google/wiki40b huggingface dataset:
Bathin koulusurmat

Bathin koulusurmiksi nimitetään Bath Consolidated Schoolissa Yhdysvaltain Michiganissa 18. toukokuuta 1927 tehtyä koulusurmaa. Tekijä oli koululautakunnan jäsen Andrew Kehoe (55), joka käytti surmien välineinä räjähteitä. Kuolleita oli 45, mukaan lukien Kehoe itse, ja loukkaantuneita 58. Kyseessä on toistaiseksi eniten kuolonuhreja vaatinut koulusurma Yhdysvalloissa.
Kehoe oli ollut riidoissa koululautakunnan kanssa rahoituksesta. Hänellä oli aiempaa väkivaltataustaa ennen koulusurmia, sillä hän oli tappanut naapurinsa koiran ja hakannut yhden hevosistaan kuoliaaksi. Päivää tai paria ennen iskujensa päivämäärää hän myös surmasi vaimonsa Nellien ja asetti tämän ruumiin lojumaan kottikärryihin.
Kehoe toteutti joukkomurhan kolmella räjähdyksellä, joista ensimmäinen kohdistui hänen omaan maatilaansa. Räjähdyksen uhreja olivat Kehoen kaksi hevosta, joiden jalat hän oli sitonut estääkseen niiden pakenemisen. Toinen kello 8.45 tapahtunut isku kohdistui koulurakennuksen kolmikerroksiseen pohjoissiipeen, ja huomio kiinnittyikin Kehoen maatilan sijasta oitis sinne. Tämä räjähdys oli tuhoisin, sillä siinä kuoli 38 henkilöä, joista 36 oli lapsia. Kolmannen kerran dynamiittia räjähti Kehoen autossa hänen ammuttuaan sitä kiväärillä. Autossa oli lastina räjähteiden lisäksi myös srapnelleja. Tässä räjähdyksessä surmansa sai neljä henkilöä: ylitarkastaja Huyck, eläkkeelle jäänyt maanviljelijä Nelson McFarren, koulutyttö Cleo Clayton sekä Kehoe itse.
Viimeiset Bath Consolidated Schoolin oppilaat kaivettiin esiin rakennuksen raunioiden seasta vasta viiden tai kuuden aikaan illalla samana päivänä. Koulun kellarista löydettiin poliisin tutkimuksissa noin 500 paunaa räjähtämättä jäänyttä dynamiittia sekä kanisteri bensiiniä. On arveltu, että Kehoe olisi käyttänyt bensiiniä koulun polttamiseen, jos dynamiitti ei olisi toiminut.
Kehoe oli jättänyt maatilansa aitaan kyltin, jossa luki "Criminals are made, not born" (suom. rikollisiksi tehdään eikä synnytä). Sanomalehdissä ehdoteltiin, että Kehoe olisi saanut kimmokkeen iskuunsa maatilansa lainanmaksuun liittyvien ongelmien vuoksi, tai että hänen kärsimänsä kaksi iskua pään alueelle olisivat hämärtäneet hänen ajatteluaan.
Morecambenlahti

Maantiede ja luonto

Merkittävä osa Englannin järviseudun vesistöistä laskee Morecambenlahteen. Suurimpia jokia ovat Leven, Kent, Keer, Lune ja Wyre, joiden estuaarien ympärille on muodostunut lahden alueelle työntyviä niemiä. Lahden ympäristöstä on kuivatettu paljon marskimaata pelloiksi.
Morecamben ja Heyshamin rantalomakohteet sijaitsevat lahden itärannalla Lancashiren puolella. Vastakkaisella rannalla, Cumbrian puolella on Furnessin niemimaa, jonka kärjessä sijaitsee Barrow-in-Furnessin satamakaupunki.
Lahteen kuuluu seitsemän suurta saarta, joista jokainen sijaitsee Furnessin rannikolla. Walney on muita saaria huomattavasti suurempi; lahti päättyy lounaassa sen eteläkärkeen. Sheep, Piel, Chapel ja Foulney sijaitsevat vuorovesivyöhykkeellä, joten ne ovat saavutettavissa jalan laskuveden aikaan – juoksuhiekan ja nopean vuoroveden vuoksi ylityksessä tulee noudattaa äärimmäistä varovaisuutta. Roa on yhdistetty mantereeseen pengertietä pitkin ja Barrow’sta on tehty osa Barrow-in-Furnessin satama-aluetta.
Morecambenlahdella on monipuolinen linnusto ja arvokkaita merellisiä elinympäristöjä. Lahden pohjassa elää runsaasti sydänsimpukoita, joita paikalliset ovat kalastaneet useiden sukupolvien ajan.

