google/wiki40b huggingface dataset:
Enewetak

Ydinkokeet

Yhdysvallat teki Enewetakin atollilla 1940- ja 1950-luvuilla 43 ydinkoetta. Vuonna 1952 atollilla räjäytettiin maailman ensimmäinen vetypommi, kymmenen megatonnin Ivy Mike. Enewetakin asukkaat evakuoitiin ydinkokeiden takia 200 kilometrin päähän Ujelangin atollille yli 30 vuodeksi. He pääsivät palaamaan vuonna 1980.
Yksi ydinkokeen synnyttämä kraatteri Runitin saarella atollin itäosassa valittiin radioaktiivisten jätteiden kaatopaikaksi. Amerikkalaiset sotilaat kuljettivat Enewetakin atollin eteläisiltä saarilta lähes 88 000 kuutiometriä saastunutta pintamaata Runitin saaren kraatteriin, ja vuonna 1980 sen peitoksi valmistui betonilaatoilla päällystetty, halkaisijaltaan yli satametrinen kupoli. Kraatteri ei ole vesitiivis, vaan se vuotaa ja sen betonikansi on halkeillut. Amerikkalaistutkijoiden mielestä vuotaminen ei olennaisesti lisää atollin asukkaiden altistusta säteilylle, koska jätehaudan ympäristö on jo valmiiksi saastunut. Betonilla peitettyyn hautaan pantiin alle prosentti kaikesta radioaktiivisesta maasta.
Runitin saaren lähellä merivedessä on 400 kertaa enemmän plutoniumia kuin valtamerissä keskimäärin. Säteilyturvakeskuksen ylitarkastajan Mikael Moringin mukaan plutoniumpitoisuudet ovat kuitenkin merkityksettömän pieniä ja terveysvaikutuksiltaan mitättömiä. Enewetakin asukkaiden altistuminen plutoniumille ei olennaisesti eroa koko pohjoisen pallonpuoliskon asukkaista.
Yhdysvallat korvaa edelleen (vuonna 2019) ydinkokeiden aiheuttamia haittoja maksamalla jokaiselle enewetakilaiselle 240 euroa vuodessa ja tuomalla atollille ruoka-apua reilun 400 euron arvosta asukasta kohti vuodessa. Osa Yhdysvaltain avusta päättyy vuonna 2023.
Oriana Fallaci

Islamin vastainen kausi

Siirryttyään eläkkeelle Fallacista tuli äänekäs Islamin vastustaja. Fallacin tavaramerkiksi muodostunut rohkeus sai uusia ulottuvuuksia ja uusia kuulijoita, kun hän vuosia hiljaisuuden jälkeen alkoi puhua Islamin vaaroista. Muutama viikko New Yorkin World Trade Centerin tuhon jälkeen, syksyllä 2001 hän julkaisi pamfletin La rabbia e l'orgoglio (Raivo ja ylpeys). Kirjaa myytiin Italiassa yli miljoona kappaletta, mutta se herätti syytöksiä rasismista ja vihan lietsonnasta muslimeja vastaan. Pamfletissa Fallaci kirjoitti että Muslimit "lisääntyvät kuin rotat" ja sanoi että "Allahin lapset viettävät aikaansa takapuoli pystyssä, rukoillen viisi kertaa päivässä". 
Vuonna 2004 ilmestyi kirja La forza della ragione (Järjen voima), jossa Fallaci lanseerasi käsitteen "Eurabia" ja sanoi, että maanosa on myynyt itsensä ja myy itseään viholliselle kuin prostituoitu. Italiassa ja Sveitsissä Fallacia syytettiin kiihottamisesta uskonryhmä vastaan.
Emily Kemp

Emily Kemp (s. 18. tammikuuta 1992 Ottawa, Kanada) on kanadalainen suunnistaja Kempin paras sijoitus MM-kilpailuissa on Strömstadin MM-kilpailujen 2016 keskimatkan neljäs sija. Juniorien MM-kilpailuissa hän saavutti pitkän matkan pronssimitalin. Kemp edustaa Angelniemen Ankkuria ja asuu Turussa.
Puukkoinen

