google/wiki40b huggingface dataset:
Erkki Alaja

Erkki Alaja (s. 18. helmikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen urheiluvaikuttaja, entinen jalkapalloilija ja käsipalloilija, tietokirjailija sekä urheilumarkkinoinnin uranuurtaja.

Pelaajaura

Alaja pelasi jalkapalloa keskuspuolustajana. Hän nousi 1. divisioonassa pelanneen Hermannin Pallon edustusjoukkueeseen 1971. Alaja siirtyi seuraan Helsingin Jalkapalloklubista, jossa hän ei kuitenkaan ollut pelannut yhtään liigaottelua. Kaudella 1972 hän pelasi FC Hakassa. Vuosina 1973–1974 Alaja jalkapalloili HIFK:ssa ja 1975–1983 Kiffenissä. Pelivuosistaan hän vietti suurimman osan 1. ja 2. divisioonassa. Mestaruussarjassa Alaja pelasi Hakassa 1972 ja Kiffenissä 1977–1978. Hänelle kertyi 41 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Jalkapallon ohella Alaja on pelannut myös käsipalloa SM-sarjatasolla.
Alajan identtinen kaksoisveli Pertti Alaja oli entinen maajoukkuetason jalkapalloilija. Myös hänen isänsä Martti ja veljensä Risto ovat pelanneet SM-sarjatasolla käsipalloa.

Pelaajauran jälkeen

Pelaajauran jälkeen Alaja on toiminut muun muassa oman mainostoimistonsa Pähkinän toimitusjohtajana, Helsingin Jalkapalloklubin toimitusjohtajana ja AC Allianssin puheenjohtajana.
Alaja toimi taitoluistelija Laura Lepistön managerina.
Alaja on kirjoittanut useita kirjoja urheilumarkkinoinnista ja -sponsoroinnista. Vuonna 2007 ilmestyi Alajan ja Mikael Forssellin yhdessä kirjoittama Vielä yksi maali, joka kertoo Forssellin urasta ja elämästä. Hän on kirjoittanut myös Aulis Rytkösen elämäkerran Aulis Rytkönen - Monsieur Magic.
Stephen Crane

Filmatisoinnit

Cranen tuotantoa on käytetty joko suoraan tai epäsuorasti usean lännenelokuvan pohjana. Novelli Morsian saapuu kaupunkiin ('The Bride comes to Yellow Sky', 1898) on suoraan vaikuttanut Fred Zinnemannin elokuvaan Sheriffi. Yhdysvaltain ja Meksikon väliselle rajaseudulle sijoittuvat tarinat, kuten Takaa-ajo ('Horses - One Dash!', 1896), muistuttavat Sergio Leonen ohjaamien westernien kerrontatyyliä.  Punainen kunniamerkki -kirjaan pohjautuva elokuva Kunnian kentällä valmistui vuonna 1951 ja lisäksi  20th Century Fox teki vuonna 1974 kirjasta televisioelokuvan. Myös vuoden 2008 tšekkiläis-slovakialainen elokuva Tobruk pohjautuu Punaisen kunniamerkkiin.
Palloliiton Maakuntasarjan kausi 1948

Maakuntasarjan karsinnat

Maakuntasarjan karsintoihin osallistui kaikkiaan 46 joukkuetta, joista kahdeksalle aukesi paikka Maakuntasarjaan 1949. Alkuerissä pudotettiin 14 ja 1. kierroksella 16 joukkuetta.
Kotajärvi (Heinola, kirkonkylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 77,6 metriä mpy.
Kolmiloikka

