google/wiki40b huggingface dataset:
Fellow Finance

Historia

Fellow Financen rahoitusyhtiö perustettiin vuonna 2013 ja palvelu avautui yksityishenkilöille 2014. Taalerista tuli toukokuussa 2015 Fellow Financen osaomistaja ja Taalerin omistamasta rahoitusyhtiö Lainaamosta tuli puolestaan Fellow Financen kokonaan omistama tytäryritys. Kesäkuun 2015 yhtiökokouksen päätöksellä Fellow Finance muutti yhtiömuotonsa julkiseksi osakeyhtiöksi.
Fellow Finance on muiden vertaislainayritysten kanssa perustanut maaliskuussa 2016 Vertaislainayhdistys ry:n, jonka tavoitteena on kehittää alan käytäntöjä ja lisätä tietoisuutta vertaislainaamisesta sekä edistää yhteiskunnallista keskustelua asiasta. Syyskuussa 2016 Fellow Finance avasi joukkorahoituspalvelun suomalaisille pk-yrityksille.
Fellow Finance lanseerasi elokuussa 2017 sijoittajille uuden lyhytaikaisen sijoitustuotteen, suomalaisten yritysten myyntisaamiset. Syyskuussa 2017 yhtiö avasi vertaislainapalvelunsa Saksassa. Finanssivalvonta myönsi maksulaitoksen toimiluvan joulukuussa 2017 Fellow Finance Oyj:lle ensimmäisenä joukkorahoitus- ja vertaislainapalveluja tarjoavana yhtiönä. Kesäkuussa 2018 Fellow Finance laajentui Ruotsin kuluttajalainamarkkinoille Lokakuussa 2018 Fellow Finance listautui Helsingin pörssin First North -kauppapaikalle. Tammikuussa 2019 yhtiö avasi markkinapaikkansa Tanskassa

Liiketoiminta

Vuoden 2019 puoliväliin mennessä yhtiön markkinapaikalle on rekisteröitynyt yli 13 000 sijoittajaa, jotka ovat lainanneet palvelussa yli 450 miljoonaa euroa yli 650 000 lainanhakijalle. Fellow Finance on euroalueella ainoa joukkorahoituspalvelu, jonka kautta sekä yksityishenkilöt että yritykset voivat saman käyttöjärjestelmän kautta hakea markkinaehtoista rahoitusta suoraan laajalta joukolta sijoittajia. Yhtiö palvelee sijoittajia globaalisti tarjoten mahdollisuuden kenelle tahansa sijoittaa puolalaisiin, saksalaisiin, ruotsalaisiin, tanskalaisiin ja suomalaisiin vertaislainoihin sekä suomalaisten yritysten joukkorahoituslainoihin ja lyhytaikaisiin myyntisaamisiin laskurahoituksen muodossa.
Gosheniitti

Gosheniitti on beryllin väritön tai valkoinen muoto. Sen pinta on melko tasainen. Sen on nimetty Massachusetissa, Yhdysvalloissa sijaitsevan paikan, Goshenin mukaan, koska väritöntä berylliä tutkittiin siellä ensimmäisen kerran. Gosheniitti on yleisin beryllin muoto ja siksi vähiten arvostettu. Vain täysin väritöntä gosheniittia käytetään jalokivenä.

Esiintyminen

Gosheniittia esiintyy samoissa paikoissa akvamariinin kanssa. Sitä on löydetty Brasiliasta, Venäjältä, Pakistanista, Kiinasta, Myanmarista ja Namibiasta.
Gerlof Fokko Mees

