google/wiki40b huggingface dataset:
Baskimaa (itsehallintoalue)

Talous

Baskimaa on eräs Espanjan vauraimmista alueista. Suurimmat teollisuudenalat ovat perinteisesti olleet metalliteollisuus ja laivanrakennus. Bilbaon ympäristössä oli aikoinaan suuret malmiesiintymät. Nykyisin merkittävin teollisuudenala on koneenrakennus. Teollisuus on monipuolista, ja myös kemian ja petrokemian sektorit ovat merkittäviä.
Baskimaan bruttokansantuote henkeä kohti on korkeampi ja työttömyysprosentti merkittävästi alhaisempi kuin muualla Espanjassa.

Politiikka

Baskimaan parlamentin puolueita ovat Baskien kansallispuolue (28 paikkaa), EH Bildu (18), Elkarrekin Podemos (11), Partido Socialista de Euskadi-Euskadiko Ezkerra (9) ja kansanpuolue (9). Itsehallintoalueen johtajana (lehendakari) toimii Baskien kansallispuolueen Iñigo Urkullu.
Baskimaan itsenäisyyttä kannatti 24 % ja vastusti 63 % vuonna 2016. Vuonna 2011 terroristijärjestö ETA ilmoitti lopettavansa aseellisen taistelun lopullisesti.
S/S Oberon

S/S Oberon oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva joka liikennöi Helsinki/Hanko – Kööpenhamina – Hull -linjalla.
Alus rakennettiin vuonna 1925 S. A. des Chantier & Ateliers de St. Nazairen (Penhoët) telakalla St. Nazairessa Ranskassa ja viimeisteltiin luovutuskuntoon Earle's Shipbuildingin telakalla Hullissa. Aluksen pituus oli 92,33 metriä, leveys 13,40 metriä, syväys 6,59 metriä, nopeus 13,5 solmua ja uppouma 3 007 bruttorekisteritonnia (1 513 nettorekisteritonnia). Laivan 3-sylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 4 500 hevosvoimaa. Laivassa oli 100 I luokan ja 236 III luokan matkustajapaikkaa.
Ollessaan matkalla Suomesta Kööpenhaminan kautta Hulliin S/S Oberon törmäsi 19. joulukuuta 1930 tiheässä sumussa Kattegatin luona toiseen Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön matkustajalaivaan, S/S Arcturukseen. Törmäyksen seurauksena Oberon upposi, jolloin 43 henkilöä menehtyi. Näistä 25 oli miehistön jäseniä ja 17 matkustajia. Arcturus sai vain jonkin verran vaurioita keulaansa, ja se pystyi jatkamaan matkaa omin voimin pelastustöiden päätyttyä.
Kuurojen ja sokeain koulu

Kuurojen ja sokeain koulu, entinen Suomen Aistivialliskoulujen lehti (Tidskrift för abnormskolorna i Finland), on vuonna 1892 perustettu Suomen Aistivialliskoulujen opettajaliiton julkaisema lehti. Vuonna 1931 sen nimeksi tuli Kuuromykkäin- ja sokeainkoulu, ja nykyisin lehden nimi on Kuurojen ja sokeain koulu (ISSN 2242-0649). Sen päätoimittaja on Tuomo Alfthan.
Lehden nimikkeitä ovat olleet myös Suomen aistivialliskoululehti ja Aistivialliskoululehti. Lehden julkaisija on ollut vuodesta 1993 Kuurojen ja sokeain opettajain liitto, nykyiseltä nimeltään KSOLLI ry. Vuodesta 2006 lähtien lehti on ilmestynyt vain verkossa.
Çanakkalen maakunta

Çanakkale on yksi Turkin 81 maakunnasta. Çanakkalen maakunta sijaitsee maan luoteisosassa Dardanellien ympäristössä sijaiten sekä Euroopassa että Aasiassa.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 513 341.
Telkkälammi

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueeseen sijaitsevalla Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jakaantuu neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen alaosan alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,9 metriä meren pinnan yläpuolella ja siitä lähtee laskuoja pohjoiseen ja alitettuaan seututien 190 noin 700 metrin päässä, se jatkaa itään ja yhtyy Tarpianjokeen Koiviston eteläpuolella. Lampeen ei tule metsä- tai pelto-ojia, mutta seututien länsipuolen ojat laskevat lampeen. Sen pinta-ala on pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lampi on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannat ovat jokaisessa suunnassa suota ja lammen itärannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto.
Tade (1921)

