google/wiki40b huggingface dataset:
Johanna Peiponen

Johanna Kyllikki Peiponen (s. 18. joulukuuta 1990 Rovaniemi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Rovaniemen Lappia ja häntä valmentaa hänen äitinsä Aira Peiponen.

2008–2013

Vuonna 2008 Peiponen voitti 3 000 metrin juoksun Joensuun SM-hallikilpailuissa. Lahden Kalevan kisoissa 2012 hän oli 5 000 metrin juoksussa neljäs. Syyskuussa 2012 Peiponen voitti Kittilässä juostun Ruskamaratonin puolimaratonin ajalla 1.13.53. Miehistä häntä nopeammin juoksi vain Veli-Heikki Koivu. Vuonna 2013 Peiponen sai hopeaa maastojuoksun SM-kilpailuissa ja pronssia Vaasan Kalevan kisoissa 5 000 metrin juoksussa. Ensimmäisessä aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussaan hän oli samana vuonna 5 000 metrillä toinen.

2014–2015

Kuopion Kalevan kisoissa 2014 Peiponen voitti 5 000 metrin Suomen-mestaruuden ajalla 16.23,02. Tampereen SM-hallikilpailuissa 2015 hän sai pronssia 3 000 metrin juoksussa. Peiponen voitti maastojuoksun Suomen-mestaruuden 2015. Kesäkuussa 2015 hän juoksi 10 000 metrillä Suomen 2000-luvun toiseksi kovimman tuloksen 33.10,10, jolla hän nousi Suomen kaikkien aikojen tilastossa seitsemännelle sijalle. Porin Kalevan kisoissa 2015 Peiponen oli 10 000 metrillä toinen ja 5 000 metrillä kolmas. Suomi-Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa 2015 hän juoksi 10 000 metrin uudeksi ennätyksekseen 32.51,04, joka on Suomen kaikkien aikojen tilaston neljänneksi paras aika. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2015 Peiponen oli kymmenes. Marraskuussa 2015 Peiponen valittiin 10 000 metrille Amsterdamin EM-kisoihin 2016.

2016

Sisäratojen SM-kilpailuissa Tampereella 2016 Peiponen saavutti hopeaa 3 000 metrin juoksussa. Huhtikuussa 2016 Peiponen juoksi 5 kilometrin maantiejuoksussa ajan 15.52, joka oli 16 sekuntia nopeampi kuin hänen ratajuoksuennätyksensä. Toukokuussa 2016 Peiponen juoksi 10 000 metrillä ajan 31.42,90, joka alitti Rion olympialaisten 2016 tulosrajan yli puolella minuutilla. Tulos oli Suomen kaikkien aikojen toiseksi paras tulos jääden Annemari Sandellin Suomen ennätyksestä vajaat kaksi sekuntia. 28. toukokuuta Peiponen juoksi 10 kilometrin maantiejuoksun Suomen ennätyksen 31.59. Aika on yli puoli minuuttia parempi kuin aikaisempi Tuija Toivosen ennätys.
Peiponen sijoittui Amsterdamin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä 16:nneksi. Hän luopui heinäkuussa olympiapaikastaan: jo EM-kilpailuissa häntä oli vaivannut rasitusmurtuman esiaste.

2019

Peiponen voitti Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 kultaa 10 000 metrillä.
Strofantidiini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa strofantidiini on valkoista kiteistä ainetta. Kuumennettaessa sulamispisteeseensä se sulaa kuohuen ja hajoaa osittain. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, etikkahappoon, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Strofantidiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa (c= 2,8 mol/l) on +43,1 °. Strofantidiiniä esiintyy monissa kasveissa glykosidina, esimerkiksi kielossa esiintyvässä konvallatoksiinissa on glykosidinen sidos ramnoosin ja strofantidiinin välillä, strofanteissa (Strophanthus) esiintyvissä kymariinissa, jossa sokeriosana on kymaroosi ja strofantiinista, jossa sokeriosa on kymaroosi ja kaksi glukoosimolekyyliä.
Strofantidiini on erittäin myrkyllinen yhdiste eläimille. Sen myrkyllisyys perustuu natrium-kaliumpumpun toiminnan inhibitoitumiseen, mikä johtaa kalsiumpitoisuuden kasvuun solussa ja rytmihäiriöihin.
Strofantidiinista on valmistettu norprogesteronia, jonka vaikutukset ovat samankaltaiset kuin progesteronilla, mutta se on 4–8 kertaa progestronia potentimpi yhdiste.
Uskonnollisuus

