google/wiki40b huggingface dataset:
Välskärikalat

Ulkonäkö ja koko

Välskärikaloilla on pyrstön tyvessä piikki, jolla ne pystyvät haavoittamaan toisia kaloja. Piikki muistuttaa muodoltaan kirurginveistä, mistä on tullut heimon nimi monessa kielessä.
Välskärikalat ovat vartalonmuodoltaan litteitä, korkeita, ja soikeita tai kiekkomaisia. Zebrasoma-suvun lajeilla on suipoin kuono; Acanthurus-lajit ovat tylppäpäisimpiä. Sirppimäinen pyrstö on yleinen.

Alkuperä

Useimmat välskärikalat elävät luonnossa Tyynenmeren länsiosissa. Yhdeksän lajia elää Atlantilla ja neljä Tyynenmeren itäosissa.
Välskärikalat eivät ole uhanalaisia, mutta niitä kalastetaan joskus ympäristön kannalta haitallisilla menetelmillä, kuten koralliriuttoja vahingoittavalla dynamiitilla. Myös kalojen tainnuttamiseen käytettävät pienet syanidimäärät ovat ympäristölle haitallisia, sillä ne tuhoavat samalla useita muita lajeja.

Ravinto

Välskärikalojen pääasiallista ravintoa on levä, ja ne viettävät aikaansa laiduntamalla koralliriuttojen levämatoilla. Syömänsä levän joukossa ne kuitenkin nielaisevat ilmeisesti myös melkoisen määrän pieniä selkärangattomia. Jotkin lajit siirtyvät aikuistuessaan syömään eläinplanktonia tai detritusta eli hajoamassa olevaa eloperäistä materiaalia.

Lisääntyminen

Välskärikalat kutevat pareittain eivätkä ryhmäkutuna; toisinaan monet parit kutevat yhdessä. Kutuajan lähestyessä ne kerääntyvät suuriksi parviksi. Koiraat valtaavat haaremin tai reviirin ja taistelevat vallasta käyttäen tarvittaessa veitsiulokettaan. Niiden ei ole havaittu hoitavan jälkikasvuaan.

Välskärikalat akvaariossa

Zebrasoma-suvussa on suosituimpia akvaariokaloja; Acanthurukset ovat näyttäviä mutta vaikeasti hoidettavia. Ctenochaetus-suvun neljää lajia pidetään akvaarioissa; Nasoista akvaarioon soveltuu varsinaisesti vain yksi laji, Naso lituratus, toistakin (Naso elegans) näkee joskus. Paracanthurus-suvun ainoaa lajia, palettivälskäriä, teki tunnetuksi Dorin hahmo Pixarin animaatioelokuvissa Nemoa etsimässä (2003) ja Doria etsimässä (2016). Prionurus-lajeja on vain suurimmissa yleisöakvaarioissa.
Pekka Aittakumpu

Koulutus ja työura

Aittakumpu on koulutukseltaan filosofian ja teologian maisteri. Hän tutki käytännöllisen teologian pro gradu -tutkielmassaan sitä, miten lehdistössä käsiteltiin vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen piirissä ilmenneitä lasten seksuaalisia hyväksikäyttötapauksia.
Aittakumpu työskentelee evankelis-luterilaisen kirkon pastorina Haukiputaan seurakunnassa Oulussa. Hän toimi SRK:n Siionin kevät -lehden päätoimittajana ja SRK:n Päivämies-lehden vs. päätoimittajana vuosina 2015–2018.
Hän on toiminut Lapsiperheiden Etujärjestön hallituksessa sekä yhdistyksen julkaiseman Lapsiperheet-lehden päätoimittajana vuosina 2014–2015.

