google/wiki40b huggingface dataset:
Marc Lamothe

Ura

Montreal Canadiens varasi Lamothen neljännellä kierroksella vuonna 1994. Hän siirtyi heti seuraavaksi kaudeksi Canadiensin organisaatioon, mutta hän ei pelannut Canadiensin NHL-joukkueessa, vaan NHL-debyytti tuli kahden AHL:ssä ja kolmen IHL:ssä vietetyn kauden jälkeen Chicago Blackhawksissa kaudella 1999–2000. Lamothe pelasi kauden 2000–2001 Columbus Blue Jacketsin farmijoukkueessa, Syracuse Crunchissa ja kauden 2001–2002 Edmonton Oilersin farmissa Hamilton Bulldogsissa.
Kaudet 2002–2003 ja 2003–2004 Lamothe pelasi Detroit Red Wingsin organisaatiossa, jossa edusti AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsiä ja pääsi toisella kaudellaan myös kahteen NHL-otteluun. Ensimmäisellä kaudellaan hänet palkittiin AHL:n parhaana maalivahtina Baz Bastien Trophyllä sekä yhdessä Joey MacDonaldin kanssa AHL:n vähiten maaleja päästäneelle maalivahtikaksikolle Harry Holmes Trophyllä. Lamothe valittiin myös AHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Lamothe siirtyi työsulkukaudella 2004–2005 Venäjälle ja Lokomotiv Jaroslavliin. Hän on sittemmin torjunut myös kaksi vuotta Severstal Tšerepovetsissa, vuoden SKA Pietarissa sekä vuoden kazakstanilaisessa Barys Astanassa. Lamothe jäi kauden 2008–2009 jälkeen vapaaksi agentiksi ja hän siirtyi marraskuussa 2009 jääkiekon SM-liigassa pelaavan Lahden Pelicansin riveihin. Lamothe lopetti uransa kauden 2010–2011 jälkeen DEL-liigan Hamburg Freezersissä.
Salomon Maimon

Salomon ben Josua Maimon (1753 Sukowiborg/Niasviž, lähellä Mirziä, puolalainen Liettua - 22. marraskuuta 1800, Nieder-Siegersdorf, Ala-Sleesia) oli saksalainen juutalaisista vanhemmista nykyisellä Valko-Venäjällä syntynyt filosofi.
Maimonin filosofia oli transsendentaalifilosofiaa, joka ei ainoastaan omaksunut vaikutteita Immanuel Kantilta, vaan kehitti sitä edelleen. Kant itse sanoi, että Maimon oli ainoa hänen kriitikoistaan, joka oli omaksunut hänen tosi filosofiansa ja ohjasi jälkeen tulevan kritiikin suuntaa.
Neustria

Neustria (”Uusi maa”) oli 500–700-luvuilla frankkien valtakunnan läntinen osa. Se oli itsenäinen kuningaskunta, jonka pääkaupunkina oli Soissons. Neustria muodostui vuonna 511, kun valtakunta jaettiin Klodvigin kuoltua tämän poikien kesken.
Loputtomat sukusodat alkoivat heikentää merovingikuninkaiden vaikutusvaltaa 600-luvulla, ja todellista valtaa alkoivat käyttää niin Neustriassa kuin Austrasiassakin major domukset, mahtavat käskynhaltijat. 
Vuonna 687 Austrasian major domus Pipin Heristalilainen löi Neustrian joukot Tertryn taistelussa ja yhdisti valtakunnan itäiset ja läntiset osat.Karolingien kuningashuoneen aikana Austrasia, Neustria ja Burgundi yhdistettiin yhden kuninkaan hallitsemaksi valtakunnaksi, ja Neustria itsenäisenä alueena lakkasi vähitellen olemasta.
Charles-François Daubigny

