google/wiki40b huggingface dataset:
Pentinkulman päivät

Pentinkulman päivät on valtakunnallinen kirjallisuustapahtuma, joka järjestetään vuosittain heinä-elokuun taitteessa Urjalassa. Se on vuosien mittaan laajentunut viikon kestäväksi tapahtumaksi, joka kerää 4000–7000 kirjallisuuden ystävää kulttuurin pariin kesäisessä tunnelmassa. Monipuolinen ohjelma sisältää keskustelutilaisuuksia, seminaareja, kursseja, paneelikeskusteluja sekä runoillan.
Pentinkulman päiviin kuuluu vuodesta 1987 alkaen järjestetty E80-esikoiskirjailijaseminaari, joka on valtakunnallisesti ainoa laatuaan. Tapahtuman pääjärjestäjät ovat Väinö Linnan seura ja Urjalan kunta.

Historia

Ensimmäisen kerran Pentinkulman päivät järjestettiin vuonna 1978. Yksipäiväisenä alkaneen tapahtuman ajankohdaksi valittiin elokuun ensimmäinen lauantai (5.8.1978). Ensimmäisten Pentinkulman päivien järjestelyistä kantoivat päävastuun Leena Eskola, Erkki Rautava ja Aulis Ruuska. Ensimmäisen Pentinkulman päivän ohjelma rakentui pitkälti Väinö Linnan seuran asiantuntijoiden ja paikallisten toimijoiden osaamisen varaan. Tapahtuman teema oli tuolloin tilanteeseen sopivasti ”Väinö Linnan tuotanto ja sen kytkennät Urjalaan”. Myös Väinö Linna osallistui tapahtumaan ja puhui Urjalan vaikutuksesta tuotantoonsa.
Batman: Rise of Sin Tzu

Pelaaminen

Batmanilla on käytössään kaikki vyössään olevan vempaimet, sekä useita kamppailu- ja taisteluliikkeitä.

Juoni

Batman kohtaa uuden rikollisen Sin Tzun, joka muuttaa Gotham Cityn pahaan kriisiin. Apunaan Batmanilla on Robin, Nightwing ja Batgirl, joiden avulla hänen on taisteltava erilaisissa paikoissa pitkin Gothamia etsiäkseen Sin Tzuta. Matkalla Batman kohtaa omia tuttuja vihollisiaan, kuten Banen, Savinaaman ja Linnunpelättimen.
Keskisuomalainen

Historia

Keskisuomalaisen edeltäjän, Keski-Suomen, perusti Heikki Fabian Helminen. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 7. tammikuuta 1871. Nykyisen nimensä lehti sai vuonna 1918, kun sanomalehdet Keski-Suomi ja Suomalainen yhdistettiin Keskisuomalaiseksi. Uuden lehden ensimmäinen numero ilmestyi 3. tammikuuta 1918.

Lukija-asiamies

Keskisuomalainen oli ensimmäinen suomalainen sanomalehti, joka nimitti itselleen lehden toimituksesta riippumattoman lukija-asiamiehen. Lehden ensimmäisenä lukija-asiamiehenä vuodesta 1999 vuoteen 2005 toimi entinen Keski-Suomen läänin maaherra, ylijohtaja Kalevi Kivistö. Kivistön jälkeen lukija-asiamieheksi nimitettiin vuoden 2005 alussa Yleisradion entinen uutistoimittaja Arvi Lind.

Lehtiyhteistyö

Keskisuomalainen kuuluu Väli-Suomen sanomalehtien yhteistyöverkostoon yhdessä Ilkan, Karjalaisen, Pohjalaisen ja Savon Sanomien kanssa. Lehdet esimerkiksi julkaisevat yhteistä viikonloppusivustoa Sunnuntaisuomalaista, ja niillä on yhteinen ulkomaantoimitus Etelä-Suomen Sanomien, Kalevan ja Turun Sanomien kanssa sekä yhteinen Helsingin-toimitus Kalevan ja Turun Sanomien kanssa.

