google/wiki40b huggingface dataset:
Dhu Nuwas

Elämäkerta

Dhu Nuwas tunnetaan kristityistä aikalaislähteistä, jotka saattavat esittää hänen tarinansa puolueellisesti. Himyarilaisissa kaiverruksissa hänen nimekseen annetaan Yusuf As'ar Yath'ar ja hänen arvonimensä oli malik kull al-shu'ub, eli vapaasti kääntäen "kaikkien kansojen kuningas". Nimi Dhu Nuwas on peräisin myöhemmistä arabiankielisistä lähteistä. Arabiankielisen nimen merkityksestä ei ole yksimielisyyttä. Joidenkin selitysten mukaan nimi viittaa lettiin tai poninhäntään, kun taas joidentoisten selitysten mukaan hän olisi ollut Nuwas-nimisen paikkakunnan kuningas eli Juutalaisia lähteitä hänen valtakaudestaan ei tunneta. Dhu Nuwasin edeltäjä Madikarib Yufur (519–522) oli noussut valtaistuimelle etiopialaisen kristityn Aksumin kuningaskunnan tuella. Juutalaisuus oli tuotu Himyariin 400-luvulla Abukaribin valtakaudella ja Dhu Nuwas lienee kääntynyt juutalaisuuteen ennen valtaan nousuaan. Dhu Nuwas polveutui himyarilaisesta kuninkaallisesta suvusta, mutta ei ollut ilmeisti Madikaribin perillinen. Hän nousi valtaistuimelle kesäkuun 522 paikkeilla ollen Himyarin 13:ta ja viimeinen kuningas. Valtaan noustuaan hän kapinoi aksumilaisia vastaan ja aloitti alueen pakkokäänyttämisen juutalaisuuteen. Akssumilaisten varuskunta Zafarissa Sanaan eteläpuolella kukistettiin ja paikallinen kirkko poltettiin. Toinen tuhottu kohde oli Najran, jonka kristityt surmattiin.
Kristittyjen surma herätti vihaa Himyarin kristityissä naapurivaltioissa Bysantissa ja Aksumissa. Aleksandrian patriarkka kirjoitti kirjeen Aksumin hallitsija Ella Ašbaha III Calebille kehottaen tätä toimiin Himyarin kuningasta vastaan. Bysantin keisari Justinus I tarjosi puolestaan etiopialaisten käyttöön 60 sotalaivaa. Etiopialaiset hyökkäsivät lopulta Calebin johtamana Himyariin ja voittivat näiden joukot Zabidissa vuonna 525. Dhu Nuwas sai surmansa taistelun aikana. Etelä-Arabialaisen legendan mukaan Dhu Nuwas hukkui taistelun aikana ratsuineen mereen, mutta vuonna 1931 saksalaiset arkeologit Hermann von Wissmann ja Carl Rathjens löysivät hänen hautansa Sanaan kaakkoispuolelta. Dhu Nuwasin jälkeen Jemeniä hallitsi kristitty kuningas Abraha ja 570-luvulla sen valloittivat Persiaa hallinneet sasanidit.
Waylon

Ura

Bijkerk aloitti uransa vuonna 1995 kun hän lauloi lasten tv-ohjelmassa Telekidsissä "Harry Stallion" -nimisen kappaleen kertosäkeen.
Lapsuudesta asti Bijkerk oli inspiroitunut country-musiikista ja hän soitti rumpuja yhdessä West Virginian Railroad -nimisen bändin kanssa. Vuonna 1997 hän sopi yhteistyöstä levy-yhtiö EMI Recordsin kanssa ja meni Nashvilleen nauhoittamaan albumiaan. Albumi ei kuitenkaan tullut valmiiksi. Vuonna 2001 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi myös yhdessä idolinsa Waylon Jenningsin kanssa. Kun Jennings kuoli vuonna 2002 Bijkerk muutti takaisin Alankomaihin.
Bijkerk kehitti taitojansa pidemmälle Lisa Borayn kanssa. Palattuaan Yhdysvalloista hän liittyi coverbändiin nimeltä Santa Rosa. Hän lauloi myös bändissä nimeltä Millstreet.
Vuonna 2005 Bijkerk ja Rachel Kramer esiintyivät duona nimeltä Rachel & Waylon ja kappaleella "Leven als een beest" Alankomaiden euroviisukarsinnoissa.