Puukkoinen on kylä Kuhmoisten kunnassa, lähellä Jämsän rajaa. Kylässä on ollut asutusta jo rautakaudella. Ouninpohjan erikoiskoe kulkee sen kyläteitä pitkin. Nimi Puukkoinen esiintyy asiakirjoissa ensimmäisen kerran 1539. Se on Kuhmoisten pohjoisin kylä Jämsän etelärajan tuntumassa Isojärven rannoilla. Kylän nimi ei juonnu puukosta vaan puusta. Puukkonen on tarkoittanut pientä puuta ja tuli kuvaamaan kylää, jossa sijaitsevat myös Puukkosharju, Puukkoslampi ja Puukkoslahti. Alue on maisemallisesti arvokas. Arvajan, Hassin ja Puukkoisten kyliä koskeva maisemanhoitosuunnitelma on tekeillä vuonna 2013. Siihen kootaan kuvaukset alueen arvokkaista maisemakohteista ja  kulttuurihistoriallisesti huomattavista rakennuksista.
Kylän halki kulkee Isojärven koskireitti, jonka Kivikoskelle taidemaalari Pekka Halonen perusti kesäpaikan. Kosket toivat 1800-luvulla kylään uittoa ja teollisuutta, syntyi myllyjä, sahoja, meijeri, sähkölaitos ja tiilitehdas.
Garota de Ipanema

Garota de Ipanema (suom. Ipaneman tyttö) on bossa nova -musiikkityylin kuuluisimpia kappaleita, jonka on säveltänyt brasilialainen Antônio Carlos Jobim vuonna 1962. Kappaleen portugalinkieliset sanat on kirjoittanut Vinícius de Moraes. Englanninkielisen käännösversion on sanoittanut Norman Gimbel. Kappaleen ehti levyttää ensimmäisenä Pery Ribeiro vuonna 1962, mutta maailmanmaineeseen laulu nousi Astrud Gilberton, João Gilberton ja Stan Getzin levytyksenä albumilla Getz/Gilberto (1963). Kappaleen englanninkielinen versio ”Girl from Ipanema” oli 1960-luvun puolivälissä maailmanlaajuinen suurmenestys, ja se sai vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1965. 
Laila Kinnunen on levyttänyt vuonna 1964 laulun suomeksi nimellä ”Ipaneman tyttö”, johon sanat on kirjoittanut Kari Tuomisaari. Bossa novasta innostunut Frank Sinatra levytti laulun albumille Francis Albert Sinatra & Antônio Carlos Jobim (1967) yhdessä Jobimin kanssa.
Kappaleen tarina Ipaneman tytöstä sijoittuu Rio de Janeiron kuuluisan hiekkarannan tuntumaan Brasiliaan, jonne johtavan kadun varrella sijaitsevassa Veloso-baarissa säveltäjä Jobim tapasi istuskella. Laulun päähenkilöllä on vastineensa todellisuudessa: tuolloin teini-ikäinen Ipaneman kaupunginosassa asunut Heloísa Pinheiro, joka usein käytti reittiä asioillaan.
Gala (hallitsija)

Elämäkerta

Massyliesien alue sijaitsi Numidian itäosassa ja sen pääkaupunki oli todennäköisesti Cirta. Gala oli perinyt vallan isältään Zilalsanilta, jolla oli Numidialaiselle hallitsijalle epätavalliseen tapaan arvonimi sufet, joka oli yleensä karthagolaisille kaupunginjohtajille annettu arvonimi. Tarkkaan ei tiedetä miksi hänen jälkeläisiään alettiin nimittää kuninkaiksi. Gala taisteli hänestä länteen hallinnutta Syfaxia vastaan ja otti myös jossain vaiheessa yhteen Karthagon kanssa liittäen alueeseensa joitakin näiden alueita. Myöhemmin hänellä oli kuitenkin vahvat liittolaissiteet Karthagoon. Hänen poikansa Masinissa oli koulutettu Karthagossa ja hänen veljensä Oezalcesin yksi vaimoista oli Hannibalin sukulaistyttö. Massyliesit avustivat Karthagoa Syphaxia vastaan käydyssä sodassa vuosina 215-212 eaa., mutta sota päättyi ratkaisemattomana rauhaan. Gala kuoli vuonna 208 eaa., mikä ajoi hänen hallitsemansa Massylien kriisiin ja johti lopulta alueen liittämiseen Syphaxin kuningaskuntaan. Galan poika kukisti kuitenkin myöhemmin Syfaxin roomalaisten tuella ja nousi miltei koko Numidian käsittäneen kuningaskunnan johtoon.
M/S Irma

M/S Irma oli suomalainen moottorialus, joka upposi antrasiittilastissa 25. lokakuuta 1968 Ahvenanmerellä  matkallaan Klaipėdasta Liettuasta Raumalle. Onnettomuudessa kuolivat kaikki aluksella olleet 11 ihmistä. Hylky löydettiin Ahvenanmaan pohjoispuolelta toukokuussa 2019.

