google/wiki40b huggingface dataset:
Metristyvä avaruus

Topologiassa metristyvä avaruus on topologinen avaruus joka on homeomorfinen metrisen avaruuden kanssa. Topologista avaruutta  sanotaan siten metristyväksi jos on olemassa metriikka , jolle d:n indusoima topologia on . Metristyvyyslauseet antavat riittävät ehdot sille, että topologinen avaruus on metristyvä.
Metristyvät avaruudet perivät kaikki alkuperäisen avaruuden topologiset ominaisuudet metriseen avaruuteen. Ne ovat esimerkiksi Hausdorff parakompakteja (ja siten normaaleja), Tihonoveja N1:siä.
Ensimmäinen todella merkityksellisen metrisoituvuuslause on Urusohnin metristyvyyslause. Sen mukaan jokainen N1 säännöllinen avaruus on metristyvä. (Historiallinen huomautus: Tämän lauseen todisti Andrei Tihonov vuonna 1926. Pavel Urusohn osoitti, kuolemansa jälkeen julkaistussa paperissaan vuonna 1925, heikomman tuloksen, jonka mukaan jokainen N2 normaali Hausdorffin avaruus on metristyvä.)
Useita muita metristyvyystuloksia seuraa Urysohnin lauseesta. Esimerkiksi kompakti Hausdorffin avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on N2.
Urusohnin lause voidaan muotoilla myös seuraavasti: topologinen avaruus on separoituva ja metristyvä jos ja vain jos se on N2, säännöllinen ja Hausdorff. Nagatan-Smirnovin metristyvyyslause laajentaa tulosta ei-separoituviin avaruuksiin Sen mukaan topologinen avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on säännöllinen, Hausdorff ja sillä on σ-lokaali äärellinen kanta. σ-lokaali äärellinen kanta on kanta, joka on yhdiste numeroituvan monesta lokaalisti äärellisestä kokoelmasta avoimia joukkoja
Avaruutta sanotaan lokaalisti metristyväksi jos jokaisella pisteellä on metristyvä ympäristö. Smirnov todisti, että lokaalisti metristyvä Hausdorffin avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on parakompakti. Erityisesti monisto on metristyvä jos ja vain jos se on parakompakti.
Mähkä

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen, sammalmaisen vaikutelman antava mähkä kasvaa 3–10 cm korkeaksi. Itiötähkättömät haarat ovat 2–3 cm pitkiä ja suikertelevat vaakasuorassa maanmyötäisesti. Tähkälliset haarat ovat pystyjä ja 3–10 cm pitkiä. Neljänä rivinä olevat lehdet ovat 1–3 mm pitkiä, kapeanpuikeita, harvaan hammaslaitaisia ja pehmeitä. Itiötähkät ovat yksittäin haarojen kärjissä. Itiölehdet ovat kapeanpuikeita ja kellertäviä. Tähkän alaosassa ovat isoitiöpesäkkeet ja yläosassa pikkuitiöpesäkkeet. Itiöpesäkkeet sijaitsevat lehtihangoissa. Mähkä itiöi Suomessa heinä-syyskuussa. Alkeisvarsikko on kaksikotinen, lehtivihreätön ja hyvin pieni. Se jää osittain tai kokonaan itiön seinän sisään.

Levinneisyys

Mähkää tavataan pohjoisen pallonpuoliskon pohjoisosissa ja vuoristoalueilla. Euroopassa sitä kasvaa Britteinsaarten pohjoisosissa, Alpeilla, Karpaateilla, Kaukasuksella, Pyreneillä, Islannissa, suurimmassa osassa Fennoskandiaa sekä Pohjois-Venäjällä. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena läpi Siperian pohjoisosien Alaskaan sekä Kanadan ja Yhdysvaltojen havumetsävyöhykkeelle. Keski- ja Itä-Euroopasta mähkästä tunnetaan lukuisia fossiililöytöjä.
Suomessa mähkää kasvaa jokseenkin yleisenä Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Lapissa. Harvinaisempana sitä tavatavaan Keski- ja Itä-Suomen pohjoisosissa sekä Ahvenanmaalla. Maan eteläosista laji on monin paikoin hävinnyt, muun muassa Etelä-Karjalasta, Satakunnasta ja Etelä-Hämeestä.

