Eurovision laulukilpailu 1967

Yleistä laulukilpailusta

Eurovision laulukilpailu 1967 alkoi illan emännän Erica Vaalin puheella. Tervetuliaispuhe kesti useita minuutteja ja sisälsi monia eri kieliä. Wiener Hofburgin suuri juhlasali oli jo entuudestaan erittäin juhlava. Se sisälsi jo valmiiksi kaikki kristallikruunut eikä näin ollen saliin enää tarvittu kummoisia lavasteita. Esiintymislava koristeltiin suurin peilein, jotka pyörivät lauluesitysten aikana. Näin yleisösali näki lavalla olevan esiintyjän eri kulmista.
Kilpailussa oli käytössä ensimmäistä kertaa järjestelmä, joka toi kuvaruudulle kappaleiden nimien käännökset englanniksi, saksaksi ja ranskaksi. Myös kapellimestarien nimet nähtiin ensimmäistä kertaa kuvaruudulla. Sääntönä oli, että puolet kunkin kansallisen raadin jäsenistä oli oltava alle 30-vuotiaita.

Voittaja ja muita esiintyjiä

Kilpailun voitti ylivoimaisesti Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustanut Sandie Shaw laululla "Puppet on a String". Laulu sai tuomaristolta yli kaksi kertaa enemmän pisteitä (47 pistettä) kuin toiseksi tullut Irlannin sävelmä (22 pistettä). Pisteet olivat kilpailun siihenastisen historian kolmanneksi korkeimmat. Sandie lauloi Yhdistyneen kuningaskunnan esikarsinnoissa neljä muuta laulua, muuta juuri tämä kappale valittiin voittajaksi: Sandie Shaw on moneen kertaan kertonut vihanneensa edustuslauluaan, sillä hän ei kokenut laulun sanoitusta, joka kertoo naisen alistumisesta miehen tahtoon, omannäköisenään. Hän moitti myös sävellystä liian "käkikellomaiseksi". Kappaleen tyyliä kopioitiin sittemmin ahkerasti muissa 1960-luvun lopun Euroviisuissa. Kappale oli listaykkösenä useissa maissa ja siitä tehtiin erikielisiä versioita. Suomenkielinen versio tunnetaan nimellä "Sätkynukke".
Shaw oli "svengaavan Lontoon" keulakuva. Hänen tavaramerkikseen oli muodostunut esiintyminen paljain jaloin, joten hän esiintyi niin myös tässä kilpailussa. Osa eurooppalaisista tulkitsi tämän kapinamieliseksi, sillä tapahtumapaikka oli erittäin arvostettu klassisen musiikin konserttisali, jossa miehet pukeutuivat frakkeihin ja naiset iltapukuihin.
Yksi eniten huomiota herättäneistä esityksista oli Monacon "Boum Badaboum". Laulun sanoituksissa kerrotaan sodan pelosta ja maailmanlopusta.
Kun pisteiden jakaminen aloitettiin, pistetaulussa ilmeni suuria ongelmia; siihen ilmestyi aivan vääriä pisteitä. EBUn pisteiden tarkastaja Clifford Brown joutui keskeyttämään pisteiden jaon monesti. Erica Vaal ehti jo julistaa lopputuloksissa toiseksi tulleen Irlannin laulukilpailun voittajaksi, vaikka Irlanti ei edes ollut antanut vielä omia pisteitään.
Kuitenkin kaikista eniten "elämään jäänyt" laulu oli André Poppin säveltämä ja Pierre Courin sanoittama Luxemburgin edustuskappale "L'amour est bleu", vaikka se sijoittuikin laulukilpailussa vasta neljänneksi 17 pisteellä. "L'amour est bleun" myyntimenestys on ollut parempi kuin voittajakappale "Puppet on a Stringin". Luxemburgin edustuskappale nousi instrumentaaliversiona amerikkalaisen Billboard-listan kärkeen useiksi viikoiksi. Jukka Kuoppamäki teki yhden uransa isoimmista hiteistä käännöksellään "Rakkaus on sininen".
Portugalin edustaja Eduardo Nascimento oli Eurovision laulukilpailun ensimmäinen tummaihoinen mieslaulaja. Jo edellisvuonna oli ollut esiintymässä ensimmäinen tummaihoinen nainen.

Suomen edustaja

Suomen edustuskappaleena oli Lasse Mårtensonin säveltämä ja Fredin esittämä ”Varjoon – suojaan”. Kappale oli Alvi Vuorisen sanoittama. Fredistä käytettiin myös nimeä Folk-Fredi, mutta nimen etuliite pudotettiin levypomo Toivo Kärjen lupauksen mukaan pois heti, kun folk ei enää ollut muotia. Yleisradio järjesti vuonna 1967 tuttuun tapaan avoimen sävellyskilpailun, josta ammattilaisraati valitsi yhdeksän sävelmää jatkoon. Fredi, joka oli tuohon mennessä esittänyt enimmäkseen folkmusiikkia, esittikin kappaleensa kyseiselle musiikkityylille tyypillisellä tavalla, jota ei ollut ennen kuultu Eurovision laulukilpailuissa. Erilainen tyyli ei kuitenkaan tuonut Suomelle kuin kolme pistettä, jotka riittivät jaetulle 12. sijalle. Suomessa oltiin pettyneitä esitykseen ja heikkoa menestystä selitettiin esimerkiksi sillä, että Fredi olisi laulanut Wienissä huonommin kuin karsinnoissa. Fredi valittiin toisen kerran Suomen edustajaksi vuoden 1976 laulukilpailuun. Molempina vuosina kapellimestarina toimi Ossi Runne.