google/wiki40b huggingface dataset:
Punaselkähaukka

Ulkonäkö

Sen pituus vaihtelee 45–62 cm ja siipiväli voi olla 113–151 cm. Painoa sillä voi olla 800 grammasta 1 800 grammaan. Molempien sukupuolten ulkonäkö vaihtelee suuresti. Kaikilla aikuisilla on valkoinen pyrstö, jossa on musta raita. Harmaissa siivissä on tummia poikkijuovia. Muuten höyhenys vaihtelee hyvin paljon tummanharmaasta lähes valkoiseen, ja joillakin yksilöillä voi alapuoli olla punertava. Naarailla on usein punertava selkä, koirailla yleensä ei, mutta poikkeuksia on. Alalaji exsul, jota tavataan Juan Fernándezin saarilla, ei ole yhtä vaihteleva, ja molemmat sukupuolet ovat alta valkeita ja päältä harmaita. Joidenkin mielestä se kannattaisi erottaa omaksi lajikseen.

Elinpiiri

Punaselkähaukan elinpiiri on hyvin vaihteleva. Vuoristossa se elää puurajan yläpuolella, Tyynenmeren reunavuorilla, Patagonian aroilla, viljellyillä alueilla ja jokien reunamilla, pyökkimetsissä, kosteissa esivuoriston metsissä ja alavissa metsissä. Mikään sen muodoista ei kuitenkin ole yleinen alle 500 metrin korkeudessa. Juan Fernándezin saarilla elävää alalajia tavataan tulivuorten rinteillä köyhillä heinäaroilla kaikilla korkeuksilla. P. Poecilochrous on usein yleinen puurajan yläpuolella altiplanolla, ylempänä (yli 5 000 m) kuin juuri mikään muu petolintu. Joskus saattaa jokin lintu näkyä vuoriston pensaikoissa ja kitukasvuisissa Polylepis-metsissä jopa 900 metrissä mutta harvoin kuitenkaan 2 900 metrin alapuolella.
Birdlifen mukaan punaselkähaukan elinpiiriä ovat lauhkean vyöhykkeen sekä subtrooppiset ja trooppiset metsät, lauhkean vyöhykkeen sekä subtrooppiset ja trooppiset ylänköjen ruohoarot sekä subtrooppiset ja trooppiset ylävät pensastot ja kuivat ja kosteat pensastot 500 metristä 5 000 metriin saakka.

Pesintä

Punaselkähaukka pesii eri vuodenaikoina. Pesä on suuri risupesä, jonka materiaalina se käyttää, mitä tarjolla on. Joskus ne pesivät yhdessä. Se munii 1–3 munaa. Haudonta kestää 26–36 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 40–74 päivän ikäisinä. Suuremmat, ylempänä elävät haukat hautovat pitempään, ja niiden pesäpoikasaika kestää pitempään kuin alempana.
Irianinlurikki

Koko ja ulkonäkö

Irianinlurikin pituus on noin 24 cm ja paino noin 68 g. Se on selvästi kookkaampi kuin useimmat muut melanesianlurikit. Sen höyhenpuvun päävärit ovat punainen ja vihreä. Pää, yläselkä, yläperä, mahapuoli sekä pääosa pyrstöstä ovat punaiset, siivet, selkä ja niska vihreät. Pitkähkön pyrstön kärki ja alapuoli ovat keltaiset. Nokka on oranssinpunainen, iiris keltainen ja koivet ruskeat. Naaras muistuttaa koirasta mutta sen alaselkä on vihreä. Nuori yksilö on himmeämmän värinen.

Esiintyminen

Irianinlurikki elää Papua-Uuden-Guinean länsiosan vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Populaation koko on arviolta yli 300 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kolme alalajia, nimialalaji josefinae sekä alalajit sepikiana ja cyclopum. Irianinlurikki on lemmikkinä harvinainen.

