google/wiki40b huggingface dataset:
Bolšoi Dvor

Maantiede ja asutus

Bolšoi Dvorin kunnan pinta-ala on 650,25 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Borin, Boksitogorskin, Pikaljovon ja Samoilovon kuntiin sekä Leningradin alueen Tihvinän piiriin. Pinta-alasta 89,0 % on metsää, 8,4 % maatalousmaata ja 1,4 % asuinaluetta.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Säsjokeen laskeva Tihvinänjoki ja suurin järvi Dymskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, kalkkikivi, hiekka, sora ja savi.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 48 kylää tai muuta asutuskeskusta: Astratšin kylä ja asemataajama, Balamutovo, Belyi Bor, Berednikovo, Bolšoi Dvorin asemataajama, Borisovo, Borki, Burkovo, Dereva, Dymin kylä ja asemataajama, Galitšno, Goreluha, Goruška, Hitinitši, Jakovlevo, Krasnyi Bronevik, Leningradski Šljuz, Malyi Rutšei, Masljanaja Gora, Mihailovskije Kontsy, Minetskoje, Muljovo, Novinka, Olonetski Šljuz, Orlovski Šljuz, Ostrov, Padihino, Pavlovskije Kontsy, Porog, Rybežka, Selištše, Sinjonka, Starina, Trufanovo, Tšernitsy, Turkovo, Turlinski lesopunkt, Uljanovštšina, Usadištše-Dymi, Vasiljovo, Veliki Dvor, Veretje, Vratšovo, Zapolje, Zaretšje ja Zinovja Gora. Toiseksi suurin asutuskeskus on lähes 200 asukkaan Dymi. Seitsemällä paikkakunnalla ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia

Kunnan alue kuului keskiajalla Novgorodin Äänisen viidennekseen ja myöhemmin Novgorodin läänin Tihvinän kihlakuntaan. Vanhin kylä on vuonna 1242 mainittu Dymin pogosta. 1800-luvun alussa rakennettiin seudun läpi kulkenut Tihvinän kanavajärjestelmä. Toisen maailmansodan aikana saksalaisten hyökkäys pysäytettiin Astratšin kylän luona.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114 sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Astratšin, Bolšoi Dvorin ja Dymin asemat. Kylistä on linja-autoyhteydet Pikaljovoon, Tihvinään ja Boksitogorskiin. Bolšoi Dvorin asemalla pysähtyvät ainoastaan Pietarin ja Babajevon väliset paikallisjunat.
Paikallisia elinkeinoja ovat puunhankinta ja pienimuotoinen puunjalostus, maatalous ja erilaiset palvelut. Maataloutta edustaa kaksi maatalousyritystä, joukko yksityistiloja ja asukkaiden palstaviljelmät. Suurin osa työvoimasta työskentelee Pikaljovossa, Tihvinässä, Boksitogorskissa tai Pietarissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuurikeskus, kirjasto, lääkintäasema, yleinen sauna ja kauppa. Astratšissa ja Dymissa on kahvilat ja Zinovja Gorassa huoltoasema kahviloineen.

Nähtävyydet ja matkailu

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1769 rakennettu Usadištše-Dymin kirkko, Krasnyi Bronevikissa sijaitsevat Antonijevo-Dymskin luostarin rakennukset, Galitšnon kartano ja toisen maailmansodan muistomerkit. Matkailupalveluja ei ole. Seudulla on pietarilaisten ja tihvinäläisten kesäasutusta
Daniel Paille

Junioriura

Paille pelasi kotikaupunkinsa joukkueessa Welland Cougarsissa Ontarion paikallista juniorisarjaa kauden 1999–2000. Kesällä 2000 Guelph Storm varasi hänet kuudentena pelaajana OHL:ään. Paillen tulokaskausi toi siellä 64 runkosarjaottelussa tehot 22+31=53, joilla hän oli Stormin neljänneksi paras pistemies. Toisella kaudellaan 2001–2002 Paille teki 57 pistettä ja Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella numerolla 20 NHL:n varaustilaisuudessa 2002.
Kaudella 2002–2003 Paille teki Stormissa 54 ottelussa tehot 30+27=57 ja oli Dustin Brownin jälkeen Stormin toiseksi paras pistemies ja maalintekijä. Hän oli kevään 2003 pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä kahdeksalla osumallaan. Paillen paras OHL-kausi oli hänen viimeinen kautensa 2003–2004. Hän teki 59 runkosarjaottelussa tehot 37+43=80 ja oli Stormin toiseksi paras pistemies Martin St. Pierren jälkeen. Paille sijoittui OHL:n maalipörssissä kahdeksanneksi Kingston Frontenacsin Eric Himelfarbin ja London Knightsin Dave Bollandin kanssa. Hän voitti keväällä 2004 OHL:n mestaruuden.