Elinympäristö

Mähkä kasvaa letoilla, lettorämeillä, lettokorvissa, tihkupinnoilla, puronvarsissa, rannoilla sekä rehevillä tunturikankailla ja -niityillä. Joskus lajia tapaa myös niittytöyräillä ja pientareilla. Laji on kalkinsuosija. Suomessa mähkä on monin paikoin hävinnyt soiden kuivattamisen myötä.
Ontrei Malinen

Ontrei Malinen (myös Andrei Sevastjanov Malikin, 1777 – 6. helmikuuta 1855 Vuonninen) oli vienankarjalainen runonlaulaja.
Elias Lönnrot tapasi Malisen vuonna 1833 tullessaan neljännellä runonkeruumatkallaan Vuonnisen kylään Vuokkiniemen pitäjässä. A. J. Sjögren oli laulattanut Malista jo vuonna 1825, mutta hänen kirjaamansa runot tulivat tutkijoiden tietoon vasta kymmeniä vuosia myöhemmin. Lönnrot sai Maliselta 366-säkeisen sampo-aiheisen jakson sekä muita runoja, joihin sisältyvät Kalevalan tärkeimmät kertovat ainekset. Vuonnisessa Lönnrot tapasi myös Vaassila Kieleväisen, jonka kanssa käyty keskustelu vaikutti hänen käsitykseensä runojen välisistä yhteyksistä. Neljännen keruumatkan jälkeen Lönnrot koosti Runokokouksen Väinämöisestä eli niin sanotun Alku-Kalevalan.
Malisen runoja kuvaa vahva yksilöllinen tyyli ja "tietynlainen muodon täydellisyys". Hänen samporunonsa on pienoiseepos, jossa kuvataan kosmoksen synty, sammon taonta ja ryöstö sekä maanviljelyksen synty.
Malisen kuoleman jälkeen kerättyjen tietojen mukaan hänet muistettiin karhunmetsästäjänä ja tietäjänä, ja hänen sanotaan olleen lukutaitoinen "kirjamies", mikä oli seudulla harvinaista. Malinen soitti poikineen myös kannelta, ja on mahdollista, että hänen tapaamisensa vahvisti kanteleen ja kalevalamittaisten runojen yhteyttä Lönnrotin mielessä. Ei ole kuitenkaan tiedossa, käyttivätkö Maliset kannelta runonlaulun säestämiseen.
Myös Ontrein poika Jyrki Malinen (1806–1884) oli runonlaulaja, jolta on merkitty muistiin yli 2 400 runosäettä. Jyrkin vanhempi veli Vassilei, Jyrkin pojat Iivana ja Jeremie sekä Vassilein tytär Okahvie osasivat hekin vaihtelevassa määrin runoja. Anni Lehtonen, jolta kerättiin laaja runo- ja muu perinneaineisto 1900-luvun alussa, oli Okahvien tytär.
Bentsiilihappotoisiintuminen

Bentsiilihappotoisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa 1,2-diketonista muodostuu vahvan emäksen vaikutuksesta α-hydroksikarboksyylihappo. Tämän reaktion havaitsi ensimmäisen kerran Justus von Liebig vuonna 1828 kuumentaessaan bentsiiliä emäksisessä liuoksessa. Tällöin bentsiili toisiintui bentsiilihapoksi, mistä reaktio on saanut nimensä. Bentsiilihappotoisiintuminen on ensimmäinen kuvailtu toisiintumisreaktio.
Gran Turismo (autotyyppi)

Muotokieli

GT-autojen perinteiseen muotokieleen kuuluvat muun muassa kaksiovinen korityyppi, pitkä konepelti, loiva takaikkuna ja pitkä takakontti. Muotoilu painottaa tyyliä ohi käytännöllisyyden. Tämän seurauksena GT-autojen takatilat ovat usein vaatimattomat.

