google/wiki40b huggingface dataset:
Harry Federley

Harry Federley (22. maaliskuuta 1879 Viipuri – 13. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen geneetikko ja eläintieteilijä. Federley oli Helsingin yliopiston professori vuodesta 1923, ja hän toimi genetiikan laitoksen ensimmäisenä esimiehenä. Häntä pidetään suomalaisen perinnöllisyystieteen perustajana.
Federley valmistui filosofian tohtoriksi Helsingissä vuonna 1907 ja jatkoi opintojaan myös Jenassa ja Tukholmassa. Hän tutki uraauurtavissa töissä muun muassa perhoslajien ja niiden välisten lajiristeytysten kromosomistoja.
Federley oli jo varhain kiinnostunut myös ihmisen rotuhygieniasta, ja hän vaikutti keskeisesti rotuhygieniasuunnittelun kehittämiseen Suomessa 1900-luvun alkupuoliskolla, sekä lainsäädännön valmistelussa että Folkhälsan-järjestössä. Federley oli suomenruotsalaisuuden vahva puolustaja ja kansanosan aseman säilytyksen puolestapuhuja.
Federleyn puoliso oli Bertha Maria Anna o.s. Paulig (1877–1959), ja metsänhoitaja Gunnar Federley (1912–1993) oli heidän poikansa.
Liekitys

Liekitys (myös flambeeraus, ransk. flamber) on ruoanlaitossa käytetty termi. Liekitettäessä kaadetaan kuumalla pannulla olevan ruoan pinnalle riittävän vahvaa (noin 40-prosenttista) alkoholia, kuten konjakkia tai rommia. Myös liköörejä käytetään. Alkoholi valitaan liekitettävän ruoan raaka-aineiden mukaisesti.

Vaikutus

Kun alkoholi sytytetään, se palaa nopeasti ja sammuu pian itsestään. Liekitys vaikuttaa ainoastaan ruoan pintaan, jonka maku muuttuu palamisen seurauksena. Kun kyseessä on ruoan viimeistely, liekitetään usein sen kastike tai kuorrutus. Liekitystä käytetään myös juhlavan aterian tarjoilun visuaalisena tehosteena.
Kastikkeen sytyttäminen alkoholilla vaikuttaa sen kemiaan. Kun alkoholi syttyy 65 asteessa, vesi kiehuu sadassa ja sokeri karamelisoituu 160 asteessa, kaikkien näiden ainesosien sytyttäminen saa aikaan monimutkaisen kemiallisen reaktion, varsinkin kun palavan alkoholin pinnan lämpötila ylittää 240 astetta.

Historiaa

Nykyaikaisen liekityksen kehitti Monte Carlossa tarjoilija Henri Charpentier, joka sytytti vahingossa tuleen pannullisen ohukaisia, joita oli valmistamassa Yhdistyneen kuningaskunnan tulevalle kuninkaalle Edvard VII:lle. Charpentier havaitsi, että kastikkeen palaminen vaikutti sen makuun tavalla, jota hän ei olisi osannut ennakoida.

Teknisiä ohjeita

Varsinkin lämpimänä tarjottavan ruoan liekitykseen tarkoitettu alkoholi lämmitetään kevyesti ennen sytyttämistä. Liekitys pitää suorittaa riittävän etäällä liesituulettimesta. On suositeltavaa käyttää sytyttämiseen pitkää tikkua, eikä alkoholia tulisi koskaan lisätä avoliekin yllä. Kun liekitys halutaan suorittaa ruokavieraiden katsellessa, valitaan sellainen ruokalaji, jossa liekitys kuuluu viimevaiheisiin niin, että ruoka voidaan tarjoilla välittömästi sen jälkeen. Alkoholi palaa sinisellä liekillä, jonka näkeminen ei ole helppoa kirkkaassa valaistuksessa.
ThyssenKrupp