Eurovision laulukilpailu 2014

Yhdessä Ilse DeLangen kanssa Bijkerk oli Alankomaiden euroviisuedustaja vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa. He muodostivat duon nimeltä The Common Linnets ja esittävät kappaleen nimeltä "Calm After the Storm" saavuttaen toisen sijan 238 pisteellä.

Eurovision laulukilpailu 2018

9. marraskuuta 2017 ilmoitettiin Bijkerkin edustavan jälleen Alankomaita vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, mutta tällä kertaa sooloartistina.
Mandelbrotin joukko

Mandelbrotin joukko eli Mandelbrotin fraktaali on eräs tunnetuimmista fraktaaleista. Joukko on nimetty puolalais-ranskalaisen matemaatikon Benoît Mandelbrotin mukaan, ja se perustuu kompleksilukufunktioon xₙ₊₁ = xₙ² + c, jossa x ja c ovat kompleksilukuja.
C on vakio ja x:lle annetaan alkuarvoksi x₀ = (0,0), tällöin yhtälöstä saadaan x₁ = c ja edelleen x₂ = x₁ ² + c. Iterointia jatketaan kunnes x:n itseisarvo ylittää arvon 2. Jos c:n itseisarvo on lähellä nollaa, niin x ei milloinkaan saavuta arvoa 2. Tätä vastaa fraktaalin kuvaajan keskellä oleva musta alue. Jos c:n itseisarvo on suuri, esim 2, niin heti ensimmäinen iteraatio saa x:n ylittämän arvon 2. Tätä vastaa kuvan reunoilla olevat tummimmat alueet. Tällä välillä on epämääräisen muotoinen alue, jossa tarvittavien iteraatiokierrosten määrä on vaikeasti ennustettavissa. 
Kuvassa kukin piste vastaa yhtä c:n arvoa ja kyseisen pisteen väri kertoo tarvittujen iterointikierrosten lukumäärän kyseisellä C:n arvolla. Kaikki pisteet, joiden väri on sama, ovat tarvinneet saman määrän iterointeja. Iterointien lukumäärän kasvun myötä väri muuttuu tumman sinisestä sinisen ja vihreän kautta keltaiseen ja edelleen muihin väreihin. Kuvaan muodostuu selvä reuna-alue, jossa värit vaihtuvat nopeasti. Tällä alueella on tyypillistä, että aivan mitättömän pieni c:n muutos vaikuttaa voimakkaasti ja arvaamattomasti tarvittavien iterointien määrän ja sitä kautta pisteen väriin.
Sana fraktaali kuvaa sitä, että jos otamme pienen alueen jostain reunasta ja suurennamme sitä, niin kuva saa aina uusia yksityiskohtia rajattomasti. Nimenomaan tämä ilmiö tekee fraktaaleista mielenkiintoisia ja myös näyttäviä.
Isaac Lithovius

