google/wiki40b huggingface dataset:
Noitavainojen syyt

Noitavainojen syistä Euroopassa on esitetty erilaisia teorioita, joista mikään ei ole saavuttanut yleistä hyväksyntää.
Keskeinen kysymys syitä selvitettäessä on se, että noituuden kieltävä lainsäädäntö oli Euroopassa uuden ajan alussa lähes samanlainen kuin jo keskiajalla, mutta noitaoikeudenkäyntien määrä lisääntyi huomattavasti. Tutkija Keith Thomas on esittänyt tämän syyksi kaksi mahdollisuutta: joko halu tuomita noitia kasvoi nopeasti tai sitten mahdollisuutta laajamittaisiin vainoihin ei aikaisemmin ollut. Thomasin mukaan edellinen vaihtoehto on historiallisesti uskottavampi, mutta esimerkiksi tutkija Norman Cohn katsoo, että eurooppalaisten vainojen taustalla oli oikeuslaitoksen uudistuminen eli jälkimmäinen vaihtoehto.
Noitavainojen selitykset ovat karkeasti jakaantuneet kahteen päälinjaan, joista toisessa korostetaan hallinnon, politiikan ja oikeuslaitoksen kehitystä ja toisessa taloudellisia ja sosiaalisia ristiriitoja. Ensimmäisen näkemyksen mukaan Euroopassa vahvistunut keskusvalta tehosti oikeuslaitoksien toimintaa ja tiukensi rikoslakia. Näin ihmisten väliset kiistat tulivat aikaisempaa useammin oikeuslaitosten käsittelyyn samalla kun esivalta ja erityisesti papisto pystyi tehokkaammin kitkemään uskonnollista poikkeavuutta yhteiskunnasta. Sosiaalis-taloudellisissa selityksissä katsotaan, että 1500- ja 1600-luku olivat myös suuren taloudellisen ja yhteiskunnallisen muutoksen aikaa, jolloin sodat, liikakansoitus, katovuodet lisäsivät köyhyyttä samalla kun rahatalouden kehitys ja laajeneva kaupankäynti lisäsi rikkauden määrää. Tämän eriarvoistumisen aiheuttama katkeroituminen purkautui sitten noitaoikeudenkäynneissä.
Uskonpuhdistus johti Euroopassa perinteisen turvallisen maailmankuvan säröilemiseen, mikä osaltaan vaikutti aikakauden epäluuloisuuteen ja paniikkiin. Nachman Ben-Yehudan mukaan tämä voidaan havaita siitä, että vakavimmat vainot toimeenpantiin maissa kuten Saksa, Ranska ja Sveitsi, joissa katolisen kirkon asema oli heikoin, kun taas vakaan katoliset maat kuten Espanja, Italia ja Portugali säästyivät miltei kokonaan noitavainoilta.

Murrayn teoria

Noitavainoille on esitetty myös muita selityksiä. Englantilaisen egyptologin Margaret Murrayn kiistanalaisessa teoksessa The Witch-Cult in Western Europe (1921) esitetään, että noitavainojen kohteena olisivat olleet kristinuskolle uhkaksi koetut pakanalliset kulttimenot ja uskomukset, joita vanhaan uskoon tukeutuneet harjoittivat salaisesti. Murrayn mukaan muun muassa noitasapatti oli värittynyt kuvaus vanhojen uskonlahkojen kulttimenoista ja niissä nähdyt pienet miehet (engl. Little people) olisivat olleet muinaisen kääpiöheimon viimeisiä olemassa olevia edustajia. Samansuuntaisen teorian on esittänyt myös suomalainen Arne Runeberg, jonka mukaan Euroopassa kerettiläisiä vastaan taistellut inkvisitio olisi ennen kaikkea kamppaillut katarismiksi kutsuttua kristinuskon suuntaa vastaan.
Norman Cohen on sittemmin osoittanut Murrayn käyttäneen lähteitä täysin mielivaltaisesti, eikä Murrayn teorioita enää pidetä tutkijoiden piirissä uskottavina.
Sven Andrighetto

