google/wiki40b huggingface dataset:
Pallo-Iirot

Historia

Seura aloitti toimintansa vuonna 1930 jalkapallossa ja jääurheilussa nimellä Iirot. Vuonna 1934 seura saavutti jääpallon B-junioreiden piirimestaruuden. 
1960-luvulla Iirot ja Rauman Lukko pelasivat molemmat sekä jääkiekkoa että jalkapalloa. Tämä söi molempien taloudellisia resursseja, joten vuonna 1969 Iirot päätti yhdistää toimintansa Lukon jalkapallojaoston kanssa. Uuden fuusioseuran nimeksi tuli raumalaisperäinen sana Hakrit. 1970-luvulla Hakreilla oli sekä lasku- että nousukausia, joihin lukeutui muun muassa edustusjoukkueen nousu IV-divisioonasta III-divisioonaan.
1980-luvun alussa seura palasi lähemmäs juuriaan vaihtamalla nimekseen Pallo-Iirot. Samalla vuosikymmenellä edustusjoukkue nousi III-divisioonasta aina I-divisioonaan asti. Aikakauteen mahtui kuitenkin myös sarjaputoamisia.
1990-luvulla Pallo-Iirot karisti mainettaan hissijoukkueena pelaten kahdeksan peräkkäistä kautta Ykkösessä. Taloudellisesti seuralla oli vaikeaa, mutta se selvisi veloista tiukalla kulukuurilla ja pitkäjänteisellä toiminnalla. Talouden tasapainottamisessa kului kuitenkin useita vuosia.
Nykyisellä vuosituhannella Pallo-Iirot on pelannut pääasiassa Kakkosta, mutta kävi Ykkösessä viimeksi kausilla 2004 ja 2005. Kaudella 2015 Pallo-Iirot asetti tavoitteekseen Kakkosen lohkovoiton, mutta tuloksena oli putoaminen Kolmoseen.

Identiteetti

Pallo-Iirot miellettiin aikoinaan porvarien seuraksi, kun taas kilpailija Rauman Pallolla oli sosiaalidemokraattien joukkueen maine. Politiikka leimasi suomalaista urheilukenttää pitkälle 1990-luvulle asti – esimerkiksi Pallo-Iirot ei poliittisista syistä suostunut yhteistyöhön Rauman Pallon kanssa. Seurojen välinen kilpavarustelu heikensi molempien taloutta, jolloin Rauman Pallo joutui 1990-luvulla lopettamaan toimintansa. Sen sijaan Pallo-Iirot onnistui selviämään veloistaan.

Junioritoiminta

Pallo-Iirot oli ensimmäisiä Nuoren Suomen laadukkaasta juniorityöstä myönnettävän sinetin saaneita jalkapalloseuroja. Seuralla on tuhat jäsentä ja joukkue jokaisessa ikäluokassa 9-vuotiaista pelaajista alkaen. Sekä seuran A- että B-ikäiset poikajuniorit pelaavat Ykkösessä.
Pallo-Iirot palkittiin Nuori Suomi -sinetillä vuonna 1998. 
Entinen jääkiekon A-maajoukkueen päävalmentaja Erkka Westerlund aloitti valmentajan uransa Hakrien jalkapallojuniorien valmentajana.

Jääpallo

Jääpallon SM-sarjassa Iirot pelasivat kausilla 1946 ja 1948. Kaudella 1946 Iirot hävisivät kaikki neljä otteluaan maalierolla 6–17. Kaudella 1948 Iirot pelasivat yhdeksästä ottelussaan kaksi tasan ja hävisivät seitsemästi maalieron ollessa 6–36.

Iiro-Vaarit

Pallo-Iirot ry:n tukiyhdistyksenä toimii vuonna 1988 perustettu Iiro-Vaarit ry. Iiro-Vaarit ry:n tarkoituksena on tukea seuran urheilutoimintaa, vaalia perinteitä ja ylläpitää suhteita vanhoihin seuralaisiin.
Marillyn Hewson

