google/wiki40b huggingface dataset:
Purjevene

Purjevene on vene, joka liikkuu tuulen vaikuttaessa sen purjeisiin. Purjevene on siis purjelaivaa pienempi purjealus; raja on häilyvä, ja siihen vaikuttaa koon lisäksi myös rungon muoto, takilatyyppi ja aluksen käyttötarkoitus. Purjeveneet jaetaan joko runkorakenteen mukaan yksirunkoisiin ja monirunkoisiin (kaksirunkoinen katamaraani ja kolmirunkoinen trimaraani) tai köliveneisiin ja kevytveneisiin. Köliveneen ja kevytveneen taas erottaa toisistaan kölin tyyppi, kevytveneissä ei ole painoköliä.

Rakenne

Purjeveneissä tarvittavat osat ovat runko, monirungoissa kaksi tai kolme, takila eli riki sekä köli, joka on köliveneissä painolla varustettu, ja kevyt- ja monirunkoveneissä kevytrakenteinen.

Runko

Rungot valmistetaan pääsääntöisesti joko lasikuidusta tai puusta. Myös hiilikuiturunkoisia valmistetaan; pääsääntöisesti vain kilpaveneet ovat hiilikuiturunkoisia. Runkomateriaaleista yleisin nykyisin on lasikuitu.

Purjevenetyyppejä

Purjeveneiksi mielletään lähes kaikki yksimastoiset ja monet kaksimastoiset purjealukset. Kolmi- ja sitä useampimastoiset purjealukset ovat useimmiten purjelaivoja.

Kölivene

Kölivene on yksirunkoinen, painokölinen purjevene. Kölivenetyyppejä on lueteltu seuraavana.
Suurin osa purjeveneistä on sluuppeja. Ne ovat yksimastoisia purjeveneitä, jossa on isopurje, keulapurje sekä mahdollisesti lisäksi myötätuulipurje, kuten spinaakkeri. Kutterit ovat toinen yksimastoisten köliveneiden päähaara; ne ovat yksimastoisia purjeveneitä, joissa on kaksi tai useampia haruspurjeita maston keulan puolella.
Ketsi ja jooli ovat kaksimastoisia veneitä, joissa on isomastoa pienempi mesaanimasto. Se sijaisee isomaston takana. Ketsissä mesaanimasto on peräsimen etupuolella, joolissa peräsimen takapuolella. Ketsi on venetyyppinä joolia selvästi yleisempi.
Kunnioittaen

Tuotanto

Elokuvaa kuvattiin Hämeenlinnassa ja pääkuvauspaikkana oli Hämeenlinnan Lyseo.
Vaikka elokuvassa viitataan eduskuntavaaleihin 1954, joista alkaen vaalikaudeksi tuli neljä vuotta, parissa kohtauksessa luvataan asettua uudelleen ehdokkaaksi vanhan vaalikauden eli jo kolmen vuoden kuluttua.

Vastaanotto

Arto Pajukallio (Helsingin Sanomat) katsoo elokuvan jäävän satiirina populistisen puskafarssin tasolle, jossa naiselle näytetään paikka kotona.
Loveless