Lehtipaino

Keskisuomalainen-konsernin painoyhtiöllä Lehtisepät Oy:llä on kolme painoa: yksi Jyväskylässä, yksi Kuopiossa ja yksi Pieksämäellä. Lehtisepät on tehnyt vuoden 2010 aikana voimaan astuvan sopimuksen Iltalehden kanssa Iltalehden painamisesta Jyväskylässä .
Keskisuomalainen on tehnyt yhteistyötä painomateriaalien hankinnassa Ilkan kanssa vuodesta 2000 lähtien. Yhteistyöhön on tulossa mukaan myös Alma Media. Keskisuomalaisen osalta näiden hankintojen arvo on ollut noin 10 miljoonaa euroa vuodessa.
Dwight Howard

Nuoruus

Howard syntyi Dwight senior ja Sheryl Howardin perheeseen, jolla oli vahva urheilutausta. Hänen isänsä on liikunnanohjaaja Southwest Atlanta Christian Academyn yksityiskoulussa, jossa on yksi Yhdysvaltojen parhaista koripallo-ohjelmista. Hänen äitinsä taas pelasi Morris Brown Collegen naisten koripallojoukkueessa. Howard on ollut lapsuudestaan lähtien hurskas kristitty. 
Suunnilleen yhdeksän vanhana Howard innostui koripallosta tosissaan. Atlantassa syntynyt Howard loi menestyksekkään high school -uran Southwest Atlanta Christian Academyssa, missä hän neljänä vuonnaan pelasi lähinnä voimakkaasti hyökkäyspäässä. Viimeisenä lukiovuonnaan 2004 Howard johti joukkueensa osavaltion mestariksi. Samana vuonna Howardia ylistettiin parhaaksi lukiolaiskoripalloilijaksi ja hän sai Naismith Prep Player of the Year -palkinnon, Morgan Wootten -palkinnon, Gatoraden vuoden pelaaja -tittelin, sekä McDonald's National High School Player of the Year -palkinnon.

NBA

Ahkeran harjoittelun ja sopivan ruumiinrakenteen vuoksi Howardista tuli NBA:n varaustilaisuuden ykkösvaraus. Koostaan huolimatta Howard on poikkeuksellisen nopea. Howard on vuosien 2007–2014 tähdistöottelupelaaja sekä vuoden 2004 Naismith Prep Player of the Year. Vuonna 2009 hänet palkittiin NBA:n parhaan puolustajan palkinnolla. Hän voitti vuonna 2008 NBA:n tähdistöottelun yhteydessä käydyn donkkauskilpailun.

Maajoukkue

Howard kuului maajoukkueeseen, joka voitti pronssia Japanin MM-kilpailuissa 2006 ja olympiakultaa Pekingissä 2008.

Yksityiselämä

Hänellä on marraskuussa 2007 syntynyt poika Braylon. Hän on aktiivinen kristitty ja työskennellyt hyväntekeväisyydessä.
Veikkausliigan kausi 2019