Alus ja onnettomuus

M/S Irma oli rakennettu vuonna 1947 Norjassa Seutelvens Mekaniska Verkstadin telakalla Fredrikstadissa. Aluksen pituus oli 44,64 metriä, leveys 7,55 metriä ja syväys 3,6 metriä, ja se oli suunniteltu kalastusalukseksi Atlantille. Alus liikennöi vuosina 1956–1957 Kari K -nimisenä, vuosina 1956–1961 Veslemøy-nimisenä ja vuodesta 1961 Irma-nimisenä. Aluksen omisti viimeksi porvoolainen Grönqvistin varustamo.
Irman uppoamisen syytä ei tiedetä, eikä alus ehtinyt lähettää hätäkutsua. Tapahtumahetkellä vallitsi 10 boforin myrsky. Uppoamisen saattoi aiheuttaa laivan lastiluukkujen pettäminen, jolloin lasti mahdollisesti kastui tai pääsi siirtymään. Toinen vaihtoehto on, että Irma ajoi päin 80 metriä pitkää muoviputkea, jonka silloin havaittiin kelluvan meren pinnalla. Itse alus oli hyväkuntoinen, ja siinä oli kaksoispohja.
Onnettomuudessa hukkui 11 ihmistä, joista seitsemän oli miehistöön kuuluvia – näiden joukossa oli neljä varustamoperhe Grönqvistin veljestä. Laivalla oli mukana myös perheenjäseniä: kolme Grönqvistien vaimoa ja kaksivuotias lapsi. Vain yksi hukkuneista, Irman perämies Torvald Grönqvist, löytyi viisi päivää myöhemmin ylösalaisin olleesta pelastuslautasta.
Hylkyä etsittiin Ahvenanmereltä vuosina 2018–2019, ja aluksen kohtalosta julkaistiin tietokirja ja televisiodokumentti. Toukokuussa 2019 M/S Irman hylky löydettiin 43 metrin syvyydestä ja 23 meripeninkulmaa (noin 40 km) Enskäristä länteen, 20 meripeninkulmaa Ahvenanmaasta pohjoiseen.
Marcin Urbaś

Musiikki

Urbas on toiminut myös death metal -yhtyeessä Sceptic.
Otto Georgens

Otto Georgens (s. 2. joulukuuta 1950) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Speyerin hiippakuntaan 26. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gubalianan titulaaripiispaksi 27. tammikuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anton Schlembach, jota avustivat Ernst Gutting ja Franziskus Eisenbach.
David Johansen

David Johansen (s. 9. tammikuuta 1950) on yhdysvaltalainen rocklaulaja. Johansen on New York Dolls -yhtyeen alkuperäinen jäsen ja laulaja. Yhtye toimi vuosina 1971–1977, mutta perustettiin uudelleen 2004. Tänä väliaikana Johansen oli soolouralla ja hänellä oli yhteisiä projekteja muiden artistien sekä New York Dollsin jäsenten kanssa.
Johansen on tehnyt jazz-lounge-huumorilevytyksiä myös nimellä Buster Poindexter.
Jean-Paul Gaultier