Ammattilaisura

Paille siirtyi kaudeksi 2004–2005 kolmivuotisella tulokassopimuksella Buffalo Sabresin organisaatioon. Hän pelasi NHL:n työsulun takia koko kauden farmijoukkue Rochester Americansissa, AHL:ssä ja teki siellä 79 runkosarjaottelussa tehot 14+15=29. Paille teki NHL-debyyttinsä kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi 14 runkosarjaottelua tehoin 1+2=3. Paille teki NHL-uransa avausosuman 14. tammikuuta 2006 Los Angeles Kingsiä vastaan. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2006–2007 Paille oli kauden alusta asti Sabresin mukana, mutta hän pelasi runkosarjassa vain 29 ottelua tehoin 3+8=11 sekä yhden playoff-ottelun. Hän pelasi vielä puolet kaudestaan Americansissa. Paille teki kesällä 2007 yksivuotisen ja 535 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Sabresin kanssa.
Kausi 2007–2008 oli Paillelle ensimmäinen kokonainen NHL:ssä ja tähän mennessä tehojen valossa paras. Hän teki 77 runkosarjaottelussa tehot 19+16=35. Heinäkuussa 2008 Paille teki kahden vuoden ja 2,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Sabresin kanssa. Hän kuitenkin siirtyi kesken toisen sopimuskautensa 2009–2010 Boston Bruinsiin jo kahden pelaamansa runkosarjaottelun jälkeen lokakuussa 2009. Vaihdossa Sabres sai kolmannen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuuteen 2010. Loppukaudella Paille teki Bruinsissa 74 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19 sekä 13 playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. 
Paille teki Bruinsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen heinäkuussa 2010. Hän tienasi kaudella 2010–2011 miljoona dollaria ja voitti sen päätteeksi Stanley Cupin. Kaudella 2011–2012 Paille tienasi 1,15 miljoonaa dollaria.
Kauko Taskila

Kauko J. (Juhani) Taskila (4. maaliskuuta 1943 Alatornio – 9. maaliskuuta 2003 Rovaniemi) oli suomalainen upseeri, prikaatikenraali ja Lapin sotilasläänin komentaja.
Taskila valmistui Kadettikoulusta jalkaväkilinjalta vuonna 1968 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Lapin sotilasläänin komentajana hän palveli 1997–2001. Ennen sotilasläänin komentajuutta Taskila toimi vuosina 1993–1996 Porin Prikaatin komentajana. Vuosina 1985–1989 Taskila toimi operaatiotaidon ja taktiikan opettajana Sotakorkeakoulussa.
Taskila asettui Suomen Keskustan ehdokkaaksi Eduskuntaan vuoden 2003 vaaleissa, mutta menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen vaalitilaisuudessaan Rovaniemellä maaliskuun alussa.
Vladimir Romanov

Vladimir Romanov (liett. Vladimiras Romanovas, ven. Владимир Николаевич Романов, s. 1947 Vedernikovo, Kalininin alue) on venäläinen liikemies ja pankkiiri, jolla on Liettuan kansalaisuus. 
Romanov omistaa suoraan tai epäsuorasti useita jalkapalloseuroja Euroopassa: edinburghilaisen Heart of Midlothianin, kaunaslaisen FBK Kaunasin  ja minskiläisen FC MTZ-RIPOn. Hänen poikansa Roman Romanov toimii Heartsin puheenjohtajana.
Romanov omistaa myös Liettuan ensimmäisen yksityisomisteisen pankin Ūkio bankasin. Hänellä tiedetään olevan liiketoimia Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa, Puolassa, Slovakiassa, Valko-Venäjällä sekä muissa Baltian maissa.
Turunmaa (sanomalehti)

