google/wiki40b huggingface dataset:
Karhuntappajan ritarikunta

Karhuntappajan ritarikunta alias Lāčplēsis-ritarikunta (latv. Lāčplēša Kara ordenis) on Latvian korkein kunniamerkki, joka perustettiin 11. marraskuuta 1919. Aloitteen ritarikunnan perustamisesta teki silloinen Latvian armeijan ylipäällikkö Janis Balodis. Ritarikunnan ensimmäiset kunniamerkit jaettiin marraskuussa 1920, jolloin presidentti Jānis Čakste luovutti merkit. Viimeisen kerran ritarikunnan kunniamerkeillä palkittiin vuonna 1928. Sen jälkeen ritarikunnan kunniamerkkejä ei ole myönnetty. Latvian itsenäistyessä uudelleen Neuvostoliiton miehityksen jälkeen vuonna 1991 Karhuntappajan ritarikuntaa ei perustettu uudelleen.
Ritarikunta oli sotilasritarikunta ja sen kunniamerkkejä myönnettiin latvialaisille sotilaallisista ansioista sekä ulkomaalaisille, jotka olivat osallistuneet Latvian vapaustaisteluun tai edesauttaneet Latvian tasavallan perustamista. Ritarikunnan kunniamerkkien haltijoilla oli Latvian tasavallassa omat etunsa. Heillä oli oikeus kantaa univormua sotilaspalvelusajan ulkopuolella, heillä oli oikeus ilmaiseen terveydenhuoltoon ja oikeus pidempiin lomiin kuin muilla. Lisäksi ritarikunnan kunniamerkin haltija sai aina hautajaiset sotilaallisin kunnianosoituksin. 
Ritarikunnassa oli kolme luokkaa ja se voitiin myöntää vain sodan ajan ansioista.
Ritarikunnan kunniamerkit suunnitteli latvialainen J. Liberts. Ritarikunnan merkki oli valkoiseksi emaloitu tyylitelty hakaristi (swastika), jonka reunoissa oli punainen ja kultainen juova. Merkin keskuskuvioon oli kuvattuna latvialaiseen kansantarustoon perustuva karhuntappaja Lacplesis taistelemassa karhun kanssa. Ristiin oli kiinnitettnä myös poikittain olevat miekat. Kunniamerkin keskuskuvion kääntöpuolella oli teksti 11. marraskuuta 1919 ja ristin sakaroihin oli kaiverrettu teksti "Par Latviju" (Latvian puolesta).
Ensimmäisen luokan kunniamerkki eli suurristi myönnettiin seuraaville 11 henkilölle: kenraali Janis Balodis, kenraali Krišjānis Berķis, eversti Fridrihs Briedis, eversti Oskars Kaplaks, kenraali Johan Laidoner (Viro), marsalkka Józef Piłsudski (Puola), marsalkka Ferdinand Foch (Ranska), kuningas Viktor Emanuel III (Italia), pääministeri Benito Mussolini (Italia) ja kuningas Albert I (Belgia). 
Ritarikunnan toisen luokan kunniamerkki myönnettiin 61 henkilölle, joista latvialaisia oli 18 ja ulkomaalaisia 43. Kolmannen luokan merkki myönnettiin 2072 henkilölle, joista ulkomaalaisia oli 271.
Bengt Stenlund

Bengt Stenlund (s. 1939 Kristiinankaupunki) on suomalainen polymeerikemian professori emeritus, joka toimi Åbo Akademin rehtorina 1988-1997.
Stenlund on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Hänet nimitettiin Åbo Akademin teknisen polymeerikemian professoriksi vuonna 1979. Stenlundin tutkimus on käsitellyt polymeerisia materiaaleja, kuten muovinjalostusta, sekä komposiittimateriaalien kehittämistä. Stenlundin työn erityiskohteena on ollut polymeeristen materiaalien soveltaminen lääketieteelliseen käyttöön, kuten lääkeaineiden tarkkaan annostelemiseen. Beng Stenlund oli Åbo Akademin vararehtori 1985-1988 ja rehtori 1988-1997. Hän on myös toiminut useissa pohjoismaisissa ja eurooppalaisissa yliopistoyhteisön luottamustoimissa, kuten Euroopan yliopistojen yhteistyöjärjestö CRE:n, Pohjoismaisen teollisuusrahaston, ja Svenska skogsindustriella forskarskolanin (FPIRC) johtokunnissa. Stenlund on toiminut Suomen Akatemian Luonnontieteiden ja tekniikan tutkimuksen toimikunnan puheenjohtajana ja myös lukuisissa arviointitehtävissä Eurooppalaisissa yliopistoissa. Hänet nimitettiin Karlstadin yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2000.
Ateljee

