google/wiki40b huggingface dataset:
Potsdaminvinttikoira

Potsdaminvinttikoira on sukupuuttoon kuollut italialainen koirarotu.

Ulkomuoto

Potsdaminvinttikoira oli keskikokoinen, piirteiltään elegantti ja siro. Sen karvapeite oli lyhyt ja sileä. Väritys oli joko fawn, pronssi, sininen, hopeanharmaa tai musta. Säkäkorkeus oli n. 51 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu oli ihanteellinen seura- ja perhekoira.

Alkuperä

Rotu oli sukua kotimaansa toiselle vinttikoirarodulle italianvinttikoiralle, ja toisin kuin kookkaammat vinttikoirat, se jalostettiin jo alun perin yksinomaan seurakoiraksi. Fredrik II Suuri kasvatti sitä palatsissaan Potsdamissa, mistä virheelliseen alkuperään viittaava nimi on lähtöisin. Hän oli potsdaminvinttikoirien innokas harrastaja ja hänen koirillaan oli mm. omat ruokalautaset. Hän piti rotua yksinoikeudella palatsissaan eikä antanut viedä sitä sen ulkopuolelle.
Kaksi Frederik Suuren potsdaminvinttikoiraa pelasti kerran hänen henkensä. Kävi ilmi, että kaakao jota hän tarjosi ensin kahdelle suosikkikoiralleen oli myrkytettyä, ja koska koirat kuolivat pian sen juotuaan hän ei itse erehtynyt juomaan sitä. Pian selvisi että itävaltalaiset olivat lahjoneet hänen kokkinsa salamurhaamaan hänet.
Frederikin kuoleman jälkeen kreivitär Marie Münster hankki itselleen kaksi jäljellä ollutta yksilöä. Hänen kasvatustyönsä ansiosta rotu levisi hetkeksi jopa Englantiin ja Irlantiin. Viimeiset tunnetut yksilöt elivät 1900-luvun alkupuolella, mutta Toinen maailmansota tappoi nekin sukupuuttoon.
Jalkaväen tarkastaja

Muuta

Jalkaväen tarkastaja myöntää vuosittain Jalkaväen säätiön mitalin.
Hei, me lennetään!

Juoni

Entinen taistelulentäjä Ted Striker (Robert Hays) traumatisoitui tuntemattomassa sodassa, minkä seurauksena hän on alkanut pelätä lentämistä. Traumansa vuoksi hän ei pysty pitämään työpaikkojaan, ja näin ollen myös hänen lentoemäntänä työskentelevä sodanaikainen tyttöystävänsä Elaine Dickinson (Julie Hagerty) jättää hänet. Voittaakseen Elainen takaisin Striker päihittää pelkonsa ja ostaa lipun Los Angelesista Chicagoon menevälle lennolle, jolla Elaine on työvuorossa. Lennon aikana Elaine kuitenkin torjuu miehen ehdotukset palata takaisin yhteen.
Kun päivällinen on tarjoiltu, useat matkustajat sairastuvat, ja yksi matkustajista, tri Barry Rumack (Leslie Nielsen), käsittää, että kaikki kalaa syöneet matkustajat ovat saaneet ruokamyrkytyksen. Lentoemännät huomaavat, että koneen miehistö, mukaan lukien lentäjä Clarence Oveur (Peter Graves) ja perämies Roger Murdock (Kareem Abdul-Jabbar), ovat saaneet myös ruokamyrkytyksen, eikä koneessa ole jäljellä yhtään lentotaitoista ihmistä. Elaine ottaa yhteyttä Chicagon lennonjohtotorniin saadakseen apua, ja tornin työnjohtaja Steve McCroskey (Lloyd Bridges) ohjeistaa häntä aktivoimaan koneen autopilotin. Kyseessä on suuri puhallettava Otto-niminen nukke, joka voi viedä heidät Chicagoon, muttei laskeutua. Tri Rumack taivuttelee Strikerin lentämään konetta, mutta tämä tuntee paineen liian kovaksi ja konetyypin itselleen liian tuntemattomaksi.
McCroskey tietää, että hänen on saatava joku muu ohjaamaan kone alas puhelimitse, ja kutsuu paikalle Rex Kramerin (Robert Stack). Striker ja Kramer taistelivat sodassa yhdessä, joten heidän on ensin voitettava yhteiset negatiiviset kokemuksensa.  Koneen lähestyessä Chicagoa Striker alkaa hermostua yhä enemmän ja pystyy laskeutumaan vasta tri Rumackin kannustuspuheen jälkeen. Kramerin tarjotessa taustalla loputonta ohjevirtaa Striker saa pelkonsa voitettua ja onnistuu laskeutumaan turvallisesti. Vain muutama matkustaja saa vähäisiä vammoja, ja laskutelineetkin säästyvät suurilta vaurioilta. Strikerin rohkeus elvyttää Elainen rakkauden, ja pari suutelee toisiaan Oton painellessa samalla koneella takaisin yläilmoihin puhallettuaan itselleen ensin naiskumppanin.
Purmojärven kahakka