Historiaa

ThyssenKrupp syntyi Thyssen AG:n ja Friedrich Krupp AG Hoesch Kruppin fuusion seurauksena vuonna 1999. Euroopan suurin teräksentuottaja Thyssen AG oli syntynyt Phoenix-Rheinrohr-yhtymän sulauduttua August Thyssen-Hütte Smelter -yhtymään 1960-luvun taitteessa. Thyssen-yrityksen perusti vuonna 1860 August Thyssen ja toimintaa jatkoi hänen poikansa Fritz Thyssen, joka tunnetaan myös Hitlerin valtaannousun varhaisena päätukijana. 1960-luvulla konsernia hallitsivat Fritz Thyssenin leski ja tytär.
Kuvataso

Kuvatasot ovat kuvankäsittelyssä usein käytettävä toiminto. Siinä asetellaan useampia kuvia päällekkäin ja näin pystytään yhdistämään erilaisia kuvia toisiinsa, tekemään maskeja sekä jälkeenpäin tallennuksen jälkeen tarvittaessa poistamaan niitä. Toimintoa tukevat ainakin tunnetut Adobe PhotoShop, Paint.NET ja GIMP.
Tallennusformaatista riippuen tasoja voi uudelleen muokata tallennuksen jälkeen mutta esimerkiksi JPEG muoto hävittää tasot vaikka kuva onkin kooste kustakin tasosta.
Sarsanvirta

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella on jokimainen muoto ja se sijaitsee osittain peltoalueella, aivan Kangasalan keskustaajaman kakkoispuolella. Lammen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat vain muutaman kiinteistön ja vapaa-ajan asunnon vaikutuspiirissä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueeseen (35.71), jonka  Roineen alueeseen (35.713) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,1 metriä mpy. Lammella ei ole tulo-ojia eikä laskuojia.

Historiaa

Sarsa on ollut aikoinaan Vesijärven, Längelmäveden ja Pälkäneveden yhdessä muodostaman laajemman järven lasku-uoma Roineeseen. Sen varrella, Huutijärvellä oli kivikaudella tärkeitä asuinpaikkoja. Sarsan luusua sijaitsi Vääksynsalmessa ja laskupaikka lahdenpohjukassa, joka on nykyään Säkkölänjärvi. Sarsanvirran juoksu loppui 10. kesäkuuta 1604, kun Pälkäneveden ja Mallasveden välinen maakannas petti runsaslumisen talven jälkeen 15 kilometriä Sarsasta kaakkoon Pälkäneellä. Siellä Hykiänpuron kasvanut virtaus kulutti puron pohjaa ja syvensi sitä niin, että vesi ryöstäytyi valtavaksi koskeksi, jota kutsuttiin Kostianvirraksi. Seuraavien viikkojen aikana Längelmäveden pinta aleni noin kolme metriä, Pälkäneveden pinta vieläkin enemmän, ja Ihariin, näitä yhdistäneen entisen salmen paikalle, muodostui Iharinkoski, jossa vesi virtasi nyt Längelmävedestä Pälkäneveteen. Iharinkoski rauhoittui vielä 1830 tapahtuneen Kaivannon kanavan onnettomuudessa, joka laski Längelmäveden pintaa puolitoista metriä.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 on Sarsan ympäristö metsää ja Vääksynsalmen alue niittymaata. Lammen pohjoispäässä sijaitsee kartassa torppa ja Joutsiniemen kartanon ympärillä on hieman peltomaata.
Vuoden 1953 peruskartassa on Sarsanuoman ympärillä peltomaata ja metsää. Säkkölänjärven lahti, joka on Sarsan entinen uoma, ulottui vanhalle harjua pitkin seuranneelle tielle. valtatien 12 linjaus katkaisee myöhemmin lahden pään omaksi lammeksi.
Sarsan uomasta on jäänteinä jäljellä Sarsanuoma, sen eteläpuolella sijaitseva Säkkölänjärven kuuluva pitkä lahti ja sen yläpuolinen pitkä lampi, sekä kaksi lampea ennen Vääksynjokea. Lammet ovat nimeltään Kyläjärvi ja Sepänjärvi . Vääksynjoki on jäänne matalaksi jääneestä Vääksynsalmesta, jossa sijaitsee nykyään myös Pohtionlampi.
Kirjailija Sakari Pälsi on sijoittanut historiallisen romaaninsa Kova Mies ja Nimetön tapahtumat Sarsan maisemiin.
Pesäjuuri

