google/wiki40b huggingface dataset:
Kujanjuoksu

Kujanjuoksu on useissa maissa käytetty ankara rangaistusmuoto, jossa tuomitun piti juosta kahden raipoilla tai kartuilla heitä lyövän miesrivin välissä. Kujanjuoksua käytettiin erityisesti sotaväessä. Rangaistus sisältyi esimerkiksi Ruotsin varhaiseen rikosoikeuteen, mutta sitä ei sisällytetty enää vuoden 1734 lakiin.
Kujanjuoksua on joissain yhteyksissä käytetty teloittamistapana: silloin lyöjillä oli aseinaan keihäät, joilla uhri pisteltiin kuoliaaksi.
Farmakopea

Farmakopea on käytössä olevien lääkeaineiden määritelmät sisältävä kirja. Farmakopeaan sisältyy myös laatuvaatimukset lääkeaineille, apuaineille ja lääkevalmisteille sekä mm. määräyksiä ja ohjeita säilytyksestä. Suomessa farmakopean vahvistavaksi viranomaiseksi on Lääkelaissa määritelty Fimea. Farmakopeaa käyttävät toiminnassaan lääketeollisuus, lääketukkukaupat, apteekit ja lääkevalvontaviranomaiset. Vaikka lääkeaineluetteloita oli ollut jo antiikin ajoilta lähtien, ensimmäisen kerran termiä farmakopea käytti Anuce Foesius 1561.

Farmakopeat Suomessa

Suomen ensimmäinen Pharmacopoea Fennica ilmestyi vuonna 1819 latinan kielellä. Sen esikuvana oli ollut ruotsalainen farmakopea vuodelta 1784. Toinen laitos ilmestyi vuonna 1852 latinan kielellä. Siitä julkaistiin myös täydennetty ruotsinkielinen painos ja vuoden 1863 kolmas laitos oli hyvin samanlainen. Neljäs laitos ilmestyi latinaksi ja ruotsiksi vuonna 1885 ja sen esikuvana oli kolme vuotta aiemmin julkaistu saksalainen farmakopea. Viides laitos ilmestyi suomeksi ja ruotsiksi vuonna 1915. Kuudes laitos ilmestyi suomeksi vuonna 1938 ja ruotsiksi vuonna 1940. Siinä oli otettu huomioon kansainvälisiä sopimuksia ja vaatimuksia ja sen laatimisessa oli käytetty apuna ruotsalaista ja tanskalaista farmakopeaa. Samoja esikuvia käytettiin vuonna 1956 ilmestyneessä seitsemännessä laitoksessa, joka oli apteekkien lisäksi tarkoitettu myös lääketeollisuutta ja tukkukauppaa varten.
Kansainvälisyyden vaatimuksien lisäännyttyä Pohjoismainen Farmakopeatoimikunta julkaisi ensimmäisen Pharmacopoea Nordican vuonna 1962 ja se tuli voimaan vuonna 1965 kaikissa Pohjoismaissa ja korvasi kansallisen farmakopean. Euroopan Farmakopeatoimikunta julkaisi ensimmäisen European Pharmacopoeian vuonna 1969. Se otettiin käyttöön Suomessa vuoden 1978 alussa ja Pharmacopoea Nordica on jäänyt vähitellen pois käytöstä. Nykyään Euroopan farmakopeaa toimittaa Euroopan neuvoston lääkkeiden laatuasioista vastaava yksikkö (EDQM).
Aleksandr Arutjunjan

Aleksandr Grigori Arutjunjan (arm. Ալեքսանդր Գրիգորի Հարությունյանը; 23. syyskuuta 1920 Jerevan – 28. maaliskuuta 2012 Jerevan) oli armenialainen säveltäjä. Arutjunjan aloitti pianon ja sävellyksen opiskelun Jerevanin konservatoriossa vuonna 1934 (sävellystutkinto vuonna 1941). 1940-luvulla Arutjunjan opiskeli Moskovassa.
Arutjunjan sävelsi muun muassa konserttoja pianolle (1941), viululle (1988), sellolle (1976), huilulle (1980), oboelle (1977), trumpetille (1950), käyrätorvelle (1962), pasuunalle (1991), tuuballe (1992) ja sopraanolle (1950) sekä pianomusiikkia, kantaatteja ja elokuvamusiikkia. Hänen musiikkinsa perustuu armenialaiseen kansanmusiikkiin, mutta hänen tuotannossaan näkyy myös venäläisten klassikoiden ja Aram Hatšaturjanin perinteiden vaikutus.
Namibian evankelisluterilainen kirkko