Charles-François Daubigny (15. helmikuuta 1817 Pariisi – 19. helmikuuta 1878 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja yksi Barbizonin koulun johtavista taiteilijoista sekä impressionismin merkittävimmistä edeltäjistä.
Daubigny sai oppia maalaamiseen isältään ja enoltaan, ja maalasi aluksi perinteiseen tyyliin. Asetuttuaan Barbizonin kylään lähelle Fontainebleaun metsää hän alkoi työskennellä luonnossa ateljeen sijaan. Myöhemmin hän muutti avoveneen pikkuateljeeksi ja purjehti sillä Seine- ja Oise-jokea maalausretkillään.
Daubignyn maalausten tyypillinen aihe on jokimaisema, jossa on puita ja sorsia.
Jigal Amir

Jigal Amir (s. 23. toukokuuta 1970) on Israelin pääministerin Jitzhak Rabinin murhannut mies. Amir syntyi ortodoksijuutalaiseen perheeseen Herzliyan kaupungissa Tel Avivin pohjoispuolella. Hänen vanhempansa olivat alun perin Jemenistä. Amir opiskeli lakia ja tietojenkäsittelytiedettä Bar-Ilanin yliopistossa. Hän oli oikeistoradikaali, joka vastusti Oslon sopimuksen solmimista vuonna 1993.

Rabinin murha

Amir ampui kahdesti Jitzhak Rabinia Tel Avivissa 4. marraskuuta 1995 ja haavoitti samalla pääministerin henkivartijaa Yoram Rubinia. Amir saatiin heti kiinni. Kuultuaan pääministerin menehtyneen sairaalassa hän ilmoitti olevansa ”tyytyväinen”. 
Amir tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, ja hänen liittolaisensa Hagai Amir (Jigal Amirin veli) ja Dror Adani saivat määräaikaiset rangaistukset. Vankeudessa Amir avioitui Larisa Trembovlerin kanssa. Amirin ystävä Avišai Raviv joutui vuonna 2000 syytteeseen, koska katsottiin, että hän olisi voinut estää murhan. Hän sai kuitenkin vapauttavan tuomion. Lokakuussa 2008 Israelissa nousi kohu tv-haastattelusta, jossa Amirin annettiin tuoda esiin tekonsa motiiveja.
Punalohi

Ravinto

Poikasina punalohet syövät pääasiassa planktonia ja vesihyönteisiä. Aikuisina ne saalistavat pieniä kaloja. Ne kasaavat merellä vararavintoa kutuvaellusta varten, koska silloin ne lakkaavat syömästä.

Kalastus

Punalohta pyydetään kaupallisesti troolaamalla ja verkoilla. Vuotuiset kokonaissaaliit ovat olleet 150 000 tonnin luokkaa, mistä suurin osa Yhdysvaltain kalastusta.
Hukuttaminen ja vesikäsittely

Hukuttaminen on yksinkertainen kidutusmenetelmä, jossa uhrin päätä painetaan veden alle, kunnes tämä on hukkumaisillaan. Uhri voidaan elvyttää käsittelyn uusimiseksi useita kertoja. 
CIA on käyttänyt tätä toistuvasti terroristiepäiltyjä vastaan, mutta presidentti Barack Obama kielsi sen heti astuttuaan virkaansa.
Vesikäsittelyllä voidaan tarkoittaa myös noituuden testaamiseen käytettyä keinoa, jossa köyden päähän sidottu noituudesta epäilty voitiin upottaa jokeen tai lampeen useita kertoja, joka kerta hieman kauemmin. Jos uhri hukkui, hänet julistettiin viattomaksi: noitaa ei voinut uskomuksen mukaan hukuttaa, koska tällä oli käytössään taikakeinoja (ks. vesikoe).
Painevesikidutus on ollut käytössä Etelä-Amerikan diktatuurien vankiloissa: uhrit suljetaan häkkiin tai kahlitaan, minkä jälkeen heitä ruiskutetaan paloletkuilla. Uhrit palelevat ja vedenpaine aiheuttaa usein ruhjeita.
Kiinassa kidutetaan poliittisia vankeja kastelemalla vuorotellen erittäin kylmällä ja kuumalla vedellä. Vaikka näkyviä palovammoja ei syntyisikään, uhrit kärsivät suuria tuskia lämpötilaeron vuoksi.
Soile Kaukoranta

