google/wiki40b huggingface dataset:
Karina Lombard

Yksityiselämä

Lombardin äiti Nupuree Lightfoot oli alkuperältään sioux-intiaani, isä Henry Lombard on puolestaan eurooppalaista sukua. Lombard syntyi Tahitilla. Hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan yhdeksän kuukauden ikäinen, minkä jälkeen Lombard muutti isänsä kanssa Tahitilta Espanjaan. Lombard opiskeli sittemmin useissa eri sisäoppilaitoksissa Sveitsissä. Nuoruudessaan hän myös matkusteli paljon Euroopassa, ja puhuu sujuvasti ranskaa, englantia, italiaa, espanjaa ja saksaa. Sittemmin hän muutti New Yorkiin, jossa hän aloitti mallin ja näyttelijän työt. Lombard on biseksuaali.

Ura

Lombard sai ensimmäisen roolinsa televisiosarjasta Kuumaa hiekkaa vuonna 1987. Vuonna 1993 hän esiintyi pääosassa elokuvassa Kaukainen Sargassomeri. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Firma, Intohimon tuulet ja Kull, valloittaja.
Lombard esiintyi televisiosarjassa L-koodi sarjan ensimmäisellä kaudella vuonna 2004 ja vieraili sarjassa muutaman kerran myöhemmillä kausilla. Hän näytteli scifi-sarjassa 4400 vuosina 2005–2006. Lombard on toiminut myös laulajana.
Toše Proeski

Toše Proeski (Тоше Проески, alun perin Todor Proeski, 25. tammikuuta 1981 Prilep, Makedonia – 16. lokakuuta 2007 Kroatia) oli Pohjois-Makedonian suosituin laulaja. Hän nousi tunnetuksi vuonna 1998 kappaleella Pusti Me (Päästä minut lähtemään), jonka jälkeen hän julkaisi viisi albumia. Pohjois-Makedonian lisäksi hän oli erittäin suosittu myös muualla Balkanilla – Serbia ja Montenegrossa, Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa ja Sloveniassa.  
Vuosina 1996 ja 1997 Proeski osallistui Prilepissä Melfestiin, jossa hän voitti ensimmäisen palkinnon molemmilla kerroilla, ja vuonna 1997 Makfestiin kappaleella Pusti Me. Vuonna 1998 hän osallistui ensimmäistä kertaa Skopjen festivaaliin, joka toimii Pohjois-Makedonian euroviisukarsintana. Seuraavana vuonna hän solmi sopimuksen Avalon-yhtiön kanssa, ja ensimmäinen albumi ilmestyi 15. toukokuuta 1999. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin entisen Jugoslavian menestyneimmän vokalistin palkinto. 
Vuonna 2004 Toše edusti Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) Eurovision laulukilpailussa kappaleella Life ja sijoittui lopulta finaalissa 14:nneksi. Vuonna 2004 hänet nimettiin myös Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi. Tošen uusimmasta albumista Po Tebe on tulossa mahdollisesti Balkanin alueen kaikkien aikojen menestynein albumi, ja se on pysynyt listojen kärjessä kuukausia. Proeski opiskeli viimeistä vuottaan Makedonian musiikkiakatemiassa.
16. lokakuuta 2007 Proeski menehtyi autokolarissa Kroatiassa. Proeskin maasturi osui rekan perään ja sinkoutui moottoritien kaistojen väliseen aitaan. Proeski istui itse matkustajan paikalla ja nukkui onnettomuuden sattuessa. Muista kahdesta  autossa olleesta henkilöstä ainoastaan kuski loukkaantui vakavasti.
Anneli Sarhimaa

Anneli Sarhimaa (s. 1962 Lappeenranta)  on kielitieteen professori. Hän on opettanut pohjoiseurooppalaisia ja balttilaisia kieliä ja kulttuuria Mainzin yliopistossa vuodesta 2002.