Ennätykset

Miesten maailmanennätys 18,29 m on brittiläisen Jonathan Edwardsin hallussa. Hän teki ennätyksen 7. elokuuta 1995 Göteborgin MM-kisoissa. Naisten maailmanennätys 15,50 m on ukrainalaisen Inessa Kravetsin hallussa. Ennätys on kestänyt jo toistakymmentä vuotta, mikä on kauan näin nuorelle kilpailulajille (vrt. naisten seiväshyppy). Tulos tehtiin samoissa Göteborgin MM-kisoissa kuin miestenkin voimassa oleva ME.
Suomen miesten ennätystä piti lähes 50 vuotta hallussaan Pertti Pousi, joka ponnisti Kuortaneella 23. kesäkuuta 1968 17,00 metriä. Tuolloinen maailmanennätys oli 17,03. Suomen ennätyksen rikkoi vasta Simo Lipsanen, joka hyppäsi nuorten EM-kisoissa Bydgoszczissa 16. heinäkuuta 2017 17,14 metriä. Naisten ennätys on Heli Koivula-Krugerin nimissä. Hän paranteli jo ennestään omissa nimissään ollutta ennätystä lukemiin 14,39 metriä Lappeenrannassa 3. elokuuta 2003.

Kaikkien aikojen pisimmät hypyt

Yksi tulos urheilijaa kohden. Päivitetty 19. syyskuuta 2019.
Mbuji-Mayi

Historia

Belgialaiset siirtomaaisännät perustivat kaupungin vuonna 1910 timantinlouhinnan tukikohdaksi nimellä Bakwanga. Vuoden 1960 itsenäisyyden jälkeen kaupunki alkoi kasvaa hyvin voimakkaasti, kun pääasiassa luba-kansaan kuuluvia ihmisiä muutti sinne. Kaupunki onkin suurin lubien keskittymä ja siellä puhutaan luluanluban kieltä, joka on yksi Kongon demokraattisen tasavallan virallisista kielistä.
Mbuji-Mayi oli separatistisen Etelä-Kasain pääkaupunki 1960-1962 tuhoisan sisällissodan aikana.
Vahlonen

Maantiede

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 650 metriä pitkä laskuoja. Se yhtyy Kailojärvenojaan, joka laskee Yliseen Alhajärveen ja jatkaa siitä Karhuojaa myöten Mouhijärveen.
Järven rantaviiva on 0,85 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä ojitettua suota. Rannalla ei ole rakennuksia, mutta sen vierestä kulkee tie Alhajärvenkulmasta.

Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wahtosjärvi".
Havaijilainen uskonto

Havaijilainen uskonto on Havaijin alkuperäisasukkaiden uskonto, joka oli saarten valtauskonto 1800-luvun alkuvuosikymmenille saakka.
Henkisyys kuului kiinteästi havaijilaisten jokapäiväiseen elämään. Havaijilaiset noudattivat maallisen lakinsa ohella jumalallista lakia (kapu akua). Sen rikkominen johti ankaraan rangaistukseen, jopa kuolemantuomioon. Rangaistukselta saattoi välttyä jos ehti paeta pu'uhonua-pakopaikkaan katumaan tietyksi ajaksi.
Havaijilaisen uskonnon ehkä tärkein käsite on elämänvoima mana, jota on useimmissa ihmisissä, asioissa ja jopa sanoissa. ”Koskemattomat”, joissa manaa ei ollut, joutuivat elämään muista erossa, jotta he eivät imisi muiden manaa.
Havaijilaisten tärkeimpiä jumalia olivat luojajumala Kāne, sodan ja politiikan jumala Kū, sekä maanviljelyn, hedelmällisyyden ja rauhan jumala Lono. Joka lokakuusta helmikuuhun kestäneessä sadonkorjuujuhlassa Makahikissa Lono toivotettiin jälleen tervetulleeksi maan päälle. Makahikin aikana ei sodittu, rakennettu tai politikoitu.
Jumalatar Pele hallitsi tulivuoria ja suuttuessaan aiheutti tulivuorenpurkauksia. Hän oli myös hulan suojelijajumalatar. Hulatansseilla oli alun perin uskonnollinen merkitys, ja tanssijat viihdyttivät jumalia temppeleissä (heiau) suoritetuilla tansseillaan. Temppeleitä oli eri tarkoituksiin. Niissä uhrattiin jumalille ruokaa ja joskus jopa ihmishenkiä kuten rikollisia tai orjia.
Hengelliset johtajat (kahuna) erikoistuivat tietylle alalle tai taidolle. He suorittivat temppeleissä rituaaleja saadakseen hengiltä siunauksia tai neuvoja.
Havaijilaiset hylkäsivät perinteisen uskontonsa sen jälkeen kun kuningas Kamehameha I kuoli 1819. Jumalalliset lait hylättiin ja temppelit tuhottiin, joskin temppelien raunioita on yhä jäljellä. Nykyisin puolet havaijilaisista on kristittyjä ja loput lähinnä muiden suurten uskontojen seuraajia, mutta saarilla on myös muutamia pieniä pakanaryhmiä.
Vihiluoto