Seuraura

Andrighetto on EHC Dübendorfin kasvatti. Hän pelasi suurimman osan junioriurastaan kuitenkin ZSC Lionsissa, jonka U17-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin Andrighetto voitti kaudella 2009–2010 tehoilla 24+31=55. Hän jakoi koko Elite Novizenin syöttöpörssin kolmen muun pelaajan kanssa ja pistepörssin toisen sijan Klotenin Tim Bozonin kanssa edellään vain Pikes Oberthurgaun Patrick Oblast. Andrighetto voitti myös koko kevään 2010 pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 16+8=24. Hän voitti kauden päätteeksi Elite Novizenin mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Andrighetto debytoi miesten peleissä pelattuaan Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssä GCK Lionsin ja EHC Vispin joukkueissa yhteensä 38 runkosarjaottelua tehopistein 11+12=23 sekä 17 playoff-ottelua tehopistein 1+2=3. Hän voitti Vispissä kauden päätteeksi NLB:n mestaruuden.
QMJHL-joukkue Rouyn-Noranda Huskies varasi Andrighetton 11. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012 ja voitti Huskies sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 36+38=74. Andrighetto valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2012–2913 hän voitti Huskiesin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 31+67=98 ja sijoittui liigan pistepörssissä kuudenneksi ja syöttöpörssissä toiseksi edellään vain Prince Edward Island Rocketin Ben Duffy. 
Montréal Canadiens varasi Andrighetton kolmannella kierroksella 86. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän teki jo joulukuussa 2012 kolmivuotisen sopimuksen National League A -joukkue Genève-Servette HC:n kanssa kaudeksi 2014–2015, mutta Andrighetto teki jo varauskesänään heinäkuussa 2013 kolmivuotisen tulokassopimuksen Canadiensin kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 kokonaan AHL-joukkue Hamilton Bulldogsissa tehden 64 runkosarjaottelussa tehot 17+27=44, joilla Andrighetto oli joukkueen toiseksi paras pistemies Martin St. Pierren jälkeen.
Kaudella 2014–2015 Andrighetto debytoi Canadiensin NHL-joukkueessa. Hän teki NHL-debyyttinsä 6. joulukuuta 2014 vieraissa Dallas Starsia vastaan. Andrighetto sai ottelussa jääaikaa 11.35 minuuttia ja hän teki myös NHL-uransa avausmaalin. Andrighetto pelasi kauden aikana NHL:ssä 12 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3.
Kaudella 2016–2017 Andrighetto kaupattiin Colorado Avalancheen vaihdossa norjalaiseen Andreas Martinseniin.
Caddyshack II

Juoni

Kate Hartounian (Lundy) on juutalaisarmenialaisen kiinteistönvälittäjälesken tytär. Saadakseen jännitystä elämäänsä hän ystävystyy Miffy Youngin (Phillips), ylimielisen White Anglo-Saxon Protestant -tytön kanssa, joka yllyttää Katea ja hänen isäänsä liittymään heidän country clubiinsa. Kate ja hänen isänsä Jack (Mason) hakevat jäsenyyttä Bushwood-kerhosta.
Kun klubin jäsenet tapaavat Jackin, he hylkäävät miehen jäsenyyshakemuksen. Syy on Jackin törkeässä käytöksessä ja siinä, että hänellä oli aiemmin suhde Bushwoodin presidentin (Miffyn isän) Chandler Youngin (Stack) vaimon kanssa.
Vastaukseksi Jack, miljonääri kun on, ostaa valtaosan Bushwood-klubista sen omistaneelta Ty Webbiltä ja muuttaa sen huvipuistoksi.
Vaikka Katea nolottaakin isänsä toiminta, on hän silti tälle lojaali. Miffy vaatii Katea muuttamaan sukunimensä Hartounianista Hartiksi. Ymmällään ajatuksesta selkänsä kääntämisestä sukunsa nimelle, Kate kääntääkin selkänsä Miffylle ja muhinoi tämän isän kanssa.

