google/wiki40b huggingface dataset:
Raatihuoneenkatu (Hämeenlinna)

Raatihuoneenkatu on Hämeenlinnan  keskustan merkittävin kauppakatu. Noin 800 metriä pitkä katu ulottuu keskustan halki itä-länsisuunnassa ja on yksisuuntainen idän suuntaan. Se on koko pituudeltaan kivetty joko nupukivin tai kivilaatoin. Useat Hämeenlinnan keskustan käyntikohteet sekä monet erikoisliikkeet sijaitsevat Raatihuoneenkadun varrella. Katu on myös kahden korttelin matkalta kävelykatu.
Raatihuoneenkatu sijoittui nykyiselle paikalleen vuoden 1775 asemakaavassa. Kadun poikkikadut lueteltuna lännestä itään ovat Kaivokatu, Saaristenkatu, Kasarmikatu, Sibeliuksenkatu, Linnankatu, Kirkkorinne, Rauhankatu ja Arvi Kariston katu. Itäpäässään katu jatkuu suoraan Vanajaveden ylittävälle sillalle muuttuen Viipurintieksi. Raatihuoneenkadun varrella sijaitsevat muun muassa Kauppatori, raatihuone, kauppakeskukset Linna, Keskustalo ja Optelli, Hämeenlinnan kaupunginmuseo, Hämeenlinnan oikeustalo, kirkko sekä kaupungintalo. Lokakuussa 2014 kadun länsipäähän valmistui Kauppakeskus Goodman.

Kävelykatu Reska

Reskaksi nimetyn kävelykadun ensimmäinen osuus Kasarmikadun ja Sibeliuksenkadun välillä muutettiin kävelykaduksi 1980-luvulla ja sitä laajennettiin Kasarmikadulta Saaristenkadulle 2000-luvun alussa. Kävelykadulla sijaitsee lukuisia liikkeitä, ravintoloita, pankkeja sekä kaksi hotellia ja kaksi kauppakeskusta.
Matti Pajula

Matti Heikki Pajula (s. 31. joulukuuta 1936 Kuopio) on suomalainen näytelmäkirjailija ja ohjaaja.
Pajulan vanhemmat olivat rakennusmestari Esko Pajula ja Helmi Virsu. Hän pääsi ylioppilaaksi Haapaveden yhteiskoulusta ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1963 Helsingin yliopistosta. Pajula on asunut vuodesta 1979 Nilsiässä. Hän oli Kuopion läänin kirjallisuuden läänintaiteilijana 1983–1984.
Pajula on kirjoittanut näytelmiä ja radiokuunnelmia. Hän on tehnyt näytelmäsovituksia sekä toiminut ohjaajana ja elokuva- ja näytelmäkriitikkona. Hän on myös tehnyt elokuvakäsikirjoituksia yhdessä Mikko Niskasen ja Pekka Parikan kanssa
Kaakkolammi (Tammela)

Maantiede

Lampi pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 80 metriä. Sillä on yksi tulo-oja läheiseltä pellolta ja taimitarhalta ja sen lähellä on lähde. Lammesta laskee 1,9 kilometriä pitkä Kaakkolamminoja Kaukjärveen. Lammen rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi harjujakson kangasmetsää ja puoliksi peltomaata. Pohjoisrannalla on suota.
Suolijärvi (Karkku)

Maantiede

Järven pituus on 250 metriä ja leveys 50 metriä. Järveen laskee yksi suo-oja, mutta laskuoja puuttuu. Järven vedet suotuvat suolla 150 metrin päässä virtaavaan Hourunojaan. Järven ranta on pääosin soista metsämaastoa. Se on rakentamaton eikä sinne johda teitä. Järven pohjoispuolelta kulkee korkeajännitelinja.
Cascade

Cascade on suomalainen vuosina 1974-1977 esiintynyt pop-yhtye, jonka ohjelmisto koostui soulahtavasta musiikista ja rhythm and bluesista.