Ulkonäkö ja koko

Pesäjuuri on lehtivihreätön, väritykseltään yleensä vaaleanruskea tai kellertävä, joskus jopa lähes valkoinen. 10–30 senttimetrin korkuista tanakkaa vartta ympäröivät suomumaiset lehdet. Varren päässä olevassa tiiviissä kukinnossa on usein yli kymmenen ruskehtavaa kukkaa. Kukka on noin sentin levyinen ja kannukseton. Kukan tyvi on maljamainen ja kärki kaksiliuskainen. Pesäjuuri kukkii kesä-heinäkuussa. Kukat tuoksuvat melko voimakkaalle, makean ummehtuneelle. Kukinta on kuitenkin hyvin epäsäännöllistä, ja laji voi kukkia maansisäisenäkin.
Kasvi on saanut nimensä (sekä suomalaisen että tieteellisen) maan alla kasvavasta maavarresta, jota ympäröi tiuha versojuuristo, jonka voi kuvitella muistuttavan linnun pesää. Kasvin kukittua maavarsisto kuolee, mutta osa juurista voi jatkaa kasvin elämää muodostamalla kärkiinsä itusilmuja.
Koska pesäjuuri ei yhteytä, se elää täysin juurisienensä (Rhizoctonia neottiae) avulla saamastaan ravinnosta. On epävarmaa, hyötyykö juurisieni tästä suhteesta vai onko pesäjuuri vain sienensä loinen. Kasvi kasvaa aina puiden läheisyydessä, ja ilmeisesti sen juurisieni elää symbioosissa puiden juurien kanssa.

Levinneisyys

Maailmanlaajuisesti ajatellen pesäjuuri on lähinnä eurooppalainen laji, mutta sitä tavataan myös Kaukasuksen alueelta. Lajia tavataan melko yleisenä erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan lehdoista. Itään päin lajia tavataan pitkälle Venäjälle. Pohjoisessa lajin esiintymisalue ulottuu Norjan, Ruotsin ja Suomen keskiosiin. Kaukoidässä esiintyy lajin muunnos N. nidus-avis var. manshurica.
Suomessa pesäjuuri on eteläinen laji. Kasviin törmää useimmin Ahvenanmaalla, mutta sitä löytyy myös muun muassa useista paikoista Varsinais-Suomesta ja Uudeltamaalta. Esiintymisalueen pohjoisraja kulkee Pohjois-Hämeessä, Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa. Pohjoisin tunnettu pesäjuuren kasvupaikka Suomessa on Kuopiossa, josta laji lienee kuitenkin hävinnyt.

Elinympäristö

Suomessa pesäjuurta tavataan multavissa ja ravinteisissa lehdoissa, lehtokorvissa ja lehtomaisissa metsissä, joihin kiertyy runsaasti kariketta. Etelämpänä Euroopassa sitä tavataan tyypillisesti hämärissä pyökkimetsissä, jossa se on usein ainoa kesällä kukkiva kasvi. Kasvi on kalkinsuosija.
Saara Saarela

Saara Eliisa Saarela (s. 18. helmikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Kuningas Hidas (2000), Hengittämättä ja nauramatta (2002), Väärät juuret (2009) ja Venetsialainen (2010), sekä televisiosarjan Yövuoro (2005).
Saarela on valittu Aalto-yliopiston elokuvaohjauksen professoriksi keväällä 2018 alkavalle viisivuotiselle toimikaudelle. Hän on toiminut Suomen Elokuvaohjaajaliiton puheenjohtajana vuodesta 2016.
Keski-Norjan kalliomaalaukset