Henkilöhistoria

Anneli Sarhimaan isä on päätoimittaja Lauri Sarhimaa. Anneli Sarhimaa väitteli Helsingin yliopistosta vuonna 1999, minkä jälkeen hän sai vuonna 2002 itämerensuomalaisten kielten dosentuurin. Sarhimaa on työskennellyt Suomessa, Venäjällä, Alankomaissa ja Saksassa. Hänen tutkimuksensa keskittyy karjalan kieleen ja Suomen ja Euroopan väliseen kielipolitiikkaan.
Eurytos (filosofi)

Eurytos (m.kreik. Εὔρυτος) (n. 400 eaa.) oli antiikin kreikkalainen pythagoralainen filosofi. Iamblikhos sanoo eräässä kohdassa hänen olleen krotonilainen, mutta toisessa kohdassa puolestaan taraslaisia pythagoralaisia.
Eurytos oli Filolaoksen oppilas. Diogenes Laertios mainitsee hänet Platonin opettajien joukossa, vaikkakin tämän todenperäisyys on hyvin kyseenalaista. Ei tiedetä, kirjoittiko Eurytos yhtään teosta. On kuitenkin mahdollista, että Stobaioksen erään Eurytoksen kirjoittamaksi mainitsema katkelma on peräisin jostain tämän Eurytoksen teoksesta.
Aristoteles mainitsee Eurytoksen teoksessaan Metafysiikka käsitellessään lukuja substanssien ja olemisen syinä ja pisteitä suuruuksien rajoina. Hänen mukaansa ”Eurytos ratkaisi, mikä kunkin olion luku on (esimerkiksi tämä ihmisen ja tämä hevosen) jäljittelemällä elävien olentojen muotoja pikkukivillään — samalla tavalla kuin jotkut järjestävät luvut kolmion ja neliön muotoon”.
Asemetalli

Asemetalli, tunnetaan myös punaisena messinkinä, on yksi pronssin variaatioista – kuparin, tinan ja sinkin seos. Asemetallia käytettiin nimensä mukaisesti alun perin aseiden valmistamiseen, kunnes se korvattiin teräksellä. Asemetalli valastuu, sekä työstyy hyvin, ja on myös erittäin vastustuskykyinen sekä höyrylle että suolavedelle. Tämän vuoksi sitä käytetäänkin höyryllisten ja hydraylisten valutavaroiden, venttiileiden, hammaspyörien ja muiden pienten mekaanisten osien valmistamiseen.
Asemetallista voidaan puhua myös värinä, asemetallin harmaana (engl. Gunmetal grey). Tällä tarkoitetaan kiillotettua tumman harmaata väriä.
Johannes Thienemann

Johannes Thienemann (12. marraskuuta 1863 Gangloffsömmern, Thüringen – 12. huhtikuuta 1938 Rossitten, Itä-Preussi) oli saksalainen lintutieteilijä ja lintujen rengastamisen pioneereja, joka perusti Rossittenin lintuaseman.
Thienemann opiskeli teologiaa ja työskenteli opettajana, kunnes antautui kokonaan lintutieteelle ja ryhtyi tutkimaan lintujen muuttoa. Vuonna 1901 hän perusti Itä-Preussin Rossitteniin, Kuurinkynnäälle, maailman ensimmäisen lintuaseman. Nykyään Rossitten on Venäjän Kaliningradin aluetta ja nimeltään Rybatschi.
Thienemann vieraili Rossittenin kalastajakylässä ensimmäisen kerran 1896, ja ihastui paikalla tapahtuvaan massiiviseen lintujen muuttoon. Vuonna 1900 hän piti esitelmän Saksan lintutieteellisen yhdistyksen 50–vuotisjuhlakokouksessa, jonka seurauksena perustettiin yhdistys, joka yhdessä Preussin hallituksen kanssa määräsi Thienemannin hoitamaan lintuaseman perustamisen ja toimimaan aseman johtajana. Lintujen rengastamisen hän aloitti 1903. Thienemann työskenteli Rossittenissa loppuelämänsä. Hän luopui aseman johtajuudesta 1929.
Liskokalat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat liskokalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Heimo jaetaan 2 alaheimoon, 4 sukuun ja 57–70 lajiin. Aikaisemmin heimoon luettiin kuuluvaksi suku Bathysaurus, joka sittemmin on erotettu omaksi heimokseen Bathysauridae. Kooltaan liskokalallajit voivat saavuttaa suurimmillaan 45–70 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia ja sylinterimäisiä, liskomaisia kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri suu, jossa on useita pienikokoisia hampaita, lyhyehkö ja korkeahko selkäevä ja rasvaevä. Väritykseltään heimon lajit ovat tyypillisesti kirjavia. Ne voivat olla ruskeita, hopeanharmaita tai punaisia, punaisin, keltaisin, sinisin tai tummin laikuin tai täplin. Harpadon-suvun lajeilla ei ole suomuja. Toisin kuin useilla muilla auloppikaloilla, liskokaloilla on erilliset koiras- ja naarassukupuolet eivätkä ne ole hermafrodiitteja.