Uusi sarjajärjestelmä

Veikkausliigan sarjajärjestelmä muuttuu kaudeksi 2019. Kausi alkaa kahdentoista joukkueen kaksinkertaisella runkosarjalla, jonka aikana pelataan kaikkiaan 132 ottelua. Runkosarja kestää huhtikuun alusta syyskuun alkuun. Runkosarjan jälkeen joukkueet jaetaan kahteen erilliseen sarjaan. Runkosarjan kuusi parasta joukkuetta jatkavat yksinkertaiseen mestaruussarjaan ja kuusi huonoimmin sijoittunutta jatkavat yksinkertaiseen haastajasarjaan. Mestaruus- ja haastajasarjoissa joukkueet jatkavat niillä pistemäärillä, jotka runkosarjan aikana on kerääntynyt. Loppusarjat pelataan syyskuun puolivälistä lokakuun loppupuolelle.
Heti loppusarjojen jälkeen pelataan marraskuun alkuun saakka kestävä lopputurnaus, jossa panoksena on yksi Eurooppa-liigan paikka. Lopputurnauksessa loppusarjojen jälkeen sijoille 4.–7. sijoittuneet joukkueet. Lopputurnauksessa pelataan yksinkertaiset pudotuspelit. Voittaja pääsee kohtaamaan Veikkausliigan pronssijoukkueen kaksiosaisessa finaalissa, jonka voittaja saa viimeisen jaossa olevan paikan seuraavan kauden Eurooppa-liigaan.
Mestaruussarjan voittaja voittaa Suomen mestaruuden ja saa paikan Mestarien liigan karsinnoissa. Toinen joukkue saa hopeaa ja paikan Eurooppa-liigan karsinnoissa. Kolmas joukkue saa pronssia ja pääsee toiseksi joukkueeksi mestaruussarjan jälkeen viimeisestä Eurooppa-liigan paikasta pelattavan lopputurnauksen finaaliin. Muut mestaruussarjan joukkueet pääsevät osallistumaan lopputurnaukseen, kuten myös haastajasarjan ensimmäinen joukkue.
Haastajasarjan viimeinen joukkue putoaa Ykköseen. Toiseksi viimeinen joukkue osallistuu Ykkösen toiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan pelattavaan karsintaottelupariin sarjapaikasta seuraavan kauden Veikkausliigassa.

Suomen mestarijoukkueessa KuPS:ssa pelanneet

KuPS:n liigapeleissä pelasivat kauden aikana seuraavat pelaajat (kauden 2019 ottelut/maalit): Otso Virtanen (25/-), Kalle Taimi (17/-), Reuben Ayarna (21/2), Rasmus Karjalainen (12/3), Saku Savolainen (18/-), Tuco (12/4), Petteri Pennanen (27/6), Lucas Rangel (16/8), Ats Purje (16/5), Ilmari Niskanen (26/5), Luis Carlos Murillo (26/-), Eetu Pellikka (1/-), Babacar Diallo (18/3), Miika Töyräs (2/-), Tabi Manga (19/-), Juho Pirttijoki (11/-), Ville Saxman (25/6), Arttu Heinonen (8/-), Issa Thiaw (12/2), Jere Hiltunen (4/-), Tommi Jyry (22/1), Jiri Nissinen (4/-), Eetu Rissanen (4/-), Vinko Soldo (21/-).
Lotta Merenmies

Lotta Johanna Merenmies (s. 9. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen juontaja, näyttelijä, radiopersoona, motivaatiopuhuja ja instagramvaikuttaja. Hän on esiintynyt ohjelmissa Karppi, Kolmistaan ja Ex-onnelliset. Hän on radiotoimittaja Business FM -radiossa.
Merenmies on kilpaillut Fitness Classic Masters SM-kilpailuissa vuonna 2016.
Philipp Jakob Cretzschmar

Philipp Jakob Cretzschmar (11. kesäkuuta 1786, Sulzbach – 4. toukokuuta 1845) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.
Cretzschmar opiskeli lääketiedettä Würzburgin ja Hallen yliopistoissa. Hän opetti anatomiaa ja eläintiedettä Senckenbergin lääketieteellisessä instituutissa Frankfurtissa.
Cretzschmar toimi sotilaslääkärinä Napoleonin armeijassa. Hän palveli Saksassa, Wienissä, Pariisissa ja Espanjassa.
Hän oli Senckenbergin Luonnonhistoriallisen seuran perustajia ja toinen johtaja 1817. Eräs seuran perustajista oli myös Eduard Rüppell, jonka kanssa Cretzschmar kirjoitti teoksen Atlas zu der Reise im nördlichen Afrika (1828–1830). Teoksen lintuja käsittelevän osan kirjoitti Cretzschmar, ja siinä esiteltiin noin 30 uutta lajia, muun muassa ruostekurkkusirkku (Emberiza caesia) ja arohiirihaukka (Buteo rufinus).
Kirjat Gat

Nimen alkuperä

Kirjat Gat perustettiin 1955. Gat viittaa filistealaiseen kaupunkiin, koska alueelta löydettiin raunioita arkeologisissa kaivauksissa, joita epäiltiin muinaiseksi Gatin kaupungiksi. Gat löydettiin myöhemmin 13 km koilliseen nykyisestä kaupungista.