Ateljee  eli studio on taiteilijan työhuone. Studio-sanaa käytetään etenkin elokuvan, animaation, valokuvauksen, musiikin sekä radion ja televisiotyön yhteydessä. Kuvataiteessa, etenkin jos on kyse elävistä taiteilijoista, käytetään usein sanaa työhuone ranskalaisperäisen ateljeen sijasta. Ateljee-termiä käytetään myös valokuvaamoista sekä muodin, tekstiilitaiteen ja vaatetuksen alalla, toisinaan myös taidemyyntiliikkeistä ja gallerioista.
Ateljeeksi kutsuttiin alun perin kaikkia taidekäsityöpajoja, mutta varsinkin puusepänverstaita. Myöhäiskeskiajalta alkaen ateljee tai työhuone on tarkoittanut taiteilijan ja hänen oppilaidensa työskentelytilaa.
Kuvataiteilijan työhuoneen ihanne on korkeahko tila, jossa on suuret ikkunat pohjoiseen tai kattoikkunat. Suurin osa taiteilijoista työskentelee kuitenkin huomattavasti vaatimattomammissa pienissä tiloissa esimerkiksi entisissä tehdaskiinteistöissä tai asunnossaan.
Kuvanveisto, varsinkin monumentaalikuvanveisto, asettaa ateljeelle erityisvaatimuksia jo tilan koon ja korkeuden suhteen, joskin suuret veistostilaukset myös taloudellisesti mahdollistavat ateljeeksi suunniteltujen tilojen hankkimisen.
Filippiinienkiitäjä

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan filippiinienkiitäjä on noin 14 cm pitkä. Sen ruumiin rakenne on kiitäjällä epätavanomainen, pää on suuri ja ruumis ja pyrstö suhteellisen lyhyet. Siivet ovat pitkät ja muodoltaan kapeat ja sirppimäiset. Filippiinienkiitäjän selkä, siipien yläpuoli, pää, vatsa ja siipien alapuolen reunat ovat mustat ja niissä on violetti tai vihreä kiilto. Kurkku on valkoinen ja siipien alapinnalla on suuret valkoiset laikut. Pyrstö on tasakärkinen ja pyrstössä on pieniä piikkejä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Filippiinienkiitäjään tavataan Filippiineiltä Leyten, Negrosin, Cebun, Biliranin, Samarin, Mindanaon ja Tawitawin saarilta. Sen elinympäristöä ovat metsät alangoilta aina 1–100 metrin korkeuteen meren pinnasta. Ne elävät pieninä ryhminä.Ravintonsa laji pyydystää ilmasta. Maailman luonnonsuolojuliitto IUCN luokittelee Filippiinienkiitäjän silmälläpidettäväksi lajiksi. Lajin kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen metsien hakkuun ja kaivostoiminnan vuoksi.
Kai Krohn

Kai Krohn (s. 29. heinäkuuta 1936 Helsinki) on Tampereen yliopiston lääketieteellisen teknologian emeritusprofessori. Krohn tunnetaan merkittävänä AIDS-tutkijana.
Kai Krohn väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1966 ja valmistui patologian erikoislääkäriksi vuonna 1969. Hän on julkaissut noin 200 tutkimusta immunologian ja immunopatologian aloilta.
Kai Krohn kuuluu huomattavaan kulttuurisukuun. Hänen isänsä Sven Krohn toimi Turun yliopiston filosofian professorina. Krohnilla on neljä lasta ensimmäisestä avioliitostaan Leena A. Krohnin (o.s. Salo) kanssa, joista tunnetuimpia ovat Elokuvasäätiön toimitusjohtaja Irina Krohn, helsinkiläinen kunnallispoliitikko Minerva Krohn ja teatteriohjaaja-näytelmäkirjailija Katja Krohn. Kai Krohnin serkkuja ovat muiden muassa kirjailijat Aarni Krohn, Leena Krohn ja Tiina Krohn, näyttelijä Heidi Krohn ja kuvataiteilija Inari Krohn.
Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Krohn valittiin Pälkäneen kunnallisvaltuustoon Vihreän liiton listalta. Pälkäneellä Krohn on pyrkinyt edistämään Pälkäneen rauniokirkon suojelua. Krohn aikoi alun perin arkkitehdiksi ja arkkitehtuuri on säilynyt hänen erikoisharrasteenaan.

