suoritti yleisen osaston (1965) ja koulumusiikkiosaston (1966) tutkinnot. Hän on ollut rock- ja jazzmusiikin opetuksen käynnistäjä koulujen musiikinopetuksessa 1960-luvulta alkaen.

Ura

Järvinen perusti vaimonsa Seija Järvisen kanssa vuonna 1972 kevyen musiikin oppilaitoksen, Oulunkylän Pop & Jazzopiston, joka nykyisin tunnetaan nimellä Helsingin Pop & Jazz Konservatorio. Oppilaitos oli Pohjoismaissa alansa ensimmäinen. Järvinen toimi konservatorion rehtorina vuosina 1971–1999. 
Julkisuudessa Järvinen tuli tunnetuksi erityisesti MTV:n Levyraati-ohjelman pitkäaikaisena vakiojäsenenä 1976–1989. Ohjelman silloinen juontaja Jaakko Jahnukainen kutsui Järvisen mukaan asiantuntijajäseneksi. Järvinen on myöhemmin muistellut saaneensa antamistaan arvioista ajoittain hyvin kiukkuista palautetta muusikoilta ja ohjelman katsojilta, mutta korostanut pystyneensä Levyraadin avulla tähdentämään päättäjille musiikkikoulutuksen merkitystä. 
Levyraadin jäsenenä Järvinen on muistettu usein melko purevista arvosteluista. Eräässä lähetyksessä Järvinen arvioi Juice Leskisen tekevän hyviä sanoituksia, mutta olevan jokseenkin laulutaidoton. Järvinen ei oman kertomansa mukaan saanut tätä arviotaan Leskiseltä koskaan anteeksi. Toisen kerran Järvinen joutui kesäpaikkakunnallaan Mäntyharjulla pakenemaan nuorisojoukkoa, joka uhkasi antaa hänelle selkäsaunan sen vuoksi, että paikkakunnalta kotoisin olleen Kake Randelinin eräs kappale oli saanut Levyraadissa Järviseltä huonon arvion.

Perhe

Klaus Järvisellä on yksi tytär. Järvinen avioitui Seija Järvisen (ent. Saarikko) kanssa vuonna 1970.  Seija Järvisellä on aikaisemmasta avioliitostaan kaksi tytärtä ja kaksi poikaa.
Frezza

Frezza on Pauligin valmistama maito-jääkahvijuoma. Markkinoille juoma tuli vuonna 2001. Markkinoilla on tällä hetkellä myytävänä neljää makua: suklainen Frezza Mocca, lievästi vaniljan makuinen Frezza Vanilla, minttusuklaan makuinen Frezza Chokomint sekä 2011 myyntiin tullut lakritsan ja toffeen makuinen Frezza Black Toffee.

Poistuneista tuotteista

Useat Frezza-tuotteet ovat poistuneet markkinoilta.
Frezzasta oli vuonna 2006 myynnissä toffeen makuinen Frezza Caramel, jota valmistettiin rajoitettu erä.
Frezza Mocca palkittiin Nielsen Finlandin Vuoden Päivittäistavaralanseeraus -palkinnolla vuonna 2002. Frezzaa on mainostettu myös televisiossa.
Frezza toi maaliskuussa 2011 myyntiin uutuutena lakritsan ja toffeen makuisen Frezza Black Toffeen.
Félix Couchoro

Elämäkerta

Félix Couchoro syntyi vuonna 1900  Ouidahissa, Dahomeyssa, dahomeylaisille vanhemmille. Hän kävi peruskoulun ja sai keskiasteen koulutukseen Grand-Popon katolisessa lähetystyökoulussa ja Pyhän Joanin Arcin seminaarissa Ouidahissa vuosina 1915–1919. Hän opetti Grand Popon katolisessa koulussa 1919–1924. Vuosina 1924–1939 Couchoro hallinnoi Société Commerciale de l'Ouest Africainin (SCOA) sivutoimistoa. 
Vuonna 1929 julkaistiin Couchoron ensimmäinen kirja, L'Esclave (Orja), Pariisissa. Se oli toinen afrikkalainen ranskankielinen julkaisu, mutta kirja oli vuosia tuntematon. Hän toimitti sanomalehteä Éveil Togolais vuodesta 1931 vuoteen 1933, joka nimettiin uudelleen Éveil Togo-Dahoméeniksi. Lehdessä hän kannatti Beninin ja Togon välisen kaupan vapauden lisäämistä. Tänä aikana Couchoro keksi Onitsha-tyyliset chapbook-lukemistot. 
Vuonna 1939 poliisin ahdistelu pakotti hänet pakenemaan Anéhoon, Togoon. Hän työskenteli  vuodesta 1939 vuoteen 1952 kauppaedustajana Anechossa ja hänestä tuli nationalisti Togon komitean yksikön (CUT), Sylvanus Olympion puolueen komiteassa. Hän alkoi julkaista kirjasarjoja Togo-Presse -lehdessä. Sarja alkoi Amour de féticheusella (Fetissirakkaus) vuonna 1941. Hän työskenteli useiden sanomalehtien toimitustiimeissä, jotka kannattivat dekolonisaatiota. Hänestä tuli kuitenkin pian poliisin sorron kohde jälleen. Voganissa vuonna 1952 tapahtuneen mellakan jälkeen hän pakeni Aflaoon, Ghanaan välttääkseen vangitsemisensa.  Hänen liiketoimintansa epäonnistui ja hän oli usein rahapulassa Ghanassa.
Hän palasi Togoon vuonna 1958 ja löysi työpaikan Loméssa. Kun Togo itsenäistyi vuonna 1960, Couchoro nimitettiin toimittajaksi Togon informaatiopalveluun. Hän jäi eläkkeelle tästä virasta vuonna 1965 ja kuoli vuonna 1968 Loméssa.  
Vuonna 2015, yli kahdeksankymmentä vuotta sen kirjoittamisen jälkeen julkaistiin hänen toinen kirjansa  Amour de Féticheuse.