Purmojärven kahakka käytiin isovihan aikana 21. maaliskuuta 1715 Purmojärven Ruosteenojalla venäläisten kasakoden ja suomalaisten Kortesjärveltä ja Evijärveltä kotoisin olleiden talonpoikaississien välillä. Suomasiten pakosaunan luona käydyssä kahakassa kaatui kaksi suomalaista talonpoikaa ja yksi kasakoiden vangiksi jäänyt talonpoika poltettiin ladon mukana Eikkulanniemessä.
Kasakat surmasivat Kortesjärvellä ja Evijärvellä piilopirteille paenneita sivilejä ja he veivät myös aikuisia ja lapsia vankeina mukanaan Venäjälle.
Purmojärven kahakan muistomerkki paljastettin Ruosteenojalle 23. syyskuuta 1959.
Kielin rauha

Kielin rauha solmittiin 14. tammikuuta 1814 Tanskan ja Ruotsin välillä. Rauhansopimuksessa Norja jäi Ruotsin etupiiriin ja Tanskalle luvattiin hyvitykseksi Ruotsin Pommeri.

Tausta

Elokuussa 1807 Britannia halusi varmistaa siihen asti kuusi vuotta puolueettomana olleen Tanskan laivaston omalle puolelleen ja hyökkäsi Tanskaan. Britit piirittivät Kööpenhaminan ja valtasivat lähes koko Tanskan laivaston itselleen. Sen seurauksena Tanska liittyi Napoleonin puolelle ja julisti sodan Ruotsille 1808. Sota raunioitti Tanskan talouden ja vuonna 1813 valtio meni konkurssiin. Britannia eristi Norjan ja Tanskan laivastoylivoimallaan. Saarto merkitsi Tanskassa ja Norjassa talouskriisejä ja pulaa, Norjassa koettiin suoranainen nälänhätä. Vuonna 1813 Napoleon koki tappiot Venäjällä ja Leipzigissa ja joulukuussa kruununprinssi Kaarle Juhana hyökkäsi mannermaalta käsin Tanskaan. Diplomaattinen paine Kööpenhaminassa kasvoi ja Tanskan kuningas Fredrik VI antautui ylivoiman edessä 6. tammikuuta 1814. Talvella 1813–1814 Skagerrakiin oli muodostunut myös valtava jäämassa joka eristi Norjan entistä pahemmin Tanskasta.

Rauhansopimus

Kahdeksan päivää myöhemmin, 14. tammikuuta, solmittiin rauhansopimukset Tanskan ja Ruotsin, Tanskan ja Englannin sekä vähän myöhemmin myös Tanskan ja Preussin sekä Tanskan ja Venäjän välillä.
Itse rauhansopimuksessa Tanska luovutti Norjan Ruotsin etupiiriin ja liittyi Napoleonin vastaiseen liittokuntaan. Hyvitykseksi Tanskan piti saada Ruotsin Pommeri. Sopimus solmittiin 14. tammikuuta ja ratifioitiin 31. tammikuuta Tukholmassa ja 7. helmikuuta Kööpenhaminassa. Sopimus merkitsi Norjan irtautumista Tanskasta 434 vuoden yhteiselon jälkeen. Sopimuksessa todettiin myös, että Norja liittyisi itsenäisenä valtiona unioniin Ruotsin kanssa. Sitä ennen maa oli ollut Tanskan osa. Sopimus erotti Islannin, Färsaaret ja Grönlannin Norjasta.

