google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Serlachius

Karl Serlachius (n. 1687 t. 1693 – 16. toukokuuta 1754 t. 1755 Västerås, Ruotsi) oli suomalainen juristi ja runoilija. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1706 ja Tukholmassa 1711 ja oli Svean hovioikeuden asianajaja 1720. Hän joutui maanpakoon 1721 hoitaessaan Ruotsissa asianajajana poliittista tehtävää. Hän palasi armahduksen jälkeen Tukholmaan ja sai 1728 jatkaa asianajajana. Hän menetti Tukholman tulipalossa 1751 talonsa.
Serlachius julkaisi 1726 lauluja sisältävän teoksen Christeliga fägnetimmar eller 100 sånger.
Lauri Uusi-Hakimo

Lauri Kaarle Uusi-Hakimo (6. toukokuuta 1930 Ähtäri – 19. helmikuuta 2018 Forssa) oli suomalainen kirjailija ja Forssan kansalaisopiston rehtori.
Uusi-Hakimo suoritti valtiotieteen maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän asui Forssassa vuodesta 1959 lähtien ja toimi Forssan kansalaisopiston rehtorina vuodesta 1959 (tuolloin nimellä Forssan työväenopisto) eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1993 asti. Uusi-Hakimo sai opetusneuvoksen arvon 1988.
Uusi-Hakimo tutustui kirjallisuuteen laatiessaan kansalaisopistossa kirjaesitelmiä ja alkoi itsekin kirjoittaa. Hänen esikoisteoksensa Isältä pojalle (1974) voitti Maaseudun Sivistysliiton Maaseudun murros -kirjoituskilpailun ja tästä sai alkunsa Uusi-Hakimon kirjailijanura. Hän kirjoitti aluksi proosaa mutta siirtyi sitten kirjoittamaan näytelmiä usein tilaustyönä harrastajateattereille. Uusi-Hakimon teokset sijoittuvat valtaosin hänen nuoruusvuosiensa kotimaisemiin Ähtäriin Etelä-Pohjanmaalle.
Vuodesta 1979 alkaen Uusi-Hakimo kirjoitti säännöllisesti pakinoita Forssan Lehteen nimimerkillä Tarhuri.  Hän myös teki historiikkeja useille yrityksille ja yhteisöille.
Päiviö Tommila

Juhani Päiviö Tommila (s. 4. elokuuta 1931 Jyväskylä) on historiateoksia julkaissut historiantutkija, emeritusprofessori, Helsingin yliopiston entinen rehtori ja vuodesta 2004 lähtien akateemikko.

Henkilöhistoria ja ura

Tommila väitteli filosofian tohtoriksi 1962 väitöskirjalla La Finlande dans la politique européenne en 1809–1815 (”Suomi ja eurooppalainen politiikka 1809–1815”). Hän työskenteli Helsingin yliopiston assistenttina 1959–1965 ja dosenttina 1962–1967, Turun yliopiston Suomen historian professorina 1965–1976 sekä Helsingin yliopiston Suomen historian professorina 1976–1994. Tommila teki uraa myös Helsingin yliopiston hallinnossa ja toimi yliopiston rehtorina 1988–1992. Päiviö Tommila on tutkinut Suomen historiaa, etenkin poliittista historiaa 1800-luvulla, kaupunkihistoriaa, lehdistön ja historiankirjoituksen historiaa. Tieteellisten tutkimusten lisäksi hän on julkaissut yleistajuisia tekstejä ja ollut useiden teossarjojen päätoimittaja tai työryhmän jäsen.
Gunnel Nyman

