google/wiki40b huggingface dataset:
Elohopea(I)nitraatti

Ominaisuudet

Elohopea(I)nitraatti esiintyy tyypillisesti kidevedellisenä dihydraattina (Hg₂(NO₃)₂·2H₂O), joka on väritöntä monokliinistä kiteistä ainetta. Se liukenee pieniä määriä veteen heikosti happamaksi liuokseksi ja typpihappoon se liukenee hyvin. Elohopea(I)nitraatin vesiliuokset hydrolysoituvat hitaasti, jolloin muodostuu liukenematon väriltään keltainen elohopea(I)hydroksidinitraattisaostuma (Hg₂NO₃(OH)). Muiden elohopean yhdisteiden tavoin elohopea(I)nitraatti on erittäin myrkyllistä.

Valmistus ja käyttö

Elohopea(I)nitraattia valmistetaan liuottamalla metallista elohopeaa laimeaan typpihappoliuokseen. Puhtaan tuotteen valmistaminen on vaikeaa, koska osa elohopeasta hapettuu usein elohopea(II)nitraatiksi. Tätä voidaan estää käyttämällä reaktiossa elohopeaylimäärää. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä laimeasta typpihappoliuoksesta elohopean läsnä ollessa.
Elohopea(I)nitraatti liukenee veteen ja näitä liuoksia käytetään valmistettaessa veteen liukenemattomia elohopea(I)yhdisteitä. Esimerkiksi saostamalla natriumkloridin avulla muodostuu elohopea(I)kloridia ja saostamalla natriumbromidin avulla muodostuu elohopea(I)bromidia. Typpihapoketta, typpihappoa ja elohopea(I)nitraattia sisältävää liuosta kutsutaan Millonsin reagenssiksi, jota käytetään tyrosiinia sisältävien proteiinien läsnäolon osoittamiseen.
Ned Washington

Ned Washington (15. elokuuta 1901 – 20. joulukuuta 1976) oli yhdysvaltalainen pop- ja elokuvamusiikin sanoittaja. Hän kirjoitti yhteistyökumppaneidensa kuten Victor Youngin ja Dmitri Tjomkinin kanssa lukuisia hittikappaleita ja sai uransa aikana 12 Oscar-ehdokkuutta voittaen palkinnon kolme kertaa.

Ura

Washingtonin ura alkoi vuonna 1922 vaudeville-MC:nä. Myöhemmin hän alkoi toimia esiintyjien agenttina ja kirjoittaa lauluja. Ensimmäiset kappaleensa Washington sai näytelmään Vanities of 1928, ja ensimmäinen hitti tuli Victor Youngin säveltämästä ”Can’t We Talk It Over” -kappaleesta vuonna 1931. Youngista tuli Washingtonin uran pääyhteistyökumppani, ja nämä kirjoittivat yhdessä muun muassa standardeiksi muodostuneet kappaleet ”I Don't Stand a Ghost of a Chance with You” (1933), ”Stella by Starlight” (1944) ja ”My Foolish Heart” (1949).
Washington muutti vuonna 1934 Hollywoodiin ja sanoitti musiikkia MGM:n, Paramountin ja Disneyn elokuviin. Hollywoodissa syntyivät hänen suurimmat hittinsä; ensimmäisenä listoille nousi vuonna 1938 Hoagy Carmichaelin säveltämä ”The Nearness of You”. Vuoden 1940 elokuva Pinocchio toi Washingtonille Oscar-palkinnot parhaasta musiikista ja parhaasta laulusta kappaleella ”When You Wish Upon a Star” (”Tähti toiveen toteuttaa”). Washington sanoitti musiikin myös elokuviin Dumbo (1941), Kenelle kellot soivat (1943), Vihreän delfiinin maa (1947) sekä Leppymättömät (1960).
Yhteistyössä Dmitri Tjomkinin kanssa Washington kirjoitti useita suursuosioon nousseita kappaleita. Vuoden 1952 elokuvaan Sheriffi kirjoitettu kappale ”High Noon (Do Not Forsake Me, Oh My Darlin’)” toi kaksikolle parhaan laulun Oscar-palkinnon. Muita Tjomkinin ja Washingtonin hittejä olivat ”Return to Paradise”, ”The High and the Mighty” (molemmat 1954), ”Wild Is the Wind” (1956) sekä tunnusmusiikki tv-sarjaan Lännen tie (Rawhide).
Viirukalottihemppo

