google/wiki40b huggingface dataset:
Keuhkomonnit

Lajit ja anatomia

Keuhkomonnien heimoon kuuluu yksi suku ja neljä lajia. Lajit ovat keuhkomonni (Heteropneustes fossilis), H. kemratensis, H. longipectoralis ja H. microps. Eräät kalatieteilijät luokittelevat keuhkomonnit kuuluvaksi samaan heimoon ankeriasmonnien (Clariidae) kanssa. Ruumiinrakenteeltaan heimon kalat ovat pitkulaisia, kuonossa on 4 pitkää viiksisäieparia, selkäevä on lyhyehkö ja peräevä on hyvin pitkä. Keuhkomonneilta puuttuu rasvaevä. Rintaevissä on piikki, joka on yhteydessä myrkkyrauhaseen ja keuhkomonnilajein pisto voi olla ihmisellekin hyvin kivulias, jopa tappava. Ankeriasmonnien tavoin keuhkomonnit voivat hengittää happea suoraan ilmasta, mutta niiden hengityselin poikkeaa rakenteeltaan ankeriasmonnien labyrinttielimestä. Keuhkomonneilla hengityselin on putkimainen ja ulottuu kiduskammiosta lähes pyrstöön asti.

Levinneisyys

Keuhkomonnilajeja tavataan Etelä-Aasiasta alueelta, joka ulottuu Pakistanista Vietnamiin ja Thaimaahan. Kalojen elinympäristöä ovat seisovavetiset lammet ja lammikot sekä suoalueet. Kuivina kausina keuhkomonnit voivat kaivautua mutaan. Esiintymisalueellaan niitä pidetään hyvinä ruokakaloina ja ovat kaupallisestikin merkittäviä.
Tuhkaleiju

Koko ja ulkonäkö

Tuhkaleiju on kooltaan noin 17–20 cm. Laji on selästään ja siivistään sinertävän tuhkanharmaa. Päässä silmänympärystät ovat mustat. Nokka on sinertävä ja mustakärkinen. Tuhkaleijun vatsa on vaaleamman harmaa kuin selkä. Nuoret tuhkaleijut ovat väriltään ruskeita. Tuhkaleiju muistuttaa ulkonäöltään ruskoleijua (Artamus cyanopterus) ja naamioleijua (Artamus personatus). Lintu eroaa ruskoleijusta olemalla kauttaaltaan vaaleampi ja naamioleijulla pään musta alue on laajempi.

Elinympäristö

Tuhkaleijua tavataan koko Australiasta ja lisäksi Indonesiasta ja Itä-Timorista. Lajin elinympäristöä ovat enimmäkseen avoimet seudut kaukana vesien luota, mutta myös avoimet metsämaat usein lähellä vesialueita. Tuhkaleiju ei liiku uusille alueille yhtä paljon kuin muut leijulajit. Kuivina aikoina sitä saatetaan kuitenkin tavata rannikkoalueilla kuten Kangaroo Islandilla tai Illawarran alueella.

Elintavat

Tuhkaleijut kerääntyvät usein ryhmiksi yhdessä muiden leijulajien kanssa. Laji voi myös ruokailla yhdessä pääskyjen ja australianlivertäjien (Lalage tricolor) kanssa. Pesimäkausi kestää elokuusta tammikuulle. Tuhkaleijut muodostavat usein yhteispesiä, joita ne puolustavat petoja vastaan yhdessä. Pesä on hatara risukyhäelmä puussa, rakennuksessa tai puun kannolla. Naaras munii kolmesta neljään munaa. Ravintonaan tuhkaleiju käyttää pääosin hyönteisiä, joita se pyydystää pääskysten tapaan ilmasta. Voi käyttää ravintonaan myös kasvien mettä.
Olavi Talasti

Mikko Väinö Olavi Talasti (s. 11. helmikuuta 1921 Mikkeli) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Gramin–Schmidtin ortogonalisoimismenetelmä

Gramin–Schmidtin ortogonalisoimismenetelmä on menetelmä, jolla voidaan tehdä äärellinen jono sisätuloavaruuden V lineaarisesti riippumattomia vektoreita ortogonaalisiksi eli keskenään kohtisuoriksi siten että ortogonaalinen jono virittää V:n saman aliavaruuden kuin alkuperäinen jono. Toisin sanoen ortogonaalinen jono on saman aliavaruuden kanta kuin alkuperäinen jono. Ortogonaalisesta jonosta saadaan normittamalla ortonormaali.
Menetelmä on nimetty tanskalaisen Jørgen Pedersen Gramin ja saksalaisen Erhard Schmidtin mukaan.

