google/wiki40b huggingface dataset:
Arnikkikoisa

Levinneisyys

Euroopassa lajia on löydetty vain Suomesta, Ruotsista ja Norjasta, mutta kustakin pohjoismaasta on vain muutamia havaintoja. Lajia kuitenkin esiintyy myös Kolymajoen alueella Koillis-Siperiassa, jossa se on paikoin jopa runsas.
Lajia on tavattu Suomesta ainoastaan Käsivarren Lapin Mallan luonnonpuistosta yhteensä 14 yksilöä vuosina 1929, 1934 ja 1936. Siitä ei ole sen jälkeen havaintoja Suomesta. Ruotsin Pältsatunturilta havaintoja on tehty vielä 1990-luvulla. Vuoden 2010 uhanalaisuusluokituksessa tunturikoisa luokiteltiin Suomesta hävinneeksi (RE)

Elinympäristö ja elintavat

Tunturikoisan elintapoja ei juuri tunneta. Se elää kuivalla, kalkkipitoisella tundralla. Perhoset lepäävät kivien päällä ja lentävät lähellä maanpintaa.

Ravintokasvi

Nimen arnikkikoisa laji on saanut arnikki-nimisestä tunturikasvista (Arnica angustifolia), jonka on siperialaisten havaintojen pohjalta arveltu olevan toukan ravintokasvi. Pohjoismaisilla esiintymispaikoilla arnikki on kuitenkin harvinainen. Toukan todellista ravintokasvia ei tunneta.
Sinodonttisuus

Sinodonttisuus on hampaiden muoto, joka on luonteenomainen joillekin Itä-Aasian kansoille ja intiaaneille. Sinodonttisuus kiinnostaa tutkijoita intiaanien alkuperän ja sukulaiskansojen selvittämisen kannalta. Sinodonttisuutta on muun muassa pohjoisissa han-kiinalaisissa ja joissain japanilaisissa.
Sundadonttisuus on sinodonttisuutta edeltänyt, varhempi kehitysvaihe, joka on levinnyt laajemmalle kuin sinodonttisuus. Sundadonttisuutta on löytynyt mm. Taiwanin Jōmon-kauden alkuasukkaiden parista, Filippiineiltä, Indonesiasta, Thaimaasta, Borneosta, Laosista ja Malesiasta. Sinodonttisuutta on löytynyt Kiinasta, Mongoliasta, Itä-Siperiasta, intiaaneilta ja Yayoi-kauden japanilaisilta.
Niittysalvia

Ulkonäkö ja koko

Niittysalvia kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on jäykkä ja pysty, yläosastaan nystykarvainen. Enimmät lehdet ovat ruusukkeena kasvin tyvellä, varsilehtiä on niukasti. Lehdet ovat 7–15 cm pitkiä, puikean pitkulaisia, herttatyvisiä, kurttuisia ja laidaltaan kaksinkertaisesti nyhäisiä tai sahalaitaisia. Niittysalvian kukinto on tähkämäinen. Tummansiniset kukat ovat 4–6 kukan kiehkuroina. Teriöt ovat 2–3 cm pitkiä ja niiden ylähuuli on kaareva.

Niittysalvia Suomessa

Suomessa niittysalvia on hyvin harvinainen tulokas Etelä-Suomessa ja Pohjanmaalla. Sitä on tavattu muun muassa kaato- ja liikennepaikoilta, pelloilta.
Venäjän keisarikunnan jalkapallomaajoukkue

