Instituutio

Näkökulmia instituutioihin

Vaikka yksittäiset, viralliset organisaatiot, joita nimitetään instituutioiksi, saattavat olla ihmisten tarkoituksellisesti luomia, instituutiot kehittyvät ja toimivat yhteiskunnassa yleensä sosiaalisen itsejärjestäytymisen kautta yksilöiden tietoisten tavoitteiden yläpuolella.
Sosiaalisen yhteistyön mekanismeina instituutiot ilmenevät sekä konkreettisina, virallisina instituutioina, kuten eduskunta tai katolinen kirkko, että epävirallisina sosiaalisina järjestelminä, jotka heijastavat ihmisten psykologiaa, kulttuuria, tapoja ja käytäntöjä. Tärkeimmillä instituutioilla on sekä objektiivisia että subjektiivisia puolia. Esimerkkeinä toimivat raha ja avioliitto.
Rahan instituutioon kuuluu monia virallisia organisaatioita kuten pankkeja, valtiovarainministeriöitä ja pörssejä, joita voidaan kutsua instituutioiksi, mutta myös henkilökohtaisia kokemuksia, jotka ohjaavat ihmisten toimintaa. Ihmiset työskentelevät ja käyvät kauppaa saadakseen itsessään lähes arvottomia paperisia seteleitä, joiden arvo on sopimuksenvarainen ja perustuu rahan instituutioon.
Avioliitto ja perhe sisältävät samoin niin virallisia ja epävirallisia kuin objektiivisia ja subjektiivisiakin puolia. Hallitukset ja uskonnolliset instituutiot säätävät ja valvolvat avioliittoa ja perhettä koskevia lakeja, luovat ja säätelevät erilaisia ihmisten välisten suhteiden käsitteitä ja määrittelevät, mitä oikeuksia ja velvollisuuksia ne tuovat mukanaan. Avioliittoon ja perheeseen vaikuttavat erittäin voimakkaasti kulttuuri ja tavat. Länsimaissa avioliiton käsite on muuttunut kirkon ja valtion myöntämästä luvasta harrastaa seksuaalista kanssakäymistä puolisoiden väliseksi sopimukseksi, joka voidaan vapaasti solmia ja purkaa, mikä on aiheuttanut murrosvaiheessa sosiaalista ja poliittista erimielisyyttä lakien ja tapojen muuttamisesta esimerkiksi naisten itsemääräämisoikeuden, avioeron, avoliiton, ehkäisyvälineiden ja homoseksuaalisuuden suhteen.

Yhteiskuntatieteiden näkökulma

Vaikka instituutiot vaikuttavat ihmisistä usein muuttumattomilta, luonnollisilta itsestäänselvyyksiltä, yhteiskuntatieteellinen tutkimus paljastaa instituutioiden todellisen luonteen sosiaalisina konstruktioina, oman aikansa, kulttuurinsa ja yhteiskuntansa luomuksina, jotka ovat syntyneet ihmisten kollektiivisen valinnan, eivät yksilöiden pyrkimysten, seurauksena.
Instituutioiden suhde ihmisluontoon on yhteiskuntatieteiden peruskysymyksiä. Instituutiot voidaan nähdä konservatiivisen näkökulman mukaan ihmisluonnon "luonnollisina" yhteiskunnallisina ilmenemismuotoina, tai progressiivisen näkökulman mukaan keinotekoisina, lähestulkoon satunnaisina, jolloin ne tarvitsisi sosiaalisen tutkimuksen avulla muokata uudelleen ihmisten tarpeita paremmin vastaaviksi. Adam Smith perusti talousteoriansa ihmisen oletettuun taipumukseen käydä vaihtokauppaa. Modernit feministit ovat kritisoineet perinteistä avioliittoa ja muita instituutioita alistavan ja vanhanaikaisen patriarkaatin välineinä.
Taloustiede on viime vuosina käyttänyt peliteoriaa tutkiakseen instituutioita ja vastatakseen kysymykseen: kuinka instituutiot selviytyvät ja kehittyvät? Tämän näkökulman mukaan instituutiot syntyvät pelien Nashin tasapainoista. Esimerkiksi, kun ihmiset ohittavat toisensa käytävässä, tarvitaan tapa, jolla välttää yhteentörmäys. Tapa voi olla vaikkapa sellainen, että molempien osapuolten on pysyttävä omasta näkökulmastaan oikealla puolella (tai vasemmalla -- valinnan täytyy vain olla yhdenmukainen). Sellaisten tapojen voidaan olettaa olevan sääntöjen alkuperä, kuten esimerkiksi useimmissa maissa vallitsevan säännön, jonka mukaan autoa täytyy ajaa tien oikeassa reunassa.
Julkisen valinnan teoria, valtio-oppia lähellä oleva taloustieteen haara, tutkii, kuinka hallituksen poliittiset päätökset tehdään, ja pyrkii ennustamaan päätösten vaikutukset, ottaen huomioon kyseisen poliittisen päätöksentekoprosessin ja kontekstin.
Sosiologia on perinteisesti tutkinut sosiaalisia instituutioita toisiinsa kytkeytyvien sosiaalisten roolien ja odotusten valossa. Sosiaaliset instituutiot sekä koostuvat roolien ja odotettujen käyttäytymismallien ryhmistä, että luovat niitä. Instituution sosiaalinen merkitys toteutuu roolien täyttämisen kautta. Esimerkiksi lisääntymisen ja jälkeläisten hoidon välttämättömät biologiset vaatimukset toteutuvat avioliiton ja perheen instituutioiden kautta, luomalla ja määrittelemällä isältä/aviomieheltä, äidiltä/vaimolta, lapselta jne. odotetut roolit.
Historiantutkimuksessa erottelu aikakausien välillä perustuu yhteiskunnassa vallitsevien instituutioiden syvään ja perinpohjaiseen muutokseen. Poliittisia ja sotilaallisia tapahtumia pidetään historiallisesti niin tärkeinä, että ne yhdistetään instituutioiden muutoksiin. Euroopan historiassa erityisen merkittävänä pidetään pitkää siirtymistä keskiajan feodaalisista instituutioista nykyajan elämää määritteleviin instituutioihin.