Isak (Isaac) Lithovius (tammikuussa 1709 Liminka – 2. lokakuuta 1788 Lapua) oli suomalainen rovasti ja kirjailija. 
Lithoviuksen vanhemmat olivat Lapuan kirkkoherra Mikael Lithovius (k. 1738) ja Klara Lithovius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1728 ja hän opiskeli sitten Turun akatemiassa ja Uppsalan yliopistossa.
Lithovius oli Lapualla pitäjänapulaisena 1735 ja toimi kappalaisena vuodesta 1735 ja kirkkoherrana vuodesta 1757. Hän sai varapastorin arvon 1751 ja rovastin arvon 1776. Lithovius oli synodaaliväitöksen respondentti pappeinkokouksessa Kokkolassa 1751.
Lithovius kirjoitti 1730 sisarensa Katarinan vihkiäisiin ruotsinkielisen häärunon ja hän julkaisi vuonna 1735 tulevan appensa Lapuan kappalaisen Johan Bäckmanin ruumissaarnan. Vuosina 1765 ja 1778 hän julkaisi rippikoululaisten ja kinkereille osallistuvien katekismuksen tuntemisen kuulustelemiseen tarkoitetut kysymyskirjat. 
Lithovius aloitti 1740-luvulla Lapualla kappalaisena toimiessaan rippikoulun ja kinkerien pitämisen. Vuonna 1773 hän aloitti siellä katekismussaarnat ja -kuulustelut. Hän toimi myös Lapuan pitäjänkokouksen puheenjohtajana ja hänen johdollaan laadittiin 1769–1770 Lapuan ensimmäinen Alakylän, Liuhtarin ja Alanurmon kyliä koskenut kyläasetus.
Lithovius oli naimisissa 1737–1765 Lapuan kappalaisen Johan Bäckmanin tyttären Katarina Bäckmanin (k. 1765) kanssa ja 1766–1772 Isonkyrön kirkkoherran Nils Aejmelaeuksen tyttären Klara Maria Aejmelaeuksen (k. 1772) kanssa tämän kolmannessa avioliitossa. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli Lapuan pitäjänapulainen Samuel Lithovius (1742–1798). Kaikkiaan Lithoviuksella oli 16 lasta joista neljä eli aikuisikään saakka.
Adagio jousille

Adagio jousille (engl. Adagio for Strings) on Samuel Barberin vuonna 1936 säveltämä klassisen musiikin teos. Se on sovitus hänen jousikvartettonsa op. 11 toisesta osasta.
Barber sovitti adagion jousiorkesterille vuonna 1938 ja lähetti partituurin Arturo Toscaninille. Toscanini johti kantaesityksen 5. marraskuuta 1938, ja hän otti teoksen ohjelmistoonsa Etelä-Amerikan- ja Euroopan-kiertueelleen.
Sävellystä on esitetty julkisen surun hetkellä muun muassa Albert Einsteinin ja ruhtinatar Grace Kellyn hautajaisissa ja tiedotettaessa esimerkiksi John F. Kennedyn ja prinsessa Dianan kuolemasta.

Triviaa

Adagioa jousille käytetään muun muassa elokuvissa Elefanttimies (1980) ja Platoon – nuoret sotilaat. William Orbit sovitti sen albuminsa Pieces in a Modern Style aloitusraidaksi, ja Ferry Corsten ja Tiësto ovat tehneet siitä trance-version. Hardcore-version kappaleesta on tehnyt suomalainen Alek Száhala.
Vaja

Vaja on erillinen pieni ulkorakennus, jota käytetään yleensä varastona käyttötavaroille, varusteille tai muille tarvikkeille. Vajat ovat yleensä lämmittämättömiä. Varastotilan ohella niitä voidaan käyttää esimerkiksi leikkimökkinä tai liiterinä, samoin taukotupana.
Vajallekin voi tarvita rakennusluvan. Vaja voidaan rakentaa kiinteästi pilarien varaan tai siirrettävänä nurkkakivien tai lankkujen päälle. Jos vajassa on lattia, se tehdään normaalisti kannatinpalkkien päälle. Vajan runkorakenteessa on otettava huomioon erityisesti ovi ja mahdollisten ikkunoiden paikat, koot ja muodot.
Vajassa on usein viisto katto. Ulkoverhous on lautaa tai levyä, sisäpuolella ei yleensä ole verhousta lainkaan. Vajat kuitenkin maalataan usein. Syrjäisessä paikassa olevan varastovajan lukitustapa on suunniteltava jo rakentamisvaiheessa.
Venevaja eli talas on ainakin osittain veden päälle rakennettu vaja, jossa säilytetään veneitä ja venetarvikkeita.
Guillaume Gründler