Rauhansopimuksen jälkeiset tapahtumat

Ruotsin kuningas Kaarle XIII julisti 8. helmikuuta 1814 norjalaisille, että he muodostaisivat itsenäisen valtakunnan, jossa olisi vapaa mielipiteenmuodostus, kansallinen edustus sekä verotusoikeus. Historioitsijat pitävät julistuksen arkkitehtina kruununprinssi Kaarle Juhanaa. Fredrik VI nimitti Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrikin Norjan valtionhoitajaksi ja tämä teki parhaansa edistääkseen norjalaisten vastarintaa estääkseen Ruotsin yliotteen ja saadakseen mahdollisesti Norjan tulevaisuudessa takaisin Tanskan yhteyteen. Fredrik VI käynnisti myös mittavat toimet kuljettaakseen viljaa nälänhädän kourissa olevaan Norjaan.
Rauhansopimus ei koskaan toteutunut suunnitellusti. Preussi miehitti Pommerin, ja Norja julistautui ensin itsenäiseksi Kristian Fredrikin johdolla sekä määritteli itselleen oman perustuslain Eidsvollin kansalliskokouksessa. Lyhyen kesäsodan jälkeen Norjan oli kuitenkin taivuttava personaaliunioniin Ruotsin kanssa.
HMS Tirfing (1866)

Palvelus

Heinäkuussa 1867 Tirfing lähti sisaralustensa HMS Tordönin ja HMS John Ericssonin, höyryfregatti HMS Vanadisin ja siipirataskorvetti HMS Thorin sekä Norjan laivaston monitorin KNM Scorpionin kanssa Tukholmasta ammuntoihin saaristoon. Kuningas Oskar II vieraili osastossa 17. heinäkuuta, tarkasti kaikki alukset ja seurasi ammuntoja. Osasto lähti 24. heinäkuuta laivastovierailulle Helsinkiin ja Kronstadtiin vara-amiraali Christian Anders Sundinin johdolla. 20. kesäkuuta 1867 annetun kuninkaallisen määräyksen numero 242 mukaan osaston tuli viipyä Helsingissä viisi ja Kronstadtissa kaksitoista vuorokautta. Osasto saapui 3. elokuuta Kronstadtiin, jossa suurherttua Konstantin teki kahden ja puolen tunnin vierailun osaston aluksilla. Osasto lähti paluumatkalle 17. elokuuta. Vierailu oli monitorien ainoa yhdessä tekemä.
Alus poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922 ja myytiin vuonna 1923 Saksaan romutettavaksi.
Liaoning

Maantiede

Liaoning on Mantšurian (eli Kiinan Koillisen, Mantšuria ei ole ollut suosittu nimitys Qing-dynastian jälkeen) eteläisin osa. Alueen muut maakunnat ovat Heilongjiang ja Jilin. Sen vieressä on Keltaisenmeren Koreanlahti ja etelässä Bohainmeri. Pohjois-Korea on kaakossa, Jilinin maakunta koillisessa, Hebein maakunta lännessä ja Sisä-Mongolia luoteessa.
Pohjois-Korean ja Kiinan Jilin ja Liaoning-maakuntien välillä virtaa Jalujoki. Se laskee Koreanlahteen Dandongin (Liaoning) ja Sinŭijun (Pohjois-Korea) välissä.
Kaupunkeja: Shenyang, Dalian, Jinzhou, Yingkou.
Maantieteellisiä kohtia: Liaodongin niemimaa.