Väestö

Vuonna 2012 kaupungin asukkaista 93,8 prosenttia oli juutalaisia. Varhaisina vuosina kaupungin asukkaat olivat pääosin sefardi- ja mizrahijuutalaisia. Mittavan juutalaisten Neuvostoliitosta tulleen muuttoliikkeen myötä, noin kolmasosa kaupungin asukkaista on nykyisin peräisin edesmenneen Neuvostoliiton alueilta.

Talous

Polgatin tekstiilitehdas oli suurin työnantaja kaupungissa ennen sulkemistaan 1990-luvulla.
Kirjat Gatissa on vuonna 1999 avattu Fab 18 -niminen Intelin prosessoreita ja Flash-muisteja tuottava tehdas. Intel sai Israelin valtiolta 525 miljoonan dollarin apurahan tehtaan avaamiseen. Helmikuussa 2006 muurattiin toisen Intelin Fab 28 -nimisen tehtaan peruskivi. Tästä huolimatta Kirjat Gatin työttömyysluvut ovat Israelin korkeimpien joukossa.
Porttitorni

Porttitorni on torni, joka kohoaa yleensä suurelle puistoalueelle vievän portin yllä, joskus nimitystä käytetään myös portin vieressä kohoavasta tornista. Ne voivat olla myös kaksoistornina portin molemminpuolin.
Yleensä porttitornit ovat olleet osa keskiaikaisia linnoituspuutarhoja. Niitä on myös voinut olla osana kaupunginmuuria, linnoituksia sekä linnoja. Nykyään porttitorneja voidaan käyttää moderneissa rakennuskomplekseissa symbolisina pääsisäänkäynteinä.
Rafael Pihlaja

John Rafael Pihlaja (28. heinäkuuta 1893 Turku – 8. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Pihlaja näytteli useissa teattereissa ja esiintyi pitkään Suomen Kansallisteatterissa. Pihlaja esiintyi noin kahdessakymmenessä elokuvassa 1930-luvulta kuolemaansa saakka. Hän oli naimisissa näyttelijä Katri Pihlajan ja oopperalaulaja Elli Pihlajan kanssa. Hänen kolmas vaimonsa oli varjostintaiteilija Irene Pihlaja (o.s. Lahdelma).
Rafael Pihlaja harrasti vakavasti myös öljyväri- ja akvarellimaalausta, pääaiheinaan rantamaisemat ja rakennukset. Myös arkkitehtuuri kiinnosti häntä ja hänen jäämistöissään on lukuisia rakennussuunnitelman omaisia akvarelleja. Pihlajalta on perintönä myös erittäin kattava kirjakokoelma, kotimaista ja ulkolaista proosaa, taidekirjallisuutta ym.
Pihlajan poika Matti Pihlaja oli tunnustettu turkulainen näyttelijä. Rafael Pihlaja kuoli 58-vuotiaana vuonna 1951. Avioliitosta Irene Pihlajan kanssa on yksi tytär, Reija Haavisto, joka on näytellyt yli 20 vuotta eri harrastelijateattereissa ja jatkaa myös isänsä kuvataideperinnettä.
Tehonsäätölaite

