google/wiki40b huggingface dataset:
Mikojan MiG-29

Kehitysmalli MiG-29SMT

Päivitetty MiG-29SMT-versio kehitettiin 1990-luvun lopulla. Sen edeltäjä oli MiG-29S-malli vuodelta 1995. Vanhoja koneita voi päivittää osin tai kokonaan MiG-29SMT-tasolle. Lisäksi uusia tämän mallin hävittäjiä rakennettiin Jemenille ja Eritrealle. Koneita on modernisoitu noin 180, joista 150 Venäjän ilmavoimille.
Tutka ei ole enää N019ME, mikä kykenee valvomaan yhtä kohdetta, vaan Žuk-M, joka kykenee valvomaan kymmentä kohdetta ja tulittamaan yhtä aikaa neljää ja jonka kantama on 120 kilometriä edellistä pidempi kulkusuunnassa. Tutka mahdollistaa myös täsmäaseiden käytön. Ohjaamoon on sijoitettu kaksi suurta monitoiminäyttöä.
MiG-29 SMT:n lentomatka on entistä pidempi lisätankein. Sen siirtolentomatka on 1 800 kilometriä omin sisäisin polttoainesäiliöin. Kolmella lisäpolttoainetankilla koneen siirtolentomatka on 3 000 km. Kolmella lisäpolttoainetankilla ja kerran ilmassa tankattuna sen lentomatka on yli 5 000 kilometriä. Kolmella lisäpolttoainetankilla varustettuna ja kahdella R-73E-ohjuksella aseistettunakin se saavuttaa 3 000 kilometrin lentomatkan.
Koneen nopeus on 1 500 km/h 1 450 metrin korkeudessa ja 2 400 km/h 2 230 metrin korkeudessa. Sen lakikorkeus on 17 000 metriä.
Saksan liittotasavalta modernisoi Saksan demokraattisen tasavallan 24 MiG-29:ää, jotka se myi muiden neuvostotyyppisten sotilaslentokoneiden kanssa Puolalle. Puola itse modernisoi MiG-29:t MiG-29 SMT:ksi venäläisen MAPO ANT:n avulla. Uusiminen maksoi noin neljä miljoonaa dollaria yhdeltä koneelta.
Vuonna 2008 Peru solmi sopimuksen 19 koneensa modernisoinnista yhteensä 106 miljoonan Yhdysvaltain dollarin hintaan.
Yhdysvallat osti Moldovasta 21 MiG-29 hävittäjää, joista kuusi oli mallia A, yksi oli mallia B ja neljätoista mallia C.  Moldova on lisäksi myynyt Jemenille kaksitoista MiG-29:ää, joista seitsemän on palautettu. Kaikkiaan Moldovan sosialistiselle neuvostotasavallalle jäi Neuvostoliitolta 35 MiG-29:ää. 
Puola ostaa Ukrainalta keskipitkän kantaman Р-27Р1 -ilmataisteluohjuksia.

Sudanin asekaupat

Sudanin uskotaan saaneen heinäkuussa 2008 12 MiG-29-hävittäjää Valko-Venäjän kautta ja että ne olisi sijoitettu Wadi Seidnan sotilaslentoasemalle. Venäjän federaatio on kieltänyt osallistuneensa kauppaan, koska Sudanin tasavalta on asevientikiellossa Darfurin konfliktin vuoksi. Toukokuussa 2008 Darfurin vastarintaliike ampui alas yhden MiG-29-hävittäjän ja "venäläinen" lentäjä sai surmansa.
Venäjän federaatio oli 2001 allekirjoittanut yhteistyösopimuksen puolustusvälinetoimituksista Sudanin tasavallan kanssa.
HMS Urania