Moottorit

GT-autojen moottorit ovat tehokkaita ja käyntiominaisuuksiltaan sivistyneitä. Vapaastihengittävä V8 on suosittu valinta tarjoten korkean huipputehon mutta ennen kaikkea hienostuneen luonteen ja murean äänimaailman. Hyötysuhteeltaan edistyneemmät ahdetut, mutta iskutilavuudeltaan pienemmät voimanlähteet eivät kuulu perinteiseen GT-henkeen äkkiväärän tehon- ja väännönannostelunsa johdosta, vaikka suoritusarvot olisivatkin riittävät. Ahtamistekniikan kehittyminen on tosin aiheuttanut joitakin poikkeuksia tähän viime vuosina.

Sisustus

GT-autojen sisustuksen pintamateriaalit ovat korkealuokkaisia (usein nahkaa, jalopuuta ja metallipintoja), äänieristys tehokas ja äänentoistojärjestelmä korkealuokkainen. Mm. näistä laatuvaatimuksista johtuen Gran Turismot ovat suhteellisen painavia, tyypillisesti yli 1,800 kiloa.

Erot urheiluautoihin

Gran Turismoa ei tule autotyyppinä sekoittaa urheiluauton kanssa, joiden suunnitteluperiaatteita ohjaa perinteisesti tavoite maksimaaliseen suorituskykyyn. Koska suorituskyvyn keskeisimpiä komponentteja on urheiluauton kevyt massa, ovat GT-autot jo lähtökohtaisilta suunnitteluperiaatteiltaan varsin erilaisia.
Baldus de Ubaldis

Baldus de Ubaldis (ital. Baldo degli Ubaldi) (todennäköisesti 2. lokakuuta 1327, Perugia – 28. huhtikuuta 1400, Pavia) oli italialainen oikeusoppinut ja Bartolus de Sassoferraton oppilas sekä tämän perustaman kommentaarikoulukunnan jäsen. Hän pääsi siviililainsäädännön tohtoriksi ollessaan vasta 17-vuotias. Hänen kerrotaan opiskelleen myös kanonista lakia opettajanaan Federicus Petrucius.

Elämä

Suoritettuaan tohtorintutkinnon Baldus siirtyi Bolognaan, missä hän opetti juridiikkaa kolme vuotta. Tämän jälkeen hän sai professorinviran Perugiasta, missä hän vietti kaikkiaan 33 vuotta. Hän opetti ajoittain Pisassa, Firenzessä, Padovassa ja Paviassa aikana, jolloin nuo yliopistot kilpailivat menestyksestä Bolognan yliopiston kanssa. Opettaessaan Pavian yliopistossa hän ajoittain työskenteli myös Piacenzan yliopistossa. Baldus kuoli 28. huhtikuuta 1400.
Baldus toimi myös Pierre Roger de Beaufort'n (myöh. paavi Gregorius XI:n) opettajana. Paavi Urbanus VI kutsui Baldus de Ubaldiksen Roomaan vuonna 1380, jotta lain asiantuntija auttaisi häntä konsultoimalla vastapaavi Klemens VII:n toimintaa vastaan. Baldus kirjoitti näkemyksensä tästä skismasta teokseen Questio de schismate. Myös kardinaali Francesco Zabarella ja Paulus Castrensis olivat hänen oppilaitaan.
Useimmat Baldusin teokset ovat keskeneräisiä. Hän jätti jälkeensä valtaisan määrän roomalaisen lain (lat. pandectae) sekä Codex Justianus -lakikokoelman selitysteoksia. Hänen kommenttejaan Libri Feudorum -kokoelmaa kohtaan pidetään yleisesti yhtenä hänen parhaista töistään. Libri Feudorum oli 1100-luvun feodaalilainsäädännön myötä syntynyt lakikokoelma. Hän kommentoi myös kanonisen lain kokoelmia Liber Extra ja Liber Sextus.
Baldus kirjoitti myös suuren määrän tutkielmia useista lainsäädännön erikoiskysymyksistä. Hänen suurin työnsä oli kuitenkin noin 3000 erilaisen lakeihin liittyvän neuvon (lat. consilia) kirjoittaminen. Yksikään toinen keskiajan oikeusoppinut ei ole kirjoittanut yhtä paljon neuvoja.