Soile Marja Karin Kaukoranta (o.s. Sandell; 25. marraskuuta 1942 Helsinki – 14. joulukuuta 2004 Helsinki) oli sarjakuvien suomentaja, joka työskenteli sekä yksin että yhdessä aviomiehensä Heikki Kaukorannan kanssa. Soile Kaukoranta arveli kääntäneensä uransa aikana noin 500 teosta.
Soile Kaukoranta opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuutta, estetiikkaa ja ranskan kieltä. Hän meni 1960-luvun puolivälissä töihin Helsingin yliopiston kirjastoon, kuten tuleva miehensä Heikki. Soile ja Heikki Kaukoranta ryhtyivät aktiivisiksi sarjakuvasuomentajiksi 1970-luvulla, jolloin käännössarjakuvien julkaisu albumisarjoina oli juuri rantautunut Suomeen. Kaukorannat olivat Suomen sarjakuvaseuran perustajajäseniä vuonna 1971. He suomensivat yhdessä muun muassa pääosan Hergén Tintti-sarjakuvista, osan Morrisin ja Goscinnyn Lucky Lukeista sekä Hugo Prattin Corto Malteset. 1980-luvulla he suomensivat Jalava-kustantamon julkaisemaa ”Sarjakuvan mestareita” -julkaisusarjaa, joka sisälsi muun muassa ensimmäiset suomennokset George Herrimanin Krazy Kat -sarjasta. Heidän on sanottu vaikuttaneen siihen, että aikuisille suunnatut sarjakuvaromaanit saivat noihin aikoihin jalansijaa Suomessa.
Soile Kaukoranta toimitti vuosina 1973–1979 ilmestyneitä Ruutu- ja Non Stop -sarjakuvalehtiä, jotka sisälsivät paljon ranskankielisen alueen sarjakuvia. Hän suomensi itse useita näiden lehtien sarjoista, muun muassa Peyon Strumffeja (tunnettu myöhemmin nimellä Smurffit). Kaukoranta toimitti vuoden ajan myös sarjakuvaharrastajien voimin 1980-luvulla perustettua Tapiiri-lehteä, jonka omistajiinkin hän miehensä kanssa kuului. Muita Soile Kaukorannan yksin suomentamia sarjoja ovat muun muassa Claire Bretécherin Turha joukko, François Bourgeonin Hämärän matkamiehet ja Willy Vandersteenin Anu ja Antti. Benoît Sokalin Tarkastaja Ankardoa sekä Pierre Christinin ja Jean-Claude Mézières’n Valerian ja Laurelinea Heikki ja Soile Kaukoranta suomensivat aluksi yhdessä, mutta osan Soile Kaukoranta suomensi yksin. Hän suomensi myös muutamia kokoelma-albumeita Will Eisnerin sarjakuvia, Charles M. Schulzin Tenavia, Quinon Mafaldaa, Scott Adamsin Dilbertiä sekä Disney-sarjakuvia, muun muassa eräitä Aku Ankan taskukirjoja. Kaukoranta myös tekstitti elokuvia suomeksi, muun muassa Jean-Luc Godardin elokuvan Viimeiseen hengenvetoon.
Suomen sarjakuvaseura myönsi Soile Kaukorannalle vuonna 1981 sarjakuvaneuvoksen arvonimen samanaikaisesti Heikki Kaukorannan kanssa. Soile Kaukorannan erityisenä ansiona mainittiin eurooppalaisen sarjakuvan tuominen suomalaisille lukijoille Ruudun ja Non Stopin päätoimittajana. Soile Kaukoranta kuoli keuhkoahtaumaan 62-vuotiaana vuonna 2004. Hän sairasti viimeisinä vuosinaan myös alzheimerin tautia.
Masashi Motoyama

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2000-2006.
Württemberg-Hohenzollern

