google/wiki40b huggingface dataset:
Molitva russkih

Molitva russkih (ven. Молитва русских, suom. ”venäläisten rukous”) oli Venäjän keisarikunnan kansallislaulu vuosina 1815–1833.
Tsaari Aleksanteri I kannatti kansallislaulun käyttöönottoa Venäjällä Ranskan ensimmäisen imperiumin kukistuttua. Sävelmä otettiin Britannian kansallislaulusta God Save the King ja sanat tähän sävelmään kirjoitti Vasili Žukovski.
Vuonna 1833 Molitva russkih korvattiin Bože, Tsarja hranilla, jota pidetään myös oikeastaan Venäjän ensimmäisenä kansallislauluna niin sävelmältään kuin omaperäisemmiltä sanoiltaan. Myös toista aikansa suosittua laulua, Grom pobedy, razdavaisja! pidetään ensimmäisenä kansallislauluna, vaikkei se koskaan saanutkaan virallista statusta.

Sanat

Боже, Царя храни!

Славному долги дни

Дай на земли!

Гордых смирителю,

Слабых хранителю,

Всех утешителю —

Всё ниспошли!
Перводержавную

Русь православную

Боже, храни!

Царство ей стройное!

В силе спокойное!

Всё ж недостойное

Прочь отжени!
О, Провидение!

Благословение

Нам ниспошли!

К благу стремление,

В счастье смирение,

В скорби терпение

Дай на земли!
Georges Leclerc de Buffon

Georges-Louis Leclerc, Buffonin kreivi, yleisesti myös Buffon, (7. syyskuuta 1707 Montbard – 16. huhtikuuta 1788 Pariisi), oli ranskalainen luonnontutkija, matemaatikko, biologi, kosmologi ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Buffonin teoriat vaikuttivat kahteen luonnontieteilijöiden sukupolveen. Erityisen voimakas vaikutus hänellä oli Jean-Baptiste Lamarckin ja Charles Darwinin ajatuksiin. Buffonin kylä sijaitsee Burgundin alueella, ja siellä oli Leclercin suvun kotilinna.

Elämäkerta

Buffonin isä oli Benjamin Leclerc, joka hoiti Montbardin suolavaraston puheenjohtajan tehtävää, ja äiti oli Anne-Christine Marlin. Perheeseen syntyi Georgesin jälkeen vielä neljä lasta. Hänen useat sukulaisensa olivat kuninkaan ja Savoijin herttuan virkamiehiä.
Anne-Christine ja Georges Leclerc perivät vuonna 1717 Anne-Christinen enon, Georges-Louis Blaisot'n, kokoaman omaisuuden ja 
Benjamin Leclerc saattoi näin ostaa Buffonin läänitysalueen, joka sijaitsi kuusi kilometriä Montbardin kaupungista. Tilan hän osti Jean Bouhierilta, joka toimi Burgundin parlamentin puheenjohtajana. Lisäksi hän osti myös santarmiston komisarion viran, jonka hän kuitenkin muutaman vuoden kuluttua myi edelleen. Sen tilalle hän hankki Burgundin parlamentin neuvonantajan viran. Parlamentti toimi Dijonissa, joten perhe muutti sinne.
Käytyään koulunsa jesuiittojen opetuksessa Buffon aloitti oikeustieteen opiskelun ja sai loppututkinnon vuonna 1726. Suvun pettymykseksi hän kuitenkin aloitti matematiikan ja kasvitieteen opiskelun Angersissa vuonna 1728. Opiskeluaikanaan hän surmasi kaksintaistelussa nuoren kroatialaisen upseerin ja joutui lähtemään yliopistosta.

