google/wiki40b huggingface dataset:
Marc Riboud

Marc Riboud (24. kesäkuuta 1923 Lyon – 30. elokuuta 2016 Pariisi) oli ranskalainen valokuvaaja. Hänet tunnettiin muun muassa Itä-Aasiaa esittelevistä töistään. Näyttelyitä on pidetty eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa.
Riboud valmistui École Centrale de Lyonista. Hän matkusteli uransa aikana laajalti, esimerkiksi Itä-Aasiassa Kiinaan, Japaniin ja Pohjois-Vietnamiin.
Natriumkloraatti

Terveysvaikutukset

Natriumkloraatti ärsyttää elimistöä joutuessaan iholle, nenään tai silmiin. Aineen nieleminen tai hengittäminen voi aiheuttaa mm. pahoinvointia, ripulia, oksentelua ja syanoosia. Suuret natriumkloraattiannokset voivat aiheuttaa munuais-, maksavaurioita, kouristuksia ja kuoleman.
Raimond Aumann

Raimond Aumann (s. 12. lokakuuta 1963 Augsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa Saksan kakkosmaalivahtina.
Raimond Aumann pelasi viimeistä kautta lukuun ottamatta koko uransa Bayern Münchenissä. Hän aloitti vuonna 1982 joukkueen kakkosmaalivahtina Jean-Marie Pfaffin takana. Kaudella 1984-85 Aumann nousi ykkösmaalivahdiksi, mutta loukkaantumisen vuoksi putosi jälleen vaihtopenkille. Kun Pfaff siirtyi vuonna 1988 pois joukkueesta, tuli Aumannista jälleen Bayern Münchenin ykkösmaalivahti ja hän pysyi tolppien välissä kunnes Oliver Kahn otti torjuntavastuun. Kauden 1994-95 Aumann pelasi Turkissa Beşiktaş JK:ssa voittaen mestaruuden ja lopetti sitten uransa. Bayern Münchenissä hän voitti peräti kuusi Saksan mestaruutta.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Raimond Aumann pelasi vuosina 1989–1990 neljässä maaottelussa ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1990.
Tällä hetkellä Aumann toimii Bayern Münchenissä seuran ja kannattajien välisenä yhteyshenkilönä.
Aumannin lempinimi on Balu, joka tulee Viidakkokirjan Baloo-karhusta.
Lana Wood

Lana Wood (oik. Svetlana Nikolaevna Zakharenko, s. 1. maaliskuuta 1946, Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja valokuvamalli. 
Wood aloitti uransa kymmenvuotiaana lapsinäyttelijänä. Hän on esiintynyt Playboy-lehdessä sekä televisiosarjoissa, kuten Peyton Place sekä noin 20 elokuvassa, muun muassa James Bond -filmatisoinnissa Timantit ovat ikuisia. Vuonna 1982 Wood lopetti näyttelemisen ja siirtyi tuottajaksi. 
Lana Wood on Natalie Woodin sisar.
Hepoköngäs

Hepoköngäs on Suomen korkeimpia luonnonvaraisia vesiputouksia ja vuonna 1956 perustetun Hepokönkään luonnonsuojelualueen tunnetuin nähtävyys. Sen putouskorkeudeksi mainitaan yleensä 24 metriä. Suomen korkein vesiputous Korkeakoski Maaningalla on 12 metriä korkeampi. Maanmittauslaitoksen karttojen mukaan Hepokönkään korkeus on alle 20 metriä, sillä putous sijaitsee korkeuskäyrien 175 m ja 195 m välissä. Hepoköngäs sijaitsee Heinijoessa noin 16 kilometriä Puolangan keskustasta Hyrynsalmen suuntaan. Heinijoki on osa Kiiminkijoen latvavesistöä ja saa alkunsa Haukijärvestä läheltä Hyrynsalmen ja Puolangan rajaa.
UKK-reitti Puolanka–Hyrynsalmi kulkee Hepoköngästä sivuten, ja Hepokönkäällä reitistä haarautuu myös osuus Paljakalle.
Hepokönkäästä on valmistettu pienoismalli, joka sijaitsee Paljakka-talossa. Pienoismallin on valmistanut Suomussalmen kunnan Vaihtoehtona työ -projekti.
Gagarin (Smolenskin alue)