Vihiluoto on kylä ja asuinalue Kempeleenlahden rannalla Kempeleen kunnassa, lähellä Oulun kunnanrajaa ja Oulunsalon kaupunginosaa. Kempeleen keskustaajamasta on matkaa noin viisi kilometriä. 
Nimi Vihiluoto on peräisin ajalta ennen 1800-luvun alkua, jolloin alue oli saari. Maankohoamisen myötä Vihiluoto muotoutui ensin niemeksi ja lopulta sulautui mantereeseen. Vihiluodossa on poltettu aikoinaan tiiliä. 
Aiemmin Vihiluodon rakennukset koostuivat suurimmaksi osaksi vapaa-ajan asunnoista. 2000-luvun alussa lähtien rannat kaavoitettiin omakotialueeksi, ja nykyään lähes koko alue koostuu omakotitaloista. Alueella on hotelli, ravintola, venesatama ja baari.
Tulevaisuudessa Vihiluodon rakentamattomat alueet kaavoitetaan monikansallisten yritysten toimipisteille. Alueella toimivat muun muassa Polar Electro ja PKC Group.
Laserskater

Laserskater on naamioitunut hyväntekijä, joka partioi Helsingin ja Vantaan katuja rullaluistellen. Häntä pidetään Suomen ainoana ”tosielämän supersankarina”. Laserskater aloitti hyväntekeväisyytensä vuonna 1996 rullaluistelu- ja sarjakuvaharrastuksensa pohjalta. Rullaluistelua harrastaessaan hän oli usein päässyt auttamaan muita ihmisiä, ja päätti luoda auttajaminälleen hahmon esikuvanaan amerikkalainen sarjakuvahahmo Skateman. Skatemanista julkaistiin vain yksi sarjakuva vuonna 1983. Laserskater muun muassa antaa tippiä katusoittajille ja neuvoo turisteja, mutta ei varsinaisesti taistele rikollisuutta vastaan.
Laserskater ei ole paljastanut oikeaa nimeään, mutta on kertonut työskentelevänsä IT-alalla ja opiskelleensa humanistisia tieteitä. Hän on osa kansainvälistä Real Life Superheroes -liikettä, jonka jäsenet pukeutuvat vapaa-ajallaan trikoisiin ja auttavat muita ihmisiä. Laserskaterin varustukseen kuuluu muun muassa kolikkopussi, useita erilaisia työkaluja ja ensiapuvälineet; nimenmukainen laservalo on vain koriste. Tunnusomaiseen asuun kuuluvat valkoiset shortsit ja napapaita sekä aurinkolasit. Laserskater alkoi pitää kirjaa hyvistä teoistaan vuonna 2003.
Henake Schubak

Henake Schubak (30. elokuuta 1911 Turku – 12. kesäkuuta 1986 Bromarv) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran suomenruotsalaisissa teattereissa paitsi näyttelijänä myös ohjaajana ja teatterinjohtajana. Hän työskenteli myös ruotsalaisissa teattereissa ja teki elokuvarooleja sekä Suomessa että Ruotsissa.