Gunnel Nyman o.s. Gustafsson (19. syyskuuta 1909 Turku – 7. lokakuuta 1948) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen muotoilija. Hän aloitti uransa huonekalujen suunnittelijana, mutta siirtyi myöhemmin lasimuotoilijaksi.
Nyman valmistui Taideteollisuuskeskuskoulusta huonekalupiirtäjäksi, mutta hänet tunnetaan parhaiten lasitaiteilijana. Uran alussa tärkeä vaikuttaja oli lasiteollisuuden suuri nimi Arttu Brummer, joka johdatti hänet yhteistyöhön Riihimäen lasitehtaan kanssa. Nyman sai tehtaan järjestämässä kilpailussa vuonna 1933 kolmannen palkinnon. Hän työskenteli ennenaikaisesti päättyneen uransa aikana muun muassa Riihimäen, Nuutajärven ja Iittalan lasitehtaissa. Lasimuotoilun lisäksi hän suunnitteli myös huonekaluja ja tekstiilejä. Valaisimia hän suunnitteli Paavo Tynellin omistamalle Taito Oy:lle sekä Oy Stockmannin Ab:n omistamalle Orno Metallitehtaalle 1939-1942. Pariisin maailmannäyttelyssä 1937 oli esillä hänen uniikkeja lasitöitään sekä Bomanille suunniteltuja huonekaluja.
Nyman suosi pelkistettyä tyyliä ja piti Tapio Wirkkalan ja Kaj Franckin tavoin lasitaiteen keskeisenä osana muotoa. Lopullisen muotonsa teos sai usein vasta lasinpuhaltajan kanssa. Nyman keksi tiettävästi vahingossa niin sanotun savutekniikan, jota edustaa esimerkiksi Ylösnousemus-maljakko vuodelta 1947. Tämä ilmaisee myös ajalle tyypillistä pyrkimystä saada lasiesineeseen elävyyttä. Nyman itse kuvasi suhdetaan lasiin: “– – Tässä aineessa on jotain noitavoimaista. Se, joka kerran on antautunut voimaa, ei siitä luovu.”
Vuonna 1951 Gunnel Nymanille myönnettiin lasitöistä IX Milanon triennaalissa postuumisti kultamitali. Gunnel Nymanille on omistettu 1998 katu ja piha Helsingissä Arabianrannan kaupunginosassa.
Gunnel Nymanin puoliso oli vuodesta 1936 lähtien varatuomari Gunnar Nyman. Pariskunnalla oli vuosina 1940, 1941 ja 1945 syntyneet tyttäret. Nymanin äkillinen ja varhainen kuolema teki hänen töistään entistäkin arvostetumpia, ja hänet tunnustetaan suomalaisen muotoilun edelläkävijäksi.
Alumiinifolio

Alumiinifolio on erittäin ohueksi valssattua alumiinia. Sitä kyetään valssaamaan viiden mikrometrin (millimetrin tuhannesosan) paksuiseksi, mutta täysin reiättömien folioiden tulee yleensä olla vähintään 12 mikrometrin paksuisia.
Kotitalouksissa alumiinifoliota käytetään usein ruoanvalmistuksen apuna, koska se on palamatonta ja siihen on helppo kääriä erilaisia ruokia säilytystä tai vaikkapa uunissa kypsennystä varten. Alumiinifolion käyttö kotitalouksissa alkoi vuonna 1947 Reynolds Metals:n 'Reynolds Wrap':n tultua kauppoihin Yhdysvalloissa. Hieman paksummasta alumiinifoliosta valmistetaan kotitalouskäyttöön myös kertakäyttöisiä vuokia ja lämpökynttilöiden kuppeja.

Alumiinifolio yhdistelmämateriaaleissa

Alumiinifoliolla laminoituja papereita ja muoveja käytetään paljon pakkausteollisuudessa, sillä alumiinifolio antaa pakkauskääreelle nesteitä, bakteereita, kaasuja ja valoa läpäisemättömän barriäärikerroksen. Alumiinikerroksen voi nähdä esimerkiksi monien mehutölkkien sisäpinnassa.
Alumiinifoliolla päällystettyä paperia käytetään usein saunan lämpö- ja kosteuseristämiseen.
15. jääkäripataljoona

15. jääkäripataljoona aik. Kenttälennätinpataljoona oli valkoisten itäarmeijan 3. jääkäriprikaatin 5. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa.
Pataljoona muodostettiin aluksi Kenttälennätinpataljoonaksi ja käsitti kolme komppaniaa, jotka muodostettiin 5. maaliskuuta 1918 Mikkelissä. Sen 1. komppania toimi Vaasassa, 2. komppania Pietarsaaressa ja 3. komppania Savonlinnassa. 
Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Lars Birger Homén