Virustutkimus

Toimiessaan  vierailevana tutkijana New Yorkin veripalvelussa Krohn kuvasi ensimmäisenä Hepatiitti B -viruksen rakenteen.
Krohn on tutkinut vuodesta 1983 alkaen HI-virusta ja keskittynyt AIDS-rokotteen kehittämiseen. Vuonna 1987 julkaistussa tukimuksessa Krohnin ryhmä osoitti, että voi kulua yli vuosi tartunnasta siihen, että AIDS-testit antavat positiivisen tuloksen.

Tampereen yliopisto

Krohn toimi vuosina 1973–95 Tampereen yliopiston patologian professorina. Hän oli yksi Tampereen yliopiston lääketieteellisen teknologian instituutin perustajista ja toimi sen ensimmäisenä johtajana vuosina 1995–2001.
Krohn on Tarton yliopiston kunniatohtori.

APECED-geeni

Krohnin kokoama suomalais-japanilais-sveitsiläinen tutkijaryhmä identifioi APECED-geenin, ja antoi sille nimen AIRE (autoimmune regulator).
Alatornio (Ruotsi)

Alatornio (ruots. Nedertorneå) on Ruotsin entinen kunta. Se yhdistettiin vuonna 1967 Ruotsin suuren kuntauudistuksen yhteydessä Karunkia vastapäätä sijaitsevan Karl Gustav -nimisen kunnan kanssa Haaparantaan. Kunta sijaitsi Tornionjoen alajuoksulla, ja siellä asuu yhä runsaasti meänkielistä väestöä.
Ruotsin Alatorniolta oli syntyisin muun muassa näyttelijä Ragnvi Lindbladh.
Sohvanvaltaajat

Henkilöhahmot

Sohvanvaltaajat keskittyy työväenluokkaisen, Englannin Manchesterissä asuvan Roylen perheen elämään. Perheen isä Jim (Ricky Tomlinson) on joutunut työttömäksi jo vuosia ennen sarjan tapahtumien alkua. Hän on luonteeltaan laiska ja äkkipikainen. Jim päättää lauseensa usein sanoihin "my arse", josta muodostui sarjan tunnetuin lentävä lause. Jimin vaimo Barbara (Sue Johnston) työskentelee osa-aikaisesti paikallisessa leipomossa. Hän hoitaa selvästi suuremman osan perheen kotitöistä kuin miehensä ja sovittelee usein muiden perheen jäsenten välisiä riitoja.
Denise Best (o.s. Royle, esittäjä Caroline Aherne) on Jimin ja Barbaran neuroottinen tytär. Hössöttävänä, ahneena ja laiskana esitetty Denise on työtön ja hän viettää aikaansa useimmin kotisohvalla television ääressä tai paikallisessa The Feathers -pubissa. Denisellä on puoliso Dave (Craig Cash), jonka kanssa hän menee naimisiin sarjan ensimmäisellä kaudella. Sarjan toisella kaudella Denise ja Dave saavat pojan, joka nimetään Davidiksi isänsä mukaan. Vuoden 2006 erikoisjaksossa Denise odottaa perheelle toista lasta.
Jimin ja Barbaran nuorempi lapsi on Antony Royle (Ralf Little). Hänellä on vaikeuksia pitää puoliaan ja Antony joutuukin usein muiden perheen jäsenten komenneltavaksi. Sarjan aikana hän tapaa rikkaan Emma Kavanagh'n (Sheridan Smith), jonka kanssa hän alkaa seurustella. Sarjan kolmannen kauden aikana Emma alkaa odottaa heille yhteistä lasta. Erikoisjaksossa The Queen of Sheba heidän poikansa Lewis on muutaman vuoden ikäinen ja paljastuu, että Antony ja Emma eivät ole enää yhdessä.
Perheeseen kuuluu myös Barbaran äiti Norma Speakman (Liz Smith). Norma ja hänen vävynsä Jim eivät pidä toisistaan ja näyttävät tämän avoimesti. Hän asuu toisella puolella kaupunkia, mutta vuoden 2006 erikoisjaksossa hän asuu Roylen perheen kotona, jossa vanhuudenheikosta isoäidistä pidetään huolta. Jakson loppupuolella hänet löydetään tajuttomana ja viedään sairaalaan. Hän kuolee jakson lopussa.
Mary ja Joe Carroll (Doreen Keogh ja Peter Martin) ovat Roylen perheen naapureita. Mary on hyvin eloisa persoona ja näin täysi vastakohta Joelle, joka on useimmiten hiljainen ja tylsänpuoleinen. Heillä on yksi lapsi, Cheryl (Jessica Stevenson), joka on Denisen ystävä. Pullea Cheryl on jatkuvasti erilaisilla laihdutuskuureilla, joissa hän kuitenkin aina epäonnistuu.
Sarjan muita nähtäviä vakihahmoja ovat Antonyn paras ystävä Darren Sinclair-Jones (Andrew Whyment) ja Jimin paras ystävä Twiggy (Geoffrey Hughes). Lisäksi sarjassa on joitakin hahmoja, jotka mainitaan usein nimeltä, mutta joita ei näytetä sarjan aikana, kuten Daven vanhemmat ja Beverly Macca, Daven entinen tyttöystävä.
Vammalan Palloseura