Ensyklopedisti

Buffon tuli tunnetuksi eritoten mittavasta kirjallisesta tuotannostaan, jossa keskeinen teos on Histoire naturelle, générale et particulière, avec la description du Cabinet du Roy. Teos ilmestyi 36 niteen laajuisena vuosina 1749–1789. Niteistä kahdeksan ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen, ja ne toimitti painokuntoon Bernard Lacépède.
Teoksen oli määrä sisältää kaikki se tieto, jota luonnontieteistä oli kirjoitushetkellä saatavana. Juuri tässä teoksessa hän toi ensimmäistä kertaa esille ihmisen ja apinan yhtäläisyyden ja niiden sukulaisuuden menneisyydessä. 
Buffon ei tehnyt yksin koko teosta, vaan hänellä oli lukuisia yhteistyökumppaneita, kuten Philippe Guéneau de Montbeillard, Barthélemy Faujas de Saint-Fond, Gabriel Bexon ja Charles-Nicolas-Sigisbert Sonnini de Manoncourt.
Buffon kiinnitti paljon huomiota kirjan kuvitukseen, josta vastasivat Jacques de Sève ja François-Nicolas Martinet. Kirjassa on lähes 2000 kuvasivua, joiden eläimet on tehty huolellisesti estetiikan ja anatomian sääntöjä noudattaen. Teos oli suunnaton menestys, ja sitä voidaan verrata lähes Denis Diderot'n samaan aikaan ilmestyneen Encyclopédien menestykseen ja suosioon. Kirjasta otettiin kolme uusintapainosta kuuden viikon aikana ja sitä ryhdyttiin kääntämään saksaksi, englanniksi ja hollanniksi melkein heti sen ilmestyttyä.
Teoksen on sanottu vaikuttaneen paljon niin biologian, geologian, antropologian kuin kosmologiankin kehittymiseen.
Australsaaret

Historia

Australsaaret oli kaikista Ranskan Polynesian saariryhmistä viimeinen, joka asutettiin. Sen ensimmäiset asukkaat saapuivat Tahitilta 1000-1300-luvuilla. Eurooppalaiset löysivät saaret 1700-luvulla. Saarista ensimmäisenä löydettiin Rurutu, jonka James Cook näki vuonna 1769. Raevavae löydettiin vuonna 1775, Tubuai vuonna 1777, Rapa vuonna 1791 ja Rimatara vuonna 1811. Saaret ovat kuuluneet Ranskalle 1800-luvulta lähtien.

Kielet

Saarilla puhutaan tubuain eli australin kieltä, josta jokaisella asutetulla saarella on oma murteensa. Rapan saarella puhutaan rapaa, jota myös pidetään joskus tubuain murteena.
Galaksienvälinen tähti

Galaksienvälinen tähti (eli intergalaktinen tähti) on tähti, joka on karannut kotigalaksinsa gravitaatiosta ja matkaa itsenäisesti galaksienvälisessä avaruudessa.

Löytyminen

Yleinen uskomus, että tähtiä voi esiintyä vain galakseissa, kumoutui galaksienvälisten tähtien löytymisellä vuonna 1997. Ensimmäiset havaittiin Neitsyen galaksijoukossa, missä niitä arvioidaan olevan 10¹² (biljoona).

Muodostuminen

Syytä näiden tähtien karkaamiseen galakseistaan ei tarkkaan vielä tunneta, mutta paras teoria esittää kahden galaksin törmäämistä syyksi sille, että suunnaton määrä tähtiä sinkoutuu galaksienväliseen avaruuteen.
Toisen teorian mukaan (kuva alla) supermassiiviset mustat aukot aiheuttavat tähtien poistumisen.

Havaitseminen

Vuonna 1997 Hubble-avaruusteleskooppi löysi suuren joukon intergalaktisia tähtiä Neitsyen tähtijoukosta. Toinen ryhmä karanneita galaksienvälisiä tähtiä löydettiin Sulatusuunin galaksijoukosta.

Massa

Näiden tähtien tarkkaa massaa ei tiedetä; on arvioitu niiden muodostavan jopa 10 prosenttia Neitsyen galaksijoukon tähdistä. Galaksienväliset tähdet voivat siten olla massiivisempia kuin yksikään galaksijoukon 2 500 galaksista. Tähdet ovat kirkkaita punaisia jättiläisiä, eli ne ovat elinkaarensa loppupäässä.

