google/wiki40b huggingface dataset:
Mäkiminttu

Ulkonäkö

Mäkiminttu muodostaa maarönsyjen avulla harvoja kasvustoja. Yksittäiset varret ovat yleensä haarattomia ja 20–60 cm pitkiä, joskus pitempiäkin. Varret ovat pystyjä, mutta voivat varsinkin pidemmiksi kasvettuaan painua tyveltä maanmyötäisiksi. Lyhytruotiset lehdet ovat huulikukkaiskasvien tapaan vastakkain varressa. Lehdet ovat 2–4 cm:n pituisia ja muodoltaan puikeita. Lehtien kärki on pyöreähkö ja reunat lähes ehyet, enintään heikosti hampaiset. Varret ja lehdet ovat pehmeäkarvaisia. Kukat ovat viuhkoina varren yläosan lehtihangoissa niin, että latvaan ja ylimpien lehtiparien yhteyteen muodostuu yhdestä neljään valekiehkurakukintoa. Ne ovat puolipallomaisia, tiheitä ja runsaskukkaisia. Yleensä kuitenkin vain muutama kukka kerrallaan on avoinna. Kukkien verhiö on tyveltä kapea ja käyrätorvinen. Sen laide on kaksihuulinen; ylähuulessa on kolme ja alahuulessa kaksi pitkää ja teräväkärkistä liuskaa. Myös verhiö on pehmeäkarvainen. Teriö on noin puolentoista senttimetrin pituinen. Sen tyviosa on suora ja torvimainen. Teriön ylähuuli on lyhyt ja litteä. Teriö on väriltään vaaleanpunainen.

Levinneisyys

Mäkiminttu on Keski- ja Etelä-Euroopan laji, jonka levinneisyysalue ulottuu vain Fennoskandian etelä- ja keskiosissa jonkin verran havumetsävyöhykkeen puolelle. Etelässä sitä esiintyy Afrikan pohjoisosassa rannikon tuntumassa. Idässä lajin alue ulottuu Etelä-Uralille ja toisaalta Etelä-Venäjän arojen eteläpuolitse vuoristoissa Mustanmeren rantojen, Kaukasuksen ja Pohjois-Iranin kautta Pamirille ja Himalajan länsiosaan. Pohjoisempana Siperiassa lajia esiintyy muutamilla alueilla ihmisen mukana sinne levinneenä. Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa esiintyy muotoja, joita pidetään samaan lajiin kuuluvina muunnoksina.
Suomessa mäkiminttu kasvaa lehdoissa, varsinkin niiden reunoissa ja aukkopaikoilla, lehtomaisissa kangasmetsissä, ahoilla ja kedoilla. Se on kalkinsuosija. Lajin esiintymisalue on Suomessa melko selvästi kaksiosainen, yhtäältä lounaassa varsinkin Ahvenanmaalla, mutta myös rannikon lähellä Etelä-Satakunnasta Uudellemaalle, toisaalta Itä-Suomen sisämaassa, varsinkin Etelä-Savossa. Yksittäisiä havaintoja on pohjoisessa Pirkanmaalle ja Pohjois-Savoon asti. Mäkiminttu on Suomessa alkuperäinen laji, jonka luontaisia kasvupaikkoja ovat ilmeisesti olleet kuivahkot lehdot, erityisesti rinnelehdot, joissa usein on kivien ja kallioiden vuoksi luonnostaan ketomaisia, valoisia aukkopaikkoja. Lounais-Suomessa se kasvaa erityisesti lehtoniityillä. Itä-Suomessa se on hyötynyt kaskiviljelystä ja metsälaidunnuksesta, jotka ovat synnyttäneet sille sopivia valoisia ja melko avoimia, mutta reheviä ahoja ja hakamaita.
Roomalaismysteerit