Loveless on anime- ja mangasarja, jonka on kirjoittanut Yun Kouga. Sarjassa esiintyy niin yaoita kuin shōjoaitakin.
Päähenkilönä on kaksitoistavuotias Ritsuka Aoyagi, joka asuu mielenvikaisen äitinsä ja välinpitämättömän isänsä kanssa isoveljen kuoltua. Hän on menettänyt muistinsa kaksi vuotta aiemmin, jonka jälkeen hänen persoonallisuutensa muuttui täysin sosiaalisesta ja suositusta, keskinkertaisia tuloksia kokeissa saavasta pojasta sisäänpäin kääntyneeksi ja kovapäiseksi älyköksi. Ritsuka haluaisi muistaa kaiken - etenkin, kun hänen äitinsä hakkaa häntä yleensä siksi, koska "hän ei ole äidin oma Ritsuka ja käyttää tämän kehoa luvatta". Ritsuka käykin terapiassa, mutta se ei paljoa auta.
Tarina alkaa, kun Ritsuka vaihtaa koulua. Opettajat tietävät hänen isoveljensä Seimein kuolemasta; tämä oli poltettu kuoliaaksi sidottuna Ritsukan pulpettiin. Seimei oli Ritsukalle hyvin tärkeä, sillä Seimei oli hänen ainoa tukensa väkivaltaisen äidin pahoinpidellessä häntä. Ensimmäisen koulupäivän jälkeen Ritsuka tapaa Soubi Agatsuman, salaperäisen henkilön joka ilmenee olleen Seimein ystävä. Ritsuka saa selville, että Soubi ja Seimei olivat olleet taistelupari: Soubi oli "Fighter" (taistelija) ja Seimei oli ollut "Sacrifice" (uhri). Sacrificet saavat käskyttää Fightereitaan mielensä mukaan, ja ihanteellinen Fighter elääkin Sacrificen vuoksi ja on tämän omaisuutta, sillä Sacrificet nimensä mukaan kärsivät taisteluissa kaikki iskut, kun taas Fighter vain taistelee. Seimein viimeinen käsky Soubille oli rakastaa Ritsukaa ja testamentissaan hän antoikin Ritsukalle Fighterinsa eli Soubin. Tämä tekee Soubista ja Ritsukasta uuden parin, mutta ongelman aiheuttaa Ritsukan oikea nimi Loveless ja Soubin Beloved; vain samanniminen pari voi teoriassa olla oikea ja kunnollinen taistelupari. Kaikesta hässäkästä ja epätietoisuudesta huolimatta Soubi ja Ritsuka alkavat selvittää Seimein murhaajaa ja rakastuvat toisiinsa.
Animejaksoja on yhteensä 12. Manga-pokkareita on ilmestynyt 12 jotka sisältävät 117 kappaletta (chapter). Sarja jatkuu vieläkin Animen alkumusiikkina on Okina Reikan "Tsuki no Curse" ja loppumusiikkina Kaori Hikidan "Michiyuki".
Tom Helmore

Tom Helmore (4. tammikuuta 1904 Lontoo, Englanti – 12. syyskuuta 1995 Longboat Key, Florida) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Alfred Hitchcockin elokuvassa Vertigo – punainen kyynel (1958) Gavin Elsterin roolissa. Vuonna 1960 hän esiintyi George Pálin elokuvassa Aikakone. Hän esiintyi myös Broadwaylla ja kirjoitti romaanin Affair at Quala, jonka Simon & Schuster -kustantamo julkaisi vuonna 1964.
Lagumot Harris

Lagumot Harris (1938 – 8. syyskuuta 1999) oli naurulainen poliitikko, joka toimi Naurun presidenttinä kahdesti. Hänen ensimmäinen kautensa oli vuonna 1978 ja se kesti alle kuukauden (19. huhtikuuta – 15. toukokuuta). Toisen kerran hän toimi presidenttinä 22. marraskuuta 1995 – 11. marraskuuta 1996. Harris kuoli Melbournessa, Australiassa, syyskuussa 1999.
Juhani Niemelä

Juhani Niemelä (s. 17. kesäkuuta 1941 Iitti) on suomalainen näyttelijä.
Niemelä oli pitkään kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatteriin, jossa työskenteli vuodesta 1973, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2008. Teatteriuran lisäksi hän on näytellyt merkittäviä sivuosarooleja useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Muistettavimpia näistä ovat ehkä lomamatkalla itsensä toimitusjohtajaksi esittelevän vahtimestarin rooli Risto Jarvan komediassa Loma (1976) sekä Niemisen rooli Aki Kaurismäen elokuvassa Mies vailla menneisyyttä (2002). Hän näytteli myös vuonna 1991 tehdyssä draamasarjassa Autovaras, jossa hänen roolinsa oli Laasonen. Niemälä näytteli myös vuonna 2009 Timo Koivusalon ohjaamassa Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa. Vuodesta 2016 lähtien hän on näytellyt yhtä päärooleista TV1:den draamasarjassa Korpelan kujanjuoksu. Vuonna 2018 Niemelä nähtiin lahkon johtaja Paavali Puseniuksen roolissa Karppi-rikossarjassa.
Niemelän tähänastisen elokuvauran ainoa päärooli on ollut  Veikko Aaltosen westernmäisessä, mutta nykyaikaan sijoittuvassa trillerissä Tilinteko (1987). Siinä Niemelä näytteli vähäeleistä kostajaa, joka saapuu pieneen kaupunkiin vaatimaan tilille itsensä aikoinaan pettänyttä toveriaan (Esko Nikkari).
Teatterissa Niemelä on esiintynyt muun muassa näytelmissä Tuntematon Väinö Linna (1995), Runar ja Kyllikki (2006) ja Patukkaooppera (2007).
Michael Dooney

