Lancia 037

Historia

Vuonna 1981 Lancia aloitti 037:n suunnittelun, niin että se sopisi silloiseen uusien FIA:n B-ryhmän ohjesääntöjen mukaiseksi joka salli autojen rakentamisen niin että edeltäviä malleja rakennettiin vain muutama. Projektinumero oli 037 joten tällä nimellä lopulta tunnettiin myös koko auto. Abarth, nykyään osa Lancia-Fiat yhdistystä, teki suunnittelutyön yhdessä Lancian kilpailuosaston sekä Pininfarina -korisuunnitteluyrityksen kanssa. Rallyn luokittelemiseksi vuoden 1982 rallikauteen rakennettiin noin 200 kappaletta vakioautoja jotka sopivat siihen FIA:n ohjesääntöön joka salli näiden autojen kilpailla B-ryhmän kilpailuissa. 
Auton 
debyyttikisa oli vuonna 1982 Costa Smeraldan rallissa Italiassa. Kaksi autoa osallistui kisaan, mutta kumpikin joutui keskeyttämään vaihdelaatikko-ongelmien vuoksi. Vuoden 1982 kausi oli muutenkin Lancian 037:lle epäonninen, johtuen monista keskeytyksistä. Monista alamäistä huolimatta auto saavutti muutaman voiton, mukaan lukien sen ensimmäisen maailmanmestaruussarjan voitto tuli Pace-rallissa Isossa-Britanniassa. 
Vuoden 1983 kausi oli monien osapuolien mielestä parempi kuin edellinen sillä siihen sisältyi maailmanmestaruus, kiitos Walter Röhrlin ohjastaman 037:n vaikkakin Audin neliveto Quattro olikin kova kilpailija. Vuodelle 1984 Lancia esitteli uuden Lancia Evolution 2 -mallin joka tuotti suuremman moottoritehon, mutta ei siltikään riittänyt tasaamaan nelivetojen uutta ylivoimaa rallin mestaruussarjassa, häviten Audille vuoden 1984 mestaruuden ja vuonna 1985 Peugeotin 205 T16:lla. Kauden 1985 rallin MM-sarjan viimeisessä kisassa, RAC rallissa, 037 korvattiin Lancian tehtaan uudella ralliautolla: Lancia Delta S4:llä joka sisälsi nelivedon sekä uniikin turbo- että mekaanisella-ahtimella varustetun moottorin.

Pohjapiirros

Lancia 037 oli ääriviivakilpuri joka pohjautui löyhästi Lancian Montecarloon. Ne jakoivat vain keskiosan autosta mukaan lukien kaikki korinosat ja mekaaniset osat eroten kuitenkin lievästi toisistaan. Terästukikaaria käytettiin ennen ja jälkeen auton keskiosan tuotannon, kun taas suurin osa korin osista oli tehty Kevlarista. Keskimoottorin paikkaa Montecarlo:n pohjapiirustuksesta oli 
loitonnettu ja moottoria oli käännetty 90 astetta. Näin saatiin vähennetyksi auton vastakkaista momenttia ja lisätyksi ohjautuvuutta. Erillistä tuplajousitusta käytettiin sekä edessä että takana, sekä tuplaiskunvaimentimia takana että saatiin vähennettyä korin tärinää kovissa vauhdeissa ajettaessa muualla kuin asfalttipinnoitteisilla teillä.

Moottori

037:ssä oli  4-sylinterinen tilavuudeltaan 2,0 -litrainen kahdella yläpuolisella nokka-akselilla, sekä mekaanisella Volumex-ahtimella varustettu moottori. Lancia valitsi mekaanisen ahtimen turboahtimen sijaan, jotta vältyttäisiin turbon viiveeltä ja saataisiin parempi kaasuun vastaavuus. Ahtopaine oli säädettävissä välillä 0,6-0,9 baria. Polttoaineen syöttö oli toteutettu Rallyn katuversiossa yhdellä isolla Weber:in kaasuttimella, kilpa-autossa taas käytettiin Boschin mekaanista polttoaineensuihkutusjärjestelmää. Moottorin voitelujärjestelmä oli kuivasumppu-tyyppinen, öljyä kierrätettiin moottoriin 8l:n säiliöstä ja järjestelmässä oli myös termostaattiohjattu öljynjäähdytin. Alun perin koneen tehoksi ilmoitettiin 265 hevosvoimaa (198 kW) mutta viimeisin esittely Lancia Evolution 1 -mallista johti siihen että kone tuotti 255-280 hevosvoimaa. Viimeisin Evolution 2 -malli tuotti 310-325 hevosvoimaa (242kW) johtuen tilavuuden kasvattamisesta 2 111 cm³ sekä ahtopaineen kasvattamisesta 1:een bariin.