Tarina

Yhtyeen perustajajäsenet Ami Aspelund, Aimo Jaara, Marjo-Riitta Kervinen ja Kari Kuusamo tutustuivat toisiinsa kierrellessään Dannyn D-tuotannon mukana pitkin Suomea. Ensimmäiseen kokoonpanoon liittyivät myös Tomma Knief ja Roope Koistinen, joiden tilalle myöhemmin tulivat Pekka Leminen ja Heikki Lyttinen.
Ensimmäinen single "Rokkibeibi" / "Toisin käy" julkaistiin vuonna 1974. A-puolen "Rokkibeibi" oli yksi ensimmäisistä suomenkielisistä levytetyistä discokappaleista. Kyseessä oli käännösversio George McCraen hitistä "Rock Your Baby". Keikkailu rajoittui lähinnä Helsinkiin, jossa yhtye saavutti mainetta ohjelmistollaan, joka sisälsi muun muassa Stevie Wonderin tuotantoa.
Seuraavat singlet "Pigallelle jonoon vaan" / "Angie baby" ja "Herra postman" / "Musiikkisielu" ilmestyivät vuonna 1975. "Pigallelle jonoon vaan" oli käännösversio Labelle-yhtyeen discohitistä "Lady Marmalade".
Vuonna 1976 julkaistiin albumi nimeltään Cascade, joka koostui myös käännöskappaleista. Alkuperäisistä säveltäjistä mainittakoon esimerkiksi Stevie Wonder, John Lennon ja Paul McCartney. Jonkin verran radiosoittoa saivat singlenäkin julkaistut kappaleet "Korvissa soi" ja "Lanteet keinuu", jotka molemmat olivat tyyliltään tuolloin ajankohtaista disco-soulia. Albumin kappaleista neljä oli Marjo-Riitta Kervisen sanoittamia.
Cascade lopetti toimintansa, koska sen jäsenillä oli muitakin projekteja ja erityisesti Ami Aspelund alkoi keskittyä soolouraansa.
Eannatum

Eannatum oli Lagašin kuningas, joka hallitsi noin vuonna 2450 eaa. Hän oli Lagašin 1. dynastian perustajan Ur-Nanšen pojanpoika. Eannatumin ollessa vallassa kaupunkivaltion mahti saavutti huippunsa.
Eannatum onnistui valloittamaan käytännöllisesti katsoen koko Sumerin, mukaan lukien Kišin, Nippurin, Urin, Larsan ja lyhyeksi aikaa myös Urukin. Hän pystyi myös pakottamaan Lagašin arkkivihollisen Umman kaupungin vasallikseen. Lisäksi Eannatum laajensi valtakuntaansa Elamiin.
Eannatum mainitaan kuuluisassa Korppikotkien steelassa, joka on nykyisin Louvren taidemuseossa. Steelaan kaiverretussa tekstissä kerrotaan, että Eannatum oli jumalten suosikki heti syntymästään lähtien. Ninhursag-jumalatar ruokki häntä maidollaan, ja hän sai nimen Inanna-jumalattaren mukaan. Eannatum sai Lagašin kuninkuuden itseltään Ningirsulta, kaupungin suojelusjumalalta. Saatuaan enneunen Eannatum vaati päättäväisesti Ummalta Gu-Edinan raja-aluetta Lagašille.
Steelan reliefit kuvavat sotaretkeä Ummaa vastaan. Steelan toinen puoli kertoo ihmisten maailman tapahtumista, toinen puoli taas mytologisista jumalten maailman tapahtumista. Steelan historiallisella puolella esitetään kypäräpäinen Eannatum johtamassa armeijaansa. Sotilailla on myös kypärät, neliömäiset kilvet ja aseinaan keihäät. Voitokas Lagašin armeija talloo viholliset jalkoihinsa, ja korppikotkat syövät jo voitettujen ruumiita. Steelan kirjoitus julistaa: "Eannatum iski Ummaan. Kuolleita oli pian 3 600. Minä, Eannatum, kuin raivokas myrskytuuli, päästin rajuilman valloilleen."
Lagašin ja Umman rajasodat jatkuivat kuitenkin vielä Eannatumin seuraajien, varsinkin Entemenan, aikana.
Pikku-Miekka