Ura

Dooney on työskennellyt Mirage Studiosille vuodesta 1986 lähtien, jolloin hänet palkattiin aluksi kansikuvien värittäjäksi. Samaan aikaan Dooney toimi kuvittajana First Comicsille. Miragelle hän loi sarjakuvat Gizmo ja Xenotech, sekä kirjoitti ja kuvitti 1980-luvun Turtles – mutanttikilpikonnat televisiosarjaan pohjautuvaa Teenage Mutant Ninja Turtles Adventures minisarjakuvaa, jonka kustansi Archie Comics.
Sarjakuvien ohella Dooney suunnittelee leluja.
Rantanenätti

Ulkonäkö ja koko

Rantanenätti kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi ja kukinto ovat mehevän kellanvihreät. Lehdet ovat tummemman vihreät, pariliuskaiset. Kukat ovat keltaiset, niissä on neljä syvään uurrettua terälehteä ja voimakkaat heteet, jotka saavat kukat näyttämään lähes pallomaisilta. Kukkien halkaisija on noin 5 mm.

Levinneisyys

Rantanenättiä tavataan yleisenä suurimmassa osassa Eurooppaa. Pyreneiden niemimaalla, Etelä-Italiassa ja Balkanilla se on kuitenkin harvinainen. Venäjällä sitä esiintyy Aasian puolella Tyynenmeren rannalle ja Japaniin asti. Yleisin se on Siperiassa havumetsävyöhykkeen eteläosan tasalla, mutta esiintyy myös pohjoisempana ja etelämpänä. Pohjois-Amerikassa on useita alalajeja, joiden levinneisyysalue yhdistettynä kattaa lähes koko mantereen.

Elinympäristö

Rantanenätti kasvaa nimensä mukaisesti rannoilla.
Shen Kuo

Shen Kuo (kiin. 沈括; 1031–1095) oli lukuisat tieteen- ja taiteenalat hallinnut kiinalainen yleisnero. Hän työskenteli myös valtion, hallituksen ja armeijan palveluksessa. Hänen elämäntyönsä ajoittui Pohjoiseen Song-dynastiaan. 
Pitkälti Shen Kuon ansiota on merenkulussa käytetyn kompassin kehittyminen. Hän suunnitteli myös kuivatelakan, joka oli käytössä Kiinassa viimaistään 1000-luvulla.
Shen Kuo vaikutti uransa aikana muun muassa matematiikan, maantiedon, tähtitieteen ja runouden aloilla. Hän työskenteli samaan aikaan kuin toinen Kiinan historian suuri yleisnero, Su Song.
Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda

Juoni

Ron Burgundy on San Diegon kansalaisten rakastama paikallinen uutisankkuri, joka hurmaa naisia yhtä hyvin kuin lukee uutisia. Ron Burgundy on kuitenkin sitä mieltä, että naiset kuuluvat keittiön, ei uutishuoneen äärelle. Eräänä päivän uutistoimistolle astuu kaunis Veronica Corningstone, naispuolinen uutisankkuri. Burgundy ja hänen muut uutistenlukijakaveruksensa eivät voi sulattaa tätä ajatusta naisankkurista.
Ron Burgundy kuitenkin hiljalleen hyväksyy tämän, koska Corningstone tekee vain pienempiä uutisia ja Burgundylla on tunteita Corningstonea kohtaan. Burgundylla ja Corningstonella alkaakin suhde. Tapahtuu kuitenkin niin, että Burgundy myöhästyy eräästä uutistoimituksesta koiraansa kohdistuneen onnettomuuden seurauksesta, ja Corningstone pääsee lukemaan uutiset. Corningstonesta tehdään uutisankkuri Burgundyn vierelle, ja Burgundyn alamäki alkaa. Corningstonen aiheuttaman välikohtauksen seurauksesta Burgundy lopulta erotetaan ja Corningstonesta tulee täysipäiväinen johtava ankkuri uutiskanavalle.
Lopulta hädän hetkellä Burgundya kuitenkin taas tarvitaan ja hän toimittaa tärkeät uutiset pandavauvan syntymisestä. Näin Burgundy pääsee takaisin huipulle. Lopulta Veronica Corningstonesta ja Ron Burgundysta tulee maailmanlaajuisen kanavan johtavat uutisankkurit.
Uusi tie (lehti)