Tehonsäätölaite on höyryvetureissa oleva ruuvi- tai vipuohjauksella toimiva vipulaite, jolla veturin sylinterien täytöstä voidaan säädellä halutulla tavalla eli hienosäätää tehoa. Samalla laitteella valittiin myös kulkusuunta.  
Ruuvikoneistoa, jolla säätö on hitaampaa, käytetään linjavetureissa ja suurimmissa höyrysäiliövetureissa, mm. Veturimuseon Hanomagissa, joiden luistilaitteisto on liian raskas kankiohjaukselle, nopeammin reagoivaa vipua eli "paakia" käytetään järjestelyvetureissa ja kapearaiteisilla, joissa sellaisesta on enemmän hyötyä. Samoin jotkut veturit, mm. Jokioisten Museorautatien Tubizet, ovat nimenomaan vivulla ohjattavia.  Kaikissa muissa säilyneissä höyrysäiliövetureissa on vipuohjaus. 
Järjestelyvetureista Vr3 Kukko oli jo tehtaalla varustettu tehonsäätöruuvilla veturin suuren tehon vuoksi. Myös Vr2- ja Vr5-vetureihin vaihdettiin vivun tilalle ruuviohjaus, koska vetureita käytettiin myös linja-ajossa; Vr5-veturi oli alkuperäisessä Vr4-muodossaan vivulla varustettu, mutta nopeasti todettiin että tällä ohjauksella veturi oli varsinainen radanrikkoja, varsinkin kun se oli akselipainoltaan jopa 20-tonninen ja erittäin herkkä suistumaan kiskoilta.  
Joissakin suurissa vetureissa, kuten Haapamäen höyryveturipuiston venäläisessä L-veturissa, käytetään koosta huolimatta vipuohjausta; tällaisissa vetureissa ohjausta on yleensä kevennetty erillisellä yleensä paineilmakäyttöisellä koneistolla.
1C Company

Pelit

Yhtiö on länsimaissa tunnettu muun muassa IL-2 Sturmovik, King's Bounty, Stalin Subway ja Men of War -pelisarjojen julkaisijana.
Ihmisen tahra

Juoni

1990-luvun lopulla kirjailija Nathan Zuckerman (Gary Sinise) on asettunut Uuden Englannin järvenrantamökkiin erottuaan toistamiseen ja toivuttuaan eturauhassyövästä. Hänen hiljaiselonsa keskeyttää Coleman Silk (Anthony Hopkins), paikallisen Athena Collegen entinen dekaani, joka pakotettiin eroamaan hänen lauottuaan rasistisia huomautuksia luokassa. Pian tämän jälkeen Silkin vaimo kuoli, ja nyt hän haluaa kostaa kirjoittamalla tapahtumista kirjan. Tähän hän pyytää Zuckermanin apua, ja tämä suostuu.
Kirjaprojekti laitetaan kuitenkin hautumaan, ja Silk ryhtyy suhteeseen paljon itseään nuoremman Faunia Farleyn (Nicole Kidman) kanssa, joka toimii alempiarvoisissa tehtävissä collegessa. Farleyn ex-aviomies (Ed Harris), mieleltään järkkynyt Vietnam-veteraani alkaa vainota heitä, koska syyttää Fauniaa lastensa kuolemasta. Takaumat Silkin elämään paljastavat katsojalle hänen salaisuutensa: Silk on afroamerikkalainen, joka on onnistunut näyttelemään valkoihoista juutalaista valtaosan elämästään.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula piti Bentonin ohjausta jahnailevana ja tarinaa epäuskottavana mutta hyvää tarkoittavana yrityksenä käsitellä länsimaisen humanismin kysymyksiä niin syvällisesti kuin Hollywoodin muovisessa unelmatehtaassa kyetään.
Alan Salehzadeh

Alan Salehzadeh on Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan geopoliittisiin konflikteihin erikoistunut tutkija ja luennoitsija. Hän toimii Menatto-konsultointiyrityksen johtajana ja on työskennellyt Suomen ulko- ja sisäasiainministeriöissä ja Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksella vierailevana tutkijana.
Salehzadeh pitää blogia Iltalehden sivustolla. Hän on taustaltaan iranilainen kurdi.