Gerlof Fokko Mees (16. kesäkuuta 1926 Velsen, Alankomaat – 31. maaliskuuta 2013 Busselton, Australia) oli hollantilainen kalatutkija ja lintutieteilijä.
Mees syntyi Hollannissa, kasvoi Indonesiassa (silloisessa Alankomaiden Itä-Intiassa) ja työskenteli pitkään Oseaniassa. Hän on oppiarvoltaan tohtori. Hän tutki etenkin rillien (Zosteropidae) elämää.
Mees toimi Western Australian Museumin selkärankaisten osaston kuraattorina Perthissä 1958–1963. Tämän jälkeen hän toimi Leidenin museon lintuosaston kuraattorina. Hän muutti takaisin Länsi-Australiaan 1991. Hän kuvaili ensimmäisenä länsiaustralialaisen kalalajin Lepidogalaxias salamandroides. Linnuista Mees nimesi floresinmonarkin (Monarcha sacerdotum) 1973. Vuonna 2004 nimettiin hänen kunniakseen uusi kehrääjälaji Caprimulgus meesi.
Nokoreach

Nokoreach on Kambodžan kansallislaulu. Kambodžan vanhaa kuningaskuntaa ylistävä laulu otettiin alun perin käyttöön Japanin protektoraatiksi syntyneessä ja Norodom Sihanoukin hallitsemassa Kambodžan kuningaskunnassa vuonna 1941. Laulun on sanoittanut Chuon Nat ja sen ovat säveltäneet F. Perruchot ja J. Jekyll vanhan kambodžalaisen kansanlaulun pohjalta. Laulu säilyi itsenäistyneen Kambodžan kansallislauluna aina vuoteen 1970, jolloin USA:n tukema kenraali Lon Nol kaappasi maassa vallan ja julisti maan Khmerin tasavallaksi. Punaisten khmerien kaapattua maassa vallan 1975 he ennallistivat maan kuningaskunnaksi eräänlaiseksi sosialistisen vallankumouksen kulissiksi. Kuningas Sihanouk kutsuttiin maanpakolaisuudesta takaisin maahan, ja Nokoreach otettiin taas maan kansallislauluksi. Jo seuraavana vuonna, 1976, Punaiset khmerit ottivat kuitenkin käyttöön oman - mahdollisesti itsensä Pol Potin laatiman -, omaa ideologiaansa voimakkaasti tukevan kansallislaulun. Nokoreachista tuli jälleen maan kansallislaulu vuonna 1993, jolloin maahan saatiin kuningasmielisen Funcinpehin tukema hallitus YK:n valvonnassa.
Laulu on saanut nimensä alueella sijainneesta vanhasta kuningaskunnasta, nykyisen Kambodžan edeltäjästä.
Skeptoid

Skeptoid on viikoittain ilmestyvä noin kymmenen minuutin pituinen podcast joka käsittelee kriittisesti paranormaaleja ilmiöitä ja pseudotiedettä. Podcastin takana amerikkalainen skeptikko Brian Dunning.

Vastaanotto

Skeptoid on voittanut 2010 Parsec Awards palkinnon kategoriassa Best Fact Behind the Fiction Podcast. Kuuntelijoita podcast kerää viikoittain keskiarvoisesti 146000 (otettu 18.9.2011).
NForce7

nForce7 on Nvidian vuonna 2008 julkaisema emolevypiirisarja.

Seuraava sukupolvi

Vuoden 2009 maaliskuussa Nvidia julkaisi uuden NForce 9 -piirisarjan.  Käytännössä kyse on samasta tuotteesta kuin nForce 7 -piirisarjassa.
Marshall D. Teach

Ulkönäkö ja luonne

Mustaparta on suurikokoinen mies, joka kasvattaa sarjassa mustaa partaa ja uskoo unelmiin Luffyn tavalla. Hän on kärsivällinen ja julma piraatti, jota ei mielestään pysäytä kukaan. Teachilla ja Luffylla on vähän yhteisiä asioita keskenään esim. suuri ruokahalu, pienen voimakkaan piraattijoukon kapteeni ja unelma Merirosvokuninkaaksi.