Marillyn Hewson (s. 1953) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Lockheed Martinin johtajana vuodesta 2013 hän on yksi maailman vaikutusvaltaisimmista naisista.
Hewson syntyi Kansasin Junction Cityssä ja opiskeli Alabaman yliopistossa. Ennen toimitusjohtajaksi nimittämistään hän ehti tehdä 30 vuoden uran Lockheed Martinilla. Jo siinä vaiheessa (2012) Forbes luokitteli hänet liike-elämän vaikutusvaltaisimpien naisten joukkoon. Vuonna 2018 hän oli noussut jo sijalle 8. maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listalla. Hewsonin johdolla Lockheed Martin on vahvistanut asemiaan sekä Yhdysvaltojen sotilasteknologian tuottajana että ulkomaankaupassa.
Brian Setzer

Brian Setzer (s. 10. huhtikuuta 1959 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.
Setzerin tunnetuin yhtye on vuonna 1979 perustettu ja 1980-luvulla  pinnalle noussut rockabilly-yhtye Stray Cats. Viime vuosina jälleen vahvasti esillä ollut yhtye on esiintynyt ja levyttänyt aina näihin päiviin asti tasaisin väliajoin. 
1990-luvun jälkipuolella ja 2000-luvulla Setzerin tunnetuin ja suurin yhtye on ollut Brian Setzer Orchestra, kahdeksastatoista soittajasta koostuva big band, jossa Setzer laulaa ja soittaa kitaraa. Hän käyttää Gretsch-merkkisiä kitaroita. Gretschillä on oma Setzer-mallisto.
Setzer esiintyy myös yksin ja levyttää myös soololevyjä.
Setzer on esiintynyt lukuisia kertoja Suomessa useilla eri kokoonpanoilla, muun muassa vuosina 1997, 2009 ja 2016 Pori Jazzissa isolla orkesterillaan. Setzer muistaa mainita Suomen-keikoillaan, että Stray Cats sai ensimmäisen kultalevynsä Suomessa.
Geeta Dutt

Geeta Dutt (bengaliksi গীতা দত্ত; 23. marraskuuta 1930 – 20. heinäkuuta 1972) oli intialainen laulaja. Hän syntyi nimellä Geeta Ghosh Roy Chowdhuri Faridpurissa, nykyisen Bangladeshin alueella, ja muutti vuonna 1942 Mumbaihin. Hän tuli tunnetuksi useiden intialaisten elokuvien musiikista. Laulujen joukossa on ”Aaj sajan mohe ang lagalo” elokuvasta Pyaasa (1957), jonka ohjaajan Guru Duttin kanssa Geeta oli mennyt naimisiin 26. toukokuuta 1953. Pari sai kolme lasta.
Tunnettujen Duttille lauluja tehneiden säveltäjien joukossa olivat Sachin Dev Burman ja O. P. Nayyar.
Vuonna 1946 elokuvauransa aloittanut Dutt esiintyi myös näyttelijänä elokuvassa Badhu Bharan (1967). Guru Dutt kuoli vuonna 1964 ja Geeta itse kuoli maksakirroosiin 41-vuotiaana vuonna 1972.
Olavi Martikainen

Veikko Olavi Martikainen (s. 25. heinäkuuta 1941 Lapinlahti) on suomalainen, keskustaa edustanut poliitikko. 
Martikaisella on liikenneopettajan koulutus vuodelta 1964. Hän työskenteli vuodesta 1964 vuoteen 1966 autokoulunopettajana Iisalmessa ja vuodesta 1966 vuoteen 1974 hän toimi Lapinlahden Liikennekoulun toimitusjohtajana. Vuodesta 1971 hän on toiminut maanviljelijänä Lapinlahdella.
Martikainen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1972 Kuopion läänin vaalipiiristä ja hänet valittiin jatkamaan kolmissa seuraavissa vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana viidentoista vuoden ajan, vuoteen 1987. Ministerinä Martikainen oli Kalevi Sorsan II hallituksessa toukokuusta 1977 toukokuuhun 1979, yhteensä 742 päivää. Hän oli ministeri sosiaali- ja terveysministeriössä.
Jätettyään eduskunnan Martikainen toimi vuodesta 1987 vuoteen 1993 iisalmelaisen kirjapainoyhtiön IS-Yhtymä Oy:n hallituksen puheenjohtajana ja vuodesta 1992 vuoteen 1993 yhtiön toimitusjohtajana. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi tehtävässä 15 vuotta toimineen Kauko Hjerppen jäätyä eläkkeelle. Hän oli maaherrana vuoteen 1997, Kuopion läänin lakkauttamiseen saakka.   
Martikainen oli presidentin valitsijamies kaksissa vaaleissa, 1978 ja 1982. Lapinlahden kunnanvaltuustossa hän toimi keskustan edustajana vuodesta 1969 vuoteen 1993. Hän on ollut myös keskustan puoluehallituksen jäsen vuodesta 1970 vuoteen 1993, Nuoren Keskustan Liiton Ylä-Savon piirin puheenjohtaja ja puolueen Ylä-Savon piirin piiritoimikunnan jäsen.
Martikainen on ollut naimisissa vuodesta 1966 ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja yksi tytär. Hänen nuorempi poikansa Ossi Martikainen on myös keskustapoliitikko, joka on toiminut muun muassa puolueen Ylä-Savon piirin ja Lapinlahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Tuomas Vohlonen

