Dance of Death

Historia ja äänittäminen

Dance of Death äänitettiin Sarm Studiosilla Lontoossa. Sen tuotti ja miksasi edellisen levyn Brave New Worldin tapaan Kevin Shirley. Albumi sisälsi yksitoista kappaletta, jotka äänitettiin marraskuun ja joulukuun välisenä aikana 2002. Kuvaajana toimi Simon Fowler.
Solisti Bruce Dickinson kuvaili albumin äänittämistä:
»Mielestäni Brave New World oli kaikille vain askel siihen suuntaan, mitä onnistuimme saavuttamaan tällä levyllä. [...] Albumin äänittäminen oli samanlaista kun '[The] Number Of The Beastin': kirjoittamisen ja äänittämisen vauhti ja energia olivat ilmiömäisiä. Kaikki osui kohdalleen ja uskon että jokainen, joka kuulee tämän levyn liikuttuu erilaisilla tavoilla, alkaen 'Paschendalen' tyyppisten laulujen eeppisestä soundista 'Rainmakerin' ja 'Montsegurin' hevimpiin soundeihin. Levy tulee avaamaan monien silmät ja korvat Iron Maidenin maailmaan.» 
Hän kertoi Rolling Stone -lehdelle 9. syyskuuta 2003, että Dance of Death on ”vähän hienostuneempi kuin klassiset Iron Maiden -albumit Killers, Piece of Mind ja The Number of the Beast, minun mielestä”.

Julkaisu

Dance of Deathin virallinen julkaisu oli 8. syyskuuta 2003. Japanissa albumi kuitenkin julkaistiin poikkeuksellisesti kuusi päivää ennen muuta maailmaa, 2. syyskuuta. Virallinen albuminjulkaisukonsertti järjestettiin 3. syyskuuta Lontoon Bridges Wharf Studiosilla. Kuvia konsertista löytyi Star Filen kotisivuilta. Albumista julkaistiin vaihtoehtoinen versio ladattavaksi. Bruce Dickinson muutti Japanin-kiertueella kappaleen ”Dance of Death” sanoitusta, jossa hän viittasi yhtyeen rumpaliin Nicko McBrainiin. Kyseisestä versiosta on olemassa levytys.

Kappaleiden taustoja ja tyyli

Bruce Dickinson kertoi myös Chart Attackin haastattelussa seuraavaa: 
»[Albumin] kirjoitustyyli oli vähän löyhempi. [...] Tällä levyllä olimme valmiita kuvaamaan tunteitamme vähän avoimemmin kuin [2000-luvun] 'Brave New Worldilla' ja silläkin olimme jo paljon avoimempia kuin aikaisemilla levyillämme.» 
Albumi on tunnelmaltaan synkempi kuin edeltäjänsä Brave New World ja esittelee Iron Maidenin progressiivisia vaikutteita. Albumin avausraita on Adrian Smithin säveltämä ”Wildest Dreams”, jota on kuvailtu ”duurivoittoisaksi ripeäksi Maiden-ralliksi”. ”Rainmaker” on Dave Murrayn, Steve Harrisin ja Bruce Dickinsonin säveltämä. Idean kappaleeseen keksi Dickinson, joka sanoi kappaleen alkuriffin saaneen hänet ajattelemaan sadepisaroita. Harrisin tekemä ”No More Lies” käsittelee uskontoa. Kappaletta on verrattu Brave New Wordilla olleeseen ”Blood Brothers” -kappaleeseen. Janick Gersin, Harrisin ja Dickinsonin tekemää ”Montséguria” inspiroi Bruce Dickinsonin lomailupaikka Montségurissa. 
Gers ja Harris sävelsivät albumin nimikkokappaleen ”Dance of Deathin”. Kappale alkaa rauhallisesti, mutta kiihtyy loppua kohden. Gersin, Harrisin ja Dickinsonin ”Gates of Tomorrow’n” on sanottu muistuttavan The X Factor -albumin kappaletta ”Judgement of Heaven”. Nicko McBrainin, Smithin ja Dickinsonin tekemä ”New Frontier” on McBrainin ensimmäinen sävellystyö. ”Paschendale” on sanoitukseltaan synkkäsävyinen kappale, joka kertoo ensimmäisessä maailmansodassa käydystä Passchendaelen taistelusta tavallisen sotilaan näkökulmasta. Smithin, Harrisin ja Dickinsonin tekemän kappaleen ”Face in the Sand” on sanottu olevan ”kuin taivaanrantaan nouseva ukkosmyrsky”. Murrayn ja Harrisin ”Age of Innocence” sisältää ”popmaisen harmoniaa hyödyntävän kertosäkeen”. Smithin, Harrisin ja Dickinsonin ”Journeyman” on Iron Maidenin ensimmäinen kokonaan akustinen kappale.