Voimat

Marshall D. Teach on erittäin voimakas piraatti, joka aiheutti Shanksille kolmesta arvesta keskimmäisen. Syötyään pimeyspimeysmarjan, hänestä tuli voimakkaampi mutta myös kestävämpi taistelija pirunmarjan takia, sillä marja oli logia tyypin marja joka näin ollen muuttaa syöjänsä ruumiinrakennetta joko kyseisen marjan elementtiin tai Mustaparran tapauksessa hän kykenee kestämään huomattavasti enemmän vahinkoa mitä normaalit ihmiset. Pimeys pimeys marjalla oli ollut huomaamaton kyky varastaa kuolleen ruumiin pirunmarja voimat.  Se huomattiin vasta Valkoparran kaatumisesta, kun Mustaparta varasti hänen järistysjäristys marja voimansa.
Marriott International

Marriott-hotellit Suomessa

Suomen ensimmäinen Marriott-hotelli on Helsingissä sijaitseva Hotel Katajanokka. Se liittyi Marriott-ketjuun marraskuussa 2018 ja toimii nyt osana Marriottin Tribute Portfolio -brändiä.
Marriott laajenee Tampereelle alkuvuodesta 2020. Uusi Courtyard by Marriott -hotelli sijoittuu Tampere-talon viereen, ja rakennukset liitetään toisiinsa yhdyskäytävän välityksellä. Hotelliin tulee 11 kerrosta ja 229 hotellihuonetta.
Nordmalingin kunta

Kuntajaon kehitys

Vuonna 1863 Nordmalingin pitäjästä perustettiin Nordmalingin maalaiskunta. Vuonna 1914 osa Nordmalingin ja Uumajan maalaiskunnista erotettiin uudeksi Hörneforsin maalaiskunnaksi. Vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa kunnan rajat eivät muuttuneet. Nykyinen Nordmalingin kunta muodostettiin Nordmalingin maalaiskunnasta ilman aluemuutoksia.

Muita paikkakuntia

Bredvik, Järnäs, Järnäsklubb, Kråken, Öre

Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunnassa on yksi piiri, Nordmalingin piiri.
Katariina de Bragança

Elämäkerta

Katariina oli Bragançan herttua Juhanan ja Espanjan Medina-Sidonian Luisa de Guzmánin toiseksi vanhin tytär. Kun Portugalin itsenäisyys palautettiin ja hänen isästään tuli kuningas, tytärtä pyrittiin naittamaan useisiin eurooppalaisiin kuningassukuihin. Kun Ranska hylkäsi aiemmin tukemansa Portugalin Pyreneiden sopimuksessa 1659, tyttären naittaminen Englannin kuninkaalle tuli tarpeelliseksi Portugalin ja Englannin välisen liiton vahvistamiseksi. Avioliitosta tehtiin sopimus 23. kesäkuuta 1661.
Katariina meni naimisiin välittäjän välityksellä Lissabonissa 23. huhtikuuta 1662 ja saapui Portsmouthiin 14. toukokuuta, minkä jälkeen aviopari solmi liiton kahdessa seremoniassa, ensin salaa järjestetyssä katolisessa ja sitten anglikaanisessa. Myötäjäisinään Katariina toi kaksi miljoonaa kultacrusadosia ja Tangerin ja Bombayn satamat brittien hallintaan.
Katariina ei ollut suosittu kuningatar, koska hän oli katolilainen, ja hänen uskontonsa esti hänen kruunauksensa, koska katolilaiset eivät saaneet ottaa osaa anglikaanisiin seremonioihin. Katariina ei kyennyt synnyttämään lasta, vaikka olikin raskaana useita kertoja, viimeksi 1669. Hänen uskontonsa johti katolilaisuuden vastaisen mielialan nousuun. Vuonna 1678 hänen palvelijoitaan syytettiin Sir Edmund Godfreyn murhasta. Saman vuoden marraskuussa Titus Oates syytti häntä ”paavillisesta juonesta” myrkyttää kuningas, vaikka Kaarle II ei itse siihen uskonut. Alahuone äänesti kuningattaren häätämisestä Whitehallista, mutta kuningas itse puolusti häntä.
Kaarle II:n kuoleman jälkeen Katariina asui Englannissa Somerset Housessa vielä Jaakko II:n valtakauden aikana. Hän vetosi turhaan Kaarlen aviottoman pojan, Monmouthin herttua James Scottin, hengen puolesta tämän kapinanyrityksen epäonnistumisen jälkeen. Mainion vallankumouksen jälkeen Katariina oli aluksi hyvissä väleissä Vilhelm III:n ja Marian kanssa, mutta katolisen uskonnon harjoitus heikensi hänen asemaansa. Parlamentti sääti lain, joka vähensi Katariinan palvelijoiden määrää ja varoitti häntä toimimasta hallitusta vastaan. Katariina palasi viimein Portugaliin maaliskuussa 1692.
Katariina tuki Methuenin sopimusta Englannin kanssa 1703 ja toimi veljensä Pietari II:n sijaishallitsijana useaan otteeseen. Hän kuoli Bempostan palatsissa Lissabonissa ja haudattiin Jerónimosin luostariin Belémiin.
Herman Adlercreutz

