google/wiki40b huggingface dataset:
Kinneri

Kinneri (sanasta kinnerjänne eli akillesjänne) on jaloilla poljettava ihmiskäyttöinen tai moottorikäyttöinen  ajoneuvo, nykyisin usein korilla varustettu kolmipyöräinen nojapyörä. Ulkomailla kinnerin yleinen nimitys on velomobile. Kinnerissä on polkupyöristä pienin ilmanvastus, ja siten suurin huippunopeus.
Valmistajia on maailmalla muutamia. Kaupalliset mallit ovat lähes pelkästään yksipaikkaisia, joko päältä avoimia tai umpikorisia. Kinnerit ovat vanhaa suomalaista perinnettä, joiden ensimmäinen varsinainen kukoistuskausi koitti heti toisen maailmansodan jälkeen jolloin maassa oli pula autoista, bensiinistä sekä renkaista. 1940-luvun lopulla Helsingin Eläintarhassa järjestettiin kinnereille Pohjoismaiden mestaruuskilpailut. Polkuautosta kinneri eroaa muun muassa siten, että lain mukaan polkuautolla saa ajaa jalkakäytävällä, polkupyöräksi määritellyllä kinnerillä ei yli 12-vuotias henkilö saa näin tehdä.
Nykyään kinneri voidaan varustaa esimerkiksi 250 watin moottorilla, jolloin siitä tulee lain mukaan sähköavusteinen polkupyörä. Uuden vuonna 2016 voimaan tulleen lain mukaan kinneri voidaan myös varustaa yli 250 W:n moottorilla, jolloin siitä tulee moottoroitu polkupyörä, joka on vakuutettava mutta jota ei tarvitse rekisteröidä tai katsastaa eikä sitä varusteta vakuutettuna vakuutus- tahi rekisterikilvellä. Myöskään tyyppihyväksyntää ei kinnereiltä Suomessa edellytetä lain mukaan. Koko määritelmä tällaiselle ajoneuvolle koko pituudessaan on korilla varustettu kolmipyöräinen moottoroitu nojapolkupyörä. Erään epävirallisen rekisterin mukaan Suomessa on tällä hetkellä noin 60 ajokuntoista kinneriä. 2010-luvulla vauhtiin päässeen tehdasvalmistuksen myötä kinnerien voidaan sanoa aloittaneen nykyään toisen kukoistuskautensa sitten 1940-luvun. 
Amfibiokinneri on kinneri, jolla voi kulkea maalla ja ylittää vesistöjä. 
Kinnerin maksimileveys lain mukaan on 125cm, mikä on sama kuin polkupyörillä. Ajettavuudeltaan kolmipyörinen kinneri asettuu kaksipyöräisen ja nelipyöräisen välimaastoon. Se pysyy pystyssä itsestään, mutta vaatii mutkissa suurempaa tarkkuutta kuin nelipyöräinen ajoneuvo. Talviajossa kinnerin kori tarjoaa hyvän suojan, mutta ajaminen on muutoin raskasta jokaisen pyörän avatessa omaa uraansa.
Täpläpussimäyrä

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen yksilö on noin 40 senttimetrin pituinen, jonka lisäksi hännän pituus on noin 15 senttimetriä. Keskimääräinen paino on 1 200 grammaa, mutta paino voi vaihdella 260 - 1 500 gramman välillä.
Ristiina

Pellos

Ristiinan Pellosniemessä sijaitsevat UPM:n Pelloksen vaneritehtaat. Tehtaat perusti 1960-luvun alussa Aarne J. Aarnio omistamansa Pellos Oy:n nimiin. Ensimmäisenä alueella otettiin käyttöön lastulevytehdas vuonna 1964. Muutaman vuoden päästä käyttöön otettiin myös vaneritehdas. Tehdasalueen läheisyyteen alettiin 1960-luvun alussa rakentaa myös asuinaluetta tehtaan työläisille.
Vuonna 1983 Pellos Oy myytiin Oy Wilh. Schauman Ab:lle, joka myöhemmin fuusioitui osaksi UPM-Kymmeneä. Tällä hetkellä Pelloksella toimii kolme tehdasyksikköä, joissa kaikissa tehdään havuvaneria raaka-aineena kuusi.
Pellosniemessä toimi aikaisemmin Koskenahon höyrysaha. Saha lopetti toimintansa vuonna 1939.

