google/wiki40b huggingface dataset:
Lepakkokala

Ulkonäkö ja koko

Lepakkokalan kyljen ovat kirkkaan siniset. Rinta- ja vatsaevät ovat kellertäviä tai vihertäviä, muut evät ovat tummia. Lepakkokalalla on kyljessään kaksi selvää tummaa pystyjuovaa, sekä yksi haaleampi juova lähempänä perää. Pyrstö on sininen, ja siinä on vaalea pystyraita. Laji voi kasvaa jopa 60 senttimetrin mittaiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan Itä-Afrikasta, Aasiasta, Pohjois-Amerikan Yhdysvalloista ja Oseaniasta. Lepakkokala viihtyy, kun veden lämpötila on 22–28 °C. Laji elää 0–30 metrin syvyydessä.

Ravinto ja elintavat

Lepakkokala käyttää ravinnokseen leviä, selkärangattomia ja pieniä kaloja.
Orrengrund

Orrengrund on Pernajan saaristossa Loviisasta noin 24 kilometriä eteläkaakkoon sijaitseva noin kilometrin pituinen kapea kalliosaari jolla kasvaa havumetsää. Saarella sijaitsee tunnusmajakka, luotsiasema ja loisto. Saarella toimi vuodesta 1996 alkaen myös merivartioasema avoveden aikana. Saarella on aiemmin ollut puolustusvoimien varuskunta ja siellä on edelleen rannikkotykistön 100 TK -tykkejä. Orrengrundin merivalvonta-asema muutettiin kaukokäyttöiseksi vuonna 2003, ja linnake muutettiin miehittämättömäksi vartiolinnakkeeksi.

Tunnusmajakka

Orrengrundin vuonna 1858 rakennettu tunnusmajakka jonka on suunnitellut arkkitehti Jean Wiik on 22,6 metriä korkea. Tornin 15 metriä korkea alaosa on nelikulmainen ja muurattu luonnonkivistä. Noin 6 metriä korkea yläosa oli alun perin puinen mutta se korvattiin 1920-luvulla valetulla betonitornilla. Yläosa on nykyisin maalattu vaaleanpunaiseksi ja siinä on peltikatto. Tornia käytetään puolustusvoimien tilapäisenä tulenjohto- ja tähystystornina. Aiemmin tornissa oli luotsien tähystämö ja vahtihuone, tornissa oli myös armeijan meri ja ilmavalvonta asema.
Ensimmäinen tunnusmajakka rakennettiin Orrengrundiin jo vuonna 1760 ja se korvattiin uudella pookilla vuonna 1838. Tämä pooki sortui kuitenkin jo parinkymmenen vuoden kuluttua ja se korvattiin sitten nykyisellä tunnusmajakalla.

Luotsiasema

Ensimmäinen luotsivartiotupa rakennettiin Orrengrundiin vuonna 1802 ja se uusittiin 1820 ja 1874. 1800-luvun lopulla Orrengrundissa päivysti luotsivanhin ja kuusi luotsia. Uusi luotsiasema rakennettiin 1913. Nykyisen luotsiaseman kaksikerroksinen puurakennus valmistui 1925 ja sen viereen valmistui 1957 viisikerroksinen uusi luotsiasemarakennus jota on vielä laajennettu 1990-luvulla. Luotsiasemalla on myös oma aallonmurtajalla suojattu satama.

Loisto

Orrengrundin länsikärjessä oleva vuonna 1903 rakennettu loisto koostuu graniittijalustalla olevasta 4,5 metriä korkeasta betonirungosta jonka huipulla on valurautainen loistokoppi.
Pikku Kiimajärvi (Sastamala)

Maantiede

Järven pinta-ala on 0,72 hehtaaria ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 50 metriä. Järveen on johdettu ympäröivän suon ojia. Laskuojaa ei varsinaisesti ole, mutta maahan suotunut vesi valuu alempana olevaan Kiimajärveen.
Järven rantaviiva on 0,35 kilometriä pitkä. Rannan ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta järven rannat ovat soistunutta metsämaastoa.
Anouk Ferjac

Anouk Ferjac (s. 25. toukokuuta 1932 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi kaikkiaan sadassa elokuvassa ja televisio-ohjelmassa vuosina 1946–2000.
Asko Autio