Sijainti

Galaksienväliset tähdet sijaitsevat noin 300 000 valovuoden etäisyydellä lähimmästä galaksista.
Rock Band 2

Pelaaminen

Rock Band 2:ssa soitetaan kitaralla, rummuilla ja bassokitaralla. Pelaajat seuraavat ruudulla näkyviä nuotteja ja painavat samalla nappeja. Pelissä on myös laulu. Pelissä voi joko pelata yksinpeliä tai moninpeliä. Pelissä on neljä vaikeusastetta: Easy (helppo), Medium (keskitaso), Hard (vaikea) ja Expert (asiantuntija). Rummuilla pelaaminen tapahtuu samalla tavalla ruudulla näkyvien nuottien mukaan rumpujen ja pedaalin hakkaamisella. Laulamisessa seurataan ruudulla vaakasuoraa sanastoa.

Pelimuodot

"Quick Play" -muodossa valitaan yksinkertaisesti biisilistalta yksi tai useampi biisi, jonka haluaa soittaa yksin tai kaverien kanssa. "World Tour" -muodossa pelaajat voivat luoda oman bändin virtuaalihahmoista, joita voi muokata esimerkiksi ostamalla vaatteita ja muokkaamalla kampausta. World Tour -muodossa pelaajia palkitaan edistymisellä uusilla keikoilla ja faneilla, millä saa avattua lisää keikkoja. Bändille voi myös palkata managereja, jotka antavat bonuksia tiettyihin ominaisuuksiin, kuten palkkaan ja fanien määrään. "Training (harjoittelu), missä pelaajaa opastetaan pelaamiseen. "Score Duel" ja "Tug of War" ovat moninpelimuotoja, missä pelaajien on saatava vastustajaansa isommat pisteet tai yhdessä saada mahdollisimman hyvät pisteet.

Rock Band Store

Rock Band -pelisarjan Xbox 360-, PS3-, Wii- ja PlayStation Portable -versioissa voi ladata rahaa vastaan tai ilmaiseksi lisää kappaleita pelin nettikaupasta, joka tunnetaan nimellä Rock Band Store. Nettikaupassa voidaan käyttää samaa valuuttaa kuin konsolin omien palvelujen kaupoissa, kuten Microsoft Pointseja. Kappaleita voi ostaa yksittäin, biisipaketteina ja kokonaisina albumeina. Ostetuille kappaleille ei ole hyvitystä.
Puisseguin

Talous

Kunnan tärkein elinkeino on viinintuotanto. Kunnan viinintuotantoalue Puisseguin-Saint-Émilion on saanut AOC luokituksen, ja se on osa laajempaa Bordeaux’n viinialuetta.

Historia

Kunnan alueella tapahtui vakava liikenneonnettomuus 23. lokakuuta 2015. Kuorma-auton ja linja-auton kolaroinnissa 43 ihmistä menetti henkensä.
Pryluky

Historiaa

Paikkakunta mainitaan jo Kiovan Rusin aikana vuonna 1092 suojavarustuksena. Vuodesta 1362 se kuului Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuuteen ja  vuodesta 1569 Puolan alaisuuteen. Kaupunkioikeudet se sai 1783. Maatalous ja tupakkateollisuus olivat paikkakunnan pääelinkeinoja ennen laajempaa Neuvostoliiton ajan teollistumiskehitystä 1930-luvulta lähtien. Sittemmin se kehittyi teollisuus- ja rautatiekaupunkina. Kaupungissa on koneenrakennusta, kemian ja petrokemian teollisuutta, rakennusmateriaalituotantoa ja puunkäsittelyyn, tekstiilituotantoon ja ruuanvalmistukseen sekä tupakkaan keskittynyttä teollisuutta.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu useita barokkityylisuuntaan luettuja kirkkoja ja muita rakennuksia 1700- ja 1800- luvuilta.

Liikenneyhteydet

Pryluky sijaitsee maan päärautatieverkon varrella; kaupungissa on uusi rautatieasema. Maantieyhteyksistä merkittävimpiin kuuluu Kiovan suunnalta saapuva kantatie H-07 (Brovary– Pryluky– Romny– Sumy– Venäjän raja). Satelliittikuvissa näkyy 5 kilometriä kaupungin länsipuolella sijaitseva (entinen sotilas)lentokenttä.
Mr. Breathless