Historia

Vuonna 1945 luotiin Württemberg-Hohenzollernin alue osaksi Ranskan miehitysvyöhykettä Saksassa. Alueesta tuli yksi Saksan liittotasavallan osavaltiosta liittotasavallan perustamisen yhteydessä 23. toukokuuta vuonna 1949. Vuoden 1951 joulukuussa pidettiin kansanäänestys Württemberg-Hohenzollernin, Württemberg-Badenin ja Badenin osavaltioiden yhdistämisestä. Kaikki kolme osavaltiota yhdistettiin Baden-Württembergin osavaltioksi 25. huhtikuuta 1952.
Neuvostoliiton ja Albanian välirikko

Neuvostoliiton ja Albanian välirikko syntyi Neuvostoliiton ja Albanian kommunistidiktaattoreiden Nikita Hruštšovin ja Enver Hoxhan välisistä erimielisyyksistä vuonna 1961. Kiistassa oli kyse ideologisista ja poliittisista näkemyseroista.
Albania ja Jugoslavia olivat toisen maailmansodan jälkeen läheisessä yhteistyössä. Jugoslavian ja Albanian välit kuitenkin heikentyivät pian muun muassa tuotannollisten näkemyserojen takia. Albania myös koki Jugoslavian riistävän Albaniaa. Albania kääntyi Neuvostoliiton puoleen ja oli läheisessä liitossa Neuvostoliiton kanssa Josif Stalinin kuolemaan asti. 
Hruštšovin noustessa Neuvostoliiton johtoon Albanian ja Neuvostoliiton välit heikentyivät nopeasti. Albania suhtautui epäluuloisesti Neuvostoliiton rauhanomaisen rinnakkaiselon teoriaan, jolla Neuvostoliitto pyrki liennyttämään suhteita länteen. Myös Hruštšovin halu parantaa suhteita Jugoslavian kanssa herätti huolta Albaniassa. Albania alkoi suhtautua yhä kriittisemmin Neuvostoliittoon Hruštšovin tuomittua stalinismin. Hoxha uskoi Hruštšovin Neuvostoliiton pyrkivän horjuttamaan hänen valtaansa stalinismiin ja henkilöpalvontaan kohdistuvan kritiikin varjolla. Suhteiden yhä viiletessä Hoxha alkoi pelätä Neuvostoliiton tukevan Kreikan laajentumispyrkimyksiä Albanian kustannuksella. Albania alkoi lähentyä Kiinan kanssa ja tuki Kiinaa Neuvostoliiton ja Kiinan välisessä ideologisessa kiistassa. Neuvostoliitto syytti Albaniaa dogmatismista ja lahkolaisuudesta. Hruštšov kutsui Hoxhaa imperialistiseksi agentiksi. Hoxha torjui syytökset Neuvostoliiton kommunistisen puolueen 22. kongressissa ja vihjaili Neuvostoliiton tukevan Jugoslavian imperialistisia suunnitelmia Albanian suhteen. Neuvostoasiantuntijat vedettiin pois Albaniasta. Neuvostoliitto lakkautti taloudellisen tukensa Albanialle ja veti suurlähettiläänsä pois Tiranasta. Välirikko johti Albanian täydelliseen eristäytymiseen Euroopasta.
Johan Christopher Frenckell (1757–1818)

Johan Christopher Frenckell (7. elokuuta 1757 Turku – 19. lokakuuta 1818 Turku) oli suomalainen kirjanpainaja. Hän oli vuodesta 1786 Turun akatemian kirjanpainaja ja toimi myös kirjankustantajana ja kirjakauppiaana. Hän omisti Aurassa Järvenojan paperitehtaan ja Kaarinassa Yli-Lemun tilan.
Hän oli keskimmäinen kolmesta Johan Christopher Frenckellistä. Hänen isänsä Johan Christopher Frenckell (1719–1779) oli ensimmäinen kirjapainoalalla toiminut Frenckell, ja hänen poikansa Johan Christopher Frenckell (1789–1844) laajensi toimintaa edelleen.
Frenckell kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1772. Hän valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1778. Frenckell toimi kirjanpainajana Turussa vuodesta 1785 alkaen ja Turun akatemian kirjanpainajana vuodesta 1786. Hän perusti 1789 Frenckellin kirjakaupan Turkuun ja toimi lisäksi kirjankustantajana. Frenckell sai myös erioikeuden julkaista Suomen virallisia sanomalehtiä. Hän omisti vuodesta 1794 Turun lähellä Auran pitäjässä sijainneen, lumppupaperia valmistaneen Järvenojan paperitehtaan. 
Frenckell oli naimisissa vuodesta 1786 Margareta Elisabet Björmanin (k. 1822) kanssa.
Ahvenanmaan hallintotuomioistuin