Historia

Historioitsija John Whitaker antoi lahdelle sen nykyisen nimen vuonna 1771. Hän uskoi, että kreikkalainen maantieteilijä Klaudios Ptolemaios oli viitannut kirjoituksissaan lahteen Morikámbēn vuorovesialankona.
Lahdella on toiminut satojen vuosien ajan Englannin hovin nimittämiä oppaita, jotka opastavat kulkijat turvallisesti lahden poikki laskuveden aikaan. Koska lahden ylittäminen on vaarallista ja Järviseudun maasto on vaikeakulkuista, Furnessin niemimaa oli pitkään eristyksissä mantereesta ja sinne pääsi vain veneellä tai ylittämällä lahden jalkaisin.
Vuonna 1857 lahden ympäri rakennettiin Furness Railway, joka ylittää jokien estuaarit siltoja pitkin. Myös Lontoosta Glasgow’iin johtava West Coast Main Line kulkee lyhyen matkaa lahden rannalla.
Vuonna 1974 Morecambenlahdelta löydettiin Ison-Britannian toiseksi suurin maakaasuesiintymä, jonka kooksi arvioitiin liki 200 kuutiokilometriä. Parhaimpina vuosina kaasuntuotannolla katettiin jopa 15 prosenttia Britannian kaasuntarpeesta, mutta tuotanto on jo ohittanut huippupisteensä ja kääntynyt laskuun.
Hispasat

Hispasat on espanjalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka operoi samannimisiä satelliitteja. Ensimmäinen Hispasat-satelliitti (1-A) laukaistiin Kourousta Ariane 4 -kantoraketilla 11. syyskuuta 1992.

Satelliitit

Ensimmäiset Hispasat-satelliitit toteutti espanjalainen puolutustumisministerön alainen Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial, jota avusti Euroopan avaruusjärjestö. Ensimmäisen satelliittiin omistaa nykyisin Eutelsat (27,69%) ja espanjalaiset osakkaat.
Jerry Robinson

Jerry Robinson (1. tammikuuta 1922 Trenton, New Jersey, Yhdysvallat – 7. joulukuuta 2011 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka tuli tunnetuksi 1940-luvun Batmanista. Hän oli erityisen merkittävä henkilö Jokerin luomisessa.
Robinson toimi National Cartoonists Societyn puheenjohtajana vuosina 1967–1969. 89-vuotias Robinson menehtyi New Yorkissa 7. joulukuuta 2011.
Nikaian keisarikunta

Laajentuminen

Vuonna 1224 Epeiros valtasi Thessalonikan kuningaskunnan, mutta joutui itse bulgaarien vallan alle vuonna 1230. Trebizondilla ei ollut paljoakaan vaikutusvaltaa ja Nikaia oli näin ylivoimaisesti mahtavin Bysantin valtakunnan perillisistä. Liittoutumalla Bulgarian kanssa Johannes sai valtaansa Thessalonikan ja Epeiroksen. Kun mongolit hyökkäsivät alueelle vuonna 1242, Johannes pelkäsi heidän hyökkäävän Nikaiaa vastaan, mutta he valtasivatkin seldžukkien alueet eli Rûmin sulttaanikunnan. Vuonna 1245 Johannes liittoutui pyhän saksalais-roomalaisen keisarin Fredrik II:n kanssa ja meni naimisiin hänen tyttärensä Konstantian, Annan, kanssa. Vuoteen 1248 mennessä Johannes oli lyönyt entisen liittolaisensa Bulgarian ja saartanut latinalaisen keisarikunnan. Johannes kuoli kuitenkin vuonna 1254.
Johanneksen poika Theodoros II Laskaris puolusti alueitaan bulgaareja vastaan, jotka hyökkäsivät Traakiaan. Epeiros kapinoi ja liittoutui Sisilian kuninkaan Manfredin kanssa. Theodoros kuoli vuonna 1258, ennen kuin ehti tehdä asialle mitään. Theodorosta seurasi Johannes IV Laskaris, joka vielä oli lapsi, ja todellinen valta siirtyi kenraali Mikael Palaiologokselle. Mikael (VIII) julistautui Johannes IV:n hallitsijakumppaniksi vuonna 1259. Hän löi Epeiroksen ja Sisilian yhdistetyn hyökkäyksen. Hän löi myös latinalaisen Akaian ruhtinaskunnan.

