google/wiki40b huggingface dataset:
Kymmenes mies (televisioelokuva)

Juoni

Kymmenes mies alkaa vuodesta 1941, natsi-Saksan miehittämästä Pariisista. Saksalaiset pidättävät kaduilta sattumanvaraisesti ranskalaisia, joita he teloittavat ”korvaukseksi” vastarintaliikkeen tappamista saksalaisista. Yksi heistä on varakas asianajaja Jean Louis Chavel (Anthony Hopkins), joka joutuu tässä katuratsiassa sattumanvaraisesti vangiksi ja lopulta arvotuksi teloitettavien joukkoon. Hän onnistuu pelastamaan henkensä ylipuhumalla köyhän, kuolemaisillaan olevan Michel Mangeot -nimisen vangin (Timothy Watson) ottamaan paikkansa luvaten lahjoittaa koko omaisuutensa kuolevan miehen perheelle. Vapauduttuaan sodan jälkeen Chavelilla ei ole paikkaa minne mennä, joten hän hakeutuu väärällä nimellä entistä kartanoaan nyt asuvien, itsensä sijasta teloitetun vangin Thérèse-sisaren (Kristin Scott Thomas) ja äidin (Brenda Bruce) luo puutarhuriksi. Pian hän huomaa olevansa rakastumassa Thérèseen, kunnes asioita sotkee ovelle saapunut mies (Derek Jacobi), joka väittää olevansa Jean Louis Chavel.

Tuotanto

Kymmenes mies kuvattiin Ranskassa. Televisioelokuvan tuotantoyhtiöinä olivat CBS Entertainment Production, Hallmark Hall of Fame Productions ja MGM Television.

Ensiesitys ja vastaanotto

Kymmenes mies ensiesitettiin antologiasarja Hallmark Hall of Famen 158. jaksona CBS-kanavalla Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 1988. Suomessa televisioelokuva sai ensiesityksensä TV3-kanavalla 17. syyskuuta 1992. Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi sen DVD:lle Yhdysvalloissa ensi kerran 23. toukokuuta 2005. Suomessa Esselte Video oli sen videolevittäjänä ja myöhemmin SF Film DVD-levittäjänä. Kymmenes mies julkaistiin Suomessa DVD:lle 20. toukokuuta 2005.
Surutyö

Surutyö on henkinen prosessi ja vähittäinen mukautuminen tilanteeseen, joka ihmisellä seuraa läheisen kuolemaa tai muuta vaikeaa menetystä.
Saattohoidon aikana niin kuoleva ihminen kuin hänen omaisensa käyvät läpi luopumista ja kokevat surutyön eri vaiheita, mutta omaisen kuoltua voimakkaimmat tunteet tulevat esiin.
Voimakas suru voi tulla myös oman lemmikin kuoleman johdosta.
Suruun liittyviä vaiheita ovat järkytys tapahtuneesta, voimakkaiden tunteiden vaihe, tyhjyyden tunne ja halu mukautua uuteen tilanteeseen. Surutyön etenemisessä voi tapahtua takaiskuja. Sureva henkilö saattaa tuntea itsensä uudelleen epätoivoiseksi, vaikka luuli päässeensä tietyn vaiheen yli.
Pilkka