Kylät

Alasjärvi, Haikola, Hangastenmaa, Hanhijärvi, Hartikkala, Hauska, Heikkilä, Heinniemi, Heramäki, Hiirimäki, Himalanpohja, Himalansaari, Huttula, Hytölä, Inkarila, Innala, Jukarila, Juottila, Juvela, Järvenpää, Kaipiala, Kapala, Karhila, Keriniemi, Koivakkala, Koljola, Korhola, Korpela, Kosola, Kuomio, Kuomiolahti, Kurvila, Kylänlahti, Käenniemi, Laasola, Laitiala, Lappilanmäki, Laurikkala, Liiansaari, Liikala, Lintuniemi, Lyytikkälä, Mahkola, Marjoniemi, Mielua, Minkkilä, Mäkelä, Närhilä, Outila, Pakinniemi, Parkatniemi, Pettilä, Puntala, Pylkkälä, Pyrhölä, Pöntilä, Rahikkala, Rikantila, Roinila, Sattila, Savela, Simola, Sokkala, Surno, Syrjälä, Sydänmaa, Taipale, Tarhola, Tiirola, Tiusala, Toijola (Toijala, Kyyrö), Tukiala (Tukialanlahti) (-1845), Tuukkala, Valkola, Vitsiälä, Ylölä, Yövesi

Populaarikulttuurissa

Laulaja Frederik levytti vuonna 1981 kappaleen Ristiinaan.
HSverkko

HSverkko on Helsingin Sanomien yhdessä Fujitsu Servicesin kanssa toteuttama avoin langaton verkko, jolla on kahdeksan tukiasemaa Helsingissä Sanomatalon lähellä. Verkon verkkotunnus, SSID, on "HSverkko".
Verkon kautta kokeillaan myös uusia palveluita, kuten mobiilia Musiikkilataamoa 3G- ja GPRS Edge-matkapuhelimille.
Savion koulu

Savion koulu on Keravan Saviolla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta esiasteelta 9. luokalle saakka. Koulun osoite on Juurakkokatu 33. Koulun vanhin osa valmistui vuonna 1930. Sittemmin koulua on laajennettu ja uusittu. Koulun rehtorina toimii Mari Korhonen.  Koulua käy noin 390 oppilasta.

Koulu äänestyspaikkana

Savion koulu toimii varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Savion ja Koivikon äänestysalueiden (alueet 7 ja 8) äänestyspaikkana.
Arabian niemimaan aavikot

Arabian niemimaan aavikot on 2 330 000 neliökilometrin kokoinen valtava aavikkoalue Arabian niemimaalla, muun muassa Saudi-Arabian alueella. Ne käsittävät Arabian niemimaan sisäosissa olevia suuria hiekka-aavikoita. Niistä laajimman eli Rub’ al-Khalin pinta-ala on 647 000 neliökilometriä.
Arabian niemimaan pohjoisosissa on suuri Nafudin (Nefudin) autiomaa. Rub’ al Khalia ja Nafudia yhdistää pitkä ja kapeahko ad-Dahnan autiomaa (Dahnan käytävä). Arabian niemimaan aavikkoalue ulottuu Siinain niemimaalla Egyptin, Irakin, Jordanian, Syyrian, Omanin, Jemenin, Abu Dhabin, Qatarin, Yhdistyneiden arabiemiirikuntien ja Saudi-Arabian alueelle. Arabian aavikoilla asuu nykyään arabeja, kurdeja, turkmeeneja ja assyrialaisia. Pääkielet alueella ovat arabia, kurdi, aramea ja armenia. Aavikolla asuu muun muassa hiekka-antilooppeja, hiekkakissoja, gaselleja ja sisiliskoja sekä lukuisia hyönteislajeja.
Arabian aavikkoalueen ilmasto on suurimmalta osaltaan hyvin mantereinen. Lämpötilat varsinkin päivällä ja kesällä ovat hyvin korkeita. Yöllä lämpötila laskee hyvin nopeasti, talvella nollan tuntumaan tai sen alle. Näin lämpötilan vaihtelut ovat vuodenaikojen ja vuorokauden kuluessa hyvin suuria. Rub’ al-Khalin sademäärä on noin 35 millimetriä vuodessa, ja ilman lämpötila saattaa kesällä kohota jopa 40–50 asteeseen. Arabian aavikot ovat erittäin kuivia, koska ne sijaitsevat hepoasteilla.
Curtiss P-1 Hawk