Levinneisyys ja elintavat

Liskokalalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Toisinaan Harpadon-suvun lajeja tavataan myös murtovesistä. Liskokalat elävät tyypillisesti matalissa rantavesissä ja syvimmillään noin 300 metrin syvyydessä meren pinnasta. Heimon kalat elävät lähellä hiekka- tai mutapohjia tai koralliriutoilla usein pareittain. Liskokalat ovat ahnaita peroja, jotka saalistavat pienempiä kaloja ja äyriäisiä. Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa kalastetaan Harpadon-suvun lajeja ruokakaloiksi, mutta ne eivät ole taloudellisesti erityisen merkittäviä.
Burušaskin kieli

Burušaski on isolaattikieli. Sitä puhui vuonna 2000 noin 87 000 ihmistä tai joidenkin arvioiden mukaan jopa 100 000 ihmistä pääasiassa Pohjois-Pakistanissa. Burušaskilla ei ole tunnettuja sukulaiskieliä, ja sen sukulaisuutta on yritetty selvittää erityisesti baskin, sumerin, kaukasialaisten kielten, dravidakielten ja jeniseiläisten kielten kanssa, mutta toistaiseksi tuloksia ei ole saavutettu.
Burušaskilla on kaksi päämurretta, jotka eivät eroa toisistaan kovin merkittävästi. Ympäröivät kielet ovat vaikuttaneet voimakkaasti burušaskin sanavarastoon, eritoten siksi, että koko islamilainen, arabialais-persialainen sivistyssanasto on lainattu kaikkiin muslimikieliin, myös burušaskiin, jonka puhujat ovat ainakin nimellisesti muslimeja, joskin kuuluisampia hurtista ja rivosta huumoristaan kuin hurskaudestaan. (Merkittävä osa tutkijoiden keräämästä burušaskinkielisestä materiaalista on tiettävästi sisällöltään hätkähdyttävän ruokotonta jopa kaiken kokeneen länsimaalaisen näkökulmasta.) Selvästi persialaista alkuperää ovat muun muassa burušaskin vihollista ja ystävää tarkoittavat sanat dušman ja doost sekä Jumalaa tarkoittava xoda.
Burušaskin taivutuspäätteet ja kieliopillinen materiaali on täysin vierasta naapurikielille (jotka ovat kašmirin, hindin ja urdun sukuisia indoarjalaisia kieliä), mutta itse burušaskin kielioppi ei ole sen enempää suomen kuin hindin puhujankaan näkökulmasta outo, vaikka ehkä eksoottinen. Äänneopissakin on Intian kielille tyypillisiä yleispiirteitä: hindin tai urdun puhujalle burušaskin ääntäminen ei voi olla kohtuuttoman vaikeaa. 
Burušaskin erityispiirteitä on, että ruumiinosia tarkoittavat sanat eivät koskaan esiinny ilman omistusliitettä (burušaskissa ei ole sanaa käsi, vaan ainoastaan käteni, kätesi ym., jos kohta omistusliite tulee siellä sanan alkuun, ei loppuun). Burušaskissa on neljä sukua: maskuliini, feminiini, yksittäin esiintyvä ja materia. Maskuliineja ja feminiinejä voivat olla vain ihmiset, esimerkiksi eläimet kuuluvat yksittäin esiintyvien luokkaan. 
Burušaskin puhujilla on elävä tarinankerrontakulttuuri, mutta kielellä ei viime aikoihin asti ole juurikaan ollut kirjallista käyttöä. Jos sitä on tarpeen kirjoittaa, käytetään yleensä arabialaisten aakkosten urdulais-persialaista muotoa.

