google/wiki40b huggingface dataset:
Hindenburg (zeppeliini)

Ilmalaiva Hindenburg

Hindenburg ja sen sisarlaiva LZ-130 Graf Zeppelin II ovat suurimmat koskaan rakennetut ilma-alukset. Aluksen suurin pituus oli kolminkertainen verrattuna Boeing 747 -lentokoneeseen. Hindenburg oli 245 metriä pitkä, ja sen säiliön tilavuus oli 200 000 kuutiometriä. Hindenburg oli varustettu neljällä 890 kW:n dieselmoottorilla; maksiminopeus oli 135 km/h.
Alus pystyi kuljettamaan 76 matkustajaa (Atlantin ylityksillä 50), ja suurin miehistön määrä oli 61. Hindenburg maksoi rakennusaikanaan (1935) 500 000 Englannin puntaa. Ensilentonsa Hindenburg teki maaliskuussa 1936.
Hindenburg lensi vuonna 1936 Atlantin yli 17 kertaa: kymmenen kertaa Yhdysvaltoihin (Lakehurst, New Jersey) ja seitsemän kertaa Brasiliaan (Rio de Janeiro). Vuonna 1937 Hindenburg ylitti Atlantin kaksi kertaa: kerran Brasiliaan ja viimeisen kohtalokkaan lentonsa Yhdysvaltoihin. Euroopan lähtö- ja laskeutumispaikkana toimi Frankfurt.
Alun perin Hindenburgissa oli tarkoitus käyttää turvallista heliumia, mutta tuohon aikaan Yhdysvalloilla oli monopoli heliumin valmistuksessa, eikä Yhdysvallat myynyt kaasua kansallissosialistiseen Saksaan. Tästä syystä Hindenburgin kaasutankeissa käytettiin helposti saatavaa mutta syttymisherkkää vetyä.
Sky News

Sky News on brittiläinen ympärivuorokautinen uutiskanava, jonka omistaa maksutelevisioyhtiö Sky Limited. Kanava aloitti lähetyksensä 5. helmikuuta 1989.
Brittiläisen kanavan lisäksi Sky News -brändin alla toimii kaksi muuta kanavaa; Sky News Arabia, jonka Sky omistaa yhdessä Abu Dhabi Media Investment Corporationin kanssa, ja Sky News Australia, joka ei tosin enää ole Sky-yhtiön omistuksessa, vaan kuuluu News Corp Australiaan.
Lisäksi se operoi Sky News Radiota, joka toimittaa uutisia useille kaupallisille radioasemille Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Bryce Harper

Ura

Harper oli Washington Nationalsin toinen perättäinen ykkösvaraus, seuran varattua edellisenä vuonna syöttäjä Stephen Strasburgin. Hän teki MLB-debyyttinsä 27. huhtikuuta 2012, ja onnistui vakiinnuttamaan paikkansa joukkueessa vahvoilla esityksillään. 
Harper valittiin heti tulokaskaudellaan MLB:n tähdistöotteluun, nuorimpana pelaajana kautta aikojen.
Harper teki 330 miljoonan dollarin sopimuksen Philadelphia Philliesin kanssa kolmeksitoista vuodeksi vuonna 2019.
Oiva Polari

Oiva Olavi Nikolai Polari (alun perin Pollari; 23. lokakuuta 1912 Seinäjoki – 24. maaliskuuta 1996 Seinäjoki) oli eteläpohjalainen taidemaalari ja kuvataiteilija.

Perhe ja lapsuus

Polarin vanhemmat olivat amerikansiirtolaisia, jotka palasivat Suomeen vuonna 1910. He siirrättivät Ylistarosta kodikseen kaksikerroksisen pohjalaistalon, joka yhä tunnetaan Pollarin talona Seinäjoen Keskus- ja Koulukadun kulmassa. Vanhemmat alkoivat pitää talossa matkustajakotia. Sen lisäksi isä-Pollarilla oli piharakennuksessa pieni limonaditehdas. Oiva oli perheen viidestä lapsesta toiseksi vanhin. Taloudellisten vaikeuksien edessä perheen isä lähti ajalle tyypilliseen tapaan ansiotöihin Kanadaan vuonna 1928 palaamatta takaisin. Liiketoimintaa Seinäjoella jatkoi perheen äiti.