Gramin-Schmidtin menetelmä

Olkoon ( w₁, ..., wₙ ) vapaa, ääreellinen jono sisätuloavaruudessa V, n ≥ 1. Halutaan muodostaa ortonormaali jono ( u₁, ..., uₙ ), jolle pätee span( w₁, ..., wₙ ) = span( u₁, ..., uₙ ) kaikilla k  { 1, ..., n } eli jonot ( w₁, ..., wₙ ) ja ( u₁, ..., uₙ ) virittävät V:n saman aliavaruuden. Toimitaan seuraavasti:
Valitaan .
 missä V₁ on vektorin v₁ virittämä aliavaruus ja projV₁(w₂) on vektorin w₂ kohtisuora projektio aliavaruudelle V₁. Merkintä  tarkoittaa vektoreiden a ja b sisätuloa; . Merkintä  takoittaa vektorin a normia;  Lisäksi huomataan, että sisätulon määritelmästä seuraa  ja erityisesti pätee , koska muutoin w₁ = 0, mikä ei ole mahdollista, koska jono ( w₁, ..., wₙ ) on vapaa.
 missä V₂ on vektoreiden v₁ ja v₂ virittämä aliavaruus ja projV₂(w₃) on vektorin w₃ kohtisuora projektio aliavaruudelle V₂.
 missä Vₖ₋₁ on vektoreiden v₁, v₂, ..., vₖ₋₁ virittämä aliavaruus ja projVₖ₋₁(wₖ) on vektorin wₖ kohtisuora projektio aliavaruudelle Vₖ₋₁.
Näin muodostettu jono ( v₁, ..., vₙ ) on ortogonaalinen. Ortonormaali jono ( u₁, ..., uₙ ) saadaan normittamalla jono ( v₁, ..., vₙ ):

Esimerkki

Sisätuloavaruuden R³ (sisätulona pistetulo) eräs kanta on jono ( w₁, w₂, w₃ ), missä w₁ = [1  0  1]ᵀ, w₂ = [0 1  2]ᵀ ja w₃ = [1   -1   2]ᵀ. Sovelletaan jonoon Gramin ja Schmidtin menetelmää eli ortonormalisoidaan jono.
Valitaan
Tarkistetaan: Vektorit ovat kohtisuorassa toisiaan vastaan, mikäli niiden välinen pistetulo on nolla:
Normitetaan vielä:
 ja
.
Nyt jono (u₁, u₂, u₃ ) on ortonormaali jono ja span(u₁, u₂, u₃ ) = span(w₁, w₂, w₃ ).
No (kana)

Alkuperä

Hiragana の ja katakana ノ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 乃.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « no ».

Käyttö

Hiraganaa の on käytetty kiinankielisellä alueella, jossa sitä käytetään modernin kiinan omistuspartikkelin 的 (de) tai klassisen kiinan omistuspartikkelin 之 (zhī) sijaan. Tällöin の lausutaan samoin tavoin kuin merkki, jonka se on korvannut. Kanan käytöllä yritetään yleensä erottautua tai luoda "eksoottinen" tai "japanilainen" tunnelma, esimerkiksi kaupallisten brändien yhteydessä. Esimerkiksi 鲜の每日C-hedelmämehussa の voidaan lukea sekä omistuspartikkelina 之 (zhī), tai mehua tarkoittavana merkkinä 汁 (zhī).
Abdulmecit Aksan