Uusi Tie on viidesläisen herätysliikkeen piirissä syntynyt aikakauslehti, jota julkaisee Kustannus Oy Uusi Tie. Sen päätoimittaja on Leif Nummela.
Harold Bride

Harold Sydney Bride (11. tammikuuta 1890 – 29. huhtikuuta 1956) oli RMS Titanicin nuorempi sähköttäjä. Bride oli toiminut mm. Lusitanian sähköttäjänä ennen Titanicille menemistään. Ennen onnettomuutta Bride ja Jack Phillips lähettivät eteenpäin matkustajien henkilökohtaisia viestejä ja vastaanottivat jäävuorivaroituksia muilta laivoilta. Onnettomuuspäivänä Bride oli mennyt aikaisin nukkumaan vapauttaakseen myöhemmin Phillipsin keskiyöllä. Törmäyksen jälkeen Bride havahtui ja kysyi Phillipsiltä, mitä tapahtui, johon Phillips vastasi, että he törmäsivät johonkin. Kapteeni Edward J. Smith määräsi kaksikon välittömästi lähettämään hätäkutsuja saatuaan tietää laivan uppoavan. Juuri Bride ehdotti Phillipsille uuden SOS-viestin lähettämistä. Bride ja Phillips lähettivät hätäkutsuja, kunnes Smith saapui sanoen heidän täyttäneen velvollisuutensa ja päästi heidät menemään. Sekä Bride että Phillips onnistuivat hyppäämään ympärikääntyneen pelastuslautta B:n päälle juuri ennen uppoamista, mutta Phillips paleltui kuoliaaksi ennen kuin he pelastuivat. Bride palellutti molemmat jalkansa, mutta hän toipui päästyään RMS Carpathialle. Bride myöhemmin antoi medialle lausunnon hätäviestittelystä ja mitä tapahtui ennen ja jälkeen onnettomuuden.
Myöhemmin Bride kihlautui Lucy Downien kanssa vuonna 1920. Tätä ennen Bride toimi sähköttäjänä ensimmäisessä maailmansodassa höyrylaiva Mona’s Islella ja muutti Glasgow'hun vaimonsa kanssa. Bride kuoli keuhkosyöpään vuonna 1956.
Optinen aktiivisuus

Optinen aktiivisuus on eräiden aineiden ominaisuus, joka saa aikaan, että niiden läpi kulkevan polarisoituneen valon värähtely­taso kiertyy joko oikealle tai vasemmalle. Optisesti aktiivisia ovat yleensä sellaiset orgaaniset yhdisteet, joiden molekyylit ovat epä­symmetrisiä eli kiraalisia, sekä myös jotkin epä­orgaaniset kiteiset aineet, joiden kiteet ovat rakenteeltaan kierteisiä. Valon polarisaatio­tason kääntymisen määrä on verrannollinen aineen paksuuteen sekä liuoksissa myös sen väkevyyteen.
Orgaanisista aineista optisesti aktiivisia ovat esimerkiksi sokeriliuos, maitohappo, viinihappo sekä aminohapot lukuun ottamatta glysiiniä. Tällaisista aineista on olemassa kaksi enantiomeeria, joiden molekyylit ovat toistensa peili­kuvia. Enantiomeerit ovat fysikaalisilta ominaisuuksilta muutoin samanlaisia paitsi että ne kiertävät polarisoitunutta valoa vastakkaisiin suuntiin. Sen sijaan biologisilta vaikutuksiltaan ne saattavat olla hyvinkin erilaisia, ja monissa tapauksissa vain toinen niistä esiintyy elollisessa luonnossa. Seos, joka sisältää kumpaakin enantiomeeriä yhtä paljon, ei ole optisesti aktiivinen, ja sellaista sanotaan raseemiseksi seokseksi.
Kiteisistä epä­orgaanisista aineista optisesti aktiivinen on esimerkiksi kvartsi. Samaan tapaan kuin kiraaliset molekyylit, voi myös kvartsi­kide olla kahdella vastakkaisella tavalla rakenteeltaan kierteinen, minkä vuoksi tällaiset kiteet kiertävät valon värähtelytasoa vastakkaisiin suuntiin.
Carl Reiner