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Joukkueenjohtajana jääkärivaravääpeli Urho August Pikkarainen (siirrettiin 4. huhtikuuta 16. jääkäripataljoonaan), pataljoonan kuormastovääpelinä jääkärivaravääpeli Arvo Portin, pataljoonan lähettiupseerina jääkärivänrikki Kosti Edvard Pylkkänen, joukkueenjohtajana jääkärivaravääpeli Paavo Elias Roos (siirrettiin 11. huhtikuuta 4. jääkärirykmentiin), jääkärivänrikki Gustav August Sepperi (siirrettiin 15. huhtikuuta 17. jääkäripataljoonaan), jääkäriluutnantti Woldemar Weselow myöh. Wisa (siirrettiin komppanianpäälliköksi Savon ryhmän Mikelin 2. pataljoonaan), joukkueenjohtajana jääkärivänrikki Väinö Arvid Stenlund myöh. Wäinölä (siirrettiin Päämajaan opetusupseeriksi), joukkueenjohtajana jääkärivänrikki Kosti Eskola (siirrettiin 17. jääkäripataljoonaan), pataljoonan adjutanttina jääkäriyliluutnantti Gustaf Fredrik Helsingius (siirrettiin jääkäriprikaatin ehdysupseeriksi Wilkmanin ryhmään), joukkueenjohtajana jääkäriluutnantti Kaarlo Johannes Kaila (siirrettiin 26. maaliskuuta 1918 Mikkelin 2. pataljoonaan), jääkärivänrikki Bror Albert Sjöberg (siirrettiin maaliskuun alussa 16. jääkäripataljoonaan).
Markus Laitinen

Elämä ja toiminta

Laitinen on harjoittanut zazenia vuodesta 1996. Hän sai zenbuddhalaisen vihkimyksen (jap. jukai) Japanissa vuonna 2009 zenopettaja Peter Roccalta, Gudo Wafu Nishijiman oppilaalta. Laitinen perusti vuonna 2009 sōtō-zenbuddhalaisen ryhmän Kajo Zendon (ent. Dogen Sangha Finland). Laitinen on haastanut buddhalaisia puolustamaan syrjäytyneitä.
Laitinen on tehnyt musiikkia 1990-luvun alkupuolelta asti. Hän on mukana duoissa The Fishkillers ja Radio TV. Vuonna 2004 Metrotraks Records julkaisi hänen ja Mikko ”Rammu” Ramulan elektroduo Telefunkerin albumin Elektroakustik.
Laitisella on (edellisestä) avioliitostaan kolme lasta.
Ribosomaalinen RNA

Ribosomaalinen RNA (rRNA) on yksi kolmesta RNA-tyypistä. Ribosomaalista RNA:ta on 80 % kaikesta solun sisältämästä RNA:sta ja se on osa ribosomin rakennetta. rRNA:n lisäksi ribosomissa on tukirakenteena runsaasti valkuaisaineita. Ribosomaalinen RNA muodostaa ribosomin kaksi osaa, suuren alayksikön (LSU) ja pienen alayksikön (SSU).
Ribosomaalinen RNA katalysoi peptidisidosten syntymistä translaation yhteydessä.
Albert Mellin

Albert Mellin (30. tammikuuta 1843 Helsinki – 7. lokakuuta 1886) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli pääosan urastaan Pietarissa.
Mellinin isä oli Ruotsista Suomeen muuttanut kultaseppä Roland Mellin ja äiti pietarilaissyntyinen Sofie Könika. Mellin suoritti arkkitehdin ammattitutkinnon Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuonna 1866 ja muutti samana vuonna Pietariin, jossa hän suoritti arkkitehdin diplomin Pietarin taideakatemiassa vuonna 1870. Hän asui 16 vuotta Pietarissa ja työskenteli muun muassa Aleksandr Rezanovin, Victor Schröterin, Hieronymus Küttnerin ja Andreas Huhnin arkkitehtitoimistoissa. Hän osallistui tänä aikana suunnittelukilpailuihin, mutta ei toteuttanut itsenäisiä suunnittelutöitä.
Mellin palasi Suomeen vuonna 1882 ja työskenteli itsenäisenä arkkitehtina. Hän suunnitteli Helsinkin useita asuinkerrostaloja, Suomen pankin setelipainon (purettu 1957) sekä Villa Tallbon ja Villa Granvikin huvilat Meilahteen. Hän rakennutti 1884–1885 Helsingin Pohjoisranta 18:een itse suunnittelemansa niin sanotun Mellinin talon, joka edustaa Pietarissa yleistä mutta Suomessa harvinaista ”tiilityyliä” (kirpitšnyi stil). Mellin myös asui tässä talossa. Mellinin tunnetuin suunnittelutyö lienee vuonna 1885 piirretty Lahden puukirkko, joka valmistui hänen kuoltuaan vuonna 1890. Se purettiin 1977 nykyisen Ristinkirkon tieltä. Mellin kuoli äkillisesti 43-vuotiaana.
Don King