Taiteilijaura

Polari aloitti 1933 opiskelun Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä opettajinaan Uuno Alanko ja Werner Åström. Perheen heikko taloustilanne pakotti hänet kuitenkin keskeyttämään opintonsa jo vuoden jälkeen, palaamaan Seinäjoelle ja keskittymään itseopiskeluun.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Oiva Polari piti 1937 Seinäjoella. Näyttelyssä oli esillä 13 työtä: asetelmia, mystisiä ja symbolistisia fantasiamaalauksia, hiilipiirroksia ja lakeusmaisemia.
Sotien jälkeen Polarin tyyli pyrki luonnonmukaisuutta tavoittelevaan realismiin. Hän teki maalausmatkoja Lappiin yhdessä Nándor Mikolan ja Kaarlo Lamminheimon kanssa. Vähitellen hänen ilmaisunsa alkoi pelkistyä sekä sommittelultaan että värinkäytöltään. Taiteilijan itsensä nimeämä ruskea ja harmaa kausi väistyi, ja töihin alkoi ilmestyä puhtaita perusvärejä, erityisesti sinistä. Maalauksiin tuli myös kubistisia piirteitä paksuine kulmikkaine ääriviivoineen.
Polari kokeili myös abstraktia maalausta ja kuvanveistoa ja teki kunkin ajan yhteiskunnalliseen tilanteeseen kantaa ottavia ja elämänkatsomuksellisia teoksia, mutta varsinaiseksi tavaramerkiksi hänelle muodostuivat etenkin myöhäiskaudella raikkaan sinisävyiset, pelkistetyin vedoin tyylitellyt eteläpohjalaiset lakeusmaisemat.

Puhuja, kirjoittaja ja opettaja

Taiteilijan työn ohella Oiva Polari toimi kuvaamataidon opettajana Seinäjoen Lyseossa 1949–50 ja 1952–53 ja Seinäjoen seudun yhteiskoulussa 1956 sekä pisimpään Ilmajoen yhteiskoulussa ja lukiossa 1947–1975.
Polari tunnettiin myös inspiroivana puhujana ja keskustelijana sekä taitavana sanomalehtikirjoittajana. 1980-luvun eläkepäivinä hän kirjoitti omaa Merkintöjä-kolumnia Vaasa-lehteen, sitten vuodesta 1985 lähtien Näin sanoen -palstaa Ilkkaan. Kolumneihin liittyi yleensä myös Polarin tekemä piirros.
Kymmenen vuoden urakka Polarilta oli eteläpohjalaista kansantaidetta tutkivan kuvateoksen kokoaminen ja julkaiseminen omakustanteena vuonna 1975.
Oiva Polari perusti Seinäjoen taiteilijaseuran vuonna 1961 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana vuoteen 1983 saakka, jonka jälkeen hänet kutsuttiin yhdistyksen kunniajäseneksi ja myöhemmin kunniapuheenjohtajaksi. Kunnianosoituksena Polarille Seinäjoen lasten taidekoulu on nimetty taidekoulu Oivaksi.
Oiva Polarin vuonna 1943 syntynyt tytär on kuvataiteilija Tarja Polari.
Aleksandrs Antoņenko

Aleksandrs Antoņenko (s. 26. kesäkuuta 1975 Riika) on latvialainen spinto-tenori. Hän voitti Paul Sakss -palkinnon vuonna 2002 ja Latvian suuren musiikkipalkinnon 2004. Wienin valtionoopperassa Antoņenko esiintyi ensimmäistä kertaa Des Grieux'n roolissa Manon Lescautissa vuonna 2006, ja Metropolitan-oopperassa hän teki ensimmäisen esiintymisensä helmikuussa 2009 Rusalkan prinssinä. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Latvian kansallisoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Deutsche Oper am Rheinissä, Monte-Carlon oopperassa, Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, Norjan oopperassa, Baijerin valtionoopperassa, Teatro dell'Opera di Romassa, Pariisin oopperassa ja Royal Opera Housessa (Covent Garden).
Antoņenkon oopperarooleihin ovat Des Grieux'n ja prinssin ohella lukeutuneet Sergei (Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth), Turiddu (Cavalleria rusticana), Dmitri (Boris Godunov), Luigi (Il tabarro), José (Carmen), Cavaradossi (Tosca), Gabriele Adorno (Simon Boccanegra), Otello ja Giuseppe Hagenbach (La Wally).
Antoņenkon opettajia ovat olleet Margarita Gruzdeva ja Arvīds Luste. Laulamisen lisäksi hän on soittanut puhallinsoittimia.
Recuay

