google/wiki40b huggingface dataset:
Toukokuun 7 päivää

Arvioita

Ilta-Sanomien Timo Malmin mukaan Frankenheimerin älykäs trilleri on sekä uskottava että profeetallinen: vallankaappaushankkeen kuvaus jää miltei jälkeen todellisuudesta, kun ottaa huomioon, minkä vaikutusvallan ”haukat” saivat Yhdysvalloissa Vietnamin sodan aikaan.
Mustalammi (Ruovesi, Hyyrylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,1 metriä mpy.
Landerneau

Landerneau on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 14 281 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Landerneaun pinta-ala on 13 neliökilometriä.
"Landerneau" tarkoittaa nykyisin ranskan kielessä sisäänlämpiävää pientä piiriä, etenkin silloin kun tapahtuu jotain tämän piirin mieltä järkyttävää. Sanonta on peräisin Alexandre Duvalin näytelmästä les Héritiers (1796), jossa kylä mainitaan.
Fatshe leno la rona

Fatshe leno la rona on Botswanan kansallislaulu. Sanoitukset ja musiikin teki Kgalemang Motsete. Kappaletta on käytetty Botswanan kansallislauluna vuodesta 1966 lähtien. Alkuperäiset sanoitukset ovat setswanan kielellä.

Sanoitukset

Fatshe leno la rona,

Ke mpho ya Modimo,

Ke boswa jwa borraetsho;

A le nne ka kagiso.
Tsogang, tsogang! banna, tsogang!

Emang, basadi, emang, tlhagafalang!

Re kopaneleng go direla

Lefatshe la rona.
Ina lentle la tumo

La chaba ya Botswana,

Ka kutlwano le kagisano,

E bopagantswe mmogo.
Koston aika

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Alicesta, joka on työlleen omistautunut paljon. Hänen taloonsa tulee sähkömies nimeltä Adam, joka valmistelee hänen taloonsa turvajärjestelmän. Adamin saatua hommat hän torkahtaa puutarhatuoliin. Alicen palattua hän kertoo että järjestelmä on asennettu. Alice ehdottaa häntä tulemaan mukaan juhliinsa, jotka hänen pomonsa järjestää. Ajettuaan maaseudulle ja saavuttuaan talolle, Alice esittelee Adamin johtajalleen Mishalle. Tämän jälkeen juhlat jatkuvat normaalisti. Alice löytää Adamin puutarhasta yksinäisenä. Adamin kerrottua kuinka tylsää hänellä on, Alice alkaa harrastaa seksiä Adamin kanssa. Lopulta joukko päättää lähteä kotiin päin. Kotiintulo matkalla he ovat jeepin takana, ja jeeppi ei lisää nopeutta vaan hidastelee ohitettuaan jeepin Adam huutaa "Runkkarit!" koska he eivät uskoneet heti järkipuhetta. Alice törmää peuraan ja ehdottaa Adamille, että se on vietävä pois tieltä. Hinattuaan peuran syrjäiselle tielle. Joukko miehiä tulee pois autosta, ja he hakkaavat Adamin ja raiskaavat Alicen. Aamulla Adam herää ja löytää Alicen ja hän kysyy Adamilta "Tiedätkö mitä he tekivät minulle kun he lopettivat?". Kuukausi menee ja Alice tuntuu unohtavan tapahtuneen, mutta ei pysty. Alice päättää soittaa Adamille, että hän lähtisi mukaan isänsä mökille. Hän sai vihiä mukana olleesta miehestä, kun hän melkein osui ratsastajiin. Alice ja Adam menevät seuraavana päivänä talolle, jossa yksi miehistä "Heffer" asuu. Tapettuaan koiran he piilottavat sen metsään. Alice melkein ampuu Hefferin, kun hän tulee ulos talosta, mutta Adam kehottaa häntä odottamaan. Hefferin tytär Sophie saapuu ulos talostaan etsimään saksanpaimenkoiraansa Crisista. Alice ja Adam häipyvät. Huomenna Alice:n ollessa metsässä hän törmää Sophie:n ja hän kertoo että koiransa on karannut. Alice leikkii tyhmää ja sanoo, että ei tiedä että missä se on.
Huomenna Alice kertoo Adamille suunnitelmansa, ja he väittelevät kunnes Adam Alicen pyynnöstä suostuu asentamaan kamerat Hefferin taloon. Adam asentaa kamerat, mutta ei pääse pakoon, koska Hefferin ystävät saapuvat taloonsa. Keskustelutuokion jälkeen miehet häipyvät, ja Heffer sulloo itsensä autoon toivoen, että hän kuolee. Sophie karkaa ikkunasta. Alice löytää Hefferin autosta, mutta ei tapa täntä vaan kyselee. Adam on matkalla talolle. Heffer kertoo tarinansa, miksi he raiskasivat ja hakkasivat. Lopulta Hefferin kärsivällisyys loppuu ja hän yrittää hakata Alicen. Adam saapuu ja laittaa teippiä hänen suuhun, käsiin ja jalkoihin. Adam viiltää Hefferin farkut auki veitsellä ja Alice alkaa tökkiä hänen takapuoltaan kiväärillä, mutta ei halua tappaa häntä. Alice poistuu paikalta itkien ja yrittäen hajottaa kivääriä. Adam hakkaa Hefferin tainnoksiin, ja hakee kiväärin ulkoa ja tappaa hänen ystävänsä. Alice pakenee paikalta, löytäen Sophie-tytön ja palaa takaisin kaupunkiin. Elokuva päättyy kun Adam tappaa Hefferin ystävät, ja poistuu paikalta.
An Empress and the Warriors