Historiaa

Kaupunki on syntynyt etelästä pohjoiseen kulkeneen vesireitin sekä idästä länteen suuntautuvan maantien risteyksessä sijainneelle kauppapaikalle. Vuonna 1776 se sai kaupunginoikeudet nimellä Gžatsk. 1900-luvun alkuun saakka se oli Smolenskin kuvernementtiin kuuluneen Gžatskin kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodan ja toisen maailmansodan aikana kaupunki tuhoutui pahoin. Vuonna 1968 se sai nimen Gagarin lähistöllä sijaitsevassa Klušinon kylässä syntyneen kosmonautti Juri Gagarinin mukaan.

Liikenneyhteyksiä

Kaupungin kautta kulkee Venäjän rautateiden Moskovasta Smolenskiin vievä ja myöhemmin esimerkiksi Minskiin jatkava rautatie. Kaupungin rautatieasema sijaitsee kantakaupungin lounaisosassa, noin viiden kilometrin päässä Moskovan ja Minskin välisestä M1-valtatiestä (Belarus). Tämä valtatie on osa Euroopan keskeisiin poikittaisväyliin kuuluvaa eurooppatietä E 30).

Nähtävyyksiä

Nykyään Gagarin on maatalousalueen keskus. Kaupungissa on elintarvike-, sähkölaite- ja tekstiiliteollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos. Nähtävyyksiä ovat keskustan lähellä Gžat-joen korkealla rannalla sijaitsevat Marian ilmestyksen katedraali (1897–1900) sekä Jumalansynnyttäjän (1753) ja Tihvinän jumalanäidin (1841) kirkot. Keskusaukiolla on vuosina 1734–1737 rakennettu Jumalan ilmestyksen kirkko ja kaupungin laidalla sijaitsevalla hautausmaalla Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko vuodelta 1791. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo ja Juri Gagarinille omistettu museo.
Emilie Mechelin

Johanna Sofia Emilie Mechelin (8. huhtikuuta 1838 Hamina – 22. joulukuuta 1917 Hamina) oli suomalainen sopraano ja oopperalaulaja. Hän lauloi mm. Helsingin Ruotsalaisen teatterin oopperaesityksissä toimi Helsingin musiikkiopiston ensimmäisenä laulunopettajana. Myöhemmin hän teki pitkän uran yksityisenä laulupedagogina.

Perhetausta

Emilie Mechelinin vanhemmat olivat valtioneuvos Gustaf Johan Mechelin ja Amanda Gustava Sagulin. Perheessä oli kaikkiaan viisi lasta, kaksi tyttöä ja kolme poikaa. Emilie oli lapsista vanhin. Yksi Emilien veljistä oli myöhemmin mittavan valtiomiesuran Suomessa tehnyt Leo Mechelin.