Historia

Kirkko on syntynyt Suomen lähetysseuran työn tuloksena. Ensimmäiset suomalaiset lähetyssaarnaajat Martti Rautanen ja Pietari Kurvinen saapuivat Ambomaalle vuonna 1870. 13 vuoden työn jälkeen vuonna 1883 kastettiin ensimmäisen ambomaalaiset kristinuskoon. Ambomaa oli lähes koko 1900-luvun Suomen lähetysseuran päälähetyskenttä. Itsenäinen kirkkokunta perustettiin vuonna 1954 ja toiminta valtakunnallistettiin vuonna 1984, jolloin kirkon nimeksi tuli Namibian evankelisluterilainen kirkko (Evangelical Lutheran Church in Namibia). Kirkon ensimmäinen piispa Ambomaalla (1960-1978) oli Leonard Auala. Hänen pitkäaikainen seuraajansa (1978-2000) oli Kleopas Dumeni, josta tuli uuden yhdistyneen kirkon johtava piispa vuonna 1996. 2000-luvulla kirkon piispoina ovat palvelleet Apollos Kaulinge, Tomas Shivute ja Johannes Chiwembe Sindano.
Namibian itsenäisyystaistelun aikana kirkolla oli keskeinen rooli taistelussa Etelä-Afrikan miehitystä ja apartheid-järjestelmää vastaan. Erityisesti piispa Dumeni joutui johtamaan kirkkoa ja vastarintaa vaikeissa oloissa lähellä Angolan rajaa, jossa vapautusliike SWAPO ja Etelä-Afrikan armeija taistelivat.
Namibiassa luterilaisten kirkkojen historia liittyy kiinteästi lähetysseurojen työhön. Namibian kolme luterilaista kirkkoa perustivat
vuonna 2007 kirkkojen neuvoston, jonka toiminnan tavoitteena on yhdistää kirkot. ELCINin lisäksi neuvostoon kuuluvat Namibian tasavallan evankelisluterilainen kirkko (engl. Evangelical Lutheran Church in the Republic of Namibia, ELCRN) ja Saksankielinen Namibian evankelisluterilainen kirkko (GELC).

Organisaatio

Namibian evankelisluterilaisessa kirkossa on 123 seurakuntaa, jotka jakautuvat kahteen hiippakuntaan. Kirkon palveluksessa toimii 143 pastoria, 91 diakonia ja kolme evankelistaa. Kirkon johtavana ja itäisen hiippakunnan piispana on toiminut Tomas Shivute ja läntisessä hiippakunnassa piispa Johannes Sindano. 16. joulukuuta 2010 kirkolle valittiin kaksi uutta piispaa, jotka korvaavat eläkkeelle jäävät piispat. Piispoiksi valitut ovat teologian tohtori, pastori Shekutamba V.V. Nambala, josta tulee itäisen hiippakunnan ja kirkkokunnan johtava piispa sekä läntisen hiippakunnan piispaksi teologian maisteri, pastori Josafat Shanghala. Kirkon päämaja sijaitsee Oniipassa Ondangwassa.

Kirkon toiminta

Seurakuntatyön lisäksi kirkon toimintaan kuuluvat kirjakustantamo, kuntoutuskeskus, museo, kaksi yläasteen koulua sekä seminaari diakoneille ja maallikkosaarnaajille. Kirkko vastaa myös kahden sairaalan, terveyskeskusten ja terveysohjelmien toiminnasta 5 000 terveydenhuollon ammattilaisen voimin.
Onkiainen

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,7 metriä mpy.
Turbo (Prätkähiiret)