Juoni

Kun Yan-valtakunnan kuningas tapetaan kenraali Murong Xuehu nimitetään väliaikaisesti johtoon, hän kuitenkin antaa asemansa kuninkaan tyttärelle Feierille. Hän ryhtyy harjoittelemaan sotataitoja ollakseen valmis johtamaan ja puolustamaan kansaansa. Salaliittolaiset kuitenkin yrittävät päästä hänestä eroon, jotta Feierin serkku nousisi johtoasemaan. Salamurhaajat haavoittivät Feieriä metsässä, mutta hän onnistuu pakenemaan. Eräs lääkäri löytää Feierin ja parantaa takaisin voimiinsa. Feier kuitenkin rakastuu lääkäriin, Duan Lanquaniin, eikä palaa kuningaskuntaansa. Samalla puhkeaa sota kahden valtakunnan välille, joka kuitenkin pakottaa Feierin palaamaan takaisin johtaakseen joukkonsa voittoon.
Teekuppi

Teekuppi on isohko, useimmiten keraaminen kuppi, josta juodaan teetä. Teekupit valmistetaan usein valamalla, mutta joskus myös dreijaamalla. Monissa harrastajaseuroissa valmistetaan teekuppeja.
Tony Hawk’s Proving Ground

Pelin kulku

On kolme eri skeittaajaryhmää - 'Rigger', 'Hardcore' ja 'Career' (Muokkaava, hardcore ja ammattilainen) - joilla kaikilla on omat kykynsä ja suuntansa pelin juonessa.
Proving Ground tarjoaa videointiominaisuuden, parannellun verkkopelin ja Internetissä olevan 'oleskeluhuoneen', jossa pelaajat voivat skeitata muiden kanssa ja jonne voi lisätä uramoodin tavaroita. Nämä sisältyvät ainoastaan PS3- ja Xbox 360 -versioihin.
Hahmon voi nyt muokata alusta alkaen eikä pelaaja enää joudu valitsemaan valmishahmoa, kuten kahdessa edellisessä pelissä, jonka lisäksi hahmon saamat vammat vaikuttavat skeittaajan olemukseen. Create-A-Park (puiston luonti)-ominaisuuden on vahvistettu palaavan sisältäen yli 400 käytettävää osaa. Pelissä esiintyy myös kuuluisa suomalaisrullalautailija Arto Saari.

