google/wiki40b huggingface dataset:
Vähäjärvi (Tampere, Aitolahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,8 metriä mpy.
Mies ja elokuvakamera

Myöhempi arvostus

Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Hakuna matata

Hakuna matata on swahilia ja tarkoittaa "ei huolta".
Sanontaa käytettiin ruotsalaisen Rune Andréassonin sarjakuvassa Bamse (Maailman vahvin Nalle). Sanonnasta tuli Nallen lapsen Pampulan ja Kilpisen yhteinen salaisuus, ja se on esiintynyt sarjassa useasti. Lauseen merkityksen tietävät vain he.
Sanonnasta tuli laajalti tunnettu maailmalla, kun se esiintyi vuonna 1994 tehdyssä Disneyn piirroselokuvassa Leijonakuningas, jossa sitä käyttivät hahmot Timon ja Pumba. "Hakuna Matata" on myös tässä elokuvassa esiintyvän Elton Johnin säveltämän ja Tim Ricen sanoittaman laulun nimi.
Sanni on myös tehnyt "Hakuna matata"-kappaleen debyyttialbumilleen Sotke mut. Idea kappaleeseen tuli hänen lopettaessa työt hampurilaisravintolassa.
Muun muassa Dar es Salaamin yliopiston piirissä vaikuttavat, swahilin puhtautta vaalivat piirit pitävät ilmaisua Hakuna matata epäpuhtaana ilmaisuna. Se luokitellaan "turistikieleksi" tai "Kenian swahiliksi". Oikea tapa ilmaista asia swahiliksi on käyttää ilmaisua Hakuna shida (ha: negatiivimuoto, kuna: olla, shida: ongelma, huoli).
Kaisaniemen puisto

Julkinen taide

Kaisaniemen puistossa sijaitsee Helsingin vanhin julkinen muistomerkki: 1700-luvulta säilynyt niin sanottu vapaamuurarin hauta. Kansallisteatterin pienen näyttämön edustalla on näyttelijä Ida Aalbergin kunniaksi pystytetty Esirippu-patsas, joka paljastettiin 15. lokakuuta 1972. Lähes seitsemän metriä korkean pronssipatsaan on suunnitellut kuvanveistäjä Raimo Utriainen. Sen vieressä on vesiallas, jonka pohjoispuolella on Emil Wikströmin tekemä säveltäjä Fredrik Paciuksen rintakuva vuodelta 1895. Altaan itä- ja länsisivuilla ovat Viktor Janssonin alastonta naishahmoa esittävä veistos Convolvulus vuodelta 1931 ja Jussi Mäntysen eläinveistos Nuori hirvi vuodelta 1929.

Puiston historiaa

Vuonna 1763 Maaherra Hans Henrik Boije vuokrasi kaupungilta tontin Hämeen maantien (nyk. Siltasaarenkatu) varrelta ja perusti sille puutarhan. Vuonna 1773 se siirtyi puutarhuri Erik Edbomin hallintaan. Helsingin saatua pääkaupungin aseman vuonna 1812 puutarha merkittiin kaupungin yleiseksi puutarhaksi. Myöhemmin vuonna 1827 alettiin sitä Carl Ludvig Engelin luonnostelmien mukaan muuttaa yleiseksi kävelypaikaksi. Engelin suunnitelmassa puisto jakaantui kahteen osaan: symmetriseen, puurivien halkomaan puistoon sekä kiemurtelevien polkujen muodostamaan maisemapuutarhaan. Vuonna 1829 kävelypaikkaa supistettiin, kun sen viereen muutti Turusta yliopiston kasvitieteellinen puutarha.
Vuonna 1839 Catharina ”Kajsa” Wahllund rakennutti Kaisaniemen kärkeen ravintolan, josta tuli varsinkin ylioppilaiden suosima paikka. Puistoon valmistui myös keilarata ja meripaviljonki. Ylioppilaiden tavasta esittää 1. toukokuuta lauluja Kajsalle puisto sai nimekseen Kaisaniemenpuisto; siihen saakka se oli tunnettu Seurapuistona.
Tuohon aikaan Kaisaniemi oli vielä selvästi niemi, ja ravintola sijaitsi niemen kärjessä, mutta 1800-luvun loppupuolella sen länsipuolelle rakennettiin rautatien ratapiha. Sitä varten lohkaisiin alueita puistostakin, mutta suurimmaksi osaksi se rakennettiin täyttömaalle. Tällöin täytettiin paikalla ollut Töölönlahden eteläosa ja siitä etelään työntynyt Kluuvinlahti, jolloin myös Kaisaniemi lakkasi olemasta niemi, ja se rajoittuu mereen enää vain pohjoisessa.
NForce2