Keski-Norjan kalliomaalaukset sijaitsevat vuono- ja tunturialueilla Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Seutua on ilmeisesti asuttu jääkauden päättymisestä asti ja sieltä on löydetty kalliopiirroksia mesoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta ja sekä pronssi- ja rautakaudelta. Näiden lisäksi tavataan myös kalliomaalauksia. 
Maankohoamisesta tehdyt tutkimukset Trondheiminvuonon ympäristössä osoittaa, että kivikauteen sijoitettavat kalliokuvat sijoittuvat 20−50 metriä merenpinnan yläpuolella. Kivikaudella piirroskentät olivat varsin lähellä merenrantaa eikä korkeuseroa ollut silloin näin paljon.

Tingvoll

Hindhammarin kalliomaalukset sisältävät pyyntiväestön aiheita. Suurin kuvio on noin 1,5 metriä pitkä peura ja muutkin suuret maalaukset esittävät peuraeläimiä. Joukkoon mahtuu myös kaloja, karhu, kilpikonna ja geometrisiä verkkomaisia kuvioita. 
Myös Havendalenissa on Havdalenin kalliomaalaus.

Bjugn

Almfjelletin kalliomaalaus edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa ja sijaitsee Gjøljavatnet-järven itärannalla aivan vastapäätä Gjølgan kalliomaalausta (seuraava). Maalaukset on tehty pystykallion järveen viettävälle jyrkälle sivulle ja se käsittää 8 selvästi erottuvaa punamaalikuviota ja jäänteitä monista muista. Useimmat kuvioista esittävät hirveä ja niihin on joko lisätty verkkomaisia kuvioita vartaloon tai ne on maalattu umpeen punavärillä. Suurin maalauksista on noin 1 metrin ja pienin 30 senttimetriä pitkä. 
Gjølgan kalliomaalaus (myös Rauhammerfjellet), joka edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa, sisältää 5 sekä punamaalattua että kiveen hakattuja kuvioita järveen työntyvän matalan niemen pystykallion sivulla. Maatalo, jonka pihapiirissä kuviot löydettiin, sijaitsee Fosenin niemimaan ylängöllä Gjøljavatn-järven rannalla. Kuviot ovat pieniä ja haalistuneita. Ne esittävät todennäköisesti hirveä ja karhua. Suurin kuvio on 55 senttimetriä ja pienin vain 10 senttimetriä pitkä. 
Myös Heggvikissä , Mølnargårdenissa , Teksdalissa  ja Varghietissa  on kalliomaalaukset.

Oppdal

Flatmoenissa  ja Nerhollissa  on kalliomaalaukset.

Åfjord

Sandhalsanin kalliomaalaukset ovat pyyntikulttuurin maalauksia. Niitä on 7 kahdessa ryhmässä. Yksi kuvioista esittää hirveä, mutta siitä on säilynyt vain etuosa. Kuvattuna on myös yksinkertain vedoin tehtyjä venekuvia.

Nærøy

Fingalshulenissa  ja Solsemissa  on kalliomaalauksia.

Vikna

Viknassa on Vågsengetin kalliomaalaus.

Bodø

Bodøssä on Store Hjertøyan kalliomaalaus.

Gildeskål

Luolan lähellä on Brusteinholan kalliomaalaus.

Moskenes

Bukkhammarhulassa  ja Kollhellarenissa  on kalliomaalauksia.

Røst

Røstin ainoa kohde on Helveten kalliomaalaukset.

Vevelstad

Vevelstadissa on kalliomaalauksia Bønnåssa , Skåren-Monsenissa  ja Hamnissa .