Tuomas (Tommo) Vohlonen (24. syyskuuta 1877 Orimattila – 27. huhtikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen keksijä. Hän keksi nestetäytteisen kompassin ja perusti vuonna 1936 Suunto Oy:n vaimonsa Ellin ja veljenpoikansa Kaukon kanssa.
Vohlosen vanhemmat olivat maanviljelijä, seppä Juho Vohlonen ja Helena Takala. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta vuonna 1898 ja opiskeli Polyteknillisessä opistossa 1898–1900. Vohlonen oli maanmittaustöissä ja toimi maanviljelijänä.
Tuomas Vohlonen on haudattu Ruokolahden hautausmaalle. Hänen sisaruksiaan olivat painija Kelpo Vohlonen sekä Maija Vohlonen ja agronomi Eeva Vohlonen.
Louhelan ostoskeskus

Purettu ostoskeskus

Louhelan purettu ostoskeskus oli valmistunut vuonna 1967 ja sen oli suunnitellut arkkitehti Aarne Ehojoki. Rakennus oli u-muotoinen ja sen laajuus oli 1 060 kerrosneliömetriä.
Ostoskeskuksen edustalla pysäköintialueella toimi vuodesta 1973 alkaen vilkas viikonlopputori, Louhelan tori, mutta myöhemmin torikauppa siirtyi Myyrmäkeen Paalutorille.
Ostoskeskuksessa toimi aluksi kaksi kauppaa (A&O ja HOK), kemikalio ja R-kioski. Vuonna 1969 avattiin ravintola Kultakaivos, jonka yhteydessä toimi hetken kahvila Louhentupa. Kioskin vieressä oli kaksi liiketilaa, toisessa kukkakauppa ja toisessa lyhyttavaraliike. Yksi liikehuoneisto jäi tyhjäksi, sen valtasi Pub Punakulma. Kemikalio vaihtui pian kampaamoksi. Loppuaikoina (2010) rakennuksessa toimi Siwa, kaksi olutravintolaa, kampaamo-parturi ja kiinteistönvälitystoimisto.
Ostoskeskuksesta tehtiin rakennussuojelualoite (2006), josta Museovirasto (2009) katsoi, että rakennuksella ei ollut huomattavaa valtakunnallista merkitystä eikä muita erityisiä tai pakottavia syitä rakennussuojelulain käyttöön.  Vantaan ostoskeskusten inventoinnissa (2008) Louhelan ostoskeskus esitettiin säilytettäväksi, mutta ei suojeltavaksi, joten yleiskaavan (2007) tavoitteet kaupunkirakenteen tiivistämisestä ja täydentämisestä katsottiin säilyttämistä painavammiksi. 
Ostoskeskus oli Vantaan toiseksi vanhin liikekeskus, sitä aiemmin oli rakennettu vain Kaivokselan ostoskeskus (1962).