Recuay oli intiaanikulttuuri Perussa ennen inkoja. Se oli Mochen ja Nascan kulttuurien aikoihin ensimmäisenä vuosituhannella ajanlaskumme alun jälkeen ehkä noin 300/100 eaa.–500/600 eaa. tai 400–700 jaa. Kulttuurin ajoitus on vieläkin epämääräinen. Kyseessä oli klassinen, edistynyt intiaanikulttuuri. Recuayn kulttuuria ei ole tutkittu niin paljon kuin muita intiaanikulttuureja muun muassa Perun alueen sissisotien takia.
Kristaps Zvejnieks

Kristaps Zvejnieks (s. 15. helmikuuta 1992 Riika) on latvialainen alppihiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla SK Virsotnea.
Zvejnieks osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Vancouverissa 2010. Tuolloin hän oli pujottelussa 37. ja sijoittui suurpujottelussa 62:nneksi. Sotšissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa 43:nneksi ja keskeytti pujottelun. Zvejnieks osallistui samoihin lajeihin myös Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011. Hän oli kisoissa pujottelussa 36. ja suurpujottelussa 54. Hän sijoittui suurpujottelussa 38:nneksi Schladmingissa 2013 ja 37:nneksi Vailissa 2015. Pujottelun hän keskeytti kummissakin kisoissa.
Zvejnieks osallistui viisi kertaa nuorten MM-kilpailuihin sijoittuen parhaimmillaan 2013 alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi ja pujottelussa 14:nneksi. Universiadeissa 2013 hän oli pujottelussa kahdeksas.
Zvejnieks kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2016 oltuaan 26:s Santa Caterinan pujottelussa. Euroopan cupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi Pozza di Fassan pujottelussa joulukuussa 2015.
Festina

Festina on vuonna 1902 Sveitsissä perustettu entinen kelloja valmistava yritys ja nykyinen kellomerkki. Lotus-kellomerkin omistaja Miguel Rodriguez osti vuonna 1984 Festinan ja loi näin Festina Lotus S.A.:n (Festina Group), tämän jälkeen Festinan pääkonttori siirrettiin Barcelonaan Espanjaan. Nykyisin Festinan koneistot valmistaa Citizen Watch Company, eivätkä Festinan kellot ole enää sveitsiläisiä (Swiss Made).
Festinan kellot ovat virallisia ajanmittaajia Ranskan ympäriajoissa.
Hadley Centre

Perustaminen

Keskus perustettiin vuonna 1990 IPCC:n ensimmäisen raportin ilmestymisen aikoihin Margaret Thatcherïn pääministerikaudella.

Ilmastomallit

Hadley Centre kehittää ja ajaa useita virtausmalleja. Hadley Centre Coupled Model version 3 eli HadCM3 on yhdistetty ilmakehä-merimalli, ja se oli ensimmäinen suuri ilmastomalli jota voitiin ajaa ilman erillisiä vuokorjauksia. Ilmakehämallissa on korkeussuunnassa 20 tasoa, vaakasuunnassa laskentapisteet ovat 2.5 leveysasteen ja 3.75 pituusasteen välein, joten hilaväli on päiväntasaajalla 417x278 km, ja itä-länsisuuntainen hilaväli lyhenee 45. leveyspiirillä 278 kilometriin. Merimallissa on 20 laskentatasoa, ja sen hila on myös vaakasuunnassa tiheämpi. HadCM3-mallia käytettiin IPCC:n kolmannen raportin pohjana.
HadGEM1 on seuraavan sukupolven malli, joka kehitettiin IPCC:n neljättä raporttia varten. Se on epähydrostaattinen, siinä on 38 laskentatasoa ja hilaväli alle puolet edellisestä mallista. Mallin virtausdynamiikka ja termodynamiikka on uusittu täysin. Lisäksi ilmakehän monien aerosolien vaikutus on kuvattu entistä tarkemmin. Malli tuottaa samanlaisen vasteen hiilidioksidin kaksinkertaistumiselle kuin edeltäjänsäkin, mutta alueellisessa jakaumassa on suura eroja etenkin tropiikissa.
Miskitot