Turunmaa oli vuosina 1923–1953 Turussa ilmestynyt Maalaisliiton puoluelehti ja maakunnallinen äänenkannattaja.
Kun maalaisliiton kannatus Varsinais-Suomessa ei ollut yhtä suurta kuin monissa muissa osissa Suomea, ja lehden lukijoina olivat vain Maalaisliiton kannattajat, lehti kannatti heikosti, ja kilpailu sekä maakunnallisten lehtien, etenkin maakunnan päälehdeksi jo 1920-luvulla nouseen Turun Sanomien että paikallislehtien kanssa johti vuonna 1953 lehden lopettamiseen. Suurimmillaan lehden levikki vuonna 1948 oli 7 895.
Käsiristi

Käsiristi eli siunausristi (ven. напрестольный крест) on ortodoksisen kirkon papin liturginen toimitusväline. Risti on tavallisesti noin 20–25 cm:n pituinen puinen tai metallinen, koristeltu risti, jolla pappi siunaa kirkossa ja muissa palveluksissa kirkkokansaa. Käsiristiä käytetään myös vedenpyhityksessä.
Käsiristi, evankeliumikirja sekä kolme palavaa lampukkaa tai tuohusta on vähimmäisvarustus joka tarvitaan kaikkien pyhien toimitusten suorittamiseen.
Käsiristit tehdään yleensä yksilökappaleina. Käsiristi on myös hyvin suosittu lahjoitus kansainvälisillä piispallisilla vierailuilla.
Myös luostareissa munkiksi tai nunnaksi vihkimisen yhteydessä jokaiselle vihitylle annetaan oma perinteisesti puinen käsiristi. Vihitty pitelee sitä kädessään koko toimituksen ja sitä seuranneen yön aikana, jonka hän viettää yksinään kirkossa. Tämä risti sekä vihittäessä annettu erityinen tuohus asetetaan myös käsiin kun kyseinen luostarin asukas puetaan arkkuun hautausta varten.
Karjalan sivistysseura

Karjalan Sivistysseura on yhdistys, joka toimii karjalaisen kielen ja kulttuuriperinnön vaalijana. Sen tavoite on yhdistää karjalaiset ylirajaisesti ylläpitämään karjalaista identiteettiään. Seura toteuttaa tätä työtä julkaisemalla kirjoja sekä kuusi kertaa vuodessa ilmestyvää Karjalan Heimo -lehteä, tukemalla tieteellistä tutkimusta sekä tallentamalla Karjalan kulttuuria, historiaa ja perinnettä sekä karjalan kieltä. Karjalan Sivistysseura järjestää kerran vuodessa heimopäiväviikonlopun kaikille karjalaisuudesta kiinnostuneille. Seura myös tukee kyykän pelaamista järjestemällä harjoituksia ja kyykkätapahtumia.
Karjalan Sivistysseura perustettiin vuonna 1906 nimellä Wienan Karjalaisten Liitto kohentamaan Vienan Karjalan henkistä ja aineellista tilaa. Nimensä Karjalan Sivistysseuraksi liitto muutti vuonna 1917.

Historia

Seura itse katsoo jatkavansa Tampereen työväentalolla 3. elokuuta 1906 perustetun Vienan karjalaisten liiton toimintaa. Ensimmäisenä puheenjohtaja toimi uhtualainen Aleksei Mitro. Vuodesta 1907 seura perusti lukutupia ja kouluja Vienan Karjalaan, mutta kohtasi vastustusta Venäjän valtion taholta, joten liiton toiminta käytännössä lakkasi vuonna 1911.
Vasta maaliskuun 1917 vallankumouksen jälkeen oli mahdollista jälleen toimia ja 9. huhtikuuta 1917 perustettiin Karjalan Sivistysseura (KSS), jonka puheenjohtajaksi valittiin Uhtualta Kuusamoon muuttanut Paavo Ahava (Afanasjev) ja sihteeriksi suomalainen kirjailija Iivo Härkönen. Seura kokosi lähetystön pyytämään Venäjän väliaikaiselta hallitukselta lupaa perustaa Vienaan suomenkielisiä kouluja. Myöhemmin vaatimukset kovenivat. toukokuussa 1917 seuran sisällä ja 12.-14.heinäkuuta Uhtualla heimopäivillä vaadittiin Itä-Karjalalle itsehallintoa ja 27. tammikuuta 1918 KSS oli jo järjestämässä Vienan Karjalan maakuntapäiviä, jossa jo vaadittiin itsenäisen Karjalan tasavallan perustamista.
Heimosotien aikana Vaasan senaatti ja myöhemmin Suomen hallitus myönsi seuralle varoja liitospropagandan harjoittamiseen Vienan ja Aunuksen Karjalassa. Heimosotien päätyttyä seuran tehtäväksi muodostui tuhansien itäkarjalan pakolaisten kulttuurin ja yhteyksien säilyttäminen.