Ammattilaiset (Career)

Nämä henkilöt skeittaavat elantonsa eteen. Heillä on Nail-The-Trick, Nail-The-Grab, ja Nail-The-Manual. Ammattiskeittaajia on: Tony Hawk, Stevie Williams, Ryan Sheckler, Bob Burnquist, Nyjah Huston, ja Arto Saari.

Muokkaavat (Riggers)

He muokkaavat ympäristöönsä ramppeja, kaiteita etc. Voivat asettaa uusia esineitä skeitattavaksi (Rig-A-Kit -toiminto) ja omaavat kehittyneempiä kiipeilytaitoja. Heihin kuuluu: Daewon Song, Jeff King, Rodney Mullen, Vanessa Torres ja Bam Margera.

Asenteelliset (Hardcore)

Asenteelliset eli hardcoreskeittaajat skeittaavat urheilun vuoksi eivätkä välitä mediakuvasta. He saavat raivoliikkeitä, joita on potku, työntö ja tönäisy. Heihin kuuluvat: Mike Vallely, Dustin Dollin, Jereme Rogers, Lance Mountain, ja Andrew Reynolds.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6.5/10.
Tuula Mattsson

Tuula Mattsson (s. 1. maaliskuuta 1949) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on puoluetaustaltaan liberaali. Mattson oli Maarianhaminan kaupunginhallituksen jäsen vuosina 1992–1997 ja vastaavasti valtuutettu 1998–2003 ennen liikenneministeriyttään Ahvenanmaan maakuntahallituksessa 2003–2005.
Vähä-Aninkainen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159,8 metriä mpy.
Ilkka Ilmola

Ilkka Kullervo Ilmola (s. 10. kesäkuuta 1940 Joensuu) on kenraaliluutnantti evp, joka tunnetaan myös eräkirjailijana.

Henkilöhistoria

Ilmola syntyi kenraaliluutnantti Paavo Ilmolan ja Saara Kalliovaaran perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Marja Tuulikki Seppälä (k. 1984) ja toinen on Raija-Liisa Heikkinen. Ilmola tuli ylioppilaaksi 1960 ja valmistui Kadettikoulusta 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Hän toimi Hämeen ratsujääkäripataljoonassa opetusupseerina 1963–1964, Kanta-aliupseerikoulussa Lappeenrannassa kouluttajana 1964–1970 ja komppanianpäällikkönä 1970–1971, Sotakorkeakoulun opettajana 1973–1978, Lapin jääkäripataljoonan komentajana 1979–1983, Pohjois-Suomen sotilasläänin yleisesikunnan osastopäällikkönä 1983–1986, Karjalan jääkäriprikaatin komentajana 1986–1988, Puolustusvoimain pääesikunnan koulutusosaston päällikkönä 1988–1990, jalkaväen tarkastajana 1990–1992 sekä maavoimien päällikkönä vuodesta 1993. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1966, kapteeniksi 1969, majuriksi 1975, everstiluutnantiksi 1982, everstiksi 1988, kenraalimajuriksi 1990 ja kenraaliluutnantiksi 1993.
Ilmolan isän isoisä oli venäläinen Ivan Ivkov (1840–1926), joka toimi varusmestarina Haminan kadettikoulun palveluksessa. Ilmolan vuonna 1881 syntynyt isoisä Nikolai muutti perheensä sukunimen Ilmolaksi heti Suomen itsenäistymisen jälkeen 1918.
Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu

Päällikkö Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu, Ikemba Nnewi (4. marraskuuta 1933 – 26. marraskuuta 2011) oli johtajana Biafran separatistisessa valtiossa, joka irrottautui Nigeriasta vuosiksi 1967–70. Hänestä käytetään usein pelkästään nimeä Ojukwu.
Ojukwun isä sir Louis Phillipe Odumegwu Ojukwu (k. 1966) oli yksi Nigerian rikkaimmista miehistä. Ojukwu kävi Kings Collegea Lagosissa ja sitten Epsom Collegea ja Lincoln Collegea Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Palatessaan Nigeriaan vuonna 1956 hän ei ollut kiinnostunut isänsä liiketoiminnan jatkamisesta, vaan liittyi Nigerian armeijaan vuonna 1957 ja nousi lopulta everstiluutnantiksi. Igbojen pogromin aikana paikallisten päälliköiden kokoontuminen Umuahiassa sai aikaan Biafran valtion perustamisen igbojen sydänalueelle. Ojukwu valittiin samalla igbojen johtajaksi.
Biafran hävittyä sodan Ojukwu pakeni maasta ja eli Norsunluurannikolla 13 vuotta. Vuonna 1980 presidentti Shehu Shagari armahti Ojukwun vahvistaakseen suosiotaan igbojen keskuudessa ja myönsi hänelle pääsyn maahan. Ojukwu palasi Nigeriaan vuonna 1982 ja ryhtyi liikemieheksi Lagosissa. Hän pyrki myös epäonnistuneesti presidentiksi useita kertoja.
Ojukwu oli naimisissa kolmasti.
John Wall

Ennen ammattilaisuraa

Wall pelasi lukiokoripalloa Word of God Christian Academyssa. Hän siirtyi yliopistopelaajaksi vuonna 2009. Wall oli antanut jo suullisen lupauksen pelaamisesta Miamin yliopistossa, mutta valmentaja John Caliparin siirryttyä Kentuckyn yliopistoon, päätti myös Wall siirtyä Kentuckyyn. Wall luotti Caliparin ammattitaitoon, sillä hän oli valmentanut ennestään muun muassa Derrick Rosea ja Tyreke Evansia. Wallin yliopistoura ei alkanut hyvin, sillä hänelle annettiin kahden ottelun pelikielto kesken kauden tehdyistä vierailuista kouluihin. 
NCAA-koripallon I-divisioonassa Wall johdatti Kentuckyn itäisen alueen loppuotteluun, jossa joukkue hävisi West Virginian yliopistolle, eikä päässyt täten neljän parhaan joukkoon.

NBA-ura

Huhtikuussa 2010 Wall ilmoitti olevansa mukana vuoden 2010 varaustilaisuudessa. Washington Wizards varasi hänet tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän osallistui kesällä 2010 NBA:n kesäliigaan, jossa hänet valittiin kesäliigan parhaaksi pelaajaksi. Ensimmäisen NBA-kauden aikana Wall valittiin tulokkaiden tähdistöotteluun ja hänet valittiin kyseisen ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Wall ei pelannut alkukaudesta 2012–2013 otteluita loukkaantumisen takia.
Wall on pelannut NBA:n tähdistöottelussa viisi kertaa (2014–2018). Kaudella 2016–2017 hänet valittiin NBA:n kolmostähdistökentälliseen.
Suuri toivelaulukirja