Vastaanotto

Elokuva tuotti yli 11 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Elokuva sai neljä Golden Raspberry -ehdokkuutta ja voitti niistä kaksi. Se oli ehdokkaana Worst Picture and Worst Actor -palkinnon saajaksi (Mason) ja voitti palkinnot Worst Supporting Actor (Aykroyd) ja Worst Original song (”Jack Fresh”).
Caddyshack II:n tunnuslaulun ”Nobody’s Foolin” esitti Kenny Loggins, jonka hittilaulu ”I’m Alright” esitettiin sarjan ensimmäisessä elokuvassa.
Kim Yŏng-il

Kim Yŏng-il (kor. 김영일, hanja: 金英日 tai 金英逸) (s. 2. toukokuuta 1944) oli Korean demokraattisen kansantasavallan pääministeri vuosina 2007–2010. Ennen valintaansa pääministeriksi hän toimi maa- ja meriliikenneministerinä vuosina 1994–2007.
Hän palveli Korean armeijassa vuosina 1960–1969 ja valmistui Rajinin teknillisessä yliopistossa navigointi-upseeriksi.
Vuonna 2010 harvinaisessa parlamentin istunnossa Kimin tilalle pääministeriksi nimitettiin Choe Yong-rim.
Rolf Sorg

Ura

Rolf Sorg kiinnostui suoramyynnistä opiskeluaikoinaan, kun hän halusi tienata hieman ylimääräistä. Muutaman menestyksekkään alalla vietetyn vuoden jälkeen hän päätti keskeyttää koneenrakennusalan opintonsa ja keskittyä täydellisesti liiketoimintaan.
Vuonna 1993, kun hänen työnantajansa teki ennalta arvaamatta konkurssin, Sorg perusti PM-Cosmetics GmbH:n, jonka ensimmäinen toimipaikka oli Saksan Limburgerhofissa. Vuonna 1994 perustettiin emoyhtiö PM-International Luxemburgissa. Vuonna 2009 yrityksen liikevaihto saavutti 100 miljoonan euron rajapyykin, ja vuonna 2016 se oli 460 miljoonaa dollaria.
Francis Bouillon

Ura

Bouillon teki ammattilaisdebyyttinsä kaudella 1996–1997 ECHL-joukkue Wheeling Nailersissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi IHL-joukkue Quebec Rafalesissa ennen kuin siirtyi vapaana pelaajana Montreal Canadiensiin vuonna 1998.
Seuraavien 11 kauden ajan Bouillon pelasi Canadiensin organisaatiossa lukuun ottamatta Nashville Predatorsissa pelattua kautta 2002–2003. Pienestä koostaan huolimatta Bouillonilla ei ole ollut ongelmaa fyysisessä pelissä NHL:ssä. Pierre Houden mukaan Bouillon on yksi NHL:n vahvimmista pelaajista.
30. syyskuuta 2009 Ennen kauden 2009–2010 alkua Bouillon teki yhden vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa pelattuaan ennen sitä try out -sopimuksella harjoitusleirillä. Edellisellä kerralla hän pelasi Nashvillessä vain neljä ottelua 2002. Bouillon jätti kauden aikana väliin vain yhden ottelun. 81 pelaamassaan pelissä hän teki kolme maalia ja yhteensä 11 pistettä. 18. kesäkuuta [[]]2010 Bouillon teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Nashvillen kanssa.
1. heinäkuuta 2012 Bouillon palasi Montrealiin yhden vuoden ja 1,5 miljoonan dollarin sopimuksella. Kauden aikana hän ansaitsi pelaamisellaan yhden vuoden jatkosopimuksen. Kauden 2013–2014 jälkeen Montreal ei tehnyt Bouillonin kanssa sopimusta ja hänestä tuli 1. heinäkuuta vapaa pelaaja. Hän kuitenkin pelaa Montrealin harjoitusleirillä try out -sopimuksella.
John Catani