Ahvenanmaan hallintotuomioistuin (ruots. Ålands förvaltningsdomstol) on Ahvenanmaan maakunnassa toimiva alueellinen hallintotuomioistuin. Se toimii Ahvenanmaan käräjäoikeuden yhteydessä. Puheenjohtajana tuomioistuimen istunnoissa toimii hallintotuomari, joka työskentelee myös Ahvenanmaan käräjäoikeuden käräjätuomarina. Jäseninä hallintotuomioistuimessa toimivat Ahvenanmaan käräjäoikeuden laamanni ja käräjätuomarit. Korkein hallinto-oikeus määrää lisäksi riittävän määrän varajäseniä. Hallintotuomioistuimen hallinnollinen päällikkö on Ahvenanmaan käräjäoikeuden laamanni. Ahvenanmaan hallintotuomioistuin perustettiin 1994. Sitä ennen hallinnollisena tuomioistuimena toimi Ahvenanmaan lääninoikeus.
Valtioneuvoston ohjesäännön mukaan Ahvenanmaan hallintotuomioistuin kuuluu oikeusministeriön hallinnonalaan. Ahvenanmaan hallintotuomioistuimen päätökseen voi hakea muutosta korkeimmalta hallinto-oikeudelta.
Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari

Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari (ukr. Михайлівський золотоверхий монастир, Myh’ailivskyi zolotoverh’yi monastyr; ven. Михайловский златоверхий монастырь, Mihailovski zlatoverhi monastyr) on ortodoksinen luostari Kiovassa, Ukrainan pääkaupungissa. Luostari sijaitsee kaupungin halki virtaavan Dnepr-joen itärannalla. Alkuperäinen luostari, jonka rakennutti keskiajalla Svjatopolk II, tuhottiin Neuvostoliiton aikaan 1930-luvulla. Luostari rakennettiin uudelleen Ukrainan itsenäistymisen jälkeen ja avattiin vuonna 1999.
Kauppalakunta

Kauppalakunta (viroksi alevvald) oli Viron kuntiin liittyvä käsite. Sitä käytettiin niistä Viron kunnista (vald), joiden ainoa asuttu paikka oli tyypiltään kauppala (alev). 
Virossa oli vuoteen 2017 asti viisi kauppalakuntaa (Aegviidu, Järvakandi, Kohtla-Nõmme, Tootsi ja Vändra), jotka vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistettiin osaksi muuta kuntaa. Aiemmin myös Kohila, Lavassaare, Märjamaa, Pärnu-Jaagupi ja Võsu ovat olleet kauppalakuntia.
Oulun Uinti

Oulun Uimaseura ja Oulun Uimarit 73 yhdistyivät Oulun Uinti 1906 ry:ksi vuonna 2011. Tällöin Oulun Uimaseura ry (OUS) nimi muuttui Oulun Uinti 1906 ry (OU). Oulun uinti on suomalainen, 10. heinäkuuta 1906 perustettu uimaseura. Se on yksi Suomen vanhimmista uimaseuroista. Uimareita seurassa on useita satoja alle kouluikäisistä SM-tason huippu-uimareihin. Oulun Uimaseura on Pohjois-Suomen vanhin ja menestynein uimaseura. OUS:in uimarit ovat neljänkymmenen viimeisen vuoden aikana voittaneet aikuisten SM-uinneissa noin neljäsataa mitalia. Nuorten sarjoissa SM-mitalimäärä ylittää jo kuuden sadan. 1960-luvulta lähtien Oulun uimaseurasta on noussut uimareita edustamaan Suomea kansainvälisissä arvokilpailuissa.
ARA La Argentina (1937)