Asko Antero Autio (s. 21. huhtikuuta 1953 Ylivieska) on entinen suomalainen maastohiihtäjä.
Autio voitti Davosin kansainvälisten kilpailujen 15 kilometriä vuonna 1978. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän oli yhdeksäs 50 kilometrin hiihdossa. Autio voitti vuonna 1981 Suomen mestaruuden sekä 30 että 50 kilometrillä. Oslon MM-kilpailuissa 1982 Autio sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi ja voitti seuraavana vuonna Holmenkollenin kisojen 50 kilometrin kilpailun sekä sijoittui Salpausselän kisoissa 15 kilometrillä kolmanneksi ja 50 kilometrillä samoin kolmanneksi.
Autio oli yksi ennakkosuosikeista Sarajevon olympialaisissa 1984, mutta hän joutui nilkkakipujen vuoksi palaamaan kisakaupungista Suomeen jo ennen kilpailua. Hän hiihti Salpausselän kisoissa 1985 15 kilometrillä kolmanneksi. Hän lopetti uransa keväällä 1985.
Martha Coolidge

Martha Coolidge (s. 17. elokuuta 1946 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Valley Girl (1982), Vanhat herrat vesillä (1997), Hiljaiset seinät 2 (2000), Minä & prinssi (2004) ja Material Girls (2006). 
Coolidge toimi vuosina 2002–2003 Directors Guild of American puheenjohtajana.
Hein Vanhaezebrouck

Ura

Vanhaezebrouck pelasi koko uransa ajan kotimaansa Belgian sarjoissa saavuttamatta merkittävää menestystä. Ura kesti kuitenkin 16 vuotta ja hän lopetti ammattilaisena 36-vuotiaana KSC Lokerenin paidassa vuonna 2000.
Valmennusura alkoi heti peliuran loputtua Lokerenin apuvalmentajana. Vanhaezebrouck työskenteli vuosina 2000–2002 Georges Leekensin ja Paul Putin aisaparina. Päävalmentajakokemusta hän kerrytti maan alasarjoissa Sporting Westissä ja WS Lauwessa, kunnes nousi vuonna 2006 KV Kortrijkin päävalmentajaksi. 
Vanhaezebrouckin läpimurto valmentajana tapahtui juuri Kortrijkissa, joka voitti hänen johdollaan Belgian 2. divisioonan mestaruuden kaudella 2007/08 ja nousi liigaan. Ensimmäinen pääsarjakausi sujui nousijajoukkueelta hyvin ja sarjapaikka säilyi. Kesällä 2009 Vanhaezebrouck nousi KRC Genkin päävalmentajaksi.  Huonojen tulosten vuoksi hän sai kuitenkin potkut jo marraskuun lopussa. 
Kesällä 2010 Vanhaezebrouck palasi KV Kortrijkin peräsimeen.  Seura menestyi jälleen hyvin ja kaudella 2011/12 se eteni historiallisesti Belgian cupin finaaliin. Mestaruus karkasi kuitenkin KSC Lokerenille, mutta kauden jälkeen Vanhaezebrouck palkittiin Belgian parhaana jalkapallovalmentajana.
Neljän Kortrijk-kauden jälkeen Vanhaezebrouck siirtyi kesällä 2014 KAA Gentin päävalmentajaksi.  Debyyttikausi Gentissä oli menestyksekäs, kun Vanhaezebrouck luotsasi seuran historialliseen liigamestaruuteen.  Kaudella 2015/16 Vanhaezebrouck luotsasi Gentin sensaatiomaisesti Mestarien liigan pudotuspeleihin ensimmäisenä belgialaisjoukkueena 15 vuoteen. 
Joulukuussa 2015 Vanhaezebrouck palkittiin Raymond Goethals -palkinnolla. 
Vanhaezebrouck jätti Gentin syyskuussa 2017, kun joukkue oli aloittanut kautensa kehnosti ja oli Belgian liigassa vasta sijalla 14. Vain muutama päivä eroilmoituksensa jälkeen hän allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen RSC Anderlechtin kanssa. Vanhaezebrouck luotsasi Anderlechtin Belgian liigan runkosarjan kuudenneksi, mutta ylemmässä loppusarjassa vahvat esitykset nostivat joukkueen kolmanneksi. Vanhaezebrouckin pesti Anderlechtissä päättyi potkuihin joulun alla 2018, kun joukkue oli liigassa neljäntenä 11 pistettä KRC Genkiä perässä. Lisäksi joukkue putosi Eurooppa-liigasta jo lohkovaiheen jälkeen.
Mariankatu (Tampere)