Suuri toivelaulukirja on Musiikki-Fazerin julkaisema kirjasarja, jonka kirjat sisältävät tunnettujen kappaleiden sanoituksia ja nuotteja. Lisäksi kappaleiden yhteydessä on lyhyet esittelyt kyseisistä kappaleista, niiden esittäjästä, säveltäjästä tai sanoittajasta. Sarjasta on vuoteen 2019 mennessä ilmestynyt 24 osaa, minkä lisäksi on julkaistu myös muutamia teemakirjoja. 
Ensimmäinen osa julkaistiin 1976, ja sen ensimmäiset laulut ovat Maamme-laulu ja Finlandia-hymni. Yhdeksänteen osaan saakka toimittajana toimi Aapeli Vuoristo, jonka lisäksi alkuperäiseen toimituskuntaan kuuluivat Musiikki Fazerissa työskennelleet Toivo Kärki ja Heikki Uusitalo. Hanketta veti alkujaan Einari Marvia ja siinä oli mukana myös Suuri Suomalainen Kirjakerho. Myöhempiä osia ovat toimittaneet Ilkka Kuusisto, Olli Heikkilä, Jukka Kankainen, Matti Kemiläinen, Raimo Henriksson, Virpi Kari ja Ari Leskelä. Ensimmäisestä osasta otettiin vuoteen 2008 mennessä 25 painosta. Kaikkiaan sarjan kirjoja on painettu yhteensä noin 1,2 miljoonaa kappaletta.
Toivelaulukirjojen sisältö noudattaa jokaisessa osassa miltei samanlaista rakennetta. Alussa on isänmaallisia ja vanhempia juhlallisia lauluja luvussa ”Suomalaisia sävelmiä”, sitten suomalaisia kansanlauluja ja hengellisiä lauluja. Niitä seuraavat joululauluille ja lastenlauluille omistetut luvut. Kirjojen keskivaiheilta löytyy ooppera-aarioita, operettikappaleita ja musikaalisävelmiä otsikolla ”Näyttämön säveliä”. Sitä seuraavat luvut ”Ulkomaisia kansanlauluja” ja ”Ulkomaisia sävelmiä”, sitten ”Kupletteja” ja ”Laulelmia”. Kirjojen kaksi viimeistä osiota sisältävät suomalaisia ja ulkomaisia iskelmiä.
Sarjan jokaisessa osassa on erivärisenä sama, puuta ja lintuja esittävä kansikuva, jonka on suunnitellut Marja Arvola.
José Ángel Pozo

Seurajoukkueura

Pozo on Real Madridin kasvatti. Hän edusti seuran juniorijoukkueita vuodet 2007–2012. Vuonna 2012 Pozo siirtyi junioripelaajana Englannin suurseuraan Manchester Cityyn. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa syyskuussa 2014 tultuaan vaihdosta kentälle Englannin liigacupin ottelussa Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän myös teki avausmaalinsa Cityssä tuossa pelissä. Valioliigassa Pozo teki debyyttinsä joulukuussa 2014 tultuaan Samir Nasrin tilalle vaihdosta Sunderland AFC:tä vastaan.

Maajoukkueura

Pozo on pelannut monissa Espanjan nuorten maajoukkueissa. Viimeisimmäksi hän on pelannut sekä alle 18- että alle 19-vuotiaissa, joissa molemmissa hän debytoi vuonna 2014.
Arvo Turtiainen

Arvo Albin Turtiainen (16. syyskuuta 1904 Helsinki – 8. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen vasemmistolainen runoilija ja suomentaja.

Henkilöhistoria

Turtiaisen vanhemmat olivat räätäli Ernst Turtiainen ja Ida Lovisa Väätäinen. Ernst Turtiainen oli nuoruudessaan laulanut kuoroissa, osallistunut näytelmäkerhojen toimintaan ja kirjoitellut runoja. Isältään Arvo peri taiteellisten taipumusten ohella vasemmistolaisen maailmankatsomuksen. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Aino Helena Vormula ja toinen Brita Polttila, jonka kanssa Turtiainen meni naimisiin 1953. Turtiainen kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista reaalilyseota ja valmistui hammasteknikoksi. Vuosina 1932−1933 hän opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja toimi sen jälkeen sanomalehtimiehenä, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi 1934. 
Talvisodassa Turtiainen oli toiminut komppanianpäällikkönä, mutta vakaumuksellisista syistä hän kieltäytyi osallistumasta jatkosotaan ja painui ”maan alle” 1941. Hänet pidätettiin maaliskuun alussa 1942 yhdessä Raoul Palmgrenin ja tämän vaimon Irja Palmgrenin kanssa. Hänet tuomittiin sotilaskarkuruudesta ja valtiopetoksen valmistelusta neljäksi ja puoleksi vuodeksi kuritushuoneeseen sekä menettämään upseerinarvonsa. Turtiainen vapautettiin 1944. 
Turtiainen kuului kirjailija- ja taiteilijaryhmä Kiilaan  sekä Suomen kommunistiseen puolueeseen ja toimi myös aikakauslehti 40-luvun päätoimittajana 1945–1947. 1960-luvun alkupuolella Turtiainen osti Päijänteen rannalta Kuhmoisista tontin kesämökilleen Unnastuvalle. Turtiaisen muistomerkin Matti Heleniuksen puistossa Helsingin Kalliossa on tehnyt Raimo Utriainen. Veistoksen materiaalina on Utriaiselle tyypillinen eloksoitu alumiini, ja teos valmistui 1990.