Suunnittelu ja valmistus

Alus pohjautui Arethusa-luokan piirustuksiin, joihin tehtiin tilaajan edellyttämät muutokset. Muutoksista merkittävin olivat majoitustilat 60 kadetille. Aluksen aseistus oli merkittävästi vahvempi kuin Arethusa-luokan alukset 45 elevaation omaavine kuuden tuuman Mk W kolmoistykkitorneineen. Aluksen ilmatorjunta-aseistus oli aikanaan erittäin vahva neljine nelituumaisineen (50 pituuskaliiperin Vickers Mk P), joilla oli 90 asteen korotuskulma. Kevyt ilmatorjunta-aseistus koostui kahdestatoista Vickersin valmistamasta ilmajäähdytteisestä tuuman konekivääristä, jotka oli asennettu pareittain. Konekiväärien ammukset painoivat 250 grammaa. Risteilijälle asennettiin torpedoputket sekä lentokoneen tarvitsemat tilat ja järjestelmät niin, että alus kykeni operoimaan yhdellä Walrus lentoveneellä.
Sen köli laskettiin 11. tammikuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta seuraavana vuonna. Alus valmistui vasta 31. tammikuuta 1939 Kuninkaallisen laivaston varustamisen aiheutettua viivettä. Alus poistettiin palveluksesta 1972 ja se romutettiin pari vuotta myöhemmin.

Palvelus

Alus lähti Britteinsaarilta Gravesendistä 12. helmikuuta 1939 ja se saapui 2. maaliskuuta La Platan laivastotukikohtaan, jossa se otettiin virallisesti palvelukseen 12. huhtikuuta. Alus teki useita koulutuspurjehduksia ennen toisen maailmansodan puhkeamista. Se sijoitettiin tammikuussa 1941 Argentiinan risteilijälaivueeseen valvomaan maan puolueettomuutta. Alus palasi koululaivaksi 1946.
Sodan jälkeen alus jatkoi koulutuspurjehduksiaan. Se muun muassa kuljetti Isabella Peronia hänen Euroopan kiertomatkallaan Italiassa ja Espanjassa 1947. Vuonna 1950 aluksen katapultti poistettiin ja sen neljä nelituumaista ilmatorjuntatykkiä korvattiin kahdellatoista 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä, joita asennettiin kaksi neliputkista ja neljä yksiputkista. Tykistön vaihto ja tutkavarustuksen lisääminen lisäsivät uppoumaa yli 8500 tonniin.
Koululaivaksi luokiteltu alus luokiteltiin 1951 uudelleen risteilijäksi ja se palautettiin koululaivaksi 1961. Aluksen aseistus riisuttiin 1970 ja se poistettiin palveluksesta 1972. Se romutettiin pari vuotta myöhemmin.
Nick Lachey

Nicholas Scott Lachey (s. 9. marraskuuta 1973 Harlan, Kentucky) on yhdysvaltalainen poplaulaja ja näyttelijä.

Ura

Lachey tuli 1990-luvulla tunnetuksi poikabändistä 98 Degrees, jossa vaikutti myös hänen veljensä Drew. Vuonna 2002 yhtye ilmoitti pitävänsä pitkän tauon, mutta jäsenet vakuuttivat, ettei yhtye hajonnut.
98 Degreesin tauon aikana Lachey julkaisi kaksi sooloalbumia, SoulO (2003) ja What’s Left of Me (2006). SoulO menestyi odotettua huonommin eikä kerännyt kriitikoilta kehuja. What’s Left of Me -albumin samanniminen singlekappale puolestaan nousi suureksi hitiksi ja on Lacheyn soolouran menestynein kappale.