Levinneisyys

Viirukalottihemppoa tavataan Afrikan itäosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laureus-palkinto

Laureus-palkinto on vuosittain jaettava palkinto vuoden parhaimmille urheilijoille ja joukkueille. Se perustettiin vuonna 1999 ja itse palkintojen jakaminen alkoi seuraavana vuonna.
Palkinnot jaetaan erityisessä Laureus-urheilugaalassa.

Palkinnon voittajat

Muun muassa Lance Armstrongin ja Marion Jonesin palkinnot on myöhemmin peruttu, kun heidän palkitsemiseensa vaikuttaneet saavutukset on jälkikäteen hylätty.
Seututie 725

Historia

Tie oli vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 68. 70- ja 80 -luvun vaihteessa kantatie 68 linjattiin Virtain ja Pietarsaaren välille.
George Gaynes

Nuoruus

George Gaynes syntyi Helsingissä Suomessa. Hänen venäläinen äitinsä Iya De Gay (myöhemmin Lady Iya Abdy) oli taiteilija ja hollantilainen isänsä Gerrit Jongejans liikemies. Hänen setänsä oli muun muassa Casablancassa näytellyt Gregory Gaye. George kasvoi Ranskassa, Englannissa ja Sveitsissä.

Oopperalaulajana

Gaynes tutustui oopperaan äitinsä ystävän venäläisen laulaja Fjodor Šaljapinin kautta. Hän opiskeli alaa Milanossa ja esiintyi Italiassa ja Ranskassa. Toinen maailmansota keskeytti hänen uransa. Sodan aikana Gaynes ylitti Pyreneet Espanjaan, missä hänet internoitiin. Hänet vapautettiin kolmen kuukauden kuluttua. Gaynes muutti Britanniaan ja listautui Alankomaiden merivoimiin.
Sodan jälkeen Gaynes muutti New Yorkiin ja sai paikan New Yorkin kaupunginoopperasta. Hän esiintyi siellä muun muassa Leporellona Don Giovannissa sekä Gilbertin ja Sullivanin opereteissa. Gaynes ei kuitenkaan kokenut itseänsä oopperalaulajaksi, vaan hän itsensä mukaan ”näytteli oopperalaulajaa” ja jätti siksi oopperalavat.

Broadwayltä television kautta elokuviin

Gaynes näytteli 1950-luvulla Broadwayllä. Hän esiintyi muun muassa Cole Porterin musikaalissa Out of This World ja My Sister Eileen -novellisarjan musikaaliversiossa.
Gaynes siirtyi 1950-luvun puolivälin jälkeen televisiotuotantoihin ja näytteli muun muassa The Alfred Hitchcock Hour -sarjassa, Bonanzassa, Vaarallisessa tehtävässä, Hawaii Five-O:ssa, Kuuden miljoonan dollarin miehessä ja minisarjassa Rich Man, Poor Man.
Gaynesin elokuvaura alkoi 1960-luvulla. Hän näytteli muun muassa Sidney Lumetin Ryhmässä (1966), Sydney Pollackin romanttisessa elokuvassa Parhaat vuotemme (1973), Peter Bogdanovichin komediassa Viiden pennin leffa (1976), Ken Russellin tieteiskauhuelokuvassa Muutostiloja (1980) ja Steve Martinin komediassa Kuollut mies ei palttoota kaipaa (1982).