Vammalan Palloseura (lyh. VaPS) on urheiluseura Sastamalasta. Seura jaettiin vuoden 1997 alussa kolmeen itsenäiseen osaan.  
VaPS:n nykyiset jäsenseurat ovat jalkapalloon keskittynyt FC Vapsi, VaPS Jääliikunta (ringette ja taitoluistelu) sekä VaPS Hockey (VaPS edustusjääkiekko ry). Seuralla ei ole enää varsinaisesti omaa urheilutoimintaa, vaan se pyrkii pelkästään tukemaan jäsenseurojansa.
Jerusalem Slim (albumi)

Jerusalem Slim on Jerusalem Slim-yhtyeen ainoaksi jäänyt levytys, joka julkaistiin vuonna 1992. Albumin tuotti Michael Wagener.

Albumilla soittavat

Michael Monroe - laulu, saksofoni
Steve Stevens - kitara, basso
Sam Yaffa - basso
Greg Ellis - rummut
Ian McLagan - piano
Totalitarismi

Totalitarismin luonnehdintaa

Totalitaristiset valtiot ovat käyttäneet hallintakeinoinaan valtioterrorismia, terroritekoja, vangitsemisia ja laajamittaista propagandaa. Saksassa, Italiassa ja Neuvostoliitossa valtion johto sai laajan kansansuosion muun muassa rakentamansa henkilöpalvonnan ansiosta.
Saksalais-yhdysvaltalainen politiikan tutkija Hannah Arendt julkaisi vuonna 1951 tutkimuksen The Origins of Totalitarianism (Totalitarismin synty, suom. 2013). Hänen mukaansa 1900-luvun alkupuolella nousseet totalitaariset järjestelmät erosivat aikaisemmista diktatorisista järjestelmistä muun muassa siinä, että poliittiset laitokset toimivat ainoastaan todellista valtaa pitävän ryhmän lavasteina ja että aate oli vallanpitäjille pelkkä väline kansan hallitsemiseen.
Classic (Mac OS X)

Classic on ohjelmistorajapinta, joka mahdollisti vanhojen Mac OS -ohjelmien käyttämisen Mac OS X:ssä. Classic poistui Mac OS X v10.5 Leopardissa, eikä se toiminut koskaan Intel-pohjaisissa Macintosh-koneissa.

Yleisesti

Classic on ohjelmallinen ympäristötulkki, jonka juuret ovat Applen OS X:n kehitysversion (koodinimi Rhapsody) Blue Box -ohjelmatulkissa. Sen tarkoituksena on muuntaa ohjelman käyttämät vanhan järjestelmän API-kutsut uudemman järjestelmän mukaisiksi.