Mr. Breathless (oik. Marko Julkunen) on espoolainen rock and roll -laulaja ja pianisti. Hän aloitti julkiset esiintymiset vuonna 1989, esittämällä kappaleita sekä englanniksi että suomeksi. Mr. Breathless kruunattiin Rockkuninkaaksi vuonna 1994. Hänen levyillään on vieraillut monia kuuluisia suomalaismuusikoita, kuten Esa Pulliainen, Jorma Kääriäinen, Vesa Anttila ja Topi Sorsakoski. Mr. Breathless on myös keikkaillut paljon mm. Agents-yhtyeen kanssa. Mr. Breathless keikkailee nykyisin soolona sekä Esa Pulliainen C-Combon kanssa.
Tuottajana ja kitaristina Mr. Breathlessin levytyksissä toimii Esa Pulliainen.
Vuonna 2008 Mr. Breathless äänitti levyllisen yhden nuoruutensa esikuvan Crazy Cavan and the Rythm Rockers -yhtyeen materiaalia. Levyn nimeksi tuli Mr. Breathless plays Crazy Cavan (Goofin records 6153).
Alkuvuodesta 2010 Mr. Breathless 20-vuotisjuhlakonsertin Helsingissä. Vuoden 2010 alussa julkaistaan myös uudelleen masteroituina Mr. Breathlessin kaksi jo loppuunmyytyä levyä Face It ja Time To Rock samalla levyllä (Goofin Records 6162).
Kesällä 2010 julkaistiin uusin Mr. Breathless albumi Dirty Dirty Feeling (2Saints Records 2SR001)
2011 Mr. Breathless ja Varjokuva -bändi aloittivat yhteisesiintymiset joiden myötä vuonna 2012 julkaistiin Mr. Breathless&Varjokuva Live At Parola (AXR Music AXF147), joka on mielenkiintoinen dokumentti kokoonpanon keikalta huhtikuisena iltana Parolan Satulinna huvikeskuksessa.2015 Mr Breathless ja Esa Pulliainen C Combo julkaisivat uuden Keep On Rockin levyn(Turenki Records)tämä julkaistiin myös LP painoksena joka on Mr Breathlessin ensimmäinen vinyyli levy.
Scooter

Historia

Alun perin yhtye aloitti sivuprojektina vuonna 1994, jolloin yhtyeen ensisingle Vallée de larmes nousi Saksan dance-listan kahdeksanneksi. Samana vuonna Scooter soitti ensimmäisen live-esiintymisensä Hampurissa. Vokalisti H. P. Baxxter aloitti tuolloin musiikin päälle huutamisen, josta tuli myöhemmin yhtyeen tavaramerkki.
Suomessa Scooter on ollut suosituimmillaan 1990-luvun puolenvälin jälkeen, jolloin yhtyeen albumit Age of Love ja No Time to Chill sekä single Fire! myivät kultaa. Albumi No Time to Chill vietti Suomen albumilistan ykkösenä kuusi viikkoa putkeen syksyllä 1998.
Kansainvälisesti menestyksekkäin vuosi Scooterille oli 2002, kun yhtyeen kuusi singleä nousivat Ison-Britannian singlelistan top-20:een. Näistä korkeimmalle ylsi Ramp! The Logical Song – sijalle kaksi. Vuonna 2008 yhtye teki näyttävän paluun Ison-Britannian listoille, kun Jumping All Over the World -albumi nousi suoraan albumilistan ykköspaikalle. Albumilta julkaistiin singlet The Question Is What Is The Question?, And No Matches, Jumping All Over the World ja I'm Lonely. Lokakuussa 2008 albumista julkaistiin kahden CD:n erikoisjulkaisu nimellä Jumping All Over The World – Whatever You Want.
Scooterin neljästoista studioalbumi Under the Radar Over the Top julkaistiin 2. lokakuuta 2009. Sitä ennen albumilta julkaistiin singlet J'adore Hardcore ja Ti Sento. 27. marraskuuta 2009 julkaistiin kolmas single The Sound Above My Hair. 12. maaliskuuta 2010 julkaistu neljäs Stuck on Replay -niminen single valittiin vuoden 2010 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen viralliseksi tunnuskappaleeksi. Scooter aloitti myös maaliskuun kestäneen Under the Radar Over the Top -kiertueen vuonna 2010.
Scooter julkaisi ”Friends Turbo” -nimisen singlen 15. huhtikuuta 2011. Kappale sisältää samplen Scooterin omasta ”Friends” -kappaleesta. Syksyllä 2011 julkaistu ”The Big Mash Up” -albumi eroaa dubstep-tyylilajillaan aikaisemmista Scooter-tuotannosta.
Scooterin 20 vuotta kestäneen uran kunniaksi yhtye ilmoitti 2013 uudelleenjulkaisevansa kaikki 15 ensimmäistä albumiaan uudelleenmasteroituna osana ”20 Years Of Hardcore Expanded Edition” -sarjaa. Uudelleenjulkaisut sisältävät alkuperäisen albumin lisäksi myös bonus-cd:n, jossa on bonuskappaleita sekä remixejä.
Scooterin internetsivuilla ilmoitettiin 15.10.2013 yhtyeen toisen perustajajäsenen lähtemisestä yhtyeestä. Rick J. Jordan on päättänyt jättää yhtyeen 20 Years of Hardcore -kiertueen jälkeen ja keskittyä soolouraan ja omaan perheeseensä.
Yhtye aiheutti diplomaattisen selkkauksen esiintyessään Venäjän sotilaallisesti miehittämällä Krimin niemimaalla 4. elokuuta 2017. Ukrainan valtionsyyttäjä ilmoitti 5. elokuuta avanneensa yhtyeen jäseniin kohdistuvan rikostutkinnan epäillystä valtionrajarikoksesta ja pyytävänsä virka-apua Saksan viranomaisilta. Saksalainen europarlamentaarikko Rebecca Harms kritisoi konsertin vuoksi yhtyettä Krimillä ihmisoikeusrikoksiin syyllistyneen Venäjän presidentin Vladimir Putinin tukemisesta.
Isan