Ominaisuuksia

NForce2-emolevyissä on kaksi vaihtoehtoista eteläsiltapiiriä, MCP ja MCP-T. Aluksi ne tukivat vain ääni- ja verkkoliitäntöjä. Myöhemmin ethernet-liitännän nopeus nousi 100 megabittiin sekunnissa. Myös ääniominaisuudet nousivat: emolevyissä oli laitteistokiihdätetty 3D-ääni, ja ulos sai peräti 5.1-kanavaista Dolby Digital -ääntä.
NForce2-emolevyissä oli aikalaisiinsa verrattuna kehittyneet muistiominaisuudet. Siinä oli kaksi 64-bittistä muistiväylää yhden sijasta, mikä  kaksinkertaisti teoreettisen muistisuorituskyvyn. NForce2-emolevyt olivat myös hyviä ylikellottumaan. Niissä PCI- ja AGP-väylät pystyivät toimimaan asynkronisesti suoritinväylään nähden, jolloin niiden nopeus ei noussut liian suureksi suorittimen väylätaajuutta nostettaessa.
Binth-Anath

Binth-Anath oli Egyptin faarao Ramses II:n ensimmäinen tytär ja myöhemmin yksi hänen kuninkaallisista vaimoistaan. Hän syntyi luultavasti aikana, jolloin Ramses hallitsi yhdessä isänsä Seti I:n kanssa. Hänen äitinsä oli Isetnofret, toinen Ramseksen tunnetuimmista vaimoista. Binth-Anath on syyriaa ja tarkoittaa Anathin tytärtä viitaten kanaanilaiseen jumalattareen, Anathiin. Hänestä tuli kuninkaallinen vaimo isänsä 25. hallintovuodella.
Binth-Anath kuoli Merenptahin hallitessa ja hänet haudattiin Kuningattarien laakson hautaan QV71.
Binth-Anathilla oli tytär, joka esiintyy maalauksissa hänen haudassaan, joissa tämän nimeä ei mainita. On kuitenkin mahdollista, että hänen nimensä oli myös Binth-Anath ja että hän avioitui seuraavan faaraon, Merenptahin, kanssa. Merenptahin patsaassa Luxorissa mainitaan "Kuninkaallinen vaimo Binth-Anath", ja on epätodennäköistä, että kyseessä olisi vanhempi Binth-Anath molempien ollessa siihen aikaan yli kuusikymmenvuotiaita.
Edith Forssman

Edith Theodora Forssman (1. elokuuta 1856 Kemiö – 11. lokakuuta 1928 Perniö) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Aina.
Forssmanin vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Forssman ja Caroline Henrika Alexandra Napoleona Adlercreutz. 
Forssmanin ensimmäinen novelli ilmestyi 1875 Åbo Posten -lehdessä. Forssman kirjoitti esikoisteoksensa Sex små berättelser af Aina och Eva (1880) yhdessä sisarensa Fanny Lovisa Forssmanin (nimimerkki Eva, s. 1835) kanssa. Vuosina 1891–1917 Edith Forssman julkaisi nimimerkillä Aina joka vuosi Vid aftonlampan-nimisen kertomuskokoelman, ja näistä uskonnollisävyisistä kertomuksista käännettiin osa myös suomeksi.
Energija

RKK Energija (ven. Ракетно-космическая корпорация «Энергия» имени С. П. Королёва, Raketno-kosmitšeskaja korporatsija ”Energija” imeni S. P. Koroljova) on venäläinen avaruusteknologiayhtiö. Yhtiö kantaa alkuperäisen pääsuunnittelijansa Sergei Koroljovin nimeä.

Historiaa

Yhtiö perustettiin 16. toukokuuta 1946 Josef Stalinin johtamassa Neuvostoliitossa. Sen alkuperäinen nimi oli OKB-1, Opytnoje Konstruktorskoje Bjuro 1 ("Kokeellinen suunnittelutoimisto 1"). Se kuului kuului NII-88-organisaatioon (ven. ОКБ-1 НИИ-88). Organisaation nimi oli myöhemmin myös TsKBEM, NPO Energija ja S. P. Koroljov RKK Energija. 
Neuvostoliiton aikana yhtiö toimi pääosin suunnittelutoimistona, ja tehtaat, jotka valmistivat sen tuotteet, olivat vain löyhästi sen kontrollissa. Tilanne vastasi nykyistä länsimaista brandinhaltijan ja sen tuotteen sopimusvalmistajan suhdetta, jossa sopimusvalmistajatehdas valmistaa myös kilpailevien brandien tuotteita.