Poliittinen toiminta

Aittakumpu valittiin keskustan listalta Oulun kaupunginvaltuustoon kevään 2017 kuntavaaleissa. Hän toimii myös Oulun kaupungin yksilöasiainjaoston puheenjohtajana ja hyvinvointilautakunnan jäsenenä sekä Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin valtuustossa.
Aittakumpu oli Oulun seurakuntien yhteisen kirkkovaltuuston ja Kiimingin seurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen vuosina 2015–2018. Hän oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että papeille jäi Oulun hiippakunnassa omantunnonvapaus valita, esirukoilisivatko he samaa sukupuolta olevien parien avioliiton puolesta. Hän on puolustanut Ajankohtaisen kakkosen Äidit töihin! -illassa lasten kotihoidontukea vetoamalla miehen ja naisen biologisiin eroavaisuuksiin.

Kirjailijana

Aittakummun toukokuussa 2017 julkaistu esikoisromaani Home Sweet Home on sen kustantajan (Arktinen Banaani) mukaan ensimmäinen suomalainen hometaloromaani. Romaani kertoo fiktiivisen tarinan kautta sisäilmaongelman laajuudesta ja inhimillisestä hinnasta suomalaisessa yhteiskunnassa.
Talotekniikka-lehden mukaan kerronnassa on hyvän tarinaniskijän tragikoominen, sisäilmaongelmista kärsiviä syvästi ymmärtävä ote. Arkkitehti-lehti arvioi, että romaanissa huumori ja kevyt ote toimivat hyvin yhteen vakavan aiheen kanssa. Sanomalehti Kalevan mukaan teos on tärkeä puheenvuoro ja tuo elämänmakuisesti esille monen ihmisen kokemukset.
Pultava-Eteläinen

Pultavan toinen asema

Huomaa, että Pultavassa on toinenkin suurehko rautatieasema. Kiovan asemalta (osoite ukr. вул. Степана Кондратенка 14, 36009 м. Полтава, Vul. Stenpana Kondratenka 14, 36009 Poltava) liikennöidään muun muassa Donetskiin, Kiovaan, Lviviin ja Odessaan. Tämä asema sijaitsee kantakaupungin länsiosissa, linnuntietä vajaa 6 kilometrin päässä Pultava-Eteläisestä länteen. Osa kaupungin kautta kulkevista junavuoroista pysähtyy Pultavan molemmilla asemilla (välimatka rautateitse 18 km asemalta toiselle).
Lehdestys

Lehdestys on perinteisessä karjataloudessa tavallisesti puita latvomalla harjoitettua karjan, kuten lehmien, lampaiden ja vuohien, talviravinnon keruuta leikkaamalla ja kuivattamalla lehteviä versoja ja oksia kasvavista puista lehdeskimpuiksi eli kerpuiksi. Lehdestämisen, niiton ja laiduntamisen synnyttämä perinnebiotooppi on nimeltään lehdesniitty.

Lehdestys osana perinteistä karjataloutta

Suomessa kerput tehtiin kesällä heinänteon jälkeen, ja kerpuiksi kelpasivat tavallisimmista lehtipuista kaikki paitsi lepät. Työkaluina lehdestyksessä käytettiin kirvestä ja vesuria, jota tämän takia nimitettiin myös lehdesraudaksi. Samaa metsää saatettiin käyttää lehdesten keruuseen vajaan kymmenen vuoden välein, ja latvomalla nuoret puut saatiin kasvamaan haaraisiksi niin, että niistä saatiin enemmän lehdeksiä. Tällaisia lehdesniittyjä löytyy vielä Ahvenanmaalta ja Suomen lounaisrannikolta, ja myös Itä- ja Keski-Suomen kaskiviljelyalueilla syntyi sopivaa lehtipuustoa tähän tarkoitukseen. Perinteisesti kerput kuivattiin ja varastoitiin heinien tavoin suovassa tai haasioissa. Lehdestystä harjoitettiin yleisesti vielä 1900-luvun alussa ja harvinaisempana 1950-luvulle saakka.
Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi

Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi (s. 20. lokakuuta 1962, Tripoli) on Libyan syrjäytetyn kuninkaan Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin ja hänen vaimonsa prinsessa Fauziyya bint Tahirin poika.
Kun Muammar Gaddafi syrjäytti vallankumouksessa hänen isänsä, kuninkaallinen perhe joutui kotiarestiin. Vuonna 1988 perhe sai lähteä maasta ja muutti Britanniaan, missä Sayyid sai koulutuksensa. Hänen isänsä nimitti hänet 18. kesäkuuta 1992 Libyan kuningassuvun päämieheksi ja kruununprinssiksi, josta tulisi isän seuraaja tämän kuoltua.
Al-Šarqiyya (Saudi-Arabia)

Al-Šarqiyya (arab. المنطقة الشرقية‎) on Saudi-Arabian pinta-alaltaan suurin provinssi maan itäosassa Persianlahden rannalla. Suurin osa provinssista on autiomaata. Sillä on rajaa Arabiemiirikuntien, Jemenin, Kuwaitin, Omanin ja Qatarin kanssa. Sen pinta-ala on 672 522 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 4 977 500. Al-Šarqiyya on väkiluvultaan Saudi-Arabian kolmanneksi suurin provinssi. Provinssin pääkaupunki on Dammam.
Pedro Passos Coelho

Elämä

Pedro Passos Coelho syntyi Coimbrassa Portugalissa lääkäri António Passos Coelhon ja hänen vaimonsa Maria Rodrigues Santos Mameden avioliitosta. Hänen isosiskonsa on Maria Teresa Mamede Passos Coelho.
Lapsuutensa Passos Coelho vietti Portugalin Länsi-Afrikassa (nyk. Angola), jossa hänen isänsä toimi lääkärinä. Vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen ja Portugalin entisen siirtomaan itsenäistyttyä Angolan kansantasavallaksi Passos Coelhon perhe palasi Eurooppaan ja asettui Vila Realiin Portugalin pohjoisosiin, missä Passos Coelho kävi Liceu Nacional Camilo Castelo-Branco -nimistä koulua.
Passos Coelho suoritti vuonna 2001 taloustieteen tutkinnon Universidade Lusíada de Lisboassa.

Poliittinen ura

Oppositiossa ollut Sosiaalidemokraattinen puolue voitti Passos Coelhon johdolla kesäkuussa 2011 pidetyt ennenaikaiset parlamenttivaalit, joihin ajauduttiin opposition kaadettua sosialistihallituksen säästöohjelman, minkä jälkeen Portugali joutui pyytämään EU:lta takuita lainojensa hoitamiseksi. Vaalien jälkeen Passos Coelho nimitettiin pääministeriksi. Virkaanastujaispuheessaan hän kertoi pitävänsä tärkeänä Portugalin julkisen talouden saattamista kiireellisesti kestävälle pohjalle.
Passos Coelhon hallitus toteutti budjettivajeen pienentämiseksi suuria säästötoimia, jotka joidenkin arvioiden mukaan pelastivat Portugalin talouden romahdukselta Euroopan velkakriisin aikana. Säästötoimet herättivät kuitenkin myös suurta vastustusta. Vuoden 2015 lopulla Portugalin talous alkoi jälleen hitaasti kasvaa, mutta toisaalta kriisin jäljiltä työttömyysaste oli korkealla ja elintaso alentunut. Lokakuussa 2015 pidetyissä parlamenttivaaleissa Passos Coelhon johtama keskusta-oikeistolainen koalitio saavutti suurimman puolueen aseman, mutta vaalien jälkeen António Costan johtamat sosialistit muodostivat vähemmistöhallituksen muiden vasemmistopuolueiden tuella.
Lokakuussa 2017 järjestettyjen paikallisvaalien jälkeen Passos Coelho erosi Sosiaalidemokraattisen puolueen johtajan paikalta. Paikallisvaalien tulos oli puolueen historian huonoin ja Passos Coelhon mukaan sosiaalidemokraattien tulisi löytää "uusi polku tulevaisuuteen".
Puhekela