Carlton "Carl" Reiner (s. 20. maaliskuuta 1922 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko sekä komediallisiin elokuviin erikoistunut ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on voittanut uransa aikana yhdeksän Emmy-palkintoa. 
Juutalaistaustainen Reiner syntyi New Yorkin Bronxissa ja opiskeli ulkoasiainhallintoa Georgetownin yliopistossa. Hän palveli toisessa maailmansodassa Tyynenmeren viihdytysjoukkojen teatterissa, jota johti Shakespeare-näyttelijä Maurice Evans.
Reiner tunnetaan musikaaleista, televisiosta ja elokuvista. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 Amerikkalaisen huumorin Mark Twain -palkinto, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänen julkaisemiensa kirjojen joukkoon lukeutuu muistelmateos My Anecdotal Life: A Memoir vuodelta 2004. Hänen vuonna 1958 julkaisemasta omaelämäkerrallisesta romaanista Enter Laughing sovitti Joe Stein menestyksekkään Broadway-näytelmän. Reinerin omien elämänvaiheiden pohjalta syntyi myös 1960-luvun menestynyt sitcom-sarja The Dick Van Dyke Show, joka teki Van Dykesta ja hänen vastanäyttelijästään Mary Tyler Mooresta suuria tähtiä.
Reiner kuuluu Television Academy Hall of Fameen. Hän oli vuodesta 1944 alkaen naimisissa Estelle Reinerin kanssa. Heillä on kolme lasta, joista vanhin on elokuvaohjaaja Rob Reiner. Estelle Reiner kuoli 94-vuotiaana 2008.
Sitruunakardinaali

Levinneisyys

Sitruunakardinaalia tavataan Panamassa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa, Ranskan Guayanassa ja Brasiliassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen, mutta laikuttaisesti levinnyt. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei vielä uskota olevan vaarassa.
Homero Leite Meira

Homero Leite Meira (2. joulukuuta 1931 Brumado – 8. toukokuuta 2014) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1955 ja nimitettiin Itabunan hiippakunnan johtoon 7. marraskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eliseu Maria Gomes de Oliveira, jota avustivat José Terceiro de Sousa ja Valfredo Bernardo Tepe.
Leite Meira sai 24. syyskuuta 1980 nimityksen Irecên piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 12. kesäkuuta 1983.
Jan Oblak

Seurajoukkueura

Oblak aloitti ammattilaisuransa Slovenian pääsarjassa pelanneessa Olimpija Ljubljanassa ja herätti jo varhain italialaisten ja englantilaisten suurseurojen kiinnostuksen. Vuonna 2010 hän siirtyi Benficaan, mutta vietti seuraavat kolme kautta lainalla pienemmissä portugalilaisseuroissa. Oblak teki läpimurtonsa Benfican edustusjoukkueessa kaudella 2013–2014. Seura voitti tuolloin Portugalin liigan, cup-mestaruuden sekä liigacupin.  Kauden päätteeksi Oblak äänestettiin liigan parhaaksi maalivahdiksi. 
Oblak siirtyi nykyiseen seuraansa kuusivuotisella sopimuksella heinäkuussa 2014. Benfican julkaiseman tiedotteen mukaan Atlético maksoi hänestä 16 miljoonan euron siirtokorvauksen, mikä teki hänestä kaikkien aikojen kalleimman Espanjan liigaan hankitun maalivahdin. Ensimmäisellä kaudella Oblak pelasi 11 ottelua.
Kotimaassaan Sloveniassa Oblak äänestettiin vuoden 2015 parhaaksi jalkapalloilijaksi.

Maajoukkueura

Oblak on pelannut kuusi ottelua maansa Slovenian A-maajoukkueessa. Ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Oblak pelasi 11. syyskuuta 2012 Norjaa vastaan.
Tuomiokirkkosilta

Aiemmat puusillat

Turussa oli vuosisatoja vain yksi silta joen yli. Ensimmäinen maininta sillasta on vuodelta 1414 Turun tuomiokirkon mustakirjassa. Aurajoen puiset sillat on vuosisatojen mittaan korjattu ja rakennettu moneen kertaan. Ennen Turun paloa 1827 silta sijaitsi Vähätorin kohdalla. Palaneen sillan tilapäiseksi korvaajaksi rakennettiin puinen paalusilta, nimensä mukaisesti puisten paalujen varassa oleva silta. Uusi pysyvä puusilta, Tuomiokirkkosilta, rakennettiin parisataa metriä tilapäisestä paalusillasta ylävirtaan eli nykyisen sillan paikkeille. Puinen Tuomiokirkkosilta valmistui 1831. Toisen lähteen mukaan palaneen sillan tilapäiseksi korvaajaksi rakennettiin Aurakadun ja Kristiinankadun puoliväliin proomusilta, ensimmäinen Auransilta.