Historia

Venäjä pelasi ensimmäisen epävirallisen maaottelunsa vuonna 1910. Venäjän jalkapalloliitto perustettiin tammikuussa 1912 ja myöhemmin samana vuonna se hyväksyttiin myös Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäseneksi. Ensimmäisen virallisen maaottelunsa Venäjä pelasi Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. Joukkue selvisi luovutusvoiton ansioista suoraan toiselle kierrokselle, jossa se hävisi Suomelle maalein 2–1. Venäjä hävisi myös olympiaturnauksen toisen ottelunsa ja sijoittui lopulta kahdeksanneksi.
Jalkapallotoiminta Venäjällä keskeytyi lähes kokonaan ensimmäisen maailmansodan aikana ja Venäjän keisarikunnan jalkapallomaajoukkue pelasi viimeisen maaottelunsa heinäkuussa 1914 Norjaa vastaan. Yhteensä Venäjä pelasi neljän vuoden aikana kahdesan epävirallista ja kahdeksan virallista maaottelua. Ainoat voittonsa se otti kahdessa ensimmäisessä epävirallisessa ottelussaan Böömiä vastaan.
Keisarillisen Venäjän jalkapalloliitto lopetti toimintansa vuonna 1917 Venäjän vallankumouksen johdosta ja maan kansainvälinen jalkapallotoiminta käynnistyi uudelleen 1920-luvulla Neuvostoliiton maajoukkueen myötä. Sen seuraajaksi perustettiin Itsenäisten valtioiden yhteisön jalkapallomaajoukkue tammikuussa 1992 ja lopulta vielä samana vuonna nykyinen Venäjän jalkapallomaajoukkue.
Ѕ

Ääntäminen

Ѕ on makedoniassa soinnillisen alveolaarisen affrikaatan /ʣ/ merkki.
Dooley’s

Dooley’s on saksalainen kermalikööri, jossa on toffeeta ja vodkaa. Sitä myydään muovipäällysteisessä, läpinäkymättömässä pullossa, jonka väriteema on pääosin sinipunainen. Likööri itse on väriltään kermanvalkoinen.
Radisson Hotels & Resorts

Radisson Hotels & Resorts on kansainvälinen hotelliketju. Ketjuun kuuluu 435 hotellia 61 maassa. Ketjun ensimmäinen hotelli aloitti toimintansa Minneapolisissa Yhdysvalloissa vuonna 1909.
Eräissä Euroopan, Afrikan ja Aasian maissa ketjun hotellit tunnetaan Radisson Blu -nimisinä (aiemmin Radisson SAS), ja niiden toiminnasta vastaa Carlson Rezidor-hotelliyhtiö. Radisson Blu -hotelleja on noin 275, ja ne sijaitsevat 50 maassa.
Suomessa toimii seitsemän Radisson Blu -ketjun hotellia Helsingissä (kolme), Espoossa, Turussa, Oulussa, Vaasassa ja Tampereella (yksi kussakin). Kaikilla Suomen Radisson Blu -hotelleilla on Pohjoismainen ympäristömerkki eli Joutsenmerkki.
Radisson Blu -hotellit toimivat Suomessa franchise-periaatteella, ja ne kuuluvat S-ryhmän hotelleihin (Sokotel Oy).
Georg Nikolaus Nissen

Georg Nikolaus Nissen (22. tammikuuta 1761 Haderslev, Tanska – 24. maaliskuuta 1826 Salzburg) oli tanskalainen diplomaatti ja kirjailija. Hänet tunnetaan Wolfgang Amadeus Mozartin elämäkerran kirjoittajana. Nissen meni vuonna 1809 naimisiin Mozartin lesken Constanzen kanssa ja pääsi käyttämään lähteinään muun muassa Mozartin perheen alkuperäistä kirjeenvaihtoa.

Elämä

Georg Nikolaus Nissen oli kauppias Jens Nissenin ja Anna Elisabeth Nissenin (omaa sukua Zoëga) poika. Äiti Anna oli vaikutusvaltaisesta suvusta, joka polveutui italialaisesta, Veronasta 1570 Mecklenburgin kautta Schleswigiin muuttaneesta aatelismiehestä. Opiskeltuaan lakia Kööpenhaminan yliopistossa 1778–1781 Nissen meni töihin setänsä Georg Zoëgan johtamaan Kööpenhaminan pääpostikonttoriin. Vuonna 1791 hän aloitti diplomaattiuransa ja tuli 1793 lähetystösihteeriksi Tanskan Wienin lähetystöön. Viimeistään 1798 hän asui Mozartin lesken Constanzen talossa. Nissen ja Constanze menivät naimisiin 26. kesäkuuta 1809 Bratislavassa. Pariskunta muutti 1810 Kööpenhaminaan, jossa Nissen työskenteli sensorina ja valtioneuvostossa.
Vuosina 1820–1824 aviopari matkusteli Saksassa ja Italiassa ja asui vuodesta 1821 Wienissä, jossa he aloittivat Mozartin elämäkerran kirjoittamisen. He käyttivät lähteenään Constanzen muistitiedon lisäksi Mozartin perheen alkuperäistä kirjeenvaihtoa. Kirjeenvaihto oli osittain puutteellista, sillä Constanze oli tuhonnut joukon Mozartin isän Leopoldin kirjeitä. Leopold oli aikanaan vastustanut kiivaasti poikansa ja Constanzen (omaa sukua Weber) liittoa. Teos jäi kesken Nissenin kuollessa 1826, ja hänen leskensä viimeisteli sen yhdessä lääkäri Johann Heinrich Feuersteinin ja Berliinin Generalmusikdirektor Gaspare Spontinin kanssa. Breitkopf & Härtel julkaisi Mozartin elämäkerran Leipzigissa 1828.
Nissenin kuulumista aatelissäätyyn ei ole dokumentoitu, ja jotkut historioitsijat pitävät sitä Constanzen keksintönä. Georg Nikolaus Nissen ei itse koskaan kutsunut itseään nimellä ”kreivi von Nissen”. Nissen on haudattu Salzburgiin, ja hänen hautakivensä (jossa hänestä on maininta ”Mozartin lesken aviomies”) on säilynyt.
HMS Armada (D14)