Pilkka on puun runkoon kuorta leikkaamalla tehty merkki. Pilkka voi olla esimerkiksi rajan tai myytäväksi tai kaadettavaksi tarkoitetun puun merkki, mutta myös muistomerkki, kuten karsikkopuussa.
Myytäväksi tarkoitetun metsän pilkat voitiin tehdä pilkka- eli leimakirveellä. Ensin terällä lyötiin rungosta kuorta pois, eli tehtiin pilkka, ja sitten pilkkaan lyötiin hamarapuolella leima. Hamarapuoli toimi leimasimen tavoin jäljentäen puuhun tietyn, erotettavissa olevan merkin, jonka perusteella tiedettiin puun omistaja tai ostaja. Sana leimikko on tullut leimakirveillä lyödyistä leimoista, vaikka nykyisin leimikoita ei enää leimatakaan. Kaadettuihin puihin leima lyötiin pölkyn päähän.
Sana pilkka on muunnos sanasta pilkku eikä siis ole läheistä sukua sanalle pilkkoa, vaikka sen tekemisessä kirvestä käytetäänkin. Toisinaan sanaa pilkka käytetään myös joistakin muista pilkuista kuin puun runkoon tehdyistä.
Vanttausjärvi (järvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 000 hehtaaria eli 10 km². Se on 5,9 kilometriä pitkä ja 3,8 kilometriä leveä. Järvenselkä on avoin, mutta rannoilla on pieniä lahtia ja niemiä. Järvellä on neljä saarta, jotka kaikki sijaitsevat keskellä järveä puoli kilometriä leveän Isosaaren ympärillä. Toinen saari Kaitasaari on 400 metriä pitkä, mutta hyvin kapea. Vain Isosaaressa on rakennuksia.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 47 miljoonaa m³ eli 0,047 km³. Järven keskisyvyys on 4,6 metriä ja suurin syvyys on yli 10 metriä. Yli 10 metriä syviä kohtia on Isosaaren pohjoispuolella, itäpuolella ja varsin laaja alue sen eteläpuolella.
Järven rantaviivan pituus on 30 kilometriä. Lounaisrannassa sijaitsee Vanttausjärven kylä, joka on sen ainoa kylä. Muu asutus on haja-asutusta, jonka joukossa on vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet yhdystieltä 18768.

Säännöstely

Järven vedenpinnan keskivedenkorkeus on 157,3 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan ala- ja yläkorkeudeksi on määrätty raja-arvot 155,94 metriä ja 157,94 metriä mpy. Säännöstelypato sijaitsee Välijoen luusuassa. Järveä säännöstellään ensisijaisesti Kaihuan- ja Vanttauskosken voimalaitoksia varten.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Keski-Kemijoen alueen (65.2) Kaihuan voimalaitoksen valuma-alueella (65.24), jonka Vanttausjärven valuma-alueeseen (65.244) järvi kuuluu.
Valuma-alue saa pääosan vedestään Saukon valuma-alueelta (65.243) ja omalta valuma-alueeltaan, sillä järvi kuuluu vesistönsä latvavesiin. Vanttausjärven alueella on 25 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat pohjoisrantaan Ulkujokea myöten laskeva Ulkujärvi (187 ha), jonka kautta laskevat myös esimerkiksi Iso-Hera (135 ha), Pikku-Hera (24 ha), Viipua (107 ha) ja Kivijärvi (105 ha). Samaa jokea myöten laskee myös Saukon valuma-alue Saukonjokea myöten Kivijärveen. Järven länsirantaan laskee Mustaoja, joka on Mustalammen (53 ha) laskuoja. Sen kautta laskevat myös Iso-Outo (60 ha) ja Pikku-Outo (12 ha). Järven itärantaan laskee Sattajärvi omaa laskuojaa myöten.
Vanttausjärven laskujoki on Välijoki, joka laskettuaan Alajärven (119 ha) ja Alalammen (15 ha) läpi muuttuu niemeltään Vanttausjoeksi. Se yhtyy Kemijokeen Vanttauskosken yläpuolella olevaan voimalaitoksen patoaltaaseen. Laskujoen alajuoksulla Alalammen luusuan vierestä alkaa kanava, joka seuraa 150 metrin korkeuskäyrää itään Pieskakankaan, Rytijängän ja Mattilanaavan kautta Tynnyrinvaaran juurelle, missä sijaitsee Tynnyrilammen tekoallas. Altaasta jatkaa toinen kanava Iso-Kaihuaan, jossa Kaihuanjoen ohittava kanava syöttää vettä Kaihuan voimalaitokseen.
MG Spirit

MG Spirit on espanjalainen alkoholijuomia valmistava perheyritys. Yhtiö tunnetaan etenkin ready to drink -juomistaan, jotka lanseerattiin vuonna 1980. Yrityksen edustamiin tuotteisiin kuuluu myös muun muassa viinoja ja liköörejä.
Kuohuviiniyhtiö Henkellin Suomen-tytäryhtiö toi vuonna 2018 Suomen markkinoille kuusi erilaista MG Spiritin ready to drink -juomaa: Mojito, Vodka Blueberry, Gin Tonic, Cuba Libre, Whisky Cola ja Whisky Ginger Ale. Juomien alkoholipitoisuus on 5,5 tilavuusprosenttia.
Schwalmstadt

Maantiede

Schwalmstadt sijaitsee Hessenin pohjoisosassa matalahkon Knüllgebirge-vuoriston kupeessa. Schwalm on maisema-alue, joka on saanut nimensä 97 kilometriä pitkästä Schwalm-joesta. Joki kuuluu Weserin vesistöön. Schwalmstadtin keskustat, Treysa ja Ziegenhain, ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa.