Vokaalit

Burušaskissa on viisi vokaalia: a, e, i, o ja u.
Gibson Flying V

Historia

Flying V oli alkuaikoinaan erittäin modernin muotoinen eikä saavuttanut aluksi suurtakaan suosiota, sillä se oli omana aikanaan hyvin radikaalin muotoinen valtavirtaan nähden. Valmistus lopetettiinkin vuonna 1959 oltuaan markkinoilla vain vuoden verran. Vuonna 1967 puolestaan Gibson päätti jatkaa mallin valmistusta ja ei ole sittemmin lopettanut sitä. Flying V ei ole itsessään saavuttanut huimaa suosiota, mutta merkittävän siitä tekee se, että se on ollut ratkaisevana vaikuttajana esimerkiksi Jackson King V sekä Jackson Randy Rhoads -kitaroiden suunnittelussa. Nämä edellä mainitut ovat menestyneet hyvin.
Isotuomipihlaja

Kuvaus

Isotuomipihlaja kasvaa 2–6 metriä korkeaksi tiheäversoiseksi pensaaksi, jonka haarat ovat pystyjä. Se muodostaa runsaasti tyvivesoja. Silmut ovat viininpunaisia. Lehtien kevätväri on harmaanvihreä ja syysväri keltainen tai oranssinpunainen. Lehtiruoti on karvainen. Lehtilapa on soikea ja 2,5–6 cm pitkä. Lehdet ovat nuorina kellertävän nukkakarvaisia alapuolelta. Lehtien laitahampaat ovat pieniä ja tiheässä.
Kukinto on pysty, kapea ja tiheä terttu. Tertussa on valkoisia kukkia yleensä 8–11. Teriöt ovat 12–20 mm leveitä. Terälehdet ovat kaksi kertaa leveytensä pituiset. Kukinta-aika on touko–kesäkuussa. Hedelmä on 8–10 mm kokoinen kuivahko pohjusmarja, jonka kärki on karvainen. Verholehdet ovat lähes pystyt. Marjat ovat syötäviä.

Käyttö

Isotuomipihlajan koristearvo perustuu runsaaseen kukintaan, tiheään kasvutapaan ja näyttävään syysväritykseen. Myös marjat ovat koristeellisia. Se sopii vapaasti kasvavaksi korkeaksi aidannekasviksi, mutta sitä voi käyttää myös leikattuna pensasaitana.
Suomessa isotuomipihlaja on viljellyin ja kestävin tuomipihlajalaji, ja sitä on istutettu jo 1900-luvun alkupuolelta. Se menestyy Lappia myöten vyöhykkeillä I–VI (VII). Lintujen levittämänä se on villiintynyt ja täysin kotiutunut maan eteläosiin. Sitä tavataan metsissä, metsänreunamissa, kallioilla, tienvierillä, pientareilla ja harjunrinteillä.
Etelänalvejuuri

