google/wiki40b huggingface dataset:
Sukupolvialus

Sukupolvialus (generation ship) on kuvitteellinen avaruusalus, jonka miehistö korvautuu alkuperäisen miehistön jälkeläisillä aina vanhemman sukupolven kuollessa pois. Tällaisia aluksia voitaisiin käyttää pitkillä tähtienvälisillä matkoilla. Siksi sukupolvialusta sanotaan myös avaruusarkiksi tai tähtien­väliseksi arkiksi.
Asutettujen planeettojen voidaan ajatella myös olevan eräänlaisia sukupolvialuksia ("Avaruusalus Maa").

Sukupolvialus eli avaruusarkki

Jotta geneettinen diversiteetti saataisiin säilymään satojen vuosien matkalla, pitäisi aluksessa olla arvioiden mukaan lähtöhetkellä vähintään 500 henkilöä. Mikäli kuitenkin käytettäisiin spermapankkia ja munasolupankkia, lukumäärä voisi olla paljon pienempi. Matka-aika olisi niin pitkä, että vähintään kymmenet tai tuhannet sukupolvet vaihtuisivat ennen kuin alus olisi perillä kohteessaan. Pitkästä matka-ajasta riippumatta tähtienvälisen arkin etu olisi se, ettei se vaatisi ainakaan teoriassa mullistavaa rakettitekniikkaa. On ajateltu, että tähtienvälinen arkki voitaisiin tehdä vaikkapa louhimalla se suureen asteroidiin. Toinen vaihtoehto olisi rakentaa arkki suureen sylinterimäiseen avaruusasemaan, jossa painovoima syntyisi aluksen pyörimisliikkeestä. Moottoriksi on joskus ajateltu ydinkäyttöistä ionirakettia.
Eräs suuri ongelma tähtienvälisessä avaruudessa matkatessa saattaisi olla voimanlähde. Esimerkiksi ydinvoima vaatii pitkän ajan kuluessa suuret määrät ydin- ja muuta polttoainetta. Myöskään nykyisin ei ole toteutettu arkin vaatimaa täysin suljettua elossapitojärjestelmää, jossa ilma, ravinteet ja vesi kierrätetään aluksen pienoisekosysteemissä. Aluksen osia täytyisi kyetä huoltamaan ja valmistamaan niitä kierrättämällä vanhoja materiaaleja ja osia. Moniin järjestelmiin pitäisi olla varajärjestelmät.
Myös psykologiset ongelmat voivat olla pitkällä matkalla vaikeita. Sukupolvien kuluessa jokin aluksen ryhmä saattaisi nousta kapinaan ja vaikkapa joku aluksen sisäinen itsemurhaterroristi sabotoida koko matkan. Ihmisten geenit saattaisivat rappeutua sukupolvien aikana. Voisi tulla riitaa uuden matkaajasukupolven ja Maan välillä. Miehistö voisi katkaista yhteyden vihaamaansa Maahan, eikä lähettäisi kohdetähdestään Maan tarvitsemia tietoja. Maan elämä voisi itsessään tuhoutua vaikkapa ydinsodassa, tai sivilisaatio romahtaa muusta syystä.
Myöskään ei tiedetä, mikä aluksen matkustajia odottaisi kohdetähden lähellä. Aluksen miehistön täytyisi jossain vaiheessa jättää alus ja ainakin osan jäädä tuntemattomalle planeetalle.
Picigin

Alkuperä

Peli kehittyi Bačvicen hiekkarannalla Splitissä. Ensimmäistä kertaa peliä pelattiin vuonna 1908, kun joukko kroatialaisia opiskelijoita Prahasta eivät pystyneet pelaamaan vesipalloa Bačvicen matalassa vedessä, joten he kehittivät uuden lajin. Monien paikallisten mielestä Bačvice on ainoa paikka maailmassa, jossa voi pelata perinteistä piciginiä.