Palvelus

Alus saapui romutettavaksi maaliskuussa 1971.
Hypoteesi

Työhypoteesi

Työhypoteesi on hypoteesi, joka on alustavasti hyväksytty tulevan tutkimuksen perustaksi toivossa, että voitaisiin saavuttaa puolustettavissa oleva teoria (vaikka hypoteesi lopulta epäonnistuisi). Kaikkien muiden hypoteesien tavoin, työhypoteesi on odotuksista koostuva väite, joka voi olla sidottuna empiirisen tutkimuksen eksploratiiviseen tarkoitukseen. Työhypoteeseja käytetään usein käsitteellisinä kehyksinä laadullisessa tutkimuksessa.
Tuomas Ojanen

Matti Mika-Tuomas Ojanen  (s. 1966) on suomalainen oikeustieteilijä ja professori. Hän on Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan valtiosääntöoikeuden professori vuodesta 2007 alkaen. Tätä ennen Ojanen toimi Turun yliopiston eurooppaoikeuden professorina vuosina 2004–2007 sekä Helsingin yliopiston eurooppaoikeuden professorina vuosina 1999–2004.
Ojanen väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1998. Samana vuonna hänet nimitettiin yliopiston eurooppaoikeuden dosentiksi, Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden dosentiksi ja Joensuun yliopiston julkisoikeuden julkisoikeuden dosentiksi. Lisäksi Ojanen toimi Helsingin yliopistossa tutkijana ja assistenttina sekä vierailevana tutkijana European University Institute -tutkimuslaitoksessa Italiassa.
Ojanen on erikoistunut Suomen valtiosääntöoikeuteen sekä perustuslakiin, kansainväliseen valtiosääntö- ja ihmisoikeuksiin sekä eurooppaoikeuteen.
Ojanen on toiminut Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ad hoc suomalaistuomarina vuosina 2017–2018, yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan puheenjohtajana vuosina 2015–2019 sekä Ihmisoikeusliiton puheenjohtajana 2006–2010 sekä varapuheenjohtajana 2010–2013. Lisäksi Ojanen toimii EU:n perusoikeusviraston asiantuntijoiden verkoston (FRANET) Suomen ryhmän asiantuntijajäsenenä sekä Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran asiantuntijablogin Perustuslakiblogin vastaavana toimittajana yhdessä Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Juha Lavapuron kanssa.
Ojanen on yksi perustuslakivaliokunnan kysytyimmistä perustuslakiasiantuntijoista.
Ojaselle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki vuonna 2015.
Hinalugit

Hinalugit (omakielinen nimitys кетш халх, ketš halh) ovat Azerbaidžanissa asuva dagestanilaista hinalugin kieltä puhuva pieni vuoristolaiskansa.
Hinalugit asuvat Kaukasuksen pohjoisrinteellä 2300 metrin korkeudella sijaitsevassa Quban piirin Xınalıqin (Hinalugin) kylässä. Pieniä ryhmiä on myös Quban kaupungissa sekä eräissä muissa lähialueen ja tasangon kylissä.
Vuonna 1926 hinalugeja laskettiin olevan 1400 henkeä. Myöhemmissä väestönlaskennoissa heitä ei ole rekisteröity erillisenä kansana. Osa hinalugeista on muuttanut tasangolle ja sulautunut azereihin. Nykyään heitä arvioidaan olevan Quban piirissä noin 3000 henkeä.
Hinalugien elinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Sivistyskielenään hinalugit käyttävät azeria. 1990-luvulla laadittua kyrilliseen kirjaimistoon perustunutta hinalugin kirjakieltä opetettiin paikallisessa koulussa vuosina 1993–1999. Vuonna 2001 avattiin hinalugilainen kulttuurikeskus.
Ricardo Carvalho