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Iso-Miekan ja Sääksjärven välissä. Järvi on kartan mukaan saareton. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen ympäristössä on yksi kiinteä talous ja kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tie Teiskon ja Oriveden keskustaajamia yhdistävältä yhdystieltä 3381.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen (35.743) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,9 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsäojaa, mutta järveä voi pitää läpivirtausjärvenä, koska Iso-Miekan kautta virtaa Vitelijärviltä asti vettä Lukkarinojaa myöten Sääksjärveen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin Pikku Miekkajärvi, mutta seuraavassa vuoden 1977 kertassa se oli jo Pikku-Miekka. Järven ympäristössä oli raivattu pieniä sirpalemaisia peltopalstoja, jotka yhdistyivät suuremmiksi palstoiksi vuoden 1977 karttaan mennessä. Samalla joidenkin tilojen pellot metsitettiin uudelleen.
Marco Rigamonti

Marco Rigamonti on italialainen Suzukin MotoGP-tallin insinööri, joka on toiminut vuodesta 2013 lähtien Andrea Iannonen ratainsinöörinä.

Ura

Rigamonti aloitti työskentelemään moottoriurheilun parissa analyysi-insinöörinä Ducatilla 2004. Hän kehitti tallille muun muassa luistonestoa, moottorin voimantuoton järjestelmää ja moottorijarrutusta. Lisäksi Rigamonti oli vastuussa testien aikatauluista tehtaalla ja radalla. Hän oli roolissa aina joulukuuhun 2007 saakka, kunnes siirtyi tammikuussa 2008 Max Biaggin ratainsinööriksi Superbikeen Sterilgarda Go Eleven -talliin. Rigamonti toimi samalla Ducatin asiakastallin Sterilgarda Go Elevenin teknisenä koordinaattorina.
Välivuoden jälkeen Rigamonti siirtyi MotoGP:hen Aleix Espargaròn ratainsinööriksi Ducatin sateliittitalliin Pramac Racingille. Kauden päätyttyä Espargarò siirtyi pois tallista ja Rigamonti siirtyi Randy de Punietin ratainsinööriksi kaudeksi 2011. De Punietin siirryttyä pois tallista hänet nimitettiin Hector Barberàn ratainsinööriksi. Samalla kaudella hän oli vastuussa myös teknisestä koordinoinnista Pramacilla. Barberàn siirryttyä pois Pramacilta Rigamonti siirtyi Andrea Iannonen ratainsinööriksi. Kaksikko työskenteli aluksi Pramacilla kaksi kautta, jonka jälkeen Iannonen siirryttyä Ducatin tehdastalliin Rigamonti siirtyi hänen mukanaan. Ducatilla Rigamonti työskenteli kaudet 2015 ja 2016. Kauden jälkeen hän siirtyi Suzukille, kun Iannone allekirjoitti uuden tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Cité de l’architecture et du patrimoine

Cité de l'architecture et du patrimoine on arkkitehtuurimuseo Pariisissa Ranskassa. Se on sijoitettu Palais de Chaillot'hon noin 22 000 neliömetrin tiloihin. Museo esittelee ranskalaista arkkitehtuuria 1000-luvulta 2000-luvulle. Sen rakentaminen maksoi noin 82 miljoonaa euroa, ja se vihittiin käyttöön 19. syyskuuta vuonna 2007 presidentti Nicolas Sarkozyn johdolla.
Paul Voigt

Paul Voigt (1867 Schmiedenber, Saksa - 1943 Helsinki) oli saksalainen viulisti, joka muutti Suomeen 1800-luvun lopulla nykyisen Helsingin kaupunginorkesterin viulistiksi.
Voigt tuli Suomeen viimeistään 1893 ja soitti orkesterissa ensin vuoteen 1900 ja uudestaan 1910-1911.
Voigt toimi Jean Sibeliuksen puhtaaksikirjoittajana, ja on arveltu, että hänen jäämistöstään löytyisi arvoituksellisen kahdeksannen sinfonian nuotteja. Helsingin Sanomissa aiheesta julkaistun artikkelin johdosta jäämistön haltuunsa saaneen henkilön pojantytär ryhtyi tutkimaan aineistoa, mutta nuotteja ei löytynyt, sen sijaan löytyi kiinnostavia kirjeitä, jotka Sibelius on kirjoittanut Voigtille.
Firestorm (sarjakuvahahmo)

Firestorm on usean fiktiivisen supersankarin käyttämä nimi Yhdysvaltalaisissa sarjakuvissa, jotka ovat julkaissut DC Comics. Firestormin ensimmäinen muoto oli Ronnie Raymondin ja Martin Steinin yhdistelmä.