Palvelus

Alus saapui romutettavaksi 18. joulukuuta 1965.
Ferentium (Etruria)

Ferentium oli etruskikaupunki Etruriassa. Se oli keisari Othon syntymäkaupunki. Kaupunki tuhoutui 1000-luvulla. Kaupungista on jäänyt jäljelle osia kaupunginmuurista ja muita raunioita. Tärkein näistä on kaupungin teatteri.
Cholet Basket

Historia

Seura perustettiin vuonna 1975. Kauden 1987–1988 jälkeen Cholet nousi pääsarjaan. Vuosina 1998 ja 1999 seura voitti Ranskan cup-mestaruuden. Kaudella 2008–2009 seura oli EuroChallengen finaalissa, mutta hävisi sen italialaiselle Virtus Bolognalle. Kauden 2009–2010 päätteeksi seura voitti ensimmäisen Ranskan mestaruutensa.
Fundació Joan Miró

Fundació Joan Miró (suom. Joan Mirón säätiö) on modernin taiteen museo Barcelonassa. Sillä on erityisen laaja kokoelma Joan Mirón töitä. Säätiön kokoelmien pohjana on Mirón suuri näyttely Barcelonassa vuonna 1968. Museo avattiin vuonna 1975, ja sillä on myös muiden modernien taiteilijoiden töitä.
Museon on suunnitellut Mirón ystävä, arkkitehti Josep Lluís Sert.
Museon keskiosa on omistettu Joan Mirón töille. Hänen veistoksiaan on myös ulkotiloissa. Museossa järjestetään lisäksi vaihtuvia näyttelyitä. Vuonna 2011 museo liitti osaan kokoelmistaan QRpedia-koodit, joiden avulla vieraat voivat lukea teoksiin liittyviä wikipedia-artikkeleita mobiililaitteillaan monilla eri kielillä. Tämä osanäyttely lähtee myöhemmin kansainväliseen vaihtoon, ensimmäisenä Lontoon Tate-galleriaan.
Osmo Vepsäläinen

Osmo Vilho Vepsäläinen (4. syyskuuta 1931 Nilsiä – 8. marraskuuta 2017 Varkaus) oli SKDL:n kansanedustaja vuosina 1975–1979 ja 1983–1987, Kuopion l. vaalipiiristä. Ammatiltaan Vepsäläinen oli henkilöstöpäällikkö. Hän asui vuodesta 1970 lähtien Varkaudessa ja hän oli laulaja Kari Vepsän setä.

Eduskunnan toimielimet

Eduskunnassa toimiessaan Vepsäläinen oli pankkivaliokunnan, eduskunnan palkkavaltuuskunnan ja kansliatoimikunnan jäsen 1983–1987. Lisäksi hän oli valtiovarainvaliokunnan varajäsen ja valtiontilintarkastajien varapuheenjohtaja samana aikana.

Koulutus

Vepsäläinen valmistui keskikoulusta 1951 ja suoritti Yhteiskunnallisen korkeakoulun kunnallistutkinnon vuonna 1962. Sotilasarvoltaan Vepsäläinen oli alikersantti 1952.