Curtiss P-1 Hawk oli ensimmäinen P (Pursuit, "takaa-ajaja" tai "ahdistaja") -tunnuksella merkitty Yhdysvaltain armeijan kaksitasoinen hävittäjälentokone; aiemmin käytettiin PW (Pursuit, single seat, Water-cooled engine, "takaa-ajaja" tai "ahdistaja", yksipaikkainen, vesijäähdytetty) tunnusta. P-1 oli Curtiss XPW-8B:n tuotantoversio; kone voitti lentokilpailun Boeing XPW-9:ää vastaan heinäkuussa 1924. Ensimmäinen P-1, sarjanumero 25-410, toimitettiin 17. elokuuta 1925. Koneita valmistettiin kaikkiaan noin 115 kappaletta ja ne olivat palveluskäytössä vuoteen 1930.
Kauko Pirinen

Kauko Antero Pirinen (10. tammikuuta 1915 Eno – 31. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori vuodesta 1961 ja yleisen kirkkohistorian professori vuosina 1963–1980. Ennen yliopistouraa Pirinen oli Valtionarkistossa arkistonhoitajana 1957–1961 ja arkistoneuvos 1961–1962.
Pirinen oli Suomessa 1900-luvun johtavia historiantutkijoita. Hänen erikoisalojaan olivat Suomen keskiajan historia, Savon ja Karjalan historia ja kirkollinen lainsäädäntö. Pirinen oli myös heraldiikan asiantuntija ja hän osallistui 1950- ja 1960-luvuilla Suomen maalaiskuntien vaakunoiden suunnitteluun.
Hän sai teologian kunniatohtorin arvonimen vuonna 1963.
Kauko Pirisen ensimmäinen puoliso oli kirjailija Aale Tynni (1913–1997). Heidän poikansa oli runoilija Matti Pirinen (1942–1971).
Gävlen kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistus ei muuttanut kuntajakoa alueella. Vuonna 1969 Hamrången, Hedesundan ja Hillen maalaiskunnat yhdistettiin Gävlen kaupunkiin. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa kaupunkiin liitettiin vielä Valbon maalaiskunta. Samalla kaupunki muuttui Gävlen kunnaksi, sillä Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon.

Vaakuna

Nykyinen kuntavaakuna on Gävlen kaupungin vanha vaakuna. Myös Hamrången, Hedesundan, Hillen ja Valbon kunnilla oli omat vaakunat.
Nikinlampi (Luumäki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 77,8 metriä mpy.
Richard Avedon

Richard Avedon (15. toukokuuta 1923 New York Yhdysvallat – 1. lokakuuta 2004 San Antonio, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti muoti- ja henkilökuvistaan. 
Avedon opiskeli lyhyen aikaa Columbian yliopistossa, minkä jälkeen aloitti valokuvaajan työt Yhdysvaltain Kauppalaivastolle vuonna 1942 kuvaamalla miehistön tunniste-/ID-kuvia. Vuonna 1944 Avedon ryhtyi työskentelemän tavaratalon mainoskuvaajana, kunnes Harper's Bazaar -lehden AD Alexey Brodovich löysi hänet. Avedon avasi oman studion 1946 ja kuvasi lehtiin, esimerkiksi   Lifeen ja Vogueen. Pian hänestä tuli Harper's Bazaarin johtava valokuvaaja. Avedon ei pitäytynyt vanhassa tavassa kuvata malleja ilmeettömin kasvoin vaan toi kuviinsa tunnetta, hymyilyä, naurua ja usein liikettä.
Avedon jätti Harper's Bazaarin vuonna 1966 ja aloitti työskentelyn Vogue-lehdelle. Muotikuvien lisäksi hän alkoi kuvata muita kohteita, kuten vuoden 1963 kansalaisoikeusliikkettä, Vietnamin sotaa vastustavia ja Berliinin muurin murtumisen.
Avedon oli viisi vuotta naimisissa Dorcar Nowellin kanssa. Nowell oli malli ja käytti työssä nimeä Doe Avedon. Vuonna 1951 Avedon nai Evelyn Franklinin, mutta hekin erosivat myöhemmin. 
Näyttelijä Fred Astaire esitti Avedonia kuvitteellisessa musikaalissa Funny Face, jossa hänen roolihahmonaan oli muotivalokuvaaja Dick Avery.
Avedonista tuli ensimmäinen The New Yorker -lehden vakiohenkilökuntaan kuulunut valokuvaaja vuonna 1992. Hän on saanut useita palkintoja, muun muassa Hasselblad-palkinnon 1991, International Center of Photography Master of Photography -palkinnon 1992, Prix Nadarin 1994 valokuvakirjasta Evidence ja Royal Photographic Societyn 150-juhlavuoden mitalin vuonna 2003.
Avedon sairastui aivoverenvuotoon 25. syyskuuta 2004 San Antoniossa Teksasissa ja kuoli siellä 1. lokakuuta.
Avedonin teoksia huutokaupataan marraskuussa 2010 Pariisissa Christie'sin huutokaupassa. Myyntiin tulee 60 kuvaa, joiden tuotto menee Avedonin nimeä kantavaan lahjarahastoon. Kaupattaviin kuviin kuuluu muun muassa Dovima and the Elephants -niminen muotikuva 1950-luvulta. Avedonin kuvia on huutokaupattu aiemminkin.
Suippopyrstöpeippo

