google/wiki40b huggingface dataset:
Vesivehmaa

Vesivehmaa on yksi Asikkalan kylistä Päijät-Hämeessä. Etäisyys Vääksyyn on noin 10 km, Lahteen vajaat 20 km ja Heinolaan noin 30 km.
Vesivehmaa on Asikkalan toiseksi suurin osa heti keskustaajama Vääksyn jälkeen. Sen väkiluku on yli 700.
Kylässä alakouluopetusta tarjoava Vesivehmaan koulu on rakennettu 1980. Koululla menee hyvin verrattuna muihin Asikkalan ensimmäisten luokkien peruskouluihin, sillä siellä on noin 80 oppilasta eikä se ole lakkautusuhan alla kuten moni muu koulu.
Vesivehmaan kylän historiasta on kirjoitettu kaksiosainen kirjasarja Vesivehmaan seudun kylien historia I ja II.
Museovirasto on määritellyt Toisen Salpausselän eteläpuoliseen viljelyvyöhykkeeseen sijoittuneen Vesivehmaan kylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Vesivehmaa tunnetaan populaarikulttuurissa Usko Kempin sanoittamasta ja Yrjö Saarnion säveltämästä Vesivehmaan jenkasta. Vesivehmaalla sijaitsee myös Jenkkapirtti, vuonna 1969 avattu kesätanssilava jossa on paljon eloa kesäisin. Heti Jenkkapirtin läheisyydessä on urheilukenttä, jossa monet nuoret urheiluseura Vesivehmaan Vireen jäsenet kisailevat usein järjestetyissä kisoissa. Jukolan viesti kilpailtiin Vesivehmaalla vuonna 2002. Urheilukentän läheisyydessä on myös kuntopolku, jossa on talvella valaistu hiihtolatu.
Suomalainen sijaisnäyttelijä ja stuntmies Antti Pendikainen kuoli traagisesti Vesivehmaalla järjestetyssä offroad-moottoripyörien cross country -kilpailussa hänen menettäessä ajoneuvonsa hallinnan vuonna 2019.

Muita nähtävyyksiä

Lahti-Vesivehmaan lentopaikka sijaitsee Vesivehmaalla ja kentällä toimii Päijät-Hämeen ilmailumuseo. Vierumäen ja Vääksyn välinen seututie 313 kulkee lentokentän ohi ja Vesivehmaan kylän läpi. Lahden ja Vääksyn välisiä linja-autojen vakiovuoroja liikennöidään Vesivehmaan kautta seututie 313:n reittiä. Körrin suoraksi kutsuttavalla valtatie 24:n osuudella kuuluu Vesivehmaan alueeseen motelli ja kahvila-ravintola huoltoaseman yhteydessä. Körrin vakiovuoropysäkin kautta kulkee osa Lahden ja Vääksyn välisistä linja-autoista.
Eräs Vesivehmaan nähtävyyksistä on ollut Tuohimestarin tupa. Tuvassa on noin 340 kappaletta monenlaisia tuohesta valmistettuja esineitä. Näitä ovat muun muassa yli puolentoista kuutiometrin vetoinen kontti ja 2,7 metriä pitkät virsut, jotka pääsivät Guinnessin Suureen ennätyskirjaan vuonna 1998.
Hämeen Rykmentin Vesivehmaan harjoitusalue sijaitsee kylässä. Hämeen Rykmentin myötä myös Vesivehmaan harjoitusalue lakkautettiin vuoteen 2015 mennessä Keuruun, Kirkonmaan, Jaamankankaan ja  Reilan harjoitusalueen tapaan. 