Ammatti- ja yhteiskunnallinen toiminta

Vepsäläinen työskenteli TVH:n Kuopion piirin mittaus- ja sekatyössä 1957 ja Kuopion maalaiskunnan toimistoharjoittelijana vuosina 1958–1959. Jyväskylän kaupungin apulaisreviisori Vepsäläinen oli 1962–1966, jonka jälkeen hänet ylennettiin reviisoriksi vuosiksi 1966–1967. Kemin kaupunginkamreerina Vepsäläinen työskenteli 1967–1970 ja Varkauden kaupunginkamreerina 1970–1973. Kamreerin työn jälkeen Vepsäläinen työskenteli kaupungin henkilöstösihteerinä 1974–1980 ja henkilöstöpäällikkö vuodesta 1980. Tästä työstä hän jäi sairauseläkkeelle halvauksen jälkeen vuonna 1993. 
Vepsäläinen oli presidentin valitsijamies vuonna 1978. Myös järjestötoiminnassa Vepsäläinen oli aktiivinen: hän oli kehitysaluerahaston hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1971 ja aluepoliittisen neuvottelukunnan jäsen vuodesta 1982. Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuodesta 1977 ja varapuheenjohtaja vuodesta 1981. Vepsäläinen toimi myös Varkauden seudun kansanterveystyön kuntainliiton liittovaltuuston puheenjohtajana, Länsi-Lapin B-sairaalan kuntainliiton liittohallituksen varapuheenjohtajana, Kunnallistieto oy:n hallintoneuvoston varapuheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä, sekä OTK:n hallintoneuvoston, Pohjois-Savon maakuntaliiton hallituksen ja Varkauden seudun aluesairaalan kuntainliiton liittovaltuuston sekä liittohallituksen jäsenenä. Halvauksensa jälkeen Vepsäläinen toimi myös Varkauden afasia- ja aivohalvauskerhon puheenjohtajana.
Bolšoje Ignatovon piiri

Bolšoje Ignatovon piiri (ven. Большеигна́товский райо́н, Bolšeignatovski raion) on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 834,2 neliökilometriä. Asukkaita on 7 500 henkeä (vuonna 2015).
Bolšoje Ignatovon piiri sijaitsee Mordvan tasavallan koillisosassa. Se rajoittuu kaakossa Ardatovin ja etelässä Itšalkin piireihin sekä muualla Nižni Novgorodin alueeseen.
Piiri sijaitsee metsäarovyöhykkeellä. Tärkeimmät joet ovat Pjana, Barahmanka, Menja ja Salja. Hyötykaivannaisiin kuuluu savi.
Hallinnollinen keskus on Bolšoje Ignatovon kylä. Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Andrejevka, Atjaševo, Bolšoje Ignatovo, Gorki, Kiržemany, Kutškajevo, Novoje Bajevo, Novoje Katšajevo, Protasovo, Spasskoje, Staroje Tšamzino, Tšukaly ja Varmazeika. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä ja ersäläisiä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, lihan ja maidon tuotantoon. Bolšoje Ignatovon kylässä on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Voshod.
Lasse Hintsala