Nykyinen terässilta

Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1894 hankkia puusillan tilalle uuden sillan, kaksikaarisen rautaristikkosillan. Silta tilattiin tarjouskilpailun perusteella saksalaiselta yhtiöltä. Mutta vuonna 1897 valtuusto määräsikin, että silta on rakennettava yksikaarisena. Kaksinivelinen kaarisilta valmistui 1899.
Valmistumisensa jälkeen silta on kuitenkin kokenut niin lukuisia muutoksia, että se on oikeastaan rakennettu uudelleen. Huomattava muutos oli, kun vuosina 1951-1956 siltaa levennettiin molemmin puolin, yhteensä 14 metriä ja siitä tuli 6-kaistainen, aiemmin kaistoja oli 4. Muutoksen suunnittelivat arkkitehti Erik Bryggman ja professori Herman Ossian Hannelius. Lopputuloksena oleva nykyinen Tuomiokirkkosilta on tyypiltään teräksinen, 1-aukkoinen kaarisilta, jonka kaari on kolmenivelinen. Kaaren jännemitta on 39,5 m, aukko 37 m ja sillan hyötyleveys on 25,9 m. Sillan kokonaispituus on 39,5 m.
Sillan lyhtypylväissä olevat koukut viittaavat Turun raitiovaunuihin: koukkuja käytettiin raitiovaunujen ajolankojen kiinnitykseen.
Kun Tuomiokirkkosilta valmistui 1899, ennustettiin, että se riittää yksinään kaupungin liikenteen tarpeisiin seuraavat 60 vuotta. Liikenne-ennusteet kuitenkin pettivät ja Aurajoen yli oli rakennettava uusia siltoja. Auransilta valmistui 1907 ja Martinsilta 1940. Tuomiokirkkosillan levennyksestäkään ei ollut apua pitkäksi aikaa, joten alajuoksulle rakennettiin vielä Myllysilta 1975.
Viipurin synagoga

Historia

Viipurin juutalaisella seurakunnalla oli vuosisadan alkupuolella vajaat 250 jäsentä. Oman synagogan ensimmäiset suunnitelmat laati suomalainen arkkitehti Gerhard Sohlberg vuonna 1905. Hänen piirustuksissaan synagoga oli kivirakenteinen, mutta se toteutettiin kuitenkin puisena. Lisäksi alkuperäisessä ehdotuksessa rakennukseen sijoittui myös koulu. Uudet piirustukset teki Sohlbergin suunnitelmien pohjalta viipurilainen rakennusmestari Viktor Riihelä vuonna 1909 ja synagoga otettiin käyttöön 1910. Vuonna 1926 rakennukseen tehtiin tiettävästi jonkinlaisia muutostöitä. Viipurin synagoga tuhoutui täydellisesti talvisodan ensimmäisen päivän pommituksissa 30. marraskuuta 1939.
Iván Cuadrado

Ura

Cuadrado on Barcelonan junioriakatemian kasvatti. Hän nousi Barcelonan reservijoukkueeseen vuonna 1998 ja pelasi siellä seuraavat kolme kautta. Hän ei pelannut otteluita edustusjoukkueessa. Vuonna 2001 Cuadrado siirtyi ilmaisella siirrolla Real Murciaan, joka pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hänen aikanaan Real Murcia nousi kahteen otteeseen pääsarjaan, ensimmäisen kerran vuonna 2003 ja toisen kerran vuonna 2007.
Seitsemän Real Murciassa pelatun kauden jälkeen Cuadrado siirtyi vuonna 2008 pääsarjaan nousseeseen Málagaan. Málagan jälkeen hän edusti Rayo Vallecanoa, Ponferradinaa ja Salamancaa.
Luostarivuoren koulu