Kirjallinen tuotanto

Turtiainen kirjoitti alkujaan muun muassa Tulenkantajat-lehteen, Tulenkantajain seuran johtokunnan jäsen hän oli 1937–1939. Esikoisteos Muutos ilmestyi 1936 ja ainoaksi jäänyt romaani Rautakourat 1938. Vankilakokemuksistaan hän kirjoitti teokset Ihminen n:o 503/42 ja Laulu kiven ja raudan ympyrässä. Hän ilmaisi pettymyksensä vuoden 1968 Prahan kevään tapahtumiin julkaisemalla teoksen Puheita Porthaninrinteellä. Turtiainen oli vahvasti helsinkiläinen ja hänet tunnettiin lempinimellä Stadin Arska, etenkin helsinkiläisen työväen tuntemusten kuvaajana. Turtiaisen helsinkiläisyydestä johtuu myös, että hän kirjoitti useita runoja stadin slangilla. Kääntäjänä Turtiainen suomensi muun muassa Edgar Lee Mastersin, Graham Greenen, Vladimir Majakovskin ja Walt Whitmanin teoksia.
Impavido (D570)

Palvelus

Alus modernisoitiin 1976-1977 ja sen Tartar-ohjukset vaihdettiin SM-1 (MR) -ohjuksiin samalla kuin ne otettiin käyttöön muissakin Italian merivoimien aluksilla. Alus poistettiin alusluettelosta 30. kesäkuuta 1992.
Massasulku

Massasulku on konepistooleissa ja pistooleissa, jonkin verran myös muissa aseissa (useimmin itselataavissa pienoiskivääreissä), käytettävä lukon sulkumekanismi.
Lukkolaitteen sulkumekanismin tarkoitus on sulkea patruuna aseen patruunapesään, kunnes ammuttu luoti on jättänyt piipun ja paine piipussa on alentunut niin, että lukko voidaan avata tai antaa avautua turvallisesti.
Hidastamattoman massasulun toiminta perustuu nimensä mukaan lukon painoon, eikä lukko ole mekaanisesti kiinnitettynä piippuun laukauksen missään vaiheessa, vaan saa vapaasti peräytyä ammuksen lauettua ja ruutikaasujen työntäessä hylsyä taaksepäin.
Sekä luotiin että hylsyyn vaikuttava paine ja sen aikaansaama liikemäärä on sama. Koska massalukko on kuitenkin kymmeniä kertoja luotia painavampi (tav. 200–500 g, luoti esimerkiksi 10 g) ja sen liikettä vastustaa palautusjousen kuormitus sekä hylsyn kitka patruunapesän seinämään, on hylsyn taaksepäin työntämän massalukon nopeus painon suhteessa pienempi kuin luodin nopeus. Jos esimerkiksi 10 g:n painoisen luodin lähtönopeus on 300 m/s, 300 g:n painoisen massalukon nopeus on siis 10 m/s. Tuo nopeusero takaa, että lukko ei ehdi avautua (hylsynsuu ei yllä piipun ulkopuolelle) ennen kuin luoti on jättänyt piipun. 40 cm:n mittaisesta piipusta edellisillä arvoilla ammuttuna lukko olisi ehtinyt liikkua taakse noin 1,3 cm. Jos kyseessä olisi esimerkiksi 9×18 mm Makarov-patruuna tai pienitehoinen 9×19 mm Parabellum, sen hylsynsuu ei yltäisi patruunapesästä ulos, eikä korkeapaineisia ruutikaasuja siis purkautuisi taaksepäin.
Massasulkulukot on rakennettu toimimaan joko suljetusta tai avoimesta lukosta. Jälkimmäinen tarkoittaa, että lukko on virekynnyksen varassa taka-asennossa, eikä patruunaa ole pesässä ennen kuin lukko syöksyy jousikuormitteisesti eteenpäin liipaisinta painettaessa. Tällä tekniikalla on haittanaan eteenpäin syöksyvän painavan lukon aiheuttama heilahdus, joka vaikuttaa osumatarkkuuteen. Avoin lukko on myös altis lialle.
Etuina on rakenteen yksinkertaisuus ja se, että piippu jäähtyy sarjatuliaseessa paremmin lukon ollessa avoin. Avoimen lukon tekniikassa ei ole sitä uhkaa, että kuumaan pesään viety patruuna syttyisi itsestään.
Hidastamattoman massasulun yhteydessä käytetään suorakaulaisia hylsyjä, sillä kartiokkaan hylsyn vähänkin peräytyessä syntyy vaarallisia ja ammuksen tehoa vieviä kaasun ohivuotoja. Myöskään kovin suuritehoiset patruunat eivät tule kysymykseen, sillä massalukon paino ja liike-energia nousee tehon noustessa.
Myös massasulkuaseet voidaan varustaa äänenvaimentimella.
Suomessa tunnetuin massalukkoase on Suomi-konepistooli.