Pelin luonne

Picigin on pääasiassa amatöörilaji, mutta vuodesta 2005 lähtien on järjestetty myös piciginin maailmanmestaruuskilpailuja Bačvicessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa ilmassa mahdollisimman kauan lyöden palloa kämmenillä. Piciginissä käytetty pallo, balun, on yleensä tehty tennispallosta kuorimalla sen pääliosa irti. Lajissa ei ole määritelty tarkkaan pelaajien lukumäärää, mutta yleensä se on viisi. Kaksi pelaajaa viidestä ei juuri liiku (sidruni) ja loput kolme ovat juoksijoita (trkači). Piciginille ominaista ovat näyttävät heittäytymiset veteen pallon saamiseksi. Piciginiä täytyy pelata hiekka-alustalla, matalassa vedessä, muuten pelaajat satuttaisivat itsensä helposti. Pelissä ei varsinaisesti ole lopputulosta, koska siinä ei lasketa pisteitä, eikä voittajia tai häviäjiä ole. Maailmanmestaruuskisoissa voittaja määräytyy koko ryhmän taiteellisen vaikutelman perusteella.

Perinteet

Uskotaan laajasti, että ainoa asianmukainen vaate peliin ovat tiukat speedo-malliset uimahousut. Piciginiä pelataan vuoden ympäri (useimmin kuitenkin kesällä) Splitissä. Pitkäkestoinen traditio on myös pelata piciginiä uudenvuodenpäivänä olosuhteista huolimatta, vaikka tällöin meren lämpötila on harvoin yli 10 celsiusasteen.
Olavi Murto

Olavi Kalervo Murto (16. heinäkuuta 1911 Helsinki – 17. heinäkuuta 1971 Sammatti) oli suomalainen diplomaatti, oppiarvoltaan filosofian maisteri.
Murto kirjoitti ylioppilaaksi 1930 ja valmistui filosofian maisteriksi 1937. Hän työskenteli ulkoministeriössä vuodesta 1938 ja oli jaostosihteerinä 1943–1947, lähetystösihteerinä Prahassa 1947–1949 ja Brysselissä 1949–1952, ministeriön kauppapoliittisen osaston jaostopäällikkönä 1952–1954 ja apulaisosastopäällikkönä 1954–1955, va. asiainhoitajana Méxicossa 1955–1959, ministeriön apulaisosastopäällikkönä 1959–1961, neuvottelevana virkamiehenä 1961–1963 sekä viimeksi suurlähettiläänä Brysselissä 1963–1967 ja samanikaisesti Dublinissa 1963–1965. Hänelle myönnettiin 1967 Suomen Leijonan 1. luokan komentajamerkki.
Isotytönkorento

Ulkonäkö ja koko

Isotytönkorennon ulkonäkö on useimpien muiden tytönkorentojen ja keijukorentojen kaltainen. Sukukypsällä koiraalla on kirkkaanpunaiset verkkosilmät. Sukukypsällä naaraalla ne ovat ruskeanpunaiset. Koiraan takaruumis on vaalea 1., 9. ja 10. jaokkeessa. Naaraan takaruumiin selkäpuoli on melkein kokonaan tumma. Isotytönkorennolta myös puuttuvat monille tytönkorentolajeille tyypilliset päälaen vaaleat kuviot.
Isotytönkorennon takaruumiin pituus on 25–30 mm ja takasiiven pituus 20–25 mm. Laji on Suomen tytönkorennoista suurikokoisin.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji elää lukuun ottamatta pohjoisimpia ja eteläisimpiä alueita koko Euroopassa ja Aasiassa Japaniin asti. Suomessa se on yleinen varsinkin järvialueilla Etelä- ja Keski-Suomessa. Isotytönkorento elää runsaskasvustoisilla järvillä ja monenlaisilla lammilla ja niiden ohella merenlahdilla ja jokisuvannoilla. Laji viihtyy etenkin kelluslehtisten kasvien alueilla eikä ruoikossa.