Uran huipulla 1980-luvulla

Vuonna 1982 ilmestyi menestyskomedia Tootsie – lyömätön lyyli, josta myös Gaynes sai runsaasti kehuja kriitikoilta. Sen jälkeen hän alkoi saada huomattavasti enemmän uusia elokuvarooleja, ja hän näytteli komedioissa Ollakko vai eikö olla – siinä leffa! ja Micki & Maude.
Gaynes nousi tähtikaartiin television komediasarjassa Punky Brewster, jota esitettiin vuosina 1984–1988. Vuonna 1984 ilmestyi myös ensimmäinen Poliisiopisto-elokuva, jossa Gaynes näytteli hieman höpsähtänyttä poliisiopiston komentajaa Eric Lassardia. Hän palasi rooliin kuudessa jatko-osassa ja televisiosarjassa Police Academy: The Series.
Ensimmäisen Poliisiopiston jälkeen Gaynesin elokuvia olivat muun muassa Louis Mallen 42. kadun Vanja, Nicholas Hytnerin Noitavaino ja poliittinen satiiri Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa. Gaynes jäi eläkkeelle vuonna 2003.

Yksityiselämä

Gaynes oli naimisissa Allyn Ann McLerien kanssa vuodesta 1953. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Juurtokaisla

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen juurtokaisla kasvaa 50–100 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty, tylpän kolmisärmäinen, nivelikäs ja lehdekäs. Lehdet ovat tummanvihreitä, tiheäsuonisia, 6–15 mm:n levyisiä ja 20–30 cm pitkiä. Laidoilta ja keskisuonen alta lehdet ovat karheita. Kukintohaarat ovat sileitä. Kukinto on iso, lähes pallomainen ja kolmesta neljään kertaa haarainen. Tähkiä kukinnossa on tavallisesti yli 100. Tähkät ovat 3–7 mm pitkiä, yksittäisiä, perällisiä ja kapeahkoja. Kehäsukaset ovat pähkylää paljon pienempiä, kiharaisia ja sileitä. Juurtokaisla kukkii kesä-elokuussa.
Juurtokaisla tuottaa runsaasti siemeniä ja muodostaa maahan siemenpankin. Se lisääntyy myös kasvullisesti. Tyvestä ja taipuneen varren solmukohdista nousee usein sivuversoja ja veden korkeuden vaihdellessa varsi voi juurtua monesta kohdasta maahan. Tämä lienee antanut kasville muun muassa sen suomenkielisen nimen.
Juurtokaisla muistuttaa läheisesti korpikaislaa (S. sylvaticus), joka on sitä Suomessa huomattavasti yleisempi. Varsinkin nuorina lajien erottaminen toisistaan on hankalaa.

Levinneisyys

Juurtokaislan pääesiintymisalue ulottuu Saksasta itään läpi itäisen Keski-Euroopan, Romanian, Ukrainan ja Venäjän Uralille asti. Euroopassa pohjoisimmat havainnot lajista ovat Etelä-Norjasta, Keski-Ruotsista, Itä-Suomesta ja Karjalankannakselta. Satunnaisemmin juurtokaislaa tavataan läpi Venäjän Keski-Aasian ja Siperian aina Tyynellemerelle saakka. Suomessa juurtokaislaa tavataan Kymenlaaksossa Kouvolassa ja Kotkassa sekä Pohjois-Karjalassa Joensuussa, Liperissä ja Rääkkylässä.

Elinympäristö

Juurtokaisla kasvaa järvien ja jokien liejuisilla rannoilla ja kosteilla tulvaniityillä. Se on muuttunut yhä harvinaisemmaksi, koska rannoilla ei laidunneta ja tulvimista on rajoitettu vesien säännöstelyllä.
Final Combat (videopeli)

Final Combat (suom. "Lopullinen Taistelu") on kiinalaisen XunLei Gamesin kehittämä ja julkaisema ilmainen, verkossa pelattava ensimmäisen persoonan ammuntapeli kaikenikäisille. Peli julkaistiin vuonna 2011, mutta sai erityisesti Internetissä vakavaa kritiikkiä, johtuen sen huomattavista samankaltaisuuksista ja -näköisyyksistä toisiin peleihin. Final Combatin tuottaja Troy Horton ei kuitenkaan vastaa tähän mitään.