Puhekela on kaiutinelementissä vaikuttava sähkömagneettinen osa, jota ohjataan vahvistimen tuottamalla vaihtovirralla. Kaiutin on varustettu kestomagneetilla. Puhekela liikkuu kelaan viedyn virran mukaisesti kestomagneetin sisällä, toimien sähkömagneettina. Puhekela on kiinnitetty suoraan kaiutinelementin kartioon ja tuottaa näin elementin fyysisen liikkeen.
Rakenteeltaan yhdistelmä on solenoidi, jonka liike on edestakaista liikepoikkeaman rajoissa. Kaiuttimen käyttötarkoituksesta riippuen puhekelan paino, tehonkesto, resistanssi / impedanssi, pituus ja halkaisija mitoitetaan haluttuun arvoon. Puhekela on aina kompromissi ja vaikuttaa kaiuttimien sähköisten arvojen lisäksi myös mekaanisiin arvoihin. Yksinään puhekela onkin vain korkeiden taajuuksien läpäisyä (6 dB / oktaavi) jarruttava kela. Koska kela on luonteeltaan induktiivinen ei kuorma (impedanssi) ole arvona vakio vaan voimakkaasti sidoksissa taajuuden funktioon. Lisäksi kotelotyyppi vaikuttaa voimakkaasti kokonaisuuden impedanssivasteeseen ja siten myös tehonkestoon.
Puhekela on yleensä valmistettu kiertämällä eristettyä kupari- tai alumiinilankaa lasikuitu- tai komposiittiputken ympäri. Rakenne voi kuitenkin olla peräkkäinen tai päällekkäinen. Putki voidaan myös kiertää molemmilta puolilta.
Kaksoispuhekelassa lankakierrostuksia on kaksi erillistä saman putken ympärillä, sellaisissa kaiutin elementeissä on yleensä 4 liitintä ja puhekelat voidaan kytkeä sarjaan tai rinnan.
Yleensä tärkein kompromissi puhekelan suunnitteluvaiheessa on tehonkeston, herkkyyden ja painon suhde. Keskeistä puhekelan suunnittelussa on sähkövirran tuottaman lämmön siirtäminen pois puhekelasta.
Tärkeimmät syyt ovat tehonkesto ja sähköisten ominaisuuksien mahdollisimman pieni muuttuminen puhekelan ja magneetin lämmetessä. Puhekelaa voidaan myös jäähdyttää sopivilla ilmaraoilla, lisämassalla tai jopa öljyllä. Dynaamisen kaiuttimen kehittyminen viimeisen sadan vuoden aikana perustuu suurimmaksi osaksi puhekelan materiaalien kehittymiseen ja paremmin toimiviin mallinnuksiin.
Puhekelaa valmistaessa tulee huomioida: DC-resistanssi, induktanssi, paino, pituus, halkaisija, materiaalit, jäähdytystarve, rakenteen tiiviys, ilmaraon suuruus, magneettikentän teho, muoto ja langan paksuus.
Valkorintaluura

Levinneisyys

Valkorintaluuraa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Embd

Sijainti

Embd sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa Mattertalissa, Matter Vispa -joen länsipuolella. Kunnan asutus on keskittynyt joen varteen Kalpetranin kylään 900 metriin korkeuteen ja Embdin kylään noin 1 400 metrin korkeuteen.
Valtaosa Embdista on vuoristoa, Valais’n Alppeja. Kunnan korkein vuori on Schwarzhorn (3 201 m).