Konstantinopolin valtaus

Vuonna 1260 Mikael aloitti hyökkäyksen Konstantinopolia vastaan. Hän liittoutui italialaisen Genovan kanssa. Mikaelin kenraali Aleksios Strategopoulos sai kaupungin vallattua heinäkuussa 1261. Latinalaisten joukot olivat sotimassa muualla, ja Aleksios sai ylipuhuttua kaupungin vartijat avaamaan portit. Aleksios antoi polttaa kaupungin venetsialaiskorttelin (Venetsia oli Genovan vihollinen ja pääsyyllinen siihen, että kaupunki oli vallattu bysanttilaisilta vuonna 1204). Mikael tunnustettiin keisariksi pian kaupungin valtauksen jälkeen.
Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta

Synty

Abhasia oli aiemmin ollut Georgian demokraattisen tasavallan autonominen provinssi. Se joutui neuvostojoukkojen hallintaan, kun Neuvosto-Venäjän puna-armeija hyökkäsi Georgiaan helmi–maaliskuussa vuonna 1921. 4. maaliskuuta 1921 puna-armeija otti yhdessä paikallisten vallankumoustaistelijoiden kanssa haltuunsa Abhasian pääkaupungin Suhumin, jonne perustettiin väliaikainen neuvostohallinto, Abhasian vallankumouskomitea (revkom). 31. maaliskuuta 1921 Abhasian SNT julistettiin perustetuksi erityisessä konferenssissa, johon osallistuivat Sergo Ordžonikidze, Šalva Eliava, Efrem Ešba ja Nestor Lakoba, mutta kysymys tasavallan suhteista Georgiaan ja Venäjään jätettiin avoimeksi. 21. toukokuuta 1921 Georgian revkom toivotti tervetulleeksi uuden "itsenäisen Abhasian sosialistisen neuvostotasavallan" ja sanoi, että suhteiden laadusta pitäisi sopia tasavaltojen ensimmäisissä omissa työväen kongresseissa.

Status

Lopulta 16. joulukuuta 1921 Abhasia solmi erityisen liittosopimuksen, jossa se luovutti osan päätösvallastaan Georgian SNT:lle. Sopimuksessa määriteltiin Abhasian asema "sopimustasavaltana" (ven. dogovornaja respublika) ja siinä perustettiin sotilaallinen, poliittinen ja taloudellinen liitto kahden neuvostotasavallan välille. Abhasian SNT oli sen perusteella osittain alisteinen Georgian SNT:lle. Niinpä Abhasia liittyi Georgian SNT:n kautta Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan 12. maaliskuuta 1922 ja Neuvostoliittoon 30. joulukuuta 1922.
Abhasian epäselvä asema "sopimustasavaltana" kirjoitettiin tasavallan perustuslakiin 1. huhtikuuta 1925. Sen mukaan "Abhasian SNT, yhdistyttyään Georgian SNT:hen erikoisen liittosopimuksen perusteella" oli sen kautta osa Transkaukasian SFNT:tä ja Neuvostoliittoa. Vuoden 1924 Neuvostoliiton perustuslaki kuitenkin viittasi Abhasiaan autonomisena tasavaltana.  
19. helmikuuta 1931 Abhasia alennettiin Josif Stalinin käskystä autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, joka kuului Georgian SNT:hen. Ilmeisesti Stalin halusi rangaista Abhasian kommunistijohtoa ja Nestor Lakobaa, sillä he eivät olleet onnistuneet kukistamaan talonpoikien vastarintaa maatalouden kollektivisointia kohtaan.
Lentopotkun potkaisija

Lentopotkun potkaisija (engl. Punter, lyh.P) on pelipaikka amerikkalaisessa jalkapallossa. Hän on erikoisjoukkuepelaaja, jonka tehtävänä on potkaista pallo lentopotkulla (engl. Punt) vastustajalle ja tehdä näin heidän kenttäasemansa mahdollisimman huonoksi. Lentopotkaisijaa käytetään yleensä oman hyökkäysvuoron neljännellä yrityksellä, kun ei haluta vastustajan saavan palloa hyvistä kenttäasemista, mikäli neljännellä yrityksellä ei uutta yrityssarjaa saataisikaan.