Seurajoukkueura

Carvalho nousi suuren yleisön tietoisuuteen 2000-luvun alussa Portossa esittämiensä hyvien otteiden myötä. Hän voitti joukkueen riveissä UEFA-cupin, Mestarien liigan, Portugalin superliigan ja Portugalin cupin, ja hänet valittiin UEFAn seurajoukkuekilpailuiden parhaaksi puolustajaksi kaudella 2003–2004. Kesällä 2004 hän siirtyi englantilaiseen Chelseaan 19,85 miljoonalla punnalla. Lontoolaisseurassa hän voitti kuuden kauden aikana muun muassa kolmesti Englannin valioliigan mestaruuden ja FA Cupin.
Elokuussa 2010 Carvalho siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin. Hänet hankki seuraan valmentaja José Mourinho, jonka alaisuudessa hän pelasi aikaisemmin sekä Portossa että Chelseassa. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa 29. elokuuta 2010 Mallorcaa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi kaksi viikkoa myöhemmin 11. syyskuuta 2010 kotiottelussa Osasunaa vastaan.

Maajoukkueura

Carvalho on pelannut Portugalin jalkapallomaajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien. Hän oli mukana voittamassa EM-hopeaa Portugalin EM-kilpailuissa 2004, minkä lisäksi hän on edustanut maataan Saksan MM-kilpailuissa 2006, Itävallan ja Sveitsin EM-kilpailuissa 2008 ja Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010. Carvalho oli osa Ranskan EM-kilpailujen 2016 voittanutta joukkuetta.
Lærdal

Lærdalin tulipalo

Lærdalin keskustassa Lærdalsøyrissä syttyi laaja tulipalo 18.1.2014, ja koko puurakenteinen kylä oli vaarassa palaa. Kaikkiaan 140 ihmistä vietiin sairaalaan. Lærdalin kunnanhallituksen puheenjohtaja Jan Geir Solheim sanoi pelkäävänsä, että palo on vaatinut kuolonuhreja.
Taloja tuhoutui 23-30, kulttuurihistoriallisesti arvokkaalla puutaloalueella on palanut ainakin kolme taloa, yksi näistä oli suojeltu. Kuolonuhreilta kuitenkin vältyttiin, vaikka useita jonkin verran loukkaantuneita jouduttiin viemään sairaalaan, ja monet kävivät tarkastuksessa.
Crack-epidemia

Crack-epidemia tarkoittaa 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa tapahtunutta crack-kokaiinin käytön yleistymisen valtavaa kasvua Yhdysvalloissa. Epidemia nosti myös rikos- ja väkivaltatilastojen määrää huomattavasti, etenkin mustien asuttamilla köyhillä alueilla.

Contra-sodan vaikutus crack-epidemian syntymiseen

Yhdysvaltalaisen tutkivan journalistin Gary Webbin vuonna 1996 San Jose Mercury News -lehdessä julkaistun Dark Alliance -artikkelisarjan mukaan CIA:n tukemat contra-sissit rahoittivat toimintaansa salakuljettamalla kokaiinia Yhdysvaltoihin, jossa se välittyi huumeringeiltä katujengeille, mikä oli merkittävässä osassa crack-epidemian syntymisessä. Artikkelisarjan julkaistua Webb sai paljon kritiikkiä valtamedialta, mutta hänen väitteensä ovat saaneet tukea muistakin lähteistä. Esimerkiksi senaattori John Kerryn 1980-luvun loppupuolella tekemän selvityksen mukaan contrat olivat sekaantuneet huumekauppoihin CIA:n sekä Yhdysvaltain hallituksen ollessa asiasta tietoisia mutta tähän puuttumatta. Myös CIA:n ylitarkastajan Frederick Hitzin vuonna 1998 julkaiseman raportin mukaan CIA oli tietoinen contrien kokaiinikaupasta ja salaili sitä.
Hukari

Hukari on lyhyt jäykkä miekka. Se tuli muotiin pitkämiekan tilalle 1700-luvulla. Nykyään nimitystä käytetään leveäteräisestä ja painavasta väkipuukon ja vesurin risteymästä.

Hukari Ruotsissa

Hukaria käytettiin aseena Ruotsin valtakunnan armeijassa. Sitä voitiin käyttää paitsi sotimiseen, myös metsästykseen ja puhdetöihin.