Seuran toiminta nykyisin

Yhdistyksellä on ilmoituksensa mukaan nykyään n. 1400 jäsentä, järjestää vuosittain heimojuhlat ja julkaisee Karjalan Heimo -nimistä aikakauslehteä. Seura jakaa myös apurahoja ja pyrkii avustamaan karjalan-, suomen- ja vepsänkielten elvyttämistä Venäjän Karjalassa.
Kuulovamma

Kuulovamma tarkoittaa kuuloa heikentävää vammaa. Kuulovamman voi aiheuttaa onnettomuus, sairaus, voimakkaalle äänelle altustuminen tai perimä. Kuulovamman aste voi olla lievä, keskivaikea, vaikea tai erittäin vaikea.

Tyypit ja aiheuttajat

Kuulovammat jaetaan syyn perusteella synnynnäisiin ja hankittuihin, ja kuulovamma voi olla syntynyt korvan, kuulohermon ja keskushermoston vammasta tai sairaudesta. Kuulovammat jaetaan lisäksi konduktiivisiin ja sensorineuraalisiin eli äänen vastaanottoon liittyviin vammoihin. Ensin mainitut vammat liityvät muutoksiin ulkokorvan tai välikorvan alueella, ja jälkimmäiset vammat ovat puolestaan joko sisäkorvassa, kuuloradoissa, kuulohermossa tai aivorungossa.
Synnynnäiset kuulovammat aiheutuvat joko geneettisistä tekijöistä tai raskauden tai synnytyksen aikaisista komplikaatioista. Geneettiset tekijät aiheuttavat yli 50 prosenttia synnynnäisistä kuulovammoista. Peräti 70 prosenttia geneettisistä korvavammoista aiheutuu resessiivisesti, jolloin vanhemmat kantavat mahdollisesti tietämättään kuulovammaan liittyvää geeniä. Lisäksi joidenkin oireyhtymien yhtenä oireena on kuulovamma; tällaisia sairauksia ovat Downin, Usherin, Treacher Collinsin, Crouzonin, Alportin ja Waardenburgin oireyhtymät.
Henkilö voi saada kuulovamman missä elämän vaiheessa tahansa, ja se voi tulla joko sairauden tai jonkin loukkaantumisen seurauksena. Yleisin kuulovamma on iän aiheuttama kuulon heikkeneminen eli ikäkuuloisuus, mutta yleisin ulkoinen kuulovammojen aiheuttaja on melu. Sairauksista aivokalvontulehdus, tuhkarokko ja sikotauti voivat heikentää kuuloa, eriyisesti lapsuudessa. Lapsien yleisin kuulovamman aiheuttaja on kuitenkin krooninen korvatulehdus. Pää- tai korvavamma voivat myös vaikuttaa kuuloon, samoin jotkut antibiootit ja malarialääkkeet. Lisäksi vaikku tai vierasesineet voivat tukkia korvakäytävän ja näin saada aikaan kuulon heikkenemistä, mutta tällainen kuulovamma on yleensä vähäinen ja helposti parannettavissa.
Sunny Lane

Ura

Sunny Lanen uraa tukevat ja hoitavat hänen vanhempansa, joiden kanssa hän asuu. Vanhemmat katsovat ja arvioivat seksikohtauksia, joissa Lane näyttelee. Lane antaa tunnustusta ”avomielisille”, pornouraa kohtaan suopeille vanhemmilleen. Hänen mielestään pornouralle siirtyminen on ollut helppoa lapsuudenkodin vapaan alastomuuden tähden.
Lane on biseksuaali.
Chenjiawon löytöpaikka

Ympäristö

Löytöpaikka sijaitsee Yehun lähellä 10 kilometriä luoteeseen Lantianin kaupungista Shaanxin maakunnassa. Paikka on ollut leiri tai asuinpaikka avotaivaan alla vailla kallioiden suojaa. Seutu sijaitsee Pohjois-Kiinan lössialueen eteläreunalla, jossa lössiä on kertynyt viime jääkauden ja jääkautta edeltävältä interglasiaalikaudella useita metrejä. Kohde sijaitsee alle 30 kilometrin etäisyydellä toista Homo erectuksen Gongwanglingin löytöpaikasta.