Ura imaamina

Turkin uskontoministeriö (turk. Diyanet İşleri Başkanlığı) valitsi Aksanin Şanlıurfan maakunnan uskonnollisten asioiden sekä uskontoministeriön alaisten toimijoiden puheenjohtajaksi vuonna 2010. Virkansa puolesta Aksan toimikin ajoittain Turkin pääkaupunkiseudulla Ankarassa, jossa hänen tehtävänsä liittyivät uskontoministeriön, ministereiden, kansanedustajien sekä pääministerin kanssa käytäviin vuosikokouksiin Şanlıurfan moskeijoiden hallinnollisista asioista. Ennen Suomeen saapumistaan Aksan toimi useiden eri EU-maiden moskeijoiden sekä merkittävien uskonnollisten alueiden parissa mm. Ranskassa, Saksassa, Mekassa, Medinassa, sekä Turkissa.
Aksan on Suomessa olonsa aikana tuonut merkittävää erityisosaamista Lahden muslimiyhteisölle, mikä puolestaan on näkynyt moskeijan kävijämäärien kasvuna viimeisen kolmen vuoden aikana.
Tämän lisäksi Aksan on osallistunut kirkon edustuston, viranomaisten, poliisin aluepääliköiden ja poliisipääliköiden, tataarien yhteisöä edustavien sekä muiden uskonnollisten yhteisöjen puheenjohtajien kanssa järjestettyihin yhteistyötilaisuuksiin, jossa hän on tuonut oman näkemyksensä ja ammattitaitonsa muun muassa turvapaikanhakijoista käytyihin kysymyksiin. Aksan on useaan otteeseen korostanut viranomaisille sitä, että turvapaikanhakijoiden keskuudessa on erittäin suuri virhekäsitys siitä, että hakija saisi automaattisesti oleskeluluvan humanitaarisen, toissijaisen tai kansainvälisen suojelun perusteella, mikäli kääntyisi kristinuskoon heti hakemusvaiheessa.
Nisse-polkka

Nisse-polkka (alkuperäiseltä nimeltä Tomtepolka) on joululaulu, jonka on säveltänyt Henning Köie . Suomalaiset sanat on tehnyt Sauvo Puhtila, ja ne alkavat: "On vilinää melskettä, helinää helskettä pienten tiukujen..." Ensimmäisenä suomenkielisen kappaleen on esittänyt Jorma Ikävalko. Tunnetuin suomenkielinen versio lienee lauluyhtye Sing Song Sistersin levytys vuodelta 1957. Nisse-polkka on mukana myös Saukin ja Pikkuoravien sikermässä Pikkuoravien joulupotkuri 2 vuodelta 1964.
Percy LeSueur

Percy St. Helier LeSueur (18. marraskuuta 1881 – 27. tammikuuta 1962) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Maastohiihdon Suomen Cup 2018–2019

Henkilökohtaiset kilpailut

Tilanne 4/9 kilpailun jälkeen
Tilanne

Viestit

Tilanne 2/5 kilpailun jälkeen
Tilanne

Henkilökohtaiset kilpailut

Tilanne 4/9 kilpailun jälkeen
Tilanne

Viestit

Tilanne 2/5 kilpailun jälkeen
Tilanne

Televisiointi

Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioidaan Ylen kanavilla.
FC St. Gallen

Historia

Vuonna 1879 perustettu FC St. Gallen on maan vanhin jalkapalloseura, mutta sen menestys on jäänyt vaisuksi. Seura on juhlinut historiansa aikana kahdesti Sveitsin mestaruutta ja kerran sekä cupin että liigacupin voittoa. 2000-luvulla seura on kärsinyt talousvaikeuksista ja kaudella 2008–2009 se pelasi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
76 mm panssarivaunukanuuna M/1940 F-34

76 mm panssarivaunukanuuna M/1940 F-34 (ven. 76-мм танковая пушка образца 1940 года Ф-34) on neuvostoliittolainen 76,2 mm:n panssarivaunukanuuna, jota käytettiin T-34/76-panssarivaunuissa.
Mustalampi (Ähtäri, Ryöttö)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan kaksi saarta. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154,7 metriä mpy.
For Whom the Bell Tolls (kappale)

Sanoitus

”For Whom the Bell Tolls” sai innoituksensa ja nimensä yhdysvaltalaisen kirjailija Ernest Hemingwayn vuoden 1940 romaanista Kenelle kellot soivat, joka sijoittuu tapahtumiltaan Espanjan sisällissotaan. Kappaleen sanoitus on sodanvastainen, ja sen teemana ovat sodan synkkyys, turhuus ja kunniattomuus. Sanoitus perustuu tarkemmin kirjan vaiheeseen, jossa viisi Espanjan sisällissodassa taistelevaa tasavaltalaissotilasta yrittää paeta fasisteja varastetuilla hevosilla. He kuitenkin kuolevat vihollistensa ilmavoimien surmatessa heidät kukkulalle, johon heidät on piiritetty.