Mariankatu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa. Mariankadun ja Pirkankadun risteyksen itäpuolella sijaitsee Kaakinmaan kaupunginosa, länsipuolella valtakunnallisesti merkittävä Pyynikinrinteen alue. Pohjoisessa Mariankatu ulottuu jonkin verran Amurin puolelle, Puutarhakatuun asti, jonka jälkeen katulinja jatkuu kevyen liikenteen väylänä. Etelässä Mariankatu päättyy Pyynikin ulkoilualueelle Koulukadun kentän ja Pyhäjärven tuntumaan.

Kaavoitushistoria ja nimi

Mariankatu nimettiin ja merkittiin kaupungin asemakaavaan vuonna 1896. Aluksi se ulottui Pirkankadulta (silloiselta Kauppakadulta) etelään Tiiliruukinkadulle asti. Hallituskadun ja Tiiliruukinkadun välinen katuosuus piirrettiin asemakaavakarttaan jo vuonna 1866, mutta kadulla ei ollut vielä silloin nimeä. Kadunnimi Mariankatu viittaa keisari Aleksanteri II:n puolisoon Maria Aleksandrovnaan. Se muodosti aikanaan nimiparin läheisen Aleksanterintorin eli nykyisen Pyynikintorin kanssa.
Vuonna 1936 katu laajeni Pirkankadun pohjoispuolelle, kun entinen Särkänkatu (alun perin Toinen Amurinkatu) liitettiin Mariankadun osaksi.
Tampereella toteutettiin 1930-luvulla suuri kadunnimiuudistus, jonka yhteydessä käytiin keskustelua myös siitä, pitäisikö Venäjän vallan aikaan viittaavat kadunnimet muuttaa. Mariankatu ja Aleksanterinkatu saivat kuitenkin säilyttää nimensä.

Puistoja ja rakennuksia

Mariankadun varrella on mäntyvaltainen Marianpuisto sekä kaupunkikuvallisesti ja historiallisesti merkittävä Pyynikin kirkkopuisto, joka on kaupungin vanha hautausmaa. Kadun pohjoisosassa, Pirkankadun ja Puutarhakadun välissä, on lisäksi pieni Taidemuseonpuisto, joka liittyy Tampereen taidemuseota ympäröivään viheralueeseen.
Pyynikin kirkkopuiston länsilaidalla, Mariankadun ja F. E. Sillanpään kadun kulmassa, on vanha sairaalarakennus. Tästä Marjatan sairaalaksi kutsutusta talosta (1913) on käytetty myös rinnakkaisnimeä Marian sairaala. Arkkitehti Lambert Petterson suunnitteli talon alun perin Tampereen synnytyslaitokseksi, mutta 1960-luvulla se muutettiin vanhusten sairaalaksi. Nykyään rakennus on asuinkäytössä.
Mariankadun eteläpäässä sijaitsee palatsimainen Pyynikinlinna (1924), jonka on suunnitellut Jarl Eklund. Talo edustaa 1920-luvun klassismia ja kuuluu tyylisuunnan hienoimpiin edustajiin Tampereella. Rakennuksessa toimii Emil Aaltosen museo. Pyynikinlinnan läheisyydessä, Mariankatu 41:ssä, on myös rakennustaiteellisesti ja maisemallisesti merkittävä ruotsinkielisen yhteiskoulun entinen oppilaskoti (1926), jonka suunnittelija on Birger Federley.
Matkalla Idahoon