Ura laulajana ja laulunopettajana

Emilie Mechelin opiskeli laulua vuoina 1865–1867 Pariisin konservatoriossa opettajinaan tenori Gustave Roger, Pauline Viardot-Garcia ja Jean Jacques Masset. Hän täydensi opintojaan Pariisissa vielä 1869–1870. Vuosina 1873–1874 hän oli Tukholmassa tunnetun ruotsalaisen oopperalaulajattaren Signe Hebben opissa.
Ensimmäiset konserttikiertueensa Emilie Mechelin teki vuonna 1868 palattuaan Pariisista Suomeen. Kuuluisaksi hän tuli vuonna 1869 esiinnyttyään Helsingissä sekä suomenkielisessä Arkadia-teatterissa että vuosina 1869 ja 1871 ruotsinkielisessä Nya Teaternissa Friedrich von Flotowin Martha -oopperan pääroolissa.
Jo laulu-uransa alkuvaiheesta alkaen Emilie Mechelin antoi myös yksityistä laulunopetusta. Hänen oppilaitaan olivat mm. Emmy Strömer (Achté), Ida Basilier-Magelssen ja Emma Engdahl. Vuonna 1882 Emilie Mechelin aloitti samana vuonna perustetun Helsingin musiikkiopiston ensimmäisenä laulunopettajana. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1885 saakka. Vuonna 1885 hän muutti Norjaan Kristianiaan (nyk. Oslo) ja myöhemmin Tukholmaan, jossa vietti pari seuraavaa vuotta opettaen ja konsertoiden. Vuonna 1888 hän jälleen palasi Helsinkiin ja toimi jälleen yksityisenä laulunopettajana ainakin vuoteen 1902 saakka.
Emilie Mechelin kuoli synnyinkaupungissaan Haminassa 22. joulukuuta 1917.
Ustaz Mohammed Yusuf

Ustaz Mohammed Yusuf (1970 – 30. heinäkuuta 2009) oli nigerialainen islamisti. Hän johti vuonna 2004 perustamaansa Boko Haram -liikettä, jota on kutsuttu myös "Talibaniksi". Liikkeen tavoitteina on ollut länsimaisen koulutuksen lakkauttaminen, nykyisen Nigerian valtion kaataminen ja tiukan islamilaisen lain valtakunnanlaajuinen käyttöönotto. Liike opettaa, että sade on Jumalan luomaa ja hylkää siksi tieteellisen selityksen sen synnystä. Se myös kiistää evoluution ja tukee näkemystä litteästä Maasta.
Ustaz Mohammed Yusuf oli korkeasti koulutettu. Hän puhui sujuvaa englantia ja ajoi kertoman mukaan Mercedes Benzillä.

Kuolema

Poliisi ampui Ustaz Mohammed Yusufin Maidugurin väkivaltaisuuksien keskellä vuonna 2009. Surmaa edelsivät Boko Haramin jäsenten tekemät väkivaltaiset iskut poliisiasemille.
My House in Umbria

Tuotanto

My House in Umbria on HBO:n tuottama ja se perustuu William Trevorin samannimiseen novelliin. Trilleri kuvattiin pääosin Italiassa Cinecittàn studioilla Roomassa ja Sienassa. Televisioelokuvaa myös tuotettiin Englannin Surreyssa sijaitsevilla Sheppertonin studioilla ja Middlesexissä sijaitsevilla Twickenhamin studioilla.

Julkaisu

My House in Umbria debytoi Yhdysvalloissa ja Kanadassa 25. toukokuuta vuonna 2003 HBO:n kaapelikanavalla. Televisioelokuva oli ollut myös osallisena Santa Barbaran elokuvajuhlilla Santa Barbarassa Kaliforniassa 8. maaliskuuta 2003 ja Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 15. toukokuuta 2003. Kotimaissa Isossa-Britanniassa elokuva esitettiin 26. marraskuuta vuonna 2004 ja Italiassa 7. syyskuuta 2006.
My House in Umbria on julkaistu myös DVD:lle.
Janine Jansen

Janine Jansen (s. 7. tammikuuta 1978 Soest, Alankomaat) on alankomaalainen viulisti. Hän aloitti viulunsoiton opiskelun kuusivuotiaana, ja häntä ovat opettaneet Coosje Wijzenbeek, Philippe Hirschhorn ja Boris Belkin. Jansenin isä ja molemmat veljet ovat muusikoita, ja hänen äitinsä on laulaja.
Jansen on julkaissut useita albumeita, joilla hän tulkitsee muun muassa Antonio Vivaldin, Johan Sebastian Bachin ja Pjotr Tšaikovskin musiikkia. Hän on esiintynyt muun muassa New Yorkin, Los Angelesin ja Berliinin filharmonikkojen kanssa.
Jansen käyttää Stradivarius-viulua ”1727 Baron Deurbroucq”. Aikaisemmin hän käytti saman vuoden Stradivarius-viulua ”Barrere”.
Fridolf Jansson