Sävellys

”For Whom the Bell Tolls” käynnistyy kirkonkellojen soimisella. Kirkonkellojen sointi jatkuu kappaleen ensimmäisen minuutin ajan, kunnes se vähitellen hiipuu pois. Sointi on toteutettu ääniefektin avulla, ja sitä on myös pidetty yhtenevänä AC/DC:n kappaleeseen ”Hells Bells”. Metallican tuottajana toiminut Flemming Rasmussen on kertonut, että kellon sointi editoitiin sopimaan kappaleen tempoon.
”For Whom the Bell Tolls” oli Flemming Rasmussenin kertoman mukaan ensimmäinen kappale, jonka Metallica levytti metronomina toimineen klikkiraidan avulla. Rasmussenin mukaan kappaleen levyttäminen osoittautui klikkiraidan käytön vuoksi ”haasteelliseksi”, mikä johtui muun muassa ensimmäisen kerran klikkiraidan mukana soittamaan opetelleen rumpali Lars Ulrichin erilaisia taukoja ja komppeja sisältäneistä rumpuosuuksista. Kappaleen tempo on 118 iskua minuutissa (BPM).
Kirkonkellojen soimisen jälkeen kappaleessa yhdistyvät raskas kitarariffi ja basisti Cliff Burtonin soittama melodia, joka on eräs Burtonin ja Metallican tunnetuimpia. Kappaleen sovitusta on pidetty hyvänä esimerkkinä Burtonin harmonian ja klassisen symmetrian tajusta: kappaleen alku on täysin Burtonin basson johtama, ja hänen kirkonkellojen päälle basson yläkielillä soittamansa kromaattinen riffi korostuu merkittävästi, kun James Hetfield ja Kirk Hammett soittavat kitaroillaan vain kahta sointua. Intron edetessä muutaman tahdin verran Burton siirtyy soittamaan jo kappaleen pääriffiä, ja vasta intron kolmannessa osassa Kirk Hammettin soolokitara nousee muiden soittimien yli. Neljännessä osassa kaikki soittavat samaa riffiä, ja James Hetfield aloittaa laulun noin kahden minuutin kohdalla. 
Kappale sisältää yhteensä kaksi säkeistöä ja kerran toistuva kertosäkeen. Siinä ei ole varsinaista kitarasooloa, mutta sen keskivaiheilla on kitaramelodia, joka mukailee paljolti ennen laulua alkavan intron kitaramelodiaa. Luonteeltaan ”For Whom the Bell Tolls”  on raskas, jopa laahaava kappale, eikä siinä ole Metallican 1980-luvulla tuotannossaan jalostamia nopeita riffejä.
Nousuvarjo

Nousuvarjo, toiselta nimeltään vetovarjo, on etelän rannoilta monelle tuttu pyöreä varjotyyppi, jota hinataan esimerkiksi autolla, moottoriveneellä, vesiskootterilla tai moottorikelkalla. Hinausköysi pidetään koko lennon ajan kiinni hinaavassa ajoneuvossa ja näin lentäjältä ei edellytetä koulutusta tai ilmailulupakirjaa. Suomessa käytetään yleensä 100–200 metrin köysiä. Lentokorkeus riippuu hinausköyden pituudesta ollen 65–140 metriä. Nousuvarjolla lennetään ympäri vuoden ja sääolosuhteet tulevat melko harvoin esteeksi.
Ilmailuviranomaiset eivät määrittele nousuvarjoa ilma-alukseksi tai muuksi ilmaan tarkoitetuksi laitteeksi, eikä nousuvarjon käyttäjiltä näin ollen vaadita viranomaisten järjestämää koulutusta eikä lupakirjoja. Suomessa suurin osa nousuvarjoa lennättävistä henkilöistä on kuitenkin saanut Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry.:n antaman koulutuksen.
Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry. on riippumaton lajin harrastajien muodostama järjestö, joka kehittää koulutusjärjestelmiä ja pyrkii jatkuvasti parantamaan lajin turvallisuutta. Koulutus lisää turvallisuutta ja on suositeltavaa, että ilman koulutusta ei nousuvarjoa lennätettäisi. Koulutusjärjestelmä on monitasoinen lennättäjäharjoittelijasta kouluttajaan ja ansiolennättäjään.
Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry. myös ylläpitää ja kehittää kilpailutoimintaa, johon harjoittelu sekä osallistuminen on nousuvarjoilun harrastetoimintaa. Lentopaikkoja ovat järvet, pellot ja lentokentät. Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry on Suomen Ilmailuliiton jäsenjärjestö.
Esihistoriallinen elämä