Ostoskeskuksen tilalle asuintalo ja market

Ostoskeskus suljettiin 27. maaliskuuta 2011 ja purkaminen alkoi 26. toukokuuta 2011. Ostoskeskuksen paikalle on rakennettu viisikerroksinen kerrostalo sekä sen eteen uusi yksikerroksinen entistä isompi ostoskeskus. Purettu ostoskeskus on valokuvattu ja kuvia säilytetään Vantaan kaupunginmuseon arkistossa.
Mandevillen matkat

Mandevillen matkat on keskiaikainen matkakirja, jonka kirjoitti pseudonyymi John Mandeville noin vuonna 1357. Teos oli kirjoitettu alun perin luultavimmin ranskaksi, ja se käännettiin ennen 1400-luvun loppua useille kielille. Mandevillen matkoista tuli keskiajan lopun luetuin sekulaari teos, joka vaikutti merkittävästi länsimaisen maailmankuvan kehitykseen, vaikka sen tarinat olivatkin suurimmaksi osaksi keksittyjä.
John Mandeville väitti syntyneensä Englannissa. Mandevillen matkojen ensimmäinen osa vie hänet Britteinsaarilta Euroopan läpi Pyhälle maalle. Teoksen toisessa osassa Mandeville matkaa ympäri maailmaa päätyen Kiinaan. Hän näkee lohikäärmeitä, koirankuonolaisia, amatsoneja, ja kuvaa lopulta Maallisen Paratiisin, vaikkei itse niin pitkälle itään päässytkään.
Mandevillen kertomuksiin uskottiin aikanaan, mutta nyt niitä pidetään suurimmaksi osaksi keksittyinä. Kirjoittaja oli myös kopioinut lähteitä merkitsemättä aikaisempia matkakertomuksia, 600-luvun tietoteosta Etymologiarum ja 1250-luvun tietosanakirjoja Speculum Historiale ja Speculum Naturale, sekä erityisesti Jean de Longin kokoamia ristiretkikuvauksia.
Maailmankuvauksensa lisäksi Mandevillen matkojen teemana on ihanteellisten yhteiskuntien esittely ja symbolinen kuvaus historian kulusta nykyhetkestä kohti lopun aikoja. Koska teosta käännettiin ahkerasti kansankielelle ja koska se usein kirjoitettiin kursiivilla, sitä on säilynyt yli 300 käsikirjoitusta. Kirja vahvisti Kristoffer Kolumbuksen käsitystä maapallon ympäripurjehduksen mahdollisuudesta, ja kirjaan viittasi omissa teoksissaan muun muassa Thomas More.
HMS Kelvin (F37)

Palvelus

Alus osui miinaan syksyllä 1939 ja sen korjaukset kestivät aina joulukuuhun. Toukokuussa 1940 alukseen osui Saksan laivaston moottoritorpedoveneen S31:n laukaisema torpedo, jonka tuloksena aluksen kattilahuoneet täyttyivät vedellä lähes upottaen aluksen. HMS Bulldog onnistui hinaamaan vaurioituneen aluksen Tyneen, jossa Kelvin siirrettiin telakalle korjattavaksi. Alus palasi palvelukseen joulukuussa 1940.
Alus vaurioitui StukaGeshwader 2:n I laivueen Junkers Ju 87 Stukan pudottamiin pommeihin Kreetan taisteluiden aikana toukokuussa 1941. Alus korjattiin ja se osallistui Syrtinlahden toiseen taisteluun maaliskuussa 1942. Alus palveli Pohjois-Afrikan rannikolla aina vuoteen 1943, jolloin se palasi Britteinsaarille. Alus osallistui Normandian maihinnousuun kesäkuussa 1944. Alus palasi Välimerelle joulukuussa, jossa se oli aina heinäkuuhun 1945 saakka. Alus saapui romutettavaksi 6. kesäkuuta 1949.
Antti Huttunen

Antti Huttunen (s. 1980 Suonenjoki) on vihtiläinen tv-tuottaja, tietokirjailija ja media-alan yrittäjä. Huttunen on perustanut suosituksi outdoor-alan mediaksi kasvaneen  Retkipaikka.fi -retkeilysivuston ja julkaissut siihen pohjautuvan kirjan. Hän toimii myös Finland, Naturally ja Ruokaretki-palveluiden vastaavana tuottajana.  Huttunen on käsikirjoittanut ja tuottanut kesällä 2016 Yle TV1:llä esitetyn Metsien kätkemä luontomatkailusarjan.
Aiemmin hän on toiminut mm. Yleisradion digitaalisen markkinoinnin johdossa, mainos- ja digitoimistoissa ja ollut perustamassa Inferno Magazine musiikkilehteä vuonna 2001.  Tältä ajalta hänellä on myös kansainvälisiä palkintoja käsikirjoittamistaan ja tuottamistaan mainoselokuvista.