Roomalaismysteerit (The Roman Mysteries) on Caroline Lawrencen kirjoittama lapsille ja nuorille suunnattu 17-osainen romaanisarja. Sarjan kirjat ilmestyivät vuosina 2001–2009. Kaikki kirjat on kustantanut Orion Books. Sarjaa ovat kuvittaneet muuan muassa Fred van Deelen, Peter Sutton ja Richard Carr. Vain kolme ensimmäistä kirjaa, Ostian koirat, Vesuviuksen salaisuudet ja Pompejin merirosvot on suomennettu. 
Kirjojen tapahtumat sijoittuvat 70-luvun ja 80-luvun vaihteeseen. Sarjan toisessa osassa Vesuviuksen salaisuudet kuvaillaan Vesuviuksen purkaus. Kirjan viimeinen osa, jota ei ole vielä suomennettu, sijoittuu vuoteen 81. Sarjan päähenkilö on 12-vuotias Flavia Gemina. Hänen ystäviään ovat Jonatan ben Mordokai, Lupus sekä orjatyttö Nubia. He ratkaisevat sarjassa monia mysteereitä. Sarjassa esiintyy näiden lisäksi myös useita muita hahmoja.
Yhdeksästä viiteen

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan pätevän idean hautautuvan ”hölskyvään huumorisouvaukseen”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Lucretia Garfield

Elämä

Lucretian isä oli puuseppä ja maanviljelijä Zebulon Rudolph ja äiti Arabella Mason Rudolph. Lucretian vanhemmat arvostivat suuresti koulutusta, minkä vuoksi myös Lucretia Rudolph opiskeli pitkälle. Rudolph opiskeli Western Reserve Eclectic Institute -korkeakoulussa (nykyinen Hiram College) Ohiossa ja tapasi siellä opiskellessaan tulevan puolisonsa James Garfieldin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1858. Korkeakoulun jälkeen Lucretia Rudolph työskenteli opettajana, mutta lopetti työnteon vuonna 1860 saatuaan ensimmäisen lapsensa. Pariskunta sai yhteensä seitsemän lasta, joista viisi selvisi aikuisikään.
Lucretialla oli voimakkaita poliittisia mielipiteitä erityisesti naisten oikeuksiin liittyen, mutta hän varoi tuomasta joitakin mielipiteitään liian vahvasti julki, etteivät ne olisi häirinneet hänen aviomiehensä poliittista uraa.
Tammikuussa 1881 James Garfieldista tuli Yhdysvaltain presidentti ja Lucretiasta siten Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Ensimmäisenä naisena Lucretia oli erityisen kiinnostunut Valkoisen talon historiasta ja aiemmista ensimmäisistä naisista. Hän kumosi edeltäjänsä Lucy Webb Hayesin asettaman alkoholikiellon Valkoisessa talossa ja kieltäytyi asettumasta julkisesti naisasialiikkeen taakse.
Maaliskuussa 1881 Lucretia sairastui malariaan ja matkusti New Jerseyhin parantamaan tautiaan. 2. heinäkuuta hän sai tiedon, että James Garfieldia oli ammuttu. Hän palasi Washingtoniin miehensä luokse ja oli tämän luona aina kuolemaan 19. syyskuuta saakka.
Monet yhdysvaltalaiset tunsivat suurta sympatiaa leskiäidiksi jäänyttä Lucretiaa kohtaan, ja hänen avukseen kerättiin 360 000 dollarin kolehti. Lucretia keskittyi loppuelämänsä ajan lastensa tukemiseen ja miehensä muiston vaalimiseen. Hän kuoli 13. maaliskuuta 1918 ollessaan vierailemassa Kalifornian Pasadenassa.
Mustalampi (Pertunmaa, Kuortti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy.
Whiskey in the Jar

”Whiskey in the Jar” on yksi esitetyimmistä irlantilaisista kansanlauluista. Se kertoo maantierosvosta, joka ryövää armeijan kapteenin mutta joutuu sitten oman rakastettunsa ilmiantamaksi. Kappaleen ovat levyttäneet muiden muassa The Dubliners, The Pogues, Peter, Paul and Mary ja The Limeliters. Thin Lizzy -yhtye teki vuonna 1973 kappaleesta rocksovituksen, josta ovat vuorostaan tehneet coverversion Pulp (1997), Metallica (1998) ja Belle & Sebastian (2006).