Palvelus

Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partioveneeksi No.39. Alus upposi 23. huhtikuuta 1943 Yonagunin eteläpuolella ja se poistettiin alusluettelosta 1. heinäkuuta.
Akryylinitriilibutadieenistyreeni

ABS eli akryylinitriilibutadieenistyreeni ((C₈H₈· C₄H₆·C₃H₃N)ₓ) on eräs kestävä muovilaatu. Se on jäykkää mutta kevyttä, ja hinnaltaan varsin edullista. Niinpä sen käyttökohteita ovat muun muassa erilaiset kypärät, kotitalous- ja konttorikoneet, kotelot, Lego-palikat, putket ja profiilit sekä veneet. ABS-muovia käytetään myös henkilöautojen korien helmoissa ja puskureissa polykarbonaatin sekoitteena PC/ABS. Lisäksi tietokoneiden ja tulostinten rungot ovat tavallisesti ABS-muovia.
ABS-muovin monomeerit ovat akryylinitriili, butadieeni ja styreeni.
ABS-muovilla on hyvä sitkeyden, jäykkyyden ja sulajuoksevuuden yhdistelmä sekä hyvä pinnanlaatu ja kiilto. Sen jännityssäröilyherkkyys on vähäisempi kuin polystyreenillä. ABS-muovilla on myös pieni staattinen sähköisyys ja se kestää hyvin heikkoja happoja ja emäksiä.
Yhden ABS-kilon valmistamiseen tarvitaan kaksi kiloa raakaöljyä. Suurin ABS:n tuottaja on Chi Mei Taiwanissa. ABS-muovin yksi kauppanimi on Cycolac.
Joint Expeditionary Force

Joint Expeditionary Force (JEF) on Yhdistyneen kuningaskunnan johtama kansainvälinen kriisinhallintaan keskittynyt nopean toiminnan joukko. Valtio aloitti joukkojen perustamisen vuonna 2012. Joukkoihin kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan lisäksi Tanska, Viro, Latvia, Liettua, Norja ja Alankomaat. Joukkojen on tarkoitus olla toimintavalmis vuoteen 2018 mennessä. Joint Expeditionary Force on tarvittaessa koottava joukko, eikä sillä ole pysyvää yksikköä.
Helmikuussa 2017 Suomen puolustusministeri Jussi Niinistö kertoi Suomen olevan liittymässä joukkoihin mahdollisesti yhdessä Ruotsin kanssa. Suomi liittyi JEF-joukkoihin kesäkuun lopussa 2017.
Wurtz-reaktio

Wurtz-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa organohalogeeniyhdisteet, alkyyli- tai aryylihalogeenit, reagoivat metallisen natriumin vaikutuksesta muodostaen hiilivedyn, jossa on uusi kovalenttinen sidos hiiliatomien välillä. Reaktio kuuluu siis kytkentäreaktioihin. Wurtz-reaktio on nimetty kehittäjänsä Charles-Adolphe Wurtzin mukaan ja hän raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1855.
Risto A. Ahonen

Perhetaustat

Risto Ahonen syntyi Kuopiossa liikuntaneuvos Pentti ja Lahja Ahosen, s. Pöntysen perheeseen.
Ahosen puoliso on kasvatustieteiden maisteri Riikka-Maija Kaarina Ahonen, s. Virkkunen. Avioliitto solmittiin vuonna 1968. Perheeseen syntyivät lapset Minnamari, Tommi ja Miikka.

Koulutus ja työura

Risto Ahonen valmistui ylioppilaaksi Korpilahden yhteiskoulusta 1964, minkä jälkeen hän opiskeli ja valmistui Helsingin yliopistossa teologian kandidaatiksi 1969, lisensiaatiksi 1978 ja väitteli tohtoriksi 1983. Ahonen oli Luterilaisen Maailmanliiton stipendiaattina Sveitsissä ja Ranskassa 1979. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston missiologian dosentiksi 1986.
Risto Ahonen vihittiin papiksi 1970 ja suoritti ylemmän pastoraalitutkinnon, laudatur, 1978. Hän on toiminut Kajaanin tyttölyseon uskonnon opettajana 1968-1969,  Jyväskylän Ylioppilaslähetyksen opiskelijapastorina 1969-1975, Jyväskylän kaupunkiseurakunnan virallisena apuaisena 1975-1976, suunnittelusihteerinä 1976-1979, Lapuan hiippakunnan pääsihteerinä 1979-1988,  Kirkon tutkimuskeskuksen tutkijana 1988-1996 sekä Suomen Lähetysseuran teologisten asioiden sihteerinä 1996-2010. Eläkkeelle 2010.