Værøy

Ainoat kohteet täällä ovat Sandenin kalliomaalaukset.
Pikkukukastaja

Levinneisyys

Pikkukukastajaa tavataan Filippiineillä. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
U.S. Bombs

Historia

U.S. Bombs julkaisi yhtyeen nimeä kantavan EP:n vuonna 1996. Samana vuonna tuotettiin Alive-levymerkille esikoisalbumi Garibaldi Guard!, jota seurasi seuraavana vuonna Never Mind the Opened Minds -albumi. Vuonna 1997 U.S. Bombs siirtyi Epitaph -levy-yhtiön tytäryhtiöön Hellcat Recordsiin ja samana vuonna tuotettiin albumi War Birth.
Vuonna 1999 yhtye julkaisi EP:n Hobroken Dreams sekä albumit The World ja Put Strength in the Final Blow (uudelleenjulkaisu). Alkuperäiskitaristi Chuck Briggs erosi yhtyeestä ja hänet korvasi Youth Brigade -yhtyeen Jonny Wickersham (nyk. Social Distortion -kitaristi).
Yhtyeen viides studioalbumi Back at the Laundromat julkaistiin vuonna 2001. Live-albumi Lost in America: Live 2001 julkaistiin 2003 juuri ennen Covert Action -albumia. Put Strength in the Final Blow uudelleenjulkaistiin samana vuonna Petersin omalla Disaster Records -levymerkillä. Yhtye julkaisi We Are the Problem -albuminsa vuonna 2006.
Yhtyeen johtohahmo Peters on tehnyt soolotuotantoja yhtyeissä Duane Peters & the Hunns, Die Hunns ja Duane Peters Gunfight.
Petteri Kaniini

Petteri Kaniini (engl. Peter Rabbit) on vuoden 2014 animaatiosarja, joka perustuu Beatrix Potterin lastenkirjoihin.
Pablo Cedano Cedano

Pablo Cedano Cedano (25. tammikuuta 1936 – 19. marraskuuta 2018) oli dominikaanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. heinäkuuta 1967 ja nimitettiin Santo Domingon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vitan titulaaripiispaksi 31. toukokuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicolás de Jesús López Rodríguez, jota avustivat Juan Félix Pepén y Soliman ja François Robert Bacqué.
Westwood Village Memorial Park

Westwood Village Memorial Park (engl. The Pierce Brothers Westwood Village Memorial Park Cemetery) on hautausmaa Westwoodin kaupunginosassa, Los Angelesissa, Kaliforniassa. Sen osoite on 1218 Glendon Avenue, Westwood, Los Angeles, CA 90024.
Westwood Village Memorial Park on pienehkö yleinen hautausmaa. Siellä on monen viihdemaailman suuren tähden viimeinen leposija, mutta sinne on haudattu paljon tavallisiakin ihmisiä. Vaikka hautausmaa on yli sata vuotta vanha, sinne oli haudattu vain tavallisia ihmisiä aina vuoteen 1962 saakka. Marilyn Monroe kuoli vuonna 1962 ja hän oli ensimmäinen suuren luokan tähti, joka haudattiin Westwoodiin. Monroen entinen aviomies Joe DiMaggio vastasi Monroen hautajaisjärjestelyistä; hän valitsi hautausmaan, koska Monroen äidin ystävä Grace Goddard (o.s. McKee, 1895–1953) ja Goddardin täti Ana Lower (1880–1948) oli haudattu sinne. Molemmat naiset olivat olleet Marilynin huoltajia tämän ollessa lapsi. Sittemmin hautausmaalle on haudattu myös useita muita suuria tähtiä, kuten Natalie Wood, Dorothy Stratten, Jack Lemmon,Louis Jourdan, Walter Matthau, Billy Wilder, Carroll O'Connor, Don Knotts, Armand Hammer, Burt Lancaster, Dean Martin, Carl Wilson, Peggy Lee, James Coburn, Sammy Cahn ja Buddy Rich. Roy Orbison ja Frank Zappa on myös haudattu sinne, mutta heidän hautojaan ei ole merkitty. Myös Playboy-lehden perustaja Hugh Hefner haudataan sinne.
Westwood Village Memorial Park on valittu Los Angeles Historic-Cultural Monument -listalle vuonna 2003.
Minamisanriku