Elinympäristö

Irianinlurikit elävät pääasiassa vuoristometsissä 750–2 000 metrin korkeudella, paikoin myös alempana. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai hiljaisina pikku parvina. Ne lyöttäytyvät usein keijulurikkien seuraan.

Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneistä linnuista. Pesä on kolossa. Munia on tavallisesti kaksi. Haudonta-aika on noin 25 päivää ja pesäpoikasaika noin kaksi kuukautta.

Ravinto

Irianinlurikit syövät siitepölyä, kukkien nuppuja ja mettä sekä mahdollisesti pehmeitä hedelmiä.
Uhrimetalli

Uhrimetalli on metalli, jota käytetään muun muassa veneissä ja laivoissa ehkäisemään galvaanisen korroosion aiheuttamaa rakenteiden syöpymistä.
Uhrimetallia, useimmiten sinkkiä käytetään veneissä sekä laivoissa ehkäisemään jalompien metallien syöpymistä. Sinkki on terästä epäjalompi ja suojaa näin terästä katodisesti eli toimii uhrautuvana anodina.
Suolainen merivesi aiheuttaa helposti sähköparin, jolloin epäjalompi aine, tässä tapauksessa sinkki, syöpyy kemiallisen reaktion ansiosta. Potkuri on tehty usein pronssista ja akseli ruostumattomasta teräksestä, jotka siis ovat jalompia metalleja ja syöpyisivät ilman uhrautuvaa anodia.
Sinkki kiinnitetään aluksiin ja veneisiin vesirajan alapuolelle valmiiksi ostettuina sinkkianodeina. Aluksen sinkit tulee tarkastaa joka telakoinnin yhteydessä ja tarvittaessa vaihtaa uusiin.
Yleisimpiä sinkkianodeita käytetään suolaisessa merivedessä, murtovedessä suositellaan käytettäväksi epäjalompia alumiinianodeita ja makeassa vedessä magnesiumanodeita. Suolavedessä ei sen sijaan suositella käytettäväksi magnesiumanodeita.
Alumiiniveneisiin sinkkianodit eivät sovi, koska metallien sähkökemiallisessa jännitesarjassa alumiini on epäjalompi kuin sinkki. Tämän vuoksi sinkkianodin käyttäminen voisi johtaa alumiinirungon korroosioon.
Matsun

Matsun (armeniaksi մածուն) tai matsoni (georg. მაწონი) on armenialainen ja georgialainen jogurttityyppinen maitotuote. Se lienee alun perin armenialaista alkuperää. Sitä voidaan valmistaa esimerkiksi lehmänmaidosta tai vesipuhvelinmaidosta, jolloin se on täyteläisempää. Matsoni ei koskaan ole hyytelömäistä. Georgialaisessa keittiössä sitä voidaan lisätä keittoihin, kasvisruokiin tai patoihin tai syödä sellaisenaan aamiaisena. Matsoni toimii usein juuston tai kypsymättömän viinin (matšari) tavoin vastapainona öljyisille saksanpähkinöille, jotka ovat yleinen raaka-aine.
Paavo Ellilä

Paavo Ellilä (21. maaliskuuta 1909 Elimäki – 1990) oli suomalainen maanviljelijä ja näytelmäkirjailija.
Jandiantyräkki

Varret

Jandiantyräkin varret kasvavat korkeimmillaan noin metrin korkuisiksi ja halkaisijaltaan noin 6–8 senttimetriä. Varsien väri on vihreä mutta ne harmaantuvat ja korkkiintuvat vanhemmiten. Varsissa on korkeat särmät joita on yleensä 8–12.
Särmien harjoissa sillä on noin 3 senttimetriä pitkät piikit jotka kasvavat pareittan. Piikit ovat aluksi punertavia mutta muuttuvat myöhemmin vaaleanharmahtaviksi. Vanhempana se haaroittuu tyvestä ja siitä kasvaa pensasta muistuttava ryhmä.