Epäsuosio

Final Combatia syytetään raskaasti toisten pelien matkimisesta, joka osoittautuu jo peliä Googlettaessa. Sen kenttäsuunnittelu, hahmosuunnittelu, pelimuodot, värimaailma, grafiikka ja monet yksityiskohdat muistuttavat monia peleistä kuten Team Fortress 2, Battlefield Heroes ja Counter-Strike: Source. Esimerkiksi pelin hahmoluokka "The Rocket", muistuttaa paljon Team Fortress 2:sen "Soldier" hahmoluokkaa (Kypärä myös silmillä, lähes samanlainen sinko ja asustus). Toiseksi esimerkiksi, lähes kaikki "Pelaaminen" osiossa pätee myös Team Fortress 2:seen.
Tämän wikipedia-artikkelin olemassaolosta saa varmaan myös käsityksen että peli on hyvin tunnettukin. Mutta ei ole.
Citykoira Simo

Citykoira Simo (engl. Citizen Dog) on yhdysvaltalaisen Mark O'Haren vuosina 1995–2001 tekemä sanomalehdissä julkaistu strippisarjakuva, joka kertoo Villestä ja hänen koirastaan Simosta. Yhdysvalloissa sarjaa on tuottanut Universal Press Syndicate.
Suomessa sarjaa on esitetty muun muassa Karvinen-lehdessä vuosina 2001–2005.
Anki (yritys)

Historiaa

1968 Anki perustettiin Kaavilla.
1972 Ankin mattokutomo oli Kaavin suurin naisten työllistäjä. Tuolloin yritys työllisti 18 naista. Parhaimmillaan Anki työllisti yhteensä 70 henkilöä.
1989 Peggy Björnberg osti yhtiön ja avasi Anki-myymälän Helsingin keskustaan. Ensimmäisenä viitenä vuotena Björnberg kehitti värijärjestelmän, jonka avulla yritys pystyi toteuttamaan mattojen värimaailman asikkaan toiveiden mukaisesti.
Anki-matto kertoo toimittaneensa vuosien varrella mattoja mm. Suomen tasavallan presidentin virka-asuntoon Mäntyniemeen sekä Norjan ja Ruotsin hoviin.
2011 uutisoitiin, että Anki-maton uudeksi yrittäjäksi ryhtyi Oscar Paul.
2012 Charlotta Björnberg-Paul otti yrityksen vastuulleen.
2016 Ankin verkkokaupassa otettiin käyttöön suunnittelutyökalu, jonka avulla asiakkaat voivat suunnitella itse omat mattonsa. Yrityksen mukaan vastaavaa ei ole kokeiltu missään muualla tätä ennen.
Shadowgrounds Survivor

Vastaanotto

Metacritic -kerääjäsivustolla pelillä on 79/100 pistettä.
Boom Street

Pelaaminen

Boom Streetissä pelaajan tehtävänä on muiden Itadaki Street -sarjan pelien tapaan läpäistä erilaisia pelilautoja, joissa täytyy sekä ostaa Monopoly-pelien tyyliin erilaisia tontteja, joille voi rakentaa taloja, että kerätä tietty määrä pisteitä ensimmäisenä. Se, joka saa kerättyä ensin tietyn määrän pisteitä ja pääsee sitten maaliin ensimmäisenä, on voittaja. Peli sisältää molempien hahmojen sarjoista tuttuihin tasoihin perustuvia pelilautoja kuten Dragon Quest -sarjasta Trodain-linnaan perustuvan ja Mario-sarjasta Mario Circuit -nimiseen kilparataan perustuvan laudan. Aina kun pelaaja on voittanut pelilaudalla käydyn ottelun, hän avaa sen Free Play -moodiin. Jos pelaaja saa vähintään kahden talon suoran aikaan, hänen suorallaan olevien talojen arvo nousee ja tekoälyohjattujen pelaajien joutuessa niihin he joutuvat maksamaan normaalia enemmän rahaa tontin omistajalle.