Elämä ja ura

Henake Schubakin vanhemmat olivat liikemies Simon Schubak ja Siffre Schubak. Hän oli naimisissa näyttelijä Synnöve Isakssonin kanssa vuodesta 1954. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta: Sera (1956) ja Sem (1958).
Schubak suoritti Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun vuosina 1933–1935. Uransa aikana hän näytteli Ruotsalaisen teatterin lisäksi Turun ruotsalaisessa teatterissa sekä ruotsinmaalaisissa teattereissa Riksteatern ja Folkparken. Schubak toimi Wasa Teaterin johtajana vuosina 1953 ja 1954.
Toisen maailmansodan aikana Schubak oli aktiivisesti mukana niin sanotussa sotateatteritoiminnassa. Hän näytteli sekä suomenkielisessä Karhumäen Teatterissa että ruotsinkielisessä Frontteaternissa. Uskonnoltaan juutalainen Schubak ohjasi vuonna 1964 Unga Teaternissa näytelmän Anne Franks dagbok. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1966. Vuonna 1976 hänet palkittiin Ruotsalaisen teatterin kultaisella laakeriseppeleellä. Samana vuonna hän jäi eläkkeelle.
Elokuvauransa Schubak aloitti järjestäjänä Nyrki Tapiovaaran elokuvissa. Schubakin merkittävin rooli valkokankailla on Peterin osa elokuvassa Saariston tyttö. Schubak näytteli sivuosia myös eräissä ruotsalaisissa elokuvissa 1940- ja 1950-luvuilla.
Hatsuzakura (1945)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta 1945 ja se aloitti kotiutettujen sotilaiden kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin 29. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Neuvostoliitolle.
Annamari Sarajas

Annamari Sarajas (12. lokakuuta 1923 Nivala – 3. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja kotimaisen kirjallisuuden professori.
Sarajas oli Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti 1957–1967, kirjallisuudenhistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1967–1968 ja kotimaisen kirjallisuuden professori 1968–1985. Hän toimi myös Uusi Suomi -lehden kulttuuriosaston päällikkönä.
Sarajas sai valtion kirjallisuuspalkinnon 1981.
Annamari Sarajaksen sisar oli taidehistorioitsija Salme Sarajas-Korte ja veli fysiologian professori Samuli Sarajas.
Jokelanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,3 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Pälämän alueeseen (14.262) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,1 metriä mpy.
Ahvenanmaan kongressi

Ahvenanmaan kongressi oli yritys saada aikaan erillisrauha Ruotsin ja Venäjän välille suuren Pohjan sodan aikana. Rauhanneuvotteluja käytiin vuosina 1718–1719 Lövön kylässä Vårdössä. Neuvotteluihin toivat lisäväriä kiistat kruununperimyksestä. Kaarle XII:lla ei ollut lapsia, ja jatkajan asemasta kilpailivat Fredrik Hesseniläinen (myöhemmin Fredrik) ja kuninkaan sisarenpoika Holstein-Gottorpin Kaarle Fredrik. Holsteinilaisten ulkopolitiikka keskittyi Tanskan vastustamiseen, kun taas hesseniläiset olivat ennen kaikkea venäläisvastaisia. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina.
Kongressi jatkui puolitoista vuotta, ja se oli Ahvenanmaan kaikkien aikojen suurin poliittinen tapahtuma. Turusta Tukholmaan kulkeneen postireitin puolivälissä sijaitsevaa Lövötä ehdottivat kokouspaikaksi venäläiset. Kylän luonnonsatamaa rakennettiin suuremmaksi, ja diplomaatteja varten rakennettiin uusia rakennuksia. Ahvenanmaan taloja oli paljon tyhjillään, sillä ahvenanmaalaiset olivat paenneet sotaa manner-Ruotsiin jo 1714. Niinpä työväkeä tuotiin Suomen puolelta. Hienoja asuintaloja purettiin muualta Ahvenanmaalta ja pystytettiin uudelleen Lövöhön. Ruotsalaiset neuvottelijat asutettiin kylän eteläosaan, venäläiset pohjoiosaan. Molemmilla puolilla järjestettiin näyttäviä juhlia, joilla osoitettiin omaa valtaa ja varakkuutta Kaikkiaan kongressi työllisti yli kaksituhatta henkeä.
Rauha solmittiin vihdoin 1721 Uudessakaupungissa.
Astraios