Kukat

Kukat ovat kaksikotiset kellertävänvihreitä tai vaaleanvihreitä valekukkia (cyathium) muiden tyräkkien tapaan. Kukat ovat yksittäin tai ryhmissä. Sen mesiäinen on vihreä. Sen pölyttäjinä toimivat raatokärpäset (Calliphoridae).

Kasvuympäristö ja levinneisyys

Jandiantyräkkiä tavataan vain Fuerteventuran saaren eteläosissa jossa se kasvaa Jandian niemimaalla Jandían luonnonpuiston alueella vain kahdessa paikassa. Se kasvaa noin 50–300 metriä korkealla olevalla vyöhykkeellä jyrkillä rinteillä etelärinteillä. Kasvuympäristö on karua tuliperäisestä basltista muodostunutta hiekkaista kivikkoa.
Alueella sataa vähän ja usein vain yhden kerran vuodessa. Samoilla paikoilla kasvaa myös muita samankaltaisia kuivakkokasveja kuten kanariantyräkkiä ja mehipuut. Jandiantyräkki on Fuerteventuran saaren symbolikasvi.
Pegasos (potilastietojärjestelmä)

Pegasos on CGI:n (ent. WM-data) kehittämä ja ylläpitämä potilastietojärjestelmä. Järjestelmä sisältää useita eri toiminteita, kuten ajanvarauksen, yhteydenoton, neuvonnan, tulospostin sekä sähköisen sairauskertomuksen. Potilaan nimi- ja osoitetiedot (sekä ammatti, mikäli se on väestörekisterin tiedossa) järjestelmä saa suoraan Väestörekisterikeskuksesta, joten ne ovat aina ajan tasalla. Mikäli potilas on turvakiellossa, kuka tahansa järjestelmän käyttäjä ei voi saada hänen osoitetietojaan. Järjestelmään voidaan tallentaa potilaasta muitakin tietoja näiden lisäksi, kuten puhelinnumero ja mahdollinen kerrostalon rappukäytävän ulko-oven avaamiseen tarvittava ns. ovikoodi.
Pegasos on vuosien varrella saanut osakseen kritiikkiä mm. hitaudesta. Toimintaa onkin useissa käyttöpaikoissa saatu huomattavasti nopeammaksi käyttämällä Pegasosta Citrixin avulla, joka huolehtii ikkunoinnista. Kun Pegasosta käytetään Citrixin kautta, ohjelma suoritetaan palvelimessa, eikä työaseman resursseilla juurikaan ole merkitystä. Tämä mahdollistaa potilastietojärjestelmän käyttämisen myös niissä työasemissa joiden resurssit eivät riitä client version suorittamiseen. Ohjelmaa käyttävät useat Suomen kaupungit ja kunnat terveyskeskuksissa ja sairaaloissa.
Lääkärilehden tekemässä tutkimuksessa keskeisistä potilastietojärjestelmistä Pegasos sai lääkäreiltä kaikkein kehnoimman arvosanan.
Kenraali Nuuh

Kenraali Nuuh (engl. General Snozzie) on Ankkalinnan sudenpentujen virallinen vainukoira, jonka loi Carl Barks. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Barksin tarinassa Dodging Miss Daisy (suomeksi Kauhujen päivä ja Siivoushullu) kesäkuussa 1958. Sen jälkeen hahmo on seikkaillut noin 40 tarinassa. Suomessa hahmo on esiintynyt myös nimellä Lupsu. Kenraali Nuuhin lisäksi sudenpentujen maskottina ovat olleet Pulivari ja Pluto.
Henri de Saussure