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan suippopyrstöpeippo on noin 17 cm. Suippopyrstöpeipon pää on väriltään sinertävän harmaa. Päässä on nokasta silmiin ulottuva musta juova. Nokka on keltainen tai punainen. Selkä ja vatsa ovat vaaleanpunertavan ruskeat. Kurkussa on musta alue. Ylä- ja alaperät ovat valkoiset ja alaperässä kulkee alaspäin suippeneva leveä musta pystyraita. Pyrstö on musta ja kaksi keskimmäistä höyhentä ovat pidentyneet.  Koirassuippupyrstöpeipon kurkun musta alue on hieman suurempi kuin naaraalla, mutta sukupuolet muistuttavat niin paljon toisiaan,, että tämäkään ei aina riitä määrittämään linnun sukupuolta.

Elinympäristö

Suippopyrstöpeippoa tavataan alueelta, joka ulottuu Länsi-Australian osavaltiosta Fitzroy River-joelta Carpentarianlahdelle Queenslandin osavaltioon. Lajin luontaiset elinympäristöt ovat kuivat savannit, joilla voi kasvaa myös eukalyptuspuita.

Elintavat ja lisääntyminen

Suippopyrstöpeipot elävät pieninä ryhminä, joissa yksittäiset parit pysyvät lähellä toisiaan. Pesimäaika on sadekaudella. Pesän laji rakentaa puuhun ruohoista, kasvien kuiduista ja höyhenistä. Naaras munii pesään viidestä kuuteen munaa. Hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja poikaset poistuvat pesästään noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan Vanhemmat ruokkivat poikasiaan hyönteisravinnolla.

Ravinto

Suippopyrstöpeippojen ravinto koostuu pääasiassa heinien, kuten Eragrostis-suvun lajien, siemenistä. Ruokansa lintu etsii maasta. pesimäkaudella suippopyrstöpeipot kuitenkin vaihtavat ravinnokseen lähes pelkästään muurahaiset ja termiitit.

Lemmikkinä

Suippupyrstöpeipot vaativat suurikokoisen häkin. Yhdessä häkissä ei kannata pitää useampaa kuin yhtä suippopyrstöpeippoparia, koska parien välille voi tulla kiivaita taisteluita. Muiden peippolajien kanssa linu kuitenkin tulee hyvin toimeen lukuun ottamatta sen lähisukulaisia naamioseeprapeippoa (Poephila personata) ja nyökyttäjäpeippoa (Poephila cincta). 
Suippopyrstöpeipot voivat pesiä, joko itse rakentamaansa ruohopesään tai käyttää hyödykseen pesintälaatikkoa.  Lajia ruokitaan esimerkiksi hirssin siemenillä. Poikasille on tarjolla oltava esimerkiksi hyönteisten toukkia tai matoja.
Universidad de Las Palmas CF

Historia

Universidad de Las Palmas de Gran Canaria Club de Fútbol on perustettu vuonna 1994. Tercera Divisióniin joukkue nousi ensimmäistä kertaa kaudeksi 1997–1998, josta joukkue nousi Segunda B:hen heti seuraavaksi kaudeksi. Kauden 1999–2000 joukkue nousi Segunda Divisióniin, mutta visiitti jäi vain kauden mittaiseksi.
Historiansa aikana Universidad de Las Palmas CF on pelannut kaikkiaan yhden kauden Segunda Divisiónissa, 9 kautta Segunda División B:ssä ja yhden kauden Tercera Divisiónissa.
Manuel Serifo Nhamadjo