Hahmo

Turbo on Prätkähiirten vastuuntuntoinen johtaja. Hän on vaaleanruskeaturkkinen hiiri punaisine silmineen. Turbolla on kaksi veljestä, Vinski ja Moto,. Turbo on kolmikon älykkäin ja rauhallisin. Hänellä on yksi heikkous huolimatta siitä, miten urheilullinen ja taitava taistelija onkaan, hän nimittäin on lähes sokea. Turbo menetti näkönsä taistellessaan Marsin vapaudesta plutolaisia vastaan. Ennen kuin hiiret pakenivat laboratoriosta, Nuikki ei ehtinyt asentaa Turbon silmiä oikealle taajuudelle ja sen vuoksi hän joutuu käyttämään kaverinsa Rontin antamia laseja, jotta näkisi paremmin. Turbo on suoriutunut tehtävissään niin hyvin, että hänet ylennettiin yhden tähden kenraaliksi.

Tausta ja sukulaiset

Vinskin tavoin Turbon tausta on aivan pimennossa. Hänen suvustaan ei ole mainittu mitään lukuun ottamatta muutamia mainintoja hänen äidistään. Rontti perusti vapaustaistelijoiden organisaation ja toimi mentorina erityisesti Turbolle, Motolle ja Vinskille, joista hän kehitti loistavia taistelijoita. Turbolla on tyttöystävä, Minni, josta tuli vapaustaistelijoiden kenraali sen jälkeen kun Turbo, Moto ja Vinski olivat lähteneet Marsista.

Turbon prätkä

Turbo omistaa mustan Harley-Davidson Softail tyylisen prätkän, jossa on laseraseita, rakettimoottorit, hinausköysi ja tekoäly. Vuoden 2006 sarjassa Turbon prätkä koki suurimman muutoksen. Se kuitenkin muistuttaa entistä enemmän Softail-mallia. Myös väritys sai vanhan mustan sijaan uuden vihreän värityksen.
David Jansson

David Jansson (7. syyskuuta 1821 Kustavi – 12. kesäkuuta 1883 Kustavi) oli laivanvarustaja, joka toimi esikuvana Volter Kilven teoksen Alastalon salissa päähenkilölle. Myös hänen poikansa merenkulkuneuvos Antti Wihuri oli huomattava laivanvarustaja.
Kustavin Grönvikin eli Viherlahden kylän Ääritalossa syntyneen Janssonin vanhemmat olivat Juho Juhonpoika ja Stina Juhontytär. 1840-luvulla Jansson siirtyi Kustavin Lypyrtin eli Lypertön Alastalon isännäksi, mentyään naimisiin talon leskiemännän Liisa Juhontyttären kanssa, jolla oli kaksi lasta. Toinen heistä oli David Ericsson, kirjailija Volter Kilven isä. Alastalon isäntänä Jansson harjoitti kaupankäyntiä ja meriliikennettä ja hänen johdollaan toteutettiin useita laivahankkeita. Hän oli pääosakas 1858 Lokalahden Ruissaarella rakennetussa Lokala-nimisessä prikissä, samoin kuin Kustavin Kaitaisilla 1866 valmistuneessa Kaitais-nimisessä parkkilaivassa. Molempien kapteenina toimi Janssonin poikapuoli David Ericsson. Kaitaisen rakentamisen arvioidaan maksaneen noin 57 000 hopeamarkkaa ja tuottaneen osakkailleen 15 000 markkaa vuodessa 1867–1874, ennen rahtien vähenemistä. Jansson oli mukana myös useissa muissa laivahankkeissa.
Puolisonsa Liisa Juhontyttären kuoltua 1878 Jansson kihlautui Josefina Österbergin kanssa 1882, mutta kuoli kesäkuussa 1883 ennen kuin pariskunta ehti avioitua. Heidän poikansa Anton David (Antti) Wihuri syntyi saman vuoden lokakuussa.
Virgen de Covadonga (1859)

Valmistus

Alus tilattiin kuninkaallisella määräyksellä 10. kesäkuuta 1857 Arsenal de la Carracalta Cádizista, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1858. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1859 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1858. Aluksen valmistuskustannukset olivat viisi miljoonaa realia.
Rainha Dona Amélia (1899)

Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1899.