Henri-Louis-Frédéric de Saussure (27. marraskuuta 1829 Geneve, Sveitsi – 20. helmikuuta 1905 Geneve, Sveitsi) oli sveitsiläinen entomologi ja mineraalitutkija. Hän tutki erityisesti Hymenoptera- ja Orthoptera-hyönteislahkoja. Saussuriitti-niminen mineraali on nimetty de Saussuren mukaan. Luonnontieteilijä Horace-Bénédict de Saussure oli hänen isoisänsä ja kielitieteilijä Ferdinand de Saussure hänen vanhin poikansa.
De Saussure nimesi linnuista sepelkiitäjän (Streptoprocne semicollaris).
Falcon 1 laukaisu 2

Falcon 1 laukaisu 2 (myös Demoflight 2 tai Falcon Demo Launch 2) oli SpaceX:n Falcon 1 -kantoraketin toinen koelaukaisu. Lennon päätavoitteena oli demonstroida Falcon 1 -raketin toimintaa Yhdysvaltain asevoimien tutkimusorganisaatio DARPA:lle, minkä lisäksi raketin kyydissä oli muutamia pieniä koehyötykuormia.
Lento laukaistiin 21. maaliskuuta 2007 kello 1.10 UTC-aikaa Kwajeleinin atollin Omelekilta. Raketti ei tosin päässyt kiertoradalle sen kallistuksenohjausjärjestelmään tulleen vian vuoksi.

Lento

Falcon 1:n toinen lento laukaistiin viivästysten jälkeen 21. maaliskuuta 2007 kello 1.10 UTC-aikaa Kwajeleinin atollin Omelekilta. Ensimmäinen vaihe toimi lennolla suunnitellusti, mutta sen yläosa törmäsi toisen vaiheen Kestrel-moottoriin vaiheiden irtautumisen yhteydessä. SpaceX:n toimitusjohtaja Elon Musk vahvisti törmäyksen tapahtuneen, mutta totesi, että se ei todennäköisesti ollut lennon osittaisen epäonnistumisen takana. Toisen vaiheen käynnistys ja hyötykuormaa suojanneen nokkakartion irrottaminen sujuivat ongelmitta. Toisen vaiheen lennon loppupuolella raketin kallistuksenohjausjärjestemään tuli tosin vika, mikä vaikutti merkittävästi raketin lentorataan. Lennon lakikorkeus jäikin lopulta vain 300 kilometriin maanpinnasta, ja rakettivaihe putosi todennäköisesti Tyyneenmereen ennen kuin se ehti edes kiertää Maan kertaalleen. Jos lento olisi onnistunut saavuttamaan kiertoradan, raketti olisi saavuttanut 685 kilometrin korkeuden lentonsa lopulla. SpaceX:n toimitusjohtaja Elon Musk esitti ongelmien mahdollisiksi syiksi heliumvuotoa.
SpaceX teki lennon yhteydessä laskeutumiskokeen raketin ensimmäisellä vaiheella. Rakettivaihe oli pehmeää laskeutumista varten varustettu laskuvarjoilla. Vaiheen laskeutumisen jälkeisen löytymisen todennäköisyyttä heikensivät tosin Kwajeleinin laukaisualueen turvallisuusmääräykset, joiden takia talteenottoyrityksessä käytetty alus joutui odottamaan laajan turva-alueen ulkopuolella, suhteellisen kaukana oletetusta laskeutumispaikasta. Alukselta menikin useita tunteja saavuttaa oletettu laskeutumispaikka, ja sinne saavuttuaan mahdollisesti laskeutunutta rakettivaihetta ei onnistuttu enää löytämään. SpaceX ei tosin ollut varma oliko rakettivaiheen laskuvarjo auennut onnistuneesti.
Danny La Rue

Danny La Rue (oik. Daniel Patrick Carroll, 26. heinäkuuta 1927 Corkin kreivikunta, Irlanti – 31. toukokuuta 2009) oli brittiläinen viihdyttäjä, jonka tunnettuja hahmoja olivat naiseksi pukeutuneet miehet. Hänellä oli Lontoossa 1960-luvulta alkaen yökerho, jossa hän järjesti drag queen -esityksiä. Hänellä oli brittitelevisiossa useita omia tv-sarjoja ja -ohjelmia. Hän lopetti esiintymiset 2006 lievän aivohalvauksen jälkeen.
Ray Parker Jr.