Hukari Venäjällä

Venäjän keisarillisella armeijalla oli 1600-luvulta 1800-luvun loppuun käytössä lyhyt ratsuväen ja jalkaväen miekka, jota kutsuttiin Suomen puolella hukariksi. Nykyään vastaavanlaista asetta käytetään vain juhlaparaateissa.

Hukari Ranskassa

Ranskassa laivasto käytti hukaria 1800-luvulla.

Hukari Saksassa

Saksassa oli käytössä keskiajalla samanniminen mestauslaite, josta ei ole säilynyt juurikaan tietoa jälkipolville. Oletettavasti laite oli kuitenkin giljotiinin kaltainen. (vrt. germaaniseen sanaan huggare ’kaataa, hakata, lyödä’. Ammattimielessä sana tarkoitti puunkaatajaa tai pyöveliä.)

Aseen alkuperä

Joidenkin eurooppalaisten sotahistorioitsijoiden mukaan hukari olisi saanut alkunsa hakkapeliittojen käyttämästä Ruotsin armeijan miekasta, jota alettiin muualla Euroopassa kutsua hukariksi hakkapeliittojen käyttämän taisteluhuudon (ruots. ”Hugga in!”, ”hakkaa päälle”) vuoksi.

Muuta

Hukari on Keski-Suomessa sijaitsevan rautakautisen kylän kutsumanimi. Lisäksi ainakin Ruotsissa on samanniminen kylä.
Mauri Ylä-Kotola

Ura

Mauri Ylä-Kotola on toiminut Lapin yliopiston rehtorina elokuusta 2006. Ylä-Kotola seurasi virassa yliopiston ensimmäistä rehtoria Esko Riepulaa. Ylä-Kotola valittiin elokuussa 2009 seuraavalle viisivuotiskaudelle 2010-2014.
Ylä-Kotola väitteli 1998 Helsingin yliopistossa Jean-Luc Godardista mediafilosofina tehtyään väitöskirjatyönsä filosofi Esa Saarisen ohjaamana.

Palkintoja ja nimeämisiä

Ylä-Kotola on Urbanan yliopiston (Urbana, Ohio) kunniatohtori ja Murmanskin yliopiston kunniaprofessori. Murmanskin yliopiston mukaan Ylä-Kotola on "edistänyt johdonmukaisesti tieteellis-teknistä yhteistyötä Venäjän ja Suomen välillä Barentsin alueella."
Caterpillar

Historia

Tekniikan historiaan Caterpillar jäi jo yrityksen ensimmäisistä tuotteista, jotka olivat leikkuupuimureita. Yrityksen perustaja Benjamin Holt, rakensi vuonna 1892 rautapyörillä kulkevan traktorin, joka painoi 22 tonnia. Se oli tehokkaampi kuin hevosvetoiset kilpailijat, mutta suuren painon vuoksi sitä ei voitu käyttää pehmeällä maalla. Palattuaan Englannin matkalta 1903 Holt keksi soveltaa telaketjua traktoreissaan. Telaketju oli yritykselle niin tärkeä, että vuonna 1911 yrityksen nimeksi otettiin Holt Caterpillar, koska telaketju on englanniksi Caterpillar track (Caterpillar on suomeksi perhosen toukka). Samana vuonna tehtiin ensimmäinen omalla polttomoottorilla liikkuva leikkuupuimuri.

Ympäristövastuu

Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto ja Caterpillar sopivat 2,55 miljoonan dollarin korvauksista, jotka Caterpillar maksaa liittovaltiolle ja Kalifornian osavaltiolle, koska sen toimittamat dieselmoottorit eivät täyttäneet ilmansuojelulain päästöille asettamia raja-arvoja.
True Justice