Ulkonäkö ja koko

Etelänalvejuuri on monivuotinen kasvi. Sillä on tiheitten ja usein liuskaisten suomujen peittämä lyhyt maavarsi, joka on pysty tai vaakasuora. Maavarresta kohoaa tummanvihreitä, hieman viistoja, 30–120 cm korkeita lehtiä, joiden ruoti on noin puolet lehtilavan pituudesta. Lehtiruoti ja usein myös keskirangan alapinta on runsaiden, keskeltä mustahkojen suomujen peittämä. Lehtilapa on kolmiomaisen puikea ja kolme kertaa parilehdykkäinen. Lehtilavan, lehdyköiden keskiranka ja lehdykät ovat alta harvaan nystykarvaisia. Lehdykät ovat pariosaisia ja niiden muoto vaihtelee puikeista kapeanpuikeisiin. Pikkulehdykät ovat pariosaisia ja muodoltaan usein kuperia, tyvilehdykän ensimmäisen pikkulehdykkäparin alempi pikkulehdykkä on noin kolmasosa lehdykän pituudesta. Itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja sijaitsevat lehdyköiden alapuolella ja ovat munuaismaisen katesuomun peittämiä. Etelänalvejuuren itiöt kypsyvät Suomessa kesä-heinäkuussa. Itiöt ovat väriltään tummanruskeita. Muiden alvejuurilajien tapaan myös etelänalvejuuri on myrkyllinen.
Etelänalvejuuri muistuttaa huomattavasti lähisukulaistaan isonalvejuurta (D. expansa), jota aikaisemmin pidettiin etelänalvejuuren yhtenä muotona. Etelänalvejuuri myös risteytyy isoalvejuuren kanssa, kuten myös toisen sukulaislajin, metsäalvejuuren kanssa.

Levinneisyys

Etelänalvejuurta tavataan ainoastaan Euroopassa. Levinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaan keski- ja pohjoisosista Romaniaan ja Puolaan, mahdollisesti Länsi-Venäjälle saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Keski-Italiassa ja Pohjois-Kreikassa, pohjoisessa lajia tavataan Britteinsaarilla ja Fennoskandian eteläosissa. Yksittäisiä havaintoja lajista on myös Kaukausukselta. Suomessa etelänalvejuurta kasvaa paikoitellen Etelä- ja Lounais-Suomessa.

Elinympäristö

Tyypillisiä etelänalvejuuren kasvupaikkoja ovat tuoreat ja soistuneet metsät, purolaaksot ja merenrantakalliot.
J. Becker

Jacob Becker perusti soitintehtaan muutettuaan Saksasta Pietariin 1841. J. Beckerin tehdas valmisti pianoja ja flyygeleitä.
Venäjällä ja Suomella on yhteinen historia ja kulttuuri. Jopa pianonrakentamisessa voidaan nähdä molemminpuolista vaikutusta ja perehtyneisyyttä. J. Beckerin flyygelit olivat hyvin tunnettuja Venäjän keisarikunnassa. Niitä myytiin myös Suomessa ja niitä löytyy yhä edelleen suomalaisista kodeista. Tehtaan tuotteita kutsuttiin vuosina 1924–1991 nimellä Krasnyi Oktjabr eli Punainen lokakuu.
Muun muassa Pjotr Tšaikovskin on sanottu soittaneen nimenomaan J.Beckerin flyygeliä. Kyseinen piano on nykyään Tšaikovskin Klinin-kotiin (jossa hän asui ennen kuolemaansa 1892-1893) rakennetussa kotimuseossa.
Marjo-Riikka Mäkelä

Marjo-Riikka Mäkelä (s.  7. toukokuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja, näyttelemisen opettaja. Hän on perustanut Los Angelesiin näyttelijästudion Chekhov Studio International. Suomalaisessa mediassa Mäkelä mainitaan yleensä Michael Chekhovin näyttelemistekniikan yhteydessä.

Ura

Mäkelä on juontanut Yleisradion sarjaa Kulttuuri Putiikki vuosina 1994–1996. Sen jälkeen hän työskenteli pääasiassa näyttelijänä klassisissa näytelmissä, kuten Molièren Ihmisvihaajassa, sekä moderneissa näytelmissä, kuten Peppi Pitkätossussa. Hän opiskeli Venäjän teatteritaiteen akatemiassa (GITIS) ja muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän palasi näyttämölle John Irvingin romaanin Oman elämänsä sankari teatterisovituksessa. ja nimiroolissa Euripideen "Medeiassa".