Kilpaura

2009 Gründler saavutti ensimmäisen Ranskan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa David Derycken. Myöhemmin hän voitti myös Espanjan Openin kevytsarjassa.
2010 hän oli mukana EM-kilpailuissa Romaniassa, jossa Gründlerin kisat päättyivät välieriin.
Sittemmin hän voitti Ranskan cupin 2011 kevytsarjassa ja keskisarjassa 2012, jossa hän voitti loppuottelussa Lucian Gogonelin.
2013 Gründler voitti Euroopan-mestaruuden kevytsarjassa. Hän voitti loppuottelussa Kiril Zuborevin. 2014 hän saavutti hopeaa Ranskan cupissa jouduttuaan jättämään loppuottelun väliin lääkärin kehotuksesta. Vuotta myöhemmin Gründler voitti Berliinissä uransa toisen Euroopan-mestaruuden ruskea vöisenä. Hän voitti loppuottelussa Anton Khizhinskyn. Mestaruuden jälkeen marraskuussa 2015 Gründler oli mukana World Open -turnauksessa.
Kaksi vuotta myöhemmin Gründler oli huhtikuussa mukana MM-kisoissa Japanissa, jossa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Ilias Astamiroville. Toukokuussa Gründler saavutti kotikisoissa Ranskassa EM-pronssia. Hän oli myöhemmin marraskuussa mukana Japanin mestaruuskilpailuissa, mutta jäi 32 parhaan ulkopuolelle.
Komtuurin surma

Arviot

Tommi Aitio sanoo Kauppalehdessä, että teos on järkälemäisestä koostaan huolimatta helppolukuinen: Murakami on ”Orhan Pamukin ohella aikamme maailmankirjallisuuden narratiivisia neroja”.
New York Timesin kriitikko Hari Kunzru on pettynyt kirjaan kirjailijalta, "joka on tehnyt paljon parempaakin jälkeä". Kunzrun mielestä kirja on liian pitkä. Hän muistuttaa, että vaikka Murakamin kirjoja on myyty Japanissa miljoonia, kriitikot eivät niistä erityisemmin pidä niiden länsimaisuuden vuoksi. Kunzrun mielestä Murakami tarjoilee lupaavia ideoita, mutta mihinkään johtamattomat sivupolut laajentavat (alku)teoksen 700 sivuun, kun 300-400 olisi riittänyt.
Sunday Timesin kriitikko Christina Patterson sanoo Murakamia "Japanin J. K. Rowlingiksi". Hän kiittää Murakamia mestarilliseksi tarinankertojaksi, joka pitää lukijansa koukussa.
Royal Airlines

Historia

Royal Airlinesin perusti Michel Leblanc vuonna 1991. Se kuului Royal Aviation -yhtiön alaisuuteen, ja sen kotikenttä oli Montrealin Dorvalin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö hankki Boeing 757-, Airbus A310- ja Lockheed L-1011 TriStar -koneita ja käytti lisäksi Boeing 727 -koneita tilauslennoilla Atlantin yli Eurooppaan.
Vuonna 2001 Royal Airlines joutui talousvaikeuksiin. Sillä ei ollut paljon aikaa ennen kuin rahat olisivat loppuneet, joten ainoa vaihtoehto oli suostua sopimukseen, jossa Canada 3000 osti yhtiön. Perustaja Leblancista tuli uuden yhtiön varapuheenjohtaja, mutta hän lähti tehtävästä jo muutaman kuukauden jälkeen erimielisyyksien vuoksi.
Royal Airlinesin koneiden maalaamisessa Canada 3000:n väreihin kesti jonkin aikaa, ja niinpä vielä yhtiön lopetettua toimintansa monet sen lentokoneista säilyttivät vanhat värinsä niin, että vain yhtiön nimi oli vaihdettu.
George Gabriel Stokes