Huomautus

Usein puhutaan virheellisesti esimerkiksi kaasumäntälukosta tms. On kuitenkin huomattava erottaa toisistaan viritysliikkeen toimintatapa ja sulkulaite. Kaasumäntätoimisessa aseessa voi olla esimerkiksi pulttilukon näköinen ja paljolti sen tapaan toimiva sulkulaite, jota käytetään käsivoimien sijasta ruutikaasun paineen avulla. Kaasumäntäkäyttö (tms.) voidaan periaatteessa yhdistää useisiin erilaisiin sulkumekanismeihin.
Karoliina Koskinen

Karoliina Koskinen (s. 1973) on suomalainen runoilija. Hän syntyi Heidekenillä ja asui 18 vuotta Paimiossa ennen palaamistaan synnyinkaupunkiin Turkuun. Hän kirjoitti runoja jo varhemmin, mutta ammatin hän teki niistä itselleen vasta 2000-luvun alussa muutettuaan Raunistulan kaupunginosaan. Minerva Kustannus antoi hänelle kustannussopimuksen, ja esikoiskokoelma Likkoje jutui ilmestyi 14. kesäkuuta 2006, kirjailijan ollessa 33-vuotias. Vuonna 2007 julkaistiin sille seuraaja Kipiä kaipuust. Koskisen turun murteella kirjoitetut runot ovat huumorin sävyttämiä.
Pirkkalaiskirjailijat

Pirkkalaiskirjailijat on vuonna 1943 perustettu tamperelainen kirjailijayhdistys. Se oli ensimmäinen paikallinen kirjailijayhdistys Suomessa. Sen jäseniä ovat olleet muun muassa Väinö Linna, Lauri Viita, Eeva-Liisa Manner ja Kalle Päätalo. 
Pirkkalaiskirjailijat ry toimii Pirkanmaan kirjailijoiden yhdyssiteenä kehittäen kirjailijantyön henkisiä ja aineellisia edellytyksiä. Tavoitteena on innostaa suurta yleisöä lukemaan, tuoda kirjailijoita lähemmäksi lukevaa yleisöä ja edistää kotimaista kirjallisuutta. Vuonna 2018 yhdistyksessä oli noin 180 jäsentä. Yhdistyksen puheenjohtaja on Tuija Välipakka ja varapuheenjohtaja Markku Soikkeli.