Manuel Serifo Nhamadjo on  guineabissaulainen poliitikko. Hän toimi maansa väliaikaisena presidenttinä vuodesta 2012 vuoteen 2014. Nhamadjo tuli kolmanneksi vuoden 2012 vaaleissa, mutta niiden toista kierrosta ei järjestetty vaan juntta otti vallan sotilasvallankaappauksella. Huhtikuussa juntta ja 12 puolueen edustajat valitsivat  Nhamadjon väliaikaiseksi presidentiksi.
Nhamadjon seuraaja José Mário Vaz valittiin vaalien toisella kierroksella vuonna 2014.
Karl Backman (pormestari)

Karl Backman (k. 5. maaliskuuta 1717 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen Oulun kaupunginkirjuri, raatimies ja pormestari. 
Backmanin vanhemmat olivat Vaasan pormestari Kristian Backman (k. 1691) ja Ingrid Mattsdotter Rothovius. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa ja Turussa 1694. 
Backman toimi Oulun kaupunginkirjurina vuodesta 1698 ja kaupungin raatimiehenä vuodesta 1701. Hän oli samalla kaupungin kassanhoitajana vuodesta 1712 alkaen. Isonvihan aikana Backman pakeni 1715 Ruotsiin. Oulun pormestarin Gabriel Gråån kuoltua Ruotsissa toukokuussa 1715 Backmania ehdotettiin Oulun seuraavaksi pormestariksi mutta hän kuoli maaliskuussa 1717 Tukholmassa ennen varsinaista virkanimitystä. 
Karl Backman oli naimisissa Margareta Henriksdotter Forbuksen kanssa. Heidän poikansa oli Kajaanin ja Sotkamon kirkkoherra Lars Henrik Backman (1707–1755).
Eggenbergin linna

Eggenbergin linna (saks. Schloss Eggenberg) on linna Grazissa, Itävallassa. Se edustaa barokin tyylisuuntaa, ja rakennettiin vuosina 1625-1656. Sen rakennutti keisari Ferdinand II:n poliittinen neuvonantaja Hans Ulrich von Eggenberg. Linnan suunnittelusta vastasi arkkitehti Giovanni Pietro de Pomis. Sen arkkitehtonisia esikuvia olivat Madridin El Escorial ja Toledon Alcázarin linnoitus. Nykyisin linnaa käytetään kulttuurisissa tarkoituksissa, ja siellä sijaitsee muun muassa Joanneumin museon kokoelmia.
Eggenbergin linna valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2010. Se hyväksyttiin Grazin historiallisen keskustan laajennukseksi.
Nanchang Q-5

Nanchang Q-5 (NATO-koodinimi Fantan) on Kiinassa modifioitu rynnäkkökone, jolla toissijainen ominaisuus toimia ilmataistelutoiminnassa torjuntahävittäjänä. Koneessa on kaksi suihkumoottoria. Q-5 on jatkokehittelyn tulos. Tässä vuonna 1958 aloitetussa työssä pyrittiin kasvattamaan koneen kykyä kuljettaa asekuormaa, ja siinä onnistuttiinkin. Ensilento tapahtui kesällä 1965. Edeltäjäänsä MiG-19:aan nähden, konetyypin kantavuus kohosi +50%. Aerodynaamisesti nuolisiipinen kone muistuttaa joitain Balkanin alueella kehiteltyjä koneita, kuten IAR-93. Q-5 Fantanissa on 2x Shenyang WP-6 -tyyppistä suihkuturbiinia. Niiden turvin kone kykenee 1 190 km/h enimmäisnopeuteen sekä 16 000 metrin lakikorkeuteen. Kone on varustettu tutkalla. Tuotantoyksilöiden toimitukset alkoivat 1970.