Nykytilanne

Luostarivuoren koulu on vuosiluokkien 1 - 9 yhtenäiskoulu ja oppilasmäärä on noin 770. 
Alakoululuokat toimivat Martin ja Kerttulin yksiköissä ja yläkoululuokat Luostarivuoren yksikössä. 
Koulussa toimivat yleisluokkien lisäksi ruotsin kielikylpyluokat, kuvataideluokat ja liikuntaluokat (yläkoulussa).
Mikko Jurkka

Mikko Olavi Jurkka (s. 18. marraskuuta 1967 Espoo) on suomalainen näyttelijä. Hänen isänsä on näyttelijä Sakari Jurkka.
Lumperoisemlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Tyystänjoen valuma-alueeseen (35.475) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 204,8 metriä mpy.
Mendi Mengjiqi

Mendi Mengjiqi (s. 3. kesäkuuta 1958) on kosovolainen säveltäjä. Hän on etnisesti albaani. Hänen teostensa joukossa on Eurooppa, joka valittiin Kosovon kansallislauluksi 11. kesäkuuta 2008 maan julistauduttua itsenäiseksi 17. helmikuuta. Mengjiqi on myös sanoittanut laulun, mutta virallinen versio on instrumentaalinen. Kosovon parlamentissa 72 edustajaa äänesti Euroopan hyväksymisen puolesta, 15 äänesti vastaan ja viisi tyhjää. Kansallislaulun, kuten Kosovon kaikkien muidenkin kansallisten symbolien, on ilmennettävä maan monietnistä luonnetta.
Mengjiqi valmistui vuonna 1980 musiikkipainotteisesta lukiosta, jossa oli opiskellut musiikin teoriaa ja kontrabassonsoittoa. Hän sai diplomin musiikin teoriassa Prištinan musiikkiakatemiasta vuonna 1987 ja aloitti sävellyksenopintonsa samassa opistossa vuonna 1988. Vuonna 1990 akatemia suljettiin, ja vuonna 1991 Mengjiqi siirtyi Puolaan. Siellä hän opiskeli sävellystä Zbigniew Bujarskin johdolla Krakovan musiikkiakatemiassa. Vuoden 1996 jälkeen hän on diplomin jo saatuaan täydentänyt opintojaan Krzysztof Pendereckin johdolla. Hän on itse opettanut Prištinan yliopiston taiteiden tiedekunnassa.
Mengjiqi sävelsi alun perin kevyttä musiikkia ja kappaleita lapsille, mutta teorianopintojensa loppuvaiheissa hän kiinnostui vakavammasta musiikista. Tämän kauden aloittivat teokset Pokan Qika (naiskuorolle) ja Meditations (kontrabassolle ja pianolle). Mengjiqi on käyttänyt teoksissaan albanialaisen kansanmusiikin vaikutteita. Myös Pendereckin ja muiden puolalaisten nykysäveltäjien musiikkiin tutustuminen on muokannut hänen tyyliään. Mengjiqin teoksia on esitetty useissa maissa, esimerkiksi Saksassa, Suomessa, Etelä-Koreassa ja Yhdysvalloissa.
Mengjiqi sävelsi musiikin elokuvaan Anatema (2006).
Raikunjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 38 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Vehoniemenharjun itäpuolella Pälkäneveden lahden Heposelän ja Naistenlinnan välissä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi etelässä, jossa sen metsäiset rinteet kuuluvat harjujaksolle. Sen lähiympäristössä sijaitsee kuusi maatilaa ja sen rannaoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoja. Niille tulee tiet valtatieltä 12 tai yhdystieltä 13988.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,4 metriä mpy. Siihen laskee yksi merkittävä oja Pihkonsuolta. Järven laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se laskee Längelmäveden Heposelkään.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli ”Kaukojärvi”. Raikkun kylä sijaitsi kartassa järven ja Heposelän välisellä kannaksella. Järven länsipäässä sijaitsi vielä pienempi lampi, jolle ei kartassa ole nimeä. Se on nykyään laskettu puoliksi pelloksi ja suoksi. Samassa yhteydessä lienee myös Raikunjärvi laskenut, mutta sen todistamiseksi tulisi siitä löytää dokumentit. Vuoden 1957 peruskartassa järveä kutsuttiin Kyläjärveksi, mutta seuraavassa vuoden 1977 kartassa sen nimi oli muutettu nykyiseksi.