Historia

Treise oli 700-luvulla Hersfeldin apottien hallinnassa. Cigenhagenin kreiveistä - Die Grafen von Cigenhagen - puolestaan on maininta vuodelta 1144. Kreivit valtasivat Treysan 1186. Treysan tunnusmerkki, Martinskirche, rakennettiin 1230. Nykyisin sen nimi on Totenkirche ja se on suojeltu rauniokirkko. Sekä Treysa että Zigenhain saivat kaupunkioikeudet 1200-luvulla. Viimeisen kreivin Johann II:n kuoltua 1450 kreivikunta liitettiin Hessenin maakreivikuntaan. Keskeisen sijaintinsa takia Schwalmstadtin alueen on ollut kutakuinkin mahdoton välttyä sodilta ja muilta historian mullistuksilta. Treysa koki erityisen kovia kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Jälleenrakennuksen myötä kaupunkiin rakennettiin runsaasti niin sanottuja ristikkotaloja. 
Maantieteellisestä läheisyydestään huolimatta Treysa ja Ziegenhain kehittyivät eri suuntiin: edellisestä kasvoi kauppa- ja käsityöläiskaupunki, jälkimmäisestä puolestaan hallinto- ja linnoituskaupunki.
Schwalmstadtin kolmanneksi suurin kaupunginosa on Niedergrenzebach, josta varhaisin kirjallinen maininta on vuodelta 1015 muodossa Grincenbach. Myös muista kylistä on ensimmäinen asiakirjamaininta jo keskiajalta, paitsi Florshainista (1549) ja Frankenhainista (1701). Trutzhainin kylän historia poikkeaa muista olennaisesti, sillä se oli toisen maailmansodan aikainen sotavankileiri, Stammlager IX A. Sodan jälkeen Trutzhainin asema kääntyi päälaelleen, ja siitä tuli itäblokin vasemmistodiktatuuria paenneiden ihmisten vastaanottopaikka. Trutzhain sai itsenäisen kunnan aseman 1951, ja se liitettiin uuteen Schwalmstadtin kuntaan 1970. Trutzhain erottuu keskiaikaisista naapurikylistään myös arkkitehtonisesti. Leiriparakit saneerattiin sodan jälkeen asunnoiksi. Trutzhainin katolinen pyhiinvaelluskirkko Maria Hilf vihittiin 1948.

Talous ja liikenne

Schwalmstadtin elinkeinoelämä on monipuolinen. Kaupungissa on muun muassa elektroniikkateollisuutta ja kenkiä valmistava Rohde Shoes. Paikallinen olutpanimo on nimeltään Privatbrauerei Friedrich Haaß. Se on perustettu vuonna 1820.
Schwalmstadt sijaitsee rataosuudella Main–Weser, joka on Kasselin ja Frankfurt am Mainin välinen päärata. Treysan rautatieasema, Bahnhof Treysa, avattiin 1908, ja sen etäisyys Kasselin asemalta on noin 62 kilometriä. Frankfurtin suuntaan rata mutkittelee ja etäisyys Frankfurtin päärautatieasemalle on noin 140 kilometriä. Schwalmstadtin halki kulkee kaksi keskeistä maantietä: Bundesstraße 254 (Fulda–Kassel) ja 454 (Bad Hersfeld–Marburg).
Bundesautobahn 49 päättyy Treysan pohjoispuolelle, ja sitä on tarkoitus jatkaa Schwalmstadtiin 2020-luvulla. Schwalmstadtin kautta kulkee useita valtakunnallisia polkupyöräreittejä, kuten Radweg Deutsche Einheit.
Kalifornian ilmasto