Uskonnollisuuden kannatus

Vuonna 2009 julkaistun Gallup Internationalin mielipidekyselyn mukaan vähiten uskonnollisia ovat virolaiset, ruotsalaiset, tanskalaiset ja norjalaiset. Suomalaiset ovat naapurikansojaan uskonnollisempia ollen vertailussa 14. vähiten uskonnollinen maa. Suomessa 29 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä elämässään ja 70 prosenttia vastaajista ei pitänyt uskontoa tärkeänä elämässään. Tutkimuksen mukaan uskonnollisuudella on taipumus vähetä, mitä enemmän yhteiskunta vaurastuu. Länsimaista uskonnollisimpiin kuuluu Yhdysvallat, jossa 65 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä. Maan sisällä uskonnollisuus vaihteli itäisen Vermontin 42 prosentista etelävaltioiden Mississipin 82 prosenttiin.
Win-Gallup-tutkimuslaitos on tutkinut uskonnollisuuden ja ateismin kehitystä maailmanlaajuisesti vuosina 2005–2012. Tutkimuksen mukaan Suomi kuuluu rikkaista maista uskonnollisimpaan kolmikkoon Belgian ja Yhdysvaltojen kanssa. Uskonnollisiksi itsensä mieltävien määrä on noussut Suomessa 51 prosentista 53 prosenttiin tarkastelujaksolla. Ateistiksi tunnustautuvien määrä on pudonnut yhden prosenttiyksikön seitsemästä kuuteen. Maailman viisi uskonnollisinta valtiota ovat tutkimuksen mukaan Ghana, Nigeria, Armenia, Fidži ja Pohjois-Makedonia. Viisi ateistisinta maata ovat järjestyksessä Kiina, Japani, Tšekki, Ranska ja Etelä-Korea.

Uskonnollisuuden tulevaisuus

Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäinen on vastustanut fideististen ja wittgensteinilaisten teologien käsitystä uskonnollisuudesta pelkkänä sisäisenä elämänä. Uskovaisten ehdoton enemmistö on aina ajatellut, että heidän uskonnolliset käsitteensä ja käsityksensä viittaavat todellisuuteen ja ovat tosia. Pyysiäinen toteaa, että Homo sapiens -laji on kehittynyt ympäristössä, joka ei ole suosinut nimenomaan tieteellisen ajattelun kehitystä. Uskonto on osa evoluutiossa kehittynyttä arkiajattelua. Monien ihmisten on edelleen helpompi ajatella uskonnollisesti kuin tieteellisesti. Nykyisin ihmisen ympäristö on kuitenkin erilainen. Kun tieteellinen ajattelu leviää entistä laajemmalle yhteiskunnassa, siitä alkaa vähitellen tulla sääntö ja uskonnollisuudesta poikkeus.
Love Island

Love Island on brittiläinen tositelevisioformaatti. Love Island on sittemmin rantautunut kansallisilla versioilla myös Australiaan, Yhdysvaltoihin, Saksaan, Tanskaan, Norjaan, Ruotsiin ja Suomeen.

Australia

Love Island Australiassa on nähty kaksi tuotantokautta  Ohjelmaa katsoi parhaillaan puoli miljoonaa katsojaa. Voittajapari voi jakaa 50 000 euron palkintopotin tai ottaa tämän kaiken itse Ensimmäinen kausi kuvattiin Mallorcalla, Espanjassa.  Toinen kausi kuvataan Fidzillä. Juontajana toimii Sophie Monk.

Belgia

Love Island Belgiasta on nähty yksi tuotantokausi. Juontajina toimii Viktor Verhulst ja Holly Mae Brood. Kausi on kuvattu Gran Canarialla.

Norja

Love Island Norjasta on nähty yksi tuotantokausi, joka on kuvattu Gran Canarialla. Voittajapari saa 500 000 norjan kruunua tai voi ottaa kaiken itse. Ohjelmaa juontaa Tone Damli.