2017

"Kultainen Venla finalisti." Metsien kätkemä, Paras ajankohtais- ja asiaohjelma

2013

"Gold." Work: "Yle - Sinun tarinasi"  (screenwriter) Eurovision Connect Awards Best News or Current Affairs Promotion
"Gold." Work: "Rebirth of Television, Yle Areena" (screenwriter) Eurovision Connect Awards Best Entertainment Promotion

2012

"Grand Prix." Work: "Yle - Sinun tarinasi"  (executive producer, screenwriter) Eurovision Connect Awards, Outstanding Promotion of the Year 2012
"Gold." Yle -Work: "Yesterday Lives" (executive producer, screenwriter) Eurovision Connect Awards, Best News or Current Affairs Promotion
"Silver." Work: "Yesterday Lives" (executive producer, screenwriter) PromaxBDA Europe Awards, Barcelona. Category Best Copy/Screenwriting
"Silver." Work: "Yesterday Lives" (executive producer, screenwriter)  PromaxBDA Europe Awards, Barcelona. Category Best General Branding/ Image Promotion
"Silver." Work: "Yesterday Lives" (executive producer, screenwriter)  PromaxBDA Europe Awards, Barcelona. Category Best Promo For Channel or Interactive Service

2011

"Silver." Work: "The Pacific" (executive producer)  PromaxBDA Europe Awards, Best usage of original music
Robertsforsin kunta

Kuntajaon kehitys

Kunta vastaa suunnilleen keskiaikaista Bygdeån pitäjää, jonka vanha kirkko on edelleen kunnan uskonnollinen keskus. Vuonna 1624 Bygdeåsta erotettiin Nysätran pitäjä. Vuoden 1863 kuntajakouudistuksessa näistä pitäjistä perustettiin Bygdeån ja Nysätran maalaiskunnat. Bygdeån maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1927 Robertsforsin taajaväkinen yhdyskunta ja Nysätran maalaiskuntaan vuonna 1941 Ånäsetin taajaväkinen yhdyskunta. Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut aluemuutoksia. Taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin vuosina 1958 ja 1957. Vuonna 1974 Bygdeån ja Nysätran kunnat yhdistettiin nykyiseksi Robertsforsin kunnaksi, joka sai nimensä keskustaajamansa mukaan.

Vaakuna

Bygdeån ja Nysätran maalaiskunnilla oli kummallakin oma vaakuna.

Muita paikkakuntia

Bäck, Hertsånger, Rickleå, Sjulsmark, Ytterklinten, Åkullsjön, Överklinten
Bjälbo-suku

Bjälbo-suku oli suku, johon kuului Ruotsin, Norjan ja Tanskan hallitsijoita 1200- ja 1300-luvulla. Suvun kuuluisimpia jäseniä on Birger-jaarli.
Miina ja Manu

Miina ja Manu on suomalainen lasten kirjasarja. Se kertoo kahdesta kissalapsesta, Miinasta ja Manusta, ja heidän Sulo-enostaan. Miina ja Manu asuvat Tampereella. Joissain Miina ja Manu -kirjoissa esiintyvät myös Heikki Hiiri, Jänkä-Joonas ja Erakko-Hermanni. Hahmot ovat antropomorfisia eläimiä. Kissasisarukset saivat alkunsa 1982, jolloin Satukustannus Oy päätti julkaista uuden aapisen - tehtävä annettiin tutulle taiteilijalle Teuvo ”Teutori” Koskiselle. Teutori (1941–2000) on tehnyt suurimman osan kirjoista. 
Kirjoja on julkaistu myös c-kasetteina ja cd-levyinä. Miina ja Manu Pääkaupungissa -kirjan sisältöä on lisäksi täydennetty video- ja äänimateriaalilla, jonka lukija voi nähdä ja kuulla omalla kännykällään tai tabletillaan. 
Kirjoja on käännetty eri kielille, muun muassa somaliaksi.
Quim Monzó