Kalifornian ilmasto on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltion tyypillisiä sääoloja kuvaava käsite. Se vaihtelee suuresti paikasta toiseen, sillä osavaltio on pitkä pohjois-eteläsuunnassa, sen länsiosat ovat rannikolla ja itäosat sisämaassa vuorten suojassa, ja korkeuserotkin ovat suuret Kuolemanlaaksosta merenpinnan alapuolelta Mount Whitneylle yli neljän kilometrin korkeuteen.
Suuressa osassa osavaltiota vallitsee välimerenilmasto: kesät ovat kuumia ja kuivia, talvet viileitä ja sateisempia. Kylmä Kalifornian merivirta rannikon lähellä viilentää rannikkoalueiden kesiä, sisämaassa kesät ovat kuumempia. Vuoristossa on vuoristoilmasto. Vuorijonojen takana on aavikkoalueita. 
Alin osavaltiossa koskaan mitattu lämpötila on ollut -42 °C, ylin 57 °C. Suurin yhden vuoden sademäärä  on ollut 4 089 mm, kun taas toisaalla on paikkoja, joissa sateeton jakso on kestänyt yli vuoden.
Tout de suite maintenant

Juoni

Nora Sator (Agathe Bonitzer) on dynaaminen ja kunnianhimoinen kolmekymppinen nainen, joka aloittaa uudessa työpaikassa finanssialalla. Hän saa tietää, että hänen pomonsa Arnaud Barsac (Lambert Wilson) ja tämän Solveig-vaimo (Isabelle Huppert) tunsivat hänen Serge-isänsä (Jean-Pierre Bacri) heidän opiskeluaikoinaan. Hänelle myös paljastuu, että tuntemattomista syistä johtuva vihamielinen kilpailu heidän välillään on edelleen olemassa ja aiheuttaa konflikteja. Isänsä ja pomonsa välisestä suhteesta huolimatta Nora saa nopeasti pomonsa luottamuksen. Noralla on myös monimutkainen suhde kollegaansa Xavieriin (Vincent Lacoste), joka alkaa seurustella hänen sisarensa Mayan (Julia Faure) kanssa.

Tuotanto

Tout de suite maintenantin kuvaukset alkoivat 16. maaliskuuta 2015 ja kestivät kuusi viikkoa, jonka aikana elokuva kuvattiin Belgiassa ja Luxemburgissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat SBS Productions, France 2 Cinéma ja Samsa Films. Tuottamiseen osallistuivat myös Entre Chien et Loup ja Proximus. Elokuvan virallinen traileri julkaistiin 4. huhtikuuta 2016.

Julkaisu ja vastaanotto

Tout de suite maintenant sai ensi-iltansa Cabourgin elokuvajuhlilla Ranskassa 8. kesäkuuta 2016. Elokuva sai maanlaajuisen teatteriensi-iltansa Ranskassa 22. kesäkuuta 2016 ja oli Ad Vitam Distributionin teatterilevittämä. Tout de suite maintenant keräsi Ranskan teatterikierroksensa aikana 176 158 katsojaa ja tuotti 1 170 752 dollarin lipputulot. Elokuva on saanut ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton.
Tout de suite maintenant julkaistiin Ranskassa DVD:lle 8. marraskuuta 2016.
Rakasta minua hellästi

Taustoja

Elvis Presleyn noustua keväällä 1956 megatähdeksi miljoonasinglellään "Heartbreak Hotel", alkoi Hollywood kiinnostua teini-idolista. Riippumaton tuottaja Hal B. Wallis teki Elviksen kanssa kolmen filmin elokuvasopimuksen seitsemän vuoden optiolla, luvaten ensimmäisestä elokuvasta 100 000 dollarin palkkion. Wallisin etsiessä sopivaa projektia, Elvis lainattiin 20th Century Foxille B-westerniin "The Reno Brothers", joka pohjautui Yhdysvaltain Sisällissodan aikaiseen tositarinaan Renon sotilaskarkuriveljeksistä, jotka tekivät sarjan ryöstöjä. Elviksen tultua elokuvaan mukaan käsikirjoitus sorvattiin uusiksi, jolloin toimintaelokuvasta tuli Elviksen ympärillä pyörivä draama, ja veljesten legenda jäi lähinnä viittelliseksi (vahingossa tehdyksi junaryöstöksi). Elvis osoitti kuitenkin kykynsä selviytyä vakavammassa filmiroolissa.
Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuun viimeisellä viikolla 1956 ja saatiin kuvattua neljässä viikossa. Ohjaaja Robert D. Webb oli pitkän linjan hollywoodilainen vailla suurempia meriittejä. Ehkä parhaiten elokuvayleisön tuntema Webbin ohjaustyö oli "Beyond the 12-Mile Reef", joka muistetaan pikemminkin ensimmäisinä 3D CinemaScope-elokuvina, kuin niinkään sisällöllisesti merkittävänä teoksena. Elokuvan tuottaja David Weisbartin meriitteihin lukeutui edellisenä vuonna tuottamansa James Dean -elokuva "Rebel Without a Cause". Vastanäyttelijät Richard Egan ja Debra Paget olivat kokeneita Hollywood-veteraaneja; Eganilla takana jo kolmekymmentä elokuvaa ja Paget oli tuoreen Cecil B. DeMillen spektaakkelielokuvan "The Ten Commandments" tähti.
Elokuvassa ei alkuperäisen suunnitelman mukaan pitänyt olla lainkaan lauluja, mutta vastoin Elviksen odotuksia, niitä sisällytettiin filmiin neljä kappaletta. Elokuvan balladista "Love Me Tender", joka on mukaelma Sisällissodanaikaisesta laulusta "Aura Lee", tuli elokuvan nimi. Elokuvan ensi-ilta oli 15. marraskuuta klo 8 aamulla New Yorkin Paramount-teatterissa. Teatterin lippukassan jonossa oli 1 500 teiniä odottamassa oman idolinsa ensivilahdusta valkokankaalla. Kriitikoiden kitkeristä arvosteluista huolimatta elokuva oli vuoden suurimpia kassamenestyksiä James Deanin viimeiseksi jääneen elokuvan "Giantin" ohella. Elokuva toi tuotantokustannuksensa takaisin jo kolmen päivän teatterilevityksen jälkeen.