Juoni

Portlandissa asuva katujen kasvatti Mike Waters on narkolepsiasta kärsivä homoseksuaali, joka myy itseään rahaa vastaan. Kun varakas vanhempi nainen poimii hänet mukaansa ja vie asunnolleen, Mike tapaa kaksi muuta naisen palkkaamaa prostituoitua. Toinen heistä on Scott Favor, joka rikkaasta perheestään huolimatta asuu kadulla. Vaikka hän on heteroseksuaali, hän myy itseään rahasta myös miehille. Mike kuitenkin saa narkoleptisen kohtauksen naisen asunnolla, ja myöhemmin seuraavana päivänä herää Scottin seurasta.
Kohta Mike ja Scott tapaavat opastajansa Bob Pigeonin, keski-ikäisen miehen, joka toimii isähahmona katulapsille ja prostituoiduille, jotka elävät hylätyssä asuntorakennuksessa. Scott myöntää Bobille, että täytettyään 21 vuotta hän hylkää katuprostituoidun elämäntavan. Mike ikävöi äitiään, joten hän ja Scott lähtevät Idahoon tapaamaan Miken veljeä Richardia. Richard kertoo Mikelle heidän äitinsä työskentelevän eräässä hotellissa. Myöhemmin heille kuitenkin selviää, että Miken äiti on lähtenyt Italiaan.
Italiassa Mike ja Scott löytävät maalaistalon, jossa Miken äiti on työskennellyt. Talolla asuva nuori nainen Carmella kertoo Miken äidin muuttaneen takaisin Yhdysvaltoihin. Carmella ja Scott rakastuvat, ja Mike joutuu palaamaan takaisin Portlandiin omillaan.
Myöhemmin Portlandissa Bob ja hänen jenginsä tapaavat parannuksen tehneen Scottin hienostoravintolassa, mutta Scott torjuu heidät. Samana yönä Bob kuolee sydänkohtaukseen. Seuraavana päivänä prostituoidut järjestävät hänelle riehakkaat hautajaiset, Scottin osallistuessa juuri edesmenneen isänsä hautajaisiin samalla hautausmaalla.
Lopussa Mike saa narkoleptisen kohtauksen autiolla Idahon valtatiellä. Ensimmäisen auton tullessa kohdalle hänen omaisuutensa varastetaan. Hetkeä myöhemmin paikalle ajaa toinen auto, jonka kuljettaja kiskoo tajuttoman Miken kyytiin ja ajaa sitten pois.
Kenraali Kim Il-sungin laulu

Kenraali Kim Il-sungin laulu on kappale Korean Demokraattisen Kansantasavallan valtiopäämiehelle Kim Il-sungille.
Juan Ángel Albín

Ura

Albín aloitti uransa montevideolaisesta Nacionalista. Kolmen kauden aikana hän voitti kolme mestaruutta. Hänen hyvät otteet pelikentillä herättivät kiinnostusta muun muassa espanjalaisessa Getafessa, jonne hän siirtyi kesällä 2006.
Ensimmäisellä kaudellaan 2006–2007 Albín pelasi 13 ottelua pääsarjassa. Seuraavalla kaudella 2007–2008 Getafe pääsi pelaaman myös UEFA Cupia, jossa se eteni puolivälieriin saakka tippuen siellä saksalaiselle Bayern Münchenille. Albín teki aikasemmin neljännesvälieräottelussa portugalilaista Benficaa vastaan tärkeän osuman.
Viiden Getafessa viettämänsä kauden jälkeen Albín siirtyi kesällä 2011 barcelonalaiseen Espanyoliin.
Giorgio Cavazzano

Giorgio Cavazzano (s. 19. lokakuuta 1947 Venetsia) on italialainen Aku Ankka -piirtäjä. Cavazzano tunnetaan erityisesti mekaanisten esineiden realistisena kuvaajana. Hänen tyylillään on ollut merkittävä vaikutus uudemman sukupolven Ankka-piirtäjiin. Cavazzano on luonut muiden kirjoittajien kanssa useiden hahmojen ulkoisen olemuksen. Näitä hahmoja ovat mm. Prinsessa Reginella (Rodolfo Cimino), Naistaikaviitta (Guido Martina), P.T. ja Rankku Kanuuna (Carlo Chendi).