Kotimaiset ja ulkomaiset luottamustehtävät

Risto Ahonen on ollut Suomen evankelisluterilaisen kirkon, Suomen Vapaakirkon ja Helluntaiherätyksen neuvottelujen sihteerinä 1982-1984, 1986-1989, Luterilaisen Maailmanliiton Commitee in Mission and Evangelism -työryhmän jäsenenä 1986, diakonaattityöryhmän jäsenenä 1992, Kirkolliskokouksen jäsenenä 1992-2009, Kirkon lähetystoimikunnan keskuksen jäsenenä ja puheenjohtajana 1994-2009, Lähetys- ja uskontoteologian työryhmässä 2000-2009, Kirkkohallituksen evankelioimistoimikunnan puheenjohtajana 1996-2007, Luterilaisen Maailmanliiton missiologista asiakirjaa Mission in Context valmistelleen työryhmän teologisena sihteerinä 1999-2003, Leuenbergin kirkkoyhteisön evankelioimiskomitean jäsenenä 2003-2006 sekä Andrep - anglikaanis-luterilaisen diakonaatin tutkimustyöryhmän jäsenenä 1997-2011.  Ahonen on osallistunut lisäksi kirkon edustajana lukuisiin kansainvälisiin konferensseihin.
Ahonen on tutkimustyössään osallistunut laajaan kansainväliseen yhteistyöhön monien amerikkalaisten - Yale, Chicago, Columbus (Trinity Lutheran Seminary) - ja saksalaisten - Heidelberg, Göttingen - yliopistojen kanssa, pitänyt vierailijaluentoja sekä toiminut monissa asiantuntijatehtävissä erityisesti Luterilaisen maailmanliiton (LML) ja Kirkkojen maailmanneuvoston (KMN) piirissä. LML.n tehtävistä voi mainita missiologisen asiakirjan Mission in Context-työryhmän teologinen sihteeri, LML:n valtuuskunnan jäsen neuvottelussa anglikaanikirkon kanssa diakonaatin uudistuksesta Lontoossa, Anglo-Nordic Diaconal Research Project:in jäsen.
Jussi Jokinen (lentopalloilija)

Jussi Jokinen (s. 7. maaliskuuta 1960) on entinen suomalainen lentopalloilija ja entinen Salibandyliigassa pelaavan Turun Palloseuran toiminnanjohtaja.
Suurimman osan aktiiviurastaan Raision Loimussa esiintynyt Jussi Jokinen pelasi 501 SM-sarjaottelua sekä voitti Suomen mestaruuden vuosina 1982–1984 ja 1990. Maaotteluita hänelle kertyi 226. Peliuransa jälkeen Jokinen toimi Raision Loimun ja Tampereen Isku-Volleyn toiminnanjohtajana sekä lentopallon SM-liigan toimitusjohtajana.
Vuosina 2001–2006 Jokinen toimi lentopalloliiton kilpailupäällikkönä ja oli vahvasti vaikuttamassa siihen, että Suomi nousi lentopalloilussa maailmanliigan tasolle. Vuoden 2007 maailmanliigan Etelä-Korea-pelien järjestäminen Turussa oli Jokisen aikaansaannosta. Jokisen poika Jere pelaa Turun Palloseuran edustusjoukkueessa salibandya.
Mulholland Drive

Tuotanto

Elokuva kuvattiin alun perin vuonna 1999 kahdeksan miljoonan dollarin budjetilla kahden tunnin televisiosarjan pilotiksi ABC-kanavalle. Lynchin on arvioitu kaavailleen siitä jopa menestyssarja Twin Peaksin seuraajaa. ABC ei tilannutkaan sarjaa, joten vuotta myöhemmin ranskalainen yhtiö Canal Plus osti elokuvan oikeudet ABC:ltä ja antoi seitsemän miljoonan dollarin budjetin 45 minuuttia kestävien lisäkohtauksien kuvaamiseen, jotta teos saataisiin muutettua elokuvaksi.
Ekstropianismi