Yksityiselämä

Lachey meni vuonna 2002 naimisiin laulaja Jessica Simpsonin kanssa. Pariskunnan yhteiselämästä tuotettiin vuosina 2003–2005 tositelevisiosarjaa Newlyweds. Vuonna 2005 mediassa alkoi kuukausia jatkunut spekulointi pariskunnan viriävästä erosta. Joulukuussa Simpson jätti eropaperit ja pari erosi lopullisesti vuonna 2006.
Lacheyn albumi What’s Left of Me kertoo hänen ja Simpsonin suhteesta. Nimikappaleen musiikkivideota tähditti MTV:n entinen juontaja Vanessa Minnillo. Pian sen jälkeen Lachey ja Minnillo alkoivat seurustella. Vuonna 2007 pari muutti yhteen. He avioituivat vuonna 2011 ja heidän ensimmäinen yhteinen lapsensa syntyi syyskuussa 2012.
Tulio Manuel Chirivella Varela

Tulio Manuel Chirivella Varela (s. 14. marraskuuta 1932) on venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Barquisimeton hiippakuntaan 11. marraskuuta 1956 ja nimitettiin Margaritan hiippakunnan johtoon 5. huhtikuuta 1974. Piispaksi konsekroinnin suoritti 9. kesäkuuta José Humberto Quintero Parra, jota avustivat Luis Eduardo Henríquez Jiménez ja Francisco de Guruceaga Iturriza.
Chirivella Varela sai 18. lokakuuta 1982 nimityksen Barquisimeton arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 11. joulukuuta 1982 ja jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. joulukuuta 2007.
Food for the Gods

Arviot

Rumban Heini Strand antoi levylle kolme ja puoli tähteä viidestä ja totesi Palefacen rappaavan paremmin yksin kuin muiden kanssa. Soundin Linda Söderholm kehui levyä loistavaksi ja toteaa englanninkielisin rappaamisen sopivan Palefacella hyvin. Molemmissa arvioissa kehutaan kuinka sujuvasti kieli vaihtuu lennosta kappaleiden aikana.
Pentti Laukkanen

Pentti Laukkanen (s. 23. tammikuuta 1959 Kuopio) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt jalkapalloilija. Hän on Kuopion Palloseuran kasvatti ja pelasi nappula- ja juniorivuodet Kupsissa 1965–1977. SM-sarjassa Laukkanen pelasi KPT:ssä 1978–1983, seuran nimi vaihtui 1981 Kopareiksi. Ykkösdivisioonassa hän pelasi v. 1984–1986 Kuopion Elon joukkueessa. Jääkiekkoa Laukkanen pelasi Kalpan junioreissa.
Gustaf Sohlström

Gustaf Adolf Sohlström (4. elokuuta 1821 Pori – 1. syyskuuta 1907 Pori) oli suomalainen Porissa vaikuttanut kauppaneuvos, kunnallisneuvos, kauppias, laivanvarustaja ja teollisuudenharjoittaja.
Sohlströmin vanhemmat olivat porilainen porvari Otto Jakob Sohlström ja Anna Greta Sohlström. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja Turun kauppakoulun ja opiskeli sitten Ranskassa, Englannissa ja Saksassa kieliä ja liikealaa.
Sohlström perusti 1845 kauppaliikkeen Poriin. Liikkeen yhteyteen hän liitti myöhemmin asioimis- ja huolinta-alan liikkeen, laivakonttorin ja purje- ja höyrylaivoja omistaneen varustamon. Hänellä oli myös fajanssi-, olut- ja nappitehtaat Porissa. Laivanvarustajana Sohlström omisti yksin kuunari Ukon, puoliksi fregatti Fjäderneslandetin, kuunari Gustafin ja priki Henrietten sekä neljäsosalla höyrylaiva Neckenin ja parkkilaiva Activen. Hän oli myös osakkaana höyrypursissa Sowinto, Joetar ja Björneborg. Sohlström  harjoitti lisäksi puutavaran ja viljan vientiä ja omisti Mouhijärvellä puolet Taipaleen ja Putajan sahoista. Hän oli osakkaana 1872 perustetussa Reposaaren höyrysahassa. Sohlström sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1900.
Sohlström oli Porin satamakonttorin esimiehenä, kunnallisneuvosmiehenä Porin maistraatissa ja raastuvanoikeudessa ja hoiti lukuisia muita luottamustehtäviä. Hn oli Tanskan varakonsuli vuodesta 1868, ja hän toimi Porin Kauppiasyhdistyksen ja Porin Kauppaklubin puheenjohtajana.
Gustaf Sohlström oli naimisissa Maria Wilhelmina Lindeqvistin kanssa. Heidän lapsiaan olivat Muntra Musikanter -mieskuoron johtaja, varatuomari Gustaf Maximilian (Gösta) Sohlström (1849–1925) ja kirjailija Edith Sohlström (1870–1934).
Arnold Orowae