Jean-Paul Gaultier (s. 24. huhtikuuta 1952 Arcueil, Val-de-Marne, Ranska) on ranskalainen muotisuunnittelija. Hänellä on hänen omaa nimeään kantava muotitalo, jonka tuotteisiin lukeutuvat niin haute couture, valmisvaatteet kuin myös parfyymit. Gaultier suunnittelee tällä hetkellä kokoelmia myös Hermès'n muotitalolle. Gaultier on myös usein työskennellyt yhteistyössä sukkahousuja tuottavan Wolfordin kanssa. Gaultier tunnetaan muotimaailmassa lempinimellä enfant terrible ("kauhukakara"), sillä hänen rajoja rikkovat luomuksensa poikkeavat usein täysin ajan trendeistä ja valtavirrasta. Hänet tunnetaan myös muun muassa poptähti Madonnan Blonde Ambition -konserttikiertueelle suunnittelemista puvuistaan, joista kuuluisin lienee "tötterönmuotoiset" rintaliivit.
Gaultierillä ei ole muotialan koulutusta, mutta hän aloitti uransa lähettämällä luonnoksiaan muotimaailmassa työskenteleville ihimisille jo varhaisessa iässä. Gaultier aloitti uransa vuonna 1970 työskentelemällä Pierre Cardinin muotitalossa. Vuonna 1976 hän julkaisi oman ensimmäisen kokoelmansa. Gaultierin kokoelmat ovat usein kiinnittäneet huomiota, ja Gaultieria pidetäänkin esimerkiksi miesten hameiden "popularisoijana".
Gaultier on myös luonut puvustuksia elokuviin kuten Pedro Almodóvarin Kika, Luc Bessonin The Fifth Element - Puuttuva tekijä, Jean-Pierre Jeunet'n Kadonneiden lasten kaupunki (La Cité des enfants perdus) ja Peter Greenawayn Kokki, varas, vaimo ja rakastaja. Gaultier suunnitteli puvustuksen myös Madonnan Confessions-kiertueelle vuonna 2006 sekä useat muusikko Marilyn Mansonin esiintymispuvut.
Gaultierin lanseeraamat hajuvedet ovat suosittuja. Ensimmäisen tuoksunsa, naisille suunnatun Classiquen, hän julkaisi vuonna 1993, jota seurasi miehille suunnattu Le Mâle. Muita tuoksuja ovat Fragile ja Gaultier2.
Suomalaisista malleista Ninja Sarasalo on työskennellyt Gaultierille.
Novlene Williams-Mills

Syöpään sairastuminen

Kesäkuussa 2012 Williams-Mills sai kuulla sairastavansa rintasyöpää. Hän voitti Jamaikan olympiakarsinnat samalla viikolla, varmistaen pääsynsä Lontoon olympialaisiin. Kolme päivää olympiakisojen jälkeen lääkärit poistivat patin rinnasta. Viimeinen leikkaus oli tammikuussa 2013 ja vain kolmen kuukauden päästä siitä oli Williams-Mills takaisin kilpailuissa. Julkisesti hän kertoi syövästään vasta palattuaan kilparadoille kesällä 2013.
Killection

Äänitykset

Albumi äänitettiin useassa studiossa ympäri Suomen, kuten Torniossa, Helsingissä ja Tampereella. Jokaisessa studiossa äänitettiin 3-4 kappaletta. Osan kappaleista yhtye äänitti Tornion Musiikkitalolla. Tornio on olennainen osa Lordin historiaa, sillä yhtyeen ensimmäisiä demoja äänitettiin kaupungissa vuonna 1993. Äänityksissä käytettiin myös Kiss-yhtyeen Gene Simmonsin käyttämää bassokitaraa. Levyllä on mukana useita äänittäjiä.
Siikajoen kirkko

Historia

Siikajoen seurakunta perustettiin Salon seurakunnan kappeliksi 1590. Ensimmäinen kirkko oli mahdollisesti rakennettu vuotta aiemmin. Venäläiset polttivat kirkon vuonna 1591. Toinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon paikalle vuonna 1600. Nykyinen kirkko eli Siikajoen seurakunnan kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1701. Vanha kirkko oli purettu uuden tieltä.
Kirkkoa uusittiin vuonna 1765 ja samana vuonna Jaakko Suonperä rakensi kirkkoon saarnatuolin. Vuosina 1771–1772 kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius koristeli kirkkoa maalauksillaan. Alttaritaulu Jeesus Getsemanessa on myös Toppeliuksen työtä. Nykyisen ulkomuotonsa kirkko sai Oulun lääninarkkitehdin Johan Oldenburgin suunnittelemana 1852. Kirkon vieressä on kellotapuli, kirkon välittömässä läheisyydessä Siikajoen taistelun muistomerkki.
Oulunsalo Soi

Oulunsalo Soi -kamarimusiikkifestivaali järjestetään Oulussa ja Oulun seudulla vuosittain elokuun puolivälissä osana Oulun juhlaviikkoja. Festivaalilla vierailee vuosittain noin tuhat kävijää ja siellä esiintyy sekä kansainvälisiä että valtakunnallisia huippumuusikoita. Festivaali tarjoilee intiimejä konsertteja helposti lähestyttävässä tunnelmassa.