Norincon valmistamat 2x 23 mm konetykit ovat koneen perusaseistusta. Kuljetuskyvyn kapasiteettiin (max. 2 000 kg) kuuluvat pommit, raketit, ilmataisteluohjukset, napalm-kanisterit sekä ECM-podit tiedustelutehtäviä varten. Koneen ulkopuolisia kiinnityspisteitä eli pyloneja on 10 kappaletta. Koneen taistelusädettä (enimmäiskuormalla, matalalla lentäen: 400 km) kasvattamaan voidaan lisätä lisäpolttoainesäilöitä. Enemmän kuin 900 tuotantoyksilöä on valmistettu tästä konetyypistä, ja se on kokenut päivityksiä.
 Konetyypillä on rajoitettu mahdollisuus käyttää ydinaseistusta.
Nanchang Q-5 lienee edelleen (2010-luvun päättyessä) käytössä Pohjois-Korean ilmavoimissa. Tätä konetyyppiä on toimitettu sekä Pakistaniin että Bangladeshiin. 
 Muina käyttäjämaina ovat olleet Sudan ja Myanmar.
Litiumtetrametyylipiperididi

Ominaisuudet

Litiumtetrametyylipiperididi on erittäin vahva emäs ja sen pKₐ-arvo tetrahydrofuraaniliuoksessa on 37,3. Se on hyvin reaktiivinen ja jopa sen liuokset voivat syttyä ilman vaikutuksesta palamaan. Yhdiste liukenee hiilivetyihin, kuten heksaaniin, ja eettereihin kuten dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraaniin. 
Monien muiden orgaanisten litiumyhdisteiden tavoin litiumtetrametyylipiperidi muodostaa liuoksissa aggregaatteja. Hiilivedyissä yhdiste esiintyy joko syklisena trimeerinä tai tetrameerina, joista tetrameerinen muoto on yleensä vallitseva. Eetteriliuoksissa se esiintyy dimeerinä tai monomeerina.

Valmistus ja käyttö

Litiumtetrametyylipiperididiä valmistetaan n-butyylilitiumin ja 2,2,6,6-tetrametyylipiperidiinin välisellä reaktiolla.
Litiumtetrametyylipiperididi on hyvin vahvasti emäksinen, mutta monista muista emäksistä poiketen se ei ole steerisestä esteestä johtuen nukleofiilinen ja tämän vuoksi sillä on käyttöä orgaanisessa synteesissä. Yhdiste kykenee poistamaan protonin jopa hiileltä ja muodostaa aromaattisia, heteroaromaattisia tai alifaattisia karbanioneja. Erityisen käytetty litiumtetrametyylipiperididi on enolaattien valmistuksessa ja sitä käytettäessä muodostuu pääasiassa E-stereokemian omaavia enolaatteja.
Battalion Wars

Pelaaminen

Battalion Wars on sekoitus reaaliaikaista strategiapeliä, sekä kolmannen persoonan räiskintäpeliä. Taistelun keskellä pelaaja voi ohjata monia erilaisia yksiköitä ja lähettää niitä paikasta toiseen. Pelaajan täytyy myös liikuttaa "itseään", eli itse valitsemaansa sotilasta tai kulkuneuvoa, joiden välillä voi vaihtaa lennosta Pelaaja voi käskyttää joko kaikkia yksiköitä, paria yksikköä kerrallaan tai vain yksiköiden jäseniä erikseen. 
Jalkaväkiyksiköt: Rifle Grunt: Perusyksikkö jolla aseena konekivääri. Ei erityisiä vahvuuksia. Assault Veteran: Tämä yksikkö pärjää hyvin muita jalkaväkiyksiköitä vastaan ja voi tuhota muutamia maa-ajoneuvojakin. Assault Veteranin aseena oleva konekivääri on tehokkaampi kuin Rifle Gruntin, mutta se voi ylikuumentua, jolloin yksikkö on hetken aikaa erittäin haavoittuvainen. Flame Veteran: Tämä yksikkö kärventää liekinheittimellään jalkaväen ja avonaiset ajoneuvot helposti. Bazooka Veteran: Tällä yksiköllä on aseena sinko. Bazooka Veteranit ovat vahvoilla kun vastassa on tankkeja ja muita maa-ajoneuvoja, mutta useimmat muut jalkaväkiyksiköt saavat Bazooka Veteranin helposti hengiltä. Anti-air Veteran: Tämä yksikkö ampuu hakeutuvia ohjuksia, joilla saa kaikki ilma-yksiköt tuhottua, mutta Anti-airit eivät pärjää muulle jalkaväelle tai maa-ajoneuvoille ensinkään. Mortar Veteran: Näiden yksiköiden kranaatinheittimeltä ainoastaan lentävät yksiköt ovat turvassa.
Kaikkien jalkaväkiyksiköiden (paitsi Anti-air veteranien) yhteiseksi uhaksi voidaan laskea Gunshipit ja Bomberit.