Fridolf Jansson (25. maaliskuuta 1904 – 7. kesäkuuta 1991 Alvesta) oli ruotsalainen poliitikko. Hän kuului Ruotsin keskustapuolueeseen. Hän oli puolueen nuorisojärjestön puheenjohtaja vuosina 1946–1950. Hän oli valtiopäivien ensimmäisen kamarin jäsen vuosina 1951–1952 ja vuodesta 1953 kuului toiseen kamariin Kronobergin läänin vaalipiiristä. Hän oli myös maakäräjäkunnan jäsen vuosina 1941–1948.
Charley Hull

Charley Esmee Hull (s. 20. maaliskuuta 1996 Kettering) on englantilainen golfammattilainen. Huhtikuuhun 2019 mennessä Hull oli voittanut yhden LPGA-tourin kilpailun. Ensimmäisen LPGA-turnauksen hän voitti marraskuussa 2016.
Eurooppalainen Suomi

Historia

Eurooppalainen Suomi perustettiin 31. tammikuuta 1994. Suomen liittymisestä Euroopan unioniin järjestettiin 16. lokakuuta 1994 kansanäänestys, jota edelsi runsaasti tiedotusta ja kansalaiskeskustelutilaisuuksia. Eurooppalainen Suomi kampanjoi tuolloin Suomen jäsenyyden puolesta.

Organisaatio

Vuosikokouksen valitsemaan yhdistyksen hallitukseen kuuluu nelihenkisen puheenjohtajiston lisäksi 10 varsinaista ja 14 varajäsentä. Yhdistyksen puheenjohtaja on Jouni Ovaska. Aiemmin yhdistyksen puheenjohtajina ovat toimineet mm. Riitta Myller, Miapetra Kumpula-Natri, Olli-Pekka Heinonen, Ville Itälä sekä Jari Vilén.
Eurooppalaisen Suomen toimistoa, joka sijaitsee Helsingin Hakaniemessä, johtaa toiminnanjohtaja Aku Aarva. Yhdistyksen sisarjärjestön Eurooppanuorten toimisto sijaitsee samoissa tiloissa.
Hongkongin jalkapallomaajoukkue

Historia

Hongkongin jalkapalloliitto perustettiin vuonna 1914, mutta FIFA:n jäseneksi se tuli vasta vuonna 1954. Samana vuonna Hongkong pelasi ensimmäisen virallisen maaottelunsa, jonka se hävisi Etelä-Korealle maalein 2-5.
Hongkong kuuluu Aasian jalkapalloilun edelläkävijämaihin ja lukeutui maanosan parhaisiin joukkueisiin 1950- ja 1960-luvuilla. Kautta aikain ensimmäisissä Aasian-mestaruusturnauksessa vuonna 1956 se saavutti pronssia. Hongkong selviytyi vielä Aasian mestaruuskilpailuihin 1964 (4. sija), ja 1968, missä sijoittui viidenneksi, mutta tämän jälkeen se on jäänyt joka kerta lopputurnauksen ulkopuolelle.
MM-karsintoihin Hongkong osallistui ensi kerran 1974 kisojen karsinnoista lähtien, mutta ei ole koskaan selviytynyt lopputurnaukseen. 1960-luvun huippuvuosien jälkeen joukkue onkin lähinnä satunnaisesti kyennyt yksittäisissä otteluissa kiusaamaan isompiaan. Ikimuistettavimpia hetkiä ovat vuonna 1968 saavutetti 2-1-voitto emämaasta Kiinasta 1986 Meksikon MM-kisojen karsinnoissa, mikä vei joukkueen jatkokarsintoihin, ja 2-1-voitto Thaimaasta 2004 Aasian mestaruusturnauksen karsinnoissa.
Chelsean posliinitehdas