Vesivehmaalla toimii Antin automuseo.
Simo Zitting

Simo Johannes Zitting (14. helmikuuta 1915 Muuruvesi – 6. helmikuuta 2012 Espoo) oli suomalainen juristi, joka toimi virkaa tekevänä ja varsinaisena Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 1957–1978.
Zittingin vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Olli Pekka Zitting ja Erika Raatikainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopiossa 1935 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941. Zitting osallistui molempiin sotiin, yleten kapteeniksi. Sotien jälkeen hän tuli assistentiksi Helsingin yliopistoon, jonka palveluksessa hän oli sittemmin koko työuransa aina vuoteen 1978 saakka. Hän väitteli tohtoriksi 1951 omistajavaihdosta koskeneella tutkimuksellaan.
Zitting toimi useiden komiteoiden jäsenenä ja hoiti monia luottamustehtäviä. Vielä 2000-luvulla häntä pidetään oikeustieteellisen tuotantonsa vuoksi yhtenä vuosisadan merkittävimmistä uranuurtajista ja etenkin niin sanotun dynaamisen omistusoikeuskäsityksen edelläkävijänä. Hän lähestyi lainoppia analyyttisen oikeusteorian kautta. Aikaisemmasta suuresti poikennut ja sodanjälkeisiä oloja realistisesti heijastava käsitys sivullis- ja vaihdantasuojineen omaksuttiin nopeasti myös lainsäädännössä. Zitting sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1985.
Zittingin puoliso vuodesta 1945 oli Gunborg Linnea Hellman (s. 1921).
Howard Zieff

Howard Zieff (21. lokakuuta 1927 – 22. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka aloitti uransa mainosvalokuvaajana ja mainoselokuvaohjaajana. Hänen ohjaamiinsa kymmenkuntaan Hollywood-komediaan kuuluvat Cowboy Hollywoodissa (1975),  Tyttö joka kävi intin (1980) sekä Tyttöni mun (1991).

Elämä ja ura

Zieff syntyi Chicagossa juutalaisperheeseen, joka muutti sitten Los Angelesiin. Hän opiskeli vuoden verran taideaineita Los Angeles City Collegessa, kunnes vuonna 1946 liittyi laivastoon. Hän jatkoi opintoja laivaston valokuvauskoulussa Floridan Pensacolassa ja sitten Kalifornian Pasadenassa Art Center College of Design -oppilaitoksessa. Hän aloitti mainosvalokuvaajana New Yorkissa 1950-luvulla ja pääsi 1960-luvun vaihteessa mukaan tekemään monia aikakauden luovimman mainostoimiston Doyle Dane Bernbachin kampanjoita. Hän laajensi osaamistaan valokuvauksesta tv-mainosten ohjaajaksi ja tuli kuuluisaksi humorististen mutta myös kalliita tuotantoja vaativien mainosspottien tekijänä. 
Vuonna 1969 Zieff myi yrityksensä ja päätti keskittyä pitkien elokuvien tekoon. Maineensa vuoksi hän sai tehtäväkseen komedioita, joista monet nousivat varsin suosituiksi. Hänen viimeiseksi ohjauksekseen jäi vuoden 1994 Tyttöni mun 2, minkä jälkeen Parkinson-oireet saivat hänet vetäytymään eläkkeelle. Hän kuoli vuonna 2009.
Geokronologia

Geokronologia on tieteenala, joka tutkii kivien, maalajien ja maakerrostumien ikää. Näytteiden iän määrityksessä käytetään apuna radioaktiivisen aineen määrän mittausta, siitepölyanalyysiä, radiohiiliajoitusta ja termoluminenssiajoitusta.
Volkswagen Polo

Kohu mainosvideosta

Vuonna 2004 internetissä levisi laajasti Volkswagenin mainoselokuvien tyyliin kuvattu video, jossa itsemurhapommittaja ajaa kohteeseensa Volkswagen Pololla. Mies räjäyttää pommin auton sisällä, mutta tiivis kori suojelee kaikkia lähistöllä olevia, eikä edes räjähdyksen ääntä kuulu. Video päättyy toteamukseen: pieni, mutta luja. Videon tekivät lontoolaisten freelancer-mainosmiesten kaksikko Lee ja Dan. Heidän mukaansa video oli tarkoitettu mainosalan sisäiseksi huomionherättäjäksi. Volkswagen uhkasi asiassa oikeustoimilla. Huhut kuitenkin väittävät koko jutun silti olevan Volkswagenin mainostemppu.
MV RAMB IV

Valmistus

Genovalainen Italian banaanimonopoli tilasi aluksen Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta (CRDA) Montfalconesta. Sen köli laskettiin 14. tammikuuta 1937 ja alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 27. lokakuuta. Se oli 3676 rekisteritonnin dieselmoottorein varustettu alus, jonka pituus oli 116,8 ja leveys 15,2metriä. Sen risteilynopeus oli 17–18,5 solmuun.