Chekhov-tekniikka

Mäkelä on käyttänyt Michael Chekhovin näyttelijäntyön tekniikkaa omassa työssään ja on myös ryhtynyt opettamaan sitä niin Suomessa kuin Etelä- ja Pohjois-Amerikassakin. Hän alkoi soveltaa tekniikkaa opiskellessaan Venäjällä. Menetelmä korostaa omien muistojen ja kokemusten sijasta mielikuvituksen käyttöä luotaessa roolihenkilön kokemuksia.
Hum Dil De Chuke Sanam

Juoni

Nandini (Aishwarya Rai) on arvostetun muusikon Pandit Darbarin (Vikram Gokhale) tytär. Nandini on saanut enemmän vapauksia ja koulutusta kuin sisaruksensa, koska hän on isänsä rakkain lapsi. Hänen huolettomaan elämäänsä Gujaratissa astuu intialais-italialainen Sameer (Salman Khan), joka haluaa oppia intialaista klassista musiikkia Pandit Darbarilta. Aluksi Nandini inhoaa Sameeria, mutta pian he huomaavat rakastuneensa toisiinsa. 
Eräänä päivänä Pandit Darbar yllättää heidät harjoittelemasta häitään varten ja haaveilemasta yhteisestä elämästä. Hän on raivoissaan, koska on jo sopinut Nandinin avioliitosta toisen kanssa. Sameerin käsketään lähteä talosta ja pysyä erossa Nandinista. Sameer jää joksikin aikaa Intiaan ja kirjoittelee kirjeitä Nandinille, joka ei saa kirjeitä ajoissa.
Nandinin vanhemmat ovat sopineet hänen avioituvan Vanrajin (Ajay Devgan) kanssa. Hääyönä Vanraj huomaa, että Nandini ei ole oma itsensä eikä vastaa hänen tunteisiinsa. Vanraj pyytää Nandinia kertomaan totuuden, mutta tämä vaikenee. Myöhemmin Nandini jää kiinni Sameerin kirjeiden lukemisesta ja Vanraj raivostuu. Kun hän ymmärtää vaimonsa olevan rakastunut toiseen mieheen, hän vie Nandinin Italiaan ja auttaa tätä etsimään Sameeria.
Italiassa he eivät meinaa millään löytää Sameeria, mutta Nandini alkaa nähdä Vanrajin todellisen luonteen. Vanraj huolehtii hänestä epäitsekkäästi kaikissa tilanteissa. 
Lopulta he saavat uutisia Sameerin äidiltä (Helen) ja Vanraj järjestää Nandinille tapaamisen Sameerin kanssa. Saatettuaan työnsä päätökseen Vanraj hyvästelee Nandinin ja lähtee. Nandini ja Sameer tapaavat viimein, mutta Nandinin tunteet ovat muuttuneet. Hän näkee Vanrajin rakkauden ja omistautumisen koko heidän suhteensa ajan, ja ymmärtää Vanrajin olevan hänen todellinen sielunkumppaninsa. Nandini jättää Sameerin ja lähtee Vanrajin perään.
Itä-Häme

