Jock Stein

Ura pelaajana

Stein varttui Lanarkshiren kaivosteollisuusalueella ja näki jalkapallon mahdollisuutena päästä pois kaivoskuiluista. Hän aloitti varsinaisen uransa Albion Roversissa 1942 työskennellen samalla kaivoksessa. Kaikkiaan hän edusti Albionia 200 ottelussa kahdeksan vuoden aikana. Vuonna 1943 hän pelasi myös lyhyen aikaa Dundee Unitedissa. 
Vuonna 1950 hän siirtyi ammattilaiseksi walesilaiseen Llanelliin, mutta palasi jo seuraavana vuonna takaisin perheensä luo Skotlantiin. Hän pelasi uransa lopun Celticissä nousten muiden loukkaantumisten myötä seuran kapteeniksi 1952. Hän kantoi kapteeninnauhaa uransa loppuun saakka. Stein joutui jättämään pelikentät 33-vuotiaana nilkkavamman vuoksi.

Ura valmentajana

Stein aloitti valmennusuransa jo 1956 Celticissä juniori- ja reservivalmentajana. Varsinaisen päävalmentajadebyttinsä hän teki maaliskuussa 1960 siirryttyään Dunfermlinen päävalmentajaksi. Steinin johdolla Dunfermline nosti itsensä pois putoamiskamppailusta ja väkevä hyökkäyspeli tuotti tulosta seuraavalla kaudella joukkueen juhliessa historiansa ensimmäistä Skotlannin cupin mestaruutta.
Neljän Dunfermline-kauden jälkeen Stein siirtyi 1964 Hibernianin peräsimeen. Pesti jäi lyhyeksi, sillä jo maaliskuussa 1965 Celtic FC palkkasi Steinin päävalmentajakseen. 41-vuotiaasta skotlantilaisesta tuli katolilaisen Celticin historian ensimmäinen protestanttipäävalmentaja. Uskonnolliset asiat jäivät kuitenkin pian taka-alalle Steinin johdattaessa Celticin kauden päätteeksi Skotlannin mestariksi ja päättäen samalla kahdeksan vuoden kuivan kauden. Kaudella 1966–1967 hän saavutti uransa merkittävimmän voiton johdattamalla Celticin Euroopan cupin mestariksi ensimmäisenä brittijoukkueena. Loppuottelussa seura kaatoi mestaruutta puolustaneen FC Internazionale Milanon 2–1.
Kaikkiaan Stein valmensi Celticiä 12 vuoden ajan ja voitti uskomattomat 10 liigamestaruutta sekä kahdeksan cupin ja kuusi liigacupin mestaruutta. Kaudella 1969–1970 hän johdatti Celticin toistamiseen Euroopan cupin finaaliin, mutta tällä kertaa tuli tappio Feyenoordille. Samana vuonna hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi (CBE). Hänet olisi lyöty ritariksi, mikäli Celtic ei olisi pelannut katastrofaalisesti Intercontinental Cupin finaalissa Racing Club de Avellanedaa vastaan. Tuossa ottelussa neljä Celtic-pelaajaa ajettiin ulos kentältä. 
Vuonna 1975 Stein loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa. Hän toipui vakavista vammoistaan ja palasi vielä seuran valmentajaksi luotsaten sen mestariksi kaudella 1976–1977. Tämä mestaruus jäi Steinin viimeiseksi Celticissä, sillä 1978 seura päätti pitkän yhteistyön Steinin kanssa ja palkkasi päävalmentajakseen Billy McNeill. Pitkästä pestistä huolimatta Steinille ei tarjottu paikkaa seuran johtotehtävissä ja hän hylkäsi tarjouksen poolojoukkueen valmentamisesta. Hän siirtyikin Leeds Unitedin peräsimeen, mutta jätti tehtävänsä vain 45 päivän jälkeen ja jatkoi uraansa Skotlannin maajoukkueen päävalmentajana. Hän oli hoitanut tehtävää osa-aikaisesti jo vuosina 1965–1966.
Steinin johdolla Skotlanti eteni MM-kisoihin 1982, joissa se taisteli jatkopaikastaan Uuden-Seelannin, Brasilian ja Neuvostoliiton kanssa. Tie katkesi kuitenkin alkulohkoon päätösottelun Neuvostoliittoa vastaan päätyttyä tasan 2–2.
Syyskuussa 1985 Stein johdatti Skotlannin 1–1-tasapeliin Walesia vastaan ja varmisti näin paikkansa jatkokarsinnassa MM-kisoihin 1986. Ottelu jäi kuitenkin Steinin uran viimeiseksi, sillä hän sai ottelun lopulla sydänkohtauksen ja kuoli pukuhuoneessa vain kuukausi ennen 63-vuotissyntymäpäiväänsä.