Pelaajaura

Pääsarjauransa Hintsala aloitti käytännössä kaudella 2003–2004, kun hän pelasi BC Jyväskylän riveissä 33 ottelua 3,6 pisteen keskiarvolla. Ottelukohtaiseksi piste-ennätyksekseen pääsarjassa Hintsala teki kauden aikana 15 pistettä, joka syntyi tammikuussa Porvoon Tarmoa vastaan. BC Jyväskylä putosi kauden päätteeksi sarjaportaan alaspäin ja Hintsala jatkoi seurassa vielä seuraavan kauden pelaten I-divisioonaa. Hän kirjautti divarikautensa pistekeskiarvokseen 4,8 pistettä.
Kaudeksi 2005–2006 Hintsala siirtyi Lappeenrannan NMKY:n joukkueeseen. Hän teki keskimäärin 1,3 pistettä pelaamissaan 44 runkosarjan ottelussa. Ottelukohtaisen piste-ennätyksensä pääsarjassa Hintsala kasvatti 16 pisteeseen lokakuussa Namika Lahtea vastaan. Lappeenrannan NMKY:n kausi päättyi mestaruuteen, joka ratkesi tiukassa ottelusarjassa Joensuun Katajaa vastaan. Pudotuspeleissä Hintsala teki koreja 0,8 pisteen keskiarvolla pelaamassaan 13 ottelussa. LrNMKY voitti kauden aikana myös Suomen Cupin niin ikään Joensuun Katajaa vastaan.
Hintsala jatkoi uraansa Lappeenrannassa pelaamalla myös kauden 2006–2007 joukkueen riveissä. Hänen kauden pistekeskiarvonsa runkosarjassa oli 35 ottelussa 2,8. Lappeenranta ylsi kauden aikana toisen kerran peräkkäin Suomen Cupin voittoon, mutta pudotuspeleissä tie nousi pystyyn jo puolivälierissä. Hintsala teki pudotuspeleissä keskimäärin 2,5 pistettä pelaamassaan kahdessa ottelussa.
Kaudeksi 2007–2008 Hintsala siirtyi Joensuun Katajaan, jossa hän kirjautti pelaamissaan 36 ottelussa keskimäärin 2,2 pistettä. Kaudeksi 2008–2009 Hintsala siirtyi I-divisioonassa pelaavaan Kauhajoen Karhuun. Edelliskaudelta sarjaportaan alaspäin pudonnut Karhu voitti I-divisioonan runkosarjan ja Hintsala teki pelaamissaan 20 ottelussa keskimäärin 8,3 pistettä, 2,2 levypalloa, 0,9 koriinjohtanutta syöttöä ja 1,0 pallonriistoa. Hänen kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti 38,9 % oli runkosarjan kolmanneksitoista paras. I-divisioonan pudotuspelit päättyivät Karhun voittoon ja joukkueen suoraan nousuun Korisliigaan. Hintsala teki pudotuspeleissä koreja 2,1 pisteen keskiarvolla ja otti 1,3 levypalloa ottelua kohti. Toukokuussa 2009 Hintsala teki Karhun kanssa jatkosopimuksen kaudesta 2009–2010.
Kauden 2011–2012 Hintsala pelasi Joensuun Katajassa, josta hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Korikobriin.
Andersson (liikennöitsijä)

Oy Andersson Ab oli Turun seudulla toimiva liikennöitsijä, joka ajoi sekä seutuliikennettä että Turun kaupungin joukkoliikennetoimiston tilaamaa sopimusliikennettä.
Andersson ajoi Turun seudullisia linjoja TLO:n osakkaana.
Oy Andersson Ab oli Suomen Paikallisliikenneliitto ry:n jäsen.
Vuonna 2010 Andersson toi 10 kpl kiinalaisia Golden Dragon XML6155 kaupunkibusseja ensimmäisenä Suomeen.
Pääkaupunkiseudulla Andersson alkoi loppusyksystä 2012 liikennöidä HSL:n linjaa 109 Westendin Linjan jätettyä konkurssihakemuksensa.
Joulukuussa 2015 Turun kaupunki irtisanoi Anderssonin sopimuksen linjan 2 ajamisesta vedoten liikennöitsijän sopimusrikkeisiin kuten heikkoon luotettavuuteen, kaluston puutteellisuuteen ja puutteisiin työaikalainsäädännön noudattamisessa.
Huhtikuussa 2016 Oy Andersson Ab ajautui konkurssiin. Samana vuonna Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi yhtiön perustajan kymmenen kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeistä veropetoksista ja törkeästä kirjanpitorikoksesta.
Piikkihärkylä

Ulkonäkö ja koko

Piikkihärkylän maavarsi on lyhyt ja pystyhkö. Kimppuina kasvavat lehdet ovat 30–80 cm pitkät. Ne ovat lyhytruotisia, nahkeita ja talvehtivat vihreinä. Soikea lehtilapa on 10–20 cm leveä ja 2–3 kertaa parilehdykkäinen. Lehdyköiden hampaat ovat otakärkisiä. Lehtilavan alapinnassa olevien itiöpesäkkeiden katesuomut ovat kilpimäisiä. Piikkihärkylän itiöt kypsyvät heinä-elokuussa.
Piikkihärkylä saattaa risteytyä samoilla kasvupaikoilla suippohärkylän (P. lonchitis) kanssa.