Historia

Liaoning on osa historiallista Mantšuriaa. Shenyang oli mantšuvaltion pääkaupunki vuoteen 1644 saakka, jolloin mantšut valtasivat Pekingin uudeksi pääkaupungikseen ja aloittivat Qing-dynastian.
Shenyangista on löydetty Bei Ling eli pohjoinen hauta, joka on Qing-dynastian perustajan Huang Taijin hautakammio. Lisäksi noin kahdeksan kilometrin päästä Shenyangista on löytynyt Dong Ling, itäinen hauta, johon on haudattuna keisari Shunzhin isoisä.
1900-luvun alussa venäläiset ja japanilaiset aloittivat teollistamisprojekteja maakunnissa. Dalian, toinen Liaoningin suuri kaupunki, oli pitkään Venäjän miehittämä, sillä sen satama pysyi talvet avoimena toisin kuin Vladivostokin.

Kulttuuri

Kulttuurisesti Liaoning kuuluu Mantšurian kulttuuriin, joka on hyvin yhtenäinen.
Paleontologiassa Liaoning tunnetaan varhaiselta liitukaudelta peräisin olevista erikoisista fossiileistaan. Sieltä on löydetty muun muassa varhainen "istukallinen" nisäkäs eomaia.
Ryhmä (sotilasyksikkö)

Historiaa

Ensimmäisen maailmansodan aikana jalkaväki siirtyi ketjutaktiikasta ryhmätaktiikkaan.
Toisen maailmansodan aikana jalkaväkiryhmään kuului jopa 10–12 sotilasta. Ryhmän pääaseena oli pikakivääri (BAR, Bren) tai kevyt konekivääri (MG-34, Browning M1919A6). Muu miehistö oli aseistettu pulttilukkoisin kiväärein, ja toimi lähinnä tukena ja ammustenkantajina ryhmäaseelle. Ryhmänjohtajalla saattoi olla konepistooli. Kaikki aseet saattoivat käyttää eri patruunaa. Sodan edetessä ryhmien konetuliaseiden määrä kasvoi, ja jopa puolet miehistä aseistettiin konepistoolein. Wehrmacht lisäsi ensimmäisenä toisen konekiväärin etenkin panssarijoukkojen jalkaväelle. Neuvostoliiton iskuarmeijoissa ja joissain Saksan joukoissa aseistettiin koko ryhmä konepistoolein, jolloin myös pikakivääri/konekivääri saattoi olla mukana.
Ryhmällä saattoi olla myös konekivääri, mutta se oli tällöin yleensä ryhmälle konekiväärikomppaniasta alistettu. Tämän konekivääriryhmän miehistö oli Suomessa 6 miestä (ampuja, syöttäjä + 4 ammusmiestä).

Nykyään

Rynnäkkökiväärien käyttöönoton jälkeen sotilaan perusaseena ryhmän koko pieneni 6–8 mieheen tulivoiman kasvaessa. Yhdellä miehellä on edelleenkin konekivääri (Suomessa joko 7,62 KvKK 62 tai PKM-konekivääri). Rynnäkköpanssareita ja panssaroitujen miehistönkuljetusajoneuvoja käyttävien joukkojen ryhmän koko pieneni siihen, mikä ajoneuvoon mahtui. Tätä kompensoitiin joissain armeijoissa ottamalla rynnäkkökivääreiden lisäksi ryhmän aseistukseen toinen konekivääri ryhmän ajoneuvon aseistuksen lisäksi, johon kuuluu raskaita aseita kuten raskas konekivääri, tykki ja ohjuksia.

Perustietoja

Ryhmä tai partio on pienin taktinen yksikkö myös aselajeissa, joissa ryhmä toimii tykin tai taisteluajoneuvon käyttäjinä, rakentaa viestiyhteyksiä tai johtaa tulenkäyttöä. Ryhmä voi myös toimia erikoisryhmänä, kuten lääkintäryhmänä. Ryhmän puolustusasemaa kutsutaan pesäkkeeksi. Pesäke muodostuu yksittäisten taistelijaparien tuliasemista ja on osa joukkueensa tukikohtaa. Ryhmää johtaa ryhmänjohtaja. Ryhmän lyhenne Suomen puolustusvoimissa on iso R-kirjain ja ryhmänjohtajan puolestaan RJ, sotilasslangilla ryhmyri.
Jef Raskin

Jef Raskin (9. maaliskuuta 1943 – 26. helmikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen tietokoneen käyttöliittymäasiantuntija. Hänet tunnetaan parhaiten Apple Computerin Macintosh-projektin perustajana 1970-luvun lopulla.