Liikenneyhteydet

Kalpetranissa on rautatieasema, jonne on säännöllinen rautatieliikenne Vispistä ja Zermattista. Kalpetraniin johtaa myös maantie Matter Vispan itäpuolelta Stalden–Täsch-maantieltä. Embdiin on köysiratayhteys Kalpetranista ja maantieyhteys Staldenista.
Vetyräjähdys

Vetyräjähdys on tilanne, jossa kaasuuntunut vety räjähtää hallitsemattomasti yhtyessään happeen. Sitä ei pidä sekoittaa vetypommin räjähdykseen, jossa tapahtuu ydinfuusio.
Vedyn ja ilman sekoitus räjähtää hyvin pienillä energioilla, kymmenesosalla siitä, mitä tarvitaan bensiini–ilma-seoksen räjähtämiseen. Jopa staattisen sähkön aiheuttama näkymätön kipinä ihmisen yllä olevissa keinokuituvaatteissa voi aiheuttaa räjähdyksen.

Räjähdysvaara lyijyakkua ladatessa

Täyteen latautunutta lyijyakkua yliladatessa suljetussa tilassa latausvirta alkaa hajottaa vettä hapeksi ja vedyksi. Nämä lisäävät suljetun akun sisällä painetta ja kun kaasut pääsevät ulos akusta, suljetun tilan happi- ja vetypitoisuudet voivat kasvaa vetyräjähdyksen mahdollistamiin pitoisuuksiin.
Cecil Powell

Elämäkerta

Powell syntyi vuonna 1903 Tornbridgen kaupungissa, joka sijaitsee Kentin kreivikunnassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänen isänsä Frank Powell oli paikallinen aseseppä ja George Bisacren poika. Bisacren oli perustanut aiemmin läheiseen Southboroughin kaupunkiin yksityiskoulun. Perhesiteittensä takia Powellille korostettiin opiskelun tärkeyttä.
Powell kävi peruskoulua Tornbridgessä, mutta ollessaan 11 vuoden ikäinen, hän sai stipendin, jonka turvin hän aloitti koulunkäynnin samassa kauoungissa sijainneessa Judd Schoolissa. Uudessa koulussa hän voitti jälleen stipendin, joka antoi mahdollisuuden aloittaa opinnot Sidney Sussex Collegessa, Cambridgessa. Collegesta hän valmistui ikäryhmänsä parhaimpiin kuuluvana.
Jatko-opiskelijana hän sai työpaikan Cavendish Laboratorysta, jossa pääsi työskentelemään Lordi Rayleigh’n ja C. T. R. Wilsonin kanssa. Powell pysyi Cavendish Laboratoryssä vuoteen 1927 saakka, jolloin hän väitteli tohtoriksi. Tohtoriksi väiteltyään hän aloitti työt Bristolin yliopistossa Arthur Tyndallin ja Henry Herbert Willsin apulaistutkijana. 
Powell vieraili Länsi-Intiassa vuonna 1936. Siellä hän tutki erityisesti vulkaanista toimintaa.
Powell solmi avioliiton Isobel Therese Artnerin kanssa vuonna 1932 ja suhteeseen syntyi kaksi tytärtä. Artner oli hänen apulainen. Powellin harrasti vapaa-aikanaan squashin ja tennikseen pelaamista. Powell kuoli ollessaan matkalla Italiassa vuonna 1969.
Singapore Flyer

Singapore Flyer on maailman toiseksi suurin maailmanpyörä. Se on 165 metriä korkea ja sijaitsee Singaporen Marina Centre -alueella. Singapore Flyer valmistui vuonna 2008 ja oli maailman suurin maailmanpyörä vuoteen 2014 saakka, jolloin 2,5 metriä korkeampi High Roller otettiin käyttöön Las Vegasissa.
Edoardo Porro