Palvelus

Italian liityttyä toiseen maailmansotaan alus pakko otettiin 1940 Italian kuninkaalliselle laivastolle sairaalalaivaksi MV Aquileia. Aluksella oli tarkoitus evakuoida haavoittuneita Italian Itä-Afrikasta Italiaan, mutta tehtävä oli mahdoton liittoutuneiden hallittua Suezin kanavan liikennettä.
Italian Itä-Afrikan Massauan antautuessa 10. huhtikuuta 1941 Britannian laivasto valtasi aluksen Adenin edustalta liittäen sen laivastoonsa. Alus kuljetti haavoittuneita ensin Punaisellamerellä ennen kuin se siirrettiin Libyan rannikolle sairaalalaivaksi. Aluksen ollessa matkalla Tobrukista Aleksandriaan se joutui Saksan ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi 10. toukokuuta 1942. Pommit sytyttivät aluksen tuleen ja se piti hylätä. Aluksella olleista 360 miehistönjäsenestä ja potilaasta sai surmansa 155 potilasta ja 10 miehistönjäsentä.
Jordan Hendry

Seuraura

Hendry vietti kauden 2001–2002 SJHL-joukkue Battleford North Starsissa, jonka jälkeen hän kävi vuodet 2002–2006 University of Alaska Fairbanksia. Hendry toimi kahdella jälkimmäisellä yliopistokaudellaan joukkueensa varakapteenina. Kaudella 2004–2005 hän pelasi polvivamman takia vain kolme ottelua. Viimeisen yliopistokautensa 2005–2006 päätteeksi NHL-varaamaton Hendry siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Norfolk Admiralsiin maaliskuussa 2006.
Heinäkuussa 2006 Hendry teki kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue Chicago Blackhawksin kanssa. Hän pelasi kauden 2006–2007 kokonaan farmijoukkue Admiralsissa, jonka sisäisen tehotilaston Hendry voitti lukemalla +20. Kaudella 2007–2008 Hendry debytoi Blackhawksin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 40 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4. Reilut puolet kaudestaan Hendry pelasi Blackhawksin uudessa farmijoukkue Rockford IceHogsissa. Kesäkuussa 2008 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa. Kaudella 2008–2009 Hendry pelasi yhdeksän NHL-ottelua. Kaudella 2009–2010 hän pelasi kaikki ottelunsa Blackhawksissa tehden 43 runkosarja- ja 15-playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Hendry voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Kausi 2010–2011 hänellä päättyi polvivamman vuoksi 37 ottelun jälkeen helmikuussa 2011.
Elokuussa 2011 Hendry solmi try-out -sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Houston Aerosin vahvuuteen, mutta kymmenen siellä pelaamansa ottelun jälkeen Hendry siirtyi Sveitsin National League A:ssa pelaavan HC Luganon riveihin marraskuussa 2011. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi Pohjois-Amerikkaan ja teki vuoden mittaisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa heinäkuussa 2012. Kausi eteni Hendrylle tutussa farmijoukkue Norfolk Admiralsissa ja hän pelasi kauden aikana kaksi NHL-ottelua.
Kaudeksi 2013–2014 Hendry siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Straubing Tigersiin. Kauden lopulla, helmikuussa 2014 hän siirtyi Ruotsin SHL:ssä pelaavaan AIK IF:ään.

Maajoukkueura

Hendry edusti Kanadaa Spengler Cupissa vuonna 2011.
Raittijärvi

Raittijärvi on saamelaiskylä Enontekiöllä Käsivarren erämaa-alueen sisällä Raittijärven (saam. Ávžžášjávri) rannalla. Kylässä asutaan lähes ympärivuotisesti. Kylään johtaa noin 40 km pitkä polkutie, joka lähtee valtatie 21:ltä Saarikosken kohdalta.
Raittijärvi on yksi Suomen korkeimmalla sijaitsevista asuinpaikoista, noin 545 metriä merenpinnan yläpuolella. Raittijärvellä on seitsemän taloa, joista osassa asutaan ympäri vuoden. Asukkaat ovat pääasiassa poromiehiä perheineen.
Raittijärvelle johti puhelinlinja vielä 1990-luvulla, mutta se on purettu ja pylväät katkaistu. Sama linja haarautui Munnikurkkion rajavartioasemalle lähelle Norjan rajaa. Ennen poromiehillä oli valtion tukema lentoyhteys vesitasoilla Raittijärvelle, mutta nyttemmin siitä on kustannussyistä luovuttu ja matkat kuljetaan moottoriajoneuvoilla.
NRP Santa Luzia (P594)

Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta.
Kertoma-alkuluku

Kertoma-alkuluku on alkuluku muotoa n! ± 1, jossa n on positiivinen kokonaisluku. Ensimmäisiä kertoma-alkulukuja ovat 2, 3, 5, 7, 23, 719, 5039, 39 916 801, 479 001 599 ja 87 178 291 199.
Leena Wahlfors

Leena Wahlfors (Treuthardt) (s. 6.8.1965, Helsinki) on Suomen yliopistot UNIFI ry:n toiminnanjohtaja. Leena Wahlfors on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori. Hän on väitellyt vuonna 2004 yliopistojen tulosohjauksesta. 
Wahlfors on työskennellyt aiemmin muun muassa Jyväskylän yliopistossa, Ulkoasiainministeriössä, Laurea-ammattikorkeakoulussa sekä useissa eri tehtävissä Suomen Akatemiassa, viimeksi strategiajohtajana.
Aavikkosirppimatkija

Levinneisyys

Aavikkosirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vapauden kaiho

Vapauden kaiho on Hiski Salomaan työväenlaulu, josta cover-versioita ovat tehneet muun muassa Kom-teatteri ja Tuomari Nurmio. Hiski Salomaan versio on nauhoitettu New Yorkissa 20. maaliskuuta 1929.
Stephen E. Ambrose

Ura

Ambrose opetti useissa oppilaitoksissa vuosina 1971–1995 ja toimi New Orleansin yliopiston historian professorina. Hänen kirjoittamansa Eisenhowerin elämäkerta ilmestyi 1983–1984 ja Nixonin elämäkerta 1987–1991. Yleisönsuosiota Ambrose sai 1994 julkaistulla teoksellaan D-Day, June 6, 1944. Hänen muita myyntimenestyksiään olivat Lewisin ja Clarkin tutkimusretkiä käsittelevä Undaunted Courage (1996), toisen maailmansodan loppuvaiheista kertova Citizen Soldiers (1997) ja Ensimmäisestä mantereen ylittävästä rautatiestä kertova Nothing like It in the World (2000).
Vuonna 1998 Ambrose toimi asiantuntijana elokuvassa Pelastakaa sotamies Ryan. Ambrosen teoksesta Band of Brothers (1992) filmatisoitiin saman niminen television draamasarja vuonna 2001. Teos kertoo Yhdysvaltain laskuvarjosotilaista toisen maailmansodan loppuvaiheissa.
Ambrose perusti New Orleansiin Eisenhower Center for American Studies -keskuksen ja National D-Day -museon.
Vuonna 2002 Ambrosea syytettiin plagioinnista teokseen The Wild Blue liittyen.
LVDS

LVDS (engl. Low-voltage differential signaling) on matalajännitteinen ja eromuotoinen signaalinsiirtotapa elektroniikan logiikkapiireissä nopeita signaaleita varten. LVDS-signaali terminoidaan noin 100 ohmin vastuksella, eromuotoinen jännite on noin 350 mV ja yhteismuotoinen jännitetaso on noin 1,2 V. LVDS-signaalin kytkemistä varten tarvitaan johdinpari, joka on siirtoimpedanssiltaan noin 100 ohmia. Siirtonopeudessa päästään luokkaan Gbit/s. LVDS-datasiirron etuna on pienehköt tehohäviöt pienen jännite-eron takia ja häiriöttömyys eromuotoisen signaalinsiirron takia. LVDS-signaaleita käytetään esim. PC:n SCSI, FireWire, DisplayPort-liitännöissä ja PCI Express -korteissa.
Matojärvi (Lempäälä)

Maantietoa

Järvi on 200 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Järvi sijaitsee soistuneessa painanteessa ja siihen kaivettu yksi suo-oja. Järvellä on kaivettu laskuoja, joka lähtee järven länsipäästä ja se virtaa 600 metriä kaivettujen ojien kautta Kaitajärveen. Järvillä on korkeuseroa yli kuusi metriä. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä ja se on autio. Sen itäpään vierestä kulkee Pirkkalan Keskisenkulman ja Lempäälän Asemakylän toisiinsa yhdistävä metsäautotie. Birgitan polku poikkeaa tieltä järven kohdalta ja kulkee kalliomäen päällä ennen laskeutumistaan Kaitajärvelle.