Tutkimushistoria

Leukaluu löytyi vuonna 1963. Sen kuvaili ensimmäisenä Woo vuonna 1964. Sitä ovat myös tutkineet Wu ja Poirier vuonna 1995, jotka mittasivat luut tarkkaan. Leuka ajoitettiin paleomagneettisella ajoitusmenetelmällä vuonna 1989.

Ajoitukset

Kohteen maakerrostuma, mistä löytyi leukaluu, on ajoitettu paleomagneettisella ajoitusmenetelmällä 530 000 vuotta vanhaksi ja mittauksen reuna-arvoiksi saatiin 650 000–500 000 vuotta.

Ihminen

Samasta piirikunnasta on löytynyt kahdesti ihmisen fossiloituneita luita. Läheltä Gongwanglingista on löydetty kallonkappale ja täältä Chenjiawon löytöpaikalta naaraan leukaluu. Vaikka löydöillä on ikäeroa, on niitä yhdistämällä muodostettu niin sanottu Lantianin ihmisen (engl. Lantian Man) pääkallo.
Leukaluusta on arvoitu, että yksilö kuului lajiin Homo erectus. Osa sen kulmahampaista olivat irronneet leuasta kuoleman jälkeen, mutta kymmenen poski-, etu- ja kulmahampaasta oli löydettäessä paikoillaan. Poskihampaat olivat kuluneet voimakkaasti ja yksilö arvioidaankin 30–35 vuotta vanhaksi. Tämä on nykykäsityksen mukaan ollut ihmisen keski-ikää.

Kiviesineet

Kohteesta löytyi neljä artefaktia, jotka ovat kiviesineitä. Niiden pituus on 3,7–4,6 senttimetriä. On kuitenkin epävarmaa, liittyvätkö artefaktit leukaluuhun millään tavalla ja ovatko ne edes samanikäisiä.

Eläinfossiilit

Löydetyt eläinten fossiilit kuuluivat 15 eri nisäkäslajille, jotka elivät keskipleistoseenin kaudella.
Atlantismi

Atlantismi on aate, joka pyrkii läheiseen yhteistyöhön Länsi-Euroopan ja Pohjois-Amerikan maiden, erityisesti Kanadan ja Yhdysvaltain välillä varsinkin politiikkaa, taloutta ja puolustusta koskevissa asioissa. Tarkoituksena on pitää yllä osallistuvien maiden turvallisuutta ja suojella niitä yhdistäviä arvoja, ”demokratiaa, yksilönoikeuksia ja lakia.”
Atlantismin kannattajaa kutsutaan atlantistiksi.
Nimi juontuu Atlantin valtamerestä, joka erottaa tai yhdistää kaksi maanosaa. Atlantismi on etäällä kontinentalismista.
Tunnettuja atlantisteja ovat Britannian entiset pääministerit Tony Blair ja Gordon Brown sekä Zbigniew Brzezinski ja Javier Solana. Nato on atlantistinen organisaatio ja F-35-hävittäjälentokone on atlantistinen projekti. Useilla Itä-Euroopan maiden, kuten Puolan ja Romanian, johtajilla on voimakkaita atlantistisia näkemyksiä.
Erään WikiLeaks-vuodon mukaan Suomi olisi tehnyt salaiset vaihtokaupat muun muassa Israelin kanssa YK:n turvallisuusneuvoston vaihtuvasta jäsenyydestä. Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystön tekemän raportin mukaan Suomi pyrkii hankkimaan ääniä eritoten YK:n pieniltä valtioilta. Raporttiin on lisätty loppukommentti, ettei ulkoministeri Alexander Stubbia sotkettaisi mihinkään YK-haihattelijaan: ”Huolimatta laskelmoidusta vetoomuksestaan pienille valtioille Stubb on vakaumuksellinen atlantisti.”
Naton taholta atlantismin on nähty tarjoavan sen jäsenmaille uuden ja positiivisemman kuvan.
Atlantismi koki merkittäviä muutoksia 2000-luvun alussa terrorismin ja Irakin sodan valossa. Huolimatta transatlanttisen turvallisuusmaiseman suurista muutoksista atlantismin on nähty selvinneen erityisenä kansallisena turvallisuussuuntauksena Euroopan poliittisella areenalla ja Naton sisällä.
Sardes