Taidot

Lentopotkaisijoilta ("punttaajilta", kuten suomalainen lajislangin termi kuuluu) vaaditaan, kuten myös potkaisijoilta, kovaa potkuvoimaa. Ammattilaisliiga NFL:ssä hyvien lentopotkaisijoiden kauden potkujen keskimitta on 40-45 jaardia. Kuitenkin yhtä tärkeää kuin potkun pituus, on myös pallon lentoaika. Pallon pitää pysyä ilmassa useita sekunteja, jotta lentopotkujoukkue ehtisi lähelle vastustajan potkun vastaanottajaa ja taklaamaan tätä. Jotkut lentopotkaisijat saattavat toimia myös joukkueidensa aloituspotkujen potkaisijoina potkaisijoiden sijasta. Potkumaali- ja lisäpisteyrityksissä he toimivat yleensä holderina (pelaajana, joka vastaanottaa sentteriltä taaksepäinsyötön ja asettaa pallon maahan potkaisijaa varten).

Ura

Lentopotkaisijoilla on tyypillisesti keskimääräistä pidemmät pelaajaurat kuin muilla joukkueen pelaajilla. Tämä johtuu pienemmästä loukkaantumisriskistä, koska he ovat hyvin lyhyitä aikoja kentällä ja kokevat harvoin kontaktia: punttaajat saattavat joskus joutua taklaamaan potkunpalauttajia, mutta varsinkin itse potkun aikana heitä suojaavat tiukat säännöt koskemattomuudesta. Jeff Feagles, New York Giantsin lentopotkaisija pelasi vuonna 2007 yhteensä 20:nnen kautensa ja hänen virkaveljensä Sean Landetalla on takana yhteensä 22 vuotta ammattilaisliigoissa (19 NFL:ssä ja kolme edesmenneessä USFL:ssä).
Jan Muršak

Junioriura

Muršak on HK Mariborin kasvatti. Hän pelasi seuran 18-vuotiaiden joukkueessa ja pääsi debytoimaan maan jääkiekkoliigassa kaudella 2003–2004 14 ottelun verran. Kaudella 2004–2005 hän teki 25 ottelussa tehot 16+29=45. Kauden 2005–2006 Muršak pelasi tšekkiläisessä České Budějovicen 20-vuotiaiden joukkueessa. Detroit Red Wings varasi Muršakin kuudennella kierroksella 182. pelaajana vuoden 2006 NHL:n varaustilaisuudessa.
Muršak siirtyi Pohjois-Amerikkaan OHL-juniorisarjaan Saginaw Spiritin joukkueeseen. Hänet valittiin tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen. Muršak pelasi kaudella seitsemän ottelua Detroitin farmiseura Grand Rapids Griffinsissä AHL:ssä. Kauden 2007–2008 hän pelasi kahdessa OHL-seurassa Saginaw Spiritissä ja Belleville Bullsissa.

Seuraura

Kauden 2008–2009 hän pelasi täysin AHL:ssä Grand Rapids Griffinsissä ja teki 9 tehopistettä 51 ottelussa. Kaudella 2009–2010 Muršakin pistemäärä kasvoi huimasti ja hän oli tehoilla 24+18=42 joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Joulukuun 2010 lopussa Detroit kutsui Muršakin ylös korvaamaan loukkaantunutta Danny Clearyä. Hän debytoi NHL:ssä lopulta samassa kuussa Colorado Avalanchea vastaan 27. joulukuuta. Hänestä tuli samalla toinen slovenialainen NHL:ssä pelannut pelaaja Los Angeles Kingsin Anže Kopitarin kanssa.

Maajoukkueura

Muršak on edustanut Slovenian maajoukkueita. Hän pelasi 18-vuotiaiden 1. divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006 sekä nuorten 1. divisioonan MM-kilpailuissa  vuosina 2006, 2007 ja 2008. Jälkimmäisellä hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Hän oli Slovenian A-maajoukkueessa 1. divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010.
Lampisiippa

Ulkonäkö ja koko

Lampisiippa on 51–73 mm pitkä, painaa 13–25 g ja sen siipiväli on 200-300 mm. Yleisväri on ruskea, vatsapuoli vaalea. Lampisiippa on rotevampi kuin muuten samannäköinen vesisiippa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lampisiippaa tavataan Luoteis-Euroopasta Jenisei-joelle Venäjälle ja etelässä Serbiaan ja Kazakstaniin ulottuvalta alueelta. Joitakin havaintoja on tehty myös Kiinasta.
Shalkis

Shalkis oli saksalaisen liikemiehen Spiesenin salakuljetusalus, jolla kuljetettiin spriitä Itämerellä. Alus oli alun perin Saksan keisarillisen laivaston Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä romutettavaski määrätty sukellusvene.