Pelilaudat

Jokainen pelilauta sisältää eri värisiä korttipeleistä tuttuja symboleita, jotka ovat pata, risti, hertta ja ruutu. Pelilaudoilla sijaitsee pankki, jonka luona pelaajan taso kehittyy hänen kerättyään ensin pisteitä tarpeeksi. Minipeliruutuun jouduttuaan pelaaja pelaa minipelin, josta puolestaan voi saada lisää pisteitä ja rahaa. Laudat sisältävät myös monia muita ruutuja, kuten Take-a-break-ruudun, johon pelaajan joutuessa kaikki hänen omistamansa kaupat menevät kiinni seuraavaan heittovuoroon asti. Välillä pelaaja voi saada korttipelien symbolien luona vuoron nostaa yhden kortin korttikokoelmasta. Korteilla pelaaja puolestaan voi muun muassa siirtää toiset pelaajat samaan ruutuun missä kortin käyttäjä on tai antaa muille hahmoille mahdollisuuden saada seuraavalla heittovuorolla automaattisesti heittosummaksi ykkösen.

Pelimuodot

Peli sisältää yksinpelin lisäksi moninpelin, jossa pelaajat voivat ottaa mittaa toisistansa erilaisilla mainittujen pelihahmojen sarjoihin perustuvilla pelilaudoilla.
Peli sisältää myös The Changing Room -moodin, jossa pelaaja voi muokata oman Mii-hahmon ulkoasua ja ulkonäköä kaupasta ostetuilla asuilla.

Vastaanotto

Peli sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja, sillä Metacriticin laskema pistekeskiarvo pelille oli 68/100 ja muun muassa IGN antoi sille arvosanaksi 6/10.
Metacriticin mukaan arvostelijoiden antamien arvosanojen keskiarvoksi tuli 68/100. Eurogamer antoi pelille arvosanaksi 6/10 kehuen erilaisia pelisarjojen teemoihin perustuvia alueita ja niiden värikkyyttä, mutta kritisoi ottelujen pitkäkestoisuutta, IGN antoi pelille arvosanaksi 7,0/10 kehuen peliä siitä, että se on pitkäkestoisena ja rauhallisena pelinä hyvä kokemus, mutta kritisoi interaktiivisuuden puutetta GameSpot kehui peliä sen tasosuunnittelusta ja suuresta avattavien erikoisuuksien määrästä, mutta kritisoi tylsästä Helppo-moodista ja siitä että pelikokemus ei ollut kovin lautapelimäinen, minkä myötä se antoi sille arvosanaksi 6.0.
Suomalaisista arvostelijoista Gamereactor antoi pelille 8/10 pistettä kehuen vaihtelua luovaa mielenkiintoista alue- ja osakesysteemiä sekä sitä, että se herättää kilpailuvietin, mutta kritisoi puolestaan sen liiallista monimutkaisuutta nuorempia pelaajia kohtaan ja yksinpelin tylsyyttä.
Eurooppatie E105

Reitti

Kirkkoniemi – Murmansk – Kantalahti – Petroskoi – Pietari – Novgorod – Valdai – Vyšni Volotšok – Tver – Moskova – Tula – Orjol – Belgorod – Harkova – Zaporižžja – Simferopol – Alušta – Jalta
Metsäasiantuntija

Toimenkuvia

Metsäasiantuntijan toimenkuva voi vaihdella laajasti. Metsäasiantuntijan tehtäviin voivat kuulua esimerkiksi puukauppa, puun korjuun ja kuljetuksen työt, esimiestyöt, metsänomistajien neuvonta. Metsäasiantuntija voi työskennellä mm. maankäyttö- ja yksityistieasioiden hallinnoinnissa ja suunnittelussa, pankkisektorilla, maanmittaus- ja kiinteistökauppojen parissa, tuulivoimayhtiöissä, yksityisinä yrittäjinä, kaupan alalla, taimikaupassa ja kuntien ja kaupunkien metsäomaisuuden hallinnoinnissa. Esimerkiksi Metsä-Groupilla metsäasiantuntijat hoitavat metsäomaisuutta kokonaisvaltaisesti.