Esihistoriallinen elämä tarkoittaa  organismeja, jotka elivät maapallolla elämän alusta noin 3,8 miljardia vuotta sitten historiallisen ajan alkuun (noin vuoteen 3500 eaa).
Esihistoriallinen elämä kehittyi laajalla aikavälillä yksinkertaisista bakteerien kaltaisista valtamerissä eläneistä soluista leviksi yhä monimutkaisemmiksi monisoluisiksi rakenteiksi, kuten sieniksi, kasveiksi, madoiksi, nilviäisiksi, äyriäisiksi, hyönteisiksi ja selkärankaisiksi. Evoluution myötä syntyi uusia elämänmuotoja ja toisia hävisi, kuten dinosaurukset (lukuun ottamatta lintuja).
Suuri osa esihistoriallisista lajeista on kuollut sukupuuttoon. Vain 1 % lajeista on yhä elossa, suurin osa on nähtävissä vain fossiileina. Toisaalta esimerkiksi hait ovat muuttuneet miljoonien vuosien aikana vain vähän.
Geologisesti tarkastellen ihminen on hyvin nuori laji, vain noin 195 tuhatta vuotta vanha.
Halsuan Toivo

Halsuan Toivo on urheiluseura Keski-Pohjanmaalta Halsualta. Sen toimialaan kuuluvat lentopallo, pesäpallo, yleisurheilu, suunnistus ja kuntourheilu. Aiemmin seurassa on harrastettu myös jalkapalloa. Suurimmat meriitit ovat kuitenkin tulleet pesäpallosta, jossa seuran miesten joukkue on esiintynyt pääsarjatasollakin vuosina 1961 ja 1967, 1968 ja 1970. Joukkue saavutti 1968 kuusi voittoa ja kaksi tasapeliä, viimeisimmän Puna-Mustia vastaan Halsuan Käpylän kentällä juoksuin 19–19, mutta molemmat joukkueet olivat jo pudonneet pääsarjasta.  Vuonna 1981 miesten joukkue selvisi pesäpallon Suomen Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen. Nykyään edustusjoukkueista pesäpallossa vastaa Halsuan ja Vetelin Pesis (HaVe), jolla on ollut sekä miesten että naisten ykköspesisjoukkue.
Šeksna

Elinkeinot

Sekšnassa on mekaanista puunjalostusteollisuutta.
Augustus (arvonimi)

Augustus (’kunnianarvoisa’, lat. monikko Augusti) oli Rooman valtakunnassa keisarin tärkein arvonimi. Se tulee ensimmäiseltä Rooman keisarilta Augustukselta, joka sai tämän arvonimen senaatilta vuonna 27 eaa. Siitä lähtien häntä kutsuttiin Augustukseksi aina kuolemaansa saakka vuonna 14 jaa. Augustuksen seuraajat omaksuivat myös tämän nimen. Vähitellen Augustus alkoikin tarkoittaa hallitsevaa keisaria mutta 300-luvulle asti se oli kuitenkin vain henkilönimi eikä virka. Rooman keisari Diocletianus perusti tetrarkia-järjestelmän, jossa valtakunta jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan ja joita kumpaakin hallitsi keisari (augustus), joilla puolestaan oli yksi apukeisari (caesar). 300-luvulla alkoivatkin yleistyä kutsumanimet semper Augustus, aeternus Augustus (’aina Augustus, ikuinen Augustus’), jotka osoittivat, ettei se ollut enää henkilönimi vaan titteli. Rooman valtakunnan läntisen osan kaaduttua vuonna 476 myös jotkut Euroopan hallitsijat alkoivat käyttää Augustus-arvonimeä osoittaakseen olevansa Rooman keisarien laillisia perillisiä.
Arvonimen feminiinimuoto oli Augusta.
Z17 Diether von Roeder

Valmistus

Alus tilattiin 6. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä. Sen köli laskettiin 9. syyskuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1937. Alus valmistui 29. elokuuta 1938.