Minamisanriku on pieni rannikkokaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupungissa asui noin 17 000 ihmistä ennen Sendain maanjäristystä maaliskuussa 2011. Järistyksen ja tsunamin jälkeen oli kateissa 10 000 ihmistä.
Pikkutiira

Koko ja ulkonäkö

Selkä ja siivet vaaleanharmaat, vatsapuoli valkoinen, pään musta "lakki" jatkuu erillisenä nauhana yli silmien. Nokka on keltainen. Nokka ja "otsanauha" ovat parhaat tuntomerkit, koon lisäksi: linnun pituus on vain 21-27 cm, siipien kärkiväli, 45-55 cm, ja paino 40-60 g

Levinneisyys

Pikkutiira pesii lähinnä Keski-ja Etelä-Euroopassa, Aasian ja Pohjois-Amerikan lauhkeilla alueilla. Suomen kanta on noin 50 paria, jotka pesivät eteläisellä Saaristomerellä ja Perämerellä. Se muuttaa talveksi Etelä-Afrikkaan ja Australiaan, amerikkalaiset yksilöt Peruun ja Brasiliaan.

Elinympäristö

Pikkutiiran mieliympäristöä ovat avoimet, lähes kasvittomat ranta-alueet.

Lisääntyminen

Pikkutiira munii 2-3 munaa.

Ravinto

Pikkutiira syö pieniä kaloja.
Dolopia

Dolopia (m.kreik. Δολοπία) oli antiikin aikainen alue keskisessä Kreikassa. Se sijaitsi Thessalian eteläpuolella ja Aitolian pohjoispuolella, ja luettiin joskus osaksi Thessalian aluetta.

Maantiede

Dolopia käsitti Thessalian vuoristoisen lounaiskulman, joka sijaitsi Pindos-vuoristoon kuuluvan Tymfrestos-vuoren (nyk. Tymfristós) ja Othrys-vuoren välisellä alueella.

Historia

Dolopiaa asutti sille nimensä antanut dolopien heimo (Dolopes, Δόλοπες). Nämä olivat magneettien tavoin vanha helleeninen heimo, joka kuului amfiktyoniliittoon ja osallistui siihen yhdellä hieromnemonilla. Homeros mainitsee kansan kuuluneeksi Fthiaan, mutta kansalla oli silti omat päällikkönsä. Dolopian asukkaista käytettiin etnonyymiä Dolops (Δόλοψ).
Dolopia luettiin nimellisesti osaksi Thessaliaa ainakin silloin, kun Thessalia oli yhdistäytyneenä, mutta se oli ilmeisestä käytännössä itsenäinen alue. Persialaissotien aikaan 400-luvun eaa. alkupuolella Dolopia alistui Persian vallan alle ja osallistui tämän puolella vuoden 480 eaa. taisteluihin. Myöhemmällä ajalla alue oli Aitolian ja Makedonian välisten kiistojen kohteena.
Dugongi

Levinneisyys

Dugongien levenneisyysalue käsitti joskus tropiikissa koko Tyynenmeren ja Intian valtameren. Nykyään suurimmat populaatiot asuvat Isolla valliriutalla Australiassa ja Torresinsalmessa Uudesta-Guineasta etelään. Pienempiä populaatioita löytyy Mosambikin, Egyptin ja Kenian rannikolta sekä Palaulta. 22. tammikuuta 2003, 70 vuotta katoamisensa jälkeen, löydettiin yksi dugongi Tansanian rannikolta.

Ravinto

Dugongit ovat erikoistuneet syömään ja laiduntamaan meriruohoa. Ne etsiytyvätkin yleensä mataliin lahtiin, eivätkä yleensä suorita suuria kausittaisia muuttoja.