Isan (myös Isaan, Isarn, Issan, tai Esarn; isaniksi/thaiksi อีสาน) on Thaimaan koillinen osa. Se on Thaimaan osista suurin. Se sijaitsee Khoratin ylängöllä. Aluetta rajaa pohjoisessa ja idässä Mekong-joki, etelässä Kambodžan raja. Lännessä alueen erottaa Pohjois- ja Keski-Thaimaasta Phetchabunin vuoristo. Isanin pinta-ala on 160 000 km² ja väkiluku 20 825 000.
Harkovan alue

Väestö

Asukkaista 80,1 prosenttia asui kaupungeissa tai kaupunkityyppisissä taajamissa ja loput 19,9 prosenttia maaseudulla (2012).  Kaupungistuminen oli jatkunut vuoden 2001 väestönlaskennan jälkeen, sillä tuolloin asukkaista kaupunkilaisia oli 78,5 prosenttia.
Harkovan alueen väestöstä etniseltä taustaltaan ukrainalaisia oli 70,7 prosenttia, venäläisiä 25,6 prosenttia ja  valkovenäläisiä 0,5 prosenttia (2001). Muita etnisiä ryhmiä oli kutakin tätä vähemmän.  Harkovan alueella ukraina oli äidinkielenä 53,8 prosentilla ja venäjä 44,3 prosentilla (2001). Etniseltä taustaltaan venäläisistä äidinkielekseen ukrainan ilmoitti 4,3 ja venäjän 95,6 prosenttia vastaajista (2001). Käytännössä paikoin puhutaan myös venäjän ja ukrainan sekoitusta, suržykia.
Alueen hallinnollinen keskus on Harkovan kaupunki (2013 alun väkilukuarvio: 1 451 028 as.), joka on Ukrainan 2. suurin kaupunki ja jossa asuu yli puolet koko alueen asukkaista. Harkovan alueen keskikokoisia, kooltaan 20 000–60 000 asukkaan kaupunkeja tai taajamia ovat: Lozova (58 307 as.), Izjum (51 511 as.),  Tšuhujiv (32 279 as.), Pervomaiskyi (31 061 as.), Balaklija (29 499 as.), Kupjansk (29 487 as.), Pisotšyn (kaupunkityyppinen taajama, 22 658 as.), Merefa (22 280 as.), Ljubotyn (21 909 as.) ja Kransohrad (21 332 as.).
Oheinen taulukko kuvaa Harkovan alueen väestökehitystä virallisten väestönlaskentojen (1959–2001) ja Ukrainan tilastokeskuksen arvion (2013) perusteella. Väkiluku oli vuoden 2013 alkuun mennessä vähentynyt 14,1 prosenttia Neuvostoliiton aikaiseen vuoden 1989 väestönlaskentaan verrattuna.