Esitys

True Justicen oli tarkoitettu alkavan vuonna 2010, mutta sarja ei saanut Yhdysvalloissa kanavaa, joka olisi esittänyt sarjaa. Tämän johdosta 27. joulukuuta 2010 sarjan kaksiosainen avausjakso päätettiin julkaista DVD:lle muokkaamalla ne 86-minuuttiseksi elokuvaksi. Sittemmin tarkoituksena oli leikata sarja kuudeksi elokuvaksi, jotka julkaistaan suoraan DVD:lle vuosina 2010–2012. Lopulta espanjalainen televisiokanava Nitro ilmoitti esittävänsä sarjaa kanavallaan 12. toukokuuta 2011 lähtien. Myöhemmin brittiläiset kanavat Channel 5 ja 5USA alkoivat myös esittämään sarjaa kanavillaan heinäkuussa 2011.
Sarjaa tuottava Voltage Pictures on ilmoittanut tuottavansa toisen tuotantokauden.
Keväällä 2012 yhdysvaltalainen ReelzChannel julkisti esittävänsä sarjaa 30. maaliskuuta 2012 lähtien.
HMS Rosario (J219)

Palvelus

Alus luovutettiin 1953 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä De Moor. Alus romutettiin vuonna 1970 Belgiassa.
Jüri Vilms

Elämäkerta

Vilms valmistui lakiopinnoistaan Tartosta vuonna 1911 ja pyöritti omaa lakitoimistoaan Tallinnassa vuoteen 1917 saakka. Poliittisen uransa hän aloitti vuonna 1917 julkaisten artikkeleja Päevalehtessä ja ollen mukana perustamssa Viron radikaalisosialistista puoluetta, josta myöhemmin muotoutui Viron työpuolue. Nuoresta iästään ja poliittisesta kokemattomuudestaan huolimatta Vilms päätyi Konstantin Pätsin ja Konstantin Konikin kanssa kolmimiehiseen Viron pelastuskomiteaan, joka 24. helmikuuta 1918 antoi Viron itsenäisyysjulistuksen. Hänestä tuli tällöin muodostetun Viron väliaikaishallituksen varapääministeri ja oikeusministeri. Viroa miehittänyt Saksa ei hyväksynyt itsenäisyysjulistusta.
Hallitus lähetti Jüri Vilmsin maaliskuussa 1918 etsimään tukea Suomesta. Nelimiehinen seurue pakeni huhtikuussa jäätä pitkin Suursaarta kohti matkalla, jonka varmat havainnot päättyvät Vaindloon saaren jäille. Virallisen, mutta epäluotettavan selvityksen mukaan saksalaiset teloittivat miehet Helsingissä Töölön sokeritehtaalla (nykyisen Kansallisoopperan alueella) Helsingin valtauksen aikana 13. huhtikuuta 1918. Tämän jälkeen heidät väitettiin haudatun nykyisen Pohjois-Haagan aseman lähellä sijaitsevaan punaisten yhteishautaan. Kummassakin paikassa on virolaisten kohtalosta kertova muistolaatta. Teloituksesta ja hautaamisesta ei ole kuitenkaan muita todisteita kuin selvityksen laatineen Peeter Matzin ja hänen kahden kumppaninsa väitteet. Todisteeksi hyväksyttiin mm. valokuva, jossa teloitettavan kasvoja oli manipuloitu. Rahastuksen kaltaisesta selvitystyöstä kertoo Seppo Zetterbergin teos Jüri Vilmsin kuolema.
Ruotsin sota-arkistosta on löytynyt aineistoa, jonka on epäilty kertovan Vilmsistä. Sen mukaan ruotsalaiset vapaaehtoiset teloittivat Hauholla 2. toukokuuta 1918 kolme virolaista. Muistiinpanojen mukaan johtajan kaltaisella miehellä oli "hieno puku ja kädet hyvin hoidetut" sekä rahavaroja 6000 markkaa.
Jaan Krossin romaani Kuningasajatus kertoo Jüri Vilmsin elämäntarinan.
Idänvarpushaukka