Koulutusnimikkeitä

Metsäasiantuntijana toimii useimmiten metsätalousinsinööri  tai metsänhoitaja. Aiempia koulutusnimikkeitä ovat olleet metsänvartija, metsäteknikko ja metsätyönjohtaja.

Ammattijärjestö

Metsäasiantuntijat ovat usein METO - Metsäalan Asiantuntijat ry:n jäseniä.
Argentiitti

Mineralogiassa argentiitti on kuutiomainen hopeasulfidi (Ag₂S), joka voi olla olemassa vain lämpötiloissa, jotka ylittävät 173 °C, 177 °C tai 179 °C. Kun se jäähtyy tavallisiin lämpötiloihin, se muuttuu sen monokliiniseksi muodoksi, akantiitiksi. Argentiini kuuluu lyijyhohteen ryhmään.
Nimi argentiitti joskus viittaa myös argentiitin pseudomuotoihin: esimerkiksi akantiitti, jossa yhä näkyy joitakin ulkoisia merkkejä kuutiomaisesta kidemuodosta, vaikka niiden itse asiallinen kidejärjestelmä on monokliininen johtuen alhaisista lämpötiloista. Tätä akantiitin muotoa on silloin tällöin löydetty kuutiomaisena tai oktaedrina, mutta paljon yleisemmin puun muotoisena tai maamaisina massoina, joissa on lähes musta lyijynharmaa väri ja metallinkiilto.
Hajaannus, mikä on siis näkyvä piirre lyijyhohteessa, on tässä olemassa vain hitusen. Mineraali on täysin murrettavissa ja siinä on kiiltävä viiru; kovuus 2,5, ominaispaino 7,2–7,4. Sitä esiintyy mineraalijuonissa ja kun sitä löydetään suurissa määrin, kuten Meksikosta ja Comstock Lodesta Nevadasta, se muodostuu tärkeäksi hopeamalmiksi. Mineraalin mainitsi 1529 G. Agricola, mutta nimeä argentiitti (peräisin lat. argentum, hopea) ei käytetty ennen kuin 1845 ja se myönnettiin W. Haidingerille. Vanhoja nimiä näille lajeille ovat "Glaserz", hopeahohde ja lasimainen hopea. Suhteellisen kuparirikas mineraali, jota esiintyy esimerkiksi Jalpassa, Meksikossa, on tunnettu nimellä jalpaite.
AT-AP

AT-AP (All Terrain Attack Pod eli jokamaaston hyökkäyskulkuneuvo.) on fiktiivinen Vanhan tasavallan käyttämä taistelukone George Lucasin luomassa Star Wars -universumissa. sen vaihtoehtoisia nimiä ovat kävelijä ja talsija. AT-AP -taistelukoneita nähdään elokuvassa Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto. AT-AP:n valmistajana oli Kuatin konetelakat, ja koneen hinnaksi mainitaan 150 000 krediittiä. Sen aseistus koostui yhdestä raskaasta projektiili-laukaisimesta, yhdestä raskaasta ionikanuunasta sekä yhdestä laserkanuunasta. Laitteella ei ollut suojakenttää. Miehistöön kuului yksi pilotti sekä kaksi tykkimiestä. AT-AP:en korkeus oli 11 metriä ja huippunopeus 60 km/h.
Munro

Munro on Skotlannissa oleva yli 3 000 jalkaa (914,4 m) korkea vuori.

