Eeva-Liisa Manner

Elämä ja ura

Manner varttui Viipurissa uskonnollisten isovanhempiensa hoidossa. Mannerin äiti oli kuollut hänen syntymänsä jälkeen. Isänsä Manner tapasi vasta aikuisena. Hänellä oli savolaisia, hämäläisiä ja suomenruotsalaisia sukujuuria, mutta hän koki itsensä viipurilaiseksi. Sodan vuoksi Manner joutui kuitenkin evakoitumaan Helsinkiin.
Koulunkäynti oli Mannerille vaikeaa, eikä hän myöhemminkään iltaopiskelijana saanut lukiota suoritetuksi. Hän aloitti myös Taideteollisuuskoulussa, sillä hän tunsi alaan voimakasta vetoa, mutta työn ja iltakoulun vuoksi hän jätti opinnot. Myöhemmin hän otti kantaa kirjojensa kansisuunnitelmiin.
Mannerin ensimmäinen runokokoelma Mustaa ja punaista ilmestyi jatkosodan aikana vuonna 1944. Runoissa heijastuivat sodan kokemukset ja Viipurin menetys. Kokoelmasta on olemassa varhainen käsikirjoitusversio, jossa on Mannerin hahmottelema kansi ja hänen suunnittelemansa kirjan nimi Varjojen taistelu. Käsikirjoituksesta karsittiin julkaistaessa kolmekymmentäkolme runoa, toisaalta julkaistussa teoksessa on seitsemän runoa, joita ei ole käsikirjoituksessa. Marja-Leena Tuurna esittää ajatuksen, että kustannustoimittajan lisäksi tai sijasta kokoelmaan on voinut olla vaikuttamassa Mannerin isä Leo Manner, joka työskenteli kustannustoimittajana toisessa kustannusyhtiössä. Käsikirjoituksessa on myös runosuomennoksia.
Vuonna 1949 ilmestyi Mannerin toinen kokoelma Kuin tuuli tai pilvi. 1950-luvulla Manner muutti Orivedelle vaatimattomiin oloihin. Siellä syntyi kolmas runokokoelma ja läpimurtoteos Tämä matka (1956), jota on pidetty Suomen sodanjälkeisen modernismin uranuurtajana. Vuonna 1957 ilmestyi proosakokoelma Kävelymusiikkia pienille virtahevoille. Kirjallisen läpimurron myötä Manner muutti Tampereelle, josta muodostui hänen pysyvä asuinpaikkansa. Kesäisin hän kirjoitti myös Kangasalla ja Ruovedellä. 1960-luvulta lähtien hän vietti aikaa Espanjan Andalusiassa lähellä Málagaa.
Manner aloitti 1940-luvun lopulla kriitikkona Taiteen maailma -lehdessä. Hän kirjoitti kritiikkejä myös tamperelaisiin Kansan Lehteen (1956–1962) ja Aamulehteen (1962–1990). Manner myös suomensi kirjallisuutta; nuorempana viihdekirjallisuutta, myöhemmin muun muassa Georg Büchneriä, Yasunari Kawabataa, Hermann Hesseä, Václav Havelia, Konstantinos Kavafista, Tomas Tranströmeriä, Oscar Parlandia. Lewis Carrollia. Franz Kafkaa ja William Shakespearen näytelmiä. Hän käänsi erityisesti kuunnelmia radioon ja näytelmiä teattereille.
Manner on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle. Kuvanveistäjä Mauno Kiviojan tekemä Mannerin pronssinen muistolaatta sijaitsee Tampereella Ojakatu 1:ssä, missä Manner asui vuodesta 1963 kuolemaansa saakka. Vuonna 2015 Mannerin mukaan nimettiin aukio Tampereella Ojakadun ja Rongankadun risteyksessä. Alun perin Eeva-Liisa Mannerin mukaan oltiin nimeämässä Ojakatua, mutta Tampereen kaupunginvaltuusto päätyi lopulta aukioon.
Vuodesta 1997 alkaen Suomen Kirjailijaliitto on jakanut Eeva-Liisa Manner -runopalkintoa tunnustuksena ansioituneille runoilijoille. Helena Sinervo on kirjoittanut Mannerin elämän pohjalta romaanin Runoilijan talossa, joka sai Finlandia-palkinnon vuonna 2004. Vuonna 2005 perustettiin Eeva-Liisa Manner -seura