Esiintyminen

Lajia tavataan seuraavissa Itä-Aasian maissa: Bruneissa, Kambodžassa, Kiinassa, Hongkongissa, Intiassa, Indonesiassa, Japanissa, Pohjois-Koreassa, Etelä-Koreassa, Laosissa, Macaossa, Malesiassa, Mongoliassa, Myanmarissa, Filippiineillä, Venäjällä, Singaporessa, Taiwanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lisäksi se esiintyy muuttolintuna Pohjois-Mariaaneilla ja sitä on tavattu myös Guamissa, mutta alkuperä on tuntematon.
Se on muuttolintu. Se pesii Kiinassa, Japanissa, Etelä- ja Pohjois-Koreassa ja Siperiassa ja talvehtii Indonesiassa ja Filippiineillä, jonne se muuttaa Kaakkois-Aasian halki.

Koko ja ulkonäkö

Se painaa keskimäärin 122 grammaa ja sen pituus on 23–30 cm. Naaras on koirasta suurempi. Koiraalla siipien alapuoli on tummaraitainen, muuten alapuolelta se on vaalearaitainen, päältä tummanharmaa, ja sen silmät ovat punaiset. Naaraan silmät ovat keltaiset, sen alapuoli on tummaraitainen. Nuoret linnut ovat päältä ruskeita ja rinnassa niillä on raitoja.

Elinympäristö

Sen elinpiiriä ovat boreaalinen ja lauhkea vyöhyke sekä subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat seudut ja mangrovemetsät nousuveden yläpuolella, subtrooppiset ja trooppiset kuivat pensastot, sisämaan kosteikot ja joet sekä erilaiset puutarhat, viljelmät ja kaupunkialueet.

Ravinto

Se syö lennossa pienempiä lintuja.
İmralı

İmralı on pieni turkkilainen saari Marmaranmerellä Armutlu-Bozburunin niemimaan länsipuolella Bursan maakunnan lähellä. Saari toimii huippuluokan turvallisuusvankilana vankinaan saaren ainoa vanki Kurdistanin työväenpuolueen johtaja Abdullah Öcalan, jota syytetään terrorismista Turkin maaperällä. Saarella on sotilastukikohta ja sinne rantautuminen on kielletty. Myös saaren alue on suljettu meriliikenteeltä. Saari noin 8 kilometriä pitkä ja 3 kilometriä leveä. Pinta-ala on 25 km². Saaren korkein kohta on 217-metrinen Türk Tepesi (suom. Turkin kukkula).
Saaren nimi oli roomalaisaikana Besbicus ja Bysantin aikana Kalolimnos. Osmanit valtasivat saaren 1400-luvulla Bysangtilta avatakseen vesiväylän Bursaan. Saaren nimi tulee emiiri Alista, joka oli Osmanivaltion ensimmäisiä amiraaleja. Aina Turkin itsenäisyyssotaan vuosina 1919–1922 saarella oli kolme kreikkalaista kylää. Saarelaiset kasvattivat viinirypäleitä ja silkkiä sekä kalastivat. Entisistä saarelaisista nousi myöhemmin tunnetuksi Kimon Friar, joka on Yhdysvalloissa englannintanut kreikkalaista kirjallisuutta.
Vuonna 1923 kreikkalaiset muuttivat Manner-Kreikkaan ja saari oli vuoteen 1935 autiona. Huippuluokan vankilaksi sitä alettiin muuttaa 1935. Vangit saivat pientä tuloa viljelemällä maata ja kalastamalla. Vankeudessa oli esimerkiksi yhdysvaltalainen huumesalakuljettaja Billy Hayes, jonka elämäntarinaan pohjautuu elokuva Keskiyön pikajuna.
Vuonna 1999 saarelle tuotiin pitkään etsitty PKK:n johtaja Abdullah Öcalan, jolloin muut vangit vietiin muihin vankiloihin. Öcalanin puolustusasianajaja on nimittänyt İmralıa Turkin Guantanamoksi. Saaren kuuluisin vanki oli Turkin entinen pääministeri Adnan Menderes, joka syrjäytettiin sotilasvallankaappauksessa 27. toukokuuta 1960. Menderesiä syytettiin perustuslain rikkomisesta, hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin hirttämällä 17. syyskuuta 1961 İmralıllä.
Yrjö Sora