Asuinalueet

Miskitojen kotimaa on Moskiittorannikko, noin 65 kilometriä leveä ja 360 kilometriä pitkä alue Keski-Amerikan itärannikolla. Se ulottuu Kaakkois-Nicaraguasta San Juan -joelta Hondurasin pohjoisrannikon Brus Lagunaan. Miskitoasutus on keskittynyt pääasiassa Nicaraguan koillisiin ja Hondurasin itäisiin osiin, kaivoskaupunkien ja jokivarsien ympärille. Hondurasissa alueet kuuluvat Gracias a Diosin departementtiin ja Nicaraguassa Región Autónoma del Atlántico Norteen sekä Región Autónoma del Atlántico Suriin. Miskitojen pääkaupunki ja kulttuurikeskus on Waspán. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Puerto Cabezas ja Puerto Lempira.

Historia

Eurooppalaiset hävittivät Keski-Amerikassa useita alkuperäiskansoja, mutta miskitot säästyivät tuholta. Kun suurin osa Keski-Amerikkaa sai vaikutteita lähinnä espanjalaisilta, miskitoihin vaikuttivat enemmän britit. 1600-luvulla erään miskitopäällikön poika kävi opiskelemassa Englannissa ja englantilaiset alkoivat värvätä miskitoja joukkojensa avuksi. Englantilaisten ja miskitojen suhde vahvistettiin, kun 1687 perustettiin Miskitojen kuningaskunta.
Moskiittorannikosta tuli Britannian protektoraatti 1740, mutta alueelle saapui ensimmäinen brittivirkamies vasta 1844. Rannikolle saapui 1849 saksalaisia herrnhutilaisia lähetyssaarnaajia, ja heitä seurasi baptisteja ja muita kristittyjä. Kun miskitot kääntyivät protestanteiksi ja englannin opetus alkoi, Moskiittorannikon kulttuuri erkani entisestään muusta Keski-Amerikasta. Nicaragua ja Honduras itsenäistyivät 1835, mutta Moskiittorannikko pysyi edelleen brittien hallinnassa. Lopulta Clayton–Bulwer–sopimus määritti 1850 rannikon pohjoisosan Hondurasille ja eteläosan Nicaragualle.
Sandinistihallinnon aikana 1980-luvun alussa Nicaraguan miskitoiden keskuuteen levisi itsenäisyyshaaveita. Nicaraguasta karanneet Misurata-järjestön jäsenet tekivät yhteistyötä Yhdysvaltain tukemien contrien kanssa. Sandinistien joukot iskivät Moskiittorannikolle ja pakottivat noin 85 000 asukasta pakenemaan kodeistaan. Vuoteen 1985 mennessä osapuolet tekivät rauhan ja suurin osa pakolaisista pystyi palaamaan takaisin. Nicaragua antoi samalla miskitoille rajatun itsehallinnon, takuut kulttuurin koskemattomuudesta ja mahdollisuuden vaikuttaa alueen luonnonvarojen käyttöön.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1981–1982

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi suoraan seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Sijalle 16 sijoittunut joukkue pelasi 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan kaksiosaisen nousukarsinnan, jonka voittaja sai paikan 1. Bundesliigassa.

Joukkuemuutokset kaudesta 1980–1981

TSV 1860 München, FC Schalke 04 ja Bayer 05 Uerdingen putosivat edellisen kauden päätteksi 2. Bundesliigaan. Heidän tilalleen nousivat SV Werder Bremen, SV Darmstadt 98 ja Eintracht Braunschweig.