Ruotsi

Love Island Ruotsista on nähty kaksi tuotantokautta Voittajapari saa 500 000 kruunun palkintopotin tai toinen jää ilman Molemmat kaudet on kuvattu Korfussa, Kreikassa Juontajana toimii Malin Stenbäck

Saksa

Love Island Saksasta on nähty kolme tuotantokautta. Voittajapari saa 50 000 euron palkintopotin tai voi ottaa tämän kaiken itse Juontajana toimii Jana Ina

Tanska

Love Island Tanskasta on nähty yksi tuotantokausi, joka on kuvattu Gran Canarialla. Voittajapari saa 250 000 tanskan kruunua tai toinen ei saa mitään. Juontajina toimii Lisbeth Østergaard ja Dan Andersen.

Yhdysvallat

Love Island Yhdysvalloista on nähty yksi tuotantokausi Voittajapari saa 100 000 dollarin palkintopotin tai toinen jää ilman. Kausi kuvattiin Fidzillä Juontajana toimii Arielle Vandenberg
Adelaide Casely-Hayford

Elämä

Adelaide Smith syntyi 27. kesäkuuta 1868 Freetownissa, silloisessa Sierra Leonen siirtomaassa afrikkalais- ja englantilaisperäiselle William Smith Jr:lle Brittiläiseltä Kultarannikolta ja krioäidille Anne Spilsburylle, jonka juuret olivat englantilaisissa, jamaikalaisissa ja sierraleonelaisissa vapautetuissa orjissa. Adelaide oli vanhempiensa seitsemästä lapsesta toiseksi nuorin. Hänen ollessa 4-vuotias perhe muutti Englantiin, jossa hänen isänsä oli jäänyt eläkkeelle vuonna 1872. Adelaiden äiti kuoli pian tämän jälkeen. Hän varttui ja kävi Jersey Ladies’ Collegea Englannissa. Isänsä kasvattama Adelaide menestyi koulussa hyvin. 
17-vuotiaana Smith meni Stuttgartiin, Saksaan opiskellakseen musiikkia Stuttgartin konservatoriossa. Hän palasi takaisin Englantiin vuonna 1888, jossa hän asui isänsä ja uuden englantilaisen äitipuolensa kanssa. Vuonna 1892 Adelaide muutti siskoineen Freetowniin pyrkiäkseen uraan opettajana.
Ollessaan vuosia Freetownissa Adelaide muutti takaisin Englantiin, jossa hän perusti siskonsa kanssa asuntolan afrikkalaisille kandidaateille. Näihin aikoihin hän tapasi J. E. Casely Hayfordin, lakimiehen, joka oli vahva panafrikkalaisuuden ja kulttuurinationalismin puolestapuhuja. Ollessaan Englannissa Adelaide meni naimisiin Hayfordin kanssa. Heidän avioliittonsa antoi Adelaidelle mahdollisesti syvempää käsitystä afrikkalaisesta kulttuurista ja vaikutti hänen muuttumiseen kulttuurinationalistiksi. Heidän tyttärestään Gladys Casely-Hayfordista tuli tunnettu runoilija. 
Vuonna 1920 Adelaide muutti Yhdysvaltoihin opiskellakseen afroamerikkalaisiin liittyviä luentoja. Ylpeänä perinteisissä afrikkalaisasuissa esiintyvä Adelaide piti julkisia luentoja, joissa hän korjasi harhaanjohtavia yhdysvaltalaisia mielikuvia Afrikasta.
Lokakuussa 1923 Adelaide perusti Girls’ Vocational School -tyttökoulun Freetownissa, Smithin perheen entisessä kodissa Gloucester Streetillä. Koulussa opiskeli 14 oppilasta. Adelaide toimi koulun rehtorina kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1940, jolloin koulu piti sulkea.
Adelaiden kolonialistisen järjestelmän vastustamisesta huolimatta hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1950. Hän vietti elämänsä viimeiset vuodet kirjoittaen muistelmia ja novelleja. Adelaide kuoli tammikuussa 1960.
Toimi Juuti

Toimi Ilmari Juuti (19. heinäkuuta 1881 Pyhäselkä – 19. heinäkuuta 1943 Siilinjärvi) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä T.J. ja T.J-i.
Simone Laudehr