Ray Parker Jr. (s. 1. toukokuuta 1954 Detroit) on yhdysvaltalainen muusikko, jonka tunnetuin kappale on Haamujengi-elokuvan tunnusmusiikki Ghostbusters. Pian kappaleen ilmestymisen jälkeen Parker sai plagiointisyytteen Huey Lewis and the News -yhtyeeltä. Kappale sai todella suurta suosiota ja on kuultu monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Enkeli-Elisa

Internet-julkisuus, kirjahanke ja yhdistys

Lähtökohtana Enkeli-Elisan tarinan saamalle julkisuudelle olivat Minttu Vettenterän blogi, Enkeli-Elisalle omistettu muistosivusto, Enkeli-Elisalle omistettu Facebook-sivu, Vettenterän julkaisema omakustannekirja Jonakin päivänä kaduttaa ja blogi, jota Vettenterän kertoman mukaan kirjoittivat Enkeli-Elisan vanhemmat. Enkeli-Elisasta kerrottiin helmikuussa 2012 lehdissä, televisiossa ja radiossa. Elisan Facebook-ryhmässä oli heinäkuussa 2012 yli 40 000 jäsentä.
Ei kiusata! -niminen koulukiusaamisen vastainen yhdistys perustettiin maaliskuussa 2012. Yhdistyksen kanssa yhteistyössä ovat muun muassa Sony Music. Perustaminen lähti liikkeelle Enkeli-Elisan tarinasta. Yhdistys on merkitty yhdistysrekisteriin 7. elokuuta 2012.

Todenperäisyyden kyseenalaistaminen

Heinäkuussa 2012 Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen artikkeli kyseenalaisti Enkeli-Elisan olemassaolon ja kertoi muun muassa, että kaikissa eri kirjoittajien kirjoittamiksi väitetyissä blogiteksteissä toistuvat samat sanat, lauserakenteet ja kirjoitusvirheet. Kuukausiliitteen tietojen mukaan Vettenterän kertomana Enkeli-Elisan kuolinpäivänä ei Suomessa ollut kuollut yhtäkään 15-vuotiasta tyttöä. Artikkelissa kerrottiin myös, että Elisan vanhemmat ovat kommentoineet tapausta vain Vettenterän välityksellä. 
Tapauksen saaman julkisuuden takia poliisi käynnisti asiasta esitutkinnan, jonka tarkoituksena oli selvittää, oliko Vettenterä syyllistynyt petokseen. Esitutkinta lopetettiin, koska poliisin ja syyttäjän mielestä tapauksessa ei syyllistytty petokseen. Vettenterä myönsi kuulustelussa, että Elisan vanhemmat eivät ole todellisia henkilöitä, mutta hänen mukaansa taustalla on kuitenkin oikeita ihmisiä ja tapahtumia.

