Lingua franca

Lingua franca (suom. frankkien kieli) tarkoittaa yleiskieltä, jolla on äidinkielisiäkin puhujia, mutta jota myös muunkieliset yleisesti osaavat ja käyttävät keskinäiseen viestintäänsä. Sana on alkujaan tarkoittanut Välimeren itärannikolla keskiajalla puhuttua monimuotoista kieltä sabiria, joka perustui myöhäiseen latinaan ja arabiaan ja sai vaikutteita muista Välimeren rannikon kielistä. Nimi "lingua franca" tulee arabien tavasta kutsua kaikkia länsieurooppalaisia "frankeiksi". Nykyisin maailman tärkeimpänä lingua francana toimii englanti. Jos jollakin alueella muodostuu yhteiskieli, jossa on vaikutteita useista eri kielistä ja joita näiden puhujat käyttävät keskinäiseen kommunikointiin, mutta jota kukaan ei puhu äidinkielenään, on kyseessä pidgin-kieli. Jos tällainen kieli myöhempien sukupolvien aikana tulee joidenkuiden äidinkieleksikin, se muuttuu kreolikieleksi.

Englanti

Englanti on nykyisin yleisimmin käytetty kieli kansainvälisessä kaupassa, politiikassa, urheilussa ja diplomatiassa. Vuonna 1989 The Scientist -lehdessä todettiin englannin olevan kansainvälisen tieteen lingua franca. Nykyisin noin 80 % tieteellisistä artikkeleista julkaistaan englanniksi. Englannin asemaan on vaikuttanut Brittiläisen imperiumin ja myöhemmin Yhdysvaltojen vaikutusvalta maailmassa. Erityisesti liittoutuneiden voitto toisessa maailmansodassa oli merkittävä askel englannin aseman vakiintumisessa. Monet kansainväliset yritykset käyttävät englantia yhtiön sisäiseen viestintään. Eräiden näkemysten mukaan englannista on kehittymässä uusi kansainvälisen viestinnän kielimuoto globish.

Latina

Latinan kieli oli Rooman valtakunnan lingua franca antiikin aikana, ja uuden ajan alkuun saakka se oli tieteen sekä katolisen kirkon läntistä perinnettä noudattavan jumalanpalveluksen lingua franca.

Ranska

Ranska toimi Euroopassa diplomatian lingua francana 1600-luvulta alkaen aina toisen maailmansodan loppuun saakka, jolloin englanti otti sen paikan. Ranska on nykyäänkin monen kansainvälisen järjestön käyttämä kieli.

Saksa

Saksa toimi lingua francana osissa Keski- ja Itä-Eurooppaa vuosisatojen ajan erityisesti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan, Itävalta-Unkarin ja Hansaliiton vaikutuspiirissä. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa saksa oli merkittävä kieli tiedemaailmassa. Nykyään saksa on pääkieli Saksassa, Itävallassa ja Liechtensteinissa sekä virallinen kieli Belgiassa, Luxemburgissa, Sveitsissä, Italian Etelä-Tirolissa ja Euroopan unionissa. Saksa on Euroopan unionin yleisin äidinkieli ja toiseksi yleisin vieras kieli.

Hindustani

Hindustani eli hindi-urdu on lingua franca Intiassa ja Pakistanissa, jotka kumpikin ovat monikansallisia valtiota.

Kiina

Kiinan kieli on erityisesti kirjoitetussa muodossaan toiminut monikansallisen Kiinan valtakunnan lingua francana vuosisatojen ajan. Se oli pitkään myös Itä-Aasian valtioiden, Japanin, Korean ja Vietnamin, välisen diplomatian kieli. Kiinan puhutuista murteista lingua francan rooli on nykyään mandariinikiinalla.

Kreikka

Kreikan kieli oli lingua franca Rooman valtakunnan itäosissa ja sen jälkeen aina islamin ja arabian tuloon asti. Esimerkiksi Uusi testamentti on kirjoitettu koinee-kreikaksi.

Malaiji

Malaijin kieli on Malesian ja Indonesian lingua franca. Indonesiassa puhuttua jokseenkin erilaista versiota kutsutaan indonesian kieleksi.

Thai

Thain kieltä käytetään lingua francana Thaimaassa ja Laosissa, jossa se tunnetaan laon kielenä.

Arabia

Arabiaa käytetään laajasti sekä Aasiassa että Afrikassa. Aasiassa sen käyttäjät ovat kuitenkin nykyään enimmäkseen arabeja, kun taas Afrikassa monet muut kansat käyttävät sitä keskinäiseen viestintäänsä. Arabia on erityisesti islaminuskoisten lingua franca.

Kituba

Kituba on läntisen Keski-Afrikan lingua franca, jota puhutaan Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja vähemmässä määrin Angolassa ja Gabonissa. Suurin osa sen käyttäjistä ovat bantuja, muun muassa kongoja, tekejä ja sukuja.

Lingala

Lingala on Keski-Afrikan lingua franca, jota puhutaan Kongojoen varrella Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Keski-Afrikan tasavallassa.

Sango

Sango on Keski-Afrikan tasavallassa ja Kongon pohjoisosissa käytetty lingua franca, jonka käyttäjät eivät kuulu bantuihin vaan ubangilaisiin kansoihin.

Swahili

Swahili on Itä-Afrikan lingua franca, jota puhuttiin alun perin Sansibarin saarella. Nykyään se on levinnyt laajalle Itä- ja Keski-Afrikkaan. Se on Afrikan toiseksi laajimmalle levinnyt kieli arabian jälkeen.

Zulu

Etelä-Afrikassa on 11 virallista kieltä, mutta zulun kieli on noussut maan itäosan lingua francaksi eritoten, koska muiden ngunikielten puhujat ymmärtävät sitä varsin vaivattomasti.

Tupi

Tupin kieli oli Brasilian lingua franca ennen siirtomaa-aikaa. Myös suurin osa eurooppalaisista uudisasukkaista puhui sitä ennen kuin kieli tukahdutettiin 1700-luvun puolivälissä.