Elintavat

Isotytönkorennon lentoaika on toukokuun lopulta elokuun puoliväliin, päälentoajan sijoittuessa kesäkuun kesäkuun alkupuolelta heinäkuun puoleenväliin.
Half Apple

Historia

Half Apple syntyi syksyllä 2004 kun aikaisemmasta bändistään eronneet nuoret muusikonalut, Santeri Palkivaara ja Valtteri Sjöblom perustivat yhtyeen. Nimen bändi sai aikaisemman yhtyeen nimestä, jonka toisen puolikkaan Palkivaara ja Sjöblom olivat muodostaneet. Rumpaliksi yhtyeeseen liittyi Ville-Pekka Vaaralahti. Bändi soitti triona kevääseen 2007 saakka, jolloin Henri Lyysaari liittyi yhtyeeseen laulamaan ja soittamaan koskettimia. Lyysaaren liittymisestä lähtien yhtyeellä ei ole ollut yhtä selkeää lead-laulajaa, vaan Lyysaari ja Palkivaara ovat jakaneet laulajan tontin.
Vuoteen 2007 mennessä keikkakokemusta oli kertynyt Half Applelle jo runsaasti ja yhtye oli äänittänyt muutaman demoluonteisen omakustanne-EP:n. Työ bändin eteen kantoi aina vain enemmän hedelmää, eikä ihmekään että yhtye löysi itsensä keväällä 2007 Suomen suurimman valtakunnallisen bändikilpailun Äänen ja vimman finaalista. Voiton makuun bändi pääsi kilpailupuolella ensimmäisen kerran keväällä 2008 Lukiolaisten liiton valtakunnallisessa bändikilpailussa, jossa Half Apple julistettiin Suomen parhaaksi lukiolaisbändiksi. Keväällä 2009 yhtye voitti Turun alueen bändikuninkuuden perinteikkäässä Turku Bandstand -kilpailussa, jossa Half Apple oli vuotta aiemmin ansainnut kolmannen sijan. Kesällä 2009 Suomen Arvostelijain Liiton Turun osasto myönsi yhtyeelle tunnustuspalkinnon, 'Kritiikin puolen kilon punnuksen', jonka on aikaisemmin saanut mm. The Crash.
Joulukuussa 2009 yhtye aloitti ensimmäisen kokopitkän albuminsa, Hands That Held Up the Skyn äänitykset. Levy saatiin miksaus ja masterointi mukaan lukien valmiiksi kesäkuussa 2011. Helmikuussa 2012 yhtye ilmoitti solmineensa sopimuksen levyn julkaisusta Presence Records levy-yhtiön kanssa ja levy ilmestyi kauppoihin 14. maaliskuuta 2012.
Sumi-e

Sumi-e (jap. 墨絵) eli suiboku on japanilainen yksivärinen tussimaalaustekniikka. Tekniikka on alun perin kehitetty Song-dynastian (960–1274) aikana Kiinassa, josta japanilaiset omaksuivat sen 1300-luvun puolivälissä. Tekniikka oli huipussaan Muromachi-kaudella (1338–1573).
Sume-etä harjoittivat erityisesti zen-munkit. Maalaus tehtiin ohuelle silkille tai japanilaiselle paperille.

Filosofia

Itämaisessa mustemaalaustaiteessa ei pyritä jäljentämään kuvattavaa kohdetta vaan sen henki. Vanhat mestarit kuljeskelivat luonnossa vaikuttuen maisemien tunnelmasta. Vasta ateljeessaan he ryhtyivät työhön. Oman lisänsä sisältöön tuo se, ettei maalaukseen tulevia virheitä voi korjata. Pitkän harjoittelun kautta sisäistyvä maalaustekniikka vaatii syvää keskittymistä.