Astraios (m.kreik. Ἀστραῖος, "tähtinen") oli kreikkalaisessa mytologiassa tähtitieteen jumala, joka oli myös toisen sukupolven titaani, Krioksen ja Eurybian poika. Hyginus tosin lukee hänet giganttien joukkoon Tartaroksen ja Gaian poikana.
Astraioksen puoliso oli Eos, aamuruskon jumalatar, ja heidän lapsiaan olivat neljä anemoita (tuulta): Boreas, Notos, Euros ja Zefyros, sekä myös tuulen jumaluus Eosforos, sekä viisi Astra Planetaa (vaeltavaa tähteä): Fainon (Saturnus), Faithon (Jupiter), Pyroeis (Mars), Eosforos (Venus) ja Stilbon (Merkurius) - kolme ulointa planeettaa olivat tuntemattomia antiikin Kreikassa. Myös Astraian kerrotaan olevan heidän lapsensa, mutta hänen vanhemmikseen on ehdotettu myös Zeusta ja Themistä.
Paitsi tähtien ja tähtitieteen jumala, Astraios oli myös kolmen kausittaisen tuulen jumala, joiden saapuminen ajoittui tunnettujen tähtimerkkien nousuun. Tässä ominaisuudessa hän samastui hyvin lähelle Homeroksen kuvaamaan Aiolokseen.
JL Audio

JL Audio on yhdysvaltalainen High End -tason audiolaitevalmistaja.
Vuonna '92 IASCA kilpailujärjestön loppukilpailussa jaettiin palkintoja yhteensä 80 autolle, joista 52:ssa oli JL Audio subwooferit, vuonna 2004 11 eri JL-tuotetta palkittiin Yhdysvalloissa parhaaksi hintaluokassaan Autosound Grand Prix Avardilla. Nykyään JL Audion tuotteita myydään 59 maassa. JL Audio on palkittu myös USA:n jälleenmyyjien myöntämällä "Best overall car audio company" palkinnolla jo viisi kertaa peräkkäin.
Ahkeraliisa

Tuntomerkit

Lehdet ovat soikeita suippokärkisiä ja hammaslaitaisia. Terälehdet ovat ruusumaiset. Kukat ovat lajikkeesta riippuen valkoiset, erilaisten punaisten sävyiset tai violetit, joskus myös kaksivärisenä valkoisen kanssa. Yksittäiskukat ovat litteät. Kukat ovat yksinkertaisia tai kerrottuja. Kasvutapa on matala ja leveäkasvuinen.

Hoito

Sisäkasvina ahkeraliisa viihtyy valoisalla ikkunalla, suojattuna kaikista voimakkaimmalta auringonpaisteelta. Se vaatii runsaasti kastelua, mutta mullan pitää kuivahtaa ennen seuraavaa kastelukertaa. Kesäkuumalla alustalle voi jättää hieman vettä seisomaan. Lannoitus pitäisi tehdä kerran viikossa. Eduksi on, jos kasvin voi sijoittaa talveksi 14–18 °C lämpöön. Leikataan myös kesällä.
Puutarhakasvina ahkeraaliisaa kasvatetaan yksivuotisena kesäkukkana. Huolehditaan runsaasta kastelusta ja lannoituksesta. Niitä käytetään ryhmäkasvina kesäkukkaryhmässä, tai peittämään aukkoja perennaryhmissä. Ahkeraliisaa voi lisätä sekä pistokkaista, joita voi ottaa elokuussa, että siemenistä, jotka kylvetään helmikuussa hiekansekaiseen multaan.

Risteymät

Uudenguineanliisa eli sateenkaaripalsami (Impatiens x hawkeri) on ahkeraliisalle läheistä sukua oleva Impatiens-risteymä, joka on yleistynyt viime vuosina Suomessa kesäisissä ulkoistutuksissa.
Denis Villeneuve