Johto

Koroljov johti OKB-1:tä vuodet 1946–1966. Hänen seuraajiaan olivat Vasili Mišin (1966–1974), Valentin Gluško (1974–1989) ja Juri Semjonov (1989–2005). 
Vuosina 2005-2007 yhtiötä on johti Nikolai Sevastjanov. Hänet erotettiin, koska hän oli kasvattanut yhtiön velkaa täten luoden ulkomaalaisomistuksen uhan.  Heinäkuussa 2007 uudeksi johtajaksi (predsedatel) ja pääsuunnittelijaksi valittiin tuolloin 57-vuotias Vitali Lopota.

RKK Energijan museo

RKK Energijan museo on yhtiön avaruustekniikkamuseo, joka kattaa suuren osan Neuvostoliiton avaruushistoriasta. Se sijaitsee Koroljovin kaupungissa Moskovan lähellä yhtiön tehtaan tiloissa.
Morogoron alue

Morogoron alue  on yksi Tansanian 30 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan itäosassa.
Alueen pinta-ala on 70 799 neliökilometriä. Vuonna 2005 siellä oli arviolta noin 1,88 miljoonaa asukasta. Alueen pääkaupunki on  Morogoro. 
Maanviljely on alueen pääelinkeino, joka työllistää 80-90 % alueen työvoimasta. Monet ovat pienviljelijöitä; maatilan keskikoko on vain 1,2 hehtaaria. Siellä on myös malmi- ja mineraalivaroja.
B. J. Armstrong

Ura

Armstrong pelasi yliopistokoripalloa Iowan yliopiston paidassa, jossa hän teki viimeisenä kautenaan 18,6 pistettä ottelua kohden. Hän ilmoittautui vuoden 1989 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa hän oli Chicago Bullsin 18:s varaus. Armstrong pelasi Chicago Bullsissa aina vuoteen 1995 saakka, jolloin Toronto Raptors varasi hänet laajentumisvaraustilaisuudessa. Hän ei kuitenkaan siirtynyt seuraan, vaan liittyi Golden State Warriorsiin. Kahden kauden jälkeen Armstrong lähti seurasta ja liittyi Charlotte Hornetsiin. Hän pelasi seurassa maaliskuuhun 1999 saakka, jolloin Hornets vaihtoi hänet Los Angeles Lakersin kanssa. Vielä saman päivän aikana Lakers luopui hänen oikeuksistaan. Uuden sopimuksen Armstrong teki Orlando Magicin kanssa muutamaa päivää myöhemmin ja pelasi kauden loppuun seurassa. Armstrong lopetti ammattilaisuransa Bullsin paidassa kaudella 1999–2000.
Max Jähns

Max Jähns (18. huhtikuuta 1837 Berliini – 19. syyskuuta 1900 Berliini) oli saksalainen sotilas ja kirjailija.
Hänestä tuli jalkaväen upseeri 1837, sai eron 1864 mutta tuli jälleen virkaansa 1866 sodan puhjettua Itävaltaa vastaan. Majuriksi hän yleni 1878, everstiluutnantiksi 1886 jolloin hän myös sai eron. Hän toimi varsinkin esikunnassa ja oli opettajana sota-akatemiassa.
Max Jähns on kirjoittanut monta sota-aiheista kirjaa.
Timo Pieni Huijaus