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Australobarbarus

Ominaisuudet

Australobarbarus oli keskikokoinen dikynodontti, joka kuuluu Cryptodontia-ryhmään ja heimoon Oudenodontidae. Australobarbaruksen kallon pituus on noin 15–20 senttimetriä. Tämän terapsidin fossiileja on löydetty Venäjältä. Australobarbarus muistuttaa Etelä-Afrikasta löydettyä Tropidostoma-sukua.
Pömiö

Pömiö on kylä Simon kunnassa entisen Lapin läänin eteläosassa. Se sijaitsee linnuntietä noin 16 kilometrin päässä Simon keskustaajamasta pohjoiseen Viantienjoen varrella. Harvaanasuttu kylä on levittäytynyt laajalle alueelle jokivarteen Viantien kylän pohjoispuolelle. Kylä kuuluu Maksniemen koulupiiriin. Pömiön koulu on lakkautettu vuonna 1993, ja entiset koulun tilat ovat nykyisin metsästysseuran käytössä.
Kylän pohjoispuolella sijaitsi Puolustusvoimien tutka-asema. Asema lakkautettiin vuoden 2007 aikana.
Ola Laiho

Atte Ola Laiho (s. 11. helmikuuta 1934 Yläne) on suomalainen arkkitehti. Hän on arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio:n (myöhemmin LPR-arkkitehdit) perustajaosakas.
Laihon töitä ovat muun muassa Paimion parantolan korjausten suunnittelu yhdessä Jaakko Rautasen ja Pirkko Paavola-Häggblomin kanssa, Helsingin Musiikkitalo yhdessä Marko Kivistön ja Mikko Pulkkisen kanssa, Kansalliskirjaston Fabianian ja Rotundan peruskorjaus sekä niitä yhdistävien uusien tilojen rakentaminen 1995–2001. Laiho on suunnitellut useiden kirkkojen urkufasadin, muun muassa Helsingin tuomiokirkon, Lohjan Pyhän Laurin kirkon ja Turun tuomiokirkon
Vingåkerin kunta

Kuntajaon kehitys

Västra Vingåkerin maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1903 Vingåkerin taajaväkinen yhdyskunta, jota kutsuttiin myös nimellä Bondestad. Yhdyskunta lakkautettiin vuonna 1962, ja samana vuonna kunnan nimeksi tuli pelkästään Vingåker. Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut kunnan alueeseen, mutta vuoden 1971 kuntauudistuksessa Vingåkeriin liitettiin Österåkerin seurakunta jaetusta Julitan maalaiskunnasta.

Vaakuna

Vaakuna vahvistettiin Västra Vingåkerin maalaiskunnalle vuonna 1941. Tammi otettiin Oppundan kihlakunnan käyttämästä sinetistä ja humalanranka viittaa humalanviljelykseen. Vaakuna rekisteröitiin uuden kunnan käyttöön vuonna 1974. Vingåkeriin kuuluu osa entisestä Julitan maalaiskunnasta, jolla oli oma vaakuna.
Andalusiitti

Andalusiitti (Al₂(SiO₅)) on yksi kolmesta alumiinisilikaatin muodosta. Sillä on täsmälleen sama kemiallinen koostumus kuin sillimaniitilla ja kyaniitilla. 
Andalusiitti on saanut nimensä espanjalaisen Andalusian alueen mukaan.

Fysikaaliset ominaisuudet

Andalusiitti on väriltään punertava, harmaa tai vihertävä mineraali. Se on kidejärjestelmältään rombinen. Kiteet ovat poikkileikkaukseltaan lähes neliön muotoisia, hyvin muodostuneet kiteet täydellisiä neliöitä. Andalusiitin kovuus Mohsin asteikolla on 7,5 ja ominaispaino noin 3,1–3,2. Kiilto on lasikiilto tai hieman himmeä lasikiilto. Viirun väri on valkoinen. Andalusiitti ei liukene happoihin eikä sula tai pehmene asetyleeniliekillä.

Pleokroismi

Andalusiitilla on voimakas pleokroismi, joka on otettava huomioon kiteitä hiottaessa. Pleokroismi on optinen ominaisuus, joka aiheuttaa kivessä värimuutoksia: kiteet ovat eri suunnista katsottuna eri värisiä.

