Aeroflotin lento 4

Lentokone ja miehistö

Onnettomuuskone oli Tupolevin valmistama Tu-104A (rekisteritunnus СССР-Л5442, valmistenumero 7350303), joka oli lentänyt ensilentonsa vuonna 1957. Sen voimalaitteina oli kaksi Mikulin AM-3M -suihkuturbiinia. Koneella oli ennen onnettomuutta lennetty vasta 401 lentoa, joilla sille oli kertynyt 1 041 lentotuntia.
Lennolla 4 oli kymmenhenkinen miehistö. Ohjaamossa olivat kapteeni Pavel Barabanov, perämies Aleksandr Bdojan, lentoinsinööri Gleb Maslennikov, lentoinsinööriharjoittelija Vasili Martynov, suunnistaja Makar Lazorko, suunnistajaharjoittelija Viktor Drigo ja radisti Aleksandr Anikin. Matkustamohenkilökunnan muodostivat Vladimir Jefimov, Jevgenia Karnatševa ja Tamara Štšepinova.

Tapahtumat

Lento 4 lähti Habarovskista kohti Irkutskia kello 21.45 paikallista aikaa. Sääennuste lupasi alueelle ukkosta, pilviä ja sadetta. Viisi minuuttia lentoonlähdön jälkeen miehistö sai luvan nousta 9 000 metriin. Miehistö oli menomatkalla kohdannut ukkospilviä 150 kilometrin päässä Habarovskista, ja koska he eivät vielä olleet tarpeeksi korkealla lentääkseen niiden yli, he tekivät ensin pienen kaarroksen ja nostivat korkeutta ennen kuin kääntyivät ukkosrintamaa kohti.
Lennonjohdossa vaihtui vuoro kello 22. Koska 8 600 metriin noussut kone lensi yhä pilvessä, uusi vuoro antoi miehistölle luvan nousta 11 000 metriin ja palata 9 000 metriin pilvien jälkeen. Kone ei kuitenkaan päässyt ulos pilvestä edes 11 000 metrissä, ja miehistö pyysi lisäohjeita. Lennonjohto antoi heille luvan nousta 12 000 metriin.
Miehistö saavutti annetun korkeuden kello 22.14 ja ilmoitti olevansa pilvien yläpuolella, mutta näkevänsä lisää pilviä edessäpäin. Kapteeni ilmoitti, että he yrittävät kiertää pilvet, ja mikäli se ei onnistu, lento palaisi Habarovskiin. Lennonjohtaja otti miehistöön uudelleen yhteyttä kello 22.18, jolloin miehistö pyysi häntä odottamaan hetken. Minuuttia myöhemmin miehistö vastasi jälleen yhteydenottoon, mutta vastaus katkesi kesken, eikä koneesta enää kuultu. Molemmissa viesteissä puhuja kuulosti jännittyneeltä ja rasittuneelta.
Miehistö menetti koneen hallinnan kello 22.20. Koneen 66 tonnin painon huomioiden sen maksimilentokorkeus oli 11 700 metriä, joten 12 000 metriin noustuaan koneen siivet eivät tuottaneet tarpeeksi nostetta sen pitämiseksi ilmassa. Lisäksi kone joutui nousuvirtaukseen, joka nosti äkkiä nokkaa, jolloin koneen vauhti putosi ja se sakkasi. Myös koneen moottorit sammuivat. Sakkauksen jälkeen miehistö menetti asentotajunsa eikä saanut oikaistua konetta. Se syöksyi metsään 215 kilometriä Habarovskista koilliseen. Koneen hylyn kappaleita levisi 450 metrin matkalle. Kaikki 54 matkustajaa ja kymmenen matkustajaa saivat surmansa.

Syyt

Onnettomuuden välitön syy oli äkillinen nousuvirtaus, joka sai liian korkealle nousseen koneen hidastumaan ja sakkaamaan. Sakkauksen jälkeen koneen oikaisemista vaikeutti moottorien sammuminen sekä se, ettei miehistö pystynyt hahmottamaan asentoaan näkemänsä perusteella, koska kone lensi pimeällä ja pilvessä. Lisäksi jo aiemmin oli sattunut onnettomuuksia, joissa Tu-104-koneen hallittavuus oli menetetty koneen jouduttua ilmavirtauksiin joko ukkospilvien lähellä tai kirkkaalla taivaalla.
Onnettomuuden syntyyn vaikutti myös se, että molemmat lennonjohtajat aliarvioivat tilanteen vakavuuden eivätkä estäneet konetta nousemasta liian korkealle. Lisäksi kapteeni yritti vaarallisen huonoissa ja monimutkaisissa sääolosuhteissa jatkaa eteenpäin. Sääennusteessa oli myös vikaa, sillä siinä ei kerrottu pilvien yläkorkeutta, eikä siinä ollut tietoa nousuvirtauksista. Koneen ei muutenkaan olisi pitänyt joutua huonoon säähän, sillä lähtö oli viivästynyt yli 3,5 tuntia. Lisäksi koneen ohjekirjassa ei ollut tarkkoja ohjeita maksimikorkeuden laskemiseen.