Carl Herman Thomas Adlercreutz (10. huhtikuuta 1932 Helsinki – 26. lokakuuta 2014 Helsinki) oli suomenruotsalainen lääkäri ja kliinisen kemian professori. Hän tutki urheilulääketiedettä sekä aineenvaihduntaa ja steroidihormoneja.

Elämäkerta

Adlercreutzin isä oli dosentti Erik Adlercreutz ja veli arkkitehti Eric Adlercreutz. Vuodesta 1989 hän oli Adlercreutzin aatelissuvun päämies. Adlercreutzin puoliso vuodesta 1956 oli lääketieteen lisensiaatti Marie-Louise Eleonore Gräsbeck.
Adlercreutz valmistui ylioppilaaksi Grankulla samskolasta vuonna 1950 ja opiskeltuaan lääketiedettä Helsingin yliopistossa hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1952 ja lisensiaatiksi vuonna 1958. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1963. Vuosina 1958–1961 hän toimi tutkimusassistenttina Tukholman Karoliinisessa instituutissa. Vuodet 1961–1964 hän oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan sisätautien klinikan apulaislääkäri ja vuosina 1964–1965 apulaisopettaja. Hän toimi Meilahden sairaalan laboratorion johtajana vuosina 1965–1967 ja ylilääkärinä 1967–1997. Vuosina 1965–1967 Adlercreutz toimi Helsingin yliopiston kliinisen kemian apulaisprofessorina, vuosina 1967–1969 virkaa toimittavana professorina ja vuosina 1969–1997 professorina. Vuodet 1983–1988 hän oli Suomen Akatemian tutkijaprofessori. Hän toimi myös Finska Läkaresällskapetin puheenjohtajana 1986–1989 ja Folkhälsanin puheenjohtajana 1993–1998.
Adlercreutz kuoli lokakuussa 2014 kaaduttuaan ja saatuaan aivovamman.
Roy Radke

Ura

Radke pelasi juniorina muuan Team Illinoisin, Chicago Missionin ja Culver Militaryn Academyn joukkueissa. Barrie Colts varasi hänet 243. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2012. Vuoden päästä Radken varasi Indiana Ice 106. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän vietti seuraavan kauden 2013–2014 Shattuck St. Mary'sin high school -joukkueessa. Kaudeksi 2014–2015 Radke siirtyi hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen Barrie Coltsin OHL-joukkueeseen.
Radken kotikaupungin joukkue Chicago Blackhawks varasi hänet kuudennella kierroksella 164. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Radke vietti Barrie Coltsin OHL-joukkueessa vielä kaksi seuraavaa kautta. Kaudella 2015–2016 hän teki OHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+20=39, mutta kaudella 2016–2017 Radke oli joukkueensa paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 23+13=36. Loppukaudella hän kärsi nilkkavaivoista, jonka takia Radken kausi OHL:ssä päättyi 45 runkosarjaotteluun. Maaliskuussa 2017 hän kävi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Rockford IceHogsin vahvuudessa, mutta Radke ei kuitenkaan pelannut otteluakaan. Hän kärsi loppukaudella myös olkapäävaivoista ja kävi kauden jälkeen leikkauksessa.
Elokuussa 2017 Radke siirtyi kauden 2017–2018 kestävällä ja lokakuun loppuun asti kestävän try-outin sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Hän sai koejaksonsa päätteeksi loppukauden jatkosopimuksen. Radken ensimmäinen kausi ammattilaistasolla toi 46 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 7+5=12. Huhtikuussa 2018 hän teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kausi 2018–2019 Radkella päättyi jo runkosarjan avausotteluun 14. syyskuuta 2018 KooKoota vastaan, kun hän jäi vastustajan päähän kohdistuneen taklauksen kohteeksi.
Sepiväpeippi