Talous

Harkovan alue on merkitävä ukrainalainen teollisuus-, maatalous-, tiede- ja kulttuurikeskittymä. Alue tuottaa 5,9 prosenttia maan teollisuustuotannon määrästä. Harkovan alueella on erityisesti koneenrakennusta, laitevalmistusta sekä polttoaineisiin, energiatalouteen ja sähkötekniikan liittyviä yrityksiä samoin kuin maatalousalan ja elintarvikejalostuksen toimijoita.
Ukrainan tilastokeskus Ukrstatin vuoden 2011 tilastojen mukaan Harkovan alue tuotti 76,866  miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH), joka oli vuoden 2011 lopun virallisin vaihtokurssein 7,46 miljardia euroa. Tämä oli 5,9 prosenttia Ukrainan  bruttokansantuotteesta. Jokaista alueen asukasta kohti tämä on vain 27,966 tuhatta hryvniaa eli noin 2 716 euroa vuodessa. Tämä oli kuitenkin 98 % Ukrainan keskiarvotasosta.
Vuonna 2013 keskimääräinen palkkataso alueella oli 2  975 UAH eli 289 euroa.
Pallokerho-35

Viipurin Pallokerho

PK-35:n historia ulottuu toista maailmansotaa edeltäneeseen Viipuriin, jossa paikallisten nuorten jalkapalloilijoiden aloitteesta perustettiin syyskuussa 1935 seura nimeltään Viipurin Pallokerho (ViPK). Parhaimmillaan vuonna 1939 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa pelanneen ViPK:n hyvin alkuun lähtenyt toiminta katkesi saman vuoden marraskuussa alkaneeseen talvisotaan.

Muutto Helsinkiin

Toisen maailmansodan jälkeen Helsinkiin päätyneet viipurilaiset päättivät jatkaa seuran toimintaa uudessa kotikaupungissa. Uudelleenperustamiskokous järjestettiin tammikuussa 1948, ja seuran nimeksi valittiin Pallokerho-35, koska Neuvostoliitton painostuksesta sodassa menetettyjen paikkakuntien nimien käyttö ei ollut tuolloin suvaittavaa. Seuran toiminta keskittyi 1950-luvun puolessavälissä Kallion kaupunginosaan, kunnes painopiste siirtyi ensin Pakilaan ja sitä kautta muihin Pohjois-Helsingin vastarakennettuihin kaupunginosiin. Seura pelasi tuolloin piiri- ja aluesarjoissa.

Kolmosesta liigaan

PK-35:n huippuhetket ajoittuvat 1990-luvun puoleenväliin, jolloin lähiöseuraksi profiloitunut PK-35 nousi Pasi Rautiaisen valmentamana Kolmosesta aina Veikkausliigaan asti. Seura pelasi Kakkosessa 1995–1996, Ykkösessä 1997 ja Veikkausliigassa 1998. Esikoiskausi 1998 liigassa päättyi kolmanteen sijaan ja eurocup-paikkaan. Seura ylsi myös Suomen cupin loppuotteluun, jossa paikallisvastustaja Helsingin Jalkapalloklubi oli vahvempi maalein 3–2. Kaudelta 1998 on myös peräisin PK-35:n yleisöennätys, 3 735 katsojaa, kotiottelussa HJK:ta vastaan. Seuralla oli kuitenkin taloudellisia vaikeuksia, minkä myötä uutta jalkapallostadionia Helsinkiin rakennuttanut jääkiekkoseura Jokerien omistaja Hjallis Harkimo osti edustusjoukkueen ja muutti sen nimeksi FC Jokerit.
PK-35 ei kuollut Jokerien perustamiseen, vaan jatkoi pelaamista alasarjoissa ydinalueinaan Pihlajamäki ja Pukinmäki. Kolmosessa pelanneesta reservijoukkueesta tuli uusi edustusjoukkue. Vuonna 2001 joukkue nousi Kakkoseen ja kauden 2004 päätteeksi Ykköseen. Kaudet 2005–2007 PK-35 vietti ”evakossa” Myllypuron liikuntapuiston ykkösnurmella (kapasiteetti 1 000). Kauden 2008 alla seura ja kaupunki kuitenkin päättivät, että yleisötapahtumia ja olosuhteita on jatkossa helpompi kehittää Pukinmäen liikuntapuistossa, ja kaudeksi 2008 seura palasikin Pukinmäkeen.