Taiteelliset johtajat

Kreeta-Maria Kentala 2018–
Virpi Räisänen 2012–2018
Meta4 2008–2012
Izumi Tateno 1998–2008

Historia

Lähtökohtana festivaalin kehitystyölle oli Oulunsalon kunnan strategia kansainvälistymishaasteineen, sijainti Oulun seudulla lentoaseman tuntumassa, kunnan kehitys ja kasvu, väestön korkea koulutustaso ja yhteisesti päätetty strateginen linjaus vahvistaa kunnan imagoa kulttuurikuntana. 
Oulunsalon kunta solmi ystävyyskuntasopimuksen Japanin Hokkaidolla olevan Tannon kunnan kanssa vuonna 1992. Izumi Tateno vieraili konsertoiden ensimmäisen kerran Oulunsalon kouluilla vuonna 1996. Vuotta myöhemmin kunnan edustajien ja Tatenon kanssa keskusteltiin Oulunsalossa Tatenon taiteilijanimeen perustuvan tapahtuman järjestämismahdollisuudesta.
Tapahtuma toteutettiin vuonna 1998 ensimmäisen kerran nimellä Veistossonaatti, jossa ohjelmasisältö muodostui musiikkijuhlien lisäksi kansainvälisestä metsäveistosleiristä Varjakan saaressa. Kaikki osallistuvat ja esiintyvät taiteilijat olivat ammattitaitoisia ja tapahtuman taso oli korkea. 
Oulunsalon Musiikkijuhlien kannatusyhdistys eli Oumuska ry perustettiin vuonna 2000. Yhdistyksessä oli noin 80 jäsentä. Se tuki tapahtumaa mm. julkaisemalla omaa lehteä, avustamalla tapahtuman järjestelyissä, taiteilijoiden majoituksessa,  vastaamalla tuotemyynnistä, järjestämällä taiteilijoille vapaa-ajan ohjelmaa jne. Oumuska ry lakkautettiin vuonna 2017, kun festivaalin järjestäminen oli siirtynyt Oulun Kulttuuritapahtumayhdistykselle. Yhdistyksen henki elää edelleen tapahtumalle kallisarvoisessa talkoolaisporukassa.
Oulunsalon kulttuuri-instituutin ja myöhemmin myös Oulu-opiston alaisuudessa tuotettu Oulunsalo Soi -festivaali siirtyi Oulun kuntaliitosten muutosten jälkeen Oulun Kulttuuritapahtumayhdistyksen vastuulle vuoden 2014 lopussa.
Nikolai Podvoiski

Nikolai Iljitš Podvoiski (16. helmikuuta (J: 4. helmikuuta) 1880 Kunašovka, Tšernigovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. heinäkuuta 1948 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki, joka toimi Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä sota-asiain kansankomissaarina marraskuusta 1917 maaliskuuhun 1918.
Podvoiski erotettiin nuoruudessaan Tšernigovin pappisseminaarista vallankumouksellisen toimintansa vuoksi, minkä jälkeen hän opiskeli lakia Demidovin oikeustieteellisessä lyseossa Jaroslavlissa. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1901 ja osallistui vuoden 1905 vallankumoukseen. Seuraavina vuosina hän oli useasti pidätettynä ja karkotettuna Siperiaan sekä välillä maanpaossa. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Podvoiskista tuli bolševikkipuolueen keskuskomitean alaisen sotilasorganisaation johtaja ja lokakuussa 1917 Pietarin sotilaallisen vallankumouskomitean johdon jäsen. Lokakuun vallankumouksen aikana hän oli yksi Talvipalatsin valtauksen johtajista. Välittömästi vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin Pietarin sotilaspiirin komentajaksi ja hän sai vastuulleen myös Kerenskin–Krasnovin kapinan torjumisen. Podvoiski oli ensimmäisessä kansankomissaarien neuvostossa sota- ja laivastoasiain kansankomissaarina aina maaliskuuhun 1918 asti, jolloin Lev Trotski tuli hänen tilalleen. Podvoiski johti myös puna-armeijan perustamista valmistellutta kollegiota.
Myöhemmin Podvoiski oli vallankumouksellisen sotaneuvoston jäsenenä syyskuusta 1918 heinäkuuhun 1919 sekä Neuvosto-Ukrainan sota-asiain kansankomissaarina tammikuusta syyskuuhun 1919. Hän vetäytyi puoluetehtävistä vuonna 1923 ja kirjoitti useita teoksia Venäjän sisällissodan historiasta. Vuodesta 1935 hän oli eläkkeellä.
Syksyn tultua