Elämäkerta

Giorgio Cavazzano aloitti 14-vuotiaana Romano Scarpan tussaajana, mutta oli jo sitä ennen toiminut serkkunsa Luciano Capitanion, myös sarjakuvapiirtäjä, apulaisena. Cavazzanon ensimmäinen oma ankkatarina oli Paperino e il singhiozzo a martello, joka julkaistiin Italiassa vuonna 1967. Suomessa sama tarina julkaistiin Aku Ankassa vuonna 1979 nimellä ”Hirveä Hikka”.
Vuonna 2004 ilmestyi Cazzanon piirtämä ja Byron Ericksonin käsikirjoittama sarjakuva-albumi Dragonlords. Cavazzano on kerran aiemminkin tehnyt yhteistyötä Ericksonin kanssa. Heidän silloisen aikaansaannoksensa oli 62-sivuinen Roope-seikkailu ”Inkojen salaisuus” (Secret of the Incas). Tarina nähtiin Suomessa Aku Ankan taskukirjan numerossa 209, Tuplatällit.
Cavazzano vieraili Suomessa 26.–27. lokakuuta 2007 esittelemässä uutta Menetetyn muistin tapaus -kirjaansa Helsingin kirjamessuilla. Toisen kerran Cavazzano vieraili Suomessa 4.–6. maaliskuuta 2010, kun hän kävi juhlistamassa Aku Ankan taskukirjan 40-vuotista taivalta ja maaliskuun alussa ilmestyvää kovakantista Taskarin juhlakirjaa. Vierailunsa aikana hän oli haastateltavana myös Huomenta Suomessa.
Grimstad

Historia

Grimstadin puutavarasatama tunnetaan jo vuodelta 1528. Se oli luotsiasema (norj. ladested) vuonna 1791 ja sai kaupunkioikeudet (norj. kjøpstad) vuonna 1816. Purjelaivojen aikakaudella kaupunki kukoisti laivanrakennus- ja varustamotoiminnan ansiosta. Fjæren ja Landvikin kunnat liitettiin Grimstadiin vuonna 1971.

Elinkeinoelämä

Kaupungissa on huomattavaa laivanvarustamotoimintaa sekä öljynporaus- ja informaatioteknologian tuotekehitystä ja tuotantoa. Hedelmien, marjojen ja vihannesten tuotanto on tärkeää. Kaupungissa toimii erikoisoluistaan myös Norjan rajojen ulkopuolella tunnettu pienpanimo Nøgne Ø.

Koulutus

Grimstadissa toimii Agderin yliopiston tekninen tiedekunta ja osa taloustieteellistä tiedekuntaa.
César Arzo

Ura

Arzo on kotikaupunkinsa Villarrealin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 23. maaliskuuta 2003 ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Kaudeksi 2006–2007 hänet lainattiin juuri maan pääsarjaan nousseeseen Recreativoon, yhdessä joukkuetovereidensa Javier López Vallejon ja Santi Cazorlan kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hänet jälleen lainattiin nousijajoukkueeseen tällä kertaa Real Murciaan.
Palattuaan lainalta takaisin Villarrealiin, hän ilmoitti silloiselle valmentajallensa Manuel Pellegrinille haluavansa siirtyä pysyvällä siirrolla Recreativoon.
24. heinäkuuta 2009 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella Valladolidiin.
Daniel Harding

Daniel Harding (s. 31. elokuuta 1975 Oxford) on brittiläinen kapellimestari.
Hardingia ovat opettaneet Simon Rattle ja Claudio Abbado. Hän on toiminut aiemmin ylikapellimestarina muun muassa Trondheimin sinfoniaorkesterissa 1997–2000 ja Deutsche Kammerphilharmonie Bremenissä 1999–2003.
Harding on toiminut Lontoon sinfoniaorkesterin virallisena vierailevana kapellimestarina. Hän on toiminut Abbadon Mahler-kamariorkesterin musiikillisena johtajana syyskuusta 2003.
Harding aloitti vuonna 2007 Ruotsin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Hänen edeltäjänsä oli Manfred Honeck. 
Hardingilla on kaksi lasta entisen vaimonsa, alttoviulisti Béatrice Mutheletin kanssa.
Aimee Osbourne

Aimee Rachel Osbourne (s. 2. syyskuuta 1983 Lontoo) on brittiläinen malli, näyttelijä ja kolumnisti. Hän on rockmuusikko Ozzy Osbournen ja tämän toisen vaimon Sharon Osbournen yhteisistä lapsista vanhin.
Muusta perheestä poiketen Aimee Osbourne ei halunnut lähteä 2000-luvun alulla mukaan The Osbournes -tositelevisiosarjaan, vaan muutti erilleen perheestään eikä häntä ole sarjassa nähty.
Pekka Kainulainen