Kauden yhteenveto

Mestaruuden voitti HSV kolmen pisteen erolla toiseksi sijoittuneeseen Kölniin. Kaudella 1981–1982 Bundesliigassa oli ensimmäistä kertaa käytössä nousukarsinnat. 1. Bundesliigan sijalle 16 sijoittunut joukkue kohtasi 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittuneen joukkueen. Nousukarsinnoissa vastakkain olivat Leverkusen ja Kickers Offenbach. Leverkusen voitti ensimmäisen osaottelut vieraissa 0–1 ja toisen kotonaan 2–1 ja säilytti näin paikkansa korkeimmalla sarjatasolla. Suorat putoajat olivat Darmstadt 98 ja MSV Duisburg.
Maalipörssin voitti mestarijoukkue HSV:n Horst Hrubesch 27 maalillaan.
Suomalaisista Bundesliigassa esiintyi ainoastaan Pasi Rautiainen, joka edusti SV Werder Bremeniä. Rautiainen teki kauden aikana 26 pelaamassaan ottelussa yhden maalin.
MSC Poesia

Rakentaminen

Alus tilattiin Aker Yards SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin 6. joulukuuta 2006 telakkanumerolla S32 ja alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 2007. Alus luovutettiin huhtikuussa 2008 panamalaiselle Compania Naviera Poesia SA:lle. Aluksen hallinta on genovalaisella Mediterranean Shipping Co.:lla.

PLiikennöinti

Alus lähti 3. huhtikuuta 2008 telakalta Doveriin, jossa se kastettiin 5. huhtikuuta kumminaan Sophia Loren. Alus kolaroi 6. kesäkuuta Dubrovnikissa Costa Classican kanssa. Tutkimusten jälkeen alus jatkoi matkaansa Venetsiaan.
Alus myytiin 21. heinäkuuta 2010 Newco S32 SA:lle Geneveen Sveitsiin. Aluksen hallinnointi säilyi MSC Medoterranean Shipping Companyllä, mutta alus liputettiin Panamaan. Alus ajoi karille 7. tammikuuta 2012 lähellä Bahaman Freeportia Port Lucayan edustalla. Alus irtosi illalla karilta nousuveden ja neljän hinaajan avustamana, minkä jälkeen se jatkoi risteilyä.
Ruusuikkuna

Ruusuikkuna on pyöreä lasimaalausikkuna, jossa on kiviset puitteet. Ruusuikkunat ovat yleisiä keskiajan goottilaisissa kirkoissa niiden läntisten julkisivujen portaalien yläpuolella ja poikkilaivojen päädyissä.
Ruusuikkunan keskustasta säteilee jakokarmeja ja kivisiä puitteita, joiden välissä on maalattua lasia. Se muistuttaa ruusua terälehtineen, mistä se on saanut nimensäkin. Ruusuikkunoiden tehtävänä oli valaista kirkkosalia ja esittää vertauskuvallisesti aurinkoa. Niiden maalauksissa esitetään joskus mutkikkaita raamatullisia kohtauksia.

Historia

Varhaisimmat tunnetut esimerkit koristelluista pyöreistä ikkunoista ovat 900-luvulta romaaniselta kaudelta Italiasta. Näiden ruusuikkunoiden esikuvana on saattanut toimia antiikin Rooman aikaisen Pantheonin lasittamaton kattoikkuna oculus. Ruusuikkunoiden koko kasvoi 1100-luvulla kun monumentaalirakentamisen tekniikan kehitys teki mahdolliseksi entistä laajempien seinäpinta-alojen käytön. 1100-luvun puolivälissä rikkaasti koristelluista ruusuikkunoista tuli varhaisgoottilaisten kirkkojen tunnusmerkkejä.
Ruusuikkunoiden suunnittelu saavutti huippunsa ranskalaisessa gotiikassa. 1200-luvulla ne olivat kasvaneet jo täyttämään koko päälaivan leveyden. Englannin kirkoissa ruusuikkunoita tehtiin lähinnä poikkilaivoihin.

Esimerkkejä

Tunnettuja ruusuikkunoita on muun muassa Mantesin kirkossa (n. 1200), Pariisin Notre Damessa (n. 1220), Laonissa, Chartresissa, Reimsissä (1230) ja Rouenissa. Chartresin katedraalin ruusuikkuna on halkaisijaltaan 13 metriä. Sen maalauksen päähahmo on Jeesus-lasta sylissään pitävä Neitsyt Maria, johon ikkunan muut hahmot viittaavat säteittäisesti.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1991

Vuoden 1991 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Val di Fiemmessä, Italiassa 7. - 21. helmikuuta.
Taaborinvuori

Taaborinvuori sijaitsee Nurmijärven kunnassa Palojoen kylässä, jossa on ulkoilmateatteri ja museoalue.