Yrjö Waldemar Sora (synt. Sourander, 14. lokakuuta 1897 – 25. marraskuuta 1945 Helsinki) oli Suomen rajavartiolaitoksen eversti ja jatkosodan aikainen rykmentin- ja prikaatinkomentaja. Sora komensi Erillistä Rajajääkäripataljoona 2:ta 15. heinäkuuta 1941 – 4. elokuuta 1941. Tämän jälkeen hän komensi JR 48:aa 5. elokuuta 1941 – 28. helmikuuta 1943. Sora nimitettiin 22. kesäkuuta 1944 20. prikaatin komentajaksi eversti Armas Kempin jälkeen, kun Suomi oli menettänyt Viipurin.
Venda Tammann

Tausta

Venda Tammann aloitti musiikinopiskelun 14-vuotiaana Pärnussa lasten musiikkikoulussa. Hän suoritti loppututkinnon Tallinnan musiikkiopistossa ja Tallinnan konservatoriossa.

Ura

Tammann toimi harmonikansoiton opettajana Georg Otsin musiikkiopistossa, Tallinnassa, vuodesta 1956 lähtien. Hän oli ahkera konserttiesiintyjä ja teki myös useita harmonikkahojelmia Eestin radioon ja televisioon viihdeorkesterin kanssa. Tammann konsertoi myös ulkomailla Neuvostoliiton konserttitoimiston Gosconcertin järjestämillä kiertueilla esiintyen muun muassa Belgiassa, Pohjoismaissa, Ranskassa, Jugoslaviassa, Saksassa sekä Kaukoidässä. Hän esiintyi useita kertoja Suomessa yhteistyössä useiden virolaisten taiteilijoiden kanssa, vieraillen muun muassa Sata-Häme Soi -festivaaleilla Ikaalisissa.

Levytykset

Tammann teki joitakin levytyksiä neuvostoliittolaiselle Melodija-levy-yhtiölle.
Unikkolinna

Kansanperinteessä

Unikonlinnasta kertoi ensimmäisen kerran Johannes Kristerinpoika Velinus, joka oli Janakkalan kirkkoherrana vuosina 1670–1680. Hän kertoi: ”Unikonlinnassa näkyy vuorelle suuria kiviä ympäriinsä asetettuina, niin kuin linna (Skantz) on ollut. Jättiläisetovat muinoin siellä keskenään tapelleet.”
H. J. Appelgren kuvailee Unikonlinnaa seuraavasti: ”Linna sijaitsee kaakosta luoteeseen menevällä kallioharjanteella Sitä ympäröi kolmelta puolen tasainen, metsittynyt alankomaa, joka ulottuu Rehakan kartanoon lännessä ja Rehakan järveen. Se on 24 metriä korkea. Kukkula on päältä soikeanmuotoinen, 130 askelta pitkä ja 50 askelta leveä. Sen kaakkoispää nousee harjulta penkereinä. Päälle noustaessa on vastassa 25 askeleen mittainen kivivallin jäännös. Koillinen vierre ja lounainen puoli ovat jyrkkä. Vuoren eteläkulmasta pääsee mäen päälle noin 10 askeleen levyistä rotkoa myöten. Tämä on varustettu matalaksi rakennetulla vallilla kaakosta lounaaseen. Pohjoispäässä on mäen poikki lounaasta koilliseen noin 20 askeleen pituinen vallinpätkä.”
Unikonlinna on todennäköisesti ollut pakanuuden aikainen pakolinna, kuten muutkin Suomen noin sadasta muinaislinnasta. Unikonlinna voitaneen sijoittaa noin vuoden 800 jaa. vaiheille.
Moise Kisling