Juha-Pekka Kainulainen (taiteilijanimi P. Kainulainen, 6. lokakuuta 1956 Tampere) on suomalainen taiteilija. Hänen tuotantonsa koostuu piirroksista, maalauksista, teksteistä, lauluista, videoista, veistoksista ja performansseista. Hän opettaa kuvataidetta Kanneljärven Opiston kuvataidelinjan tuntiopettajana Lohjalla.
Kainulainen on tehnyt sanoituksia Amorphis-yhtyeelle vuoden 2007 Silent Waters -albumista alkaen. Hän tekee sanoitukset suomeksi, ja Erkki Virta ja Ike Vil kääntävät ne yhtyeen laulukielelle englanniksi. Like julkaisi Kainulaisen sanoituksista vuonna 2017 kirjan Taivaan rumpu (ISBN 978-952-01-1544-9).
Kauko Muje

Kauko Oskari Muje (s. 11. syyskuuta 1936) on suomalainen säveltäjä, laulaja, lehtitoimittaja ja radiotoimittaja, joka esitti lastenlauluja, joissa oli hänen puolisonsa Vuokko Mujeen tekstit ja hänen oma sävellyksensä. Hän on ollut Kuusjärven Lehden päätoimittaja ja vuodesta 1967 toimittajana Yleisradion Joensuun ja Kuopion toimituksissa.
Love and a .45

Juoni

Idealistinen pikkurikollinen Watty Watts (Gill Bellows) joutuu tahtomattaan pakomatkalle keikan mennessä pahasti pieleen. Onnekseen hän saa mukaansa häikäisevän tyttöystävänsä Starlenen (Renée Zellweger).
Pariskunnan pakomatkalta Yhdysvaltojen takamailta ei puutu palvovia toimittajia eikä hulluja punaniskoja. Perässä seuraa myös Wattyn psykopaattinen entinen rikostoveri Billy (Rory Cochrane).
Terry George

Terry George (s. 20. joulukuuta 1952) on irlantilainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän voitti vuoden 2011 parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkinnon tyttärensä Oorlagh Georgen kanssa elokuvasta The Shore.
George oli Oscar-edokkaana myös vuonna 1996 elokuvan Isän nimeen sovitetusta käsikirjoituksesta ja vuonna 2004 elokuvan Hotelli Ruanda alkuperäiskäsikirjoituksesta.
Terry George syntyi Pohjois-Irlannissa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Monet hänen elokuvistaan sijoittuvat Pohjois-Irlantiin.
Hitit (Eini)

Tuoteseloste

Kokoelman avausraita on Irina Milanin suomeksi sanoittama käännösiskelmä ”Yes Sir, alkaa polttaa”, jolla Eini teki läpimurron 18-vuotiaana. Levyllä on myös suomenkieliset versiot hiteistä ”Xanadu” sekä ”Manuel Goodbye” eli ”Tavataanko taas”. Tyypillisestä iskelmälyriikasta poikkeaa käännösiskelmä ”Me kaksi matkalla Tukholmaan”, joka kertoo Ruotsiin matkaavien suomalaissiirtolaisten tunnoista Suomen harmaiden rantojen jäädessä horisontin taakse. Levyllä on myös Einin tulkinta Toivo Kärjen ja Reino Helismaan klassikosta ”Täysikuu”. ”Kesä ja yö” on alun perin elokuvasta Uuno Turhapuro armeijan leivissä, jossa Eini cameo-roolissaan esittää sen herraseurueelle ravintolan kabinetissa. Madonnan läpimurtohitti ”Like a Virgin” on sanoittaja Raul Reimanin käsittelyssä saanut suomenkieliseksi nimekseen ”Olen neitsyt”.
Bård Eithun

Murha ja vankilatuomio

Eithun tuomittiin vuonna 1994 murhasta, kun hän oli puukottanut homoseksuaalin kuoliaaksi Lillehammerissa elokuussa 1992. Eithun puukotti uhriaan useita kertoja puistossa, jossa järjestettiin vuonna 1994 Lillehammerin talviolympialaisten  avajaiset. Eithun kärsi 14 vuoden vankilatuomiostaan 9 vuotta ja 4 kuukautta, ja hänet vapautettiin vuonna 2003.
Kaislajärvi

Kaislajärvi on Juvan eteläosassa sijaitseva kylä. Kaislajärven kylä sijoittuu Lentunen-nimisen järven itäpuolelle, Härkölän kylän pohjoispuolelle. Siellä on liikuntatoimen hoitama uimapaikka ja valaistu hiihtolatu.