Itä-Häme on historiallisen Hämeen itäosa Päijät-Hämeessä, Etelä-Savossa ja Keski-Suomessa. Alueeseen kuuluvat Heinola, Hartola, Sysmä, Joutsa, Luhanka ja Pertunmaa.
Itä-Hämeen kunnista Heinola on väkiluvultana selvästi suurin ja se on myös alueen ainoa kaupunki. Itä-Hämeessä on tehty kaksi kuntaliitosta: vuonna 1997 Heinolan maalaiskunta liitettiin Heinolan kaupunkiin ja vuonna 2008 Leivonmäki liitettiin Joutsaan.
Ennen Keski-Suomen läänin perustamista kaikki Itä-Hämeen alueen kunnat kuuluivat Mikkelin lääniin. Keski-Suomen lääni perustettiin vuonna 1960, jolloin siihen liitettiin Mikkelin läänistä Joutsan, Leivonmäen ja Luhangan kunnat. Muut Itä-Hämeen kunnat jäivät osaksi Mikkelin lääniä. Heinola, Hartola ja Sysmä siirrettiin silloisesta Mikkelin vaalipiiristä (aiemmin Mikkelin läänin vaalipiiri, nykyään Etelä-Savon vaalipiiri) Hämeen vaalipiiriin vuoden 2003 eduskuntavaaleissa. Pertunmaa jäi osaksi Etelä-Savon vaalipiiriä ja Keski-Suomen lääniin kuuluneet kunnat pysyivät Keski-Suomen vaalipiirissä. Nykyisessä maakuntajaossa Joutsa (siihen liitetty Leivonmäki mukaan lukien) ja Luhanka kuuluvat Keski-Suomeen, Heinola (ja entinen Heinolan maalaiskunta), Hartola ja Sysmä Päijät-Hämeeseen ja Pertunmaa Etelä-Savoon.
Itä-Hämeen kunnat tekevät yhteistyötä muun muassa Heinolassa toimivan yhdistyksen, Itä-Hämeen Liiton puitteissa. Se on tehnyt edunvalvontatyötä esimerkiksi valtatie 4:n peruskorjauksen vauhdittamisessa. Eri maakuntien alueella sijaitsevat kunnat suuntautuvat virallisiin keskuksiinsa: Sysmä ja Hartola Lahteen, Luhanka ja Joutsa Jyväskylään sekä Pertunmaa Mikkeliin.
Itä-Häme tunnetaan yhtenä sahdin valmistusalueista. Alueella ilmestyy myös sanomalehti Itä-Häme, joka toimitetaan Heinolassa ja painetaan Lahdessa. Alueella sijaitsee myös Leivonmäen kansallispuisto.
Stig Inge Bjørnebye

Seurajoukkueura

Bjørnebye pelasi Norjan pääsarjassa 110 ottelua edustaen Strømmeniä, Kongsvingeriä ja Rosenborgia, jossa hän voitti Norjan-mestaruuden kausina 1992 ja 1994 sekä Norjan Cupin kaudella 1992. Ulkomailla hän pelasi pisimpään Englannin Valioliigan Liverpoolissa, jota hän edusti 139 Valioliigan ottelussa. Lisäksi Bjørnebye pelasi 13 ottelua Tanskan Superliigan Brøndbyssä sekä Blackburn Roversissa 23 peliä Valioliigassa ja 32 peliä Englannin 1. divisioonassa. Huhtikuussa 2002 Bjørnebyen silmäkuoppa murtui harjoituksissa. Hän pelasi kaudella 2002–2003 vielä yhdessä Liigacupin ottelussa, mutta lopetti uransa vamman seurauksena lääkärin ohjeistuksesta maaliskuussa 2003.

Maajoukkueura

Bjørnebye edusti Norjan poikien ja nuorten maajoukkueita yhteensä 32 maaottelussa. A-maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1989–1998 ja 2000 yhteensä 75 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1994 ja 1998 sekä EM-kilpailuissa 2000.

Peliuran jälkeen

Bjørnebye valmensi Startia heinäkuusta 2006 syyskuuhun 2007. Maaliskuussa 2015 hän aloitti jo pelaajana edustamansa Rosenborgin urheilutoimenjohtajana.
Myski