Lisääntyminen

Sukukypsiksi dugongit tulevat vasta 9–10 vuoden iässä. Dugongit saavat yleensä vain yhden poikasen kerrallaan. Poikasia ne saavat 3–7 vuoden välein. Poikanen syntyy matalassa vedessä, ja emo hoitaa sitä kolme vuotta.
Vehmaisten Urheilijat

Vehmaisten Urheilijat (VehU) on tamperelainen Vehmaisten kaupunginosassa toimiva yleisseura. VehU on perustettu vuonna 1929. Tärkeitä virstanpylväitä seuralle ovat olleet Vehmaisten urheilukentän valmistuminen vuonna 1955 ja Kisapirtin osto vuonna 1959.

Lajit

Vehmaisten Urheilijoiden lajivalikoimaan ovat alusta saakka kuuluneet yleisurheilu ja hiihto. Näiden lisäksi lajeina ovat olleet nyrkkeily, paini, painonnosto, jääkiekko, jalkapallo, lentopallo, voimistelu, suunnistus, pesäpallo, koripallo ja salibandy.

Kausi jääkiekon SM-sarjassa

Vehmaisten Urheilijat tunnetaan parhaiten siitä, kun seura nousi jääkiekon SM-sarjaan kaudeksi 1968–1969. VehU on ollut alusta asti TUL:n seura, ja sillä oli liiton kautta hyvät välit neuvostoliittolaisiin urheilupiireihin. VehU saikin tehtyä sopimuksen, jolla neuvostoliittolainen maajoukkuepelaaja Nikolai Karpov saatiin seuraan pelaaja-valmentajaksi. Tämän ansiosta seura nousi SM-sarjaan. Karpovin kausi kesti vain vuoden. VehU putosi yhden kauden jälkeen takaisin Suomensarjaan.
Soracte

Soracte on vuori Italiassa 70 kilometriä Roomasta pohjoiseen. Soracten huippu sijaitsee noin 691 metrin korkeudesta merenpinnasta. Antiikin aikana vuorella harjoitettiin Hirpi Sorani -kulttia, jossa susipapit olivat yhteydessä kuoleman voimiin.
Aleksandr Medved

Aleksandr Vasiljevitš Medved (s. 16. syyskuuta 1937) on valkovenäläinen vapaapainija. Aktiiviaikoinaan hän edusti Neuvostoliittoa.
Medved aloitti painin harrastamisen vuonna 1957. Hän voitti uransa aikana kolme olympiakultaa, seitsemän maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan mestaruutta. Seuratasolla hän edusti Burevestnik Minskiä. Medved vannoi tuomareiden valan 1980 Moskovan olympialaisten avajaisissa.
Phil Read

Phil Read (s. 1. tammikuuta 1939) on entinen brittiläinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti urallaan seitsemän maailmanmestaruutta: 500-kuutioisissa vuosina 1973 ja 1974, 250-kuutioisissa vuosina 1964, 1965, 1968 ja 1971 sekä 125-kuutoisissa vuonna 1968. Hän oli Mike Hailwoodin jälkeen toinen kuljettaja, joka voitti maailmanmestaruuden kolmessa eri luokassa. Osakilpailuja Read voitti kaikkiaan 52.
Laukkuryssä

Laukkuryssät (myös ”reppuryssät”) olivat kulkukauppiaita, jotka kiersivät eri puolilla Suomea ja Pohjois-Ruotsia 1800-luvun puolivälistä seuraavan vuosisadan alkupuolelle saakka. Nimityksestään huolimatta ”laukkuryssät” eivät olleet etnisesti venäläisiä, vaan itäkarjalaisia talonpoikia. Kauppiaiden harjoittamaa toimintaa kutsuttiin ”laukkukaupaksi”, mikä tulee heidän käyttämistään suurista nahkaisista repuista.