Historiaa

Vuoden 1961 peruskartan mukaan Matojärvi on ollut lähes koskematon erämaajärvi, kunnes se 1970-luvulla on ojitettu ja siihen kaivettiin laskuoja. Järven itäpään ohi rakennettiin 1970-luvulla tie.
Jerry Pournelle

Palkintoja

National Space Society (NSS) myönsi hänelle Robert A. Heinlein muistopalkinnon.
Heinlein Society myönsi hänelle Larry Nivenin kanssa Robert A. Heinlein -palkinnon.
Nepalin kongressipuolue

Nepalin kongressipuolue (nepaliksi नेपाली काँग्रेस) on nepalilainen uudistusmyönteinen keskusta-sosiaalidemokraattinen puolue.
Puolueen puheenjohtaja on Khadga Prasad Sharma Oli.
Vuoden 1999 vaaleissa 1999 se oli kannatukseltaan maan suurin puolue ja 37,3 prosenttia äänistä. Silloin sitä johti Girija Prasad Koirala (G. P. Koirala). Se on sosialistisen internationaalin jäsen.
Kongressipuolueen edeltäjä Nepalin kansallinen kongressi perustettiin maanpaossa Kalkutassa 25. tammikuuta 1947, ja se johti pian koko maan laajuisia Rana-dynastian vastaisia mielenosoituksia. Vuonna 1950 Nepalin kansallinen kongressi ja Nepalin demokraattinen kongressi (perustettu 1948) yhdistyivät Kalkutassa ja julistivat aseellisen taistelun Ranoja vastaan. Aseellinen vallankumous Ranoja vastaan alkoi 1950 hyökkäyksellä Birgunjiin maanpaossa olleen kuningas Tribhuvanin tuella.
Kongressipuolue otti ohjelmakseen demokraattisen sosialismin 1956. Vuoden 1959 vaaleissa se sai murskavoiton ja pyrki yhteiskunnan uudistamiseen demokraattisin keinoin. Vuoden 1960 kuninkaallisen vallankaappauksen jälkeen puolueen johtaja Bishweshwar Prasad Koirala (B. P.) ja monet muut johtohenkilöt vangittiin tai he pakenivat Intiaan. B. P. Koirala vapautettiin vasta 1967, ja yleisen armahduksen turvin useat johtohenkilöistä palasivat maahan 1979.
Puolueet olivat kiellettyjä 1960–1963 ja panchayat-järjestelmän aikana, mutta Kongressipuolue jatkoi maanalaisena järjestönä ja oli oppositioryhmien ydin. Se pyrki feodaalijärjestelmän purkamiseen, ehdotti perusteollisuuden kansallistamista ja progressiivista verotusta maaomaisuudelle, kiinteistöille, palkoille, tuotoille ja ulkomaisille sijoituksille. Kongressipuolue järjesti kansannousuja vuorilla ja Terain tasangolla.
Vuoden 1980 kansanäänestyksessä se kannatti monipuoluejärjestelmää panchayatin sijaan. Kun vaatimus ei mennyt läpi, se boikotoi vaaleja 1981 eikä hyväksynyt uutta hallitusta. B. P. Koiralan kuolema 1982 heikensi puoluetta edelleen.
1980-luvulla Kongressipuolue hylkäsi kansallistamisvaatimukset ja alkoi tukea sekataloutta, yksityistämistä ja markkinataloutta tietyillä alueilla. Ulkopolitiikassa se kannattaa liittoutumattomuutta ja hyviä välejä Intian kanssa. Kongressipuolue boikotoi myös vuoden 1986 vaaleja mutta sai osallistua vuoden 1987 paikallisvaaleihin. Mielenosoituskieltoa uhmaten se järjesti joukkoprotesteja eri kommunistiryhmittymien kanssa tammikuussa 1990, mikä oli demokratialiikkeen alkupiste.
Kongressipuolueen koettua nöyryyttävän vaalitappion K.P. Bhattarain johdolla kommunisteille vuoden 1991 vaaleissa puoluejohtaja erosi ja veteraanipoliitikko G. P. Koirala valittiin sen parlamenttiryhmän johtoon. Pääministerinä hän muodosti ensimmäisen demokraattisen hallituksen kahteen vuosikymmeneen.
Vakava riita hätätilan jatkamisesta johti vuonna 2002 Nepalin kongressipuolueen (demokraattinen) eroon entisen pääministeri Sher Bahadur Deuban johdolla.
Vihersipuli