Donald "Don" King (s. 20. elokuuta 1931) on yhdysvaltalainen nyrkkeilypromoottori.
King on manageroinut uransa aikana useita eri sarjojen maailmanmestareita. Hänen läpimurtonsa nyrkkeilymaailman huippupromoottorien joukkoon oli Rumble in the Jungle-niminen ottelu, jossa George Foreman ja Muhammad Ali ottelivat raskaansarjan maailmanmestaruudesta.
ESPN:n mukaan King on tehnyt ainakin yhdeksästäkymmenestä nyrkkeilijästä miljonäärejä. Menestyksestään huolimatta King on jakanut mielipiteitä; häntä on syytetty vakuutuspetoksista ja veronkierrosta. Raskaansarjan maailmanmestari Mike Tyson on syyttänyt häntä miljoonien kavaltamisesta.

Uran alku

Ennen nyrkkeilyn pariin siirtymistään yliopisto-opintonsa kesken jättänyt King toimi Clevelandissa laittomana vedonvälittäjänä. Vuonna 1954 hän tappoi miehen, joka yritti ryöstää yhden hänen pelipaikoistaan. Oikeus katsoi tapauksen itsepuolustukseksi ja säästi Kingin vankeusrangaistukselta. 13 vuotta tämän jälkeen hänet tuomittiin vankeuteen toisen asteen murhasta. Rikosnimeke muutettiin myöhemmin tapoksi ja King istui 3 vuoden ja 11 kuukauden vankeusrangaistuksen.
Nyrkkeilypromoottorina toimimisen King aloitti kotikaupungissaan Clevelandissa. Saatuaan Muhammad Alin hyväntekeväisyysotteluun paikallisen sairaalan hyväksi laulaja Lloyd Princen avustuksella, lähti hänen uransa voimakkaaseen nousuun. Kingillä ei kuitenkaan ollut liiemmin kokemusta nyrkkeilymaailmasta, minkä johdosta hän ryhtyi yhteistyöhön kokeneemman Don Elbaumin kanssa.

Myöhempi ura

Suuren mittakaavan otteluiden järjestämisen lisäksi King kokosi 1970-luvulla oman tallinsa nimiin nimekkään joukon tuon ajan huippunyrkkeilijöitä kuten Larry Holmes, Wilfred Benitez, Roberto Duran, Salvador Sanchez, Wilfredo Gómez ja Alexis Arguello. Seuraavina vuosikymmeninä hänen haaviinsa tarttui lisää aikojensa ehdottomia huippunimiä kuten Mike Tyson, Evander Holyfield, Julio César Chávez, Aaron Pryor, Bernard Hopkins, Ricardo Lopez, Felix Trinidad, Terry Norris, Carlos Zarate, Azumah Nelson, Andrzej Gołota, Mike McCallum ja Meldrick Taylor.
HMS Ribble (1904)

Palvelus

HMS Ribble myytiin 29. heinäkuuta 1920 romutettavaksi.
Reposaaren hautausmaa

Reposaaren hautausmaa on Porin Reposaaressa sijaitseva hautausmaa. Ensimmäinen hautaus alueelle on suoritettu 1897. Vuonna 2006 otettiin käyttöön uusi laajennusosa. Hautausmaan erikoisuus on, että sen vanha osa muodostuu kokonaan purjelaivojen 1600-luvulta alkaen saarelle tuomasta painolastimaasta. Sanonnan mukaan Reposaaren vainajat on tämän johdosta haudattu ”vieraan maan multiin”.
Reposaaren hautausmaalla sijaitsee muun muassa kuvanveistäjä Kalervo Kallion tekemä laivanvarustaja Werner Hacklinin muistomerkki Nuorukainen ja ankkuri sekä vuonna 1993 paljastettu suihkulähde. Paikallisten asukkaiden lisäksi sinne on haudattu satamassa vierailleilla laivoilla kuolleita merimiehiä eri puolilta maailmaa. Heille on Reposaaren seurakunta pystyttänyt yhteisen muistomerkin, johon merimiesten nimet on kaiverrettu. Reposaaren hautausmaalla on myös olympiavoittaja Kelpo Gröndahlin viimeinen leposija sekä vuoden 1918 sisällissodassa kaatuneiden punaisten muistomerkki.
Hautausmaan kupeessa sijaitsee vuonna 1876 valmistunut norjalaistyylinen Reposaaren kirkko. Sen edustalla on 1925 uponneen Torpedovene S2:n muistomerkki, jonka on veistänyt Wäinö Aaltonen. Myös vuosien 1939–1945 sankarivainajat on haudattu kirkkopuistoon.
Tauno Tattari