Levinneisyys

Piikkihärkylä kasvaa Euroopassa Espanjasta Kreikkaan, Romaniaan ja Puolaan saakka. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan Britteinsaarilla, Tanskassa, Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Baltian maista. Piikkihärkylää tavataan myös Aasiassa Turkissa, Kaukasuksen alueella, sekä hyvin satunnaisena laajalla alueella Iranista Intiaan, Kiinaan ja Japaniin saakka. Lajia tavataan satunnaisesti myös Afrikasta, Pohjois-Amerikasta ja Etelä-Amerikasta. Suomesta piikkihärkylä on löydetty ainoastaan kerran, Pielaveden Taipaleenkylästä vuonna 1923. Esiintymä sijaitsi 600 kilometriä lähimmistä lajin muista esiintymistä. Mahdollisesti Pielaveden esiintymä oli tuulen mukana tulleiden itiöiden synnyttämä satunnaisesiintymä. Lajia ei ole löydetty muualta Suomesta ja se katosi ainoalta kasvupaikaltaan jo 1920-luvun aikana.

Elinympäristö

Päälevinneisyysalueellaan piikkihärkylä on varjoisten vuoristometsien kalkinsuosijakasvi. Laji ei kestä liiallista auringonvaloa ja kärsii suuresti metsien avohakkuista. Suomen ainoa piikkihärkylän esiintymä kasvoi lehtomaisen sekametsän etelärinteellä. Esiintymä hävisi muutamassa vuodessa keräilyn takia.
Heinz Weixelbraun

Heinz-Karl Weixelbraun (s. 19. toukokuuta 1963 Spittal an der Drau) on itävaltalainen näyttelijä, joka esiintyi Christian Böckin roolissa televisiosarjassa Poliisikoira Rex. Hän on luonut myös uran teatterissa ja esiintynyt useissa elokuvarooleissa. Hän sai näyttelijän koulutuksen ja suoritti Bühnenreifeprüfungin Wienin Volkstheaterissa vuonna 1984.
Budapestin veneonnettomuus

Budapestin veneonnettomuus sattui toukokuussa 2019, kun jokilaiva ja vene törmäsivät toisiinsa Tonavalla aivan Budapestin keskustassa Margitin sillan kohdalla. Onnettomuus tapahtui kello 21 jälkeen ja oli iltahämärä. Vähintään seitsemän menehtyi ja 21 oli kateissa. Jokilaiva oli nimeltään Viking Sigyn. Uponnut vene oli Hableány ja kooltaan pienempi.
Unkarin poliisi pidätti Viking Sigynin kapteenin.
Waray-waray

Waray-waray (winaray) on austronesialaisiin kieliin kuuluva noin 3,4 miljoonan puhujan kieli. Sitä puhutaan Samarin, Pohjois-Samarin, Itä-Samarin, Leyten (itä- ja pohjoisosissa) ja Biliranin provinsseissa Filippiineillä.
Brasilian lippu

Brasilian lippu (port. Bandeira do Brasil, tai Auriverde, eli kultainen ja vihreä) on Brasilian liittotasavallan tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Lippu on otettu käyttöön 19. marraskuuta 1889 ja sen nykyinen versio hyväksyttiin 11. toukokuuta 1992. Lipun suhteet ovat 7.10. Lipun vihreä taustaväri symboloi Amazonin ja rannikon metsiä, ja keskellä oleva keltainen neljäkäs maan alla olevia rikkauksia. Lipun keskellä on tähtitaivasta kuvaava sininen ympyrä, jonka halki kulkee Brasilian motto Ordem e Progresso (suom. "järjestys ja edistys").
Virgin Oil Co.

Virgin Oil Co. on S-ryhmään kuuluva ravintola, joka toimii Uudessa ylioppilastalossa Helsingin keskustassa. Ravintolan lisäksi siellä on olutbaari ja klubi, jossa järjestetään keikkoja. Ravintolassa on 190 asiakaspaikkaa ja klubille mahtuu 850 ihmistä. Virgin Oil Co. lopettaa klubin vuoden 2019 lopussa, kun sen vuokrasopimus päättyy.
Lamminjärvi (Ikaalinen)

Maantietoa

Järvi on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se sijaitsee metsässä entisten peltojen läheisyydessä. Siihen laskevat lähialueen metsäojat ja sen laskuoja lähtee itäänpäin ja yhtyy noin kilometrin jälkeen Kokemusjokeen. Järven rantaviiva on 600 metriä pitkä eikä rannoille ole rakennettu mitään. Lähin tie kulkee Lammintaustan maatilan kautta noin 150 metriä päästä ohi.