Veneen alkuperä

Hampurilainen liikemies Spiesen osti ensimmäisen maailmansodan jälkeen romutettavaksi määrätyn saksalainen sukellusveneen. Hän riisutti veneen aseistuksen ja madalsi kansirakennelmia. Spiesenin tavoitteena oli rakentaa ylivertainen spriin salakuljetusalus. Sukellusveneen tankkeihin näet mahtui 20 000 litraa spriitä. Sukellusvene nimettiin Shalkikseksi ja se purjehti Kreikan lipun alla.

Veneen salakuljetustoimi

Vaikka Shalkiksen tekniikka ja uusi käyttötarkoitus ei enää mahdollistanut sukeltamista, sitä oli vaikea havaita. Sukellusveneet rakennetaan hiljaisiksi, ja jo kohtalainen aallokko vaikeutti aluksen havainnointia tähystyksessä. Shalkiksen tiedetään tehneen useita matkoja Pohjanlahdelle. Norjalaisen kauppa-aluksen miehistö näki sen lokakuussa 1928 Kemin edustalla majakkalaiva Plevnan läheisyydessä. Ruotsin rannikkovartiosto pidätti aluksen kertaalleen, mutta joutui vapauttamaan sen todisteiden puutteessa. Salakuljetusmateriaalia ei näet tuolloin Shalkiksesta löytynyt.
Alus kuitenkin upposi törmättyään kreikkalaisen Attinan kanssa. Sen kahdeksanhenkinen miehistö (puoliksi virolainen, puoliksi saksalainen) pelastettiin Tallinnaan 31. joulukuuta 1928
Haveråkersberget

Muinaislinna

Mäki on korkea kalliomäki, jonka pohjois- ja länsirinteet ovat luonnostaan jyrkät. Kallion laelta on hyvät näkymät lounaasta pohjoiseen. Rautakauden alussa merivesi ulottui mäen juurella asti. Mäen alla on etelärinteessä esilinnaksi tukittu vallirakennelma. Valli on muodostunut suurista kivistä. Esilinnan alueella tehtiin vuonna 1945 arkeologiset kaivaukset, jotka tosin jäivät löydöttömiksi. Esilinnaan kuuluu suorakulmion muotoinen ja 35x20 metrin kokoinen tasanne. Sitä reunustaa 1–3 metriä leveä ja noin 60 senttimetriä korkea kivivalli. Tasannetta on mahdollisesti tasattu kivillä ja hiekalla. Myös keittokuopan liesi ja nokimaata on löydetty mäen juurelta. Mäen laella on myös vallirakennelma. Valli on täällä rakennettu maasta ja kivistä. Paikalliset ovat purkaneet alavallia omiin rakennustarpeisiinsa, joten se ei enää ole täydellinen.

Tarina kirkon rakentamisesta

Tarinan mukaan paikalle on yritetty rakentaa Karjaan kirkkoa. On täysin mahdollista, että tarina on totta. Kirkoille haettiin näkyviä paikkoja, jotka sijaitsivat esimerkiksi mäen päällä, meren tai järvien rannoilla ja keskeisillä paikoilla kaikkiin kyliin nähden. Jos asutuksen painopiste muuttui, saatettiin siirtää myös kirkon paikkaa. Karjaalla on näin käynyt, sillä kirkko siirrettiin keskiajalla Kirkkojärven rannalle. Tarina antaa ymmärtää, että sen paikalle oli toinenkin ehdokas linnavuoren lähellä.