Tauno Tattari (25. huhtikuuta 1907 Alatornio – 20. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli nuorena tuberkuloosiin kuollut urheilutoimittaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänen enonsa oli kansanedustaja Antti Junes. Äitinsä suvusta, Granroth eli Junes-suvusta, hän kirjoitti 1930-luvun alussa sukukirjan.

Nuoruus

Tauno Tattari varttui nuoruutensa Alatornion Kivirannalla Juneksen kartanossa, äitinsä syntymäkodissa. Jo nuorena poikana intohimoisena urheilun ystävänä hän oli perustamassa paikallista kyläurheiluseuraa Kivirannan Rajua, joka on kyläkohtainen edeltäjäseura paikkakunnan tämän päivän urheiluseuralle Alatornion Pirkoille.

Urheilutoimittaja

Lukiovaiheessa kesken jääneiden oppikouluopintojen jälkeen Tauno Tattari siirtyi urheilutoimittajaksi seutukunnan päälehteen, kemiläiseen Pohjolan Sanomiin. Hän otti tällöin käyttöön myöhemmin valtakunnallisesti urheilujutuissa tunnetuksi tulleen nimimerkin ”Maileri”.
Hän siirtyi edelleen 1920-luvun puolivälissä Helsinkiin toimien Uuden Suomen urheilutoimittajana käyttäen samaa nimimerkkiä. Lisäksi hän kirjoitti Suomen Urheilulehteen. Hänestä tuli kesällä 1927 Suomen Urheilulehden pysyvä toimittaja. Tattari toimi vuoden 1928 Amsterdamin kesäolympialaisissa urheilutoimittajana kirjoittaen pyöräilyä koskevan osan Martti Jukolan toimittamaan olympiakirjaan. Suvun piirissä on perimätietona tältä ajalta pieni anekdootti, jonka mukaan Tauno Tattari sähkötti Amsterdamin matkaltaan enolleen Otto Junekselle Alatornion Kivirannalle: ”Lähetä rahaa, myyn Kivirannan Juneksen tilaan kuuluvan perintöni sinulle!”. Urheilutoimittajalle oli ilmeisesti tullut matkalla rahapula.
Syksyllä 1929 Tattari oli tukemassa Suomen Urheilulehteä vetävän Martti Jukolan kilpailijaksi perustettua Kiri-lehteä, jonka perustajiin ja toimituskuntaan hän kuului yhdessä Lauri ”Tahko” Pihkalan ja Sulo ”Simeoni” Kolkan kanssa. Näihin aikoihin SVUL:ssä oli lähtemässä kehitys kohti erikoisliittoja, jolloin yleisurheilijat perustivat oman liittonsa SUL:n. Tässä kiistassa Tattari oli tukemassa erikoisliittokehitystä ja joutui vastakkain Martti Jukolan kanssa. Vuonna 1931 Tattari oli perustamassa urheilutoimittajien yhteisjärjestöä Urheilutoimittajain liitto, alun perin kerhona tunnettu.

Elokuvakäsikirjoittaja

Viimeisinä elinvuosinaan 1930-luvulla Tattari tuli tunnetuksi suomalaisten elokuvien käsikirjoittajana – viimeiset elokuvista saivat ensi-iltansa hänen kuolemansa jälkeen. Elokuvakäsikirjoittajana hän oli seuraavissa elokuvissa: Sininen varjo (ensi-ilta 1933), Helsingin kuuluisin liikemies (1934), Kun isä tahtoo ... (1935), VMV 6 (1936), Vaimoke (1936), Koskenlaskijan morsian (1937), Ja alla oli Tulinen järvi (1937).