Ura

Ennen siirtymistään Applen työntekijöiden joukkoon Steve Jobs ja Steve Wozniak palkkasivat Raskinin tuottamaan Apple II -koneen BASIC-ohjelmointikielen käyttöopasta. Applella Raskin toimi aluksi testaus- ja dokumentointityössä, jolloin hänellä oli paljon mahdollisuuksia vaikuttaa loppukäyttäjille suunnattujen tuotteiden ulkoasuun ja toiminnan yksityiskohtiin. Raskin piti jopa edistyksellistä Apple II:sta liian vaikeakäyttöisenä ja visioi helppokäyttöisemmän työaseman toteuttamisesta. Vuonna 1979 Raskin palkkasi entisen oppilaansa Bill Atkinsonin tiimiinsä ja aloitti Macintosh-projektin. Hänen visionsa Macintoshista oli lähempänä nykyisiä kämmentietokoneita kuin työpöydälle asetettavia työasemia. 
Vuonna 1981 Steve Jobs siirtyi Lisa-projektista Macintosh-projektin pariin, jolloin Jobsin ja Raskinin välit kiristyivät. Raskin jätti Applen vuonna 1982 ja perusti Information Appliance, Inc. -yhtiön, jonka ensimmäinen tuote oli SwyftCard, laajennuskortilla toimitettava ohjelmistopaketti Apple II:lle. Myöhemmin ohjelmistopaketti julkaistiin omana, kannettavana tietokoneenaan. Raskin myi ohjelman lisenssin Canonille, joka julkaisi vuonna 1987 ohjelmistoon pohjautuvan Canon Cat -tietokoneen.
Raskin on kirjoittanut vuonna 2000 julkaistun kirjan The Humane Interface: New Directions for Designing Interactive Systems, Addison-Wesley, ISBN 0-201-37937-6.

Elämä

Raskin syntyi New York Cityssä ja opiskeli Stony Brookin yliopistossa. Hän sai kandidaatin arvon matematiikassa vuonna 1964 ja filosofiassa vuonna 1965. Raskin valmistui maisteriksi ja väitteli itsensä tohtoriksi aiheenaan graafiset käyttöliittymät tietojenkäsittelytieteen laitoksella Pennsylvanian yliopistossa vuonna 1967. Vuodesta 1970 vuoteen 1974 Raskin toimi Kalifornian yliopiston professorina opettaen taidetta, valokuvausta ja tietojenkäsittelyä.
Vuonna 1982 Raskin avioitui Linda S. Blumin kanssa ja he saivat kolme lasta, nimeltään Aza, Aviva ja Aenea. Joulukuussa 2004 Raskinille diagnosoitiin haimasyöpä ja hän kuoli Pacificassa, Kaliforniassa 61-vuotiaana.
Raskinin käyttöliittymän tutkimuksessa tekemän elämäntyön jatkamiseksi perustettiin yhtiö Humanized, jota johtaa hänen poikansa Aza Raskin.
Tzoúlia Alexandrátou

Garyfalliá ”Tzoúlia” (”Julia”) Alexandrátou (kreik. Γαρυφαλλιά ”Τζούλια” Αλεξανδράτου, s. 24. marraskuuta 1986) on kreikkalainen laulaja, näyttelijä ja pornotähti. Alexandrátou on toiminut mallina lapsesta lähtien. Hän on voittanut Miss Young- ja Miss Greece International -kauneuskilpailut.
Vuonna 2010 julkaistiin Alexandrátoun ja Ian Scottin välinen pornovideo. Alexandrátou väitti ensin, ettei sitä ollut tarkoitettu julkaistavaksi, mutta lopulta myönsi saaneensa rahaa sen tekemisestä. Vuonna 2011 Alexandrátou julkaisi pornovideon, jossa hän harrastaa rajua seksiä kahden mustan miehen kanssa. Hänellä on ennätys yli 200 000 DVD:n myynnistä yhden päivän aikana.
Lapuan keskuskoulu