Ekstropianismi tai pelkästään ekstropia on transhumanistinen suuntaus, jonka filosofi Max More määritteli Ekstropian periaatteissa. Ekstropianismi painottaa erityisesti jatkuvaa kehitystä, itsemuuntelua, käytännöllistä optimismia, älykästä teknologiaa, avointa yhteiskuntaa sekä yksilöllistä ja rationaalista ajattelua.
Ekstropia-sanan määritteli Tom Bell (T. O. Morrow) vuonna 1988 tarkoittamaan elävän organismin tai systeemin älykkyyttä, vitaliteettia, järjestystä sekä halua ja kapasiteettia kasvaa ja kehittyä. Ekstropia on metafora, eikä se siten ole suoraan entropian vastakohta.
Streaky

Streaky (engl. Streaky the Supercat) on Terästytön kissa, joka esiintyi ensi kerran Action Comics #261 -lehdessä (Helmikuu 1960). Tuntomerkeiltään, Streaky on punertava ja sen toisessa kyljessä on keltainen salamaa muistuttava kuvio. Ei ole esiintynyt sarjakuvien nk. Post-Crisis aikana, tosin toisella sankarittarella Voimatytöllä on nykyään kovasti Streakyä muistuttava normaali kissa.

Tarina

Streaky oli alun perin tavallinen kissa. Kun Terästyttö yritti poistaa vihreän kryptoniitin haittavaikutuksia, mutta epäonnistui siinä. Niinpä hän heitti kokeilukivensä ulos ikkunasta tietämättä, että oli muuttanut sen uudeksi kryptoniitiksi, X-Kryptoniitiksi. Yöllä Streaky löysi kiven ja sai siitä supervoimat.
Unkarin evankelisluterilainen kirkko

Unkarin evankelisluterilainen kirkko (unk. Magyarországi Evangélikus Egyház) on Unkarissa toimiva  luterilainen kirkkokunta, jolla on 179 618 jäsentä. Kirkon johtava piispa on Péter Gáncs. 
Unkarin luterilaisessa kirkossa toimii 300 seurakuntaa, joiden hallinnassa on 500 kirkkoa. Seurakunnat jakautuvat kolmeen piiriin, joiden keskuspaikat ovat Buda, Győr ja Pest. Kirkolla on 360 pastoria ja kolme piispaa. Kirkon toimintaa johtaa synodi. Seurakunnat ovat itsehallinnollisia ja niiden toimintaa johtaa pastori ja maallikkojohtaja. Kirkolla on yhteensä 40 päiväkotia ja koulua, seitsemän opiskelija-asuntolaa ja 38 diakoniatyön yksikköä – vanhainkoteja ja vammaisten lasten hoitolaitoksia. Kirkon nuorisojärjestö järjestää kesäleirejä vammaisille. Kirkon palveluksessa on kolme opiskelijapastoria, neljä vankilapastoria ja neljä sairaalapastoria. Kirkko tuottaa televisio- ja radio-ohjelmia sekä sisältöjä internetiin. Kirkon julkaisemia lehtiä ovat Evangélikus Élet, HÍD, ja Lelkipásztor. Kirkko ylläpitää kaiken kaikkiaan 37 koulua ja lastentarhaa. Luterilaisessa teologisessa yliopistossa opiskelee yli 100 nuorta.