Sardes (Sardis) oli muinaisen Lyydian valtakunnan pääkaupunki, joka sijaitsee lähellä Izmirin kaupunkia nykyisessä Turkissa. Suunnilleen vuosina 560-546 kaupunkia hallitsi rikkaudestaan kuuluisa Kroisos, joka oli Lyydian viimeinen kuningas. Kaupunki on ollut esimerkiksi persialaisten, kreikkalaisten ja roomalaisten hallinnassa. Vuoden 17 maanjäristys tuhosi kaupungin, mutta se uudelleenrakennettiin ja siitä tuli yksi Anatolian tärkeistä kaupungeista bysanttilaiselle aikakaudelle asti. Nykyisin kaupunki on raunioina ja siellä on tuhat lyydialaista hautaa.
Oulun vaakuna

Oulun kaupungin vaakunan on suunnitellut arkkitehti Martti Heikura. Oulun kaupunginvaltuusto hyväksyi Heikuran suunnitteleman vaakunan vuoden 1953 lopulla ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan seuraavana vuonna.
Vaakunaselite: Punaisessa kentässä hopeisesta tyviöstä nouseva kultainen, sinisin portti- ja ikkuna-aukoin varustettu linna, jossa neljä viirein koristettua kupukattoista tornia; tyviössä sininen, punavaruksinen lohi.
Vaakunasta on olemassa myös niin sanottu barokkivaakuna, joka on vain kaupunginjohtajan käytössä.
Grunion

Lisääntyminen

Grunionien lisääntyminen on riippuvainen vuorovesirytmistä. Ne nousevat maalis-elokuussa hiekkarannalle tulvavuoksen ollessa korkeimmillaan, parittelevat ja jättävät munat hiekalle. Kahden viikon päästä seuraavan tulvavuoksen aikaan poikaset kuoriutuvat ja huuhtoutuvat aaltojen mukana mereen.
Personal Software Process

Tausta

PSP syntyi Humphreyn ideasta soveltaa ohjelmistotalojen käyttöön suunnitellun CMM-kypsyysmallin periaatteita myös yksilötasolla. Hän lähtee oletuksesta, jonka mukaan ohjelmistojen laadun parantaminen edellyttää yrityksen tasolla toimivien prosessien kehittämisen lisäksi, että ohjelmistokehittäjät päämäärätietoisesti kehittävät kukin omaa ammattitaitoaan myös heidän itsekseen tekemiensä työtehtävien tasolla. CMM-mallia mukaillen hän myös olettaa, että tämä ei onnistu, elleivät ohjelmistokehittäjät jotenkin pysty seuraamaan omaa kehittymistään.
PSP-koulutusohjelmassa ohjelmistokehittäjät aluksi mittaavat suoriutumisensa suunnittelu- ja ohjelmointitehtävässä nykyisillä työtavoillaan. Tämän jälkeen he ottavat asteittain käyttöönsä Humphreyn kehittämät järjestelmälliset työtavat ja mittarit ja harjoittelevat niitä pienimuotoisissa ohjelmistokehitysharjoituksissa. Lopuksi he vertaavat suoriutumistaan alkuperäisillä työtavoillaan ja uusilla järjestelmällisillä työtavoilla. Opetellut järjestelmälliset työtavat toimivat pohjana, kun ohjelmistokehittäjät tämän jälkeen lähtevät kehittämään heille itselleen parhaiten sopivia työtapoja. Koulutusohjelma on mahdollista suorittaa itseopiskeluna, yliopistokurssina tai, mikäli henkilö haluaa sertifikaatin, kaupallisella kurssilla.
Abraham Ikalensis

Abrahamus Abrahami Ikalensis (k. 1675 Ikaalinen) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.
Ikalensiksen vanhemmat olivat Ikaalisten kirkkoherra Abraham (Abrahamus Jacobi, k. 1669) ja Anna Henriksdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1650 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1656.
Ikalensis oli Ikaalisissa isänsä apulaisena vuodesta 1658 ja toimi Ikaalisten kappalaisena ja vt. kirkkoherrana vuodesta 1661 sekä kirkkoherrana vuodesta 1669. Hän oli synodaaliväitöksen preeses pappeinkokouksessa Turussa vuonna 1667.
Ikalensis julkaisi saarnakokoelman sekä kaksi itse pitämäänsä ruumissaarnaa.
Ikalensis oli naimisissa vuodesta 1661 Sofia Andersdotter Paulin kanssa.
Panu Aaltio

Panu Aaltio (s. 29. tammikuuta 1982 Nurmijärvi) on suomalainen elokuvasäveltäjä ja musiikin tuottaja.