Reaktiot

Julkisen sanan neuvoston puheenjohtaja Risto Uimosen mielestä tiedotusvälineiden olisi pitänyt paremmin varmentaa tapauksen todenperäisyys, sillä jos totuus on kyseenalainen, tämä pitää kertoa myös lukijalle.
Kirjailijaliiton puheenjohtaja Tuula-Liina Varis piti Vettenterän toimintaa eettisesti arveluttavana, kun ensin esitetään tarina totena ja sitten vedotaan kirjailijan vapauteen, mistä syntyy moraalinen ristiriita. Variksen mukaan kuvitteellisen henkilön saa luoda, kunhan ilmoittaa sen olevan kuvitteellinen.
Turun Sanomien haastattelema nuorisotyön asiantuntija Ossi Heinänen piti tapausta ongelmallisena hyväntekeväisyysjärjestöjen uskottavuudelle. Hän pelkäsi mahdollisia väärinkäytöksiä, joista voi seurata, että oikeita kiusaamistapauksia aletaan epäillä eikä koulukiusaamisen ehkäisemiseksi tehtävää työtä haluta enää tukea.
Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen haastattelemien asiantuntijoiden mukaan Elisan tarina on ongelmallinen myös siksi, että siinä romantisoidaan itsemurhaa. Muualla vastaavissa tapauksissa romantisoinnin on todettu johtaneen itsemurhien lisääntymiseen. Lisäksi Kuukausiliitteen mukaan Elisan ympärille luotu kampanja sivuuttaa suomalaisissa kouluissa kiusaamista vastaan tehdyn työn.
Maaliskuussa 2013 Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen jutun kirjoittajille Anu Silfverbergille ja Hanna Nikkaselle myönnettiin kirjoituksen johdosta Bonnierin journalistipalkinto vuoden 2012 parhaasta jutusta.
Mark B. Robbins

Mark B. Robbins on yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Robbins toimi 11 vuotta Philadelphian luonnontieteiden akatemian (Academy of Natural Sciences) lintutieteellisten kokoelmien hoitajana ja vuodesta 1993 lähtien Kansasin luonnonhistoriallisen museon (Kansas Natural History Museum) kokoelmien hoitajana.
Uransa aikana Robbins on johtanut tai ollut mukana johtamassa yli 40 tieteellistä tutkimusretkeä. Retkien tuloksena on löytynyt tuhansia uusia näytteitä. Samalla Robbins on äänittänyt lähes 3 000 äänitettä Macaulay Library of Natural Sounds-järjestölle. Tutkimusten ohella on löytynyt useita uusia lintulajeja, kuten ecuadorinaratti 1988.
Robbinsin tutkimuksellinen kiinnostus on suuntaunut luonnon inventointiin ja suojeluun. Yhdessä muiden tutkijoiden kanssa Robbins tutkii varpuspöllöjen suvun (Glaucidium), tikkojen (erityisesti tikkasten (Picumnus) ja töyhtötikkojen (Celeus) ja sääskikerttujen (Polioptila) lajien välisiä suhteita. Meneillään on tutkimus sarapeukaloisen (Cistothorus platensis) lisääntymiskauden aikaisista liikkumisista.
Suojelun alalla Robbins on perehtynyt ruohopreerioiden linnuston taantumisen syihin ja hän työskenteli Missouri Nature Conservancyn jäsenenä. Parhaillaan hän toimii Audubon Missourin IBA-alueiden teknisenä neuvonantajana, American Ornithologists' Unionin Etelä-Amerikan nimistökomiteassa ja lintutieteellisen julkaisun Cotingan toimitusneuvostossa.
Halmstad

Kulttuuri

Metallibändi Arch Enemy ja popduo Roxette ovat kotoisin täältä.
Requiescat in pace

Requiescat in pace, tai monikossa requiescant in pace, on latinankielinen lentävä lause, joka tarkoittaa suomeksi ”levätköön [hän] rauhassa”.
Ilmaisun lähtökohtana on Raamatun psalmi 4:9, ”in pace simul requiescam et dormiam” (suom. ”Rauhassa menen levolle ja nukahdan”). Lausetta tai sen lyhennettä (RIP tai R.I.P.) käytetään usein hautakivissä viimeisenä toivotuksena vainajalle. Se esiintyy myös katolisessa rukoushetkessä kuolleiden puolesta luettavassa rukouksessa: ”Requiem aeternam dona ei (eis), Domine, et lux perpetua luceat ei (eis). Requiescat (-ant) in pace. Amen.”
Stéphanie (Monacon prinsessa)