Lapuan Keskuskoulu on Lapuan kaupungissa sijaitseva peruskoulu, jossa on vuosiluokat 1–6 ja esiopetus. Koulussa on oppilaita hieman yli 400.
Ida Appelberg

Elämä ja ura

Ida Appelbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Lukkarinen ja Amanda Puupponen. Hän aloitti teatteriuransa Joensuussa 1912 ja työskenteli Viipurin Näyttämöllä 1922–1924. Sen jälkeen hän näytteli Kotkan Näyttämöllä.
Appelberg näytteli sivuroolin kreivitär Helenan äitinä elokuvassa Kulkurin valssi vuonna 1941.
Srilankanbulbuli

Levinneisyys

Srilankanbulbulia tavataan kotoperäisenä Sri Lankassa. Vaikka se onkin vielä yleinen sopivissa elinympäristöissä, on se vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Srilankanbulbuli elää metsissä 900–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Pekka ja Pätkä mestarimaalareina

Arviot

Aikalaisarvioissa ei juuri käsitelty itse elokuvaa vaan asioita sen liepeiltä. Ohjaaja-käsikirjoittaja sai vastuun siitä, ettei Pakarisen näyttelijänlahjoja hyödynnetty ilmaisemaan "tavallisen ihmisen epäilyjä maailman menosta ja nykytaiteesta, mistä tällä kertaa on kysymys" (Inkeri Lius, Suomen Sosialidemokraatti). Greta Brotherus (Hufvudstadsbladet) totesi, että Puupää-elokuvat saattoivat vaikuttaa haitallisesti koko suomalaiseen elokuvaan. 
Eräässä myöhemmässä kritiikissä elokuvaa on luonnehdittu tyhjäksi farssiksi, jonka parodiat eivät onnistu, mutta toisaalta myös hassunhauskaksi tyhmyyden ylistykseksi. Toisen kriitikon mukaan komedia kulkee sutjakasti, ja itsekin taitava piirtäjä Lohikoski tekee nykytaiteesta ja taidekriitikoista pilkkaa hyvin antaumuksellisesti ja populistisesti tavalla, jonka perinne on sittemmin jatkunut. Kolmannen mielestä Masa Niemen sananlaskut ja tekonaurut ovat sietämättömiä.

Juoni

Pekka ja Pätkä naamioituvat gorilloiksi ja pelottelevat Justiinan maalle Amalia-tädin luo. Kaksikko huijaa rahaa talonmies Pikkaraiselta voittamalla tämän kädenväännössä, jonka jälkeen he päättävät ostaa shakkilaudan ja selvittää kumpi heistä on parempi "järkimiesten pelissä". Palatessaan kotiin Justiina löytää hämähäkinseittien peittämän kaksikon pelaamassa shakkia. Justiina päättää hankkia Pekalle ja Pätkälle ammatit ja lukee lehdestä ilmoituksen: "Jokainen, joka osaa kirjoittaa, osaa myös piirtää. Oppikaa piirtämään, oppikaa ammatti. Tulette hämmästymään." 
Pekka ja Pätkä aloittavat taidemaalariopinnot. Aluksi mallina on Justiina, joka kuitenkin lopettaa poseeraamisen nähtyään ensimmäiset harjoitelmat. Niinpä Pekka ja Pätkä hankkivat tilalle hemaisevan neiti Kaihonkielon. "Mestarimaalarien" ollessa ulkona metsästämässä uusia aiheita talon kauhukakarat tarttuvat maalaustarvikkeisiin. Kun Pekka ja Pätkä kotiin palattuaan löytävät lasten sotkeman Kaihonkielon muotokuvan, he pitävät sitä niin hyvänä, että päättävät viedä sen Taidehalliin näyttelyyn. Koska taulua ei huolita näyttelyyn, he murtautuvat Taidehalliin yöllä ja ripustavat taulun seinälle. Samaan aikaan rakennuksessa on kuitenkin myös varkaita, jotka anastavat Mona Lisa -maalauksen. Aamulla Pekkaa ja Pätkää luullaan taidevarkaiksi ja heidät pidätetään. 
Pekka ja Pätkä yrittävät paeta vankilasta ja onnistuvatkin toisella kerralla. Myös oikeat tauluvarkaat saavat kuulla vankilapaosta ja kaappaavat Pekan, Pätkän ja Kaihokielon. Pätkän pullopostin avulla poliisit kuitenkin löytävät roistojen piilopaikan. Vapauduttuaan Pekka ja Pätkä saavat kuulla voittaneensa taidenäyttelyn parhaan maalauksen palkinnon. He pitävät kuitenkin koko tapausta lasten ansiona, joten rahat käytetään lasten kerhohuoneen rakentamiseen talonsa kellariin.
Luokitin