Ulkonäkö ja koko

Sepiväpeippi on 10–30 senttimetriä korkeaksi kasvava pysty tai koheneva ruoho. Sen lehdet ovat munuaismaisia ja laidaltaan isonyhäisiä. Alimmat varsilehdet ovat ruodillisia, ylimmät kokonaan sepiviä ja pituuttaan leveämpiä. Sepiväpeipin kukan teriö on 1,5–2 cm pitkä, purppuranpunainen, kaksihuulinen. Kasvilla on usein myös pieniä, avautumattomia kukkia.  Sepiväpeippi voi risteytyä punapeipin (Lamium purpureum) kanssa.

Sepiväpeippi Suomessa

Suomessa sepiväpeippi on melko harvinainen tulokas, joka on yleisin Ahvenanmaalla. Lajia tavataan koko maassa paitsi Pohjois-Lapissa, etelässä sitä pidetään muinaistulokkaana ja pohjoisempana uustulokkaana. Suomessa sepiväpeipin kasvupaikkoja ovat pellot, puutarhat ja joutomaat. Se kukkii toukokuusta syyskuuhun.
Sveitsin keskuspankki

Frangin vakauttaminen

Pitääkseen frangin arvon vakaana pankki toimii aktiivisesti ulkomaisilla osake-, velkakirja- ja valuuttamarkkinoilla. Pankki ei ole perinteinen pääomasijoittaja vaan vakautustarkoituksessa, frangin arvostuksen muutoksista riippuen SNB myy tai ostaa omaisuuttaan isoja määriä. Periaatteesta johtuen Sveitsin keskuspankki tekee toisinaan valtavia voittoja, mutta myös isoja tappioita: vuonna 2016 voitto oli 25 miljardia dollaria, seuraavana vuonna 54 mrd. Sfr, mutta vuonna 2018 pankin tappiot olivat 14 mrd. Sfr.

Pankin omistukset Suomessa

Sveitsin keskuspankki omistaa suomalaisia yhtiöitä, muun muassa UPM:ää (0,47 %, 28.2.2019)  ja Metsoa (0,3 %, 28.2.2019) .
Kolmipyrstöt

Taksonomia

Kolmipyrstöjen heimoon kuuluvien lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. Heimoon kuuluu ainakin kaksi lajia suvussa Lobotes: kolmipyrstö (Lobotes surinamensis) ja Lobotes pacificus. Eräät lähteet katsovat heimoon kuuluvaksi ainoastaan yhden lajin ja toiset jopa neljä lajia. Toisinaan tiikerikalat (Datnioididae) luetaan kuuluvaksi kolmipyrstöjen heimoon, vaikka tällöin heimon monofyleettisyydestä ei ole täyttä varmuutta.

Anatomia

Kolmipyrstöt ovat melko kookkaita kaloja, ja kolmipyrstö voi saavuttaa jopa metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kolmipyrstöt ovat tukevia ja korkearuumiisia kaloja. Pitkä selkäevä ja peräevä ovat peräpäästään pyöristyneet ja lähes samankokoiset sekä lähekkäin olevat, mikä antaa vaikutelman kolmesta pyrstöstä.