Veljet

Baldus de Ubaldiksella oli myös kaksi veljeä: Angelus (1328–1407) ja Petrus (1335–1400). Joissakin yhteyksissä Balduksen nimi esiintyy muodossa Petrus Baldus de Ubaldis, mikä johtuu mahdollisesti siitä, että hänet ja hänen veljensä Petrus on käsitetty yhdeksi ja samaksi henkilöksi.
Paippinen

Paippinen (ruots. Paipis) on kylä Sipoon kunnan pohjoisosassa Uudellamaalla. Paippisten kylä jakaantuu kahteen pääosaan, jotka ovat Etelä-Paippinen (ruots. Södra Paipis) ja Pohjois-Paippinen (ruots. Norra Paipis).
Kylä koostuu pääasiassa metsästä, etelässä pelloista ja niityistä. "Varsinainen" Paippinen sijaitsee etelässä, pohjoiseen väkeä alkoi virrata vasta 1930-luvulla. Etelä-Paippisissa (868 as.) on jonkin verran enemmän asukkaita kuin Pohjois-Paippisissa (711 as.). Etelässä ruotsinkieliset ovat enemmistössä (67 %), pohjoisessa vähemmistössä (32 %). Koko Paippisissa ruotsinkielisiä on 51 % ja suomenkielisiä 47 %.
Pohjois-Paippisissa sijaitsee Sipoon korkein kohta Kummelberget.
Kylän halki yltää Bastmossenin suo. Alueella elää erilaisia uhanalaisia kovakuoriaisia. Koko alue on nykyään luonnonsuojelualue.
Malcolm Arnold

Sir Malcolm Henry Arnold (21. lokakuuta 1921 Northampton, Britannia – 23. syyskuuta 2006 Norfolk, Britannia) oli brittiläinen taide- ja viihdemusiikin säveltäjä.

Elämä

Arnold opiskeli Royal College of Musicissa ennen kuin liittyi trumpetistiksi Lontoon filharmoniseen orkesteriin. 1940-luvun loppupuolella hän omistautui täysin säveltämiselle. Vuonna 1969 Arnold toimi kapellimestarina Deep Purplen Concerto for Group and Orchestran ensiesityksessä.

Musiikki

Arnoldin musiikki on pääosin tonaalista. Hänen teoksissaan on toisinaan vaikutteita Hector Berliozin musiikista. Joskus häntä on myös vertailtu Jean Sibeliukseen. Arnoldin tärkeimpinä teoksina pidetään hänen yhdeksää sinfoniaansa. Hän sävelsi lisäksi muun muassa lukuisia konserttoja, tanssisarjoja sekä divertimenton huilulle, oboelle ja klarinetille.
Viihdemusiikin puolella Arnoldin tunnetuinta tuotantoa on musiikki David Leanin ohjaamaan elokuvaan Kwai-joen silta. Hän sai siitä musiikista Oscarin 1957. Hän sävelsi musiikin yli 130 elokuvaan.
Maj-Lis Ehnberg

Maj-Lis Elisabeth Ehnberg (s. 5. lokakuuta 1924 Pernaja) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittava runoilija.
Olavi Jäntti

Lauri Olavi Aapeli Jäntti (3. marraskuuta 1911 Vilppula – 23. tammikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kemisti.
Jäntti valmistui ylioppilaaksi Tampereen Lyseosta 1930, filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1937 ja filosofian tohtoriksi 1960. Hän oli Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian dosentti 1963. Hän sai professorin arvonimen 1970. Pääosan työurastaan Jäntti teki Puolustusvoimien Tutkimuskeskuksessa kemistinä ja laboratorionjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1971. Sen jälkeen hän työskenteli vielä tietokoneohjelmoijana VTT:n turvelaboratoriossa ja Seismologisessa laitoksessa.
Laurentius Tammelin (nuorempi)

Lars (Lauri) Tammelin (Tammelinus) (1669–1733) toimi Turun piispana vuosina 1728–1733. Ennen tätä hän toimi matematiikan professorina Turun akatemiassa vuosina 1698–1717, mutta pakeni isoavihaa Ruotsiin ja sai nimityksen Färnebon kirkkoherraksi. Hän palasi sittemmin piispaksi Suomeen. Tammelin oli Lauri Pietarinpoika Tammelinuksen pojan Gabriel Tammelinin poika. Hän julkaisi ensimmäiset suomenkieliset almanakat vuosina 1705–1727.
Åke Roschier-Holmberg