Sir George Gabriel Stokes, baronetti (13. elokuuta 1819 Skreen, Irlanti – 1. helmikuuta 1903 Cambridge, Englanti) oli irlantilaissyntyinen matemaatikko ja fyysikko. Hän teki koko uransa Cambridgen yliopistossa, jonka Lucas-professuurin haltija hän oli vuodesta 1849 aina kuolemaansa saakka. Stokes teki uraauurtavia tutkimuksia virtausdynamiikassa (muun muassa Navierin–Stokesin yhtälöt), optiikassa ja matemaattisessa fysiikassa (muun muassa Stokesin lauseen popularisointi).
Stokesin lause on saanut nimensä George Stokesin mukaan. Lauseen kuitenkin keksi skotlantilainen William Thomson (tunnetaan paremmin nimellä lordi Kelvin). Stokes sai lauseen Thomsonin kirjeestä vuonna 1850 ja pyysi vuonna 1854 oppilaitaan Cambridgen yliopistossa todistamaan sen oikeaksi. Vuonna 1851 Stokes esitteli ensi kerran virtausmekaniikkaan liittyvän vakion, joka myöhemmin nimettiin sen vuonna 1883 esitelleen fyysikko Osborne Reynoldsin mukaan. Näiden vuoden 1851 tutkimusten tuloksena syntyi Stokesin laki.
Stokes oli Cambridge Philosophical Societyn puheenjohtajana vuosina 1859–1861 ja Lontoon Royal Societyn puheenjohtajana vuosina 1885–1890. Vuonna 1893 Royal Society myönsi hänelle Copley-mitalin. Vuosina 1886–1903 Stokes oli Lontoon Victoria-instituutin puheenjohtaja tarkoituksenaan tutkia tieteen ja uskonnon yhtäläisyyksiä. Stokes aateloitiin vuonna 1899.
Elokuun valaat

Vastaanotto ja jälkimaine

Davisin ja Gishin odotettiin saavan rooleistaan Oscar-ehdokkuudet, mutta vain Ann Sothern oli ehdolla sivuosastaan. Elokuva esitettiin kilpailusarjan ulkopuolella Cannesin elokuvajuhlilla 1987, jossa näytökseen osallistunut Lillian Gish sai kymmenen minuutin suosionosoitukset.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Elokuun valaat vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti tarinaa charmikkaana ja elämänmyönteisenä, joskin hieman teatterimaisena. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Port Chicagon onnettomuus

Tausta

Port Chicago sijaitsi San Franciscosta 30 mailia pohjoiseen. Tyynenmeren sodan aikana siellä lastattiin ammuksia ja räjähteitä rahtilaivoihin. Ahtaajat olivat yleensä afroamerikkalaisia, joita ei oltu koulutettu ammusten käsittelyyn, minkä lisäksi turvallisuudesta tingittiin kiireen vuoksi.
320:stä kuolonuhrista pystyttiin tunnistamaan vain 51. Kaksi kolmasosaa kuolleista oli afroamerikkalaisia, mikä oli yhteensä 15 % laivaston kaikista mustista kuolleista maailmansodan aikana.

Kapina

Kolme viikkoa räjähdyksen jälkeen 250 miestä kieltäytyi jatkamasta ammusten lastaamista työn vaarallisuuden vuoksi. Laivastosta erotettiin noin 200 kieltäytyjää ja 50 asetettiin syytteeseen sotaoikeudessa kapinasta.
Presidentti Bill Clinton armahti joulukuussa 1999 Freddie Meeksin, joka oli yksi viimeisistä elossa olleista hengissä selvinneistä.
Nedo Nadi