Quim Monzó (s. 24. maaliskuuta 1952 Barcelonassa) on katalonialainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja.
Quim Monzó on syntynyt Barcelonassa vuonna 1952. 1970-luvun alussa hän alkoi kirjoittaa ironiaa pursuavia artikkeleita ja novelleja ja Tele/eXprés-lehtien kirjeenvaihtajana Vietnamissa, Kambodžassa, Pohjois-Irlannissa ja Afrikassa. Vuonna 1982 hän asui jonkin aikaa New Yorkissa stipendiaattina. Monzó on kirjoittanut ja julkaissut hyvinkin paljon novelleja, kertomuksia ja artikkelikokoelmia, josta hän on voittanut monta kirjallisuuspalkintoa. Yhdessä Cuca Canalsin kanssa hän kirjoitti Bigas Lunan Kinkkua, kinkkua -elokuvan käsikirjoituksen ja Jérôme Savaryn kanssa El tango de Don Joanin.
1990-luvulla Catalunya Ràdion ja Katalonian TV3:n kanssa tehdyn työn johdosta hän on Katalonian suosituimpia nykykirjailijoita.
Vuonna 1993 Like julkaisi Anu Partasen suomentaman La magnitud de la tragèdian nimellä Koskettava murhenäytelmä.

Muuta

Omien kirjoitusten ohella Monzó on kääntänyt valtavan määrän muiden kirjailijoiden tuotantoa, esimerkiksi Truman Capote, J.D. Salinger, Ray Bradbury, Thomas Hardy, Harvey Fierstein, Ernest Hemingway, John Barth, Roald Dahl, Mary Shelley, Javier Tomeo, Arthur Miller ja Eric Bogosian.
Mary Parker Follett

Mary Parker Follett (3. syyskuuta 1868 – 18. joulukuuta 1933) oli yhdysvaltalainen sosiaalityöntekijä, liikkeenjohdon konsultti ja edelläkävijä organisaation ja organisaatiokäyttäytymisen tutkijana.
Hän kirjoitti useita myös useita kirjoja ja lukuisia esseitä, artikkeleita ja puheenvuoroja demokratiasta, ihmissuhteista, poliittisesta filosofiasta, psykologiasta, organisaatiokäyttäytymisestä ja konfliktien ratkaisemisesta. Follett täydensi Max Weberin ajatuksia vallasta. Follett täydensi Weberin auktoriteettilistaa asiantuntijan vallalla, määritteli 1920-luvulla valtion tahtoon ja käskyyn perustuvaksi vuorovaikutussuhteeksi. Hän jakoi vallan myös määrävään (engl. power-over) ja yhteiseen (power-with) valtaan. Edellinen on jaettu esimerkiksi pakkovaltaan, palkitsevaan valtaan, asemavaltaan, asiantuntijavaltaan ja henkilökohtaiseen valtaan. Jälkimmäisessä ihmiset innostavat toisiaan yhteisten intressien ja vastuiden kannustamina. Tämän puolen korostaminen teki Follettin organisaatioteoriasta nk. ihmisuhteiden koulukunnan ennakoijan. Hänen ajatuksiaan on käytetty ihmisten ja yhteisöjen johtamisen perusteina.
Hän oli syntynyt Massachusettsissa ja vietti suuren osan elämästään siellä. Vuonna 1898 hän valmistui Radcliffe Collegesta, mutta ei saanut tohtorin arvoa, koska oli nainen.
GMV

GMV on espanjalainen ilmailu-, avaruustekniikka ja informaatiotekniikkayhtiö.