Vihersipuli on keltasipulin (tavallisen sipulin) Allium cepa lajikeryhmä. Salaatti- eli vihersipuli on hyvin suosittu Kiinassa, Koreassa ja Japanissa.
SoHo

SoHo on kaupunginosa New York Cityssä Manhattanin alueella. Aiemmin taiteilijakaupunginosana tunnettu seutu on nyttemmin keskiluokkaistunut ja tullut kiinteämmäksi osaksi kaupungin keskustaa. Nimi on muodostettu paikanmääreestä, "South of Houston Street" eli Houston kadun eteläpuoli, sanojen "South" ja "Houston" alkuosista. SoHo-nimen keksi tiettävästi taidemaalari ja insinööri Aaron Roseman 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lontoon samannimisestä rempseästä kaupunginosasta muistuttava nimi oli tarttuvampi kuin kaupungin suunnitteluviraston alueelle antama nimi "South Houston Industrial District" tai yleisesti käytössä ollut kutsumanimi "Hell's Hundred Acres".
Kaupunginosa oli Yhdysvaltain tunnetuimpia punaisten lyhtyjen alueita Yhdysvaltain vapaussodan jälkeiseltä ajalta aina 1850–luvulle asti, jolloin aluetta alettiin kehittää pienteollisuus- ja varastoalueeksi. Lafayette, Houston ja Canal katujen sekä kuudennen avenuen rajoittama alue säilyi tärkeänä pienteollisuusalueena aina toisen maailmansodan päättymiseen.
SoHo kehittyi teollisuusalueesta taiteilijakaupunginosaksi 1960-luvun loppupuolella, kun New Yorkin pormestari Robert Wagnerin "Artists in Residence" -kehitysohjelma salli taiteilijoiden ateljee-asunnot vanhojen teollisuus- ja liikerakennusten ylempiin kerroksiin. Alueen valinta historialliseksi kaupunginosaksi vielä lisäsi taiteilijoiden kiinnostusta 1970-luvulla. Eniten taidegallerioita oli 1980-luvun lopulla, jolloin myös vähittäiskauppiaiden kiinnostus alueeseen heräsi. Kauppojen alueelle tulon myötä tilavuokrat nousivat pakottaen taidegalleristit muualla, pääasiassa Chelseaan. SoHon alueesta kehittyi yksi New Yorkin hienoimpien muotiliikkeiden alue ja sinne muutti taiteilijoilta vapautuneisiin Loft-asuntoihin niin sanottuja juppeja.
Madonnan diskografia

Singlet

(Listasijoitukset Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla ja Ison-Britannian Top 40 -listalla)
Mortimer Sackler

Mortimer Sackler (7. joulukuuta 1916 - 24. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuudessa, ja lahjoitti miljoonia koulutus-, tiede- ja kulttuurilaitoksille.
Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli kahden veljensä Arthurin ja Raymondin tavoin lääketiedettä ja työskenteli valmistuttuaan Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa.
Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, ja Mortimer ja Raymond olivat yhdessä  toimitusjohtajia.
Vuonna 2007 Purdue Pharman johto todettiin oikeudessa syylliseksi harhaanjohtavaan mainontaan. Yritys oli markkinoinut lääkäreille ja potilaille OxyContinia väittäen että tuote aiheuttaa vähemmän riippuvuutta kuin muut saman ryhmän valmisteet. Tuomiota seurasi satoja muita oikeusjuttuja. Vuonna 2018 yhtiötä syytettiin Yhdysvaltojen opioidi-epidemiasta.
Mortimer Sackler oli naimisissa kolme kertaa. Kolme hänen seitsemästä lapsestaan on Purdue Pharman hallituksessa.
Verihiirensammal

Ulkonäkö

Verihiirensammal keskikokoinen (4-8 cm) verenpunainen sammal. Sen keskisuonelliset lehdet ovat pyöreäkärkiset, tyvestä kapealti johteiset ja niissä on kapeiden solujen muodostama reunus. Se muistuttaa jonkin verran hetehiirensammalta, jolla on kuitenkin teräväkärkiset ja leveälti johteiset lehdet. Se on kaksikotinen ja sillä ei ole Fennoskandiassa koskaan itiöpesäkkeitä.