Elämä ja ura

Denis Villeneuve syntyi 3. lokakuuta 1967 Trois-Rivièresissä Quebecissä. Hänen pikkuveljestään Martinista tuli myös elokuvaohjaaja. Villeneuve opiskeli aluksi luonnontieteitä mutta vaihtoi elokuvaopintoihin Université du Québec à Montréalissa.
Villeneuve ohjasi vuonna 1988 dokumenttielokuvan La Course Destination Monde. Hän voitti Radio-Canadan järjestämän nuortenelokuvakilpailun ja sai palkinnoksi rahoitusta kansalliselta elokuvasäätiöltä. Seuraavina vuosina hän ohjasi useita lyhytelokuvia, kuten jakson Le Technetium elokuvaan Cosmos.
Villeneuven ensimmäinen pitkä elokuva oli draamaelokuva Un 32 août sur terre (1998), jonka hän ohjasi ja käsikirjoitti. Villeneuven läpimurto tapahtui elokuvalla Maelström (2000), joka voitti useita palkintoja. Hänen seuraava pitkä elokuvansa käsikirjoittaja-ohjaajana oli Polytechnique (2009), joka kertoi vuonna 1989 tapahtuneesta koulusurmasta. Jännitysdraama Incendies (2010) oli niin ikään kriittinen ja kaupallinen menestys ja toi Villeneuvelle jälleen useita palkintoja.
Jännityselokuva Vangitut (2013) oli Villeneuven ensimmäinen englanninkielinen elokuva, ja se sai muun muassa Oscar-ehdokkuuden parhaasta kuvauksesta. Psykologinen trilleri Enemy (2013) toi Villeneuvelle jälleen useita kanadalaisia palkintoja parhaasta ohjauksesta ja elokuvasta. Sicario (2015) on rikosdraama, joka nousi maailmanlaajuiseksi menestyselokuvaksi ja sai muun muassa kolme Oscar-ehdokkuutta ja kultainen palmu -ehdokkuuden Cannesissa.
Arrival (2016) on tieteiselokuva, joka saavutti yli 200 miljoonan dollarin lipunmyyntitulot ja kiitosta elokuvakriitikoilta. Se sai useita Oscar-ehdokkuuksia, joista yksi Villeneuvelle parhaasta ohjauksesta. Villeneuven uusin ohjaustyö on tieteiselokuva Blade Runner 2049 (2017).
Villeneuve on ollut kahdesti naimisissa. Hänellä on kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan.
Anders Jacobsson ja Sören Olsson

Anders Jacobsson (s. 1963) ja Sören Olsson (s. 1964) ovat ruotsalaiset serkukset, jotka tunnetaan yhdessä kirjoittamistaan lapsille ja nuorille suunnatuista romaanisarjoista kuten Lasse, Bertin päiväkirjat, Iida-Liisa ja Emanuel. 
Jacobssonin ja Olssonin humoristiset kirjat ovat menestyneet suuresti Ruotsissa, ja Suomessakin niitä on myyty yli kolme miljoonaa kappaletta. Jacobsson ja Olsson ovat julkaisseet yhdessä kymmeniä kirjoja, joista yli 30 on käännetty suomeksi.
Kirjojen lisäksi serkukset ovat tehneet radio- ja televisio-ohjelmia sekä elokuvakäsikirjoituksia. He ovat lisäksi levyttäneet musiikkia Hemliga byrån -yhtyeenä ja päässeet listoille kappaleellaan Hej, hej, hemskt mycket hej 1980-luvun lopulla.
Vuonna 2009 Lasse-kirjasarjan ensimmäinen osa Sagan om Sune (suom. Lasse, ekaluokkalainen) pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Sinikka Mönkäre

Ura

Sinikka Mönkäre on koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän toimi Tiurun sairaalan osastonlääkärinä vuosina 1977–1991 ja Imatran kaupungin terveyskeskuksen apulaisylilääkärinä vuosina 1991–2003. Mönkäreen kotipaikka on Imatra, jonka kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1980–1995 ja 2005. Mönkäre luopui valtuustopaikastaan tultuaan valituksi RAY:n toimitusjohtajaksi marraskuussa 2005. Lisäksi Mönkäre oli Turun yliopiston hallituksen jäsen vuosina 2009–2011.
Eduskuntaan Mönkäre valittiin vuoden 1987 vaaleissa, mutta hän putosi jo seuraavissa vaaleissa vuonna 1991. Pudottuaan eduskunnasta Mönkäre palasi Imatran terveyskeskuksen apulaisylilääkäriksi. Vuoden 1995 vaaleissa Mönkäre palasi takaisin kansanedustajaksi, ja hänet nimitettiin heti Lipposen ensimmäisen hallituksen sosiaali- ja terveysministeriksi.
Mönkäre jatkoi myöhemmin työministerinä ja kauppa- ja teollisuusministerinä. 22. helmikuuta 2004 hänestä tuli Suomen pitkäaikaisin naisministeri.
Jäätyään eläkkeelle vuonna 2012 Mönkäre otti käyttöön miehensä sukunimen Laisaari.