Kohu ja sensuuritapauksia

Maanpuolustuskorkeakoulu poisti 2013 saatavista verkkosivustoltaan Salehzadehin Iranin sisä- ja ulkopolitiikkaa käsittelevän 40-sivuisen tutkimuksen Iran’s Domestic and Foreign Policies. Hyllytys tapahtui sen jälkeen kun Iranin suurlähettiläs Seyed Rasoul Mousavi oli vieraillut Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksella ja hän oli arvostellut tekstin yleistä sävyä ja tutkimuksessa esitettyjä väitteitä. Kohun jälkeen puolustusministeri Carl Haglund vaati Maanpuolustuskorkeakoulun rehtorilta selityksen tutkimuksen hyllytyksestä. Korkeakoulun tutkimuseettinen neuvosto kävi läpi Salehzadehin tutkimuksen, ja siitä ei lopulta löytynyt huomautettavaa, vaan se palautettiin verkkoon sellaisenaan.
Alkuvuodesta 2014 Maanpuolustuskorkeakoulu jätti julkaisematta Salehzadehin Turkki-raportin. Julkaisutoimikunnan mukaan raportti keskittyi liikaa kurdikysymykseen ja oli turhan poleeminen.
Huhtikuussa 2017 Salehzadeh oli kutsuttu Ylen A-Studioon keskustelemaan Helsingin suurmoskeijaprojektista. Myöhemmin kuitenkin Ylen vastaava toimittaja Ville Kolari perui osallistumisen. Salehzadeh kertoi tapahtuman jälkeen, että tuo oli kolmas kerta kun hänen osallistumisensa Ylen ajankohtaisohjelmiin peruttiin, ja epäili että kyseessä ulkovaltojen poliittinen painostus. Toisen kerran Salehzadeh kertoo, että häntä haastateltiin Yle Puheen Politiikkaradioon, jossa oli määrä käsitellä Lähi-idästä kumpuavia geopoliittisia uhkia. Haastattelun kuluessa toimittaja alkoi vaikuttaa pelokkaalta ja huolestuneelta ja ilmoitti lopuksi, että haastattelua ei käytetä, vaan ohjelma keskittyy Brexitiin.
Elokuussa 2017 Salehzadehia oli haastateltu Helsingin Sanomien verkkosivujen uutiseen Asiantuntija arvioi, mitä Afganistanissa siepatusta suomalaisnaisesta kuvatusta videosta voi päätellä. Helsingin Sanomien toimituspäällikkö Kimmo Pietinen oli poistanut jutun verkosta ilman selityksiä kaksi tuntia sen julkaisun jälkeen.
Choi Jin Sil

Ura

Choi Jin Sil aloitti uransa näyttelemällä tv-mainoksissa. Hän alkoi saavuttaa kuuluisuutta Samsung Electronicsin mainoskampanjassa, jossa hän näytteli tuoretta aviovaimoa.
Vuonna 1988 hän näytteli ensimmäistä kertaa tv-sarjassa, ja hänen ensimmäinen elokuvansa valmistui vuonna 1990. Hän julkaisi vuonna 1998 omaelämäkerran, jossa hän tarkastelee muutosta tavallisesta opiskelijasta kuuluisaksi näyttelijättäreksi.

Yksityiselämä

Vuonna 1994 Choi Jin Silin kiertuemanageri murhasi hänen entisen managerinsa Byeong-sun. Choi Jin Sil kutsuttiin todistamaan oikeudessa.
Vuonna 2000 Choi Jin Silin avioliitto baseball-pelaaja Jo Sung-minin kanssa herätti laajaa huomiota. Choi synnytti avioliitossa kaksi lasta, pojan vuonna 2001 ja tyttären vuonna 2003.
Marraskuussa 2002 Jo pahoinpiteli raskaana olleen Choin. Elokuussa 2004 tapahtui toinen pahoinpitely, ja syyskuussa 2004 avioliitto päättyi eroon. Choi sai lasten huoltajuuden, ja Jo sai tavata lapsia vain yhteisellä sopimuksella. Vuonna 2008 Korean perherekisterin säännöksiä muutettiin siten, että lapset voivat käyttää halutessaan käyttää äitinsä nimeä, ja Choin lasten nimet muutettiin tähän muotoon.