Vastaanotto

Battalion Wars sai kriitikoilta pääosin hyviä vastaanottoja. Valituksen aihetta peli sai lähinnä sen lyhyydestä.

Advance Wars -sarja

Battalion Wars tunnettiin kehityksensä aikana nimellä Advance Wars: Under Fire, mutta nimi vaihdettiin E3 2004-messujen jälkeen. Alkuperäinen nimi olisi taannut sen, että peli olisi kuulunut sekä Advance Wars, että Nintendo Wars-pelisarjaan.
Hieronymus Froben

Hieronymus Froben (1501-1563) oli Baselissa toiminut kirjanpainaja ja samalla alalla toimineen Johann Frobenin vanhin poika. Hän opiskeli Baselin yliopistossa ja matkusteli laajasti ympäri Eurooppaa.
Froben, hänen isänsä sekä velipuolensa Nicolaus Episcopius työskentelivät yhdessä Erasmus Rotterdamilaisen kanssa, ja julkaisivat muun muassa tämän teoksen Tyhmyyden ylistys vuonna 1532. Heidät tunnetaan siitä, että he tekivät Baselista merkittävän renessanssiaikaisen kirjanpainannan keskuksen. Heidän toimittamiinsa teoksiin kuuluvat muun muassa Georgius Agricolan teoksen De re metallica ensimmäinen latinankielinen laitos vuodelta 1556. Osassa teoksista oli Hans Holbein nuoremman tekemää kuvitusta.
Frobenin oma poika Ambrosius jatkoi suvun kirjanpainannan perinteitä seuraavan vuosisadan puolelle.
Vehkoslammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 187,6 metriä mpy.
Erkki Rapo

Erkki Olavi "Eki-setä" Rapo (2. heinäkuuta 1946 Helsinki – 28. helmikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen nimikirjoitusten kerääjä. Hän omisti viimeiset 40 vuotta elämästään harrastukselleen ja on yksi maailmanlaajuisesti parhaiten tunnetuista alan harrastajista. Hänen kokoelmiinsa kuuluivat nimikirjoitukset muun muassa Paul Ankalta (nuoren Eki-sedän ensimmäinen nimikirjoitus vuonna 1959), The Beatlesiltä (Lontoosta vuonna 1966), Jim Morrisonilta, Frank Sinatralta, Jimi Hendrixiltä, Bob Marleyltä, Plácido Domingolta ja Bill Haleyltä. Hänellä oli tapana antaa artisteille Helsinki-viiri vastalahjaksi nimikirjoituksesta.
Hectorin levyllä Ei selityksiä (2004) on kappale "Eki-setä (has left the building)". Eki-setä itsekin levytti vuonna 1981 singlen Kuningaskobra / Tiikerihai (Aloha 1) yhdessä Agentsin kanssa.
Vuonna 2006 ilmestyi kirja Hei, anna nimmari! kirjoittajina Tomi Lindblom ja Jukka Häkkinen.
Altamira

Altamira on kalliomaalauksistaan tunnettu luola Espanjan Kantabriassa Santillana del Marin kunnassa 30 kilometriä länteen Santanderista. Sen maalaukset löydettiin vuonna 1879. Altamira on ollut Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 1985. Vuonna 2008 kohteen määrittelyä laajennettiin koskemaan myös muita alueen luolia, joissa on jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta.
Luola on 270 metriä pitkä ja sen leveys vaihtelee kahdesta kuuteen metriin. Luolasto on syntynyt karstimaan liikkeistä. Luolan suuaukko sulkeutui kivivyöryssä 13 000 vuotta sitten, ja avautui uudelleen 1879 läheisellä louhoksella tehtyjen räjäytysten takia. Arkeologiset tutkimukset ovat paljastaneet että luolassa on asunut ihmisiä kahteen otteeseen Solutrén kulttuurin aikana (noin 18 500 vuotta sitten) ja Madeleinen kulttuurin aikana (16 500 – 14 000 vuotta sitten). Näiden asutuskausien välissä luola on ollut eläinten lymypaikkana. 
Luola suljettiin matkailijoilta vuonna 1977, kun huomattiin hengitysilmasta tiivistyneen kosteuden vahingoittavan maalauksia. Luolista on tehty maanpinnalle jäljennös, jossa pääsee vierailemaan.