Chelsean posliinitehdas oli varhainen englantilainen posliinitehdas, joka toimi vuosina 1745–1770.
Sen perusti hopeaseppä Nicholas Sprimont, joka jatkoi hopeaesineiden valmistamista posliinin rinnalla. Tehdas sijoittui lähelle Ranelaghin puistoa, missä liikkui kuninkaallisia ja ylhäisöä. Yksi Sprimontin suojelijoista oli Cumberlandin herttuan sihteeri. Tämän avulla Sprimont onnistui hankkimaan Meissenin posliinia, ja monet Chelsean varhaisista esineistä olivatkin kopioita Meissenin posliinista.
Chelsea tähtäsi selvästi ylellisyystuotteiden markkinoille. Tehdas keskittyi lähinnä posliinisiin koriste-esineisiin, ja 1760-luvulla se teki myös astioita rokokootyyliin. Tähän saatiin vaikutteita ranskalaisesta Sèvresin posliinista. Tehtaan leimana oli aluksi kolmio, vuodesta 1752 ankkuri. Ensimmäisten vuosien eli "kolmio-kauden" tuotteet ovat läpikuultavia ja erittäin kiiltäviä. Astioissa ei ole juuri koristelua, ja niiden muoto muistuttaa klassisten hopeaesineiden muotoa. Kun ankkuri tuli käyttöön leimassa, posliinimassan koostumusta muutettiin eikä se ole enää yhtä läpikuultavaa. Koristeluissa näkyy vaikutteita Japanista ja Meissenistä. Ankkurikaudella alettiin tuottaa myös luonnollisen näköisiä pienoispatsaita eläimistä ja hedelmäasetelmista. Kun Ranskan Sèvres syrjäytti Meissenin esikuvana, myös tehtaanmerkki vaihdettiin punaisesta ankkurista kultaiseen ankkuriin.
Vuonna 1770 tehdas siirtyi derbyläisen William Duesburyn omistukseen, ja senjälkeinen tuotanto tunnetaan "Chelsea-Derbyn" posliinina. Tehdas toimi samalla paikalla vuoteen 1784, jolloin sen koneet ja muotit siirrettiin Derbyyn. Vuonna 2010 Derbyn kaupunginmuseo sai kokoelmiinsa yli seitsemäntuhatta muottia ja esinettä Chelsean ja Derbyn tehtailta.
Virroitin

Virroitin välittää sähkövirran raiteen keskilinjan yläpuolelle ripustetusta ajojohtimesta sähköveturin tai raitiovaunun apulaitteille, tehonsäätölaitteistolle ja edelleen sähkömoottorille.
Vetureilla ajetaan pääsääntöisesti lähtöaseman suuntaan osoittava virroitin ylhäällä, jotta mahdollisten vaurioiden siirtyminen veturin katolla oleville sähkölaitteille tai toiselle virroittimelle vältettäisiin.
Aleksios II Komnenos

Aleksios II Komnenos (m.kreik. Αλέξιος Β’ Κομνηνός, Aleksios II Komnēnos; 10. syyskuuta 1167 – 1183) oli Bysantin keisari 1180–1183.
Aleksios oli Manuel I Komnenoksen vanhin poika. Hänen äitinsä Maria oli Antiokian Raimondin tytär. Manuelin kuoltua vuonna 1180 Maria hallitsi poikansa sijasta. Manuelin länsiystävälliseen politiikkaan kyllästyneet kansalaiset pelkäsivät frankkien vaikutusvallan lisääntyvän entisestään. Maria nimitti neuvonantajakseen protosebastos Aleksioksen, joka tiedettiin erityisen myötätuntoiseksi länsimaita kohtaan.
Tyytymättömyys sai aikaan lukuisia salaliittoja. Marian tytärpuoli, jonka nimi myös oli Maria, oli osana yhtä tällaista ja joutui pakenemaan Hagia Sofian kirkkoon miehensä Monferratin Ranierin kanssa. Keisarinna komensi keisarillisen kaartin valtaamaan kirkon. Vain patriarkan väliintulo esti kirkon valtauksen. 
Seuraavan vallankaappausyrityksen takana oli keisarin serkku Andronikos. 64-vuotias Andronikos marssi Konstantinopolia kohti elokuussa 1183. Ennen kuin hän oli edes kerennyt pääkaupunkiin sen asukkaat kapinoivat ja ottivat hänet avosylin vastaan.
Keisarinna ja nuori keisari lähetettiin pois kaupungista vankeuteen odottamaan kohtaloaan. Andronikos osoittautui nimittäin julmaksi despootiksi, joka raivasi tieltään kaikki mahdolliset vastustajansa. Kolmetoistavuotias Aleksios joutui omin käsin kirjoittamaan äitinsä kuolemantuomion. Keisarinna kuristettiin sellissään. Syyskuussa 1183 Andronikos antoi kruunata itsensä keisariksi. Nuori Aleksios murhattiin pari kuukautta myöhemmin ja hänen ruumiinsa heitettiin mereen.
Liam Seán MacDaid