Ulkoilmateatteri

Kivi-juhlat, jotka ovat esittäneet Aleksis Kiven tuotantoa jo vuodesta 1952, tapahtuu joka kesä Taaborinvuoren ulkoilmateatterissa. Teatteria käyttää myös muut tapahtumanjärjestäjät, kuten Taaborin kesäteatteri, jota ohjaaja, käsikirjoittaja ja kirjailija Taavi Vartia ohjaa.
Katsomon vetoisuus on 700 henkeä ja suurin osa katsomosta on katettu.

Museoalue

Museoalue koostuu eri puolilta Nurmijärveä tuoduista rakennuksista, joiden näyttelyt kertovat nurmijärveläisestä arjesta 1900-luvun alussa. Se perustettiin 1970- ja 1980-luvun vaihteessa.
Taaborinvuori kuului Aleksis Kiven lapsuuden maisemiin, jonka hän myös nimesi Raamatun kertomuksista tutun, Israelissa sijaitsevan Taaborin vuoren mukaan. Kiven syntymäkoti sijaitsee Taaborinvuoren mäen vieressä.
Punakupukotinga

Levinneisyys

Punakupukotingaa tavataan Guyanassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mallan luonnonpuisto

Luonto

Alueella on kalkkipitoisen kasvualustan ansiosta Suomen monipuolisin tunturikasvilajisto. Joitakin tunturikasveja ei tavata missään muualla koko Suomessa ja useita luonnonpuiston lisäksi vain läheisellä Saanatunturilla tai muun Käsivarren alueella. 
Alueen korkeuden ja pohjoisuuden ansiosta lumilaikkujen sulaminen jatkuu läpi kesän ja takaa kosteuden monille tunturikasveille. Lajistoon kuuluvat muun muassa lapinalppiruusu, jääleinikki, tunturikallioinen, arnikki, pahta-ailakki ja tunturikatkero. Kaikkiaan puistossa kasvaa 283 putkilokasvilajia. Kasvirikkaus johtuu Mallan kaledonisesta kallioperästä, joka on muodostunut helposti rapautuvista liuskeista ja dolomiitista. Alueelta on myös löydetty Suomen ainoa pikkulehdokki. 
Alueella elää myös harvinaisia tunturiperhosia, muun muassa tunturisiilikäs, pohjansiilikäs, arnikkikoisa, jota on tavattu Suomesta vain Mallan luonnonpuistosta vuosina 1929, 1934 ja 1936, ja tunturikeltaperhonen.
Linnuista puistossa pesivät muun muassa sepelrastas ja piekana. 
Läheinen Helsingin yliopiston Kilpisjärven biologinen asema on kartoittanut alueen kasvistoa ja suorittanut alueen luonnosta useita tutkimuksia. Luonnonpuistossa sijaitsee tunnettu Kitsiputous (Kihtsekords).
Porojen laidunnus luonnonpuiston alueella on kielletty, mutta sitä tapahtuu jonkin verran. 2000-luvun alkuvuosina laidunnuksen vaikutuksia tutkittiin, eikä sen todettu vaikuttavan haitallisesti alueen uhanalaisiin kasvilajeihin. Alueella tehtäville tieteellisille tutkimuksille koealoineen siitä voi toisaalta olla haittaa.
Puistossa saa kulkea lumettomana aikana vain merkittyjä reittejä pitkin, joita on 15 kilometriä. Retkeilypolku vie kolmen valtakunnan rajapyykille, joka sijaitsee puiston läntisessä ääripäässä.
Jemtsa (taajama)

Historia

Jemtsa on saanut alkunsa metsätyöläisten asutuksesta. Vuonna 1943 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen, joka poistettiin vuonna 2013.