Suomennokset

Ensimmäisen suomalaisen version ”Whiskey in the Jarista” levytti lauluduo Bosse ja Robert vuonna 1968. Single oli nimeltään ”Löytynyt ei tillikkaa”, suomalaiset sanat teki Pertsa Reponen ja sovittajana oli Bosse Österberg. Sanoitus oli humoristinen kertomus kissanristiäisistä ja hankeen hukkuneesta viskipullosta. Seuraavan suomalaisen version teki Bablo vuonna 1992 nimellä ”Kauas vuorten taa”; laulun suomensi Kari Pesonen. Rock-laulaja Pate Mustajärvi esitti Juice Leskisen sanoittaman version ”Kannu vaakunaa” vuoden 2000 albumillaan Ukkometso. Eläkeläiset-yhtye on tehnyt kappaleesta humoristisen humppaversion nimellä ”Humppamaratooni”.
Jahti (elokuva)

Juoni

Keski-ikäinen eronnut perheenisä, päiväkotityöntekijä Lucas (Mikkelsen) käy taistelua teini-ikäisen poikansa huoltajuudesta ja valmistelee yhteiseloa työtoverin Nadjan kanssa. Yhtäkkiä häntä syytetään parhaan ystävänsä pienen Klara-tytön hyväksikäytöstä. Muitakin lapsia päiväkodissa haastatellaan johdattelevasti, ja syyte saa lisää uskottavuutta. Lucasista tulee koko yhteisön sylkykuppi ja terrorin kohde. Lopulta paljastuu, että Klara on sepittänyt tarinansa hänen veljensä näyttämien pornokuvien pohjalta, kun Klara oli suuttunut Lucakselle.
Fosfopentoosi-isomeraasi

Fosfopentoosi-isomeraasi eli riboosi-5-fosfaatti-isomeraasi on entsyymi, joka katalysoi ribuloosi-5-fosfaatin ja riboosi-5-fosfaatin välistä isomeroitumisreaktiota. Entsyymi osallistuu pentoosifosfaattireittiin ja osana fotosynteesiä tapahtuvaa Calvinin kiertoa. Fosfopentoosi-isomerasin EC-numero on EC 5.3.1.6.

Toiminta

Rakenteeltaan fosfopentoosi-isomeraasi on dimeeri. Entsyymin katalysoima isomeroituminen tapahtuu 1,2-enediolivälivaiheen kautta. Pentoosifosfaattireitissä tämä muodostuu ribuloosi-5-fosfaatista, siten, että entsyymin aktiivisen kohdan glutamiinihappo on glutamaattimuodossa ja ottaa vastaa protonin C1-asemassa sijaitsevalta hiileltä ja tämän jälkeen asparagiinihappo luovuttaa protonin C2-hiileen liittyneelle happiatomille. Yhden protonin vastaanottamisen ja yhden protonin luovuttamisen jälkeen muodostuu 1,2-enediolivälituotteesta riboosi-5-fosfaatti. 
Calvinin kierrossa fosfopentoosi-isomeraasi katalysoi riboosi-5-fosfaatin muuntumista ribuloosi-5-fosfaatiksi. Mekanismi on käänteinen pentoosifosfaattireitissä tapahtuvaan isomeroitumisreaktioon verrattuna.
Alaskanpiiskujänis

Elintavat

Alaskanpiiskujänikset ovat äänekkäitä eläimiä, jotka keskustelevat toisilleen kovaan ääneen lyhyillä, mutta terävillä äänillä. Nämä äänet ovat usein varoitusääniä tai seurustelemiseen liittyviä ääniä.
Alaskanpiiskujäniksen kuulo- ja näköaisti ovat herkkiä ja ne ovat myös ketteriä liikkumaan puissa. Alaskanpiiskujänikset tarvitsevat suojautuakseen kivisen alueen, jolta löytyy piilopaikkoja ja syödäkseen ne tarvitsevat lähialueelle niityn tai jonkun muun kasvillisuusalueen. Alaskanpiiskujänikset on kasvinsyöjä, ja suuri osa sen ravinnosta koostuu ruohosta. Vaikka talvi on ankara, alaskanpiiskujänis ei talvehdi. Kesäisin se pinoaa heinää koloonsa talven varalle.

Lisääntyminen

Alaskanpiiskujänikset ovat luultavasti yksiavioisia eli ne parittelevat saman kumppanin kanssa läpi elämänsä. Ne synnyttävät 2-6 poikasta, joskin keskiarvo on kahdesta kolmeen kerralla. Poikaset ovat pesässään noin 30 päivää ja ne syntyvät sokeina ja lähes karvattomina. Nuoret poikaset ovat aikuisen kokoisia 40-50 päivän päästä, ja naaraat ovat sukukypsiä vuoden päästä syntymästä.
Vienola

Vienola on Turussa Pahaniemen kaupunginosassa sijaitseva lähiö. Kaikki lähiön talot on alun perin suunnitellut Olli Vahteran arkkitehtitoimisto, mutta monien julkisivuja on sittemmin muutettu.