Videopelit

Ronnie Raymondin versio Firestormista esiintyy pelattavana hahmona pelissä Lego Batman 3: Beyond Gotham. Pelissä hahmon äänenä toimii Nolan North.
Holvasti

Holvasti on Itä-Tampereella Kangasalan rajalla sijaitseva kaupunginosa. Alueella on lähinnä pien- ja rivitaloja. Naapurikaupunginosat ovat Vehmainen, Leinola, Linnainmaa ja Atala. Holvastin alue rajoittuu pohjoisessa Teiskontiehen (Valtatie 12), lännessä Orimuskatuun ja Holvastinkatuun, etelässä Tampere-Haapamäki-rataan ja idässä Kangasalan rajaan. Holvastissa oli vuoden 2018 lopussa 2486 asukasta.
Holvasti mainittiin vuoden 1540 maakirjassa Messukylän pitäjän Vehmaisten kylään kuuluvana talona. Myöhemmissä asiakirjoissa esiintyvät myös Holvastinvainio ja Holvastinpelto. Holvastiin liitettiin vuonna 1913 naapurina ollut Grötin tila ja Messukylän kunta osti molemmat talot vuonna 1928. Holvastin alue siirtyi Tampereen kaupunkiin Messukylän alueliitoksen yhteydessä vuoden 1947 alussa. Holvastin alueen ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1964. 
Holvastia palvelee Tampereen kaupungin liikennelaitoksen linja 1. Holvastin lähituntumassa kulkevat myös linjat 8, 17, 29 ja 38. 
Holvastissa on palvellut vuodesta 1993 lähtien Orimuskioski 
Lähin ruokakauppa ja koulu sijaitsevat Leinolassa ja muutaman kilometrin päässä Linnainmaalla on Koillis-Tampereen hyvinvointikeskus nimeltään Koilliskeskus.
Monninjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Kutunjuusto

Kutunjuusto eli vuohenjuusto on vuohenmaidosta tehtyä juustoa. Se valmistetaan lisäämällä maitoon juoksutetta. Näin aikaansaatu juustomassa muotoillaan juustoksi laittamalla se juustokehään, josta ylimääräinen hera valutetaan pois. Sen jälkeen juustoa pidetään suolavedessä suolaantumassa. Aika vaihtelee sen mukaan, miten suolaista juustosta halutaan. Suomessa kutunjuustoa valmistetaan muun muassa Hämeessä.
Ranskalaisesta valkohomevuohenjuustosta käytetään nimitystä chèvre. Se on usein pötkylän tai katkaistun pyramidin muotoinen.
Proottinen liuotin

Proottinen liuotin on liuotin, joka pystyy luovuttamaan tai vastaanottamaan protonin ja muodostamaan vety­sidoksia. Vastaavasti liuotin on aproottinen, jos se ei kykene luovuttamaan tai vastaanottamaan protoneja tai muodostamaan vetysidoksia eli ei ole protogeeninen eli protofiilinen. IUPAC suosittelee termin proottinen liuotin sijasta termiä protogeeninen liuotin. Liuottimen proottisuudella on liuottimen poolisuuden lisäksi merkitystä kemiallisissa reaktioissa.