Merkitys

Félix Couchoron romaaneilla on erityinen asema aikansa Länsi-Afrikan ranskankielisessä kirjallisuudessa. Ne ovat populaaria viihdettä, joissa painottuu rakkaus-teema, mutta niissä kuvataan myös tarkasti henkilöiden sosiaalista asemaa. Ne antavat lukijalle arvokkaita oivalluksia afrikkalaisen porvariston elämään ja tapoihin, jossa ei ole ainoastaan varakkaita kauppiaita ja plantaasinomistajia, vaan myös kunnianhimoisia virkailijoita ja poliitikkoja. Luultavasti he olivat myös Couchoron tarinoiden lukijoita. 
Robert Cornevin mukaan Félix Couchoro oli ensimmäinen afrikkalainen alueellinen romaanikirjailija Länsi-Sfrikassa. Alain Ricardin mukaan Couchoro oli ainutlaatuinen ranskaa puhuvassa Länsi-Afrikassa. Hänen tapauksensa osoitti, että lukijayleisö voi perustua myös aikallisuudelle perustuvan kirjallisuuteen.
Eastern Highlands (Papua-Uusi-Guinea)

Eastern Highlands on yksi Papua-Uuden-Guinean maakunnista. Sen pääkaupunki on Goroka. Maakunnan pinta-ala on 11 157 km². Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan väkiluku on 579 825.
Maakunta on Papua-Uuden-Guinean kahvinviljelyn keskus. Myös matkailu on merkittävä elinkeino. Pääkaupunki Gorokassa järjestetään vuosittain näyttävät itsenäisyyspäivän juhlat, joihin osallistuu kymmeniätuhansia perinneasuin ja kasvomaalauksin taistelijoiksi pukeutuneita tanssijoita.
4Kids Entertainment

Sensuuri

Huolimatta suosittujen animesarjojen levittämisestä Yhdysvaltoihin ja sitä kautta muihin länsimaihin on 4Kids saanut erityisesti negatiivista huomiota animen lokalisoinnilla englanninkieliselle yleisölle. Yhtiö pyrkii tekemään animesta lapsiystävällisen sensuurin keinoin, johon kuuluvat kaiken väkivallan, päihteiden käytön, kuolemaan liittyvien viittausten ja muun arveluttavan sisällön poistaminen sekä yksittäisistä kohtauksista että sarjoista kokonaan. Sensuurin lisäksi 4Kids tekee muutoksia animen sisältöön muokkaamalla vuorosanoja ja uudelleensäveltämällä musiikin. Muokkauksiin myös kuuluvat Japanin kulttuuriin liittyvien viittausten muuttaminen, kuten fiktiohahmojen japanilaisten nimien vaihtaminen englanninkielisiksi vastineiksi ja japaninkielisten kirjoitusmerkkien poistaminen; esimerkkinä tietyissä Pokémonin jaksoissa Japanissa suositut välipalat, riisipallot, on vaihdettu hillomunkkeihin ja täytettyihin patonkeihin. 
Yhdysvalloissa vallitsevia Federal Communications Commissionin säädöksiä noudattaen 4Kids sensuroi alkoholijuomat, tupakoinnin ja käsiaseet kaikista lastenohjelmistaan. Lapsille sopimattomiksi käsitetyt esineet, kuten pistoolit ja savukkeet, muutetaan kuvanmuokkauksella esimerkiksi tikkukaramelleiksi.
Lucien Van Impe

Lucien Van Impe (s. 20. lokakuuta 1946 Mere) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä, yksi kaikkien aikojen parhaista mäkiajajista ja Ranskan ympäriajon voittaja vuonna 1976. Hän ajoi ammattilaisena vuodet 1969-1987.