Viimeinen leposija

Tauno Tattarin siunaustilaisuudessa Helsingissä huhtikuussa 1936 hänen ystävänsä Yrjö Jylhä esitti hänelle tekemänsä muistorunon. Tattari haudattiin Alatornion kirkon edessä olevaan äitinsä suvun Juneksen sukuhautaan.
Pauli Vesterinen

Pauli Vesterinen (20. marraskuuta 1923 Kanneljärvi – 8. elokuuta 2005) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui Kalevan kisoissa viidesti pronssille (1947, 1948, 1950, 1951, 1952). Hän edusti Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Hänen ennätyksensä on 75,72 vuodelta 1955. Hän sijoittui Lontoon olympialaisissa 1948 keihäänheitossa neljänneksi tuloksella 65,89. Hänellä on useita maaotteluedustuksia.
Luther Burbank

Luther Burbank (7. maaliskuuta 1849, Lancaster, Massachusetts – 11. huhtikuuta 1926 Santa Rosa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen itseoppinut kasvitieteilijä, jolla oli huomattava merkitys kasvinjalostuksen kehittämisessä. 55 vuotta kestäneen uransa aikana hän jalosti yli 800 hyötykasvilajiketta: hedelmiä, viljoja, vihanneksia, ruohokasveja ja kukkia.
Burbank syntyi 18-lapsiseksi kasvaneen maanviljelijäperheen 13. lapsena Massachusettsissa. Hän kävi vain alkeiskoulun, mutta kiinnostui teini-iässä Charles Darwinin teoksesta The Variation of Animals and Plants under Domestication ja aloitti kasvinjalostuskokeilut perheensä maatilalla. Kun hän oli 21-vuotias perheen isä kuoli ja Luther Burbank osti perintörahoillaan maatilan Massachusettsin Lunenburgista. Siellä hän työskenteli kaksi vuotta perunanjalostuksen parissa ja tuloksena oli yhä Pohjois-Amerikan eniten tuotettu Russet Burbank -lajike. Burbank myi vuonna 1875 oikeudet lajikkeeseen 150 dollarilla ja käytti rahat muuttaakseen Kaliforniaan, jossa hän osti pienen maatilan ja puutarhan Santa Rosasta. Myöhemmin hän hankki toisen maatilan Kalifornian Sebastopolista. Hän sai 1900-luvun alkuvuosina työhönsä apurahoja muun muassa Carnegie-säätiöltä.
Burbankin evoluutiota korostavat ja uskonnottomat ajatukset olivat usein ristiriidassa kristillisvetoisen amerikkalaiskulttuurin kanssa.
Burbankin talo ja puutarha Kalifornian Santa Rosassa toimivat yleisölle avoimena kotimuseona.
Uuno Montonen

Uuno Konstantin Montonen (21. toukokuuta 1891 Viipuri – 9. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli lähtöisin Viipurista ja siirtyi sieltä Helsinkiin.
Montonen oli monissa elokuvissa ja teattereissa tutuksi tullut näyttelijä. Erityisesti Montonen tunnettiin Armand Lohikosken ohjaamista Pekka Puupää -elokuvista. Montonen näytteli ensimmäisen kerran elokuvassa Meidän poikamme vuodelta 1929. Hänet nähtiin urallaan 93 elokuvassa.
Montosen suurimpia rooleja ovat Kantolan isäntä elokuvassa Tukkipojan morsian (1931), vankikarkuri Vikström elokuvassa Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931), Konstu elokuvassa Helsingin kuuluisin liikemies (1934), Ukonmäen isäntä elokuvassa Anu ja Mikko (1940), timpuri Saarinen elokuvassa Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955) ja rovasti Svanholm elokuvassa Tulipunainen kyyhkynen (1961). Montosen viimeiseksi elokuvaksi jäi televisioelokuva Elävä ruumis (1969).
Montonen oli kuitenkin henkeen ja vereen teatterinäyttelijä. Aluksi hän näytteli Viipurissa, Viipurin Työväen Teatterissa. Suomen Kansallisteatterissa Montonen näytteli vuosina 1927–1962 (jonne hänet kutsuttiin sähkeellä), Viipurissa hän aloitti vakinaisesti jo 1900-vuosikymmenen lopulla. Montonen on kirjoittanut myös kirjan Henkimaailman rajamailla, joka kertoo hänen yliluonnollisista kokemuksistaan. Kirjassa Montonen saa näyn, että tulee kuolemaan vuonna 1972, 81-vuotiaana. Montonen kuoli vuotta myöhemmin, mutta oli kuollessaan 81-vuotias. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955.
Red Arrows