Vuoden 1920 olympialaiset

Nedo Nadin vuoden 1920 kisojen suoritus oli lähes täydellinen. Eräät Keski-Euroopan maat ja Neuvostoliitto eivät osallistuneet kisoihin, näin ollen erityisesti unkarilaisten kovien miekkailijoiden puuttuminen helpotti Nadin tehtävää.
Florettikilpailussa Nadi sai kultaa finaalisarjan ennätyksellisen 10 voiton jälkeen. Joukkueena Italia otti kultaa kaikissa kolmessa miekkailumuodossa: floretti, kalpa ja säilä. Kalpajoukkueessa miekkaili myös Nedon veli Aldo. Veljesten isä, italialainen miekkailumestari Giuseppe (Beepe) Nadi ei arvostanut kalpaa vaan piti sitä ”karkeana ja kurittomana aseena”. Nadi voitti myös säilän henkilökohtaisen kullan ilman suuria vaikeuksia: finaalisarjassa hän voitti kaikki 11 otteluaan. Veli Aldo otti hopeaa.
Kisoissa Nedo Nadi voitti viisi kultaa, tämän lisäksi veli Aldo sai kolme joukkuekultaa ja yhden hopean: saalis oli suurempi kuin minkään perheen yksissä olympialaisissa missään lajissa saavuttama.

Myöhempi ura

Antwerpenin olympialaisten jälkeen Nadi siirtyi ammattilaiseksi ja aloitti Buenos Aires Jockey Clubin valmentajana. Hän palasi Roomaan joitakin vuosia myöhemmin ja ryhtyi uudelleen amatööriksi. Vuodesta 1935 kuolemaansa tammikuussa 1940 asti hän oli Italian miekkailuliiton puheenjohtajana. Hän kuoli Roomassa aivoverenvuodon seurauksena.
Henki

Henkinen ja hengellinen

Henkinen tarkoittaa yksilön omien tekojen arviointia ikään kuin ulkoapäin ja kykyä eettisiin kannanottoihin. Hengellinen viittaa lähinnä uskonnolliseen aineettomaan ja siihen suuntautuvaan toimintaan ja ajatteluun.

Muinaissuomalaisten elämänvoima

Henki tarkoitti muinaissuomalaisille ihmisen tai eläimen elämänvoimaa, jonka läsnäolo ilmeni muun muassa hengityksenä. Henki oli kuitenkin eri asia kuin sielu eli persoonallisuus. Henkensä menettänyt ihminen oli kuollut, kun taas sielunsa menettänyt saattoi jatkaa ruumiillista elämäänsä, tosin hyvin masentuneena, halvautuneena tai muuten vakavasti sairaana. Karanneen sielun saattoi tietäjä palauttaa ruumiiseen niin kauan, kuin ruumis oli hengissä. Sielu saattoi palata myös yksinään, ilman ruumista, jolloin kyseessä oli esimerkiksi kummitus tai suojelushaltija.
Henki virtasi hengityksen mukana. Henkeä saatettiin suunnata esimerkiksi puhaltamalla. Puhallus oli eräs tapa taikoa. Merenkävijät puhalsivat nostaakseen tuulta. Tarinoissa puhallettiin esimerkiksi kyitä ilmestymään aseista, tai luotiin sopiva taistelukenttä vihollisen kohtaamiseen.
Vapauden peruskirja

Vapauden peruskirja (engl. Freedom Charter) on ANC:n, SAIC:n, Värillisten kansalliskongressin ja Etelä-Afrikan ammattijärjestöjen keskusliitton SACTU:n yhteinen asiakirja, jota käsiteltiin 25. - 26. kesäkuuta 1955 suuressa kansankongressiksi kutsutussa kokouksessa pienessä Kliptownin kylässä lähellä Sowetoa. Kokoukseen osallistui yli 3 000 delegaattia. Vaikka poliisi hajotti kokouksen ennen kuin peruskirja ehdittiin kokonaisuudessaan hyväksyä, suurin osa sen pykälistä ehdittiin vahvistaa. Vapauden peruskirja edusti järjestöjen yhteistä visiota uudesta, demokraattisesta Etelä-Afrikasta.
Vapauden peruskirjan lähtökohtana oli, että Etelä-Afrikan tulisi olla roduton yhteiskunta, jossa millään kansanryhmällä ei olisi erityisoikeuksia tai -vapauksia. Kaikkia ihmisiä tulisi myös kohdella lain edessä tasavertaisesti ja maa tulisi jakaa niiden kesken, jotka viljelevät sitä. Vapauden peruskirjan mukaan kansan tulisi myös "saada osuus maan varallisuudesta", mikä usein, erityisesti Kansallispuolueen propagandassa, tulkittiin kaikkien maassa toimivien yritysten sosialisoimiseksi.
Seth Wähä