Välineet

Maalauspohjana käytetään ohutta japaninpaperia tai silkkiä, jonka alla on sopivan kokoinen huopakangas. Japaninpaperit valmistetaan usein mulperipuun nilasta. Muste saadaan hiertämällä mustetankoa erityisessä kivisessä astiassa jossa on tilkka vettä. Mustetanko valmistetaan poltettujen männynneulasten noesta, johon sekoitetaan eläinperäistä liimaa. Nokimassa muotoillaan tangoksi ja kuivatetaan. Kiinalaiset musteet ovat yleensä ruskean sävyisiä, japanilaiset sinisävyisiä. Siveltimiä on monia erilaisia kutakin tarkoitusta varten. Siveltimet tehdään esimerkiksi hevosten, karjan, lampaiden, susien tai vuohien karvasta. Siveltimen varsi on perinteisesti bambua. Valmiit teokset liimataan taustapaperille tai kankaalle ja niistä tehdään kuvarullia. Maalauksista voidaan tehdä myös sermejä. Yhtä kuvarullaa ei pidetä esillä pitkään, vaan kuvia vaihdellaan vuodenajan tai vieraiden mukaan.

Vaikutus länsimaiseen taiteeseen

Sumi-e on vaikuttanut vahvasti varsinkin amerikkalaisiin abstrakteihin ekspressionisteihin.
Vauxrenard

Vauxrenard on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 275 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vauxrenardin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Osvaldo Martínez

Pelaajaura

Martínez aloitti uransa Libertadin joukkueessa Paraguayn korkeimmalla sarjatasolla Division de Honorissa vuonna 2003. Siellä hän pelasi viiden kauden ajan, kunnes muutti Meksikoon ja liittyi Meksikon pääsarjaan Monterreyn joukkueeseen. Kaudelle 2011–2012 Martínez siirtyi samalla sarjatasolla pelaavaan CF Atlanteen. 
Maajoukkuetasolla Paraguayn joukkueessa Martínez on pelannut 32 maaottelua vuosina 2008–2015 ja tehnyt yhden maalin. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Perua vastaan vuoden 2010 MM-karsinnoissa.

Yksityiselämä

Osvaldo on naimisissa Giselle Martínezin kanssa. He asuvat Monterreyssä, ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
I pirati della Malesia

Juoni

Sandokan on palannut Mompracemille yhdessä ystävänsä, Yanez de Gomeran kanssa, kun sattuma tutustuttaa heidät intialaiseen Kammamuriin, joka on lähtenyt pelastamaan vääryydellä vangittua isäntäänsä. Kammamurin mukana matkustaa nuori nainen, Ada Corishant, joka on lady Marianna Guillonkin serkku ja Kammamurin isännän, Tremal-Naikin morsian. Nainen on kuitenkin menettänyt järkensä jouduttuaan kärsimään traumaattisia kokemuksia jumalatar Kalia palvovan kuristajalahkon käsissä.
Sandokan ja Yanez matkustavat Kammamurin, Adan ja Mompracemin tiikereiden kanssa Sarawakiin vapauttaakseen Tremal-Naikin. Pelastusretki ei aivan suju suunnitelmien mukaan, sillä lady Mariannan setä, lordi James Guillonk, sekaantuu asiaan hautoen yhä kostoa Sandokanille ja Yanezille. Myös Sarawakin brittiläinen hallitsija, rajah James Brooke, on Mompracemin merirosvojen leppymätön vihollinen, eikä halua menettää tilaisuutta hankkiutua näistä eroon lopullisesti.
Е

Ääntäminen

Е ääntyy tavallisesti vokaalina /je/, /e/, /jɛ/ tai /jɛ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ɛ/, makedoniassa /e/, marissa /e/, serbiassa /ɛ/, ukrainassa /e/, valkovenäjässä /jɛ/ tai /ɛ/ ja venäjässä /je/, /e/ tai /ɛ/. Ukrainassa äännettä /je/ merkitään kirjaimella є, ja valkovenäjässä ja venäjässä äännettä /ɛ/ merkitään myös kirjaimella э.
Rikalan kanava