Matemaattinen luokitin on kuvaus diskreetistä tai jatkuvasta piirreavaruudesta X diskreettiin nimikejoukkoon Y. Piirreavaruuden X esiintymää kutsutaan näytteeksi ja nimikejoukon Y esiintymiä luokiksi.
Luokitin voi olla kiinteä tai oppiva. Kiinteässä luokittimessa päätöstason parametrit määritetään käsin kun taas oppivassa luokittimessa ne valitaan käyttäen jotakin ohjattua tai ohjaamatonta opetusmenetelmää. Ohjatuissa opetusmenetelmissä hyödynnetään tietoa opetusnäytteiden oikeista luokista.
Tärkeä ominaisuus luokittimille on yleistämiskyky. Yleistämiskyky kuvaa luokittimen kykyä luokitella opetusnäytteisiin kuulumattomat näytteet oikein.
Luokittimia käytetään laajasti eri alojen sovelluksissa kuten lääketieteessä, taloudessa, tietoliikenteessä, konenäössä, puheentunnistuksessa ja tiedonlouhinnassa.
Esimerkki luokittimesta voisi olla internetissä toimiva rahanlainauspalvelu. Palvelu pyytää käyttäjää antamaan tiedot: kuukausipalkka, iäkä, siviilisääty, kotiosoite ja luottotietohistoria. Luokitin päättelee näistä tiedoista voidaanko käyttäjälle myöntää laina tai kuinka suuri laina voidaan myöntää. Järjestelmässä voisi olla kaksi luokkaa: maksukykyinen ja maksukyvytön. Luokittimen opetusdatana voitaisiin käyttää historian aikana kerättyjen maksukykyisten ja luottotappioita tuottaneiden maksukyvyttömien henkilöiden tietoja.
Lubombo

Lubombo on yksi Swazimaan neljästä piiristä. Piirin pinta-ala on 5 947 neliökilometriä ja asukasluku noin 220802 000 (2007). Lubombon hallinnollinen keskus on Siteki.
Piirin maastonmuotoja hallitsee Lebombovuoristo.

Hallinnollinen jako

Lubombon piiri on jaettu 11 inkhundlaan.
Helix (televisiosarja)

Vastaanotto

Sarja on saanut enimmäkseen hyviä arvosteluja. Rotten Tomatoes sivuston arvostelijat antoivat sille arvosanaksi 81 %.
Tehlo

Tehlo on kylä Keski-Suomessa, Uuraisten kunnassa. Tehlolla on aikaisemmin ollut sekä kauppa että koulu. Nykyisin Tehlolla asuu vakituisesti noin 200 ihmistä, ja asutus on nauhamaisesti Höytiän–Uuraisten tien varressa ja Tehlojärven rannassa. Tehlon hajanaisen kyläkunnan läheisyydessä sijaitsee samanniminen järvi, joka kuuluu Kyynämöisten järviryhmään. Sen järviä ovat Kyynämöinen, Pieni-Sääkspää, Sääkspää, Tehlo, Kiijanen, Muikkulampi, Kukkaroinen, Pieni-Kukkaroinen). Näistä Tehlo on suosittu järvi virkistyskalastajien keskuudessa, koska järven kalakanta on runsas.
Varbergin linnoitus