Simone Laudehr (s. 12. heinäkuuta 1986 Regensburg) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 103 maaottelua, joissa hän on tehnyt 26 maalia.
Laudehr esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa heinäkuussa 2007. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2009 ja 2013. Vuoden 2007 MM-kisojen loppuottelussa Brasiliaa vastaan hän teki Saksan toisen maalin. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hän pelasi Saksan kaikissa neljässä ottelussa ja teki yhden maalin. Vuoden 2013 EM-kisojen puolivälieräottelussa Italiaa vastaan hän teki ottelun ainoan maalin. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän pelasi kuudessa Saksan seitsemästä ottelusta ja teki niissä yhden maalin. Laudehr saavutti olympiapronssia vuonna 2008 ja voitti olympiakultaa vuonna 2016 sekä oli vuonna 2004 voittamassa alle 19-vuotiaitten maailmanmestaruutta.
Seuratasolla Laudehr edustaa Bayern Münchenia. Hänen aiempia seurojaan ovat FC Tegernheim, SC Regensburg, 1. FFC Frankfurt sekä FCR 2001 Duisburg, jossa hän voitti UEFA Cupin vuonna 2009 sekä Saksan cupin vuosina 2009 ja 2010.
Keita Suzuki

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2006-2008.
Karvasoluleukemia

Karvasoluleukemia on harvinainen kroonisen imusoluleukemian (lymfaattisen leukemian (CLL/KLL)) sukuinen veritauti, jonka syöpäsoluille (B-lymfosyyttejä) on ominaista elektronimikroskoopissa näkyvä solukalvon nukkaisuus ("karvaisuus"). Suomessa uusia tapauksia diagnosoidaan (usein vahingossa) vuodessa alle 10 . Tyypillisesti kyseessä on yli 50-vuotias mies (kolme neljästä on miehiä). Syntytapaa ei tunneta, eikä sairautta esiinny esimerkiksi samojen sukujen/perheiden kesken kuin sattumalta.
Karvasoluleukemia on yksi helpoimmin kontrolloitavissa oleva krooninen leukemia – noin 10 % potilaista ei tarvitse hoitoa lainkaan. Kyseessä on kuitenkin vakava veritauti, joka vaatii jatkuvaa seurantaa.

Hoito

Karvasoluleukemian hoito mullistui 1980-luvun lopulla, jolloin käyttöön saatiin nykyisinkin käytössä olevat lääkkeet. Aikaisemmin todella hyvin tehoavaa hoitoa ei ollut – pernan kirurgisella poistolla saatiin taudin eteneminen joissakin tapauksissa pysähtymään.
Ensisijaisesti hoitoon käytetään kemoterapiaa (solunsalpaajia), toissijaisesti interferoni-alfaa (nostaa elimistön omaa puolustuskykyä syöpäsoluja vastaan). Todella harvoin voidaan suurentunut perna joutua edelleenkin poistamaan.
Ensimmäisiä kliinisiä kokeita on tehty myös ns immuuniterapialla, missä syöpäsolun pinta-antigeenit (CD22) tunnistava aine (antibody) kuljettaa solumyrkyn (BL22) suoraan syöpäsoluun ja tappaa sen jättäen terveet B-lymfosyytit ja muut luuytimen solut rauhaan, jolloin pahoja sivuvaikutuksia ei normaalisti ole. Tulokset ovat olleet hyvin lupaavia, ja tästä uskotaan saatavan tulevaisuudessa uusi tehokas tapa taudin pysäyttämiseen.
Karvasoluleukemian hoitoon käytettäviä solunsalpaajia on muutamia, joista pääasiassa käytetään kahta alla mainittua. Ensimmäisellä hoitokerralla käytetään joko Cladribinea (2-CdA, Leustatin) tai Pentostatiinia (DCF, Nipent). Lääke annetaan tiputuksella laskimoon joko yhden viikon aikana (24/7) tai 1–12 viikon aikana muutaman tunnin erissä riippuen annetusta lääkeaineesta ja valitusta hoitotavasta. Hoidon aikana ja joitakin kuukausia sen jälkeen voi esiintyä haittavaikutuksia johtuen muun muassa immuunisupressiosta, mutta normaalisti ei mitään todella rankkaa.
Mikäli tauti uusiutuu, käytetään samaa lääkettä uudelleen, koska useimmat potilaat reagoivat jo aikaisemmin tehonneeseen lääkkeeseen hyvin myös seuraavilla kerroilla. Mikäli hoito ei tehoa, kokeillaan seuraavaksi useimmiten Rituxan-nimistä solunsalpaajaa. Jos mikään ei auta, kannattaa yrittää päästä mukaan BL22-kokeiluihin. Tällä hetkellä (10/2005) on käynnissä vaihe II – tuloksia ei vielä ole, mutta ensimmäiseen vaiheen tulokset olivat erittäin lupaavia. Nuoremmille potilaille voidaan harkita myös kantasolu/luuydinsiirtoa, mikäli mikään muu hoitokeino ei tepsi.