Historia

Ajatus tamperelaisesta kirjailijakerhosta syntyi marraskuussa 1943 järjestetyillä, lähinnä kuvataiteeseen keskittyneillä Tampereen taidepäivillä. Hotelli Tammerissa kokoontui 21. marraskuuta 1943 joukko kirjailijoita perustamaan Tampereen kirjailijakerhoa. Läsnä olivat muun muassa Viljo Kajava, Auni Nuolivaara, Oiva Paloheimo, Ilpo Kaukovalta ja Elsa Tervo. Kerhon pohjalta perustettiin 1944 Pirkkalais-Kirjailijat, jonka perustajajäseniä oli yksitoista. Perustajajäsenet olivat ylempien luokkien iäkkäämpiä kirjailijoita, mutta mukaan tulivat nuoremmatkin, ja kaikki tamperelaiset kirjailijat kuuluivat yhdistykseen, myös Mäkelän piirin jäsenet.
Yhdistys määritteli tavoitteikseen toimia tamperelaisten kirjailijoiden yhdyssiteenä, kehittää kirjallisuutta kaupungissa sekä valvoa kirjailijoiden etuja. Lisäksi yhdistys halusi myöntää kirjailijoille apurahoja ja palkintoja. Taloudellista tukea yhdistys sai Tampereen kaupungilta, yrityksiltä ja yksityisiltä kaupunkilaisilta, ja lisäksi se keräsi varoja järjestämällä yleisölle avoimia kirjallisuusmatineoita. Perustamisesta saakka yhdistyksen jäsenmäärä kasvoi siten, että vuonna 1959 jäseniä oli 46. Vuonna 1969 jäseniä oli 77, ja 1980-luvun alussa Pirkkalaiskirjailijoiden jäsenmäärä ylitti sadan jäsenen rajan. Pirkkalaiskirjailijat-yhdistykseen on sen historian aikana kuulunut noin 250 kirjailijaa, joukossa useita suomalaisen kirjallisuuden kansainvälisesti tunnetuimpia nimiä.
Yhdistyksen vietettyä 75-vuotisjuhlaansa syksyllä 2018 osa yhdistyksen jäsenistä halusi muuttaa yhdistyksen nimen Tampereen kirjailijat ry:ksi. Nimenmuutosta perusteltiin sillä, että nimi Pirkkalaiskirjailijat viittasi 1940-luvun heimoaatteeseen eikä vasta myöhemmin muodostuneeseen Pirkanmaan maakuntaan tai Pirkkalan kuntaan, minkä katsottiin aiheuttaneen sekaannuksia. 6. helmikuuta 2019 pitämässään vuosikokouksessa yhdistys päätti säilyttää Pirkkalaiskirjailijat-nimen.
Viherpaja

Kaktuserämaa

Viherpajan kaktuserämaa on rakennettu vuonna 1988. Se on 500 neliömetriä. Erilaisia kaktuksia siellä on noin 600 lajia, ja vanhimmat niistä ovat 80-vuotiaita. Kesällä lämpötila siellä saattaa nousta jopa +50 °C:een, mutta talvella lämpötila laskee alemmas, millä osa lajeista saadan kukkimaan kesällä.

Viherpajan japanilainen puutarha

Japanilainen puutarha rakennettiin Viherpajaan vuosina 1985–1986. Siellä on kasvien lisäksi japanilainen teehuone, kiviasetelmia ja kalalammikko. Taustalla soi japanilainen musiikki.
Puutarhan kasvit ovat eri puolilta maailmaa, ja kalat on tuotu Japanista. Ilman lämpötila ja kosteus ovat puutarhassa ympäri vuoden samat kuin Japanissa Tokion seudulla. Puutarhassa ei käytetä torjunta-aineita. Kun puutarhan bambumetsikköä harvennetaan, leikatut oksat annetaan Korkeasaaren pikkupandoille syötäväksi.