Tutkimukset

Muinaislinnaa kartoitettiin vuosina 1914 (Nyberg) ja 1915 (Svaetichin) ja tutkittiin inventoinnin yhteydessä vuonna 1931 (Nils Cleve). Vasta vuonna 1945 suoritti Olof af Hällström linnalla arkeologiset kaivaukset. Vuonna 1996 kävi Seppälä inventoimassa paikat.
J. William Fulbright

James William Fulbright (s. 9. huhtikuuta 1905 Sumner, Missouri Yhdysvallat – 9. helmikuuta 1995 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen poliitikko, demokraattisen puolueen jäsen. 
Fulbright valittiin kongressin edustajainhuoneeseen 1943 ja senaattiin 1945. Hän toimi senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1959–1974. Hänen aloitteestaan perustettiin 1946 Fulbrightin opintorahasto, jonka varat ovat peräisin toisen maailmansodan ylijäämätavaroiden myynnistä saaduista tuloista. Varoista myönnetään apurahoja jatko-opiskelijoiden opiskelijavaihtoon.
Hantsavitšy

Liikenne

Kantatie P13 yhdistää Hantsavitšyn etelässä itä-länsi-suuntaiseen M10-valtatiehen ja Luninetsiin. Hantsavitšystä pohjoiseen mentäessä P13 tuo yhteyden P43 kantatielle. Tätä kautta päästään eteenpäin kohti lähintä suurempaa kaupunkia, eli linnuntietä 50 kilometrin päässä luoteessa sijaitsevaa Baranavitšya. Koillisesta löytyvään Minskiin on linnuntietä liki 150 kilometriä.
Rautatieasema Gantsevitši sijaitsee keskustan tuntumassa; kaupungin kautta kulkee päivittäin useita henkilöliikenteen junia. Hallintopiirissä on muitakin Valko-Venäjän rautateiden Baranavitšy–Luninets -rataosuuden seisakkeita tai asemia.
Unto Heikura

Unto Einari Heikura (s. 11. toukokuuta 1939 Kuhmo) on suomalainen luokanopettaja ja näytelmäkirjailija.
Heikura pääsi ylioppilaaksi Kuhmon yhteislukiosta ja valmistui kansakoulunopettajaksi Oulun yliopiston opettajainvalmistuslaitokselta. Hän toimi opettajana Kuhmossa vuoteen 1999 saakka ja asuu nykyisin Toijalassa.
Heikura on kirjoittanut useita näytelmiä, joita on esitetty kesäteattereissa ja televisiossa. Timo Linnasalon 1978 ohjaama elokuva Vartioitu kylä 1944 perustuu Heikuran näytelmään Vartioitu kylä. Heikura on vuonna 2006 julkaissut talvisodan ajan Kuhmoon sijoittuvan romaanin Kun kyynelkin jäätyi – Matin ja Maijan talvisota.
Unto Heikuran tytär on runoilija Sara Heikura.
Chorus Sanctae Ceciliae

Chorus Sanctae Ceciliae on helsinkiläinen kuoro, joka teki albumin Finnlevy-levymerkille. Kuoroa ovat johtaneet mm. Kaj-Erik Gustafsson ja Sixten Enlund.
Miljonääri-Jussi

Kritiikkiä

Sarja sai osakseen runsaasti kritiikkiä, muun muassa siitä että siinä huijattiin esittämällä jotain mitä ei ole.
Nelosella esitettiin samanaikaisesti ohjelmaa Suomen Robinson, ja MTV3 vaihtoikin Miljonääri-Jussin esitysajankohdaksi kello 19.30–20.30. Alun perin sitä esitettiin kello 20.00–21.00. Nelosen silloinen kanavanjohtaja Pirjo Airaksinen ihmetteli MTV3:n toimintaa, sillä Suomen Robinsonia esitettiin sunnuntaisin kello 19.00–20.00. Tämän takia Suomen Robinsonin finaalilähetystä siirrettiin viikolla, alun perin sekin olisi pitänyt esittää 25. huhtikuuta 2004, mutta päiväksi vaihtui 2. toukokuuta 2004.
Lucian Freud

Lucian Michael Freud (8. joulukuuta 1922 Berliini – 20. heinäkuuta 2011 Lontoo) oli brittiläinen taidemaalari. Hänen teostensa aiheina ovat usein hänen elämänsä todelliset ihmiset.
Freud syntyi Berliinissä juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli Sigmund Freudin nuorin poika Ernst Ludwig Freud (1892–1970) ja hänen veljensä oli poliitikko Clement Freud. Freud pakeni vuonna 1933 perheensä kanssa natsi-Saksasta ja sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1939. Freudin ensimmäinen oma näyttely järjestettiin vuonna 1944. Hän matkusti kesällä 1946 Pariisiin ja sieltä useiksi kuukausiksi Italiaan, mutta hänen pääasiallisena työskentelypaikkanaan oli aina Lontoo.