Levinneisyys

Kolmipyrstölajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä, ja ainakin kolmipyrstö on kosmopoliitti laji. Ne ovat pääosin mereisiä lajeja, mutta niitä voi tavata myös murtovedestä. Nuoret kalat elävät usein mangrovea kasvavilla rannoilla. Erityisesti kolmipyrstöä kalastetaan ruuaksi ja sen liha on hyvänmakuista.
Sokeritoppa (vuori)

Sokeritoppa (port. Pão de Açúcar) on vuori Rio de Janeiron kaupungissa Brasiliassa. Se kohoaa 396 metriä merenpinnan yläpuolelle ja sijaitsee Guanabaran­lahden suulla. Sen arvellaan saaneen nimensä sokeritoppaa muistuttavasta muodostaan. Nimitys otettiin käyttöön 1900-luvun alussa. 
Sokeritoppavuori on Rio de Janeiron tunnetuimpia nähtävyyksiä. Sen huipulle pääsee köysirataa pitkin.  Ensimmäinen rata rakennettiin 1912, se uusittiin 1970-luvulla ja vaunut uusittiin 2008.
Sokeritoppa on yksi Rion monista graniittisista ja kvartsiittisista doomeista. Se on syntynyt vuosimiljoonien aikana rapautumisen ja eroosion seurauksena, kun kemiallinen rapautuminen murensi sen ympäriltä gneissikerrostumat, ja ilmaston muuttuminen kosteammaksi sai rapautuneen maan huuhtoutumaan pois.
Vuori on kaupungin huomattavimpia maamerkkejä yhdessä Corcovado-vuoren ja sen suuren Kristus-patsaan kanssa.
Taulakääpä

Ulkonäkö ja koko

Taulakääpä on monivuotinen, nuorena kiilamainen, vanhempana kaviomainen, itiöemä kasvaa 8–25 cm:n levyiseksi. Kuori on kova, korkkimanen ja on ensin ruskearaitainen mutta vanhetessaan muuttuu tuhkanharmaaksi, lopulta lähes mustaksi. Siinä on selviä kasvuvyöhykkeitä näkyvissä. Pillikerros on paksu, pillit on nuorena likaisen valkoisia, vanhemmiten pillipinta on violetinruskea, tummuu kosketuskohdista ruskeaksi, pillejä on 3–4 millimetrillä.

Kasvupaikka ja elinympäristö

Taulakääpä kasvaa koko Suomessa aina tunturikoivikoivikoissa asti. Kasvaa sekä pystyyn kuolleissa rungoissa että maapuissa, elävissä sekä kuolleissa puissa.

Käyttö

Taulakääpä on ennen ollut myös arvokas hyötysieni: nimen mukaisesti taulakäävästä valmistetaan taulaa eli sytykettä, jota käytetään tulen tekemisessä tuluksilla. Tähän viittaa myös sen tieteellinen nimi (lat. fomes: taula, sytyke). Ennen sairaaloissa käytettiin taulakäävän maltoa veren imeyttäjänä leikkauksissa ja verenvuodon tyrehdyttämiseen haavoissa. Alpeilta löytyneellä esihistoriallisella Ötzillä oli tulentekovarusteissaan taulakääpää. On myös toinen teoria, jonka mukaan Ötzillä olisi ollut taulakääpä mukanaan lääkintäsienenä. Saamelaiset ovat myös käyttäneet taulakääpää taulaamishoitoon, jossa kääpä sytytetään kytemään, ja sen kuuman tuhkan annetaan putoilla iholle. Sitä on myös käytetty Oranssin- tai kellanruskean värin lähteenä värjäyksessä.