Perheväkivaltasyytökset

Elokuussa 2004 Choi Jin Sil astui julkisuuteen perheväkivallan uhrina. Tämän seurauksena mainostaja Shinhan Engineering and Construction irtisanoi Choin kanssa tehdyn sopimuksen, koska katsoi, että tämä ei ollut "esiintynyt arvokkaasti". Choi esiintyi julkisuudessa ruhjeisena.
4. kesäkuuta 2009 Etelä-Korean korkein oikeus kumosi aiemman päätöksen. Korkeimman oikeuden päätöksen mukaan Choi oli oikeutettu korvaukseen aiheettomasta sopimuksen irtisanomisesta. Oikeuden päätöksessä kuitenkin arvosteltiin Choin toimintaa ja katsottiin, että se ei noudattanut "sosiaalista ja moraalista kunniaa".
9. kesäkuuta 2009 Korean Womenlink, Korean naisten tukipuhelin ja Korean naisten yhdistys julkaisivat lausunnon, jossa arvosteltiin oikeuden päätöstä. Lausunnossa arvosteltiin Korkeinta oikeutta siitä, että se ei tunnustanut perheväkivallan uhrien kärsimyksiä.

Kuolema

Choi Jin Silin äiti löysi tämän kuolleena suihkusta 2. lokakuuta 2008. Hänen nuorempi veljensä Choi Jin-yeong kutsuttiin paikalle, ja tämä kutsui paikalle poliisin.
Choin omaiset vastustivat aluksi viranomaisten päätöstä tehdä Choille ruumiinavaus. Ruumiinavauksen perusteella viranomaiset totesivat Choin kuolemansyyksi itsemurhan. 29. maaliskuuta 2010 Choin veli löydettiin kuolleena, ja myös hänen kuolemansyyksi on todettu itsemurha.

Uurnan varkaus

Choi Jin Silin hautapaikan ympärille asennettiin valvontakamerat. 15 elokuuta 2009 Choi Jin Silin uurna varastettiin. Poliisi jäljitti varkaan valvontakameroiden perusteella ja löysi uurnan tämän kotoa.
Choi Jin Silin muistoksi on rakennettu Gapsan Parkin hautausmaalle, Yangpyeongiin pieni puisto. Hänet haudattiin uudestaan 28. syyskuuta 2009, ja hautapaikan ympärille on asennettu erilaisia valvontajärjestelmiä.
Ape Rantaniemi

Pekka Aappo (Ape) Rantaniemi (2. joulukuuta 1873 Kemi  – 23. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli opettaja, päätoimittaja, koulunjohtaja ja taidelahjoittaja.
Ape Rantaniemen vanhemmat olivat maanviljelijä, valtiopäivämies Aapo Rantaniemi ja Maria Liisa Herva. Rantaniemi oli naimisissa 1903–1914 taiteilija Hilkka Finnen kanssa. Rantaniemi tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1894 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1900. Hän opiskeli 1905–1906 Lontoossa. Rantaniemi oli luonnonhistorian opettaja Kemin yhteiskoulussa 1901–1905 ja Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa 1906–1918, Oulun suomalaisen reaalilyseon lehtori hän oli vuodesta 1908 ja Oulun työväenopiston johtaja 1907–1908 sekä 1910–1919. Hän oli Nuoren Voiman perustaja ja päätoimittaja 1908–1909 sekä Perä-Pohjolaisen taloudenhoitaja 1902–1905. Vuodesta 1922 Rantaniemi toimi opettajana Turussa ja Tampereella vuosina 1932–1936.
Kemin taidemuseon kokoelmat saivat alkunsa Rantaniemen tekemästä huomattavasta lahjoituksesta.
Anna-Liisa Antila-Kaljunen