Palvelus

Portugalin julistauduttua tasavallaksi 5. lokakuuta 1910 alus nimettiin uudelleen RNP Républicaksi. Alus haaksirikkoutui elokuussa 1915.
Taulukkolaskentaohjelma

Taulukkolaskentaohjelma on tietokoneohjelma, joka on tarkoitettu numeerisen datan käsittelyyn. Ennen Applen ja PC:iden yleistymistä piti suuret numeeriset laskutoimitukset suorittaa keskustietokoneiden päätteillä, mikäli teknisten taskulaskinten suorituskyky ei riittänyt. Mikrotietokoneiden yleistymisen myötä teknisten laskinten rajoituksia voitiin korvata ohjelmoimalla itse BASIC:lla tarvittavat laskukaavat. Mikrotietokoneenkin muisti oli suuri verrattuna saman aikakauden teknisiin taskulaskimiin. Yleistyttyään teknisiä taskulaskimia alettiin kutsua niiden sisältämien runsaiden valmiiden funktioiden vuoksi funktiolaskimiksi, joiden käyttöä peruskouluissa, lukioissa ja ammattillisissa oppilaitoksissa alettiin sallia.
Taulukkolaskentaohjelmien, kuten VisiCalcin, MultiPlanin ja Lotus 1-2-3:n yleistyminen poisti tarpeen oppia BASIC:ia tai Pascalia ohjelmointikielenä laajojen laskutoimitusten suorittamiseksi itse. Ensimmäinen mikrotietokoneelle tehty taulukkolaskentaohjelma oli VisiCalc. Sen jälkeen suosiota saavuttivat MultiPlan ja Lotus 1-2-3, josta kehittyi myöhemmin Symphony-toimisto-ohjelmakokonaisuus ja lopulta Lotus -toimisto-ohjelmisto.
Kaikki data on tallennettu kaksiulotteisen taulukon soluihin. Niihin voi numeroarvojen lisäksi ohjelmoida laskukaavoja. Taulukko voi sisältää useita päällekkäisiä arkkeja, ja yksi kaava voi sisältää viittauksia monen arkin soluihin. Lisäksi taulukkolaskentaan liittyy usein kehittyneitä makrokieliä, jotka sallivat monimutkaisten laskuoperaatioiden toteuttamisen.
Solujen arvoista voi muodostaa myös kuvaajia: pylväikköjä, piirakoita jne.
Kun Microsoft kehitti Windows-käyttöjärjestelmää sen taulukkolaskentaohjelmasta, Microsoft Excelistä, tuli erittäin suosittu. Excelin tiedostoja voidaan käyttää myös monissa muissa taulukkolaskentaohjelmissa.
Muita suosittuja taulukkolaskentaohjelmia ovat OpenOffice.org:n Calc ja Linuxin Gnome-työpöytäkäyttöliittymän Gnumeric sekä KDE-liittymän K-Office. StarOfficen Calc kuuluu OpenOfficen kehityslinjan varhaisvaiheisiin.

Funktiot

Erilaisia funktioita: Summa, erotus, tulo, pii, jakolasku ja keskiarvo. Calc taulukkolaskennassa vuonna 2012 oli n. 200-300 funktiota joten ne on myös ryhmitelty käytön helpottamiseksi. Makrojen avulla voi rakennella sivulle painikkeita ja ohjelmoida niille tiettyjä toimintoja joka voi esimerkiksi sisältää tietynlaisen leikepöydän käytön kuten, kopioi solualue A5:C8, siirrä se alueelle A4:C7 ja tuhoa solualueen A8-C8 sisältö.
Alan Wake’s American Nightmare