Rayn toimitusjohtajana

Mönkäre nimitettiin Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtajaksi huhtikuussa 2006. Hänen seuraajakseen eduskuntaan nousi varasijalta Sirpa Paatero, joka aloitti kansanedustajana 1. helmikuuta 2006.
Sosiaali- ja terveysministerinä ollessaan Mönkäre tuki Suomen rahapelitoiminnan monopolin säilyttämistä. Mönkäreen mukaan järjestelmä ehkäisee rahapelien haittoja ja turvaa vastuullista pelitoimintaa.
Mönkäre torjui vuoden 2011 eduskuntavaalien jälkeisissä hallitusneuvotteluissa esiin nousseen ehdotuksen rahapeliorganisaatioiden yhdistämiseksi. Mönkäreen mukaan Fintoton, Rayn ja Veikkauksen yhdistäminen olisi perusteetonta ja pelitoiminnalle tulisi antaa työrauha toiminnan kehittämiseksi. Hän myös uskoi ettei yhdistymisellä saavutettaisi tavoiteltuja säästöjä. Yhdistyminen toteutettiin lopulta vuoden 2017 alussa, ja uuden rahapeliyrityksen nimeksi tuli Veikkaus Oy.
Mönkäreen määräaikainen nimitys RAY:n johdossa päättyi 1. huhtikuuta 2012, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Velipekka Nummikoski. Mönkäre itse jäi samalla eläkkeelle.

Kunnianosoitukset

Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Mönkäreen vuonna 2004 tekniikan kunniatohtoriksi.
Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Mönkäreelle ministerin arvonimen 30. marraskuuta 2007.
Miihkali Teppo

Seuraura

Teppo on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana. Teppo voitti B-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2009 ja 2010 sekä A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010. Kaudella 2010–2011 hän debytoi miesten peleissä pelaamalla neljä Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehopistein 1+1=2.
Kaudeksi 2011–2012 Teppo teki yksivuotisen SM-liigasopimuksen HIFK:n kanssa. Hän siirtyi syyskuussa 2011 lainalle Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jossa Teppo pelasi lopulta suurimman osan runkosarjastaan tehtyään 23 ottelussa tehot 3+7=10. Kevätkautensa hän pelasi lähinnä HIFK:n A-nuorissa. Teppo jakoi kuudella syötöllään kevään 2012 pudotuspelien puolustajien syöttöpörssin voiton joukkuetovereidensa Julius Nyqvistin ja Christian Silfverin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2012–2013 HIFK lainasi Tepon Mestis-joukkue KooKoohon. Hänen aloitti Mestis-kautensa kehnosti, mutta kuului kevätkaudella kuitenkin joukkueensa parhaimmistoon ja voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Teppo palasi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella jatkosopimuksella HIFK:n vahvuuteen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden toisessa ottelussa 15. syyskuuta 2013 paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Yhteensä Tepon tulokaskausi toi 22 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue HC Keski-Uudessamaassa. Helmikuussa 2014 Teppo teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Ensimmäisellä täydellä SM-liigakaudellaan 2014–2015 Teppo teki 51 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+11=12. Hän teki liigauransa avausmaalin 28. lokakuuta 2014 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Kauden 2015–2016 päätteeksi Teppo voitti SM-hopeaa. Toukokuussa 2016 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Kaudella 2016–2017 Teppo jäi HIFK:ssa pieneen rooliin ja pelasi vain 38 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Kaudella 2017–2018 hän pelasi HIFK:n ohella myös yhden SM-liigaottelun lainalla aiemmassa seurassaan KooKoossa joulukuussa 2017, kun Teppo paikkasi Jake Newtonin poissaoloa. Hän voitti HIFK:ssa kauden päätteeksi SM-pronssia. 
Kaudeksi 2018–2019 Teppo siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin. Tammikuussa 2019 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.