Ura

Musikaalisesta perheestä olevan Timon innostus hip hop -musiikkiin alkoi jo 1990-luvun alussa. Hän alkoi tehdä omaa musiikkia kuitenkin vasta vuonna 1996 saatuaan ensimmäisen tietokoneensa. 2000-luvun alkupuolella Timo kiersi Fintelligensin ja Kapasiteettiyksikön mukana ja esiintyi lavalla taiteilijanimellä Ii. Myöhemmin Timo on kiertänyt keikoilla Elastisen tuplaajana tämän soolouran aikoihin ja uudestaan vuodesta 2013 lähtien.
Rähinä Records julkaisi vuonna 2006 TPH:n ja Elastisen mixtapen E.T.T.E.. Timo Pieni Huijaus on esiintynyt myös useilla Rähinän kokoelmilla sekä vieraillut mm. Uniikin ja Trilogian levyillä.
Vuonna 2008 Timo Pieni Huijaus julkaisi yhdessä Pyhimyksen kanssa albumin Arvoitus koko ihminen Yellowmic-nimisen levy-yhtiön kautta. Levy nousi Suomen viralliselle albumilistalle, ollen viikolla 34 sijalla 16 ja viikolla 35 sijalla 27. Timo Pieni Huijaus julkaisi Emävale - nimisen esikoisalbuminsa 3. marraskuuta 2010. Levyn ensimmäinen single "Katusoittaja" sai  maailman ensi-iltansa 6. lokakuuta 2010 YleX iltapäivän Rytmibarometri-ohjelmassa , jossa TPH vieraili kyseisen lähetyksen aikana. Samana päivänä ilmoitettiin levyn vierailijoista muun muassa Riku Rajamaa, Illi, Elastinen, Joniveli, sekä Gbrl. Levyn tuottajina ovat muun muassa Elastinen, Snellmen sekä TK. Emävale sijoittui 11. sijalle Suomen virallisella albumilistalla. Timo Pieni Huijauksen toinen sooloalbumi Kaikki loppuu julkaistiin 28. maaliskuuta 2012, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle yhdeksän. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "Pleiboi" ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. "Pleiboi" sijoittui sijalle 15 Suomen virallisella singlelistalla. Myös albumin kappaleesta "Paratiisi" on kuvattu musiikkivideo.
Vuodesta 2013 lähtien Timo Pieni Huijaus toimi vaatesuunnittelijana hänen, Joonas Wörlinin ja Arthur Borgesin perustamassa Rotsiauki-vaateyrityksessä jonka toiminta on sittemmin päättynyt.

Yksityiselämä

Timo Pieni Huijaus on avoliitossa ex-missi Linnea Aaltosen kanssa.

Snellmen

Timo Pieni Huijaus kuuluu The Legendary Snellmen/Takapihan tahdit-nimiseen (tai pelkkä Snellmen) tuottajaporukkaan yhdessä veljensä Juha "Five Fingers", "Aivot" Snellmanin kanssa. Timon molempien veljien kotipaikka on Porvoo, jossa TPH on itsekin syntynyt. Pikkuveli (eli oikealta nimeltään Lasse Snellman) tekee musiikkia sooloartistina, sekä tuottanut yhdessä TPH:n kanssa Arvoitus koko ihminen -levylle "Mies ja biitti" -kappaleen. Juha Snellman on tuottanut, äänittänyt ja soittanut instrumentteja, kuten kitaraa, bassoa, perkussioita, rumpuja ja koskettimia, muun muassa Palman Be Bold And Mighty Forces Will Come To Your Aid sekä Freepoint Crew:n Tailor-made -levyillä.
Fosston

Maantiede

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Fosstonin pinta-ala on yhteensä 4,43 neliökilometriä, josta 4,38 neliökilometriä on maata ja 0,05 neliökilometriä vettä.
Seppo Närhi