Ura

Aaltio alkoi soittaa selloa kuusivuotiaana. Hän pääsi suoraan lukiosta valmistuttuaan opiskelemaan musiikkiteknologiaa ja sävellystä Sibelius-Akatemiaan. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2005 opiskellakseen elokuvamusiikkia Etelä-Kalifornian yliopistossa, jossa häntä opettivat muun muassa Christopher Young ja Jack Smalley. Valmistuttuaan hän on tehnyt töitä Los Angelesissa ja ollut mukana työstämässä musiikkia elokuvaan Spider-Man 3 (2007), televisiosarjaan Lost ja dokumenttielokuvaan Nanking (2007). Nykyään Aaltio tekee töitä pääasiassa Suomessa. Hän on tehnyt sävellyksiä elokuviin, dokumentteihin, lyhytelokuviin, televisiosarjoihin ja videopeleihin Suomessa sekä ulkomailla.
Aaltion säveltämä musiikki elokuvaan Tummien perhosten koti (2008) sai Jussi-ehdokkuuden, mutta palkinnon sai Iiro Rantala elokuvasta Risto Räppääjä. Aaltio sai parhaan dokumenttielokuvan sävellyksen palkinnon vuonna 2012 valmistuneesta dokumenttielokuvasta Metsän tarina ja vuonna 2015 valmistuneesta dokumenttielokuvasta Järven tarina. Arvostetut palkinnot myönsi The International Film Music Critics Association (IFMCA). Aaltio sai vuonna 2013 Nurmijärven kunnan kulttuuripalkinnon Konstiniekan musiikkielämän monipuolisena vaikuttajana paikkakunnalla.
Rodney Nuckey

Rodney Nuckey (26. kesäkuuta 1929 Wood Green, Lontoo – 29. kesäkuuta 2000 Manila, Filippiinit) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1953. Hän oli 11. Saksan GP:ssä 1953. Nuckey lähti kilpailuun ruudusta 20. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan kolmas Syrakusan GP:ssä 1953. Hän kilpaili myös 500 cc F3-luokassa.
Naurissaaren lahjusjupakka

Naurissaaren lahjusjupakka oli Helsingin kaupunginvaltuustossa tapahtunut poliittinen skandaali, joka paljastui juuri kunnallisvaalien alla 4. lokakuuta 1984, kun kaupunginhallituksen jäsen Ilkka Hakalehto (kesk.) kertoi joutuneensa syyskuussa lahjontayrityksen kohteeksi.
Hakalehto kertoi rakennusalan merkittävän vaikuttajan tarjonneen hänelle rahaa kaavoitukseen liittyvistä asioista. Keskusrikospoliisi oli pidättänyt epäillyn jo useita päiviä aikaisemmin.
Hakalehto oli järjestänyt tapaamisen niin, että se pystyttiin nauhoittamaan, ja luovuttanut nauhat poliisille. Jo seuraavana päivänä keskusrikospoliisi pidätti SKDL:n Helsingin kaupunginhallituksen jäsenen Pekka Saarnion lahjusten vastaanottamisesta.
Kävi ilmi, että rakennusliike Rakennus-Ruola ja venevalmistaja PR-Marin lahjoivat lahjusrahoilla kaupunginvaltuutettuja puoltamaan yhtiöiden haluamia kaavamuutoksia Naurissaaressa. Yritykset halusivat lahjusten avulla saada asuin- ja virkistyskäyttöön merkityt alueet kaavoitettavaksi liike- ja toimistorakennuksille.
SKDL:n kaupunginvaltuutetut Saarnio ja Jouko Helin olivat ottaneet vastaan noin 30 000 markkaa, jotta kansandemokraatit äänestäisivät kaupunginhallituksessa Naurissaaren tonttiasiaa koskevan kaavoitusasian puolesta. He paljastivat asian 9. lokakuuta.
Saarnio ja Helin sanoivat, että rahat menivät talousvaikeuksissa painiskelevan SKDL:n Helsingin piirille. Samalla Helin ja Saarnio erosivat kaikista kaupungin luottamustehtävistä. Heidät tuomittiin 11 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen, minkä lisäksi tuomitut erotettiin kaupunginvaltuustosta.