Sijainti

Vienola sijaitsee Vienolanmäen huipulla. Lähiseudun paras maamerkki on HK-areena. Lähistöllä sijaitsevat myös Aunelan ala-aste, Pizzeria Kristal sekä Härkämäki, Perno, Pansio, Jyrkkälä ja Suikkila.

Liikenne

Vienolaan liikennöivät Turun bussiliikenteen linjat 33 ja 61.
Raivohuone

Raivohuone tai vihahuone on paikka, jossa asiakas saa tuhota asioita. Tuhoamisen hän voi suorittaa astalolla kuten golfmailalla, sorkkaraudalla tai lekalla. Tuhottavat esineet toimittaa huoneeseen palveluntarjoaja, mutta niitä saa myös asiakas itse tuoda mukanaan tietyin rajoituksin.
Raivohuoneita markkinoidaan keinona purkaa stressiä ja vihaa esineiden tuhoamisen avulla. Jotkut voivat käydä raivohuoneella huvin vuoksi.
Raivohuoneita on avattu vuoden 2015 jälkeen paljon erityisesti Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Myös Kiinassa niiden suosio on kasvussa. Suomen ensimmäinen raivohuone Rage Cube avattiin Jyväskylässä helmikuussa 2017. Sen jälkeen raivohuoneita on avattu myös ainakin Tampereelle ja Seinäjoelle.
Francis Younghusband

Francis Edward Younghusband (1863–1942) oli brittiläinen Aasian-tutkija ja upseeri. Hän matkasi vuodesta 1886 lähtien laajasti Keski-Aasiassa. Vuosina 1903 ja 1904 tapahtunut, Younghusbandin ja kenraali Macdonaldin johtama Tiibetiin suuntautunut brittiläinen sotilasretkikunta eteni ensimmäisenä Lhasaan. Younghusband teki myös matkoja Mantšuriaan ja Gobiin. Vuonna 1904 Younghusband pakotti Tiibetin hallituksen perustamaan kaksi kauppapaikkaa brittejä varten. Vuosina 1904–1906 Younghusband oli Ison-Britannian komissaari Tiibetissä.
Kuopion urheilusukeltajat

Kuopion Urheilusukeltajat ry on vuonna 1969 perustettu kuopiolainen sukellusseura, joka on Suomen Sukeltajaliiton jäsen.
Kesäisin seura järjestää keskiviikkosukelluksia Kallaveden lähistön sukelluskohteisiin ja viikonloppuisin pyritään järjestämään sukellusretkiä Suvasvedelle. Seura järjestää vuosittain laitesukelluksen peruskurssin ja jatkokurssin P1 (CMAS*) ja P2 (CMAS**). Lapsille on norppatoimintaa, harjoituksia on kerran viikossa.
Seura vuokraa sukeltajan laitepaketteja. Sillä on käytössään kiinteä ja siirrettäviä kompressoreita.
Seuralla on 5-metrinen Buster-pulpettivene sekä 21,5-metrinen moottorialus Marie Antoinette, joka alun perin on ollut Neuvostoliiton puolustusvoimien sukeltajien tukialus, rakennettu n. 1950-1960.
Mikko Ahti

Mikko Ahti on suomalainen tanssija. Hän on opettanut ohjelmassa Tanssii tähtien kanssa. Vuonna 2007 hänen parinsa oli Sari Siikander, vuonna 2008 hän voitti kílpailun Maria Lundin kanssa. 2012 hän tanssi Baba Lybeckin ja 2013 Sari Havaksen kanssa. Hän pääsi vuonna 2017 finaaliin Laura Malmivaaran kanssa, mutta keskeyttivät Lauran loukkaantumisen vuoksi.
Mikko Ahti aloitti kilpatanssin 6-vuotiaana kilpatanssin serkkunsa Niinan (Helena Ahti-Hallbergin pikkusisko) kanssa Helsingissä Tanssiurheiluseura Blue & White ry:ssä.
Mustakoski

