Väestöliitto

Väestöliitto ry on valtakunnallinen sosiaali- ja terveysalan asiantuntijajärjestö, joka harjoittaa väestö- ja perhetutkimusta, väestö-, perhe- ja asuntopolitiikkaa, seksuaaliterveyden ja -oikeuksien edistämistä sekä näistä asioista tiedottamista ja kouluttamista.  
Väestöliitto postittaa tuottamaansa materiaalia säännöllisesti kouluille ja kirjastoihin. Väestöliitossa toimii myös nuorten vaikuttajien ryhmä. Väestöliiton kansainvälisyyskasvatus kohdistuu nuoriin ja aikuisiin.

Tavoitteet

Toiminnallaan Väestöliitto pyrkii strategiansa mukaan edistämään toivoa, onnellisuutta ja ihmisoikeuksia. (Väestöliiton strategia 2016-2020). Väestöliiton toiminta painottuu vanhemmuuden ja parisuhteiden tukemiseen, nuorten ja perheiden hyvinvoinnin lisäämiseen, suomalaisen yhteiskunnan monikulttuurisuuden vahvistamiseen sekä seksuaaliterveyden edistämiseen Suomessa ja maailmalla.

Järjestönä

Väestöliitolla on 35 jäsenjärjestöä. Liiton puheenjohtaja on VTL Maria Kaisa Aula ja toimitusjohtaja OTK Eija Koivuranta. Sen rahoitus koostuu kolmesta päälähteestä: Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen avustuksista, eri ministeriöiden tuista ja oman toiminnan tuotoista. Väestöliiton kansainvälisen kehityksen yksikkö vastaa Väestöliiton omista kehityshankkeista mm. Malawissa ja Nepalissa.

Väestöntutkimuslaitos

Väestöliiton tutkimusyksikkö Väestöntukimuslaitos tekee perhe-, väestö-, maahanmuutto- ja seksitutkimusta. Se julkaisee vuosittain muun muassa vuosikirjan Finnish Yearbook of Population Research sekä Perhebarometrin, jossa tarkastellaan suomalaisten perheisiin, perheellistymiseen, vanhemmuuteen ja parisuhteisiin liittyviä asenteita ja toiveita. Yksikkö on Pohjoismaiden ainoa väestöntutkimukseen erikoistunut tutkimuslaitos. Laitoksen toimintaa rahoittaa Väestöliiton ohella opetus- ja kulttuuriministeriö.

Lapsiperheiden huomiointi työpaikoilla -hanke

Perheystävällisesti töissä -hanke (2014−2018) tukee ihmisten työssä jaksamista tarjoamalla yrityksille ja yhteisöille työkaluja perheystävällisten käytäntöjen kehittämiseen ja käyttöönottoon omassa organisaatiossa. Hanketta tukee Raha-automaattiyhdistys ja siinä ovat kumppaneina Lastensuojelun Keskusliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Vanhempainliitto, Suomen ylioppilaskuntien liitto, Yhden Vanhemman Perheiden Liitto, Barnavårdsföreningen i Finland ja Lapsiasiainvaltuutettu.