Ohjelmointiympäristö

Classic tarkoittaa myös ohjelmointiympäristöä. Se on yksi Mac OS X:n viidestä ympäristöstä; muut ovat Carbon, Cocoa, BSD, ja Java.
Tom Jones (kilpa-autoilija)

Tom Jones (26. huhtikuuta 1943 Dallas, Texas – 29. toukokuuta 2015 Eastlake, Ohio) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja.

Muuta

Jones johti hitsaus- ja metalliyritystä Clevelandissa. Hän kuoli Eastlakessa Ohiossa vuonna 2015.
Imatra (Viipuri)

Imatra oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Keskustan pohjoispuolella Papulanlahden ja Suomenvedenpohjan rannalla sijainnut Imatra kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan ja se liitettiin Viipurin kaupunkiin vuonna 1924. Alueen kautta kulki Imatralle johtanut maantie, joka nykyisin tunnetaan Venäjän tieverkon maantienä A124.
Imatran kaupunginosa oli enimmäkseen maaseutumaista, sen vähäinen asutus koostui Viipurin varakkaan väestön pientaloista. Muita rakennuksia olivat muun muassa vuonna 1890 valmistunut Papulan kunnalliskoti sekä ortodoksinen opettaja-, diakoni- ja pappisopetuslaitos Markovilla, joka Suomen itsenäistymisen jälkeen toimi upseeri- ja aliupseerikouluna.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Imatrassa oli 1 317 asukasta, joista 1 272 oli suomenkielisiä, 32 ruotsinkielisiä ja 13 muunkielisiä.

Papulanmäki ja Papulanpuisto

Papulanlahden pohjoisrannalla kohosi Papulanmäki, jonne perustettiin 1880-luvulle kaupunkilaisten ulkoilualueeksi tarkoitettu puisto. Samalla sinne rakennettiin myös puinen näkötorni. Vuonna 1892 puistoon valmistui vesitorni, joka toimi niin ikään näkötornina. Puinen näkötorni puolestaan korvattiin 1900-luvun alussa Piilipuuksi kutsutulla 15 metriä korkealla teräsrakenteisella tornilla. Vuonna 1908 otettiin käyttöön vesitornin yhteyteen rakennettu ravintola, jonka suunnitteli arkkitehti Eduard Dippell. Mäen huipulta avautui hyvä näköala Viipurin keskustaan.

Papulan urheilukenttä

Papulanpuiston pohjoisosassa sijaitsi Papulan urheilukenttä, jota on edelleen käytössä. Se oli Viipurin ensimmäinen pääurheilukenttä, jonka uusi Viipurin keskuskenttä korvasi vuonna 1933. Papulan kentällä järjestettiin muun muassa yleisurheilun Kalevan kisat vuosina 1925 ja 1929. Kentällä on suomalaisen yleisurheilun menestysvuosien aikana tehty tiettävästi jopa 20 maailmanennätystulosta eri lajeissa. Papula toimi myös muun muassa Viipurin Pallokerhon jalkapallojoukkueen kotikenttänä.
Kesäkuussa 1932 Papulan kentällä järjestettin Suomen olympiakarsinnat, joiden yhteydessä Paavo Nurmi juoksi uransa ainoan maratonin. Kentälle oli ahtautunut peräti 8 000 katsojaa seuraamaan Nurmen maaliintuloa ja myös juoksun aikana häntä seurasi maantiellä sankka joukko pyöräilijöitä.

Huusniemenpuisto

Papulanpuiston länsipuolella sijaitsi Huusniemi, jossa ravintolapaviljongin lisäksi oli muun muassa kaksi tenniskenttää sekä 1936 avattu Viipurin Tennisseuran 9-reikäinen golfkenttä. Kaksi vuotta myöhemmin perustettiin Suomen toiseksi vanhin golfkerho Viipurin Golf, joka 1939 rakensi uuden kentän viiden kilometrin päähän Maaskolaan. Huusniemenpuiston rantapenkereet oli kivetty ja siihen kuului myös laituri, johon keskustasta saapuvat huvittelijat pystyivät kiinnittämään moottoriveneensä.
Laura Lindstedt