Prinsessa Stéphanie (Stéphanie Marie Elisabeth Grimaldi, s. 1. helmikuuta 1965 Palais Princier, Monaco) on Grace Kellyn ja Monacon ruhtinaan Rainier III:n nuorin lapsi ja nykyisen Monacon hallitsijan ruhtinas Albert II:n sisko. Stéphanie on toiminut muun muassa laulajana, uimapukusuunnittelijana ja mallina. Hän on useiden hyväntekeväisyysjörjestöjen puheenjohtaja tai suojelija. Hän on ollut kahdesti naimisissa: vuodet 1995–1996 Daniel Ducruetin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, ja vuodet 2003–2004 sirkusakrobaatti Adans Lopez Peresin kanssa. Hänellä on vuonna 1998 syntynyt kolmas lapsi jonka isää ei ole kerrottu julkisuuteen.
Stéphanie oli matkustajana autossa, joka joutui onnettomuuteen vuoristotiellä 14. syyskuuta 1982 ja jossa hänen äitinsä kuoli.
Aimo Mustonen

Aimo Mainio Mustonen (15. tammikuuta 1909 Tampere – 5. syyskuuta 1994 Klaukkala) oli mainospäällikkö, joka on tullut tunnetuksi Sillanpään marssilaulun säveltäjänä.
Frans Eemil Sillanpää kirjoitti Marssilaulun Talvisodan alla  alun perin melodiaan ”Minä Matti olen tästä maailmasta”. Reino Palmroth, joka tunnetaan myös nimimerkeillä ”Reino Hirviseppä” ja ”Palle” huomasi, että teksti ansaitsee arvoisensa melodian, koska siinä on iskuvoimaa. Hän pani pikavauhtia toimeen sävellyskilpailun, jonka tulokset voitiin julkistaa jo kahden viikon kuluttua. Voittaja oli yleisölle tuntematon Aimo Mustonen, joka päihitti monta maineikasta säveltäjää. Voittajan valinneeseen raatiin kuului itse Sillanpään lisäksi myös kirjailija ja kansatieteilijä Sakari Pälsi.
Sillanpään marssilaulusta tuli todellinen iskusävelmä, jonka tahdissa Suomen sotilaat marssivat puolustusasemiin.  Puolustusvoimien  johto arvioi myöhemmin, että Marssilaulu vastasi Talvi- ja Jatkosodan taisteluhengen ylläpitäjänä vähintään yhtä divisioonaa.
Nokipöllö

Ulkonäkö

Nokipöllöjen päässä on pieniä valkoisia pilkkuja ja siivissä siellä täällä valkoisia pilkkuja. Naaraat ovat vaaleampia kuin koiraat. Naaraiden pituus on 37–43 cm ja ne painavat 750–1 000 g. Koiras on pienempi. Sen pituus on 37–43 cm ja se painaa 500–700 g. Siiven pituus on 30–40 cm. Silmät ovat suuret ja tummat, naama suuri ja pyöreä. Naama on tummanharmaa tai noenmusta, ja siinä on paksut mustat reunat. Nokipöllön yläosa on musta tai tummanharmaa, sen alaosa on vaalemapi. Pyrstö on lyhyt ja jaloissa on höyhenten peittämät suuret mustat kynnet.
Hannes Korpi-Anttila

Hannes Korpi-Anttila on suomalainen kääntäjä.
Pavel Bažov

Pavel Petrovitš Bažov (ven. Па́вел Петро́вич Бажо́в, 27. tammikuuta (J: 15. tammikuuta) 1878 Sysertin tehdas Jekaterinburgin lähellä – 3. joulukuuta 1950 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Pavel Bažov syntyi vuorityöläisen perheeseen, valmistui Permin pappisseminaarista ja työskenteli opettajana. Jo nuorena hän kiinnostui Uralin kaivos- ja metallityöläisten suullisesta kansanperinteestä. Vuonna 1918 Bažov liittyi vapaaehtoisena puna-armeijaan, toimi puoluetehtävissä, toimitti sanomalehteä ja johti paikallista kansanvalistusosastoa.
Bažovin pääteos on Uralin vuorityöläisten kansanperinteeseen perustuva satukokoelma ”Malakiittilipas” (Malahitovaja škatulka), jonka ensimmäinen laitos ilmestyi vuonna 1939. Vuonna 1943 kirjailija sai siitä Stalin-palkinnon. Bažovin satuihin perustuu Aleksandr Ptuškon elokuva ”Kivinen kukka” (Kamennyi tsvetok, 1946), Sergei Prokofjevin baletti Skaz o kamennom tsvetke (1954) ja Kirill Moltšanovin samanniminen ooppera. Kirjailijan teokset ovat innoittaneet myös taidemaalareita ja kuvanveistäjiä.
Kirjailija toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Denim