Liuottimien jako proottisiin ja aproottisiin liuottimiin

Proottiset liuottimet sisältävät usein kovalenttisen sidoksen vedyn ja elektronegatiivisemman alkuaineen kuten typen, hapen tai rikin välillä. Proottisia polaarisia liuottimia ovat muun muassa vesi, karboksyylihapot, amiinit, alkoholit ja ammoniakki. Monella proottisella liuottimella on myös korkea dielektrinen vakio. Proottisilla liuottimilla on usein sekä nukleofiilisia että elektrofiilisiä ominaisuuksia.
Polaarisiksi aproottisiksi liuottimiksi kutsutaan liuottimia, joiden dielektrinen vakio on suurempi kuin 15. Tällaisia ovat esimerkiksi pyridiini, asetoni, asetonitriili, dimetyylisulfoksidi, dimetyyliformamidi ja nitrometaani. Riippuen olosuhteista eräät aproottiset liuottimet kuten asetonitriili voivat kuitenkin toimia joko protoneja vastaanottavina liuottimina esimerkiksi väkevän rikkihapon läsnä ollessa tai protoneja luovuttavina liuottimina erittäin emäksisissä olosuhteissa. Tämän vuoksi IUPAC pitää termiä polaarinen aproottinen liuotin virheellisenä, koska useat sellaiset ovat hyvin heikosti protofiilisia tai protogeenisiä.
Aproottisia liuottimia, jotka eivät luovuta protoneita, ovat muun muassa alifaattiset ja aromaattiset hiilivedyt, esterit, eetterit, ketonit ja nitrobentseeni.
Valkomesikkä

Ulkonäkö ja koko

Valkomesikän pysty varsi voi kasvaa puolitoistametriseksi. Lehdet ovat kolmisormiset. Kasvi kukkii heinäkuusta syyskuuhun valkoisin 4-5 mm pitkin kukin. Kasvi muistuttaa huonokuntoista lupiinia: sen kukat ovat pienemmät ja kukinto harvempi. Kukattomana valkomesikän voi sekoittaa helposti keltakukkaiseen rohtomesikkään (Melilotus officinalis) ja kukallisena volganmesikkään (Melilotus wolgicus).

Levinneisyys

Valkomesikkää tavataan nykyisin Euroopassa Keski-Suomesta etelään, Venäjällä ja lisäksi Yhdysvalloissa.  Se on Turkista lähtenyt tulokaslaji, joka on levinnyt 1600-luvulta alkaen rukiin rikkaruohona ja painolastien mukana. Amerikkaan sitä vietiin kasvatettavaksi karjan rehuksi.

Elinympäristö

Valkomesikkä kestää kuivaa. Sitä tavataan etenkin ratavarsissa, lastauspaikoilla ja satamissa. Sitä myös kasvatetaan maanparannus- ja maisemakasvina ja mehiläisten mesikasvina.

Verenohennuslääke

Verenohennuslääkkeenä käytetty varfariini keksittiin tutkittaessa 1930-luvulla miksi pilaantunut rehuna käytetty valkomesikkä aiheutti eläimille jopa kuolemaan johtaneita verenvuotoja. Vuonna 1939 saatiin selville, että valkomesikälle ominaisen hajun ja maun antanut kumariini muuttui kasvin pilaantuessa dikumaroliksi, joka vähensi veren hyytymiskykyä ehkäisemällä protrombiinin muodostumista. Dikumarolista kehitettiin edelleen 4-hydroksikumariinit jollainen varfariini on.
Keijo Mikola

Keijo Johannes Mikola, vuoteen 1936 Mikkola (21. marraskuuta 1909 Jyväskylä – 8. kesäkuuta 2001 Helsinki) oli Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen johtaja, rannikkotykistön eversti, yleisesikuntaeversti, filosofian kunniatohtori.