Ennuste

Jo nykyisilläkin hoitomuodoilla ennuste on hyvä – 90+ % potilaista on hengissä vielä 10+ vuoden kuluttua hoidon aloituksesta (ns. Overall Survival rate eli OS = 90+ %), ja puolet näyttäisi ’paranevan’ taudista kokonaan eli olevan täydellisessä remissiossa (CR) vielä 15 vuodenkin seurantajakson jälkeen.
Kodorisola

Kodorisola (abhaasiksi Кәыдырҭа, georg. კოდორის ხეობა) on Abhasiassa oleva jokisola, joka on muodostanut käytännössä Georgian hallussa pitämän alueen ja Georgiasta itsenäistymään pyrkivän Abhasian hallussapitämän alueen rajan.
Alue sijaitsee 1 300 – 3 984 metrin korkeudella merenpinnasta. Alueen ilmasto on vuoristoilmastoa, kosteaa ja lumista. Vuotuinen sademäärä ylittää 2 000 mm, josta 120 mm tammikuussa, 160 mm huhtikuussa ja 160 mm lokakuussa. Rajuja sateita on vuodessa noin 30 päivää, ja alueella on lunta maassa 180 päivänä vuodessa. Keskilämpötila tammikuussa on −3 °C, huhtikuussa 3 °C, heinäkuussa 14 °C ja lokakuussa 5 °C. lämpötila on korkeimmillaan heinäkuussa, keskimäärin 28 °C.
Solan rinteillä on useita kyliä, kuten Škhara, Omarishara, Zemo Azhara, Kvemo Azhara ja Lata.
Haukat

Tuntomerkit

Haukoilla on koukkunokka, vahvat jalat ja terävät kynnet. Siivet ovat leveät ja voimakkaasti harittavat, ja ne sopivat hyvin liitämiseen ja kaarteluun. Naaraat ovat suurikokoisempia kuin koiraat.

Lisääntyminen

Haukkojen poikaset pysyvät pesässään pitkään. Molemmat emot osallistuvat poikasten hoitamiseen, mutta pääasiassa koiras huolehtii ravinnon saalistuksesta.

Ravinto

Haukat käyttävät ravinnokseen pääasiassa lihaa. Korppikotkia lukuun ottamatta haukat pyydystävät ja tappavat saaliinsa itse.
Filip III (Burgundi)

Filip III eli Filip Hyvä (ransk. Philippe le Bon; 31. heinäkuuta 1396 – 15. kesäkuuta 1467) oli Burgundin herttua vuodesta 1419 lähtien ja aikansa mahtavin hallitsija, jonka tavoitteena oli luoda yhtenäinen valtiokokonaisuus Ranskan ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan väliin. Hän myös toimi merkittävällä tavalla kulttuurin mesenaattina. Filip kuului Ranskaa tuolloin hallinneen Valois-suvun nuorempaan linjaan.
Y-kromosomi

Y-kromosomi on toinen ihmisen kahdesta sukupuolikromosomista. Miehellä on yleensä yksi Y-kromosomi, jonka hän on saanut isältään, naisella ei yhtään. Ihmisen sukupuolen määrääkin Y-kromosomin SRY-geeni, joka saa sikiön kehittymään miespuoliseksi. Y-kromosomin muut geenit vaikuttavat miehen hedelmällisyyden kehitykseen.
Y-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä.
Ihmisen Y-kromosomissa on noin 59 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa hiukan alle kahta prosenttia solun DNA:sta. Y-kromosomissa on luultavasti 50–60 geeniä.
Y-kromosomin ja X-kromosomin, toisen sukupuolikromosomin, kärjet vaihtavat joskus perimäainesta keskenään, vaikka Y-kromosomi onkin paljon pienempi kuin X-kromosomi.
Kaaperi Kivialho