Edoardo Porro (1842–1902) oli italialainen lääkäri. Hän syntyi Padovassa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi Pavian yliopistosta vuonna 1865. Siellä hänestä tuli vuonna 1875 obstetriikan professori. Porro toimi samassa tehtävässä Milanossa vuosina 1885–1892. Hän paranteli keisarileikkausten tekniikoita ja kuvaili niitä kuuluisimmassa kirjoituksessaan Della amputazione utero-ovarica come complemento di taglio cesareo. Vuonna 1876 hänen puoleensa kääntyi hädissään Julie Covallini, joka oli odottanut lasta neljä viikkoa yli ajan. Covallinin lantio oli epämuotoinen, ahdas ja vino. Koska oli selvää, ettei Covallinin lasta voitu pelastaa, Porrolle tuli mieleen yrittää pelastaa Covallini paloittelemalla sikiö. Selvisi, ettei tämä ollut mahdollista, koska Covallinin lantion epämuotoisuus oli niin vakava, että esti paitsi synnytyksen, myös sikiön paloittelun, mutta Porro keksi toimivan ratkaisun: Porro amputoi Covallinin kohdun, mistä Covallini selvisi hengissä. Kuningas Umberto I nimitti Porron Italian senaatin jäseneksi vuonna 1891.
RN Lampo (1899)

Palvelus

Alus romutettiin 18. maaliskuuta 1920.
Operaatio Downfall

Operaatio Downfall oli liittoutuneiden hylkäämä suunnitelma maihinnoususta Japaniin toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Operaatio peruutettiin Japanin antauduttua sen jälkeen, kun Hiroshimaan ja Nagasakiin oli pudotettu ydinpommit. Operaatio Downfall oli kaksiosainen muodostuen operaatioista Olympic ja Coronet. Olympic oli tarkoitus aloittaa lokakuussa 1945 tavoitteena miehittää kolmannes Japanin Kyūshūn saaresta ja käyttää sitä juuri vallatun Okinawan ohella keskitysalueena. Myöhemmin keväällä 1946 oli tarkoitus käynnistää Coronet tavoitteena miehittää Kantōn tasanko lähellä Tokiota Honshūlla. Hyökkäystä oli tarkoitus tukea käyttämällä Kyūshūlla sijaitsevia lentotukikohtia.
Japanin maantieteestä johtuen japanilaisille oli päivänselvää mihin liittoutuneiden maihinnousuyritys tulisi kohdistumaan, ja he tekivät tarkkoja suunnitelmia ja laskelmia sen varalle. Arviot mahdollisista tappioista vaihtelivat suuresti, mutta nousivat kuitenkin huikeisiin lukuihin kummassakin leirissä. Riippuen siitä, millaiseen vastarintaan japanilaiset siviilit ryhtyisivät, arvioidut tappiot liittoutuneiden riveissä olisivat olleet miljoonia, ja japanilaisten keskuudessa kymmeniä miljoonia.
Lady

Juoni

B-luokan englantilaisvarieteeteatterin laulajatar Polly Pearl (Norma Talmadge) avioituu vastuuntunnottoman aristokraatin pojan Leonard St. Aubyns Juniorin (Wallace MacDonald) kanssa. Aubynsin isä Leonard St. Aubyns Senior (Brandon Hurst) jättää poikansa perinnöttömäksi tämän naitua varieteeteatterin laulajan. Nuorempi Aubyns menettää viimeiset rahansa uhkapeleihin Monte Carlossa, ja kuoltuaan hän jättää Pollyn ja nuoren poikansa rahattomaksi. Kun Pollyn entinen appi yrittää saada pojanpoikansa huoltajuuden itselleen, Polly jättää poikansa englantilaisille tuttavilleen, jotka palaavat Englantiin tämän kanssa. Pian Polly matkustaa Lontooseen vaatimaan poikaansa takaisin ja etsii häntä viikkojen ajan, mutta ei löydä yhtään johtolankaa pojastaan tai englantilaisista tuttavistaan. Vuosia myöhemmin Pollysta on tullut Le Havressa sijaitsevan kahvilan omistaja. Polly todistaa tappelun, missä englantilaissotilas tappaa vahingossa humalaisen toverinsa. Polly tunnistaa englantilaissotilan pojakseen ja haluaa ottaa syyt omille niskoilleen. Englantilaisherrasmiehen tavoin poika kieltäytyy äitinsä uhraustarjouksen ja pakenee viranomaisia Amerikkaan uuden elämän perässä jättäen äitinsä taakseen.
Etelänaparetkien sankariaika