Levinneisyys

Verihiirensammalta esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla arktisilla alueilla ja vuoristoissa. Suomessa sitä kasvaa vain Enontekiön suurtuntureilla.

Elinympäristö

Verihiirensammal kasvaa kostealla hiesuisella maalla lähteiden, tunturipurojen tai lumenviipymäpaikkojen läheisyydessä.
Sanoma News

Arvostelua

Vuonna 2009 Sanoma News päätti muuttaa freelanceriensa sopimusehtoja niin, että tekijänoikeudet siirtyvät suoraan yhtiölle, joka voi julkaista materiaalia useissa medioissa ilman erillistä korvausta, kuitenkin siten, että oikeudellisen vastuun kantaisi tekijä.
Vilja-allergia

Muuta

Vilja-allergia on eri asia kuin keliakia, joka on ohutsuolta vaurioittava autoimmuunisairaus. Monet vilja-allergikot kuitenkin käyttävät keliaakikoille tarkoitettuja gluteenittomia tuotteita ja seuraavat keliaakikkojen tiedotusta, koska siellä tiedotetaan erityisviljatuotteista ja jaetaan ruoanvalmistusohjeita.
Tuija Hakkila-Helasvuo

Tuija Kaarina Hakkila-Helasvuo (s. 16. tammikuuta 1959, Hämeenlinna) on suomalainen pianisti.
Hakkila-Helasvuo opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Liisa Pohjolan ja Eero Heinosen johdolla sekä Pariisin konservatoriossa Jacques Rouvier'n ja Theodor Paraskivescon johdolla. Lisäksi hän on opiskellut modernia musiikkia Pariisissa Claude Helfferin johdolla sekä fortepianon soittoa ja vanhoja tyylejä Yhdysvalloissa Malcom Bilsonin oppilaana. Hän on ollut Fulbright-stipendiaattina Columbia Universityssä New Yorkissa.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1977, suoritti pianodiplomin 1981 ja väitteli musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemiassa 2005. Lisäksi hän on suorittanut lääketieteen opintoja Helsingin yliopistossa 1978–1980.
Hakkila-Helasvuo on toiminut pianonsoiton lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1987 sekä professorina vuodesta 2014 ja opettaa pianonsoiton lisäksi fortepianon soittoa sekä pitää seminaareja esityskäytännöistä ja esittämisen problematiikasta. Hän on ollut Soiva Akatemia -sarjan taiteellinen johtaja ja Musiikkia linnassa -festivaalin taiteellisena johtajana Hämeenlinnassa.
Hakkila-Helasvuo on esiintynyt useilla kotimaisilla musiikkifestivaaleilla sekä solistina että kamarimusiikkikokoonpanoissa ja vieraillut säännöllisesti orkesterien solistina ympäri Suomea. Kotimaan lisäksi hän on tehnyt vierailuja useimmissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Indonesiassa, Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Hän on myös nauhoittanut runsaasti eri maiden radio- ja televisioyhtiöille.
Tuija Hakkila-Helasvuon tuoreimmat levytykset ovat fortepianolla Alballe tehdyt kiitetyt Thomas Byströmin musiikkia sisältävä levy (2006, yhdessä viulisti Sirkka-Liisa Kaakinen-Pilchin kanssa) sekä Lithanderin veljesten musiikkia esittelevä soololevy. Finlandia Recordsille Hakkila on levyttänyt mm. soololevyllisen Maurice Ravelin tuotantoa ja tämän vuosisadan musiikkia, Wolfgang Amadeus Mozartin fortepianosonaattien kokonaislevytyksen kuuden levyn sarjana, Joseph Haydnin huilutriot, Ludwig van Beethovenin sello-fortepianoteosten kokonaislevytys sekä kaksi duo-levyä Anssi Karttusen kanssa tämän vuosisadan musiikkia sellolle ja pianolle. Hän on myös levyttänyt Niccoló Castiglionin musiikkia sveitsiläiselle Divox-yhtiölle.
Tuija Hakkila-Helasvuon puoliso on professori Mikael Helasvuo.