Moise Kisling (22. tammikuuta 1891 – 29. huhtikuuta 1953) oli puolalaissyntyinen, juutalainen taidemaalari.
Kisling syntyi Krakovassa, muutti 1910 vuonna Montmartreen ja vietti vuodet 1911–1912 Céret'ssä. Hän avasi vuonna 1913 Montparnassessa studion, jossa hän työskenteli tulevat 27 vuotta. Hänen läheisiä ystäviään olivat useat ajan johtavat mestarit, kuten Amedeo Modigliani, joka maalasi hänen muotokuvansa vuonna 1915. 
Kisling palveli ensimmäisessä maailmansodassa haavoittuen Sommen taistelussa. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus. Hän palasi armeijaan 1940 ja pakeni toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltoihin. Hän piti menestyksellä näyttelyitä New Yorkissa sekä Washington DC:ssä ja asui sitten Kaliforniassa vuoteen 1946. 
Maisemamaalarina Kislingin tyyli oli läheistä sukua Marc Chagallin työlle. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten muotokuvistaan ja varsinkin naisvartalon mestarillisena kuvaajana. Hän kuoli Sanary-sur-Merissä Etelä-Ranskassa 62-vuotiaana. Laaja kokoelma hänen töitään on Geneven Musée du Petit Palais'ssa Sveitsissä.
Fredrik Lönnbeck

Fredrik Waldemar Lönnbeck (1854–1914) oli suomalainen toimittaja ja vapaakirkollinen johtaja. Hän laati Suomen vapaakirkollisten ohjelman, joka hyväksyttiin 1889 Tampereella. Vuodesta 1900 alkaen hän työskenteli Ruotsissa, ja julkaisi siellä uskonnollista kuukausilehteä Facklan.
Peloton (elokuva)

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1995 Olavi Similä antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hän piti elokuvan alkua dynaamisena mutta sanoi kerronnan sitten alkavan ”yskähdellä”. Samoilla linjoilla on myös VideoHound-opas vuodelta 2004, jonka arvioija ei pidä elokuvan siirappisesta loppuratkaisusta.
Rock ’n’ Roll (tanssi)

Rock ’n’ roll on kilpatanssi, jota harrastetaan aktiivisesti maailmanlaajuisesti.  Kansainvälisesti rock 'n' rollissa kilpaillaan lapsi-, juniori-, B-Class- ja Main Class -luokissa. Akrobatiakuviot ovat yleensä voltteja, tuplavoltteja tai jonkinlaisia pyörityksiä. Rock 'n' rollia on kilpailtu jo useamman kerran World Gameseissa.

Historia

Rock 'n' roll kehittyi 50-luvulla Saksassa, sen äitinä toimii Lindy hop. 80-luvulla, ruvettiin tanssimaan niin sanottua kilparock 'n' rollia ja tanssi sai fyysistä haastetta akrobatiakuvioista.

Kilpailut

Suomessa virallisia Grand Prix -kilpailuja järjestetään 7 kertaa vuodessa. Tällä hetkellä Suomessa toimii viisi aktiivista rock 'n' roll seuraa, jotka ovat: Tampereen Spiral, Valkeakosken Marimba, Kaarinan Rocking Sneakers, Valkeakosken Rocking Flames ja Helsingin Comets. Vuosittain Rock 'n' Rollissa järjestetään myös Suomen mestatuuskilpailut. Vuonna 2012 Suomen mestareiksi kruunattiin Jori Huovinen ja Laura Hell Valkeakosken Tanssiseura marimba
Kansainvälisiä kilpailuja järjestetään lähinnä Euroopassa. Main Class -luokassa on rahapalkinnot. Rock 'n' roll on hyvin suosittu laji Keski-Euroopassa. Suomi ei ole saavuttanut merkittävää kansainvälistä menestystä, lukuun ottamatta muuttamaa poikkeusparia. Suomessa on järjestetty 3 kertaa kansainväliset rock 'n' roll kilpailut. Kaarinassa (2002) sekä Valkeakoskella (2008) ja (2012).