Juoni

Keski-ikäinen Ann (Vanessa Redgrave) ja hänen teini-ikäinen tyttärensä Joanna (Susan George) pitävät hotellia Ison-Britannian rannikolla sijaitsevalla saarella. Eräänä päivänä hotelliin saapuu odottamaton vieras, joka on mies nimeltä Joe (Cliff Robertson). Joella ja Annilla on ollut suhde vuosia sitten ja hienovaraisista vihjeistä voi päätellä, että Joanna voisi olla heidän tyttärensä. Joe ja Ann ryhtyvät uudelleen suhteeseen. Pian Annille käy ilmi, että Joen tunteista kilpailee myös Joanna, joka on selkeästi kiinnostunut tästä komeasta ja vanhemmasta miehestä.

Tuotanto

Alun perin näytelmäkirjailija Harold Pinterin oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta hänet korvasi Alan Bridges. Syksyn tultua kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Dorsetin Portlandissa. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Lorimar Productions.

Julkaisu

Syksyn tultua sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa kesäkuussa 1975. Saman vuoden heinäkuussa elokuva esitettiin myös Berliinin elokuvajuhlilla. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. elokuuta 1976.
Souvenir (vuoden 2016 elokuva)

Juoni

Keski-ikäinen Liliane Cheverny (Isabelle Huppert) on elintarviketyöntekijä liha-alan tehtaalla ja musiikkiteollisuuden unohdettu laulajatähti Laura. Hän tapaa nuoren 22-vuotiaan Jean Leloupin (Kévin Azaïs), ammattilaisnyrkkeilijäksi aikovan miehen, johon hän rakastuu. Jeanin suostuttelemana ja tuella Liliane yrittää tehdä paluuta musiikin pariin.

Tuotanto

Souvenirin kuvaukset alkoivat Luxemburgissa syyskuussa 2015. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalainen Avenue B Productions, belgialaiset Bonjour Pictures ja Frakas Productions sekä luxemburgilainen Deal Productions. Elokuvan virallinen traileri julkaistiin 9. marraskuuta 2016.

Julkaisu ja vastaanotto

Souvenir sai ensi-iltansa Angoulêmen ranskankielisten elokuvien elokuvajuhlilla Ranskassa 24. elokuuta 2016. Elokuvan teatteriensi-ilta oli Ranskassa 21. joulukuuta 2016 ja Belgiassa 18. tammikuuta 2017. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa ARP Sélection ja Belgiassa Alternative Films. Souvenir keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 53 869 katsojaa ja tuotti 269 753 dollarin lipputulot. Elokuva on kiertänyt useita elokuvajuhlia, kuten vuoden 2016 Toronton elokuvajuhlat Kanadassa. Elokuva sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta ja yleisöltä lähinnä myönteisen vastaanoton.
Souvenir julkaistiin Ranskassa DVD:lle 2. toukokuuta 2017.
Koiran kokoinen kesä

Juoni

Ullan kesä alkaa näyttää tylsältä. Hän ei lähtisi äitinsä kanssa mihinkään, ja parhaalla ystävällä Lindalla on muita menoja. Äiti ja Ulla käväisevät äidin entisen työkaverin Beritin luona. Beritillä on kenneli. Ullan riemuksi äiti suostuu yhteen cavalierin pentuun, jonka luovutusikä on kahden viikon päästä. Ulla valitsee omakseen pentueen parhaimman pennun, Pontuksen.
Kun Ulla saapuu uudelleen isän kanssa katsomaan pentua, Ulla huomaa tarhassa yksin olevan belgianpaimenkoiran, Daran. Ulla rakastuu Daraan, ja hänen isänsä suostuu ostamaan Daran. Äiti on räjähtää, kun Ulla tuo pennun kotiin, mutta leppyy ajan kanssa. Ullan kesästä on tulossa huippukesä. Kouluttaminen on aluksi vaikeaa, ja Darakin onnistuu karkaamaan. Mutta eräs Kisse on löytänyt koiransa Faxen kanssa Daran. Ulla alkaa ihailla Faxea, sillä se on todella tottelevainen koira verrattuna Daraan. Ulla ja Kisse alkavat treenata yhdessä koirien kanssa ja heille syntyy hyvä ystävyys. Kisse saa Ullan osallistumaan Match Show’hun, jossa Dara on Best In Show 5.
Avijärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järvi sijaitsee Tevännin länsipuolella. Sen pinta-ala on 8,4 ha ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa metsämaata. Se on autio ja sen eteläpuolelta kulkee metsäautotie.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Haarajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,1 metriä mpy. Järveen laskee suolta muutamia suo-ojia. Oma laskuoja laskee Lahijärveen ja se vastaavasti Matkariin. Muistianjoki, joka on Matkarin, Lahijärven ja Tevännin yhteinen laskujoki laskee ensin Kuurikanjärveen, ja jatkaa sitten Haarajokena, joka laskee kuuden kilometrin jälkeen Pääjärveen. Pääjärvi laskee Teronjokea myöten Puujokeen ja sitten Hiidenjokeen, joka laskee Vanajaveteen.
Mobiiliverkko-operaattori