Juoniseloste

Eletään Yhdysvaltojen sisällissodan viimeisiä hetkiä. Joukko etelän Konfederaation sotilaita ryöstää pohjoisen Unionin palkkarahajunan tietämättä, että sota on juuri päättynyt. Saatuaan sodan päättymisestä tiedon joukkio päättää kuitenkin pitää rahat, ja lähtevät kotiin. Joukkion johtaja Vance Reno (Richard Egan) kuulee yllätyksekseen, että häntä on pidetty sodassa kaatuneena. Kotipuolessa veljesryhmän nuorin Clint Reno (Elvis Presley), joka on ikänsä vuoksi välttynyt asepalveluksesta, on sillä välin mennyt naimisiin Vancen kihlatun, Kathyn (Debra Paget), kanssa. Vancen palatessa kotiin on kolmiodraama valmis. Unionin joukot ajavat ryöstäjiä takaa, ja ryhmän sisällä syntyy erimielisyyksiä, jotka lopulta johtavat siihen, että Clint ampuu veljeään, saaden samalla itse surmansa.
Orlando Gibbons

Orlando Gibbons (1583 Oxford – 5. kesäkuuta 1625 Canterbury) oli brittiläinen säveltäjä ja urkuri. Hän sävelsi muun muassa paljon musiikkia kosketinsoittimelle, noin 30 teosta jousisoittimille ja madrigaaleja. 
Gibbons syntyi Oxfordissa vuonna 1583. Vuosina 1596–1598 hän lauloi Cambridgen King’s Collegen kuorossa. Vuonna 1606 Gibbons saavutti musiikin kandidaatin arvon. Gibbons työskenteli Chapel Royalin urkurina noin vuodesta 1615 kuolemaansa asti. Gibbons kuoli Canterburyssa 5. kesäkuuta 1625. Canterburyn tuomiokirkolle rakennettiin hänestä muistomerkki.

Media

 The Silver Swan
Mieslahti

Mieslahti on Paltamon kunnassa sijaitseva kylä.
Mieslahti sijaitsee noin 7 kilometriä kunnan keskustasta itään valtatie 22:n varrella. Kylässä on noin 350 asukasta. Mieslahdesta on matkaa Kontiomäkeen 10 kilometriä, Kajaaniin 28 kilometriä ja Ouluun 150 kilometriä. Mieslahteen laskee pohjoisimpana pengeretty Miesjoki, sen alla pari puroa, Kylmänpuro ja Pitkäpuro. Pitkänperänlahti on matala ja siihen vedet tulevat lännestä lähinnän Hyrynsalmen reittiä pitkin Kiehimästä, Paltamon kirkonylästä itäsuuntaan. 
Mieslahdessa sijaitseva kansanopisto, Kainuun Opisto on perustettu 1909.
Mieslahteen laskee itäsuunnasta Miesjoki, johon myydään kalastuslupia. Mieslahden ranta on kalastajien suosima.
Mieslahti on kylärakenteeltaan sellainen, että sen pohjoispuolela sijaitsee varsinainen Mieslahden kylä ja eteläpuolella on Saviranta sekä siitä etelään Kajaanin puoleinen Jormua.  
Mieslahden nähtävyyksiin kuuluu Posti-Kallen reitti, 17 kilometriä pitkä vanhaa Kalle Moilasen 25 kilometrin pituista postireittiä mukaeleva polku.