Maantiede ja asutus

Mustakosken kunnan pinta-ala on 1 821,53 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Segežan piirin Idelin ja Papinkosken kuntiin sekä etelässä Karhumäen, lännessä Mujejärven ja pohjoisessa Belomorskin piireihin.
Seudulla virtaavat Bolšaja, Bystritsa, Ieljoki (ven. Idel), Jelma, Kamennaja, Onihmajoki (Onigma), Rema ja Tungutjoki (Tunguda). Järviä ovat Hiisjärvi (Hižjarvi), Ieljärvi (Idel), Kuutsujärvi (Kutšozero) ja Ontajärvi. Kunnan alueella sijaitsee Verkošuon luonnonmuistomerkki.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu kolme asutusta: Perttijärvi, Oleni ja Vatša. Perttijärvellä on lähes 200 ja Vatšassa yli sata asukasta. Olenissa ei ole lainkaan vakituisia asukkaita. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 64 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 23 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia, 4 % ukrainalaisia ja 2 % suomalaisia.

Historia

Mustakoski on perustettu metsätyöläisasutukseksi vuosina 1936–1937. Toisen maailmansodan jälkeen se muodosti lähiseutuineen kyläneuvoston ja vuosina 1972–1991 sillä oli kaupunkimaisen taajaman asema.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Kotškoman ja Repolan välinen maantie A134. Taajamasta on linja-autoyhteys Segežaan kolme kertaa viikossa.
Paikallisista työnantajista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut. Lisäksi toimii pieni puunhankintayritys. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja muutama kauppa.

Nähtävyydet

Hiisjärven, Ieljärven ja Perttijärven rannoilta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Historiallisiin kohteisiin kuuluvat toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden haudat.
Alice Hathaway Lee Roosevelt

Alice Hathaway Lee Roosevelt (29. heinäkuuta 1861 – 14. helmikuuta 1884) oli Yhdysvaltain presidentti Theodore Rooseveltin ensimmäinen vaimo.
Alice oli 17-vuotias tavatessaan tulevan miehensä ensi kertaa. Rooseveltit menivät naimisiin 27. lokakuuta 1880. Parilla oli yksi yhteinen tytär, Alice Roosevelt Longworth. Vain kaksi päivää tämän syntymän jälkeen 22-vuotias Roosevelt menehtyi munuaistautiin. Theodore Roosevelt oli tuolloin 25-vuotias. Alice haudattiin Green-Woodin hautausmaahan.    
Alice Roosevelt kuoli ennen miehensä nousua Yhdysvaltain presidentiksi eikä siten koskaan ollut Valkoisen talon emäntä.
Vaimonsa kuoleman jälkeen Theodore matkusteli yksin ja jätti tyttärensä vanhemman siskonsa hoiviin. Pari vuotta myöhemmin tuleva presidentti meni uusiin naimisiin Edith Rooseveltin kanssa, ja pariskunta kasvatti tytön muiden lastensa kanssa.
Anna-Kaisa Hermunen

Anna-Kaisa Hermunen, o.s. Hänninen, (17. helmikuuta 1948 Laukaa – 13. toukokuuta 2019 Laukaa) oli suomalainen toimittaja. Hän juonsi 1990-luvulla alkuun Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3:lla esitettyä haastatteluohjelmaa Hermunen. Ohjelmaa esitettiin Kolmosella syksystä 1991 lähtien. Keväällä 2001 MTV3 irtisanoi 30 työntekijää, joukossa Hermunen. Ennen televisiotoimittajan uraansa hän oli Yleisradion ajankohtaistoimituksen toimittaja.
Hermunen oli maanviljelysneuvos Marja Kallion sisar.
Hermunen kuoli sairauteen kotonaan 71-vuotiaana.
Johan Berendes