Kansikuva

Albumin kansikuvan suunnitteli David Patchett, joka oli aikaisemmin suunnitellut Cathedralin levyjen kansia. Häntä ei kuitenkaan mainittu levyn kiitoksissa, koska hän ei ollut tyytyväinen lopputulokseen. Albumin kannessa esiintyi yhtyeen maskotti Eddie the Head viikatemiehenä. Kun albumin kansi vuosi internetiin, moni Iron Maiden -fani luuli sen olevan pila.

Menestys

Dance of Death teki Iron Maidenista yhden vuoden 2003 myydyimmistä artisteista. Dance of Deathin ja tuottoisan maailmankiertueensa ansiosta yhtye ansaitsi 17,9 miljoonaa puntaa (34 miljoonaa dollaria) ja siitä tuli Heat-lehden mukaan vuoden 2003 yhdeksänneksi menestynein yhtye. Albumi menestyi myös hyvin listoilla. Dance of Death sijoittui ensimmäiseksi Ruotsissa, Italiassa ja Suomessa. Toiseksi albumi sijoittui Saksassa, Sveitsissä ja Britanniassa sekä kolmanneksi Itävallassa, Norjassa ja Ranskassa. Albumi myi Suomessa kultaa oltuaan kaupoissa vain kolme päivää.
Dance of Death myi 40 308 kappaletta ensimmäisellä viikollaan Yhdysvalloissa ja pääsi Billboard 200 -listalla sijalle 18.

Arvostelut ja palkinnot

Dance of Death sai yleisesti hyvää kritiikkiä. Nyt-liitteen kriitikko Tero Valkonen kirjoitti, että ”vanheneva kuusikko soittaa hieman hitaammin, mutta solisti Bruce Dickinson tavoittaa korkeat äänet yhä vaivatta”. Soundi-lehden Asko Alanen antoi levylle neljä tähteä viidestä: ”Kaikki on varmaotteisen jäntevästi rakennettua ja tiivistettyä: säkeistöjen selkeät muotit, soolojen kirkkaat kuviot ja koko paletin yhtenäisenä pysyvä sointiväritys. [Bruce] Dickinsonin ääni ei ole kirkkaimmillaan, mutta kaiken se kestää ja kaiken se kajauttaa kohdalleen. Kun yhtye lisäksi oivaltaa paisutusten ja huipennusten dramatiikan, seisoo jokainen teos ryhdikkäästi linjassa viimeisenä soivan Journeymanin tyyneen tunnelmointiin ja rentouttaviin jousisovituksiin saakka”.  
Korroosio-verkkolehden Aki Nuopponen sanoi, että Dance of Deathin kokonaisuudessa jäävät muutamien mitäänsanomattomien hetkien lisäksi häiritsemään ainoastaan juuri soundiratkaisut, jotka toki valjastavat monet kappaleet juuri tarvittuun muotoon, mutta äänimaailmasta kaipaisi silti monin paikoin tunnistettavampaa Iron Maidenille ominaista soundia. Sen sijaan kaikki itse sävellyksiin liittyvä yltää pitkästä aikaa tasolle, jolle Iron Maidenin toivoi hartaissa haaveissaan vielä joskus palaavan.” [...] Desibeli.netin kriitikko Miika Jalonen sanoi, että ”Dance of Deathin ainoa puute on oikeastaan vanhojen kunnon tuplakitaramelodioiden säästeliäs käyttö, miltei pihistely”. [...] Noise.fi-sivun Alex Machine kirjoitti, että albumin sävellys on vahvempaa ja tasaisempaa kuin edeltäjänsä Brave New Worldin. Hän sanoi myös kolmen kitaran sopineen levylle ja Harrisin löytäneen vanhaa väriä bassokulkuihinsa. Hänen mukaansa myös Dickinson laulaa kenties monipuolisimmin kuin koskaan.
BBC:n Chris Jones kehui albumia ja sanoi että Dance of Death ei jätä yhtään asiakasta tyytymättömäksi.
Vuonna 2004 yhtye voitti Metal Hammer -lehden Metal Hammer Awards -gaalassa parhaan brittiyhtyeen palkinnon Dance of Deathin suosion vuoksi.