Historia

Tohtori Juan José Martínez García, joka oli lentotekniikan professori Escuela Técnica Superior de Ingenieros Aeronáuticos yliopistossa Madridissa, perusti vuonna 1980 yhtiön nimeltään Mecánica del Vuelo (suomeksi: Lentomekaniikka). Se oli GMV:n alku, varsinainen GMV perustettiin vuonna 1984.
GMV:n asiakkaiksi tulivat avaruus- ja puolustusvälineteollisuus. Se teki mm. avaruusalusten mission suunnittelua, simuloi lennon dynamiikkaa, teki satelliittinavigaatiotutkimusta. Yhtiö on saavuttanut kansainvälisesti merkittävän aseman näillä alueilla. Yhtiössä toimi 1980-luvun lopussa noin 100 työntekijää.
1990-luvun alussa yhtiö alkoi kiinnostua teknologiansiirrosta ja pyrki sen avulla lähestymään muita teollisuuden aloja. Se löysi liiketoimintamahdollisuuksia Espanjassa mm. Internetin palomuureista ja SMS-Intrenetistä (?) ja kuljetusliikkeiden laivastonhallinnasta. 1990-luvulla se pääsi paremmin sisälle aseteollisuuteen C3- ja paikannusasioiden puitteissa. Yhtiössä toimi 1990-luvun lopussa 300 henkilöä ja sen liikevaihto oli 20 miljoonaa euroa.
Vuonna 2000 GMV:n johdolla 7 espanjalaista yhtiötä liittyi eurooppalaisen paikannussatelliittihankkeen toteutukseen. Ne muodostivat työyhteenliittymän nimeltä Galileo Sistemas y Servicios S.L. (GSS). Siitä tuli Galileo Industries-yhtiön eräs omistaja.
Perustaja Garcia kuoli vuonna 2001. Yhtiön pääjohtajaksi nousi tohtori Mónica Martínez Walter ja Luis Mayosta tuli toimitusjohtaja.
Vuonna 2004 yhtiö perusti tytäryhtiön Yhdysvaltoihin.
Toukokuussa 2005 GMV osti 58% portugalilaisesta Skysoft-yhtiöstä, joka on toiminnaltaan GMV:n kaltainen.
Nykyisin yhtiössä toimii noin 700 ihmistä.
Kodantakunen (Orivesi, pohjoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella Iso-Haikaran pohjoispuolella. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannoilla sijaitsee yksi vapaa-ajan asunto, jonne on tieyhteys kantatieltä 66.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueeseen (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 166,3 metriä mpy. Siihen on johdettu pohjoispuolen metsistä kuivatusoja ja järven laskuoja laskee läntiseen Kodantakuseen.
Konsta Punkka

Konsta Punkka (s. 28. tammikuuta 1994 Helsinki) on suomalainen itseoppinut luontovalokuvaaja. ”Oravakuiskaajaksi” kutsuttu Punkka tunnetaan lähietäisyydeltä otetuista villieläinten tilanne- ja muotokuvista, joissa eläimet katsovat usein suoraan kameraan.
Helsingissä syntynyt Punkka aloitti luonnon tutkimisen lapsena isoisänsä mukana kesämökillä Jämsässä. Valokuvauksesta hän kiinnostui aluksi kuvaamalla kavereidensa skeittailua. Varusmiespalveluksen jälkeen hän ei lähtenyt opiskelemaan, vaan päätti elättää itsensä valokuvaajana.
Syksyllä 2016 Yleisradio lähetti Punkan ja valokuvaaja Mikko Lagerstedtin Patagoniaan kuvaamaan guanakoja. Siitä syntyi Yle Areenassa julkaistu minisarja. Instagramissa Punkalla on toista miljoonaa seuraajaa.
Connie Marrero

Conrado Eugenio ”Connie” Marrero Ramos (25. huhtikuuta 1911 Sagua La Grande – 23. huhtikuuta 2014 Havanna) oli kuubalainen baseballpelaaja. Hän teki Major League Baseball -debyyttinsä verrattain myöhäisellä iällä, 21. huhtikuuta 1950. Hän pelasi vuoteen 1954 saakka Washington Senators -joukkueessa.
Marrero oli tunnettu pelaaja kotimaassaan jo ennen MLB-uraansa. Peliuralta vetäydyttyään hän jatkoi lajin parissa valmentajana. Hän pysyi arvostettuna hahmona Kuubassa, ja hänen muotokuvansa on nähtävillä Estadio Latinoamericanossa Havannassa.
Marrero oli eläessään viidenneksi iäkkäin entinen MLB-pelaaja ja toiseksi iäkkäin All Star -pelaaja vuonna 1910 syntyneen Lonny Freyn jälkeen. Hän kuoli Havannassa 23. huhtikuuta 2014, kaksi päivää ennen 103-vuotispäiväänsä.
Juhlijat

Juoni

Stan aikoo livistää vaimonsa (Anita Garvin) valvovan silmän alta salaa Ollien kanssa juhlimaan ja väittää lähtevänsä mukamas ”työpalaveriin”. Rouva Laurel on kuitenkin askeleen edellä ja on koko ajan tietoinen kaverusten juonesta, mutta tekeytyy sinisilmäiseksi asian suhteen. Hän kuitenkin onnistuu lopulta vetämään pisimmän korren tehden pojille pienen jekun, jonka he tajuavat vasta viime metreillä.