Johan Berendes (Berndes) (8. syyskuuta 1603 Porvoon pitäjä – 10. helmikuuta 1652 Tukholma) oli valtaneuvos ja kauppakollegion presidentti.
Berendesin vanhemmat olivat kamarineuvos Joakim Berendes ja Anna von Rosen. Hän tuli vuoriviraston asessoriksi 1637 ja varapresidentiksi 1641. Tämän ohella hän toimi mm. Kopparbergslagenin maaherrana. 1651 Berendes nimitettiin valtaneuvokseksi ja kauppakollegion presidentiksi, seuraavana vuonna hänestä tuli Tukholman ylikäskynhaltija. Berendes ansioitui erityisesti vuoriteollisuuden piirissä, hän onnistui kaksinkertaistamaan kuparin tuotannon. Ulkomailla opiskellut Berendes oli aikansa huomattavimpia aatelisia valtiopäivillä, kielitaitoisena häntä käytettiin erilaisissa diplomaattisissa tehtävissä. Mietoisten Saaren kartano oli hänen läänityksenään 1635-1638.
Berendesin ensimmäinen puoliso vuodesta 1630 oli Margareta Wildeman (k. 1630) ja toinen vuodesta 1634 vapaaherratar Ingeborg Kurki (k. 1654). Kenraalimajuriksi ja vapaaherraksi kohonnut Fabian Berendes (1610-1678) oli hänen velipuolensa.
Gabriele von Lutzau

Lennon 181 kaappaus

Gabriele Dillmann oli yksi lentoemännistä Lufthansan lennolla 181 Palma de Mallorcasta Frankfurtiin 13. lokakuuta 1977. Koneen kaappasi neljä palestiinalaisterroristia. Kone lensi Rooman, Larnakan, Bahrainin ja Dubain kautta Salalaan, jossa kapteeni ammuttiin. Perämiehen lentämänä lento jatkoi Mogadishuun, jonne se laskeutui aamuyöllä 17. lokakuuta. Paikalle lennätetyt länsisaksalaiset turvallisuusjoukot valtasivat koneen keskiyön jälkeen 18. lokakuuta. Dillmann rauhoitteli matkustajia kaappauksen aikana ja yritti neuvotella kaappaajien kanssa, ja lehdistö antoi hänelle lempinimen ”Mogadishun enkeli” (saks. der Engel von Mogadischu). Hän loukkaantui kaappauksessa lievästi, kun yksi terroristeista räjäytti käsikranaatin.
Kaappauksen jälkeen Dillmann lopetti työnsä lentoemäntänä ja meni naimisiin miesystävänsä, Lufthansan lentäjä Rüdiger von Lutzaun kanssa.

Taiteilijana

Von Lutzau opiskeli taidetta Strasbourgin yliopistossa vuosina 1984–1995. Hän tekee puisia veistoksia käyttäen liekinheitintä. Hän on osallistunut taidenäyttelyihin muun muassa Berliinissä, Miamissa, Shanghaissa, Luxemburgissa ja New Yorkissa.
Carennac

Carennac on kunta Lotin departementissa Midi-Pyrénées’n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 386. Carennacin pinta-ala on 19 km².
Carennac on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Nikolai Roerich

Nikolai Roerich (syntyjään Nikolai Konstantinovitš Rerih, ven. Николай Константинович Рерих, 9. lokakuuta (J: 27. syyskuuta) 1874 Pietari – 13. joulukuuta 1947 Kullu, Intia) oli venäläissyntyinen 1920-luvulla Yhdysvaltoihin muuttanut taidemaalari, graafikko, lavastustaiteilija, teosofi, kirjailija, arkeologi ja henkinen opettaja. Roerichia esitettiin kolmesti, 1929, 1933 ja 1935, (long list) Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Roerich tunnetaan myös Agni-joogan perustajana.
Chuathbaluk

Historiaa

Chuathbaluk oli 1800-luvun puolivälissä deg hit'an -heimon kesäkalastuspaikka. Kylä on tunnettu nimillä Chukbak, St. Sergius Mission, Kuskokwim Russian Mission ja Little Russian Mission. Nimi sekoitettiin usein Yukonissa sijaitsevaan Russian Missioniin, joten nimeksi muutettiin 1960-luvulla Chuathbaluk. Se on johdettu jupikkien sanasta curapalek, joka tarkoittaa "kukkuloita, joilla suuret mustikat kasvavat".
St. Sergius Missioniin rakennettiin venäläis-ortodoksinen kirkko vuonna 1894 ja 35 kilometrin päästä Kukuktukista ihmiset muuttivat lähetysasemalle. Traagisesti suuri osa väestöstä kuoli influenssaepidemiassa vuonna 1900. Vuonna 1929 paikka hylättiin, mutta venäläis-ortodoksisen seurakunnan jäsenet jatkoivat jumalanpalvelusten pitämistä lähetysasemalla. Vuonna 1954 Sam Phillipsin perhe Crow Villagesta uudelleenasutti lähetysaseman, heitä seurasi myöhemmin ihmisiä Aniakista ja Crooked Creekista. Kirkko rakennettiin uudelleen 1950-luvun lopulla ja osavaltion koulu avattiin 1960-luvulla. Kaupunkioikeudet Chuathbaluk sai 1975.
La Cambe