Rikalan kanava oli Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n Lempäälässä käynnistämä kanavahanke jolla oli tarkoitus avata vesiliikenneyhteys Pyhäjärven ja Vanajaveden välille. Kanavaa alettiin kaivaa pääosin sotilaiden voimin Lempäälän Mattilassa vuonna 1778. Kun 1788 alkoi Kustaa III:n sota Venäjää vastaan sotilaat vietiin pois kanavatyömaalta ja rakentaminen jatkui vielä seuraavaan kevääseen paikallisin voimin. Tämän jälkeen työt pysähtyivät lopullisesti ja kanava jäi keskeneräiseksi kaivannoksi. Nykyään kanavatyömaa näkyy paikka paikoin leveänä ojana.
Kanavasta oli tarkoitus tulla 2 kilometriä pitkä ja siihen oli määrä rakentaa yksi kivestä muurattu 24 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä sulku. Rikalan kanava oli ainoa sulkukanavahanke, jota valtiovalta yritti toteuttaa Ruotsin vallan aikana.
Lempäälän kunnan yhteishankkeessa Rikalan kanavan kohdalle on tarkoitus rakentaa reitti, jolla johdetaan vettä Vanajavedestä Hulauden järvialueelle. Reitti on tarkoitus toteuttaa osaksi avokanavana ja osaksi putkena. Hankkeen tavoitteena on Hulauden alueen vedenlaadun parantaminen.
HMS Minotaur (1863)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1867 ensimmäisenä päällikkönään James Graham Goodenough ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Aluksenpäällikkyyden vastaanotti 6. syyskuuta 1871 Robert Gibson, jolloin alus oli kontra-amiraali Geoffrey Thomas Pipps Hornbyn lippulaivana Kanaalin laivastossa. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 6. elokuuta 1875 lordi Walter Talbot Kerr, kun se oli kontra-amiraali Frederick Beauchamp Paget Seymoyrin lippulaivana. Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta 1877.
Alus palasi palvelukseen 10. marraskuuta 1877 Kanaalin laivastoon päällikkönään Harry Holdsworth Rawson. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 10. maaliskuuta 1884 Richard Frederick Britten. Alus poistettiin 23. marraskuuta 1887 palveluksesta ja se siirrettiin Portsmouthissa reserviin. Se sijoitettiin tammikuussa 1893 Boscaweniin Portlandiin majoitusalukseksi ja edelleen koululaivaksi vuonna 1895, ja se nimettiin maaliskuussa 1904 HMS Boscaweniksi. Alus nimettiin uudelleen 21. kesäkuuta 1906 HMS Gangesiksi ja edelleen 25. huhtikuuta 1908 HMS Ganges II:ksi. Alus myytiin romutettavaksi 30. tammikuuta 1922 ja se romutettiin Swanseassa.
Bromelaiini

Bromelaiini on entsyymi, jota on ananaskasveissa, muun muassa ananaksessa. Sen tehtävä kasvissa on proteiinien hydrolysointi. Bromelaiinia alettiin käyttää ravintolisänä 1957, ja sitä on tutkittu hyvin paljon eri maissa. Sitä käytetään ehkäisemään tulehduksia ja edistämään ruoansulatusta. Bromelaiinin eristi 1891 ensimmäisenä venezuelalainen kemisti Vicente Marcano.
Bromelaiini saadaan kaupalliseen tuotantoon kasvin rungosta, jolloin itse hedelmät voidaan hyödyntää muuten. Bromelaiinia tuotetaan trooppisissa maissa, kuten Taiwanissa ja Thaimaassa.
Liiallisesti nautittuna bromelaiini voi aiheuttaa sivuvaikutuksia, kuten mahavaivoja, kuukautisvuodon runsastumista ja allergisia reaktioita.
Bromelaiinia käytetään myös ruokataloudessa lihan pehmentämiseen papaiinin tavoin sen peptidejä hajottavan vaikutuksen vuoksi.
Bromelaiinin CAS-numero on 9001-00-7.
Matilda Kaihosalo