Liikenne, talous ja palvelut

Etelästä Arkangeliin johtavalla rautatiellä on Jemtsan ja Kuhtoozjorskajan asemat. Jemtsan kautta kulkee Arkangelin ja Kargopolin välinen asfaltoitu maantie. Taajamasta on linja-autoyhteys Plesetskiin. Kunnan läpi kulkevat myös kaukoliikenteen linja-autot.
Seudun pääelinkeinot ovat puunhankinta ja rautatieliikenne. Maataloutta edustavat yksityiset palstaviljelmät. Kunnan alueella toimii Pohjoisen federaationyliopiston metsäntutkimusalue.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto ja pieni poliklinikka.
Tatra T43

Moottori

Autossa oli voimanlähteenä ilmajäähdytteinen, nelitahtinen ja nelisylinterinen bokserimoottori, jonka lohko oli alumiinia. Kaasuttimena oli Zenith malliltaan 30KB tai U30. Sytytysjärjestelmä oli joko Boschin tai Scintillan valmistama ja toimi magneeton avulla.

Voimansiirto ja alusta

Moottorin takana oli mekaanisesti toimiva kolmilevyinen kuiva kytkin. Vaihteita oli neljä eteen ja yksi taakse. Kantavana rakenteena oli keskusputkirunko, jonka sisällä ollut akseli välitti voiman heilurityyppisellä erillisjousituksella varustetulle taka-akselille. Vetopyörästön yhteyteen oli kiinnitetty poikittain kaksi neljänneselliptistä lehtijousta, jotka oli kytketty toisista päistään jarrukilpiin. Jousitus oli massiivisempi kuin T30:ssä käytetty. Edessä oli jäykkä akseli ja poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi.
Jarruina oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut.

Kori ja varusteet

T43:n rakenne ja tekniikka sekä ohjaamon etuosa pohjautuivat T30-malliin. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen.

Muunnelmat

Auton ulkoasua uusittiin noin vuonna 1931 tai 1932 Tatra T52 -henkilöauton tullessa markkinoille. Samalla siihen tehtiin muutamia teknisiä parannuksia. Keulan muotoa muutettiin pyöreämmäksi ja esiteltiin versio T43/52, jossa oli T52:n moottori. Taka-akselille lisättiin kallistuksenvakaaja.
Uusi päivitys tehtiin vielä 1936, jolloin T30:n moottori jätettiin pois valikoimasta. Konepelti oli nyt peräisin T52:sta.
Tatralla oli tapana ostaa takaisin käytettyjä T43-malleja ja rakentaa niiden päälle uusia koreja. Tämän jälkeen autot myytiin jälleen uusille omistajille. Lukuisia T43-malleja muutettiin toisen maailmansodan aikana kaasukäyttöisiksi.
Peter Nyman

Elämä ja ura

Nyman on opiskellut valtio-oppia ja journalismia Helsingin yliopiston Svenska social- och kommunalhögskolanissa. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden kandidaatti.
Ennen Uutisvuotoa Nyman tuli tunnetuksi MTV3:n 1990-luvun arkipäivisin lähetetyn Mediapeli-keskusteluohjelman juontajana. TV1:llä hän juonsi Uutisvuodon lisäksi vuosina 2009–2010 makasiiniohjelmaa Puoli seitsemän.
Nyman on isännöinyt muun muassa Englannin Valioliigan jalkapallostudiota Canal+-kanavalla. Hän on kertonut kannattavansa englantilaista Arsenal-joukkuetta.
Maaliskuussa 2015 alkoi Nymanin ohjelma Peter uutisvirrassa, jossa hän haastattelee ajankohtaista vierasta.
Nymanin suomenruotsalaisuudesta kertova kirja Ankkalammikko ilmestyi vuonna 2007. Stadin Slangi -yhdistys valitsi neljännen polven helsinkiläisen Nymanin vuonna 2010 Stadin Kundiksi.
Tammikuussa 2017 alkaa MTV3-kanavalla ajankohtainen keskusteluohjelma Peter Nyman.

Yksityiselämä

Nyman on ollut vuodesta 2003 lähtien naimisissa varatuomari Maija Lukkari-Nymanin kanssa ja heillä on kaksi lasta: tytär ja poika. Nymanin ensimmäinen vaimo, näyttelijä Rebecca Troupp, menehtyi syöpään vuonna 2001.