Varbergin linnoitus on Ruotsissa nykyisessä Varbergin kunnassa sijaitseva vanha linnoitus. Kreivi Jacob Nielsen rakennutti sen noin vuosina 1287-1300 Vardbergetille Hallandiin, joka kuului silloin Tanskaan. Linnoitus on kuulunut vuoroin Tanskalle ja Ruotsille, vuodesta 1645 alkaen Ruotsille. Sitä on korjailtu useita kertoja ja nykyinen ulkoasu on suurimmaksi osaksi peräisin 1630- ja 1640-luvuilta. Linnoitus toimi vankilana vuosina 1848-1880. Nykyisin sitä käyttää Hallannin kulttuurihistoriallinen museo.
Ämmälänkylä

Ämmälänkylä on noin 150 asukkaan kylä Seinäjoella noin 10 kilometrin päässä keskustasta. Kylässä on paljon maataloutta, mutta siellä sijaitsee myös muutama yritys. Ämmälänkylässä sijaitsee vanha koulurakennus, joka on remontoitu kylän yhteiseksi kokoontumispaikaksi.
Operaatio Mannerheim

Operaatio Mannerheim on Yleisradion tuottama kuusiosainen reality-sarja. Sarja kertoo Suomen marsalkka -elokuvan tekemisestä, työryhmän kohtaamista vaikeuksista ja vaaratilanteista, sekä siitä, miksi elokuva on ylipäänsä tehty.
Sarja kuvattiin Keniassa ja Suomessa tammi–syyskuussa 2012. Sarja esitettiin kokonaisuudessaan Yle Teemalla joka päivä 30.9.–6.10.2012. Esitykset huipentuivat Suomen marsalkan tv-ensi-iltaan 6.10.2012.  Sarja on julkaistu pysyvästi Yle Areenaan.

Jaksojen kuvaukset

Operaatio Mannerheim: World is strange. 1/6. Suomen Marsalkka-elokuvan syntyä seuraava sarja alkaa. Miksi Erkko Lyytinen tuottaa Mannerheim-elokuvan Keniassa? Miksi Mannerheimia esittää Telley Savalas? Miksi casting-tilaisuus Nairobissa päättyy kaaokseen?
Operaatio Mannerheim: Lost in Africa. 2/6. Suomen Marsalkka-elokuvan kuvaukset pääsevät vihdoin käyntiin, mutta alkuinnostus muuttuu pian epäilykseksi: mitä tästä oikein tulee? Elokuvasta puuttuu mm. ääni, ja käsikirjoituksessakin on vakavia puutteita.
Operaatio Mannerheim: How does it sounds? 3/6. Elokuvatuotanto on ajautunut kriisiin. Tuottaja Lyytinen hakee voimaa Finlandia-hymnistä. Elokuvan onnistuminen riippuu nyt päätähti Telleystä, jonka elämästä paljastuu suuri tragedia.
Operaatio Mannerheim: Muddy hell. 4/6. Kuvausryhmä kohtaa sekä väkivaltaa että Kenian sääolosuhteet Rift Valleyn laaksossa: rankkasateet ovat huuhtoneet tiet mennessään. Koko kansainvälinen yhteistyöprojekti alkaa näyttää suurelta huijaukselta.
Operaatio Mannerheim: This is insane! 5/6. Mannerheimin kirous iskee: budjetti on nelinkertaistunut, ja puolet kohtauksista uhkaa jäädä kuvaamatta. Työryhmän suomalaiset ja kenialaiset osapuolet ajautuvat välirikkoon. Valuuko uhkarohkea yritys hukkaan?
Operaatio Mannerheim: Final last words. 6/6. Elokuvan leikkausvaiheessa paljastuu vielä yllättävä ongelma. Kuvausryhmä palaa Suomeen sekavissa tunnelmissa. Miten suomalaisyleisö ja media reagoivat elokuvaan? Hyväksyvätkö he uuden tulkinnan Mannerheimista?

Traileri

Operaatio Mannerheimin ensimmäiset viisi minuuttia julkaistiin Youtubessa. Myös elokuvan traileri löytyy netistä.