John Giovanni Battista Catani (25. joulukuuta 1864 Helsinki – 13. toukokuuta 1931 Helsinki) oli sveitsiläistä retoromaanisukua ollut suomalainen ravintoloitsija. Hän toimi Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1909–1910.
John Catanin isoisä oli sokerileipuri Florio Catani, joka saapui Suomeen Göteborgista vuonna 1825. Hän perusti aluksi konditorian Porvooseen ja avasi 1830-luvun alussa liikkeen Helsingin Pohjoisesplanadilla. John Catani peri veljensä kanssa liikkeen isältään Florio Anton Catanilta vuonna 1873 ja rakennutti myöhemmin sen tontille arvokkaan kivitalon. Pohjoisesplanadi 31:ssa sijaitseva rakennus tunnetaan nykyäänkin Catanin talona. Arkkitehti Theodor Höijern suunnitteleman rakennuksen valmistuttua vuonna 1890 Catani avasi siinä loisteliaan kahvilan, joka kilpaili Helsingin kulttuuriväen suosiosta yhdessä Hotelli Kämpin kanssa. Catanin ravintolan kanta-asiakkaisiin kuului muun muassa Eino Leino. Myös Suomen Palloliiton perustava kokous pidettiin kahvilassa vuoden 1907 toukokuussa. Catanin ravintola lopetti toimintansa vuonna 1917 ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman säännöstelyn vuoksi.
John Catani tunnettiin innokkaana urheilumiehenä, joka kuului 1800-luvun loppupuolella Suomen parhaimpiin taitoluistelijoihin. Hän oli Nadja Franckin ja Rudolf Sundgrenin ohella ensimmäinen kansainväliseen taitoluistelukilpailuun osallistunut suomalainen. Catani voitti helmikuussa 1889 Tukholman taitoluistelukilpailuissa kolmannen palkinnon. Vuonna 1907 Catani valittiin Palloliiton ensimmäiseksi rahastonhoitajaksi ja maaliskuussa 1909 sen toiseksi puheenjohtajaksi uudelleenvalinnasta kieltäytyneen Walter Flanderin seuraajaksi. Hän kyllästyi nopeasti liitossa vallinneisiin riitoihin sekä toimintansa arvosteluun ja oli valmis eroamaan jo saman vuoden marraskuussa, mutta suostui kuitenkin jatkamaan maaliskuussa 1910 pidettyyn vuosikokoukseen saakka.
Timo Mäkinen (musiikkitieteilijä)

Timo Juhani Mäkinen (6. kesäkuuta 1919 Sortavalan maalaiskunta – 21. kesäkuuta 2006 Jyväskylä) oli suomalainen musiikkitieteilijä ja pianisti.
Mäkinen opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Ilmari Hannikaisen johdolla sekä musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa; hän suoritti vuonna 1947 filosofian kandidaatin ja 1957 filosofian lisensiaatin tutkinnon ja väitteli vuonna 1964 Piae Cantiones -sävelmien alkuperästä. Hän teki 1940–1960-luvulla opintomatkoja Ruotsiin, Sveitsiin, Saksaan, Tšekkoslovakiaan ja Puolaan. Mäkinen opetti pianonsoittoa Jyväskylän musiikkiopistossa 1953–1955 ja Jyväskylän kasvatustieteellisessä korkeakoulussa 1956–1962 ja toimi musiikin teorian ja historian lehtorina Sibelius-Akatemiassa. Hän tutki musiikkikasvatusta ja musiikkiterapiaa sekä työskenteli musiikkiarvostelijana.
Mäkinen oli Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen professori 1969–1982 ja vararehtori vuonna 1977 sekä 1979–1982. Hän kuului Jyväskylän Kesän perustajiin.
Pianistina hän esitti erityisesti kamarimusiikkia, muun muassa duona Paavo Raution kanssa.
Mäkisen puoliso oli sveitsiläinen lääkäri Yvonne Miette Forel, ja heille syntyi kolme lasta.
Mäkisen muistelmateos Muistojen soittoa ilmestyi 1990.
Maria Mutola

Saavutuksia

Maria Mutola on voittanut kaiken, minkä lajissa voi ylipäätään voittaa. Hänellä on kaikkiaan 10 maailmanmestaruutta, olympiavoitto, Afrikan ja Etelä-Afrikan mestaruuksia, Kansainyhteisön mestaruus sekä Kultaisen liigan kaikkien osakilpailujen voitto vuodelta 2003. Hallimaailmanmestaruuksia hän on voittanut eniten kaikki yleisurheilulajit huomioon ottaen. Mutola oli 237 viikkoa IAAF:n 800 metrin juoksun rankingin kärkipaikalla, kunnes Hasna Benhassi ohitti hänet heinäkuussa 2005. Mutola alitti kahden minuutin rajan kaikkiaan 198 kertaa.
Ruumiinrakenteeltaan Mutola on varsin voimakasrakenteinen. Hän on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 61 kilogrammaa.