Esiintyminen

Andalusiitti esiintyy liuskeissa, gneisseissä ja niiden rapautumistuotteissa. Andalusiitti on usein läpinäkymätöntä ja hiottavaksi kelpaamatonta. Suuret jalokiviluokkaiset kappaleet ovat hyvin harvinaisia; niitä esiintyy muun muassa Brasiliassa, Sri Lankalla, Kanadan Québecissä, Espanjan Almeriassa ja Andalusiassa, Mankobassa Uralilla sekä Yhdysvalloissa Massachusettsin ja Mainen osavaltioissa.
Andalusiittia esiintyy jonkin verran myös Suomessa. A. Laitakarin Suomen mineraalien hakemistossa (1967) on lueteltu esiintymiä 35 eri kunnan alueelta. Näistä merkittävin on Puolangan Suksiharjun kiilleliuske, jossa esiintyy myös paljon stauroliittia.
Andalusiitti kiteytyy korkeahkossa lämpötilassa ja pienen paineen olosuhteissa. Koska se kestää korkeita lämpötiloja, sitä käytetään keraamisten tuotteiden raaka-aineena.

Chiastoliitti

Chiastoliitti on andalusiitin muunnos, joka esiintyy pitkinä pylväinä. Chiastoliitissa on kiteen kohtisuoraa leikkauspintaa nähden saviliuskesulkeumien muodostama risti (ks. kuva), joka on chiastoliitin ehdottomin tunnusmerkki. Tällaista kuviota ei esiinny muilla mineraaleilla.
Chiastoliitin kovuus Mohsin asteikolla on hieman andalusiittia pienempi: 5–5,5.
Chiastoliittia esiintyy muun muassa Etelä-Australiassa, Boliviassa, Chilessä, Ranskan Bretagnessa, Espanjan Galitsiassa, Siperiassa Venäjällä sekä Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Suomesta chiastoliittia ei ole toistaiseksi vielä löydetty.
Chiastoliittia on käytetty aikoinaan amulettina, nykyisin sitä kerätään lähinnä kokoelmakiviksi joko kiteinä tai mataliksi kuvuiksi hiottuina, jolloin ristikuvio tulee parhaiten esille.
Yläsenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,5 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,4 metriä mpy.
Africando

Africando on senegalilais-yhdysvaltalainen maailmanmusiikkiyhtye. Sen musiikissa on vaikutteita salsasta ja afrikkalaisesta musiikista.
Ryhmä senegalilaisia ja yhdysvaltalaisia muusikoita perusti Africandon vuonna 1990. Sen alkuperäisiä jäseniä olivat muun muassa Pape Seck, joka toimi aiemmin Star Bandissa sekä Medoune Diallo, joka toimi aiemmin Orchestra Baobabissa. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli vuonna 1993 julkaistu Trovador. Pape Seckin kuoltua vuonna 1995 hänen korvaajakseen valittiin beniniläinen Gnonnas Pedro.
Petkeljärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,5 metriä mpy.
Hiihtoloma

Hiihtoloman historia

Kouvolalainen voimistelunopettaja Santeri Hirvonen ehdotti Kasvatus ja koulu -lehdessä vuonna 1926 koululaisille sisätiloissa työskentelyn vastapainoksi viikon mittaista hiihtolomaa. Hän kirjoitti, että keväthangilla hiihtäessään lapset saisivat raitista ilmaa ja kestävyyttä lopun lukuvuoden puurtamiselle.
1930-luvun alussa Lauri Pihkala ryhtyi ajamaan asiaa eteenpäin. Kouluhallitus hyväksyi idean ja vuonna 1933 hiihtoloma otettiin kouluissa käyttöön. Valtion liikuntahallintoa tutkineen dosentti Erkki Vasaran mukaan koulujen hiihtolomat olivat yksi näkyvimmistä ja merkittävimmistä liikuntapoliittisista käytännön toimista maailmansotien välisellä kaudella.
Jo 1920-luvulla Grankulla Samskolan johdossa oli herännyt ajatus keskitalven pidemmästä lomasta, jotta oppilaille tarjoutuisi tilaisuus hiihtourheilun laajamittaiselle harrastamiselle. Niinpä koulu järjesti vuonna 1927 ensimmäisen kerran viikon mittaisen ”urheiluloman” viikolla 8. Tämä käytäntö jatkui koulun omana erikoisuutena, kunnes hiihtoloma tuli pakolliseksi kaikissa Suomen kansa- ja oppikouluissa viisi vuotta myöhemmin.

Talviloma nykyään

Nykyään hiihdon merkitys talvilomalla on vähentynyt, mutta edelleen hyvin monet hakeutuvat laskettelemaan talvilomalla.