Seth Joel Wähä (6. toukokuuta 1888 Turku – 30. elokuuta 1958) oli suomalainen kuvataiteilija, joka kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1913 – 1916 ja sen jälkeen Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1916 – 1918. Hän debytoi vuonna 1918.
Seth Wähän vanhemmat olivat maalarimestari Johan Petter Wähä ja Vilhelmiina Juhanintytär. Hän oli aviossa Saima Elvira o.s. Granbom-Lahtosen kanssa. Wähä kuten useimmat taiteilijat hankki taiteen ohella elantonsa muusta työstä. Hän toimi kirjanpitäjänä, jota työtä hän teki melkein kuolemaansa asti vuosina 1918-1955.
Kap–Kairo-rautatiesuunnitelma

Kap–Kairo-suunnitelma oli Cecil Rhodesin 1800-luvun lopulla esittämä suunnitelma, jonka mukaan Ison-Britannian olisi pitänyt muodostaa katkeamaton siirtomaiden ketju Etelä-Afrikan Kapkaupungista Pohjois-Afrikan Kairoon saakka. Tavoitteena oli rakentaa rautatie Afrikan läpi. Suunnitelman toteutus ei onnistunut, koska Saksa valloitti Tanganjikan eli nykyisen Tansanian mannerosat, jotka yhdessä Ruandan ja Burundin kanssa muodostivat Saksan Itä-Afrikan.
Vuonna 1918 ensimmäisen maailmansodan loputtua sai Iso-Britannia itselleen nykyisen Tansanian alueen Kansainliiton mandaattialueena. Täten Kap–Kairo-suunnitelmaa voitiin muutaman vuoden ajan pitää toteutuneena. Egypti kuitenkin itsenäistyi jo vuonna 1922, ja myös Etelä-Afrikka sai Westminsterin säädöksellä 1931 lopullisesti itsenäisen valtion aseman. Näiden molempien maiden asioihin Isolla-Britannialla kuitenkin oli vielä kauan niiden itsenäistymisen jälkeenkin suuri vaikutusvalta, ja Egyptissä oli Suezin kanavan varsilla myös brittiläisiä sotilastukikohtia.
Kap–Kairo-rautatie on lähes valmiiksi rakennettu: vuonna 2012 rautatiestä puuttuu noin 1 000 kilometrin osuus Sudanissa. Maan tilanne on poliittisesti varsin epävakaa, mutta suunnitelmissa on olojen vakiinnuttua rakentaa rata valmiiksi. Valmistuttuaan siitä tulee maailman pisin rautatielinja.
Pūngi

Pūngi (myös puungi, poongi, bin tai been) on yleisnimi kaikille tuulikapselilla varustetuille eteläaasialaisille kaksoisklarineteille.
Pūngeja käyttävät erityisesti käärmeenlumoojat, muun muassa Rajasthanin mustalaisheimot, kuten Kalbeliya-mustalaiset. Pūngeja käytetään yleisesti myös rajasthanilaisten mustalaistanssien säestyssoittimena.
Soittimissa on usein kurpitsasta tehty ilmakapseli, siihen kiinnitetty suukappale ja useimmiten kaksi yksikkölehdykkäistä ja samansuuntaista bambusta tai luusta tehtyä putkea eli jivalaa. Bambuputket on kiinnitetty kurpitsaan mehiläisvahalla. Soitinta voi virittää ja putkien pituutta säätää mehiläisvahan sisällä liikuttamalla. Pilleistä toinen saa aikaan bordunaääntä, kun taas toista käytetään melodian tuottamiseen. Melodiaputkessa on tyypillisesti viidestä kahdeksaan sormiaukkoa.
Pūngi oli alkujaan intialainen kansanmusiikkisoitin, ja se on yhä tärkeässä asemassa muun muassa Intian uskonnollisessa musiikissa.
Salmijärven kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Maalauskallio sijaitsee pienen Salmijärven lounaisosassa olevan Lautmäen niemen itäpuolella. Kallio laskee pystysuorana veteen ja maalauksen kohdalla on vedessä kivilohkare.