Henkilöhistoria

Keijo Mikolan vanhemmat olivat kouluneuvos Juho Mikael Mikkola ja Fanny Maria Sirén ja puoliso vuodesta 1934 opettaja Lahja Kaarina Toivonen. Metsätieteilija Peitsa Mikola oli hänen veljensä.  Mikola tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1928 ja suoritti rannikkotykistön kadettikurssin 1930, kapteenikurssin 1938 ja Sotakorkeakoulun 1946. Hän toimi rannikkotykistön opetusupseerina ja patterin päällikkönä 1930–1934, merivoimien esikunnan toimisto- ja osastopäällikkönä 1940–1945, Merisotakoulun opettajana 1947, sotakorkeakoulun sotahistorian ja strategian opettajana 1948–1958 sekä koulun johtajan apulaisena 1956–1958, ennen tehtäväänsä Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen johtajana 1958–1969. Sotaylioikeuden jäsen Mikola oli 1942–1945. Hän oli tunnettu paitsi historioitsijana, myös esitelmöitsijänä, radio- ja televisioesiintyjänä sekä monien toimikuntien jäsenenä ja asiantuntijana. Hän oli Kylkirauta-lehden päätoimittaja 1958–1960, Sotilasaikakauslehden kirjallisuusarvostelija ja Käpylän seurakunnan pitkäaikainen luottamushenkilö. Filosofian kunniatohtoriksi hänen vihittiin Helsingin yliopistossa 1973.
Algol-muuttuja

Algol-tyyppinen pimennysmuuttuja on kirkkaudeltaan muuttuva tähti, joka on saanut nimensä β Persein eli Algolin mukaan. Valonvaihtelut johtuvat pääosin kahden kirkkaudeltaan ja lämpötilaltaan erisuuruisen tähden peittäessä toisiaan. Tähden kirkkaus on suurimman osan ajasta melko tasainen, kirkkauskäyrässä on syvä pääminimi ja melko matala sivuminimi. Pääminimi johtuu kirkkaamman ja kuumemman tähden pimentymisestä kylmemmän taakse. Tähti on kirkkaustasanteella maksimissa, kun molemmat tähdet näkyvät yhtä aikaa. Algol-tyypissä näin on suurimman osan ajasta.
Algol-tyypin esikuvan Algolin valonvaihtelu on ollut tiedossa pitkän aikaa, mutta se selitettiin johtuvaksi kahdesta tähdestä vasta 1800-luvun loppupuolella. Montanari kirjoitti säännöllisestä vaihtelusta vuonna 1667, ja vuonna 1783 Goodricke mittasi vaihtelun jaksoksi 2,867 vuorokautta. Hän esitti kaksi vaihtoehtoista selitystä: joko tähti käänsi tummemman puolensa maahan päin tai sitä kiersi joku tumma kappale, joka aiheutti osittaisia tähdenpimennyksiä. Vuonna 1881 Edward Charles Pickering vahvisti, että kyse oli kaksoistähdestä.

Algol-tyypistä

Algol-tyypin jakso on 0,1 – 10 000 vuorokautta. UX Ursae Majoris -muuttujat ovat Algol-muuttujia, joiden jakso on 0,07–0,5 päivää, kirkkauden vaihtelu alle 1,5 magnitudia ja absoluuttinen kirkkaus +2 – +4. Tähtien massahävikki on yli 10⁻⁸ Auringon massaa vuodessa.

Algol-tyyppiä muistuttavia pimennysmuuttujia

Zeta Aurigae -tyypin pimennysmuuttujassa on G- tai K-tyypin keltainen tai oranssi jättiläinen ja B-tyypin pääsarjan tähti. Kun oranssi jättiläinen laajenee, massavirta tähtien välillä alkaa, koska jättiläistähti täyttää Rochen silmukan. VV Cephei -tyypin muuttujissa suurempi tähti on tyypin M punainen jättiläinen.

Aktiivisia pimennysmuuttujia

Joillain pimennysmuuttujilla havaitaan voimakas kromosfäärin aktiivisuus. W Serpentis -tähdet ovat aktiivisia Algol-systeemejä. RS Canum Veneticorum -tähdet ovat spektriluokan F tai myöhäisempiä tähtiä, ja BY Draconis -tähdet muistuttavat RS Canum Venaticorum -tähtiä.
Dmitri Karpov

Muuta

Karpov on naimisissa kazakstanilaisen seitsenottelijan Irina Karpovan kanssa.
East Office

East Office (virallisesti East Office of Finnish Industries eli 'Suomalaisen teollisuuden Idän toimisto') on 24 suomalaisen osakkaan omistama osakeyhtiö, jonka tavoitteena on vahvistaa omistajiensa Venäjä-suhteita. East Office kokoaa omistajiensa käyttöön tietoja erityisesti Venäjän taloudellisesta ja poliittisesta kehityksestä.
East Officen johdossa on Suomen valtion palveluksessa olleita henkilöitä. Sen hallituksen puheenjohtaja on entinen pääministeri ja entinen Nokian johtaja Esko Aho. Toimitusjohtajana on toiminut Raimo Valo ja vuodesta 2017 Ilkka Salonen.