Pelaaminen

Alan Wake’s American Nightmare käyttää samaa mekaniikkaa, joka löytyy alkuperäisestä Alan Wakesta: Alanilla on taskulamppu, jolla täytyy osoittaa vihollisia ennen heidän ampumistaan. American Nightmare on enemmän taisteluun keskittynyt peli. Pelaajalla enemmän ammuksia ja monipuolisempia aseita, kuten konekivääri, naulapyssy, varsijousi ja flashbang-kranaatteja. Jotkut aseet pitää löytää laatikoista ennen kuin ne saa käyttöönsä. Laatikot saa auki vain jos on löytänyt tietyn määrän käsikirjoitussivuja. Kerättävät sivut olivat myös esillä alkuperäisesessä Alan Wake -pelissä, vaikka ne olivat vain lisämausteena tarinaan.
Peli sisältää myös Arcade-tilan, jossa Alan joutuu taistelemaan vihollisia vastaan, jotka tulevat vaikeutuvissa sarjoissa. Uusia Arcade-karttoja saa lisää sitä mukaa kun on läpäissyt edellisen Arcade-tason. Käytettävissä olevat aseet riippuvat siitä kuinka paljon pelaaja on löytänyt sivuja tarinamoodista.

Ääniraita

Petri Alanko toimi pelin säveltäjänä edellisen pelin tavoin. Pelin lisensoitu musiikki sisältää muun muassa Kasabianin ”Club Foot” -kappaleen, jolla on keskeinen rooli pelin kerronnan kannalta. Edelliseenkin peliin kappaleita tehnyt suomalainen Poets of the Fall tekee paluun American Nightmareen. Yhtye teki kaksi uutta kappaletta peliä varten: psykedeelisen ”The Happy Songin” ja rocktyylisen ”Balance Slays the Demon” -kappaleen Old Gods of Asgard -nimen alla.

Jatko-osa

Remedy Enterntainment on ilmoittanut, että American Nightmare ei ole viimeinen Alan Wake -peli ja että jatko-osa on kehityksessä.
Heinilampi (Parkano)

Maantietoa

Lammen pituus on 400 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kovesjoen varrella Paattankankaan ja Paattanlammen pohjoispuolella. Järven eteläpää on suota, mutta muuta rannat ovat kangasmetsää. Siihen laskee kolme suo-ojaa ja sen laskuoja lähtee koilliskulmasta ja yhtyy 200 metrin jälkeen Kovesjoen rantasuon ojiin. Lampi on matala ja se on alkanut soistua rannoiltaan. Rantaviivan pituus on 950 metriä. Rannat ovat rakentamattomia. Lammen länsirantaa seuraa tie, jolle pääsee Häädetjärvelle johtavalta tieltä.

Historiaa

Vanhan 1800-luvun pitäjänkartan mukaan lampea kutsuttiin "Ylinen Paatanlammeksi" erotukseksi "Alanen Paatanlammeksi", joka on nykyinen Paattanlampi. Joissakin kartoissa esiintyvä "Paalalnlampi" lienee kirjoitusvirhe. Pitäjänkartassa on lammelle piirretty erityinen lahti, joka sijaitsee lammen pohjoispäässä. Sitä ei nykykartassa enää näy ja syy voi olla ojituksessa tapahtunut vedenpinnan aleneminen.
James Ensor

James Ensor (13. huhtikuuta 1860 – 19. marraskuuta 1949) oli belgialainen taidemaalari ja taidegraafikko, jolla oli merkittävä vaikutus ekspressionismiin ja surrealismiin. Hän asui melkein koko elämänsä Ostendessa. Hän kuului taiteilijaryhmään Les XX.