Åke Mauritz Roschier-Holmberg (30. kesäkuuta 1906 Helsinki – 22. helmikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, jolle myönnettiin laamannin arvonimi. 
Roschier-Holmbergin vanhemmat olivat liikemies Julius Mathias Holmberg ja Anni Ainikki Roschier. Tultuaan ylioppilaaksi 1924 Roschier-Holmberg aloitti lainopin opiskelun, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1931 ja sai varatuomarin arvon 1934. Hän toimi ensin hovioikeuden auskultanttina mutta ryhtyi asianajajaksi ja hankki 1936 omistukseensa Suomen ensimmäisen naispuolisen asianajajan Agnes Lundellin perustaman toimiston. Roschier-Holmberg osallistui toiseen maailmansotaan kapteenina
Åke Roschier-Holmberg oli 1947–1972 osakkaana Roschier-Holmbergin & Waseliuksen asianajotoimistossa, josta kehittyi Suomen suurimpiin ja arvostetuimpiin kuuluva alallaan. Hän osallistui aktiivisesti Suomen Asianajajaliiton toimintaan vuodesta 1934 ja toimi varapuheenjohtajana 1960–1966 ja puheenjohtajana 1968–1972. Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsen Roschier-Holmberg oli 1947–1956. Hän osallistui myös Suomen lainopillisen yhdistyksen toimintaan sekä alansa pohjoismaisten ja kansainvälisten järjestöjen työskentelyyn, julkaisi alaltaan artikkeleita sanoma- ja ammattilehdissä ja työskenteli useiden liikeyritysten hallituksissa. 1950- ja 1960-luvulla hän toimi lainvalmistelukomiteoiden jäsenenä. Suomen Asianajajaliiton kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1972, ja laamannin arvonimi hänelle myönnettiin 1977.  
Roschier-Holmbergin puoliso vuodesta 1932 oli Eili Margaretha Schroderus.
Siperianjokilohi

Levinneisyys ja systematiikka

Siperianjokilohi on Euraasian itäosien sisävesien kala, jonka levinneisyys ulottuu Euroopan-puoleisen Venäjän itäosista Tyynenmeren rannikolle. Se elää Jäämereen laskevissa vesistöissä Petšorasta Janajoelle sekä Volgassa ja muissa Kaspianmeren joissa. Itä-Aasiassa se elää myös Tyyneenmereen laskevissa joissa, erityisesti Amurissa ja Ussurissa, myös Mongolian ja Kiinan alueella.
Keski-Euroopassa siperianjokilohen korvaa lähisukuinen tonavanjokilohi (Hucho hucho), ja jotkut pitävät sitä tämän alalajina (Hucho hucho taimen).

Elintavat

Siperianjokilohi elää etenkin suurissa, vahvasti virtaavissa joissa, mutta myös kylmissä järvissä. Se tekee jokseenkin lyhyitä kutuvaelluksia, muttei koskaan laskeudu mereen. Kutu tapahtuu pienissä matalissa sivujoissa toukokuulla.
Siperianjokilohi on kalaa syövä petokala, mutta voi saalistaa myös nisäkkäitä ja lintuja. Se on urheilu- ja salakalastuksen haluttu kohde, muttei taloudelliseti kovin tärkeä ruokakala. Sen ympärille pyritään kehittämään pyydä- ja päästä –kalastukseen perustuvaa ekoturismia.
Adélaïde Fassinou

Adelaide Edith Bignon Fassinou (s. 15. syyskuuta 1955 Porto-Novo Ranskan Dahomey) on beniniläinen kirjailija, opettaja ja kansainvälinen virkailija. Hän on kirjoittanut 12 romaania tai novellia ranskaksi. Hänen avioliittonimensä on Allagbada.