Historia

14. helmikuuta 1941 nationalistinen Suomalaisuuden Liitto, keskusta-oikeistolais-nationalistinen Nouseva Suomi ja vasemmistolainen Suomen Sosiaalidemokraattinen Työläisnaisliitto perustivat Väestöliiton Helsingin Vanhalla ylioppilastalolla. Perustajia huolestuttivat syntyvyyden lasku, köyhät suurperheet, lasten korkea kuolleisuus, sotaorvot ja jälleenrakennus. Väestöliiton tavoitteena oli lisätä tietoa väestön lukumäärän merkityksestä kansakunnan olemassaololle ja parantaa perheiden elinehtoja. 
Väestöliiton historiikin mukaan se keskittyi ensimmäisinä toimintavuosinaan sotaorpojen auttamiseen ja jälleenrakennustyöhön sekä opetti suomalaiset sodan jälkeen ehkäisemään. Väestöliitossa nähtiin, että perhe-elämän edellytyksiä tuli kohentaa ensimmäiseksi, jotta yhteiskunnallinen kehitys pääsisi alkuun. Keskeiseksi toimintamuodoksi tuli väestöpoliittisten tutkimusten tekeminen. Ensimmäiset tutkimukset käsittelivät perhekustannusten tasaamista, väestönkehitystä sodan päätyttyä sekä asuntotilannetta.
Tutkimusten pohjalta tehtiin lakialoitteita lapsiperheiden taloudellisen tilanteen parantamiseksi. Väestöliitto puolusti mm. lapsilisäjärjestelmää, esitti helpotuksia lapsiperheiden verotukseen ja teki ehdotuksia asumistason parantamiseksi. Liitto osallistui keskeisesti myös Arava-lainsäädännön kehittämiseen.

Rodunjalostus eli rotuhygienia

Väestöliitto ajoi aluksi rodunjalostusta. Ensimmäisessä ohjelmassa kiinnitettiin huomiota väestön laatuun: ”Monissa maissa on sterilisaation avulla koetettu parantaa väestön laadullista kokoomusta karsimalla siitä pois perinnöllisiä sairaustiloja ja rikollisia taipumuksia. Maassamme vuonna 1935 voimaantullut sterilisointilaki on käytännössä osoittautunut epäonnistuneeksi.” Epäonnistuminen tarkoitti, että pakkosterilointeja oli tehty liian vähän suhteessa tavoitteisiin. Vuosittain sterilointiin noin 100 kehitysvammaista ihmistä, seksuaalirikoksen tehnyttä ihmistä tai kaksisuuntaista mielialahäiriötä ja skitsofreniaa sairastavaa ihmistä. Väestöliitto asetti toimikunnan pohtimaan sterilointien tehostamista.

Terveysvalistus

Väestöliiton ensimmäinen kansanterveystyön ohjelma ilmestyi 1940-luvun alussa. Väestöliitto halusi, että mahdollisimman moni nainen voisi synnyttää terveitä lapsia ilman terveydellisiä haittoja. Toinen tavoite oli, että mahdollisimman moni lapsi kehittyisi terveeksi aikuiseksi. Liitto toimitti lastenhoito- ja valistusmateriaalia äitiys- ja lastenneuvoloille sekä varoitti aborttien ja sukupuolitautien vaaroista. Myöhemmin poliittis-ideologisista syistä Väestöliitto on suositellut erityisesti eugenistisiin seulontoihin perustuvia abortteja käytettäväksi mahdollisimman laajalti, jotta väestön terveys säilyisi mahdollisimman puhtaalla ja häiriöttömällä tasolla. Mallia Väestöliitto on ottanut mm. Tanskasta, jossa on asetettu Downin oireyhtymän esiintymiselle 0-taso tavoitteeksi vuodeksi 2020.
Vuonna 1947 Väestöliitto perusti ensimmäisen avioliittoneuvolan Helsinkiin. Siellä tehtiin avioliittoon aikoville terveystarkastuksia, annettiin avioliitossa oleville tietoa perhesuunnittelusta ja sukupuolielämästä sekä autettiin aviollisissa ristiriidoissa. Vuoteen 1950 avioliittoneuvoloita oli Helsingissä toimivan kahden neuvolan lisäksi perustettu Tampereelle, Poriin, Turkuun, Lahteen, Ouluun, Jyväskylään, Kuopioon, Kotkaan ja Hämeenlinnaan. Helsinkiin perustettiin myös sosiaalineuvola, jossa autettiin raskauden vuoksi vaikeuksiin joutuneita naisia. Yksinäisille, odottaville äideille järjestettiin tukikoteja.
Väestöliitto järjesti yleisöluentoja terveellisistä elämäntavoista ja syntyvyyden säännöstelystä. Lisäksi se koulutti lääkäreitä ja lääketieteen opiskelijoita raskauden ehkäisyyn liittyvissä kysymyksissä. Vuonna 1950 liitto perusti Avioliitto ja lääkäri -lehden, jossa se jakoi tietoa perhesuunnittelusta, laittomien aborttien vaaroista sekä uusista ehkäisymenetelmistä.