Mobiiliverkko-operaattori on yhtiö, joka omistaa oman matkapuhelinverkon ja toimiluvan harjoittaa operaattoritoimintaa. Verkko-operaattoritoiminta tulee Suomessa viestintämarkkinalain mukaan erottaa palveluoperaattoritoiminnasta.

Virtuaalioperaattorit

Virtuaalioperaattori on yhtiö joka toimii vuokralla verkko-operaattorin verkossa, mutta hoitaa teleliikenteen operoinnin itse. 
Virtuaalioperaattori tarvitsee erillisen toimiluvan.
Suomessa toimii joitakin pienempiä virtuaalioperaattoreita, ja useita pienempiä yrityksiä on lopettanut kannattamattomana. Verkko-operaattoreiden tytäryhtiöitä voidaan joissain tapauksissa myös pitää virtuaalioperaattoreina.

Palveluoperaattorit

Palveluoperaattori on yhtiö joka vuokraa televerkkopalveluita verkko-operaattorilta tai virtuaalioperaattorilta ja myy niitä edelleen loppukäyttäjälle. Palveluoperaattori tarvitsee erillisen toimiluvan.

Liittymäbrändi

Liittymäbrändi on markkinointiyksikkö joka voi myydä toisen operaattorin nimiin omia liittymiä, joissa on yksilöllinen hinnoittelu, mutta laskutuksen ja asiakashallinnan hoitaa operaattori, jonka nimiin liittymiä myydään. Liittymäbrändiin ei tarvita erillistä toimilupaa, vaan sopimuslupaa hallitsevan verkko-operaattorin kanssa.
Väinö Petrelius

Väinö Armas Petrelius (4. helmikuuta 1897 Helsinki – 13. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen hilfsgruppenführer Saksan armeijassa. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkojen komentajana Länsi-Uudellamaalla ja joutui lopulta punaisten teloittamaksi Helsingissä.

Perhe ja koulutus

Petreliuksen vanhemmat olivat arkkitehti Albert Petrelius ja Agnes Maria Rönnqvist. Hän kävi kuusi luokkaa Helsingin suomalaista lyseota.

Jääkärikausi

Petrelius liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 15. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 8. joulukuuta 1916 alkaen pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin räjäytyskursseille Berliiniin ja Kieliin. Kurssien jälkeen hänet komennettiin keväällä vuonna 1917 suorittamaan erikoistehtäviä Ruotsiin ja Suomeen. Tällä matkallaan hänet pidätettiin Ruotsin ja Suomen rajalla. Myöhemmin hän oleskeli Ruotsissa viranomaisten sikäläisten valvonnassa Luulajassa ja Upsalassa. Hänen vapauduttua hän jatkoi valmisteluja alkuperäisen tehtävänsä suorittamiseksi.
Marraskuussa hänet komennettiin Ruotsista Suomeen, missä hänen tuli osallistua suojeluskuntajoukkojen kouluttamiseen. Suomeen (Turkuun) hän saapui purjeveneellä Ahvenanmaan kautta 8. joulukuuta 1917 yhdessä jääkäri Paavo Talvelan ja gruppenführer Paul Walleniuksen kanssa. Turusta hänet määrättiin 28. joulukuuta 1917 opettajaksi Vimpelin sotakouluun. Sotakoulussa hän toimi opettajana Pokelan komppaniassa.
Mathias Taube

Mathias Taube (21. syyskuuta 1876 Lindesberg – 23. kesäkuuta 1934 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Juhan roolissa Mauritz Stillerin Juhani Ahon romaaniin pohjautuvassa Juha-elokuvassa (ruots. Johan, 1921). Hänen serkkunsa oli Evert Taube ja tyttärensä Aino Taube.
Taube teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1916.