Palkintoja

Freud oli ehdolla Turner-palkinnon saajaksi vuonna 1989. Hän oli Britannian Ansioritarikunnan ja Kunniaritarien ritarikunnan jäsen.
Live at Dynamo Open Air

Tietoa

Kaksi ensimmäistä kappaletta nauhoitettiin 4. kesäkuuta 2004 Dynamo Pre Partyssa, Eindhovenissa. Kolmas kappale nauhoitettiin 11. elokuuta 2003 Antwerpenissa, Belgiassa. Neljäs kappale nauhoitettiin 10. elokuuta 2003 Eindhovenissa.
Otaniemen vesitorni

Otaniemen vesitorni on Alvar Aallon suunnittelema vesitorni Espoon Otaniemessä, aivan Kehä I:n vierellä. Torni on valmistunut vuonna 1971 ja on tilavuudeltaan 6 000 kuutiometriä. Se on luonnonväristä betonia, kaksitoistajalkainen  ja säiliöosa on muodoltaan kaksitoistakulmainen. Säiliöosan verhouksen muodostavat teräsbetoniset elementtilankut, jotka ovat irrotettavissa. Säiliöosa on esijännitetty. Tornin korkeus on 52 metriä. Sen alla on monimuotoinen toimistorakennus ja lisäksi rakennuksessa oli huippulämpökeskus.
Risebergan luostari

Risebergin luostari on entinen luostari Ruotsissa nykyisen Lekebergin kunnan alueella. Luostari oli sistersiläinen nunnaluostari ja oli toiminnassa 1100-luvun lopusta 1500-luvun puoliväliin. Kun uskonpuhdistus tuli vuonna 1527, niin luostarin omaisuus vietiin valtiolle. Vuonna 1546 luostariin osui salama ja se paloi kokonaan.
Jenni Kuosa

Jenni Lilian Kuosa (s. 27. elokuuta 1977 Vantaa) on jo aktiiviuransa lopettanut suomalainen golfin pelaaja. Ammattilaisena vuodesta 2004 lähtien pelannut Kuosa ehti pelata Ladies European Tourilla kaikkiaan 124 kilpailua ennen päätöstää vetäytyä kilpakentiltä vuonna 2012. Tämän jälkeen hän on halunnut jakaa vuosien varrella golfissa oppimiaan taitoja ja panostanut opettamiseen.
Kultainen kynttilänjalka

Tuotanto

Elokuva perustuu Toivo Kauppisen alkuperäisaiheeseen, mutta kuvakäsikirjoituksen tekijästä ei ole varmuutta. Oletettavasti sen ovat tehneet Edvin Laine itse ja apulaisohjaaja Erkki Uotila. Kuvausten aikana käsikirjoitusta on muokattu esimerkiksi perustelemaan Astan ja Markuksen suhteen muuttumista häiden jälkeen sekä koko loppuelokuva siitä alkaen, kun Lauri varastaa kultaisen kynttilänjalan. Uotila ohjasi ne kohtaukset, joissa Laine esiintyi.

Vastaanotto

Elokuva onnistuttiin myymään Bulgariaan. Kotimaassa se ei menestynyt vaan tuotti tuotantoyhtiölle runsaasti tappiota.
Aikalaisarviossaan Raoul af Hällström (Uusi Suomi) antoi ankaraa kritiikkiä: ”Tällaisen ehkä hyvää tarkoittavan, mutta puolivillaisen käsikirjoituksen puitteissa on Edvin Laine päästetty riehumaan oikein koko rahan edestä.” Samalla linjalla oli moni muukin kriitikko.
Kuvaaja Esko Töyri saa kiitosta Kajsa Krookilta (Hufvudstadsbladet). Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) esitti arviossaan toisaalta kiitosta, toisaalta kritiikkiä: ”Ohjaajan - - innostuksesta tehtäväänsä kaiketi johtuu, että elokuva onkin saanut tavallista enemmän hänen persoonallisia piirteitään, vikoineen ja ansioineen. - -  Hillitympi sävy olisi ylimalkaan auttanut paljon, sillä sen avulla olisi varmasti myös vältytty monesta turhasta ja epämieluisasta karkeudesta.” Hyvin selvän kiitoksen antoi kuitenkin Olavi Vesterdahl (Aamulehti), jonka mielestä elokuvassa on demonista voimaa ja taiteellista kunnianhimoa, ja se tarkoitti uutta aluevaltausta suomalaiselle elokuvalle. Edvin Laineen näyttelijäsuoritus sai monelta kiitosta.