Äitienpäivän virallistaminen Suomessa

Heti perustamisensa jälkeen vuonna 1941 Väestöliitto esitti, että äitienpäivänä muistettaisiin sankarivainajien äitejä, puolisoja sekä suurten perheiden ja siirtoväen äitejä. Ensimmäinen valtakunnallinen äitienpäiväjuhla pidettiin Väestöliiton aloitteesta Kansallisteatterissa. Juhlaan osallistuivat tasavallan presidentti Risto Ryti ja rouva Gerda Ryti sekä useita ministereitä. Väestöliitto järjesti valtakunnallisen äitienpäiväjuhlan vuoteen 1992 saakka.
Väestöliitto ryhtyi vuonna 1941 julkaisemaan vuosittain Toukokuun toinen sunnuntai -ohjelmavihkosta. Vihkosessa oli puheita, runoja ja näytelmiä kansakoulujen ja muiden äitienpäiväjuhlia järjestävien käyttöön.

Kodinhoitajakoulutus

Vuonna 1945 Väestöliitto perusti Kotisisaropiston, joka toimi Skatan kartanolta vuokratussa päärakennuksessa Helsingin Vuosaaressa. Kaksivuotisen kotisisarkoulutuksen tarkoitus oli helpottaa kotien työvoimapulaa, kohottaa kotitaloustyön arvoa ja luoda arvostettu ja ammattitaitoinen kotitaloustyöntekijöiden ammattikunta. Pari vuotta myöhemmin liitto osti rakennuksen itselleen ja sen nimeksi tuli Meriharju. Vuonna 1949 perustettiin toinen kotisisaropisto Lohjan Virkkalaan. Kotisisaropisto siirtyi Elimäelle vuonna 1970 Moision kartanon tiloihin, missä se toimi vuoteen 1984 saakka.
Vuoteen 1986 mennessä Väestöliiton kotisisaropistoista oli valmistunut yhteensä 3 778 kotisisarta ja kodinhoitajaa.

Lapsiperheiden asumistaso

Sotien jälkeen Väestöliitto oli huolissaan erityisesti lapsiperheiden heikosta asumistasosta. Liiton silloisen toiminnanjohtajan, varatuomari Heikki von Hertzenin vuonna 1946 ilmestynyttä kirjaa Koti vaiko kasarmi lapsillemme pidettiin herätyshuutona lapsiperheiden asumistason kohentamiseksi. 
Väestöliitto ryhtyi toteuttamaan Herzenin pitkäaikaista unelmaa uudenlaisesta sosiaalisesti tasapuolisesta asuinalueesta vuonna 1951, jolloin liitto osti Hagalundin kartanolta 238 hehtaarin maa-alueen Espoosta 10 kilometriä Helsingistä länteen. Yhdessä viiden muun järjestön kanssa (Virkamiesliitto, Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto, Vuokralaisten keskusliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto ja Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvalidien liitto) perustettiin samana vuonna Asuntosäätiö, jonka tehtävänä oli luoda yhtenäisiä, nykyaikaisesti asemakaavoitettuja asuinalueita ja toteuttaa sosiaalista asuntorakentamista tulevassa Tapiolan puutarhakaupungissa. Tapiolan peruskivi muurattiin 5. syyskuuta 1953 ja vuonna 1956 valmistui ensimmäinen välitavoite, itäinen lähiö, jossa oli noin 1 000 asuntoa ja 4 000 asukasta.