Alli Gabriel (Kaaperi) Kivialho, sukunimi vuoteen 1904 Alander (17. heinäkuuta 1884 Kisko – 28. huhtikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen opettaja, pankinjohtaja, kansanedustaja ja kirjailija. 
Kivialhon vanhemmat olivat puuseppä Gabriel Alander ja Matilda Fredrika Hammar. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1925.
Kivialho toimi Turun Sanomien päätoimittajana 1907–1908. Hän oli Parikkalan yhteiskoulussa koulun johtajana sekä historian ja suomen kielen opettajana 1911–1915, Viipurin uuden yhteiskoulun historian ja suomen kielen opettajana 1915–1919 ja Helsingin maanviljelyslyseossa historian ja suomen kielen opettajana 1919–1920 sekä kansantalouden opettajana 1920–1936.
Kivialho työskenteli pankkialalla Suomen käsityöläis-osakepankin Kallion konttorin johtajana 1920–1935. Hän oli Suomen Pankin ylikamreeri 1935–1938 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsen 1938–1954.
Kivialho oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana 1923–1924 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan Rudolf Holstin tilalle. Kivialho toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna ja hän oli Viennin suhdannerahaston johtokunnan puheenjohtaja sekä Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunnan ja Yksityiskoulujen eläkekassan johtokunnan puheenjohtaja. Kivialo kuului lisäksi muun muassa Tervakoski Oy:n ja Strömberg Oy:n johtokuntiin ja Suomen Sokeri Oy:n ja Imatran Voima Oy:n hallintoneuvostoihin.
Kivialho oli naimisissa 1911–1952 Marja Edith Charlotta Laakson kanssa ja vuodesta 1954 Vilma Ester Paanasen (ent. Liljander) kanssa.
Kokkolan Lehti

Kokkolan Lehti oli Kokkolassa vuosina 1884–1887 ilmestynyt sanomalehti.
Jungfennomaani Nils Ferdinand Spolanderin julkaisema ja toimittama Kokkolan Lehti perustettiin Kokkolaan siirretyn svekomaanilehden Norra Postenin vastapainoksi. Tästä huolimatta se oli kielipoliittisesti melko väritön paikallinen uutis- ja ilmoituslehti. Kerran viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin heikon talouden takia Spolanderin siirtyessä Jyväskylään.
Palestina (Huila)

Palestina on Kolumbian kunta, joka sijaitsee Huilan departementissa, Andeilla. Lähellä sijaitsevia kuntia ovat Pitalito ja Acevedo. Palestina rajoittuu Caucan departementtiin etelään päin mentäessä. Neivaan on matkaa 205 kilometriä. Palestina on Huilan nuorin kunta. Sen perusti presbyteeri Camilo Trujillo Silva vuonna 1937. Palestinan nimi oli ennen ”Agua Azul”. Kunnan nykyinen nimi on saanut inspiraationsa Raamatusta. Palestina kuului jonkin aikaa Pipaliton kuntaan, minkä jälkeen siitä tuli itsenäinen kunta 1980-luvulla. Palestinassa asuu 11 565 ihmistä, joista enemmistö on alle 40-vuotiaita. Valtaosa Palestinan asukkaista on miespuolisia.

Talous

Palestinan pääelinkeinoja ovat maa- ja karjatalous. Alueella viljellään ja kasvatetaan muun muassa kahvia, sokeriruokoa, granadillaa, luloa, pitaijaa, puutomaattia ja marjoja. Kalanviljelyä harjoitetaan jonkin verran. Turismi (erityisesti ekoturismi) on myös tärkeä elinkeino.

Ilmasto

Keskilämpötila on 19 astetta. Vuosittainen sademäärä on keskimäärin 1 922 millimetriä.

Nähtävyydet

Palestinassa on paljon ekoturismia alueen luontokohteiden vuoksi.  Alueella sijaitsee Parque Nacional Natural Cueva de los Guáchoros -niminen kansallispuisto, josta tuli Kolumbian ensimmäinen kansallispuisto vuonna 1960. Siellä pesii esimerkiksi rasvakehrääjiä.
NRP Auriga (A5205)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2018.
Pedro Iturralde

Pedro Iturralde (s. 13. heinäkuuta 1929) on espanjalainen saksofonisti, klarinetisti ja säveltäjä. Hän aloitti julkisen esiintymisen 11-vuotiaana. Hän valmistui Madridissa kuninkaallisesta konservatoriosta ja johti omaa jazzkvartettiaan, joka yhdisti jazziin flamencovaikutteita. Iturralde opiskeli lyhyesti Berklee College of Musicissa Yhdysvalloissa. Hän opetti saksofonia konservatoriossa Madridissa vuoteen 1994 ja loi samanaikaisesti kansainvälistä uraa sekä jazzesiintyjänä että solistina sinfoniaorkesterien kanssa.
Miklós Fehér