Elämä ja ura

Närhi kävi koulunsa Äänekoskella. Hieman toisella kymmenellä ollessaan hän aloitti pianotunnit kuoronjohtaja Annika Wahrmanin johdolla. Myöhemmin Närhi perusti neljän koulukaverinsa kanssa Five Fellows -bändin, josta siirtyi Tuomo Vuorisen yhtyeeseen laulajaksi. 1970-luvun alussa perustettiin ravintolaorkesteri Kalmar Union, jossa Närhi toimi urkurina ja lauloi kakkossooloa, pääsolistin ollessa Leo Luoto. Kalmar Union julkaisi ainoan albuminsa Kalmar Union vuonna 1973.
Alkutalvesta 1975 levy-yhtiö Scandian uuden Hi-Hat-levymerkin tuottaja Tommi Liuhala kiinnostui Närhen persoonallisesta lauluäänestä ja kiinnitti hänet levy-yhtiön sooloartistiksi. Liuhala antoi Närhelle kappaleen "Prinsessa 65", jonka Hector oli suomentanut Neil Sedakan kappaleesta "Queen of 1964". Muita Närhen tuon ajan kappaleita ovat "Soittaja", "Minä ja toi kuu", "Vieraat huoneet" ja "Takki pois". 
Närhi osallistui Syksyn sävel -kilpailuun vuonna 1975 Hectorin tekemällä kappaleella "Kujakissa" sekä vuonna 1976 kappaleella "Riita halki ja voita väliin". Närhen ura hiljeni 1980-luvulla, mutta hän jatkoi keikkailua Kari Tapion ja Kari Vepsän taustayhtyeissä.
2000-luvun alussa Närhi halvaantui ja vietti hiljaiseloa vuoteen 2006 asti. Tuolloin ilmestyi uusi levy "Voittamaton". Sen jälkeen Närhi on satunnaisesti jatkanut keikkailua Kurimus-orkesterinsa kanssa. Vuonna 2009 ilmestyi single "Vielä keikkaa monta teen", joka on uusi country-versio Närhen jo vuonna 1975 levyttämästä kappaleesta.
Seppo Närhen tytär on Kemopetrolin laulusolisti Laura Närhi, jonka äiti on Seppo Närhen entinen puoliso ja Otavan markkinointijohtaja Maija Kuusi.
Närhi on saanut valtion taiteilijaeläkettä vuodesta 2016 alkaen. Hän konsertoi yhä vuonna 2018 muutaman konsertin vuodessa.
Niilinhauki

Niilinhauki akvaariossa

Niilinhaukia pidetään joskus akvaarioissa. Mutta suuren kokonsa takia ne syövät kaikki 10 cm kalat ja pienemmät, ja mitä isommaksi se kasvaa sitä isompia akvaariokaloja se syö.
Retkeilyalue

Retkeilyalue on pinta-alaltaan laaja retkeilytarkoituksiin varattu maa-alue. Retkeilyalueita on perustanut varsinkin Metsähallitus valtion maille. Retkeilyalueiden lisäksi Metsähallitus on omalla päätöksellään perustanut virkistysmetsiä. Myös monet kaupungit, kuten Helsinki, Espoo ja Vantaa, ovat perustaneet samantyyppisiä alueita lähinnä virkistys- ja ulkoilualue -nimikkeellä muun muassa Uudellemaalle.
Retkeilyalueella on monipuoliset palvelut retkeilijöille: kävely- ja hiihtoreittejä, luontopolkuja, tulentekopaikkoja ja laavuja. Alueella voi olla luonto- tai retkeilykeskus ja vuokra-asuntoja. Liikuntarajoitteisten tarpeet on pyritty huomioimaan palveluissa ja rakenteissa. 
Retkeilyalue ei ole varsinainen luonnonsuojelualue, mutta retkeilyalueen metsiä hoidetaan kevyemmillä tuottovaatimuksilla ja käsittelytavoilla, lajistollista monimuotoisuutta edistäen sekä muutoinkin virkistyskäytön ehdoilla. 
Valtion retkeilyalueita on tällä hetkellä seitsemän.
Gudautan piiri

Gudautan piiri (abhaasiksi Гәдоуҭа араион, ven. Гудау́тский райо́н, Gudautski raion) on paikallishallintoalue Abhasiassa. Sen pinta-ala on 1640 neliökilometriä. Asukkaita on 34 900 henkeä (vuonna 2003).
Mustanmeren rannalla sijaitseva piiri rajoittuu lännessä Gagran ja idässä Suhumin piiriin sekä pohjoisessa Venäjään. Sen läpi virtaa Bzypjoki. Kaukasusvuoret sijaitsevat 15–20 kilometrin päässä rannikosta. Vuoriston keskellä on Ritsajärvi.
Piirin hallinnollinen keskus on Gudautan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu Novyi Afonin kylpyläkaupunki ja 20 kylähallintoa.
Seudun kanta-asukkaita ovat Bzypin murretta puhuvat abhaasit. Abhasian ja Georgian sotaan saakka Gudauta oli tasavallan ainoa piiri, jossa abhaasit muodostivat väestön enemmistön (53,1 %). Vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan asukkaista 78,8 % on abhaaseja, 11,9 % armenialaisia, 5,9 % venäläisiä ja 1,7 % georgialaisia.
Tärkeimpiä elinkeinoja ovat maatalous (muun muassa teetä, sitrushedelmiä, viinirypäleitä ja tupakkaa) sekä matkailu. Nähtävyyksiin kuuluu Abhasian historiallisena keskuksena toiminut Lyhnyn kylä.
Volvo SPA -pohjalevy

