The Entertainer

Musiikki

Scott Joplin - The Entertainer
The Entertainer.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
”The Entertainerilla” on alaotsikko ”A Rag Time Two Step”. Two Step oli suunnilleen vuoteen 1911 saakka suosittu tanssi ja yleinen siihen aikaan sävellettyjen ragtime-kappaleiden tyyli.
Kappaleen rakenne on: Intro AA BB A CC Intro2 DD. Sen pääsävellaji on C-duuri. Kuitenkin C-osuudessaan, joka yleisesti tunnetaan nimellä Trio, se moduloi subdominanttiin, F-duuriin, josta välikkeiden kautta palataan D-osuudessa C-duuriin. B-osuuden melodia soitetaan kertauksessa oktaavia korkeammalta kuin ensimmäisellä kerralla.
St. Louis Globe-Democrat -lehdessä säveltäjä Monroe H. Rosenfeld kuvaili 7. kesäkuuta 1903 The Entertaineria Joplinin siihen mennessä parhaaksi ja kauneimmaksi sävellykseksi. Hän sanoi sitä ”luonteeltaan erittäin omaperäiseksi heliseväksi teokseksi, jonka erilaiset jännittyneet pidätykset saavat jalan spontaanisti liikkumaan ja jättävät lähtemättömän jäljen tärykalvoon.”
Kappale oli omistettu James Brownille ja hänen mandoliiniklubilleen. Tähän liittyen Rudi Blesh kirjoitti, että jotkut melodiat toivat mieleen teräskielisillä soittimilla plektran avulla soitettavat nopeat tremolot. Myöhemmin Stark laatikin kappaleesta sovituksen kahdelle mandoliinille ja yhdelle kitaralle.

Julkaisuhistoria

The Entertainerin tekijänoikeudet rekisteröitiin 29. joulukuuta 1902 samalla kuin Joplin kappaleiden "A Breeze from Alabama" ja "Elite Syncopations". Kaikki kolme julkaisi John Stark & Son St. Louisissa, Missourissa. Alkuperäisen nuottijulkaisun kansikuvana oli minstrel show -pilapiirros juhlapuvussa teatterin näyttämöllä esiintyvästä mustasta miehestä.
"The Entertainer" ilmestyi myös orkesterille sovitettuna osana nuottisarjaa The Red Back Book of Standard High Class Rags, joka tuli suosituksi ragtime-yhtyeiden keskuudessa.

Suosio ja tunnettuus

Joulukuussa 1970 Nonesuch Records julkaisi Scott Joplin: Piano Rags -nimisen albumin, jossa kappaleista järjestyksessä toisena oli Joshua Rifkinin esittämä The Entertainer. Sitä myytiin vuoden kuluessa 100 000 kappaletta, ja myöhemmin siitä tuli Nonesuchin ensimmäinen levy, jota oli myyty yli miljoona kappaletta. Billboard -lehden klassisten LP-levyjen listalla (engl. Best-Selling Classical LPs) 28. syyskuuta 1974 se oli sijaluvulla 5. Sitä seurannut "Volume 2" sai sijaluvun 4 ja molempien yhdistelmä sijaluvin 3. Erikseen molemmat osat pysyivät listalla 64 viikkoa. Vuonna 1971 albumille ehdotettiin kahta Grammy-palkintoa, parhaiden nuottien palkintoa (Best Album Notes) ja parhaan ilman orkesteria esiintyvän soolosoittajan palkintoa (Best Instrumental Soloist Performance without orchestra), mutta palkintojenjakotilaisuudessa 14. maaliskuuta 1972 Rifkin ei saanut mitään palkintoa. Vuonna 1979 Alan Rich totesi New York Magazine -lehdessä, että Nonesuch Records herätti lähes yksin Joplinin musiikin eloon antamalla Rifkinin kaltaisille artisteille tilaisuuden levyttää sitä.
Marvin Hamlisch sovitti ja orkestroi Joplinin musiikkia vuonna 1973 julkaistua elokuvaa Puhallus varten. Tästä sovituksestaan hän sai 2. huhtikuuta 1974 parhaan alkuperäisen tai sovitetun musikaalisävellyksen Oscar-palkinnon. Hänen versionsa The Entertainerista pääsi sijaluvulle 3 Billboard Hot 100 -listalla sekä American Top 40 -listalla 18. toukokuuta 1974, mikä antoi New York Times-lehdella aiheen kirjoittaa, että kappale oli tullut tutuksi koko kansakunnalle. Elokuvan ja listasijoituksen ansioista Joplinin teokset tulivat arvostetuiksi sekä populaari- että klassisen musiikin piireissä, musiikkilehti Record Worldin mukaan "vuosikymmenen klassiseksi ilmiöksi".
Yhdysvalloissa "The Entertainer" on yksi niistä monista sävellyksistä, joita jäätelöautot usein soittavat huomiota herättääkseen.