Rowett-Shackletonin retkikunta 1921–1922

Retken tarkoitus oli tutkia Etelämantereen rannikkoa lähinnä laivalla purjehtien. Retki keskeytyi Shackletoon kuoli viimeisellä etelänaparetkellään sydänkohtaukseen. Etelänaparetkien sankariaika päättyi, ja amerikkalainen laivaston ilmavoimien upseeri Richard Evelyn Byrd lensi Etelänavalle 1929. Tällöin alkoi moottoreiden aika Etelänavalla.
Long Island Iced Tea

Long Island Iced Tea on cocktail, jonka päävalmistusaineet ovat vodka, rommi, tequila, triple sec ja gini. Long Island Iced Tean keksi baarimikko Robert Butt. Nimensä juoma on saanut New Yorkin osavaltion suuren saaren Long Islandin mukaan.
Cocktailissa on keskivertoa korkeampi alkoholipitoisuus (noin 28 %), koska siinä on vain vähän laimennetta.
Gabriel Tolpo

Aksel Gabriel Tolpo (1. helmikuuta 1813 Nurmijärvi – 31. maaliskuuta 1886 Vihti) oli Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivien valtiopäivämies ja vuoden 1863 valtiopäiviä edeltäneen säätyvaliokunnan eli tammikuun valiokunnan talonpoikaissäädyn edustaja.
Tolposta itsestään tuli talonpoikaissäädyn valtiopäivämies vuoden 1872 valtiopäiville. Hänet valittiin Lohjan tuomiokunnasta.
Hän kannatti valtiopäivillä mm. hevoskyyditysmaksun korottamista ja tientekovelvollisuuden aikaisempaa tasaisempaa jakamista.
Tolpo oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen vuodesta 1862.
Tolpon tyttärenpoika oli vihtiläinen kansanedustaja Artturi Hiidenheimo.
Jukka Karppinen

Jukka Kyösti Karppinen (s. 1966) on suomalainen lauluntekijä ja opettaja, koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri. Karppisen teoksia ovat levyttäneet useat suomalaiset iskelmälaulajat ja orkesterit, kuten Arja Koriseva, Marita Taavitsainen, Marion Rung, Lea Laven, Danny ja Rainer Friman.
Argentonnay

Historia

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun kuusi kuntaa Argenton-les-Vallées, Le Breuil-sous-Argenton, La Chapelle-Gaudin, La Coudre, Moutiers-sous-Argenton ja Ulcot yhdistyivät.
Argenton-les-Vallées’n entinen kunta muodostettiin syyskuussa 2006 liittämällä yhteen kunnat Argenton-Château, Boësse ja Sanzay.
Mansikkapuut

Kuvaus

Mansikkapuut ovat yleensä pieniä tai keskikokoisia puita tai pensaita, yleensä enintään 20 metriä korkeita. Kaikki lajit ovat ainavihantia. Oksat ovat yleensä ylöspäinsuuntautuneet. Nuoret versot ovat karvojen peittämiä. Kaarna on yleensä ohut ja levyinä hilseilevä. Lehdet ovat yksinkertaiset ja soikeat, laidoiltaan ehyet tai hammaslaitaiset. Silmut ovat soikeita, teräväkärkisiä ja väritykseltään punaisia.
Kukat ovat kaksineuvoisia ja kasvavat yleensä tertuissa, joissa on 10–40 kukkaa. Sekä verho- että terälehtiä on viisi. Verholehdet ovat tyvestä yhteenkasvaneet, teriö lähes koko pituudeltaan yhteenkasvanut. Teriö on yleensä väriltään kellertävän valkoinen. Heteitä on kymmenen. Emi on viisionteloinen. Hedelmä on 1–5 siemeninen marja.