Volvo SPA -pohjalevy (Scalable Product Architecture) on Volvon kehittämä modulaarinen pohjalevy etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Se tuli ensimmäisenä käyttöön Volvo XC90:ssä vuonna 2014. Pohjalevyn etuna on monikäyttöisyys, sillä sille on mahdollista rakentaa erilaisia automalleja.
Jooseppi Seppänen

Josef (Jooseppi) Seppänen (27. tammikuuta 1871 Kivennapa – 11. lokakuuta 1941 Hämeenlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja kokoomuksen kansanedustaja.
Seppäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Benjamin Seppänen ja Maria Lemmetty. Hän kävi kansakoulun ja toimi maaviljelijänä Kivennavalla vuoteen 1939 saakka ja Hauholla 1939–1941 sekä Tyrvännössä 1941. Seppänen toimi myös maalaiskirjeenkantajana Kivennavalla, Kivennavan Pamppalan ja Rantakylän osuuskassan kirjanpitäjänä 1910–1940 ja Kivennavan säästöpankin kamreerina 1937–1940. 
Seppänen oli kansanedustajana 1927–1930 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului Kivennavan hoitokuntaan ja oli Kivennavan kunnanvaltuuston jäsenenä. 
Jooseppi Seppänen oli naimisissa vuodesta 1894 Anni Huuhtasen kanssa.
François Albert-Buisson

Elämäkerta

François Albert-Buissonin isoisä oli puukenkätehtailija. Hän itse aloitti farmasian opiskelun Pariisissa ja suoritti tieteessä tohtorin tutkinnon, mutta hän suoritti tämän ohella oikeustieteen tohtorin tutkinnon.
Opintojaan hän hyödynsi toimimalla yrityshallinnon parissa eri aloilla. Hän perusti Théraplix’in, joka keskittyi farmaseuttiseen tuotantoon. Lisäksi hän toimi teollisuuden ja pankkitoiminnan eri aloilla ja oli pitkään, 1936–1959, Rhône-Poulencin pääjohtaja. Hän osallistui myös useisiin kansainvälisiin taloustapaamisiin.
Luottamustoimenaan hän toimi konsulituomarina, Seinen alueen taloustuomioistuimen presidenttinä (1930-1934), valtiovarainministerin kabinettipäällikkönä (1924–1925). Issoiren kunnanjohtajana (1925–1941) sekä Puy-de-Dômen senaattorina (1937–1940).
HMCS Montreal (K319)

Kanadan laivasto

HMCS Montreal saapui Halifaxiin 29. marraskuuta 1943 ja se oli koulutettavana St. Margaret's Bayssä tammikuun 1944. Alus lähti 25. helmikuuta 1944 St. Johnsista Londonderryyn, jossa se liitettiin johtoalukseksi Kanadan 4. saattajaryhmään. Ryhmän mukana alus suojasi kahtatoista Atlantin ylittänyttä saattuetta. Alus siirrettiin syyskuussa Londonderryssä 26. saattajaryhmään, minkä jälkeen se palveli Britannian lähivesillä.
Alus pelasti 17. joulukuuta Saksan laivaston karille ajaneen sukellusveneen U-1209 eloonjääneet lähellä Land's Endiä. Alus lähti 12. maaliskuuta 1945 saattueen ON290 mukana Kanadaan, ja se saapui 31. maaliskuuta Shelburneen. Alus siirrettiin Shelburnessa telakalle tropiikkiin siirtymisen vuoksi. Alus vapautui telakalta elokuun lopulla, mutta se kuitenkin pysyi Halifaxin alueella ennen reserviin siirtoa 5. lokakuuta. Alus myytiin vuonna 1947 ja se romutettiin Sydneyssä.
Leveän peitinkalvon jännittäjälihas

Leveän peitinkalvon jännittäjälihas (lat. musculus tensor fasciae latae) kuuluu lonkan uloimpiin lihaksiin. Se lähtee lonkasta suoliluun etuyläkärjestä ja kiinnittyy nimensä mukaisesti leveään peitinkalvoon (lat. fascia lata), joka puolestaan kiinnittyy sääriluun ulkonivelnastaan suoliluu-säärisiteenä. Leveän peitinkalvon jännittäjälihas osallistuu lonkkanivelen koukistamiseen ja polvinivelen ojentamiseen. Lisäksi se tukee polvea abduktiosuuntaan, esimerkiksi kävelysyklin tukivaiheessa kun niveleen kohdistuu polvea sisäänpäin vääntäviä voimia yläpuolisen kehon painosta.