Erityistä

Taulakäävällä on ns. seuraajalajeja jotka tulevat puuhun, taikka itse taulakääpään, vasta sen jälkeen. Vanhoilla taulakäävillä sekä sen lahottamassa puussa viihtyvät mm. pilliharsukka (Trechispora mollusca), rustikka (Protomerulius caryae), silokääpä (Gloeoporus pannocinctus) ja sitkokääpä (Antrodiella semisupina).
Mustalampi (Keuruu, Tiusala)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
Vaahterayökkönen

Koko ja ulkonäkö

Verraten kookas vaaleanharmaa yökkönen, jota voi olla vaikea erottaa muista suvun lajeista. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja kauttaaltaan hienokuvioiset. Kuviointi on kuitenkin tasaista ilman voimakkaita kontrasteja. Siiven tyvessä on ohut, tumma tyvijuomu, minkä lisäksi rengas- ja munuaistäplä ovat verraten etäällä toisistaan. Takasiivet ovat valkoiset, mutta naaraalla on siipisuonten kohdalla selvästi mustaa väriä. Siipiväli 40–46 mm.
Toukka on erittäin helposti tunnistettava. Se on täysikasvuisena kauttaaltaan keltaisten, paikoitellen punaisten karvatupsujen peittämä. Lisäksi selkäpuolella on rivi mustareunuksisia valkeita täpliä. Nuori toukka muistuttaa linnun ulostetta.

Levinneisyys ja lentoaika

Vaahterayökköstä tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on sukunsa yleisimpiä lajeja. Sen sijaan Suomessa laji oli aikaisemmin lounainen harvinaisuus, kunnes 1970-luvulla se katosi ilmeisesti kokonaan. Sittemmin vaahterayökkönen on kuitenkin palannut lajistoon ja nykyisin havaintoja on Ahvenanmaalta sekä harvakseltaan rannikkoa pitkin Etelä-Pohjanmaalta itärajalle. Havainnot kuitenkin painottuvat selvästi etelärannikolle. Paikoitellen esimerkiksi Helsingin seudulla se on jopa yleinen.
Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat

Vaahterayökkönen elää harvakasvuisissa, lämpimissä lehtometsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat kyllä syötille, mutta vain harvoin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä kuorenraossa tai maassa lehtien alla.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 vaahterayökkönen on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).

Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa vaahteroilla (Acer) ja hevoskastanjalla (Aesculus hippocastanum), mutta myös muutamilla muilla lehtipuilla.
Satellite

Listasijoitukset

Billboardin (Pohjois-Amerikka) listatiedot:
Askalankoski

Askalankoski on koskialue Paimionjoen alaosan varrella Paimion kaupungissa Varsinais-Suomessa. Askalankoski sijaitsee Paimionjokilaaksossa, joka on lounaisen viljelyseudun jokilaakso ja 156 hehtaarin natura 2000 -alue ja se muodostaa ydinosan Paimionjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaasta maisema-alueesta. Jokilaakso on noin seitsemän kilometriä pitkä ja siihen kuuluu myös Koskienergia Oy:n omistama Askalan vesivoimalaitos eli Askalankoski.
Paimionjoki oli ennen tunnettu meritaimen- ja lohijoki, kunnes vuonna 1936 Paimionjokilaaksoon valmistui Askalan voimalaitos, joka on alin kalojen nousueste.
Askalankosken perinnemaisemaa on kunnostettu parinkymmenen vuoden ajan, esimerkiksi niittotalkoilla. Paimion seudun ympäristöyhdistys hoitaa Askalankosken kulttuuriympäristöä. Kosken rannalla sijaitseva sahanomistajan, sittemmin voimalanhoitajan talo on yhdistyksen hallussa.
Akallinen mies

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvasta murska-arvion: ”Se on sydämettömimpiä näkemiäni filmejä. Sitä mainostetaan mm. koskettavan hauskaksi. Se ei ole kumpaakaan. Se on pelottava. Koko suomalainen maalaiselämä esitetään siinä pelkäksi kaupankäynniksi, lainojen kanssa velmuamiseksi, nimien ottamiseksi takuupapereihin.” Hän käytti elokuvan arviointiin myös sanoja itsekäs, omahyväinen, lattea ja osaamaton. Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa yhtä kammottavaksi kuin sen edeltäjä Akaton mies ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.