Historiaa

Vuonna 1797 ja 1812 piirretyissä isojaon kartoissa Lamminjärven nimi kirjoitettiin "Ala Rautalammi".
Vlado Janevski

Vladimir Vlado Janevski (makedoniaksi Владимир Владо Јаневски; s. 27. marraskuuta 1960 Skopje, Makedonian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen laulaja. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 1998 kappaleella ”Ne zori, zoro”, jolloin Pohjois-Makedonia (tai tuolloinen Makedonian tasavalta) osallistui euroviisuihin ensimmäistä kertaa. Kappale sijoittui 19. sijalle saaden yhteensä 16 pistettä.
Frances O’Connor (näyttelijä)

Frances O'Connor (s. 12. kesäkuuta 1967) on brittiläissyntyinen australialaisnäyttelijä.
O'Connor syntyi Wantagen kaupungissa Englannin Oxfordshiressä pianistiäidille ja ydinfyysikkoisälle. Hän oli kaksivuotias, kun perhe muutti Perthiin, Länsi-Australiaan. O'Connorin perhe oli roomalaiskatolinen, ja hän suoritti collegensa perthiläisessä tyttökoulussa Mercedesissä. Hän on käynyt The Western Australian Academy of Performing Arts -teatterikoulun ja suorittanut Curtin University of Technology -yliopistossa BA-tutkinnon kirjallisuudessa.
O'Connor ja hänen pitkäaikainen kumppaninsa Gerald Lepkowski saivat ensimmäisen lapsensa huhtikuussa 2005.
Reetta Meriläinen

Reetta Meriläinen (s. 24. huhtikuuta 1950 Polvijärvi) on suomalainen toimittaja. Hän oli Helsingin Sanomien päätoimittaja vuosina 1991–2011. Meriläinen jäi eläkkeelle keväällä 2011.
Vuonna 1971 Meriläinen hyväksyttiin Sanoman toimittajakouluun, josta hän valmistui seuraavana vuonna. Meriläinen työskenteli urallaan Helsingin Sanomien eri toimituksissa vuosina 1971–1988, ET-lehden toimitussihteerinä 1988–1989 ja Sanomien toimittajakoulun johtajana 1989–1990. Lehtiuransa alkuvuosina hänet tunnettiin urheilutoimittajana. Vuonna 1990 Meriläinen aloitti Helsingin Sanomien uutispäätoimittajana ja hänestä tuli lehden historian ensimmäinen naispäätoimittaja. Syksyllä 2015 Meriläiseltä ilmestyi omaelämäkerta Tytön tie.
Vuonna 2014 Meriläinen valittiin Naisten Pankki -hyväntekeväisyysjärjestön ohjausryhmän puheenjohtajaksi.
Meriläinen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1937

Vuoden 1937 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä. Kilpailut olivat 31. ammunnan maailmanmestaruuskisat kaikissa lajeissa. Vapaakiväärissä jaettiin poikkeuksellisesti mitalit myös eri asentojen joukkuekilpailussa, näin meneteltiin seuraavan kerran vasta vuonna 1970. Myös sotilaskiväärissä meneteltiin samoin. Sotilaskiväärin joukkuekilpailussa kokonaispisteissä ammuttiin ensimmäisen kerran sotamarsalkka Mannerheimin kultapokaalista. Pienoiskiväärissä puolestaan ammuttiin ensimmäisen kerran kolmen asennon henkilökohtainen kilpailu. Ensimmäinen nainen nähtiin mitalipallilla, kun Yhdysvaltain Catherine Woodring voitti joukkuekultaa pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli kuudes tuloksella 393.
Pistooliammunnassa lajeihin lisättiin 25 metrin kuvioammunnan joukkuekilpailu. Hirviammunta palasi ohjelmaan henkilökohtaisen kilpailun osalta. Joukkuekilpailutkin joidenkin lähteiden mukaan ammuttiin, mutta ISSF:n sivuilta ei mitalisteja näistä mainita.