Juoksutaktiikka

Mutolalle tyypillistä oli lähdön jälkeen jäädä viimeiseksi ja juosta viimeisessä kaarteessa ulkokautta kakkosrataa pitkin kaikkien ohi.
Keskikosken silta

Keskikosken sillat

Siltapaikka on kohdassa, jossa Kymijoessa on pitkä ja kapea Lemmensaari. Kaksi teräksistä sauvakaarisiltaa valmistuivat silloisten Anjalan ja Sippolan kuntien rajalle vuonna 1954. Niitä kutsuttiin tuolloin Myllykosken silloiksi, mutta siltojen nykyiset nimet ovat Keskikosken silta I ja Keskikosken silta II. Museosilta, silta I eli läntinen silta, on jänneväliltään pidempi. Kolmiaukkoisen sillan keskiaukko on 50,1 metriä ja jänneväli 51 metriä. Sillan hyötyleveys on 10 metriä, kokonaispituutta sillalle tulee 78,5 metriä. Itäisen sillan jännemitta on 37 metriä. Myllykosken sillat suunnitteli professori Herman Ossian Hannelius.
Keskikosken teräsbetonikantiset sillat ovat osa Myllykosken paperitehtaan tehdasympäristöä, joka kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Rakenteesta

Jäykistetyssä sauvakaarisillassa kohdistetaan toispuolisesta kuormasta johtuvat taivutusrasitukset lähes kokonaan jäykistyspalkkiin, joka on sillan kaaren yläpuolella. Taivutusjännitys jakaantuu palkille ja kaarelle niiden jäykkyyksien suhteessa, ja jäykistetyssä sauvakaarisillassa kaari tehdään ohueksi ja siten taipuisaksi. Sillassa on tiheässä kaaresta lähteviä pilareita, jotka tukevat teräksistä jäykistyspalkkia. Jäykistettyjä sauvakaarisiltoja on rakennettu muun muassa paikkoihin, joissa virtauksen takia ei voida rakentaa telineitä uomaan.
Isaac de Rivaz

François Isaac de Rivaz (19. joulukuuta 1752 Pariisi – 30. heinäkuuta 1828 Sion) oli sveitsiläinen keksijä, joka kehitti ja rakensi maailman ensimmäisen polttomoottorin vuonna 1806. Moottorin polttoaineena oli vety- ja happikaasujen sekoitus. Vuotta myöhemmin, 1807, Isaac de Rivaz rakensi moottorinsa liikutettavaksi maailman ensimmäisen polttomoottorikäyttöisen auton. Jo ennen polttomoottorin keksimistä Rivaz oli 1700-luvun lopulla rakentanut onnistuneesti useita höyrykäyttöisiä ajoneuvoja.
Vaikka Rivazin kehittämä moottori olikin maailman ensimmäinen toimiva polttomoottori, se ei menestynyt kaupallisesti, vaan polttomoottorien massatuotanto alkoi vasta sen jälkeen kun ensimmäiset bensiinikäyttöiset polttomoottorit julkistettiin 1800-luvun loppupuolella.
P niin kuin per...

P niin kuin per... (engl. F is for Family) on yhdysvaltalainen, Bill Burrin ja Michael Pricen luoma animoitu tilannekomediasarja, jota on julkaistu Netflixissä 18. joulukuuta 2015 lähtien. Sarjassa pääosia näyttelevät Bill Burr, Laura Dern, Justin Long, Haley Reinhart, Debi Derryberry ja Sam Rockwell.
Sarjaa on esitetty kolmen tuotantokauden verran, ja tammikuussa 2019 ilmoitettiin, että neljäs tuotantokausi on tulossa vuonna 2020.
Samuel Butler (kirjailija)