Leirikeskus

Kaislajärvellä sijaitsee kunnan omistuksessa oleva leirikeskus. Leirikeskuksessa on päärakennus, jossa on keittiö, kaksi makuuhuonetta ja ruokasali. Ympärivuotiseen käyttöön sopivassa tupasaunassa on sauna, pesuhuone ja takkatupa, jossa keittonurkkaus ja lisäksi tuvassa on kahdeksan vuodepaikkaa.
Varsinaisina majoitustiloina toimivat leirimökit, joita on yhteensä kymmenen. Mökeissä on sähkölämmitys ja kussakin neljä vuodepaikkaa. Mökit ovat kärsineet mm. kosteusvaurioista, koska pienen kävijämääränsä vuoksi keskuksen ylläpito on melko niukkaa.
Xerox 820

Tekniset tiedot

Koneessa oli Zilog Z80A suoritin 2,5 MHz:n kellotaajuudella ja 64 kilotavua RAM-muistia.
Koneessa oli levykeasema massamuistia varten ja CP/M-käyttöjärjestelmä.
Tietokoneen emolevy oli samassa yksikössä näytön kanssa. Levykeasema oli erillisessä kotelossa.
Rick Moranis

Frederik Alan "Rick" Moranis (s.18. huhtikuuta 1953, Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen näyttelijä ja Emmy-voittaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Perhe on paras, Haamujengi, Kulti, kutistin kakarat, Avaruusboltsit, Pieni kauhukauppa ja The Flintstones – Kiviset ja Soraset sekä käsikirjoituksistaan tv-sarjaan SCTV Network 90" (1981–1983). 2000-luvulla Moranis on tehnyt pelkästään äänirooleja, muun muassa Karhuveljeni Koda -elokuvassa.

Yksityiselämä

Rick Moranisin vaimo Anne Moranis kuoli syöpään vuonna 1991. Heillä on kaksi lasta. Näyttelijä John Candy oli Moranisin hyvä ystävä.
Natale Abbadia

Natale Abbadia (11. maaliskuuta 1792 – 25. joulukuuta 1861) oli italialainen säveltäjä. Hän sävelsi muun muassa oopperan La Giannina di Pontieu ossia La Villanella d'onore. Uransa aikana Abbadia myös opetti laulamista. Hänen tyttärensä Luigia Abbadia oli kuuluisa oopperalaulaja.
Wolfgang Van Halen

Wolfgang William "Wolfie" Van Halen (s. 16. maaliskuuta 1991) yhdysvaltalainen basisti, joka tosin aloitti aikanaan kitaralla. Hänen isänsä on kuuluisa kitaristi Eddie Van Halen. Wolfgang Van Halen on nykyisin Van Halen -yhtyeen basisti. Hän korvasi Michael Anthonyn vuonna 2006. Wolfgang Van Halen on ollut myös vierailevana kitaristina Van Halenin vuoden 2004 kiertueella. Nimensä hän on saanut isänsä ihaileman klassisen musiikin säveltäjän, Wolfgang Amadeus Mozartin mukaan. Van Halenin v. 1991 julkaisemalta "F.U.C.K." -levyltä löytyy kitarainstrumentaalikappale nimeltään "316", joka on saanut nimensä Wolfgangin syntymäpäivän (16.3.1991) mukaan. Tarina kertoo, että Edward näppäili kitarallaan tätä kyseistä sävelmää raskaana olleen vaimonsa Valerie Bertinellin vatsan lähettyvillä hänen odottaessaan heidän esikoistaan Wolfgangia ja vauva sattui aina potkimaan tämän kappaleen aikana, joten Eddie myöhemmin päätti lisätä sen levylle ja nimetä sen ainoan poikansa syntymäpäivän mukaan.