Liam Seán MacDaid (s. 19. heinäkuuta 1945 Bundoran) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Clogherin hiippakuntaan 15. kesäkuuta 1969 ja nimitettiin sen johtoon 6. toukokuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seuerasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Seán Baptist Brady, jota avustivat Joseph Duffy ja Noël Treanor.
Maija Poppanen (elokuva)

Jatko-osa

Rob Marshallin ohjaama jatko-osa Maija Poppasen paluu saa ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. joulukuuta vuonna 2018. Maija Poppasta näyttelee Emily Blunt.
Elokuva sijoittuu Lontooseen 20 vuotta ensimmäistä elokuvaa myöhemmin. Anna ja Mikko Pankki ovat kasvaneet aikuiseksi ja Maija Poppanen saapuu Mikon ja tämän kolmen lapsen luo. Elokuvassa näyttelevät Bluntin lisäksi muun muassa Lin-Manuel Miranda ja Meryl Streep, joka näyttelee Poppasen serkkua Topsya. Elokuvan käsikirjoittaa David Magee. Elokuvan musiikin säveltää Marc Shaiman ja hän myös luo uusia lauluja elokuvaan Scott Wittmanin kanssa.
Glaurung

Glaurung, tunnetaan myös nimillä Suuri Käärme ja Morgothin Käärme, on J. R. R. Tolkienin Silmarillion-romaanissa esiintyvä fiktiivinen lohikäärme, josta kaikki muut Keski-Maan lohikäärmeet polveutuvat. Muiden lohikäärmeiden tavoin Glaurung on hyvin ahne ja perso rikkauksille.

Elämä

Glaurungin kasvatti Melkor eli Morgoth pimeässä linnoituksessaan tekemään tuhoa haltioille ja ihmisille. Melkor käytti nuorta Glaurungia taistelussa, mutta sen panssari ei ollut vielä tarpeeksi kestävä ja keihäät satuttivat sitä. Glaurung vetäytyi takaisin Melkorin huostaan, kunnes kasvoi täysikasvuiseksi ja alkoi vallata Melkorille alueita. Glaurung oli mukana Dagor Bragollachissa, Nirnaeth Arnoediadissa ja Nargothrondin hävityksessä. Lumosi Nienorin. Lopulta Cabed-en-Arasissa Túrin Húrinin poika tappoi Glaurungin viekkaudella hiipimällä sen alle yöllä ja viiltämällä sen vatsan auki.
Hahmon kuolema on hyvin samankaltainen verrattuna skandinaavisen mytologian taruun lohikäärme Fafnirin surmasta.
Åkerman & Lund Orgelbyggeri