Kirkon ja luterilaisuuden historia Unkarissa

Uskonpuhdistus levisi Unkariin vuonna 1518. Vuoteen 1591 saakka  Lutherin ja  Calvinin kannattajat toimivat yhdessä. Myöhemmin maahan syntyi erillinen luterilainen ja reformoitu kirkko.
Protestantit Unkarissa kohtasivat ankaran  vastauskonpuhdistuksen  jesuiittojen organisoimana. Protestanttisten kirkkojen kohtalo riippui mitä suurimmassa määrin Augsburgin uskonrauhan periaatteiden mukaisesti paikallisten ruhtinaiden uskonnosta. Ruhtinaan paluu katolilaisuuteen merkitsi Unkarissa suurten protestanttisten seurakuntien toiminnan loppumista.
Protestantit taistelivat olemassaolostaan erityisesti Habsburgien monarkian aikana, jolloin "murheiden vuosikymmen" (1671-1681) merkitsi protestanttien leimaamista valtion vihollisiksi sekä luterilaisten ja reformoitujen pastorien vangitsemista ja joutumista kaleeriorjiksi.
1700-luvulla Unkarin protestanttiset kirkot olivat voimakkaan  pietistisen vaikutuksen alaisia. Keisarin antama suvaitsevaisuusasetus vuonna 1781 takasi toimintamahdollisuudet protestanttisille kirkoille ja vapaudet niiden jäsenille. Lopullisesti kirkot saivat virallisen aseman Unkarin itsenäistyessä vuonna 1867. 1800-luvun lopulla köyhiä luterilaisten asuttamia seutuja kohtasi nälänhätä, joka kiihdytti maastamuuttoa ja näivetti seurakuntia. 
Ensimmäisen maailmansodan seurauksena Unkari menetti naapureilleen laajoja alueita, ja samalla luterilainen kirkko menetti puolet jäsenistään. Toisen maailmansodan jälkeen alkaneen kommunistihallinnon aikana kaikkia kirkkoja vainottiin, niiden toimintaa vaikeutettiin ja omaisuus takavarikoitiin. Myös kirkon ylläpitämät koulut suljettiin. Kommunistihallinnon päätyttyä vuonna 1989 kirkon toiminta vapautui.
Louis Simpson

Louis Aston Marantz Simpson (27. maaliskuuta 1923 – 14. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän syntyi Jamaikalla skotlantilaistaustaisen lakimiesisän ja venäläisen äidin pojaksi.
Simpson muutti 17-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja aloitti opintonsa Columbian yliopistossa. Hän on toisen maailmansodan veteraani ja lähti sodan jälkeen Pariisin yliopistoon. 
Simpsonin ensimmäinen kirja The Arrivistes julkaistiin vuonna 1949. Hän opetti paitsi Columbian yliopistossa, josta hän itse sai filosofian tohtorin arvon, myös Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja New Yorkin Stony Brookin yliopistossa. Hänelle myönnettiin vuonna 1964 Pulitzer-palkinto kokoelmasta At the End of the Open Road.
Antti Mykkänen

Antti Juhani Mykkänen (s. 31. maaliskuuta 1956 Pielavesi) on Kunnallisalan kehittämissäätiön asiamies. Ennen tehtävään siirtymistään hän on toiminut muun muassa määräaikaisena Hannes Mannisen poliittisena valtiosihteerinä sisäasiainministeriössä sekä Pohjois-Savon maakuntajohtajana. Mykkänen on ollut Suomen Keskustan ehdokkaana Euroopan parlamentin vaaleissa 2004. Silloin hän sai 24 475 ääntä tullen 23:ksi.
Täydennyspoliisi

Täydennyspoliisi on henkilö, jonka valtioneuvosto voi määrätä poliisin henkilöstöä täydentämään valtion turvallisuuden ollessa uhattuna valmiuslaissa tarkoitetuissa poikkeusoloissa.

Tehtävät ja valtuudet

Poikkeusoloissa täydennyspoliisit työskentelevät pääsääntöisesti vakinaisten poliisimiesten työpareina yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitotehtävissä sekä vartiointi-, kuljetus-, saatto- ja alueiden eristämistehtävissä. Palveluksessa ollessaan he käyttävät poliisin virkapukineita. Täydennyspoliisilla on toimiessaan täydet poliisin valtuudet, mutta voimankäyttöoikeus on rajattu työparina toimivan vakinaisen poliisimiehen valtuuttamaksi.
Normaalissa oloissa eli muulloin kuin poikkeustilan aikana täydennyspoliiseilla ei ole mitään erityisoikeuksia tai valtuuksia, eli poliisin valtuudet ja velvollisuudet tulevat voimaan ainoastaan valtioneuvoston määräyksen jälkeen.