Denim eli farkkukangas on puuvillatekstiili, josta valmistetaan mm. farmarihousuja, paitoja ja takkeja. Tyypillinen denim on paksuhkoa palttinaa tai toimikasta (twilli), jossa indigovärjättyyn pituussuunnassa asetettuun puuvillaloimeen on kudottu denimissä usein luonnollisen valkoiseksi jätetty leveyssuunnassa liikkuva kude. Tästä syystä farkkukangas on useimmiten sisäpuolelta valkoinen. Denim on saanut nimensä sanoista ”de Nîmes”, eli ”Nîmesin kaupungista” tai serge de Nîmes, Nîmesin sarssi.
Mandi Lampi

Ura

Mandin musiikkiura alkoi yhdeksänvuotiaana, kun hänen soololevynsä Pieni maailma julkaistiin vuonna 1998. Kappaleita albumille tekivät Aikakone-yhtyeen Maki, Alex ja Vera sekä myös Alexin vaimo Marja. Levyn myötä Mandi sai ihailijoita, mutta lauluesiintymiset pysyivät harrastuksen tasolla. Mandi osallistui myös Mannerheimin lastensuojeluliiton ja opetushallituksen yhteistyönä toteutettuun koulukiusaamisen vähentämiskampanjaan. Kampanjan osana televisiossa esitettiin levyn Miks kaikki kiusaa -kappaleelle tehtyä musiikkivideota. Kampanjan johdosta Mandi itse joutui koulukiusatuksi.
Näyttelijänurallaan Mandi esiintyi muutamina vuosina Linnanmäen Uudessa Iloisessa Teatterissa, muun muassa Tanssitaanko ensin? -revyyssä kesällä 1999. Vuonna 2001 hän esiintyi Susanna Laaksosen näytelmässä Tumma nainen. Hän esitti pääosaa isänsä kanssa turkulaisen Linnateatterin vuoden 2004 esityksessä Älä soita äidille, joka kertoi isän ja aikuistuvan tyttären muuttuvasta suhteesta.
Mandi keskittyi välillä koulunkäyntiin, mutta esiintyi silloin tällöin myös televisiossa. Mandi oli mukana Laulava sydän -ohjelman Euroviisut-jaksossa Fredin kappaleella Pump pump.

Kuolema

Mandi Lampi kuoli yllättäen 19-vuotiaana. Myöhemmin hänen äitinsä kertomus valaisi asiaa liki vuosi tapauksen jälkeen: Mandi teki itsemurhan kauppakeskuksen vessassa hirttäytymällä kaulahuiviinsa. Paikka ja aika oli valittu huolella läheisten säästämiseksi. Varmaa syytä itsemurhaan ei tiedetä.
Moraalinen subjektivismi

Moraalinen subjektivismi katsoo, että moraaliset arvot syntyvät inhimillisistä tunteista, tarpeista ja toiveista. Subjektivismin mukaan moraaliarvoilla ei ole näistä riippumatonta merkitystä.
Suomalaisen Edward Westermarckin mukaan moraali on subjektiivista ja perustuu tunteisiin. Kun henkilö sanoo tietyn teon olevan moraalisesti väärin, se herättää hänessä tunteen, ettei teko ole oikein. Moraali on siis henkilökohtaista.