Åkerman & Lund Orgelbyggeri Ab on Ruotsin Knivstassa toimiva urkurakentamo. Yhtiön perusti ruotsalainen Per Larsson Åkerman (1826–1876). Hän opiskeli urkurakentajien oppilaana, ensin vuodesta 1844 Västra Vingåkerissa ja sen jälkeen Tukholmassa ja suoritti siellä Teknillisessä oppilaitoksessa tutkinnon vuonna 1850. Hän sai erioikeuden rakentaa urkuja vuonna 1852. Hän täydensi stipendin turvin opintojaan ulkomailla, muun muassa Brysselissä. Vuosina 1857–1860 hän työskenteli Strängnäsissä Erik Adolf Setterquistin kanssa. 1860 hän muutti Tukholmaan ja perusti oman urkurakentamon ja vuonna 1866 urkujen rakentaminen jatkui työtoveri Carl Johan Lundin kanssa yhteisessä yhtiössä.
Åkerman kuoli vuonna 1876 ja Lund johti yhtiötä vuoteen 1905 asti, toimitilat oli muutettu Sundbybergiin. Lundin kuoltua yhtiötä jatkoi John Johansson, toiminimenä oli Åkerman & Lunds nya orgelfabriks Ab. Vuonna 1974 yhtiön hankkivat omistukseensa Lars Norgren ja Knut Kaliff, yhtiön nimeksi muuttui nykyinen Åkerman & Lund Orgelbyggeri. Kaliff jätti yhtiön 1980-luvun puolivälissä. Nykyään yhtiön johtaja on Hans-Petter Schröder. Yhtiössä on kymmenkunta työntekijää.
Latin Cup

Latin Cup (esp. Copa Latina, ital. Coppa Latina, port. Taça Latina, ransk. Coupe Latine) oli Espanjan, Italian, Portugalin ja Ranskan seurajoukkueiden välinen jalkapallokilpailu, jota pelattiin 1900-luvun puolivälissä. Kilpailuun otti osaa kunkin maan mestari.
Meiltä puuttuu kaikki

Taustatietoa

Albumilta julkaistiin kaksi näytekappaletta, "Humehii" (mukana Dxxxa D ja "Pittää se". Kappaleesta "Äiti äiti" on lisäksi kuvattu musiikkivideo. Kemmuru lisäsi albumin toukokuun lopulla ilmaisladattavaksi kotisivuilleen. Kun albumin lataa, arpoo generointi jokaiselle lataajalle oman version. Jodarok, yksi Kemmurun jäsenistä, kertoi asiasta seuraavasti:
»Ajatuksena oli tuoda esiin elävän taltionnin vivahteikkuutta. Tahdomme, että kuuntelukokemus voisi olla kuten keikalla, eli jokainen kerta on hieman erilainen, eikä sitä oikeaa tulkintaa edes ole.»
Kemmurun toinen MC ja tuottaja Aksim sanoi seuraavasti:
»Waretuksen, seratodeejiiden ja paskojen mp3:sten aikakautena digitaalisuus nähdään liian usein vain välineenä, jolla kaikki on vähän helpompaa, mutta samalla huonompaa. Asiaa ei paranna se, että musiikkibisnes pyrkii käyttämään sitä vain vähentääkseen kuluja. Tahdomme osoittaa, että on lukuisia mahdollisuuksia joilla digitaalinen julkaiseminen voi olla muutakin kuin taiteen vihollinen.»
Internetissä julkaistiin myös ilmaisladattavaksi "Lataa lataa" -niminen bonuskappale, jolla vierailee rap-artisti Opaali.
Albumista julkaistaan vinyyliversio 30. toukokuuta 2014.
Gilbert von Rettig

Gilbert von Rettig (14. heinäkuuta 1928 Piikkiö – 16. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen tupakkatehtailija, joka 1980-luvulla oli vuosikaudet Suomen rikkain ihminen. Hän oli perinyt omaisuutensa Rettigin tehtaiden kautta. Hänen isänsä oli vuorineuvos Hans von Rettig.
Gilbert von Rettig ei halunnut elinaikanaan minkäänlaista julkisuutta. Hänestä lienee julkaistu vain yksi valokuva Partekin matrikkelissa.