Talkkiesiintymä

Mieslahden talkkiesiintymästä on tehty koelouhintaa jo vuonna 1987 Myllykoski Oy:n toimesta. Yhdysvaltalainen Mondo Minerals omistaa nykyään suurimman osan esiintymästä, ja sen tarkoituksena on perustaa alueelle kaivos, josta louhittaisiin talkkia keskimäärin 150 000 tonnia vuodessa 20 vuoden ajan. Pohjois-Suomen aluehallintovirasto hylkäsi Mondo Mineralsin ympäristölupahakemuksen syksyllä 2013. Esiintymän ympäristössä on Natura 2000 -alueita, ja aluehallintoviraston mukaan varovaisuusperiaate huomioon ottaen ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kaivostoiminta vaikuttaisi viitasammakon ja liito-oravan lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin. Yhtiö aikoo hakea uudelleen kaivokselle ympäristö- ja vesienkäsittelylupaa muun muassa purkuputkimenettelyin. Purkuputken suuaukko sijaitsee Pitkänperänlahdella, joka on matala ja jossa veden virtaus on usein lännestä itään Kiehimänjoen vaikutuksen sekä tuulien pääsuunnan takia. Suunnitellun suuaukon lähellä on muun muassa yleinen uimaranta.
Mieslahden kylän alueelle on kuulunut myös Maailmankorven kaivospiiri Antinmäen aivan Jormuan metsästysmajan vieressä. Kaivospiiritoimitus kumottiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa maaliskuussa 2017.
Harmaasilmäbulbuli

Levinneisyys

Harmaasilmäbulbulia tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusneuvosto

Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusneuvosto (UNHRC, engl. United Nations Human Rights Council) on Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksiin ja niiden toteuttamiseen keskittyvä elin. Se on kritisoidun ihmisoikeustoimikunnan (UNCHR) seuraaja. Se eroaa toimikunnasta muun muassa niin, että YK:n yleiskokouksella on oikeus estää 2/3 äänten enemmistöllä ihmisoikeuksia rikkovan maan jäsenyys ihmisoikeusneuvostossa. 
Neuvoston perustamisesta päätettiin äänestyksellä 15. maaliskuuta 2006 YK:n yleiskokouksessa. Sen puolesta äänesti 170 maata, ja sitä vastaan neljä (Israel, Yhdysvallat, Palau sekä Marshallinsaaret). Lisäksi kolme maata, Valko-Venäjä, Iran ja Venezuela, pidättäytyivät äänestyksestä.

Neuvoston rakenne

Ihmisoikeusneuvosto koostuu  47 jäsenestä, jotka kokoontuvat ympärivuotisesti. Kokoonpano vaihtuu kolmen vuoden välein, ja pysyviä jäseniä ei ole, sillä yksi jäsen voi olla mukana korkeintaan kaksi kautta peräkkäin. Jäsenissä otetaan huomioon maantieteellinen tasa-arvoisuus siten, että jäseniä on tietty määrä kustakin maanosasta.

Kritiikkiä

YK:n ihmisoikeusneuvostoa on syytetty keskittymisestä Israeliin. Se on tuominnut Israelin jo 26:ssa eri päätöslauselmassa. Ensimmäisenä vuotena 2006-2007 neuvosto ei tuominnut ihmisoikeusrikkomuksia missään muussa maassa ja toisena vuotena 2007-2008 Myanmar sai yhden maininnan, kun taas Israel tuomittiin yhdeksän kertaa. Lisäksi Israel on nostettu ainoana maana pysyvästi neuvoston käsittelylistalle.
Muslimimaat ajoivat Pakistanin johdolla YK:n ihmisoikeusneuvoston hyväksymään kiistellyn päätöslauselman. Huhtikuun 2009 alussa hyväksytty päätöslauselma teki uskontojen herjaamisesta ihmisoikeusrikkomuksen. Kriitikot, muun muassa Toimittajat ilman rajoja -järjestö ovat huolissaan siitä, että päätöslauselmalla pyritään estämään uskontojen ja erityisesti islamin kritisointi.
Jacinto Convit