Arnold Orowae (s. 15. kesäkuuta 1955) on papuauusiguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Wabagin hiippakuntaan 14. joulukuuta 1983 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gisipan titulaaripiispa 14. joulukuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Hermann Raich, jota avustivat Michael Meier ja Stephen Joseph Reichert. 
Orowae sai 19. lokakuuta 2004 nimityksen Wabagin koadjuuttoripiispaksi, ja 30. kesäkuuta 2008 hänestä tuli sen piispa.
Juha Rantasila

Juha Pekka Rantasila (s. 5. kesäkuuta 1945 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkopuolustaja. Rantasila on oikeustieteen kandidaatti, varatuomari ja työskentelee asianajajana.
Rantasila aloitti jääkiekkoilijan uransa Porin Karhuissa vuonna 1964. Päästyään opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon hän muutti Helsinkiin ja siirtyi HIFK:n pelaajaksi. Rantasila voitti urallaan kahdeksan mitalia, joista neljä oli kultaista. Yhteensä hän teki SM-sarjassa tehot 161+103 326 ottelussa. Hän on ainoa puolustaja, joka on voittanut pääsarjan maalipörssin.
Rantasila kuului viidesti Suomen MM- ja kahdesti olympiajoukkueeseen. Hän pelasi yhteensä 116 A-maaottelua saldolla 22+18.
Juha Rantasila on yksi Suomen jääkiekkoilijat -pelaajayhdistyksen perustajajäsenistä. Hän on toiminut yhdistyksessä puheenjohtajana ja on nykyisin kunniapuheenjohtaja. Suomen jääkiekkoilijat ry. alkoi jakaa kaudesta 2007–2008 lähtien Juha Rantasila -palkintoa, joka annetaan eniten maaleja SM-liigan runkosarjassa tehneelle puolustajalle.
Pitkäaikainen HIFK-vaikuttaja Frank Moberg nimesi Juha Rantasilan vuonna 2011 seuran toiseksi suurimmaksi legendaksi Matti Hagmanin jälkeen. Moberg piti puolustajan parhaana avuna loistavaa laukausta. Grogilasin korkuiset vedot painuivat vastustamattomasti takanurkkaan, kuvaili Moberg ja lisäsi Rantasilan omanneen loistavan pelisilmän.
Rantasilan sisar Mari Rantasila on näyttelijä, ohjaaja ja laulaja.
Maricopan piirikunta

Väestö

Vuoden 2010 väestölaskennassa piirikunnassa oli 3 817 117 asukasta. Vuoden 2000 väestölaskennassa piirikunnassa oli 3 072 149 asukasta, 1 132 886 kotitaloutta ja 763 565 perhettä. Väestötiheys oli 129/km². Väestöstä 77.35% oli valkoisia, 11.13% latinoja, 3.73% afro-amerikkalaisia, 1.85% intiaaneja, 2.16% aasialaisia ja 12.00% muista roduista.
33.00%:ssa kotitalouksista oli alle 18-vuotiaita lapsia, 51.60%:ssa aviopareja, 10.70%:ssa yksinhuoltajaäitejä, 32.60%:ssa ei ollut perheitä ja 7.90%:ssa yksin asuvia yli 65-vuotiaita. Keskimääräinen kotitalouden koko oli 2.67 ja perheen koko 3.21.