Samuel Butler (joulukuu 1835 – 18. kesäkuuta 1902) oli brittiläinen kirjailija. Hänen tuotantoonsa vaikuttivat kokemukset Uudessa-Seelannissa. Hänen tunnetuin romaaninsa on utopiaromaaneja satirisoiva Erewhon (1872). Erewhonin maassa koneiden käyttö on kielletty ja järjettömyyden tutkimusta arvostetaan. Butlerin teos oli kriittinen oman aikansa yhteiskuntaa ja uskontoa kohtaan.
Helena ja keijukuningatar

Helena ja keijukuningatar (esp. El sueño de una noche de San Juan) on Àngel de la Cruzin ja Beatriz Ison käsikirjoittama ja Àngel de la Cruzin ohjaama espanjalainen animaatioelokuva vuodelta 2005. Elokuva kestää 85 minuuttia. Elokuvan ikäraja on K-7.

Juoni

Taikamaailman salainen portti aukeaa vain kerran vuodessa, tiettynä iltana. Mutta sen näkee vain, jos uskoo taikuuteen. Portin sisäpuolella odottaa Keijukuningatar, jolle voi esittää yhden toivomuksen.
Helenan isä on vakavasti sairas, joten hän toivoo tietysti, että isä paranee. Matkassa on vain yksi iso mutta: Helena ei usko menninkäisiin, keijuihin, noitiin eikä taikuuksiin. Ainakaan vielä.
Juan Benlloch i Vivó

Juan Bautista Benlloch i Vivó (29. joulukuuta 1864 Valencia, Espanja – 14. helmikuuta 1926 Madrid, Espanja) oli espanjalainen katolisen kirkon kardinaali, joka toimi Urgellin piispana ja Burgosin arkkipiispana. Hänellä oli Urgellin piispana myös asema Andorran ruhtinaskumppanina.

Elämä

Benlloch i Vivó opiskeli ensin piaristien koulussa ja sen jälkeen pappisseminaarissa. Hän suoritti tohtorintutkinnon teologiasta ja kanonisesta oikeudesta. Papiksi hänet vihittiin 25. helmikuuta 1888. Benlloch i Vivó opetti 1888–1899 Valencian seminaarissa. Sen jälkeen hän oli Segoviassa yleisvikaarina.
Paavi Leo XIII nimitti 16. marraskuuta 1901 Benlloch i Vivón Hermópolisin titulaaripiispaksi ja Solsonan apostoliseksi hallintovirkamieheksi. Hänet nimitettiin 6. joulukuuta 1906 Urgellin hiippakunnan piispaksi. Hänestä tuli Urgellin piispana myös toinen Andorran ruhtinaskunnan valtionpäämiehistä eli ruhtinaskumppaneista.
Benlloch i Vivó nimitettiin 7. tammikuuta 1919 Burgosin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Paavi Benedictus XV ylensi 7. maaliskuuta 1921 Benlloch i Vivón kardinaaliksi. Hän olikin seuraavana vuonna mukana konklaavissa, joka valitsi Benedictusin seuraajan. Vuoden 1923 lopulla Benlloch i Vivó edusti Espanjaa latinalaisessa Amerikassa. Hän toimi useissa maissa kuningas Alfonso XIII:n ja paavi Pius XI:n edustajana. Hänen tehtävänsä latinalaisessa Amerikassa oli sekä poliittinen että uskonnollinen.
Pitkä ja raskas matka Amerikassa heikensi kuitenkin Benlloch i Vivón terveyttä, ja hän kuoli Madridissa vuonna 1926.
PK-37