Munrojen historia

Skotlantilainen vuorikiipeilijä baronetti Sir Hugh Munro julkaisi vuonna 1891 Journal of the Scottish Mountaineering Club (SMC) -lehdessä listan "Tables giving all the Scottish mountains exceeding 3,000 feet in height", jossa hän luetteloi 538 skotlantilaista vuorenhuippua. Niistä hänen mielestään 283 oli erillisiä vuoria, jotka pian opittiin tuntemaan "Munroina". Loput 255 olivat hänen mielestään toissijaisia huippuja eli "Toppeja".

Munrojen kerääminen

Sir Hugh Munro ei koskaan käynyt kaikilla Munroilla. Ensimmäisenä kaikki vuoret kiipesi A. E. Robertson vuonna 1901. Tämän jälkeen Munrojen keräämisestä tuli suosittua brittiläisten kävelijöiden ja vuorikiipeilijöiden keskuudessa. 1980-luvun lopulla huippujen kiertämisestä tuli yleisesti suosittua, jollaisena se on yhä säilynyt.
Risto Hakola

Risto Hakola (s. 1957) on jämsäläinen näytelmäkirjailija ja toimittaja. Hakolan näytelmiä on esitetty muun muassa HimosTeatterissa Jämsässä. Hakolan ensimmäinen HimosTeatteriin kirjoittama näytelmä oli musiikkinäytelmä Reteesti vaan (2006). Se sai hienot arviot, muun muassa sanomalehti Keskisuomalaisen kriitikko Teppo Kulmala totesi näytelmän olevan parasta, mitä Suomen kesäteattereissa on tarjolla. Näytelmässä kuvataan yhtä kesäpäivää vuonna 1968, kun Irwin Goodman ja Vexi Salmi yhtyeineen saapuvat keikalle Polvijärvelle. Keikka päättyy nuorisomellakkaan. Näytelmän päärooleissa nähtiin Joni Leponiemi, Helena Rängman, Reijo Ahonen ja Mikko Röman. Muita Hakolan kirjoittamia näytelmiä ovat musiikkinäytelmä Badding & Badding (2008) ja Sotatalvi (2010). Jälkimmäinen kuvaa kuvitteellisen kiväärikomppanian vaiheita Taipaleenjoen taisteluissa talvisodassa. Näytelmää esitettiin HimosTeatterissa talvella 2010. Kesällä 2012 Himoksessa nähtiin Hakolan kirjoittama näytelmä Hullu pappi!, joka sijoittuu 1600-luvulle. Kesällä 2014 HimosTeatterissa esitetään Hakolan käsikirjoittama musiikkinäytelmä Doris ja Laulumies, jossa kuullaan J. Karjalaisen musiikkia. Tarinankerronnallisen näytelmän pääosassa nähdään Joni Leponiemi.
Lehtilaita

Lehtilaita tarkoittaa yleensä kasvin lehtilavan reunan ulkonäköä. Lehtilaidan kuvaamisessa käytetään usein vakiintuneita termejä, kuten esimerkiksi ehytlaitainen, sahalaitainen, nirhalaitainen ja nyhälaitainen. Kaikilla kasveilla ei kuitenkaan ole lehdissään selkeää, tietynlaista lehtilaitaa, ja lehtilaidan ulkonäön kuvaileminen voi olla hanaklaa etenkin silloin, jos lehtilapa on liuskoittunut. Mikäli kasvin lehtilapa on jakautunut lehdyköiksi, voidaan lehtilaitaa kuvaavilla termeillä kuvata myös lehdyköiden laitaa.
Yleisesti ottaen yksisirkkaistilla kasveilla lehtilaita on tavallisesti ehyt, kun taas kaksisirkkaisilla, joihin suurin osa Suomenkin luonnonvaraisista kasveista kuuluu, lehtilaita voi vaihdella.
Tietynlainen lehtilaita voi olla lajille tyypillinen ominaisuus, jolloin sitä voidaan käyttää tuntomerkkinä kasvin lajia määritettäessä. Esimerkiksi poimulehtien (Alchemilla) lajinmääritys perustuu osittain lehtien liuskojen lehtilaidan ulkonäköön.
Anna Rimpelä