Omistajat

Omistajina on suomalaisia suuryrityksiä. Ulkoasiainministeriö ja Elinkeinoelämän keskusliitto ovat East Officen kumppaneita.
East Officen osakasyrityksiä ovat Atria, Cargotec, Fazer Group, Finnair, Fortum, Posti Group, Kesko, KONE, Konecranes, Lemminkäinen, Metso, Neste, Nokian Renkaat, Oriola, Outokumpu Oyj, Paroc, Ruukki, Sanoma, Stockmann, Tikkurila, UPM, VR Group, Wärtsilä ja YIT.
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – naisten säilän joukkuekilpailu

Karsinnat

Olympiaturnaukseen pääsee mukaan yhteensä kahdeksan maata. Maat päätetään FIEn rankingin mukaan 4. huhtikuuta 2020. Neljä rankingin parasta maata pääsevät mukaan suoraan olympiaturnaukseen. Tämän jälkeen otetaan tarkasteluun rankingissa sijoilla 5.–16. olevat maat: jokaisen maa-alueen paras maa tällä sijavälillä pääsee mukaan olympialaisiin. Maa-alueet ovat Eurooppa, Aasia-Oseania, Afrikka ja Amerikka. Jos jonkin maa-alueen yksikään maa ei ole sijoilla 5.–16., tällöin turnaukseen pääsee järjestyksessä seuraava maa riippumatta maa-alueesta. Näiden lisäksi Japanilla on kahdeksan omaa kiintiöpaikkaa, jotka se saa käyttää haluamallaan tavalla, jolloin maita saattaa olla mukana 9.
Heino Aspelin

Heino Lemmitty Aspelin (18. heinäkuuta 1881 Helsinki – 16. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, pilapiirtäjä, sarjakuvantekijä ja mainosgraafikko.
Aspelinin vanhemmat olivat professori, valtionarkeologi Johan Reinhold Aspelin ja Anna Sofie Elisabeth Nielsen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli arkkitehtuuria Polyteknillisessä opistossa ja sitten kuvataidetta äitinsä kotikaupungin Kööpenhaminan taideakatemiassa vuodesta 1903. Vuodet 1905–1906 hän vietti Pariisissa.
Aspelin alkoi piirtää karikatyyrejä Kööpenhaminassa. Hänen piirroksiaan julkaistiin etenkin pilalehti Tuulispäässä, mutta myös ulkomaisissa lehdissä. Hän suunnitteli myös muun muassa kirjankansia ja mainoksia. Suomen itsenäistyttyä pilalehtien tarve pieneni, ja Aspelin työskenteli myöhempinä vuosinaan muun muassa Suomen Arkkitehtiliitossa, kirjapainossa ja pankkiiriliikkeessä.
Aspelin oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia sarjakuvantekijöitä. Tuulispäässä julkaistiin hänen sarjakuvaansa nimeltä Väkevämies.
Kyle Kulinski

Kyle Kulinski (syntynyt  31. tammikuuta 1988) on yhdysvaltalainen keskusteluohjelman juontaja ja sosiaalidemokraattinen poliittinen kommentaattori. Kulinski on Secular Talk -keskusteluohjelman ja The Kyle Kulinski Show'n juontaja. Tammikuussa 2017 Kulinski liittyi yhteen Cenk Uygurin ja Bernie Sandersin presidenttikampanjan aiempien johtajien kanssa perustaakseen Justice Democrats -liikkeen.
Djamel Zidane

Maajoukkueura

Zidane edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1975–1988 pelaten 15 ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 8. tammikuuta 1975 Albaniaa vastaan. Zidane pelasi muun muassa kahdet MM-kisat vuosina 1982 ja 1986.