Historia

Aluksi lajeina olivat jalkapallo ja jääpallo. Sotien jälkeen 1946 mukaan tuli myös pesäpallo, jota pelattiin vuoteen 1950 ja jääpalloa vuoteen 1952 asti. Vuonna 1962 ohjelmaan tuli uutena lajina jääkiekko, jota seurassa harrastettiin neljä vuotta, kunnes perustettiin jääkiekon erikoisseura Iisalmen Peli-Karhut. 
Kaudelle 2008 seuran edustusjoukkue nousi Kakkoseen. Joukkueen kulta-ajat sijoittuvat 1990-luvun alkuun, jolloin edustusjoukkue pelasi Ykkösessä ja A-juniorit SM-sarjassa. Pallokerhon B-juniorit nousivat ensimmäistä kertaa SM-sarjaan kaudelle 2013.
Seura solmi yhteistyösopimuksen Kuopion Palloseuran kanssa alkuvuodesta 2010. Kaudella 2010 seurassa pelasi lainalla useita KuPSin liigajoukkueen palaajia. Myös kaudella 2011 PK sai useita vahvistuksia KuPSista. Kauden 2010 avainpelaaja KuPSin Simo Rönkkö siirtyi KuPSista kaudeksi 2011 pysyvästi PK:n pelaajaksi. 
Pallo-Kerho putosi kaudeksi 2015 Kolmoseen oltuaan kaudesta 2008 Kakkosessa.
PK-37 nousi takaisin Kakkoseen kaudeksi 2017, kun se otti pitkän pohdinnan jälkeen sarjapaikan vastaan. Tämän mahdollistivat joukkueen kokeneimpien pelaajien jatkosopimukset.

Juniorit

Seura on saanut mainetta hyvänä junioripelaajien kasvattajana. Nuoret pelaajat siirtyvät isompiin seuroihin siirtyessään opiskelemaan tai työelämään muille paikkakunnille. Useita iisalmelaisia pelaajia on pelannut Veikkausliigassa ja Mestaruussarjassa. Niminä mainittakoon Jarno Soininen, joka pelasi useita kausia Mikkelin Palloilijoissa, ja Marko Huttunen, joka pelasi Kopareissa. Uudemmista pallokerhon kasvateista voi mainita Pyry Kärkkäisen, joka PK:n jälkeen jatkoi uraansa Kuopion Palloseurassa ja HJK:ssa. Vuonna 1996 syntynyt PK:n kasvatti Saku Savolainen edusti myöhemmin KuPS:aa.
Isdera Commendatore

Isdera Commendatore 112i on vuonna 1993 Frankfurtin autonäyttelyssä esitelty saksalainen urheiluautoprototyyppi. Auton suunnittelusta vastasivat entinen Porschen suunnittelija Eberhard Schulz ja hänen kaksi poikaansa. Alkuperäinen tarkoitus oli rakentaa rajoitettu sarja identtisiä autoja, jotka oli tarkoitus myydä halukkaille ostajille noin 450 000 dollarilla, mutta ennen kuin sarjavalmistus saatiin aloitettua, yhtiö ajautui konkurssiin ja pesä myytiin sveitsiläisille velkojille.
1960-luvun lopussa Schulz toimi Mercedeksen palveluksessa ja oli pääsuunnittelijana muun muassa yhtiön C111-projektissa. Projektin piti tuottaa seuraaja legendaariselle SL 300 "Gullwing" mallille, mutta muutamien erilaisten tutkielmien ja uudistusten myötä Meredes lopulta hyllytti koko projektin. Tämä projekti kuitenkin poiki Schulzin oman Isdera projektin, jonka seurauksena ja Mercedeksen tuella vuonna 1984 valmistui katuauto Isdera Imperator 108i, jonka kokonaisvalmistusmäärä oli 30 kappaletta.
Imperator-projektinsa rohkaisemana Schulz halusi viedä Isderan konseptin pykälää korkeammalle tasolle jolloin syntyi Commendatore. Kuten 60-luvun Mercedes-projektissakin Isdera Commendatore ladattiin täyteen uusia ja innovatiivisia teknisiä ratkaisuja, joihin kukaan muu ei vielä uskaltanut sitoutua. Commendatoren pelkät suunnittelukustannukset nousivat lähes neljään miljoonaan euroon. Valtaosa rahoista paloi vallankumouksellisiin innovaatioihin kuten aktiivinen ilmajarru, jonka tehtävä oli automaattisesti täydentää auton jarrutusvoimaa suurissa nopeuksissa, tai automaattisesti säätyvään maavaraan. Edelleen auto rakennettiin suurimman tarjolla olevan Mercedes V12 moottorin ympärille ja sen jämäkkyydestä vastaamaan rakennettiin erittäin monimutkainen putkirunko.
Auton ulkokuoressa puolestaan on selviä vaikutteita ja paikoin jopa lainattuja osia Porschen mallistosta. Mm. auton ajovalot ovat suora laina Porsche 968 mallista.