Myski on monissa hajuvesissä ja lääkkeissä käytettävä joidenkin nisäkäsurosten talirauhasen eritettä. Hyvälaatuinen myski on tumman purppuranpunaista, kuivaa, pehmeää ja öljymäistä sekä maultaan kitkerää. Myski on eräs kaikkein tärkeimpiä parfyymien raaka-aineita. Kemiallisesti myski on lukuisien aineiden seos, joista yksi on voimakkaan tuoksuinen muskoni, joka on syklinen ketoni.
Eläinperäistä myskiä syntyy esimerkiksi myskirotan ja Keski-Aasiassa elävän urospuolisen myskihirven sukupuolielinten edessä olevassa, pussimaiseksi venyneessä talirauhasessa. Myös muun muassa alligaattorit, myskijäärät ja myskisorsat viestittävät myskin hajulla. Myski toimii eläinten hajuviestimenä esimerkiksi sukupuolisuhteissa. Eläinperäisen myskin keräämiseksi eläin on tapettava ja talirauhanen irrotettava ja kuivattava perusteellisesti esimerkiksi auringossa, kuumalla kivellä tai öljyssä keittämällä. Esimerkiksi noin sata myskihirviurosta pitäisi surmata yhden myskikilon tuottamiseksi. Nykyään lähes kaikki myski on synteettisesti tuotettua.
Eläinperäistä myskiä on kolmea laatua: Tong-king, jota tuotetaan Kiinassa ja Tiibetissä ja joka on kaikkein halutuinta, Assam tai Nepal, joka on vähiten haluttua, Karbardin tai Venäläinen, jota tuotetaan Keski-Aasiassa ja kuljetetaan Venäjän kautta.
Voimakkaan, ärsyttävän tuoksunsa johdosta myski aiheuttaa myös haittaa monille ihmisille. Haju voi synnyttää erityisesti tuoksuyliherkille ihmisille huonoa fyysistä ja psyykkistä oloa sekä työtehon laskemista.
Ray Santiago

Ray Santiago (s. 15. kesäkuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura

Santiago valmistui Fiorello H. LaGuardia High Schoolista vuonna 2002. Hänen tunnetuimmat roolinsa elokuvissa ovat Painajainen perheessä, Girlfight ja The Sasquatch Dumpling Gang.
Raronin läntinen alue

Raronin läntinen alue (saks. Bezirk Westlich Raron, ransk. Rarogne occidental) on yksi Sveitsin 148:sta ja Wallisin kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Alue sijaitsee Rhônen ja sen sivujoen Lonzan laaksossa Ylä-Wallisin alueella.
Raronin läntisen alueen lisäksi Wallisissa on Raronin itäinen alue, joka on virallisesti erillinen hallintoalue (saks. Bezirk). Toisinaan, virallisissakin yhteyksissä kuten tilastoissa, nämä kaksi aluetta kuitenkin käsitellään yhdessä.

Asukkaat ja kieli

Raronin alue on selkeästi saksankielinen. Vuonna 2000 alueen vakituista asukkaista 96 % oli saksankielisiä. Sekä ranskan- että italiankielisiä oli alle 1 % ja muun kielisiä noin 3 %.
Petri Jakonen

Seurajoukkueet

Jakosen pelaajaura ylimmillä sarjatasoilla alkoi kaudella 1983 III divisioonan Salon Vilppaassa. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Salon Palloilijoihin, jossa hän pelasi kolme kautta. Pääsarjatasolle Jakonen pääsi 1987 siirryttyään Lahden Reippaaseen. Kahden kauden Lahdessa vietetyn kauden jälkeen Jakonen siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän voitti mestaruuden 1990. Kauden 1991 hän pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Helsingborgs IF:ssä. Jakonen palasi seuraavalla kaudella Suomeen ja edusti urallaan vielä Turun Palloseuraa 1992–1993 ja Myllykosken Palloa 1994–1998. Jakonen pelasi yhteensä 247 pääsarjatason ottelua.

Maajoukkue

Petri Jakonen pelasi A-maajoukkueessa 26 maaottelua vuosina 1990–1996.
Slang

Slang on brittiläisen hard rock -yhtye Def Leppardin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumin tyyli poikkeaa bändin edellisistä tuotoksista radikaalisti ja sen tuotti Pete Woodroffe. Slang sijoittui Billboardin 200 -listalla sijalle 14 ja Britannian listoilla sijalle 5. Albumilta julkaistiin neljä singleä: All I Want Is Everything, Slang, Work It Out ja Breathe A Sigh. Slang on ainoa Def Leppardin albumi, jonka kuvituksessa ei ole Def Leppardin logoa.