Levinneisyys

Mansikkapuita kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä sekä Kanariansaarilla.

Käyttö

Eräitä suvun lajeja käytetään koristepuina. Useiden lajien hedelmät ovat syötäviä, mutta niitä yleensä pidetään mauttomina eikä laajemmin viljellä kaupallisesti ravinnoksi. Lähinnä lännenmansikkapuun hedelmistä tehdään kuitenkin hilloja, säilykkeitä ja likööriä.
Rosina Heikel

Emma Rosina Heikel (17. maaliskuuta 1842 Kaskinen – 13. joulukuuta 1929 Helsinki) oli Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen naislääkäri.

Elämäkerta

Rosina Heikelin vanhemmat olivat Kokkolan pormestari ja Oulun laamanni Carl Johan Heikel (1786–1850) ja Kristina Elisabet Dobbin (1813–1896). Hänellä oli ainakin kuusi sisarusta.
Heikel päätti jo nuorena opiskella lääkäriksi. Vuosina 1865–1866 hän suoritti voimistelukurssin Tukholman Gymnastiska Centralinstitutissa ja valmistui sieltä sairasvoimistelijaksi. Tämän jälkeen hän vuonna 1867 suoritti kätilökurssin Helsingin yleisessä sairaalassa, jonka jälkeen 1869 matkusti Tukholmaan saamaan yksityisopetusta luonnontieteissä ja anatomisia leikkelyharjoituksia Gymnastiska Centralinstitutissa. 1870 Heikel palasi Helsinkiin aloittaakseen lääketieteen opinnot, vaikka naisilla ei vielä ollut oikeutta opiskella yliopistossa. 1871 kuitenkin lääkäriksi haluavat naiset saivat luvan osallistua opetukseen lääketieteellisessä tiedekunnassa, vaikka eivät olleetkaan yliopiston kirjoissa.
Vuonna 1873 Heikel suoriutui lääketieteen kandidaatin tutkinnosta yksityisesti ja valmistui lisensiaatiksi 1878 Pohjoismaiden ensimmäisenä naislääkärinä. Naisena Heikel ei voinut toimia laillistettuna lääkärinä, mutta hän sai rajoitetun toimiluvan. Vuonna 1878 hän harjoitteli sairaanhoitolaitoksissa Tukholmassa ja Kööpenhaminassa. 1879 alkaen hän toimi naisten- ja lastentautien praktisoivana lääkärinä Vaasassa ja muutti Helsinkiin 1882 häntä varten perustettuun aluelääkärin virkaan. Tätä virkaa hän hoiti vuoteen 1901 saakka, minkä jälkeen hänellä oli yksityisvastaanotto vuoteen 1906 asti. Suomen Lääkäriseura eli Finska Läkaresällskapet kutsui Heikelin jäseneksi 1884.
Heikel oli aktiivinen myös kansalaistoiminnan aloilla. Hän oli perustamassa Sokeain Ystävät -nimistä yhdistystä, toimi Raajarikkoisten Auttamisyhdistyksessä sekä Fanny Palménin perustamassa köyhien lasten työtuvan hallituksessa. 1887 hän oli perustamassa Uskonvapaus- ja suvaitsevaisuusyhdistystä, mutta kirkko torjui hankkeen. Hänen aloitteestaan perustettiin Konkordia-liitto 1885 ja Naisasialiitto Unioni 1892.
Testamentissaan vuodelta 1895 Heikel määräsi ruumiinsa poltettavaksi ja tuhkansa siroteltavaksi maahan. Muistomerkin pystyttämisen hän kielsi, kuten myös papin puheen pidon. 1928 hän lisäsi testamenttiin kohdan, jossa määräsi muistokukkien sijasta rahat annettavaksi vanhusten hoitoon. Helsingin Meilahdessa Haartmaninkadun päässä oleva puisto nimettiin vuonna 2010 Rosina Heikelin puistoksi.