Hermotus

Leveän peitinkalvon jännittäjälihasta hermottaa superior gluteal hermo, segmentit L4, L5 ja S1.
Liisanpuistikko

Liisanpuistikko (ruots. Elisabetsskvären) on pieni puisto Helsingin Kruununhaassa. Puistoa rajoittavat Pohjoisranta, Maneesikatu, Maurinkatu ja Liisankatu.
Puistossa on Gunnar Finnen ja Armas Lindgrenin veistämä Pellingin retken muistomerkki. Se pystytettiin vuonna 1921 niiden Suomen sisällissodan aikana Helsingistä paenneiden valkoisten muistoksi, jotka menehtyivät jäällä Pellingin kohdalla Porvoon saaristossa.

Historia

Nykyisen Liisanpuiston paikalla oli 1800-luvulla tori, jonka nimi oli Elisabeths Torg. Sinne johtavan Liisankadun tavoin se sai nimensä keisarinna Elisabetin, Aleksanteri I:n puolison mukaan. Tori syntyi rantoja täytettäessä. Vuonna 1876 sen keskiosa istutettiin pyöreäksi puistikoksi, joka vuonna 1930 muutettiin suora­kulmaiseksi. Aukiolla pysyi kuitenkin tori-nimi vuoteen 1928 saakka. Vuonna 1909 sille vahvistettiin suomenkielinen nimi Elisabetintori, ja vuonna 1928 se sai nykyisen nimensä.
Elisabetintorin välitön ympäristö oli 1800-luvulla Helsingin ylhäisön asuinseutua, josta August Schauman muistelmissaan vertasi Pariisin Faubourg Saint-Germainiin. Sitä ympäröineissä empiretyylisissä puutaloissa asuivat muun muassa senaatin puheenjohtaja Lars Gabriel von Haartman (Maneesikatu 2a), salaneuvos Otto Wilhelm Klinckowström (Liisankatu 1), kreivi ja kuvernööri Gustaf Adolf Ramsay (Maurinkatu 4), kreivi ja senaattori Gustaf Magnus Armfelt sekä hänen poikansa, kenraali Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt (Maurinkatu 8).
Monet puutalot purettiin jo 1800-luvun lopulla, ja paikalle rakennettiin kerrostaloja. Viimeisenä puutaloista purettiin von Haartmanin talo 1920-luvulla. Klinckowströmin talo lunastettiin vuonna 1850 valtiolle ja siihen sijoitettiin Helsingin junkkarikoulu. Viimeiset vuotensa se oli opetuskomppanian käytössä, ja siinä koulutettiin alipäällystöä vuonna 1881 perustettuja suomalaisia asevelvollisuuspataljoonia varten. Sen paikalle valmistui vuonna 1882 arkkitehti Evert Lagerspetzin suunnittelema Uudenmaan tarkk’ampujapataljoonan kasarmi, jossa ovat toimineet vuosina 1924–1993 Sotakorkeakoulu ja sen jälkeen Sotamuseo. Maurinkatu 6:een valmistui vuonna 1900 arkkitehtien Waldemar Aspelin ja Robert Lorimer suunnittelema, Donnerin suvulle kuulunut niin sanottu Donnerin talo, jossa ovat sittemmin toimineet muun muassa Svenska Klubben -klubi ja Muntra Musikanter -mieskuoro.
Puistoon rakennettiin sotien jälkeen niin sanottu lippakioski arkkitehti Hilding Ekelundin mallipiirustusten mukaan sekä punatiilinen muuntajarakennus. Puiston koillisnurkkaan valmistui 2004 arkkitehti Johanna Ropen suunnittelema pieni kesäkahvila.
Valtamedia

Valtamedia tarkoittaa joukkoviestinnän perinteisiä muotoja, kuten sanomalehtiä, televisiota ja radiota, joiden katsotaan olevan vastakohta internetille.
Väittelyissä valtamedian ja vaihtoehtomedian eroista valtamedia nähdään usein ”yleisöjen maksimointina, joka vetoaa turvallisiin, perinteisiin kuvioihin” ja vaihtoehtomedia ”miellyttävien epäpoliittisten kaavailujen edellä olevana, joka edistää yhteiskunnallisen muutoksen ohjelmia.”