Matilda Kustaava ”Tintti” Kaihosalo (alkuperäinen sukunimi Ylen, 29. helmikuuta 1885 Tampere – huhtikuu 1942 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Frenckellin paperitehtaan työmiehen perheeseen syntynyt Matilda Kaihosalo liittyi työväenliikkeeseen vuonna 1905. Hän osallistui Paperiteollisuustyöväen liiton perustamiskokoukseen huhtikuussa 1906 ja tuli valituksi sen liittotoimikuntaan. Tamperelainen Kaihosalo oli mukana työväenliikeen nais- ja nuorisotoiminnassa ja tuli tunnetuksi aktiivisena työväenasian puolestapuhujana. Vuosina 1915–1916 hän oli palvelijattarien ammattiosaston johtokunnan jäsen. Kaihosalo toimi Tampereen vallankumouksellisen keskusneuvoston jäsenenä talvella 1917–1918 ja keväällä 1918 hän työskenteli Kansan Lehden toimituksessa. Sisällissodan jälkeen hän sai kahden vuoden vankilatuomion.
Vapauduttuaan vankilasta syksyllä 1918 Kaihosalo toimi SKP:n äänitorvena Tampereella. 1920-luvulla hän työskenteli ensin Suomen Ammattijärjestön toimitsijana ja sitten Työläisnaisen ja pilalehti Paukun toimittajana. Kaihosalo siirtyi 1930-luvulla Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Kustannusliike Kirjan Leningradin osastossa. Hän kuoli Leningradin piirityksen aikana.
Teknologiateollisuus

Teknologiateollisuus ry on elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen vaikuttajaorganisaatio, joka edistää alan kilpailukykyä ja toimintaedellytyksiä. Teknologiateollisuuden päätoimialoja ovat elektroniikka- ja sähköteollisuus, kone- ja metallituoteteollisuus, metallien jalostus, suunnittelu ja konsultointi sekä tietotekniikka. Teknologiateollisuus vastaa 50 prosentista Suomen viennistä ja 75 prosentista tutkimus- ja kehitysinvestoinneista. Ala työllistää suoraan noin 270 000 ja välillisesti noin 700 000 suomalaista. Järjestöllä on noin 1 600 jäsenyritystä.

Johto

Yhdistyksen toimitusjohtajana toimii Jorma Turunen ja hallituksen ensimmäisenä naispuheenjohtajana vuonna 2019 aloitti Marjo Miettinen.

Historia

Yhdistys on perustettu nimellä Finska Metallindustrins Arbetsgivareförbund (suomeksi Suomen Metalliteollisuuden Harjoittajain Liitto) 17. lokakuuta 1903. Alun perin järjestö toimi puhtaasti työnantajajärjestönä, mutta Suomen itsenäisyyden alkuvuosista saakka järjestö on pyrkinyt myös laajempaan elinkeinopoliittiseen vaikuttamiseen, aluksi vuonna 1918 perustetun Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen kautta. Työnantajajärjestö ja elinkeinopoliittinen järjestö yhdistettiin vuonna 1990 yhdeksi kokonaisuudeksi, jonka nimeksi tuli Suomen Metalli-, Kone- ja Sähköteknisen Teollisuuden Keskusliitto. Nimi muutettiin vuonna 1992 muotoon Metalliteollisuuden Keskusliitto ja edelleen vuonna 2003 nykyiseen muotoonsa.
Vuonna 2018 Teknologiateollisuus kokosi yhteen suomalaista tekoälyyn ja digitalisointiin liittyvää osaamista perustamalla tekoälyryhmän, jonka puheenjohtajana toimii Taneli Tikka.