Maalaus

Seinämässä erottuu heikosti punaväriä neljässä kohdassa 1,7−2 metrin korkeudella veden pinnasta ja parin metrin matkalla. Selviä kuvioita on vaikea erottaa, sillä maalaus on pahoin kulunut. Digitaalisesti vahvistetuista valokuvista voi kuitenkin erottaa oikelle katsovan hirven. Lisäksi löytyy heikot katkelmat toisesta hirvestä ja ihmishahmosta.
Astrahanin alue

Maantiede

Astrahanin alue on suurimmaksi osaksi Kaspian syvänköä, vain pohjoisosassa on alankoa. Volga virtaa alueen läpi luode-kaakko suunnassa ja laskee Kaspianmereen muodostaen laajan suiston. Alueen suurin järvi on Baskuntšak. Alue on pääasiassa aroa (mm. Kalmukkiaroa). Vähäiset metsät ovat keskittyneet alueen pohjoisosaan ja itäosassa on vähän aavikkoa.

Historia

Astrahanin aluetta asuttivat useat turkkilais-tataarilaiset heimot viimeistään 400-luvulta lähtien. Mongolit valloittivat alueen 1200-luvulla ja se tuli kuulumaan tämän jälkeen Kultaisen ordan valtakuntaan. Astrahanin kaupunki perustettiin 1200-luvulla. Kultainen orda hajosi sisällissodan seurauksena 1400-luvulla ja jakaantui pienempiin valtioihin. Kaani Qasim perusti Astrahanin kaanikunnan 1466. Suurin osa kaanikunnan väestöstä oli Astrahanin tataareja ja nogaita. Venäjä valloitti Astrahanin kaanikunnan 1557.
Venäjän keisarikunnassa alue tuli kuulumaan laajaan Astrahanin kuvernementtiin. Neuvostoliiton perustamisen jälkeen Astrahanin kuvernementista erotettiin muun muassa Kalmukia ja osia Kazakstanista ja jäljelle jääneestä alueesta muodostettiin Astrahanin alue. Astrahanin alue laajeni vuonna 1945 kun siihen liitettiin osia Stalingradin alueesta ja kalmukkien karkotuksen jälkeen lakkautettu Kalmukian ASNT. Kalmukit saivat palata kotimaahansa 1957 jolloin Kalmukia taas erotettiin Astrahanin alueesta.

Väestö

Astrahanin alueen asukasluku on 1 000 900 henkeä (vuonna 2008). Kaupunkiväestön osuus on 66,9 %. Suurin kaupunki on Astrahan. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 69,7 % on venäläisiä, 14,2 % kazakkeja, 7,0 % tataareja, 1,3 % ukrainalaisia ja 1,0 % tšetšeenejä.

Hallinto

Astrahanin alue on jaettu hallinnollisesti 11 piiriin ja 3 kaupunkialueeseen. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma (ven. gosudarstvennaja duma).

Talous

Alueella on kevyt-, elintarvike-, koneenrakennus-, metalli-, metsä-, paperi-, sellu- ja kemianteollisuutta sekä öljyn ja maakaasun jalostusta. Maanviljely tuottaa viljaa, vihanneksia ja meloneja. Karjataloudessa on keskitytty lampaiden ja nautakarjan hoitoon. Volgalla ja Kaspianmerellä harjoitetaan kalastusta.
Astrahanissa on tärkeä Kaspianmeren satama ja lentokenttä. Alueelta on rautatieyhteydet Kazakstaniin, Kaukasiaan sekä pohjoiseen Volgogradiin ja Saratoviin.