Elämä ja ura

Lindstedt valmistui ylioppilaaksi Kajaanin Linnan lukiosta vuonna 1995 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitokselta vuonna 2002 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Sivuaineina hän opiskeli teoreettista filosofiaa, ranskan kieltä, taidehistoriaa ja semiotiikkaa.
Vuosina 2001–2004 Lindstedt työskenteli Suomen kulttuurihistoria 1–5 -teossarjan kustannustoimittajana Tammen suurteososastolla. Hän on kirjoittanut arvosteluita, artikkeleita ja esseitä muun muassa Nuoreen Voimaan, Filmihulluun ja Kiiltomato.net-verkkolehteen. Lindstedt oli Nuoren Voiman Liiton puheenjohtaja 2011–2012. Hän toimii myös muun muassa Mahdollisen Kirjallisuuden Seurassa. Lindstedt viimeistelee väitöskirjaansa kommunikaation ongelmasta ranskalaisen kirjailijan Nathalie Sarrauten tuotannossa.
Finlandia-palkinnon jakotilaisuudessa pitämässään puheessa Lindstedt arvosteli voimakkaasti Juha Sipilän hallituksen politiikkaa ja leimasi sen huiputukseksi ja sumutukseksi. Puhe sai julkisuudessa runsaasti sekä myönteistä että kielteistä huomiota.
Giancarlo Antognoni

Ura

Antognoni pelasi Fiorentinan riveissä Serie A:ssa vuosina 1972–1987. Hän toimi myös pitkään seuran kapteenina. Antognonia pidetään yhtenä Fiorentinan historian parhaista pelaajista. Hän voitti seuran riveissä Italian cupin vuonna 1975.
Vuosina 1970–1972 Antognoni edusti Serie D:ssä Astia. Vuosina 1987–1989 hän edusti Sveitsin pääsarjassa Lausanne-Sportia.
Italian maajoukkueessa Antognoni pelasi 73 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 1974–1983. Hän toimi myös Italian kapteenina. Antognoni edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1978 ja 1982 sekä EM-kilpailuissa vuonna 1980. Hän ei pelannut vuoden 1982 MM-loppuottelussa loukkaannuttuaan välieräottelussa Puolaa vastaan.
Sabotage (vuoden 2014 elokuva)

Tuotanto

Elokuvan kuvaukset aloitettiin 13. syyskuuta 2012, ja ne päättyivät tammikuussa 2013. Elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli 28. maaliskuuta 2014. Suomessa elokuvan oli tarkoitus saada ensi-iltansa 2. toukokuuta, mutta elokuvateatterilevitys peruttiin sen menestyttyä taloudellisesti huonosti Yhdysvalloissa. Suomessa Sabotage julkaistiin DVD:nä ja Blu-rayna 22. elokuuta 2014.
Cletus Spuckler

Cletus ja hänen perheensä

Cletus on parodia yhdysvaltalaisiin hillbilly-maalaisjuntteihin liittyvistä stereotypioista. Hän on idiootti, eräs sarjan tyhmimpiä aikuisia hahmoja. Sarjakuvissa hän on Homer Simpsonin pikkuserkku kolmannessa polvessa, mutta tätä ei ole todistettu. Hän saa elantonsa maanviljelyn ohella pontikankeiton kaltaisista hämärähommista. Hänen perheensä on hyvin sukurutsainen, sillä hänen vaimonsa Brandine on samalla hänen äitinsä, siskonsa ja serkkunsa, mitä Spucklerin suvussa pidetään suorastaan ylpeydenaiheena. Heillä on paljon lapsia, joista yksikään ei käy koulua. Spucklerit asuvat Springfieldin ulkopuolella ränsistyneessä röttelössä ja syövät usein ruoakseen Cletusin ulkoa löytämiä kuolleita eläimiä kuten opossumeja ja pesukarhuja. Kurjuudestaan huolimatta Cletus on aina huoleton ja yleensä hyväntahtoinen.
Cletus on laiha ja hänen vasemmassa käsivarressaan on käärmetatuointi. Cletus käyttää valkoista hihatonta t-paitaa ja farkkuja. Hänellä on harvat kalanruotoviikset ja punaruskea, sotkuinen tukantynkä. Hän puhuu kielioppivirheitä vilisevää Etelävaltioiden murretta.
Cletusin lapset nauttivat väliaikaisesta maineesta musiikillisten lahjojensa ansiosta 18. kauden jaksossa ”Kotiopettajar Lisa”. Saman jakson mukaan Cletus olisi vain kahden lapsensa biologinen isä. Lapsista hieman muita näkyvämmin on ollut esillä 19. kauden jaksossa ”Ammuu!” esitelty Mary Spuckler (ääninäyttelijä Zooey Deschanel), joka on ollut ainakin kolmessa jaksossa Bart Simpsonin lyhytaikainen tyttöystävä.
Erään tulevaisuusjakson mukaan Cletus tulee olemaan Yhdysvaltain varapresidentti.
General-Admiral Graf Apraksin (1896)