Täydennyspoliisihenkilöt

Täydennyspoliisihenkilöstöä koskeva asetus tuli voimaan 1. lokakuuta 1997 mutta se kumottiin 1. tammikuuta 2014. Asetuksen perusteella poliisin henkilöstöä voidaan  täydentää noin 3000 henkilöllä. Kihlakuntien poliisilaitokset hoitavat täydennyshenkilöiden varaamisen ja kouluttamisen. Täydennyshenkilöstöön valitaan sekä miehiä että naisia. Heidän tulee olla henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan erityisen hyvin tehtäviin sopivia. Miesten pitää olla yli 35-vuotiaita. Täydennyshenkilöiksi hyväksyttävien tulee olla nuhteettomia. Heidän täytyy olla myös fyysisiltä ominaisuuksiltaan poliisitehtäviin soveliaita.
Täydennyspoliisiksi haetaan vapaaehtoisesti ilmoittautumalla kihlakunnan poliisilaitokselle. Mikäli mieshenkilö hyväksytään täydennyspoliisihenkilöstöön, niin hänet tullaan vapauttamaan asevelvollisuuden suorittamisesta eli häntä ei kutsuta enää reservin kertausharjoituksiin ilman erityisen painavia perusteita.
Täydennyspoliisin tehtävään valittu voi halutessaan luopua siitä ilmoittamalla asiasta kihlakuntansa poliisilaitokselle.

Koulutus

Täydennyshenkilöstöön valituille järjestetään koulutustilaisuuksia tai harjoituksia mahdollisuuksien mukaan 2-3 vuoden välein. Koulutuksessa käsitellään mm. poliisin tehtäviä, toimivaltuuksia, yleisiä toimintalinjoja, organisaatiota, käskyvaltasuhteita ja poikkeusoloja koskevaa lainsäädäntöä. Täydennyskoulutuksen yhteydessä esitellään myös poliisin suoja- ja voimankäyttövälineitä sekä ajoneuvokalustoa ja selostetaan niiden käytöstä annettuja säännöksiä. Myös ensiapu- ja järjestyksenvalvojakoulutus kuuluvat täydennyspoliisihenkilöiden koulutukseen. Poliisihallinto on tilannut heille neljä kertaa vuodessa ilmestyvän Poliisi-lehden.
Billy Rankin

William (Billy) Rankin (25. huhtikuuta 1959 Lennoxtown, Skotlanti) on skottilainen kitaristi. 
Hän aloitti uransa 1970-luvulla Phase-yhtyeessä joka nautti paikallista suosiota Skotlannin alueella. Vuonna 1978 Phasen hajottua hän liittyi Zal Cleminsonin yhtyeeseen tehden kiertueita Euroopassa ja Isossa-Britanniassa. Samoihin aikoihin Rankin kävi koe-esiintymässä saksalaiselle Scorpions-yhtyeelle hakien paikkaa Uli Jon Rothin lähdettyä yhtyeestä. Tämä kaatui kuitenkin kielimuuriin. Seuraavaksi hän perusti lyhytikäisen The Mirrors-yhtyeen jonka jälkeen vuonna 1979 hän teki sopimuksen April Music/CBS-yhtiön kanssa ja alkoi säveltää kappaleita yhdessä Peter Shelleyn kanssa. Osa kappaleista päätyi myöhemmin mm. Nazarethin levyille. 
Vuonna 1980 Rankin liittyi skottilaiseen, maailmanlaajuista suosiota nauttineeseen Nazareth-yhtyeeseen Zal Cleminsonin tilalle. Nazarethin suosio oli tuohon aikaan laskusuunnassa varsinkin Isossa-Britanniassa, kun taas Pohjois-Amerikassa suosio oli parempaa. Vuonna 1982 yhtye sai pienen hitin Rankinin sävellyksellä Dream On. Myös vuoden 1981 tuplalivealbumi "Snaz" menestyi hyvin. Billy Rankin erosi yhtyeestä vuonna 1983 epätasaisen "Sound Elixir"-albumin jälkeen lähtien soolouralle.
Rankinin sooloura lähti hyvin käyntiin, kun hänen Baby Come Back-single nousi Yhdysvalloissa top-40:neen ja sai soittoaikaa myös MTV-kanavalla. Hän julkaisi kaksi sooloalbumia, "Growin' Up Too Fast" ja "Crankin'", 1980-luvun puolivälissä. Ongelmat levy-yhtiön ja managereiden kanssa johtivat kuitenkin levytyssopimuksen purkautumiseen ja 1980-luvun loppuajan Rankin teki erilaisia tuotantotöitä pienemmissä puitteissa. 
1990 Manny Charltonin erotessa Nazarethista Billy Rankin liittyi hänen tilalleen ja toistamiseen Nazarethiin. Hän oli mukana kahden albumin ajan ja vuonna 1994 hän erosi vedoten henkilökohtaisiin erimielisyyksiin muiden jäsenten kanssa. 
1990-luvun loppupuolella Rankin julkaisi sooloalbumin Shake ja 2000-luvulla hän on tehnyt keikkoja sooloartistina sekä ollut mukana uudelleenkootussa Sensational Alex Harvey Bandissa.
Safi