Poliittiset sidonnaisuudet

Teknologiateollisuus tuki Kokoomuksen Sauli Niinistön presidenttikampanjaa 30 000 eurolla vuoden 2012 presidentinvaaleissa.
Miklós Horthy nuorempi

Miklós Horthy de Nagybánya II (14. helmikuuta 1907 Pula, Itävalta-Unkari – 28. maaliskuuta 1993 Estoril, Portugali) Unkarin valtionhoitaja amiraali Miklós Horthyn nuorempi poika.
Nuoruudessaan Miklós Horthy nuorempi ja hänen vanhempi veljensä István, olivat aktiivisia jäseniä Unkarin partiopoikien roomalaiskatolisessa partiolippukunnassa, vaikka hän kuten Horthyn perhe oli protestanttisia kristittyjä. Miklós opiskeli eri yliopistoissa, kuten Wienissä, Badenissa ja Budapestissä valmistuen taloustieteelliseltä opintosuunnalta.
Urheilu oli Miklókselle hyvin tärkeä. Henkilökohtaisesti hän oli aktiivi auto- ja moottoripyöräurheilija 1920-luvun lopulla. Seuraavalla vuosikymmenellä hänestä tuli näkyvä Unkarin urheiluelämän hahmo. Hän johti vuodesta 1930 Unkarin nyrkkeilyliittoa, 1933 Unkarin Uimaliittoa, 1934 Unkarin Tennisliittoa. Vuodesta 1939 hänet valittiin Unkarin kansallisen olympiakomitean puheenjohtajaksi ja Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi vuodesta 1939. Näissä tehtävissä hän oli aina vuoteen 1948 asti. 
Heinäkuusta 1939 Miklós toimi Unkarin Brasilian lähettiläänä Rio de Janeirossa. Tässä tehtävässä hän oli aina maiden diplomaattisuhteiden katkeamiseen asti eli toukokuuhun 1942. Istvánin kuoleman jälkeen vuonna 1942, Miklós osallistui aktiivisemmin isänsä hallintoon tukien isänsä pyrkimyksiä Unkarin kuningaskunnan irrottamisessa akselivalloista. Tilanne Unkarissa muuttui merkittävästi 15. lokakuuta 1944. Silloin natsi-Saksa aloitti operaation, jossa Otto Skorzenyn iskuryhmä vangitsi m.m. Miklóksen uhaten tappaa hänet, ellei hänen valtionhoitaja-isänsä antaudu ja nimitä uutta saksalaismyönteistä hallitusta.
Valta Unkarissa vaihtui, ja äärioikeistolainen Nuoliristi-puolue sai vallan ja muodosti hallituksen. Valtionhoitaja-isä vietiin kotiarestiin Baijeriin. Nuorempi Miklós sitä vastoin vietiin ensin Itävaltaan Mauthausen-Gusenin keskitysleiriin ja sitten Dachaun keskitysleirille. Huhtikuun lopussa 1945 Miklós ja muita merkittäviä Dachaun vankeja vietiin Tiroliin, jossa SS luopui vangeista liittoutuneiden edetessä. Yhdysvaltain 5. armeija vapautti Miklós Horthy nuoremman 5. toukokuuta 1945. Kesän 1945 hän oli vangittuna Caprin saarella Italiassa.
Miklós siirtyi maanpakoon Brasiliaan, jossa osallistui emigranttijärjestöjen toimintaan. Vuodesta 1976 lähtien hän muutti Portugaliin, jossa hän asui jo hänen isänsä. Hän kuoli Lissabonin lähellä Estorilissa vuonna 1993. Häneltä oli kaksi 1920-luvulla syntynyttä lasta, tyttäret Zsófia ja Nicolette.
Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalvelut HY+