Elämä

Ensorin isä oli englantilaista syntyperää, ja hänen äitinsä oli flaamilainen. Köyhänä oppilaana hän joutui jättämään koulun viisitoistavuotiaana ja opiskelemaan taidetta kahden paikallisen taiteilijan opissa. Vuodet 1877–1880 hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux-Artsissa, jossa hänen opiskelutoverinaan oli Fernand Khnopff. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä 1881.
Vaikka Ensorin nuoruuden työt, kuten Venäläistä musiikkia (1881) ja Juopottelijat (1883), kuvaavat realistisia tapahtumia synkkään tyyliin, hänen palettinsa kirkastui sittemmin ja hän suosi eriskummallisia aiheita. Sellaiset maalaukset kuin Järkyttävät naamiot (1883) ja Luurangot tappelevat hirtetystä miehestä (1891) sisältävät hahmoja irvokkaissa naamioissa, jotka olivat saaneet herätteen hänen äitinsä lahjatavaramyymälästä Ostendin jokavuotisilla karnevaaleilla. Vuosina 1880–1917 hänellä oli ateljee vanhempiensa talon ullakolla.
Naamioteemaa Ensor käytti usein. Hänen katsotaan ilmaisseen niillä luonteenpiirteitä ja tunnetiloja. Hän käytti niitä enemminkin paljastamis- kuin peittämistarkoituksessa. Myös hänen omassakuvassaan leijailevat maskit. Ensorin ekspressiivisyys, painajaismaisillaankin groteskeine hahmoineen oli kirkasväristä ja hyvin maalauksellista.
1800-luvun lopulla hänen töistään suurinta osaa syytettiin pahennusta herättäväksi, etenkin maalausta Kristus saapuu Brysseliin (1888), mutta hän asetti töitään edelleen näytteille, ja vähitellen hän alkoi saada hyväksyntää ja arvostusta. Vuonna 1920 hänellä oli suuria näyttelyjä, 1929 belgialainen säveltäjä Flor Alpaerts sävelsi James Ensor -sarjan, ja kuningas Albert nimitti Ensorin paroniksi. 1900-luvun ensivuosikymmenellä hänen tuotantonsa kuitenkin väheni, ja kriitikot ovat yleisesti pitäneet Ensorin 50 viimeistä vuotta pitkänä alamäkenä.
James Ensoria pidetään 1800-luvun taiteen uudistajana, ja hänen katsotaan antaneen vaikutteita Kleelle, Emil Noldelle, ja muille 1900-luvun ekspressionistisille ja surrealistisille taiteilijoille.
Hänen teoksiaan on runsaasti Brysselissä Belgian kuninkaallisen taidemuseon Nykytaiteen museossa, ja niitä on näytteillä Kuninkaallisessa taidemuseossa Antwerpenissa. Kokoelma hänen kirjeitään on Brysselissä Kuninkaallisen taidemuseon nykytaiteen arkistossa.
Europarlamenttivaalit 2009

Vaaliteemat

Europarlamentin PR-materiaaleissa sanottiin, että äänestäjän valitsema meppi joutuisi pohtimaan kysymyksiä kuten ”Kuinka sinä yhdistäisit perheen ja työn? Kuinka avoimia rajojemme pitäisi olla? Millaista energiaa sinä haluat? Pitäisikö rahoitusmarkkinoita säännellä tiukemmin?”
Europarlamentin perinteisesti yhdentymismieliset sosialistit olivat vaalien alla huolissaan siitä, että kolmannes Ranskan sosialistiehdokkaista vastusti Euroopan perustuslakia. Vastustajat olivat lisäksi ehdokaslistansa kärkipäässä. Europarlamentaarikko Jo Leinenin mukaan varsinkaan sosialisteilla ei olisi varaa euroskeptisismiin tai eurovastaisuuteen. 
Liberaalit nostivat kampanjansa keskiöön kansalaisvapaudet. Talouskriisiin liittyen he korostivat kampanjansa avajaisissa vapaata markkinataloutta.  Sosialistit puolestaan halusivat maailmanlaajuisen finanssijärjestelmän reformin, jotta talouskriisi ei uusiutuisi.
Juha Tuohimaa

Juha Tuohimaa (s. 5. kesäkuuta 1956) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Tuohimaa nousi kansalliseen kärkeen Oulun Kärppien liigamiehistön saavuttaessa pronssia ja kultaa 1980-luvun alussa. Kari Jalosen kentällisen puolustajana Juha Tuohimaa pääsi myös pelaamaan arvokisoissa.
Uuteen kukoistukseen Tuohimaan ura nousi vielä 1980-luvun lopussa miehen siirtyessä yhdessä Jari Lindgrenin kanssa Ruotsin Elitserienistä kuopiolaiseen KalPan liigajoukkueeseen, jossa Tuohimaa myös päätti aktiiviuransa kauteen 1992–1993. Kuopion vuosinaan (1988–1993) Tuohimaa kirjautti SM-liigan runkosarjassa puolustajalle kunnioitettavat 173 (65+108) tehopistettä pelaamissaan 223:ssa ottelussa. Kaudella 1989–1990 Tuohimaa valittiin myös SM-liigan kakkostähdistöön ja Kuopion ajan huipentumana Tuohimaan kaulaan ripustettiin muun joukkueen mukana hopeinen mitali kauden 1990–1991 päätteeksi.
Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 Tuohimaa oli Suomen olympiajoukkueen varamiehenä.
Joaquín Alonso