Yhtiö ja perhe

Hänen lapsensa Ann Helene von Rettig, Per Cyril von Rettig, Tom Fredric von Rettig ja Hans von Rettig ovat nykyään Rettigin pääomistajia ja hallituksen jäseniä. Yhtiö on luopunut tupakka- ja juomateollisuudesta ja keskittynyt radiaattoreihin, sisäilman laadun säätölaitteisiin, kiinteistökehitykseen ja niiden vuokraukseen sekä varustamoliiketoimintaan.
Viimeisistäkin Rettig-Yhtymän osakkeista Gilbert von Rettig luopui 1993. Loputkin ulkopuoliset lunastettiin pois yhtiöstä ja yhtiöjärjestyksellä määrättiin, ettei omistus tämän jälkeen lipsu kenellekään muulle kuin Gilbert von Rettigin omille jälkeläisille.
Rettigin perilliset ovat hankkineet Ruotsista kolme tunturia sekä niillä sijaitsevat talviurheilukeskukset rinteineen, hotelleineen ja ravintoloineen.
Miljoonalaatikko

Miljoonalaatikko on puhekielessä laatikko, johon kerätään askartelussa, rakentelussa tai korjaustoiminnassa yli jääneitä yksittäisiä osia kuten pienkomponentteja, ruuveja, pultteja, muttereita, laitteiden osia, juotostinaa yms. Miljoonalaatikon idea on olla paikka, josta voi myöhemmin löytyä helposti tarvittava osa ilman, että tarvitsee käydä ostamassa uutta.  Suomen radioamatööriliiton termipankissa sanan englanninkielinen vastine on junk box.  Ruotsiksi käytetään sanaa miljonlåda.
Miljoonalaatikoksi voidaan kutsua myös myymälässä tai verkkokaupassa tarjolla olevaa sekalaista kokoelmaa alan pikkutarvikkeita, kuten kameraliikkeessä suodattimia, suojuksia, kaulahihnoja yms. Nämä ovat usein yksittäiskappaleita tai pieniä, epäkurantteja jäännöseriä.
Radiopakinoitsija Markus Kajon ohjelman nimi vuoden 2013 paikkeilla oli Ajatusten miljoonalaatikko.
European Humanities University

Historiaa

Vuosina 1992–2004 EHU oli Valko-Venäjällä Minskissä toimiva valtiosta riippumaton yliopisto. Vuonna 2004 sen toiminnot siirtyivät Liettuaan, kun presidentti Aljaksandr Lukašenka sulki sen. Se saa kuitenkin poliittista, hallinnollista ja taloudellista tukea Euroopan Unionilta, Pohjoismaiden neuvostolta, Liettuan valtiolta sekä useilta eurooppalaisilta valtiolta. Sitä tukevat myös monet järjestöt ja säätiöt, kuten George Soros, joiden kaikkien avulla se on pystynyt jatkamaan toimintaansa Vilnassa. ja tarjoamaan valkovenäläisille opiskelijoille mahdollisuuden tutkintojen suorittamiseen syksystä 2006 alkaen. Vuodesta 2006 alkaen sillä on virallinen asema liettualaisena yliopistona.
Apple Mighty Mouse

Ulkonäkö ja toiminta

Mighty Mouse on valmistettu valkoisesta muovista ja sen ulkokuoreen on kaiverrettu Applen logo. Hiiressä on neljä painiketta: vasen- ja oikea painike, napsautettava rullauspallo sekä sivuilla olevat "puristettavat" painikkeet.
Mac OS X on ainoa käyttöjärjestelmä joka tukee täysin laitetta. Muiden käyttöjärjestelmien kanssa laitteen toiminta on rajoitettua, ja se toimii vain perushiirenä.
Laitteen käyttämän tekniikan takia se ei erota samanaikaista oikean- ja vasemman painikkeen painallusta. Sen seurauksena joidenkin ohjelmien, kuten suunnitteluohjelmien ja pelien käyttö voi hankaloitua.