Kuolema

Miklos Fehér pyörtyi yllättäen nurmelle vierasottelussa Vitória SC:tä vastaan saatuaan keltaisen kortin. Hän kuoli hieman myöhemmin. Feher oli muutamaa päivää aikasemmin valittanut huonoa oloa. Kuolinsyyksi paljastui sydänsairaus, hypertrofinen kardiomyopatia. Fehér oli kuollessaan vain 24-vuotias. SL Benficassa, hänen seurajoukkueessaan, jäädytettiin hänen pelinumeronsa (29) kunnianosoitukseksi hänen uralleen.
Tini – seitsemäs veli

Tini – seitsemäs veli (A hetedik testvér) on unkarilainen animaatioelokuva, joka valmistui vuonna 1991.
Frederic Moore

Frederic Moore (13. toukokuuta 1830 Lontoo–10. toukokuuta 1907 Lontoo) oli brittiläinen hyönteistieteilijä ja lintutieteilijä.
Moore toimi apulaiskuraattorina, Thomas Horsfieldin apulaisena, Itä-Intian komppanian museossa Lontoossa aina vuoteen 1879 saakka, jolloin museo lakkautettiin.
Moore kirjoitti 12-osaisen teoksen Intian päiväperhosista Lepidoptera indica (1890–1913). Mooren kuoleman jälkeen teossarjan viimeisteli Charles Swinhoe. Moore nimesi lukuisia perhoslajeja.
Moore oli Linnean Society of Londonin ja Entomological Society of Londonin jäsen sekä Entomological Society of Stettinin ja Entomological Society of the Netherlandsin kirjeenvaihtajajäsen.
Moore nimesi linnuista, yhdessä Horsfieldin kanssa, muun muassa räystäspääskyjen suvun Delichon ja tamariskipyrstötiaisen (Aegithalos leucogenys).
USB 3.0

USB 3.0 on järjestyksessä toinen suuri uudistus USB (engl. Universal Serial Bus) sarjaväyläarkkitehtuuriin. Vuonna 2008 esitelty USB 3.0 tarjoaa uuden siirtotilan nimeltään "SuperSpeed" (eroaa USB 2.0 -liitännästä liittimen sinisen värin tai liittimessä olevan SS-kirjainyhdistelmän perusteella), joka mahdollistaa tiedon siirtämisen jopa 5 Gbit/s (625 MB/s) nopeudella; yli kymmenen kertaa nopeammin kuin USB 2.0, jonka siirtonopeus on 480 Mbit/s (60 MB/s).

Arkkitehtuuri ja ominaisuudet

USB 3.0:n arkkitehtuuria käytetään USB 2.0:n (Full Speed, Low Speed, High Speed) ja USB 3.0:n (Super Speed) samanaikaiseen hyödyntämiseen, mikä mahdollistaa taaksepäin yhteensopivuuden. Liittimet mahdollistavat myös yhteensopivuuden uudemmille laitteille eli USB 3.0-laitetta voi käyttää USB 2.0-portissa hitaammalla nopeudella.

Saatavuus

Buffalo Technology julkisti ensimmäisen USB 3.0:aa käyttävän laitteen marraskuussa 2009, kun taas ensimmäiset sertifioidut USB 3.0 kuluttajalaitteet esiteltiin 5 tammikuuta 2010, Las Vegasin Consumer Electronics Showssa (CES).

Käyttöönotto

Asus ja Gigabyte julkaisivat ensimmäiset USB 3.0 -liitäntäiset emolevyt 5. tammikuuta 2010.
 Linuxin ydin on tukenut USB 3.0:aa syyskuussa 2009 julkaistusta versiosta 2.6.31 alkaen.
Windows 8 oli ensimmäinen Microsoftin käyttöjärjestelmä, jossa oli sisäänrakennettu USB 3.0 -tuki. Microsoftin ajurit, jotka tuovat tuen Windows 7:ään ovat kehitteillä. Kolmannen osapuolen ajureita on ollut saatavilla jo pitkään.

Tuki

USB 3.0:n tuki on laitteesta riippuen hyvin vaihteleva. Vaikka käyttöjärjestelmä tukisikin sitä, ei se tarkoita sitä, että käytettävä laite tukisi sitä. Linux-ydin on tukenut USB 3.0:aa versiosta 2.6.31, joka julkistettiin syyskuussa 2009. Myös Windows 7 tukee USB 3.0:aa, mikäli siihen ladataan valinnainen ajuri.