Ura

Hän edusti koko 15-vuotisen ammattilaisuransa Sporting Gijónia ja pelasi siellä yhteensä 479 pääsarjaottelua, tehden niissä 65 maalia. Hän päätti pelaajauransa 36-vuotiaana.

Maajoukkue

Joaquín oli mukana vuoden 1982 jalkapallon MM-kisoissa, jotka pelattiin Espanjassa. Hän pelasi yhteensä 18 maaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Lamminlammi (Ylöjärvi, Parkkuu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,8 metriä mpy.
Turun konservatorio

Turun konservatorio (ruots. Åbo konservatorium) on yksi Suomen viidestätoista konservatoriosta. Turun konservatorio on musiikin ammatillista koulutusta sekä harrastepainotteista ja ammattiin tähtäävää tavoitteellista musiikin perusopetusta antava taideoppilaitos.
Konservatorion rehtorina toimii Juha Järvinen.

Musiikki

Musiikinopetuksen peruslähtökohtana on klassinen traditio. Opetusta annetaan kaikissa soittimissa huomioiden kunkin instrumentin tyylilliset ominaispiirteet. Sivuaineilla ja oheiskursseilla luodaan laaja tarjonta sävellyksestä, improvisoinnista, vapaasta säestyksestä sekä eri musiikkikulttuureista ja tyylilajeista, muun muassa kansanmusiikista sekä pop- ja jazzmusiikista. Musiikkiteknologia ja tietotekniikka ovat keskeisessä asemassa kaikilla koulutusasteilla.

Tanssi

Turun konservatorion tanssikoulutuksen pääsuuntaukset ovat nykytanssi sekä jazz- ja populaaritanssi. Koulutus kehittää laaja-alaisesti tanssijan työn eri osa-alueita: tanssiteknisiä taitoja, luovuutta, esiintymis- ja ilmaisutaitoja sekä tanssitietoutta, yhteistyö- ja produktiotuotannollisia taitoja. Musiikin ja tanssin koulutus samassa taideoppilaitoksessa luo synergiaetuja ja monipuolistaa opiskelijoiden opintomahdollisuuksia. Tanssinopetus loppui keväällä 2015.

Toimitilat, oppilaat ja opettajat

Konservatorion toimitilat sijaitsevat Aurajoen rannalla vanhan köysitehtaan ja telakkahallin vuonna 1994 uudistetuissa ajanmukaisissa tiloissa. Rakennuksen uudistustyö on saanut mm. Vuoden teräsrakenne -palkinnon 1994. Opetus- ja harjoitteluluokkien lisäksi käytössä ovat 395-paikkainen Sigyn-sali, 120-paikkainen Crichton-sali sekä auditorio. Opiskelijoita konservatoriossa on lähes tuhat, joista ammattiin opiskelevien osuus on 80. Opettajia Turun konservatoriossa on kaikkiaan noin 120. Konservatorion toimintaa ylläpitää Turun konservatorion kannatusyhdistys – Garantiföreningen för Åbo Konservatorium ry.
Lee Hepner

Lee Alfred Hepner (24. marraskuuta 1920 Edmonton – 24. heinäkuuta 1986 Vancouver) oli kanadalainen kapellimestari. Hän sai filosofian tohtorin arvon New Yorkin yliopistosta väitöskirjallaan An analytical study of selected Canadian orchestral compositions of the mid-20th century, jossa tarkasteltiin Harry Freedmanin, Harry Somersin ja John Weinzweigin teoskia. 
Hepner oli Edmontonin sinfoniaorkesterin ensimmäinen kapellimestaria vuosina 1952–1960.  Hänen vaimonsa on kuoronjohtaja Patricia Rolston ja hänen poikansa on jazzsaksofonisti Darcy Hepner.