Historia

Laukkukauppa oli merkittävintä rajapitäjissä, mutta ”laukkuryssiä” kiersi myös muualla Suomessa sekä Pohjois-Ruotsissa. Venäjän Karjala oli hyvin köyhää ja kehittymätöntä seutua lukuun ottamatta Pietarin vaikutuspiirissä ollutta aluetta. Vienan Karjalan pohjoisosien asukkaat hankkivat lisätienestejä kalastamalla Jäämeren rannoilla, ja etelämpää taas lähdettiin kaupustelijoiksi Suomen suuriruhtinaskunnan puolelle. Esimerkiksi 1900-luvun alussa Pohjois-Karjalassa kiersi parhaimmillaan toistasataa ”laukkuryssää”, ja yhteensä heitä oli jopa useita tuhansia. ”Laukkuryssien” välityksellä tapahtui tärkeää aineellista ja kulttuurista vaihtoa Suomen ja Karjalan välillä. Rikkaimmat saattoivat rakennuttaa kotiseudulleen länsisuomalaistyyppisiä taloja.
”Laukkuryssien” harjoittama kulkukauppa oli hyvin järjestäytynyttä, kun koko Suomi oli jaettu pitäjittäin kauppiaiden välillä. Talonpojat lähtivät liikkeelle syksyisin sadonkorjuukauden jälkeen. Heillä oli ennalta sovittu kokoontumispaikka, josta lähdettiin yhdessä hankkimaan myytävää tavaraa. Se oli lähinnä naisille tarkoitettuja kankaita ja tekstiilejä, tai pieniä kotitaloustarvikkeita, joita oli helppo kantaa mukana. Varsinaisten ”laukkuryssien” lisäksi liikkeellä oli myös reellä ja hevosella liikkuneita kulkukauppiaita, joiden tavaravalikoima oli paljon laajempi.
Kauppiaat painostivat usein viranomaisia ”laukkuryssien” toiminnan kitkemiseksi, mutta asiassa ryhdyttiin toimiin vasta 1800-luvun lopulla. ”Laukkuryssät” puolestaan alkoivat vaatimaan toimintansa laillistamista vetoamalla kenraalikuvernööriin. 1900-luvulle tultaessa useat laukkuryssät alkoivat perustaa oikeita kauppoja sisätiloihin, mutta kulkukauppiaita kierteli maaseudulla aina 1950-luvulle saakka.
Kulkukaupan taloudellinen kannattavuus väheni 1800-luvun lopulta lähtien maakauppojen perustamisen vuoksi. Venäjän puolelta tulevien kulkukauppiaiden toiminta loppui Suomen itsenäistyttyä ja rajojen sulkeutuessa. Maahan 20-luvulla pakolaisina saapuneet karjalaisperäiset kulkukauppiaat kiertelivät maaseuduilla toiseen maailmansotaan asti.
Floorball League

Demoversiot

Floorball Leaguen ensimmäinen demoversio (FBL Training Session Demo) julkaistiin 31. tammikuuta 2010. Siinä pelaaja sai hyökätä tekoälyohjattua maalivahtia vastaan.
Toinen demoversio (FBL Gameplay Demo) julkaistiin 31. heinäkuuta 2010, ja se sisälsi yhden erän kestäneen ottelun tekoälypelaajaa vastaan. Viimeinen demoversio (FBL Demo) julkaistiin 24. marraskuuta 2010.
Polyfonia

Polyfoniseksi sanotaan moniäänistä musiikkia, jossa äänistä vähintään kaksi on itsenäisiä sekä rytminsä että melodiansa suhteen , eikä niitä voida selkeästi jakaa melodiaääneen ja sitä säestäviin ääniin. Polyfonian vastakohta on homofonia.
Gabapentiini

Gabapentiini on lääke, jota käytetään epilepsian ja hermovaurion aiheuttamien kipujen hoitoon.  Lääkkeen tunnettuja kauppanimiä on Neurontin ja Gabrion. Gabapentiiniä sisältävät valmisteet ovat PKV-lääkkeitä. Lääkkeestä on edelleen jalostettu pregabaliini.