Elämäkerta

Opiskeltuaan École normale supérieuressa hänestä tuli nykykirjallisuuden professori. Hänellä on myös syventävien opintojen arvosana (DEA) stilististinä, joka on hankittu Dijonissa. Hän opettaa Beninissä.  Hän on myös osallistunut Beninin Unescon komissioon ja sen jälkeen opettanut aikuiskoulutusta yliopistoissa ja ammattikouluissa
Vähä Särkijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,3 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Iso Särkijärven valuma-alueeseen (35.359) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,1 metriä mpy.
Pertti Ehrnrooth

Pertti Ehrnrooth (s. 25. huhtikuuta 1934 Kurkijoki) on suomalainen opettaja ja kirjailija.
Ehrnroothin vanhemmat olivat Eino Ehrnrooth ja Sylvi Ehrnrooth o.s. Äikäs. Hän joutui perheineen talvisodan aikana evakkoon ja vietti sitten lapsuus- ja nuoruusvuotensa Riihimäellä ja kävi siellä oppikoulun. Hän valmistui 1957 opettajaksi Heinolan opettajaseminaarista ja toimi luokanopettajana Ilomantsin Kivilahden koululla 36 vuoden ajan aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuonna 1994. Nykyisin Ehrnrooth asuu Joensuussa.
Ehrnrooth on harrastanut kalastusta, metsästystä ja kanoottimelontaa. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja, pakinoita, lastennäytelmiä, kirjallisuusarvosteluja, satuja sekä erä-, kalastus-ja matkakertomuksia joita on julkaistu lehdissä, antologioissa (muun muassa Erämaailma), hänen näytelmiään on esitetty radiossa ja televisiossa. Hän voitti 1973 Nuoren Voiman Liiton valtakunnallisen novellikilpailun.
Ehrnrooth on naimisissa Katriina Suvannon kanssa ja liitosta on kaksi lasta. Toinen lapsista on kirjailija ja tutkija Jari Ehrnrooth.
Akira Kitaguchi

Jalkapallomaajoukkue

Akira Kitaguchi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1958–1959. Hän osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1956.
Åke Yrjänänpoika Tott

Åke Yrjänänpoika Tott (k. 1520) oli valtaneuvos ja Suomen sotilaskäskynhaltija.
Hän oli Hämeen linnan päällikkö sen jälkeen kun hänen tätinsä Ingeborg Åkentytär Tott kuoli. Tott toimi todennäköisesti vuodesta 1517 lähtien Suomen sotilaskäskynhaltija, jonka tehtävänä oli torjua tanskalaisten hyökkäykset. Hänet mestattiin tanskalaisten saatua vallan.
Rautalammin reitti

Rautalammin vesireitti kuuluu Kymijoen vesistöön, aivan sen latvavesiin, ja ulottuu Pielavedelle asti. Vesireitti jakaantuu Pohjois-Savon ja Keski-Suomen alueille, joskin pieni alue ulottuu myös Etelä-Savon puolelle. Keiteleen kanava yhdistää Rautalammin reitin Päijänteeseen. Reitti on kansainvälisesti merkittävä vesireitti, joka on säilynyt pitkälle erämaisena alueena. Sitä onkin kutsuttu myös Kansallisvedeksi (vrt. kansallismaisemat). Reitin varrella sijaitsevat Pielaveden, Keiteleen, Tervon, Rautalammin ja Konneveden kirkonkylät.
Rautalammin reitti on todettu yhdeksi valtakunnan arvokkaimmista reittivesistä. Alueena se on suuri, monimuotoinen ja melko luonnontilainen. Veden laatu on hyvä. Reitin vesissä on tavattu 27 luontaisesti lisääntyvää kalalajia. 
Reitti on sekä suojelu- että virkistyskäyttöarvoltaan merkittävä. Se kuuluu muun muassa koskiensuojelulailla suojeltuihin vesiin ja erityistä suojelua vaativiin vesistöihin. Lisäksi pohjoismaiden ministerineuvoston luonnonsuojelutyöryhmä on luokitellut reitin erityistä suojeluarvoa omaaviin vesistöihin (Nordiske Vassdragvern og inngrep 1990). 
Rautalammin reitin vesistöalueelle on luotu veneilyä ja melontaa palveleva satama- ja rantautumispaikkaverkosto. Kansallisvesi soveltuu erinomaisesti omatoimiseen melontaan ja pienveneilyyn. Melojalle reitillä on sekä suuria selkiä että tunnelmallisia jokia ja koskia. Veneilijän kannattaa tarkistaa valitsemansa reitin mitoitus: Kansallisveden kanavien syväys on noin 2,4 metriä ja siltojen alikulkukorkeus noin 5,5 metriä. Veneen voi siirtää "kumikanavaa" eli järjestettyä maakuljetusta käyttäen Pielaveden ja Maaningan välillä Saimaan vesialueelle. 
Rautalammin vesireitti on vanha kulkutie, jota pitkin hämäläiset eränkävijät liikkuivat Savon metsissä jo 1300-luvulla. Alueella on runsaasti kivikautisia asuinpaikkoja. Rautalammilla Hankavedellä on Toussunlinnan kalliomaalaus ja muun muassa Konneveden saarissa on useita lapinraunioita. Kalliomaalauksia on myös Laukaan Saraakalliolla ja Paanalansaaren Uittovuorella. 
Reitin varrella Suonenjoella on Myllykosken kievari ja Vanhamäen toimintakeskus.
Gaku Shibasaki