Anna-Liisa Antila-Kaljunen (27. maaliskuuta 1915 Suursaari – 2. marraskuuta 2006 Oulu) oli suomalainen diplomiurkuri, kuoronjohtaja ja musiikin lehtori. Hän toimi musiikinopettajana useissa opettajankoulutuslaitoksissa, pisimpään Oulussa vuosina 1958–1978. Tullessaan valituksi Turun Mikaelinkirkon urkuriksi 1952 hän oli Suomen luterilaisen kirkon ensimmäinen vaalilla virkaan valittu naisurkuri.

Elämä ja ura

Anna-Liisa Antila syntyi Suursaaren kanttorin tyttäreksi. Pian perhe muutti Pohjois-Karjalan Värtsilään, jossa tytär kävi keskikoulun ja siirtyi sitten lukioon Sortavalan tyttökouluun. Siellä hän otti myös pianotunteja Onni Pakariselta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1933 ja pääsi suoraan Helsingin Kirkkomusiikkiopiston toiselle luokalle, vaikka mielessä oli ollut ajatus matematiikan yliopisto-opinnoista. 22-vuotiaana hän sai pätevyyden koulujen laulunopettajaksi ja sai ensimmäisen opettajanpaikkansa Hartolan opistosta. Seuraavaksi lukuvuodeksi hän siirtyi vastaperustettuun Loimaan evankeliseen kansanopistoon, jossa hän työskenteli sotien alkuvuodet.
Vuonna 1943 Anna-Liisa Antila alkoi virkavapauden turvin opiskella Sibelius-Akatemiassa ja Helsingin yliopistossa, tuloksena diplomiurkurin ja filosofian maisterin tutkinnot. Vuosina 1949–1950 hän opiskeli Suomen kulttuurirahaston apurahalla urkujensoittoa Kööpenhaminassa Finn Viderøn johdolla.
1950-luvun alussa Antila sai paikan Hämeenlinnan seminaarista. Vuosina 1952–1958 hän toimi Turun Mikaelinkirkon urkurina, opetti samalla paikallisessa opettajankoulutuslaitoksessa ja suoritti Turun yliopistossa kasvatustieteen opintoja. Vuonna 1958 hän avioitui Aatto Kaljusen kanssa ja muutti Ouluun opettajakorkeakoulun musiikin lehtoriksi. Hänestä tuli kahdeksikymmeneksi vuodeksi Oulun musiikkielämän merkittävä vaikuttaja, jollainen hän oli ollut myös Turussa.
Anna-Liisa Antila-Kaljunen suoritti ylioppilastutkintonsa jälkeen 25 vuoden aikana kaikkiaan kuusi muuta oppiarvoa. Vuonna 1994 hänet promovoitiin Oulun yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.
Spassk-Rjazanski

Spassk-Rjazanski (ven. Спасск-Ряза́нский) on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangon eteläosassa Okan varrella 55 kilometriä Rjazanista kaakkoon. Kaupunki on Spasskin piirin keskus. Asukkaita on 9 400 henkeä (vuonna 2007).
Staraja Rjazania vastapäätä sijainnut Spasskojen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1629. Vuonna 1778 siitä tuli Spasskin kaupunki ja Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1929 se sai nimen Spassk-Rjazanski.
Nykyään kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa on mm. nahkatehdas, huonekalutehdas, ompelimo ja metallitehdas. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1918 perustettu historiallis-arkeologinen museo, 1800–1900-luvun vaihteen kauppiastalot ja 1800-luvun alussa rakennettu puinen Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko. Kolmen kilometrin päässä kaupungista sijaitsevat Rjazanin ruhtinaskunnan muinaisen pääkaupungin rauniot.