Jacinto Convit García (11. syyskuuta 1913 Caracas – 12. toukokuuta 2014 Caracas) oli venezuelalainen tutkijalääkäri, joka tunnetaan varsinkin lepraa ja leishmaniaasia koskevasta työstään.
Convit valmistui lääketieteen tohtoriksi Venezuelan keskusyliopistosta 27. syyskuuta 1938. Hän sai vaimonsa Rafaelan kanssa lapset Francisco (s. 1948), Oscar (s. 1949), Antonio (s. 1952) ja Rafael (s. 1952). Hänestä tehtiin huhtikuussa 1961 Orden del Libertadorin kolmannen luokan jäsen (Comendador).
Jacinto Convitin opetusura alkoi vuonna 1940. Hän sai vuonna 1987 Asturian ruhtinaan palkinnon ja oli 1988 ehdolla Lääketieteen Nobelin-palkinnon saajaksi.
Alien Breed II: The Horror Continues

Pelaaminen

Peli on ylhäältä päin kuvattu lineaarinen räiskintäpeli.
Alien Breed II on rakenteeltaan edeltäjänsä kaltainen, vaikka onkin enimmäkseen uudelleenohjelmoitu ruudunvieritykseltään sulavammaksi, grafiikka on ehostetumpaa ja kenttiä on lisätty kuudesta kentästä peräti 17:aan. Alien Breed II on sarjan ainoa peli, joka antaa pelaajille mahdollisuuden valita neljän eri pelihahmon väliltä, jokaisen hahmon omatessa omat vahvuutensa ja heikkoutensa.

Vastaanotto

Amiga Computing 69-lehti antoi pelille arvosanaksi 92% arvostelussaan.
Tarmo Koivisto

Tarmo Uolevi Koivisto (s. 3. heinäkuuta 1948 Orivesi) on suomalainen sarjakuvataiteilija, -kirjoittaja, karikatyyripiirtäjä ja graafikko, jonka tunnetuin sarjakuva on Mämmilä. Koivisto tunnetaan myös nimimerkillä Tape.

Elämä ja tuotanto

Koivisto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 ja graafikoksi vuonna 1984 Taideteollisesta Korkeakoulusta. Hän osallistui Will Eisnerin ”mestarikurssille” vuonna 1990.
Koivisto on Suomen tunnetuimpia sarjakuvantekijöitä. Koiviston päätyö, Mämmilä, on kasvanut sarjakuvasta käsitteeksi. Osuuskunta Käyttökuvan yhteistyönä tekemä Mämmilä alkoi ilmestyä vuonna 1975 siirtolaislehti Suomen Sanomissa, josta se siirtyi keväällä 1976 Me-lehteen. Vuonna 1983 sarjakuva siirtyi Helsingin Sanomien kuukausiliitteeseen. Tällä paikalla sarja ilmestyi yhteensä 13 vuotta, vuoteen 1996 asti. Vuodesta 1997 lähtien Helsingin Sanomien kuukausiliitteessä on ilmestynyt Koiviston sarjakuva Tää kaupunki (myöhemmältä nimeltään Pääkaupunki).
Koivisto on saanut lukuisia palkintoja, muun muassa Puupäähatun 1978, Krokodil-patsaan 1980, Strippi-Lempin 1989, Lempi Grand Prix'n 1991, valtion taideteollisuuspalkinnon 1992 ja Oriveden kaupungin kulttuuripalkinnon 1996. Valtion viisivuotista taiteilija-apurahaa hän sai vuosina 1997–2002. Vuonna 2008 Koivisto sai Kaarina Helakisa -palkinnon ja vuonna 2018 Pro Finlandia -mitalin.
Koivisto on vetänyt Afrikassa ja Intiassa sarjakuvapiirtäjäkursseja, jotka ovat olleet sarjakuvan keinoin toteutettavaa kehitysapua. Projektiin liittyy sekä kirjana että verkossa julkaistu Comics with an Attitude.
Koiviston poikia ovat Kemopetrol-yhtyeen perustajajäsen kosketinsoittaja Kalle Koivisto sekä sarjakuvapiirtäjä Topi Koivisto.