Seurajoukkueura

Shibasaki nosti asemaansa ja tunnettuuttaan jalkapallomaailmassa tekemällä kaksi maalia espanjalaisseura Real Madridia vastaan vuoden 2016 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuiden loppuottelussa. Real Madrid voitti loppuottelun jatkoajan jälkeen numeroin 4–2.
31. tammikuuta 2017 Shibasaki teki kuuden kuukauden sopimuksen espanjalaisseura Tenerifen kanssa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 19. maaliskuuta 2017 ottelussa Reus Deportiua vastaan. 
Ensimmäisen maalinsa Shibasaki teki joukkueessa 28. toukokuuta 2017 ottelussa AD Alcorcónia vastaan. Hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon kauden loppuvaiheessa ja jatkoi hyviä esityksiään myös nousukarsinnoissa maan pääsarjaan, muun muassa tekemällä maalin kotiosaottelussa Cádizia vastaan.
17. heinäkuuta 2017 Shibasaki solmi nelivuotisen sopimuksen Getafen kanssa, joka nousi takaisin Primera Divisióniin vuoden tauon jälkeen.
Pet Alien

Juoni

Tarina kertoo 13-vuotiaasta pojasta nimeltä Tommy Cadle, joka asuu viiden avaruusolion kanssa majakassa. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen kaupunkiin nimeltä DeSpray Bay, jossa seurataan Tommyn kiireistä elämää viiden avaruusolion kanssa, jotka ovat kotoisin Conforma planeetalta, josta he törmäsivät eräänä päivänä aluksellaan majakkaan ja ovat siitä lähtien olleet Tommyn luona.

Palkinnot

Sarja sai vain yhden ehdokkuuden.
Pixels

Juoni

Vuonna 1982 NASA lähetti ulkoavaruuteen aikakapselin, joka sisälsi kuvamateriaalia Maan elämästä ja kulttuurista, tarkoituksena luoda rauhanomainen viestintä Maan ulkopuolisen elämän kanssa. Avaruusolennot kuitenkin erehtyvät tulkitsemaan klassikkovideopelien kuvamateriaalia sisältävän lähetyksen sodanjulistuksena heitä vastaan, joten he päättävät hyökätä Maahan käyttäen hyökkäystaktiikkoinaan peleistä saamiaan malleja. Yhdysvaltain presidentin on kutsuttava kasaripelit hallitsevat lapsuudenystävänsä apuun pelastamaan maailma tuholta.
Design Factory

Aalto Design Factory on syyskuussa 2008 aloitettu Aalto-yliopiston hanke, jonka tarkoituksena on toimia tuotekehityksen tutkimus- ja oppimisympäristönä. Aalto Design Factory pyrkii edistämään tieteidenvälistä ja ongelmalähtöistä oppimiskulttuuria osana Aalto-yliopistoa. Yli 3 000 neliömetrin tiloissa toimii kursseja, tutkimusryhmiä ja -projekteja, startup-yrityksiä sekä sponsoriyrityksiä. Aalto Design Factoryn arkkitehtuuri ja toimintamuodot on suunniteltu tukemaan opiskelijoiden, tutkijoiden ja yritysten välistä yhteistyötä.
Aalto Design Factoryn tilat sijaitsevat Espoon Otaniemessä osoitteessa Betonimiehenkuja 5.