Red Arrows (suom. Punanuolet) on Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien taitolentoryhmä. Ryhmä on käyttänyt lentotoiminnassaan ainakin Folland Gnat ja BAe Hawk -tyyppisiä harjoitussuihkukoneita.
Red Arrowsien käyttämät lentokoneet on helppo tunnistaa niiden kokopunaisen värityksensä perusteella: ainoastaan pystyperäsimessä eli sivuvakaajassa näkyy Britannian käyttämä trikolori-väritys (punainen-valkoinen-sininen). Sittemmin (2019) on koneen sivuvakaajien väri muutettu muistuttamaan Union Jackia eli Britannian lippua.
Moikipää

Moikipää (ruots. Molpe) on kalastajakylä Korsnäsin kunnan pohjoisosassa Pohjanmaan maakunnassa. Se mainitaan ensi kerran Moikepä -nimisenä vuonna 1491. Asukkaita on noin 550 ja osa heistä saa elantonsa kalastuksesta. Moikipäällä on myös turkistarhausta. Kylässä on kyläkauppa, pankki, huoltoasema ja ruotsinkielinen koulu. Kylän edustalla olevassa saaristossa (Molpehällorna) oli Ilmatieteen laitoksen sääasema 1973–1992. Kylässä pidetään myös Söu Rock -festarit.

Moikipään nimestä

Kylän nimi perustuu niemennimeen. Nimen jälkiosa pää on merkitykseltään kärki, niemi. Alkuosan merkitys on epävarmempi. Olav Ahlbäck on johtanut sen suomen kielen verbistä moikua, joka tarkoittaa: pitää (varsinkin suuren kellon ) kumeaa ääntä tai sanasta moike, moikuva ääni. Myös henkilönnimiä, kuten Moikko tai Moikka, on pidetty mahdollisina selityksinä.
Nazran

Levottomuuksia

Kesäkuun 21.–22. välisenä yönä 2004 kaupunkiin hyökkäsi suuri joukko tšetšeeni- ja inguušikapinallisten Kaukasian rintaman taistelijoita. Taisteluissa kuoli viranomaisten mukaan 88, enimmäkseen poliisin, FSB:n ja rajavartiojoukkojen edustajia. Kuolleiden joukossa olivat sisäministeri Abukar Kostojev, terveysministeri, pääsyyttäjä sekä YK-virkailija. Sisäministeriön rakennus ja juna-asema poltettiin.
Heinäkuussa 2009 turvallisuusviranomaiset tappoivat kahdeksan ignuušikapinallista kaupungin lähistöllä. Seuraavan kuukauden aikana, 17. elokuuta 2009 kaupungissa ajettiin räjähteillä lastattu kuorma-auto pääpoliisiasemalle, jonka räjähdys tuhosi täysin. Tekijäksi ilmoittautui Riyadus Salikhiin -ryhmittymä.
Väinö Pastell

Väinö Elias Pastell (14. toukokuuta 1881 Sääminki – 8. syyskuuta 1949 Lempäälä) oli hämäläinen kunnallisneuvos ja tilanomistaja joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1920-luvun lopulla.
Pastellin vanhemmat olivat talollinen Kustaa Adolf Pastell ja Amanda Ali-Kartano. Hän kävi kansakoulun ja valmistui maanviljelyskoulusta 1901. Pastell oli aluksi Hovilan meijeri- ja karjakkokoulun opettajana 1901–1903 ja sen jälkeen tilanomistajana Kalvolassa 1903–1909. Vuonna 1909 hän osti Lempäälästä Innilän kartanon ja hoiti sitä kuolemaansa saakka.
Pastell oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1927–1929 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Pastell osallistui kunnallispolitiikkaan toimien Lempäälän kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli myös MTK:n liittoneuvoston jäsen ja Pohjois-Hämeen kansallisliiton puheenjohtaja. Pastell sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1944.
Pastell oli naimisissa vuodesta 1911 Hilja Ala-Pynnösen kanssa.
Into the Groove

Into the Groove on Madonnan kappale ja single vuodelta 1985. Se oli Englannin listalla nro 1. Sitä on käytetty elokuvassa Desperately Seeking Susan ja elokuva nosti kappaleet listoille vaikka se tosiasiassa oli Angel-singlen b-puolisko. Se on myös julkaistu pitkäsoitolla Like a Virgin.