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Itämeren laivastoon. Se liitettiin muodostettavaan Tyynenmeren laivaston 3. laivueeseen, joka lähetettiin Port Arthuriin Venäjän–Japanin sodassa. Laivasto-osasto kohtasi Korean ja Japanin välisessä Tsushimansalmessa keisarillisen Japanin laivaston, ja seuranneessa taistelussa General-Admiral Apraksin vallattiin 28. toukokuuta 1905.

Okinoshima

Alus liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon toisen luokan rannikkopanssarilaivana nimellä Okinoshima. Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului Japanin 2. laivastoon, jonka mukana se osallistui Qingdaon taisteluun. Alus luokiteltiin 1. huhtikuuta 1921 sukellusveneiden emälaivaksi, ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1924 yksityisyritykselle, joka teki siitä Tsushiman taistelun muistoaluksen Tsuyasakiin Fukuokalle. Alus kuitenkin vaurioitui pahoin myrskyssä vuonna 1939, ja se romutettiin.
Russell Cunningham

Russell McWhortor Cunningham (25. elokuuta 1855 – 6. kesäkuuta 1921) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Varakuvernööri Cunningham hoiti tilapäisesti Alabaman kuvernöörin virkaa vuosina 1904–1905, jolloin William D. Jelks oli osavaltion ulkopuolella. Palattuaan Jelks toimi kuvernöörinä vuoteen 1907.  
Cunningham pyrki vuonna 1906 demokraattien kuvernööriehdokkaaksi, mutta hävisi esivaaleissa Braxton Bragg Comerille. Cunningham palasi varakuvernöörivuosiensa jälkeen lääkäriksi, jona oli työskennellyt 1870-luvulta alkaen.
Klaus Roth

Klaus Friedrich Roth (29. lokakuuta 1925 Breslau – 10. marraskuuta 2015 Inverness) oli brittiläinen matemaatikko, joka on tunnettu Diofantoksen approksimaatiota, suuria seulamenetelmiä ja epäsäännöllisiä jakaumia koskevista julkaisuistaan. Hän syntyi Breslaussa (silloisessa Saksassa, nykyisin Wrocław, Puola), mutta hän on elänyt nuoruudestaan asti Yhdistyneissä kuningaskunnissa. Hän valmistui Peterhousesta (Cambridge, Englanti) vuonna 1945. Hänen ohjaajansa oli Harold Davenport.
Rothin merkittävin tulos, Thuen-Siegelin-Rothin lause, tai lyhyemmin Rothin lause, on vuodelta 1955, jolloin hän työskenteli luennoitsijana Lontoon University Collegessa. Hän voitti Fieldsin mitalin vuonna 1958 edellä mainitun lauseen todistuksesta.
Vuonna 1956 hän todisti, että jokaisessa kokonaislukujen osajoukossa, jolla on positiivinen tiheys, on äärettömän monta aritmeettista jonoa, jonka pituus on 3. Tämä tulos oli ensimmäinen askel kohti Szemerédin lauseen todistusta. Roth sai professuurin UCL:sta vuonna 1961 ja vuonna 1966 Lontoon Imperial Collegesta. Tästä virasta hän jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Argentiinan kongressitalo

Argentiinan kongressitalo (esp. Edificio del Congreso de la Nación Argentina) on rakennus Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa.  Sen on suunnitellut italialainen arkkitehti Vittorio Meano. Rakennuksen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1898 ja se avattiin vuonna 1906. Ajan saatossa kongressitalo osoittautui kuitenkin liian pieneksi, ja vuonna 1974 aloitettiinkin lisärakennuksen eli Edifio Anexon rakennustyöt.