HY+ Oy (Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalvelut) on Helsingin yliopiston omistama, täydennyskoulutukseen ja kehittämispalveluihin keskittyvä yhtiö. Yhtiö oli aiemmin Helsingin yliopiston erillislaitos nimeltään Koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenia (sittemmin Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalvelut). HY+ tarjoaa täydennyskoulutusta sekä muita koulutus- ja kehittämispalveluita Helsingin yliopiston tieteenaloilta. Lisäksi yhtiö koordinoi Helsingin yliopiston koulutusvientiä. Se palvelee erityisesti akateemisia aikuisopiskelijoita sekä julkisen sektorin ja elinkeinoelämän organisaatioita.
HY+:n toimitusjohtajana toimii Kimmo Kärpijoki. Ennen häntä johtajana ovat toimineet mm. Marjaana Suutarinen, Pirjo Hiidenmaa ja Kauko Hämäläinen.

Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalveluiden historiaa

Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalvelut – tuolloin organisaation nimi oli Palmenia – täytti 30 vuotta syksyllä 2009. Sen juuret ovat työllisyyskursseissa, joita alettiin järjestää akateemisen tutkinnon suorittaneille ja muille erityiskoulutetuille 1970-luvun loppupuolella. 
Tuolloin yliopistojen aikuiskoulutustoiminta otti ensiaskeleitaan. Helsingin yliopiston konsistorissa tosin epäiltiin, ettei työllisyyskoulutuksen antaminen ole sopivaa yliopiston arvolle. Silloinen rehtori Ernst Palmén kuitenkin totesi, ettei työttömyyden vähentäminen ole kenellekään häpeäksi, ei edes Helsingin yliopistolle.
Kansleriksi sittemmin nimitetty Palmén vahvisti Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksen johtosäännön syksyllä 1979.
Palmenian nimi muuttui 10.6.2015. Uusi nimi on Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalvelut. Erillislaitos yhtiöitettiin 1.6.2016, jolloin viralliseksi nimeksi tuli HY+ Oy. Uusi yhtiö on Helsingin yliopiston omistama.

Historiaa

Organisaation aiempi nimi Palmenia tulee Helsingin yliopiston kansleri Ernst Philip Palménilta (1916–1991). Ernst Palmén toimi Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen osaston dekaanina 1960–1969, yliopiston vararehtorina 1971–1973, rehtorina 1973–1978 ja kanslerina 1978–1983.

Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalveluiden koulutuksia

Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämispalvelut suunnittelee ja toteuteuttaa vuosittain satoja täydennyskoulutuksia Helsingin yliopiston tieteenaloilta. Koulutuksiin osallistuu useita tuhansia opiskelijaoita joka vuosi. Vuonna 2015 koulutus- ja kehittämispalvelut järjesti 192 koulutusta, joihin osallistui 7 738 opiskelijaa.
Ristimonninen

Koko

Ristimonnisen enimmäispituus on 8 cm.

Alkuperä

Ristimonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta.

Käyttäytyminen

Kuten muut monniset, ristimonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Viihtyy parvessa.

Vesiolot

Sopiva lämpötila on 22-26 °C, pH 6-8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-25).
Kenraali Sherman

Kenraali Sherman (engl. General Sherman) on Sequoian kansallispuistossa Yhdysvalloissa kasvava tilavuudeltaan maapallon suurimmaksi arvioitu puu. Kenraali Sherman on mammuttipetäjä (Sequoiadendron giganteum), jonka tilavuuden on laskettu olevan yli 1 486,6 kuutiometriä. Puun pituus on 83,8 metriä ja sen painoksi on arvioitu 2 000 tonnia. Sen ympärysmitta puolentoista metrin korkeudella maasta on 31,3 metriä. Kenraali Sherman ei ole maailman korkein puu. Korkeimman puun titteliä pitää hallussaan 115,55 metrin korkuinen punapuu "Hyperion".
Santusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,9 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,7 metriä mpy.