Anna Rimpelä (s. 15. elokuuta 1978) on suomalainen näyttelijä ja stand-up-koomikko. Rimpelä on näytellyt muun muassa Ismo-komediatelevisiosarjassa Ismon Vilma-vaimoa ja eri rooleja Teatteri Helsingissä. Hänet on nähty vuosina 2013, 2018 ja 2019 rikostutkija Tiina Rajalan roolissa saippuasarjassa Salatut elämät. Lisäksi hän on näytellyt TV-mainoksissa. 
Rimpelä toimii ilmaisutaidon opettajana Espoon työväenopistossa ja tekee stand-up keikkoja. Rimpelä on opiskellut esittävää taidetta Svenska yrkeshögskolanissa Vaasassa.
Tammikuussa 2018 ilmestyi Rimpelän esikoisromaani Pitkään meni ihan hyvin.
Atomimassayksikkö

Atomimassayksikkö (tunnus u) eli dalton (tunnus: Da) on massan yksikkö, jota käytetään atomien ja molekyylien massojen ilmoittamiseen. Nykyisen määritelmän mukainen, yhtenäistetty atomimassayksikkö (engl. Unified atomic mass unit) on määritelty 1/12-osaksi kemiallisesti sitoutumattoman hiili-12-atomin massasta perustilassa, ja SI-yksikköinä se on noin 1,660 539 040 · 10⁻²⁷ kg. Molempien nukleonien, sekä protonin että neutronin massat, ovat lähellä yhtä atomimassayksikköä. Kansainvälinen mittojen ja painojen komitea (Comité International des Poids et Mesures, CIPM) on luokitellut sen yksiköksi, joka ei kuulu SI-järjestelmään, mutta joka kuitenkin on hyväksytty käytettäväksi SI-yksiköiden ohella ja jonka suuruus SI-yksikköinä on määritettävä kokeellisesti.
Ennen vuotta 1961 atomimassayksikön määritelmä perustui happeen. Tällöin sen lyhenteenä oli amu. Toisinaan lyhennettä ”amu” käytetään uudemmassakin kirjallisuudessa, jossa se kuitenkin määritellään samoin kuin nykyinen, yhtenäistetty atomimassayksikkö u, siis hiili-12:n avulla. Nykyisin atomimassayksiköstä puhuttaessa tarkoitetaankin säännöllisesti yhtenäistettyä yksikköä. Standardointia varten oli määritelmän pohjaksi kuitenkin valittava jokin tietty nuklidi, sillä vaikka kaikkien ytimien massat atomi­massa­yksikköinä ovatkin lähellä kokonaislukuja (ytimen massalukua), ytimen massaylijäämän vuoksi ne kuitenkin poikkeavat kokonais­luvuista jonkin verran, eikä keskimääräinen poikkeama nuklidia kohti ole kaikilla nuklideilla yhtä suuri. Samasta syystä myöskään protonin tai neutronin massa ei ole tasan 1 u, vaan hieman enemmän.
Atomimassayksikkö ei ole sama kuin atomiyksiköiden massayksikkö, joka on määritelty elektronin massaksi (mₑ).
Mooli on määritelty ainemääräksi, joka sisältää 6,022 140 76·10²³ atomia, molekyyliä tai muuta hiukkasta. Tätä lukua sanotaan Avogadron luvuksi, ja se on suurella tarkkuudella yhtä suuri kuin atomien lukumäärä 12 grammassa hiili-isotooppia C-12 on atomeja. Näin ollen gramman ja atomimassayksikön suhde on suurella tarkkuudella yhtä suuri kuin Avogadron luku,