Toiminnan muuttuminen

Kaudeksi 2015 PK-35:n Kolmosessa pelaava miesten edustusjoukkue irtautui Vantaan Jalkapalloseurasta. Seura on helsinkiläinen ja se edusti kaudella 2015 pelkästään PK-35 Helsinkiä. Joukkuetta valmensivat Jukka Silander, Raimo Aaltonen sekä Timo Viljamaa. Joukkue pelaa kauden 2015 kotiottelunsa Pihlajamäessä Aava Areenalla. Kaudella 2017 PK-35 miesten edustusjoukkue pelasi edelleen Kolmosessa ja joukkuetta valmensivat Jarkko Siikava, Tuomo Berg ja Kim Raimi. Kaudella 2017 PK-35 sijoittui lohkossaan kolmanneksi ja kaudella 2018 toiseksi, kolme pistettä Kakkoseen nousseen EPS:n jälkeen. Kaudella 2019 joukkueessa pelaa muun muassa Esa Terävä.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1983–1984

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi suoraan seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Sijalle 16 sijoittunut joukkue pelasi 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan kaksiosaisen nousukarsinnan, jonka voittaja sai paikan 1. Bundesliigassa.

Joukkuemuutokset kaudesta 1982–1983

Karlsruher SC ja Hertha BSC putosivat suoraan 2. Bundesliigaan edellisen kauden päätteeksi. Heidät korvasivat SV Waldhof Mannheim ja Kickers Offenbach. Kolmas putoaja oli FC Schalke 04, joka hävisi Bayer Uerdingenille kaksiosaisen karsinnan yhteismaalein 4–2.

Kauden yhteenveto

Mestaruuden voitti VfB Stuttgart. Mestaruustaistelu oli erittäin tiukka, kun peräti kolme joukkuetta (Suttgartin lisäksi HSV ja Borussia Mönchengladbach) keräsi kauden aikana 48 pistettä. Vielä viimeisellä kierroksella HSV:lla oli mahdollisuus nousta ohi Stuttgartin, kun joukkueet pelasivat keskinäisen ottelun, mutta HSV:n 0–1 vierasvoitto ei riittänyt mestaruuteen saakka. Stuttgartilla oli joukkueista paras maaliero (+46, +39, +33), joten se voitti historiansa ensimmäisen Bundesliigan ja kaikkiaan kolmannen Saksan mestaruutensa.
2. Bundesliigaan putosivat suoraan Kickers Offenbach ja 1. FC Nürnberg. Karsijan paikalle sijoittui Eintracht Frankfurt, joka voitti kaksiosaisen karsinnan 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta MSV Duisburgia vastaan yhteismaalein 6–1.
Maalipörssin voitti Bayern Münchenin Karl-Heinz Rummenigge 26 maalillaan.
Suomalaisista Bundesliigassa esiintyi ainoastaan Arminia Bielefeldin keskikenttäpelaaja Pasi Rautiainen.
32. kierroksella tehtiin kaikissa peleissä yhteensä peräti 53 maalia, joka on Bundesliigan ennätys yhdeltä kierrokselta. Myös koko kauden maaliennätys laitettiin uusiksi, kun maaleja syntyi kaikkiaan 34 kierroksen aikana yhteensä 1084.
Alfit

Alfit olivat germaanisen ja skandinaavisen mytologian keijukaisia. Esimerkiksi Eddassa kerrotaan valonkeijuista (ljósálf), jotka asuvat pilvien päällä ja loistavat valoa, sekä pimeänkeijuista (døkkálf), jotka ovat pikimustia.