La Cambe on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 518 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. La Camben pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Signs

Juoni

Elokuva kertoo entisestä papista Graham Hessistä, joka menetti uskonsa Jumalaan vaimonsa kuoltua auto-onnettomuudessa. Papin virka on vaihtunut maanviljelijäksi ja hän asustelee rauhallista elämää kahden lapsensa, Bonin ja Morganin sekä veljensä Merrillin kanssa. Maatilan rauha rikkoontuu eräänä yönä, kun pellolle ilmestyy peltokuvioita. Samanlaisia kuvioita alkaa ilmestyä lisää sekä Hessin pellolle että ympäri maailmaa. Aluksi Graham epäilee kuvioita petokseksi, mutta pienet merkit alkavat todistaa jotain muuta.
Romanos III

Romanos III Argyros (muinaiskreikaksi Ρωμανός Αργυρός, 968–1034) oli Bysantin keisari 1028–1034. Hänen sukunsa nimi Argyros tarkoittaa hopeaa.
Ennen kuolemaansa keisari Konstantinos VIII halusi että Romanos menisi naimisiin hänen tyttärensä Zoen kanssa ja että Romanoksesta tulisi hänen seuraajaansa. Tultuaan hallitsijaksi Konstantinoksen kuoltua Romanos käytti suuria summia erilaisiin rakennussuunnitelmiin. Hän sekoitti myös valtakunnan raha-asiat yrittäessään vähentää verotusta.
Vuonna 1030 Romanos päätti kostaa muslimeille jotka olivat hyökkäilleet valtakunnan itärajan yli. Hän johti itse armeijaa Aleppoa kohti, mutta hänet yllätettiin matkalla ja hän kärsi tappion Antiokian lähistöllä. Tappio ei ollut tosin niin vakava koska kenraali Georgios Maniakes sai vallattua Edessan ja vihollisen laivasto saatiin tuhottua.
Epäsuosittu Romanus kuoli vuonna 1034, ehkä vaimonsa Zoen myrkyttämänä.
Cecilia af Forselles

Maria Cecilia Margit af Forselles (s. 1954 Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori, tutkija ja kirjastonjohtaja.
Af Forselles toimi eri tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Suomen Kansalliskirjastossa, ja vuonna 2005 hänet nimitettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjaston johtajaksi. Hän on muun muassa toiminut päätoimittajana Kansalliskirjaston julkaisuhankkeessa The A. E. Nordenskiöld Collection: Annotated Catalogue of Maps made up to 1800. Nordenskiöldin kokoelma hyväksyttiin julkaisun valmistuttua Unescon maailmanperintökohteisiin.
Af Forsellesin viimeaikaiset tutkimukset ovat käsitelleet kirjallista kulttuuria ja aatevirtauksia, Kalevalan käännösten kulttuurihistoriaa, lukemiskulttuurin ja tiedeyhteisön muuttumista sekä suullisen kulttuurin nousua 1700-luvulla akateemisen kiinnostuksen kohteeksi. Af Forselles pitää nykyistä digitaalisten kirjastojen ja arkistojen kehitystä merkittävänä linjavetona. Tieteellisen tutkimuksen sisällössä näkyy selvästi, mitä digitoidaan, mitä tallennetaan pysyvästi, mitä julkaistaan elektronisena ja mitä on avoimesti käytössä verkossa.
Af Forselles on ollut useiden kansainvälisten konferenssien ohjelmatoimikuntien jäsen. Hän on muun muassa Suomen Oppihistoriallisen Seuran puheenjohtaja, Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) hallituksen jäsen (varapuheenjohtaja 2015–) ja Kansalliskirjaston johtokunnan sekä Tieteen päivien 2017 ohjelmatoimikunnan jäsen.
Af Forselles palkittiin vuonna 1997 Ruotsalais-suomalaisen kulttuurisäätiön kulttuuripalkinnolla.