Historia

Luonnonsatamastaan tunnettua Atlantin rannalla sijaitsevaa Safia ovat vuorollaan asuttaneet karthagolaiset, roomalaiset ja gootit. Karthagolaiset antoivat kaupungille nimen Asfi. Muslimit saapuivat alueelle 1000-luvulla, jolloin Safin satamasta tuli myös Marrakechin ja Guinean välisen kaupankäynnin satama. Sataman kautta kulki orjia, kultaa ja norsunluuta. Merenidit rakensivat Safiin 1300-luvulla ribāṭin eli linnoitetun luostarin, jonka seurauksena kaupungista muodostui merkittävä kulttuurinen ja uskonnollinen keskus. Arabihistorioitsija Ibn Khaldun mainitsee luostarin kirjoituksissaan. Portugalilaiset miehittivät kaupungin vuosiksi 1508–1541, jona aikana he rakensivat Qasr al-Bahrin linnoituksen ja katedraalin. Lisäksi portugalilaiskaudella kaupunki laajentui. Saadien hallitsijasuku otti vuonna 1541 Safin takaisin haltuunsa, jonka seurauksena poistuvat portugalilaiset tuhosivat suurimman osan rakentamistaan monumenteista. Saadien kaudella 1500-luvun lopulta 1600-luvun alkuun Safi kukoisti. Safi rikastui sokeri- ja kuparikaupan ansiosta ja kaupungissa oli paljon eurooppalaisia kauppiaita ja edustajia. Sulttaani Muhammad III:n määräsi etelämpänä sijainneen Essaouiran kaupungin ja sen sataman 1700-luvun puolivälissä uudelleenrakennettavaksi, jonka jälkeen kaupankäynti keskittyi sinne ja Safin kaupankäynti loppui suurelta osin. Safin kalastuslaivastoa laajennettiin 1900-luvulla. Samoin kaupunkiin valmistui suuria kalankäsittelylaitoksia, joissa pystyttiin käsittelemään 30 000 tonnia sardiineja vuodessa. Safin eteläpuolelle rakennettiin fosfaattiteollisuutta.

Elinkeinot

Kaupungin eteläpuolella on elintarviketeollisuutta sekä fosfaattia hyödyntävää kemianteollisuutta. Lisäksi kaupungissa on tekstiiliteollisuutta, ja siellä on merkittävä kalastussatama, jossa on kalankäsittelylaitoksia. Satama palvelee myös 140 kilometrin päässä kaakossa sijaitsevaa Marrakechin kaupunkia, ja sinne tuodaan fosfaattiteollisuudessa tarvittavaa fosfaattia läheisestä Youssoufiasta. Safi tunnetaan myös keramiikastaan. Safin laitamilla viljellään muun muassa oliiveja sekä viljakasveja, joista suurin osa on ohraa. Lisäksi ympäristössä harjoitetaan nautakarjan, vuohien ja lampaiden kasvatusta. Safiin on rautatieyhteys.
Dorlan Pabón

Seurajoukkueura

Pabón siirtyi tammikuussa 2013 loppukauden kestävällä lainasopimuksella sevillalaisseura Real Betisiin. Aikaisemmin tammikuussa hänet ehdittiin myydä jo meksikolaisseura Monterreyhin, mutta FIFAn säännöt estävät yhden pelaajan pelaamisen kolmessa eri seurassa yhden kauden aikana, minkä vuoksi siirto toteutui vasta kesällä 2013.
16. elokuuta 2013 Pabónin ilmoitettiin palaavan Primera Divisióniin Valenciaan hänen vietettyään vain kesän Meksikossa. Valencialaisseura maksoi hänestä 7 miljoonan euron siirtokorvauksen.