Jarno Peltonen (jääkiekkoilija)

Seuraura

Peltonen aloitti jääkiekkoilun Sveitsissä täyttäessään viisi vuotta vuonna 1975, kun hänen isänsä Jorma pelasi EV Zugissa. Jarno Peltosen varsinainen kasvattajaseura on kuitenkin Tampereen Ilves, jossa hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1991. Peltonen debytoi miesten peleissä seuraavalla kaudella 1991–1992, jolloin hän pelasi Ilveksen SM-liigajoukkueessa 26 runkosarjaottelua tehopisten 1+4=5. Peltonen pelasi myös seitsemän ottelua lainalla II-divisioonajoukkue Vammalan Palloseurassa. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 1992–1993 hän keräsi 48 runkosarjaottelussa tehot 8+20=28 ja neljässä playoff-ottelussa kaksi maalia.
Kaudella 1993–1994 Peltonen oli 12 osumallaan Ilveksen kolmanneksi paras maalintekijä Risto Jalon ja Timo Peltomaan kanssa. Kaudella 1995–1996 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+22=38, joilla Peltonen oli Ilveksen toiseksi paras pistemies Mika Arvajan jälkeen. Hänen teholukemana 0 riitti heikon kauden pelanneen joukkueen vakiokokoonpanosta sisäisen tehotilaston voittoon. Peltonen siirtyi kesken kuudennen Ilves-kautensa 1996–1997 yhdeksän pelaamansa ottelun jälkeen Saksan DEL-liigassa pelanneeseen Berlin Capitalsiin. Kaudeksi 1997–1998 hän siirtyi Itävallan pääsarjajoukkue Klagenfurter AC:hen, jonka kolmanneksi paras pistemies Peltonen oli tehoilla 24+28=52. Kaksi seuraavaa kautta hän vietti DEL:n Nürnberg Ice Tigersissa. Kaudella 1998–1999, kevään 1999 pudotuspeleissä Peltonen sijoittui tehoilla 4+8=12 pistepörssissä toiseksi edellään vain Adler Mannheimin Stéphane Richer. Vuotta myöhemmin, kevään 2000 karsintasarjassa hän oli Nürnbergin paras pistemies tehoilla 6+8=14.
Kauden 2000–2001 Peltonen aloitti kaksivuotisella ja pelaajan oman option sisältäneellä sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligan SC Riesserseessä. Tammikuussa 2001 hän palasi kuitenkin omasta aloitteestaan loppukaudeksi kasvattajaseuraansa Ilvekseen, kun Peltosen perheelle syntyi kaksoset. Peltonen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 2001–2002 hän pelasi kolmessa maassa; Peltonen aloitti kautensa Italian Serie A:ssa pelanneessa SV Ritten/Renonissa, mutta hän ei perheineen kuitenkaan sopeutunut asumaan Rittenissä, joten Peltonen jätti joukkueensa lopulta joulukuussa. Hän palasi pian tämän jälkeen SC Riesserseen paitaan, josta Peltonen houkuteltiin siirtorajan kynnyksellä loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa pelanneeseen Leksands IF:ään. Joukkueen kausi päättyi Elitserien-nousuun.
Peltonen jatkoi kaudella 2002–2003 uraansa Sveitsin Nationalliga A:n SC Rapperswil-Jonassa. Hänellä oli maassa viettämiensä juniorivuosiensa ansioista käytössään Sveitsin jääkiekkolisenssi, joten Peltonen ei vienyt paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Hän oli 14 osumallaan Rapperswilin toiseksi paras maalintekijä Dale McTavishin jälkeen. Kahden siellä viettämänsä vuoden jälkeen Peltonen siirtyi kaudeksi 2004–2005 sarjatasoa alemmas Nationalliga B:n EHC Baseliin, jonka sisäisen piste- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 22+30=52. Peltonen voitti myös koko kevään 2005 pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+19=22 ja oli kauden päätteeksi nostamassa Baselia NLA:han. Kaudella 2005–2006 hän pelasi loukkaantumisten takia runkosarjassa vain 21 ottelua. Peltonen lopetti uransa 35-vuotiaana kevääseen 2006.

Maajoukkueura

Peltonen pelasi kaksi B-maaottelua.

Muuta

Peltosen pikkuveli Jermu pelasi maalivahtina lähinnä alemissa sarjoissa, mutta hän esiintyi myös Ilveksen SM-liigajoukkueen luukkumaalivahtina yhdessä ottelussa kaudella 1993–1994. Veljesten isä Jorma Peltonen oli Ilveksen vuoden 1972 Suomenmestarijoukkueen kapteeni, ensimmäisiä suomalaispelaajia Sveitsin sarjoissa ja hän pelasi 1960- ja 1970-luvuilla myös useita arvoturnauksia. Jorma aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 60.