google/wiki40b huggingface dataset:
Tiiralokki

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 30–36 cm, siipien kärkiväli 80–87 cm ja paino 155–213 g.
Juhlapukuinen vanha lintu on puvultaan pääosin valkoinen, vain siipien yläpinnalla on harmaata ja pää on tummanharmaa. Uloimmat käsisulat ovat mustat. Tummassa nokassa on vaalea kärki. Talvipuvussa vanhan linnun pää on valkea mutta niskassa on selkeä tumma kuviointi. Nuori lintu on valkoisen ja harmaanruskean kirjava, ja siivellä on tyypillinen musta–valko-harmaa kuviointi. Talvella nuorellakin linnulla on niskassa ja pään takaosassa tummaa kuviointia.
Kaikissa puvuissa hyvä tuntomerkki on tiiramainen haarapyrstö.

Esiintyminen

Arktinen laji, joka elää Pohjois–Kanadassa, Grönlannissa ja Koillis–Siperiassa. Huippuvuorilla pesii noin 5 paria. Maailman populaatio on kooltaan 330 000–700 000 yksilöä. Harhautuneena tavataan myös muualla Euroopassa. Suomessa tiiralokki on tavattu 10 kertaa. Ensimmäinen havainto on 13. lokakuuta 1929 Porista, ja toistaiseksi tuoreimmat 20. elokuuta 2006 Taipalsaarelta, 22. lokakuuta 2008 Utajärven Ahmakselta  sekä 27.8.2013 Vesilahdella.
Alaskan ja Siperian tiiralokit muuttavat viimeistään elokuussa Beringin salmen kautta pitkin Pohjois-Amerikan länsirannikkoa aina Perun ja Chilen rannikoille saakka. Ne lähtevät takaisin pesimäseuduilleen huhtikuusta alkaen. Itäisen Kanadan ja Grönlannin populaatiot muuttavat elokuussa ja syyskuun alussa kaakkoon Iberian niemimaan rannikoille, josta ne jatkavat Afrikan länsirannikkoa pitkin aina Namibiaan ja Etelä-Afrikkaan saakka. Paluu pesimäalueille alkaa huhti–toukokuun vaihteen tienoilla.

Elinympäristö

Pesii pieninä yhdyskuntina tundralla merenrannikolla sekä jokien ja järvien rannoilla. Taimyrin niemimaan suurin tunnettu yhdyskunta käsittää noin 30 paria. Talvehtimisalueilla tiiralokit viettävät lähes koko aikansa valtamerellä 2–150 km rannikolta.

Lisääntyminen

Pesintä alkaa kesäkuussa tai heinäkuun alussa. Pesä on maassa ja munia on 3, joskus 2. Haudonta kestää noin 23 päivää.

Ravinto

Syö kaikenlaisia pieniä mereneläviä. Ryöstää munia lapintiirojen pesistä.
Vispertal

Kunnat

Vispertalin pohjoispäässä sijaitsee Vispin kaupunki. Muut kunnat Vispertalin alueella ovat Visperterminen, Zeneggen, Törbel, Stalden ja Staldenried.

Liikenne

Laakson pohjalla kulkee maantie Vispistä Staldeniin, jossa se haarautuu Mattertaliin, Zermattiin ja Saastaliin, Saas-Almagelliin. Myös Matterhorn Gotthard Bahnin rautatie Vispistä Zermattiin kulkee laaksossa.
Asuntoviljelystila

Asuntoviljelystila oli Suomen asutustoimintaan liittyvä, vuonna 1958 annettuun maankäyttölainsäädäntöön perustuva tai maanhankintalain nojalla muodostettu pientila. Sillä harjoitetun maatalouden katsottiin tarjoavan elannon omistajalle perheineen. Tilalla oli niin paljon valmista maatalousmaata ja maatalouteen soveltuvaa raivaamatonta maata, että jatkuvan erikoismaatalouden harjoittaminen oli mahdollista. Erikoismaataloutta on esimerkiksi puutarhaviljely ja turkistarhaus. Asuntoviljelystilan pinta-ala oli enintään neljä muunnettua peltohehtaaria. Tilalla saattoi erityisistä syistä olla hieman enemmänkin maata eli tilusalaa. Asuntoviljelystilan lähikäsitteitä ovat olleet asuntotila, asuntotontti, asutustila ja viljelystila.
Tropiini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa tropaani on värittömiä hygroskooppisia kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Tropiinin hydroksyyliryhmä on renkaassa aksiaalisessa asemassa ja sen epimeeri, jossa hydroksyyliryhmä on ekvatoriaalisessa asemassa kutsutaan pseudotropiiniksi. Tropiini on emäksistä.
Tropiinia esiintyy eräissä alkaloideissa ja lääkeaineissa. Esimerkiksi hyoskyamiini ja skopolamiini ovat tropiinin ja tropiinihapon estereitä ja homatropiini on tropiinin ja mantelihapon esteri. Tropiiniesteraasi hajottaa atropiinin tropiiniksi ja tropaanihapoksi ja tropiinidehydrogenaasi katalysoi tropiinin reversiibeliä hapetusta tropinoniksi.
Hohmannin siirtorata

Ratamekaniikassa Hohmannin siirtorata määrittää sen lisänopeuden ja vastaavan ajoaineen määrän, joka tarvitaan planeetalta toiselle matkaamiseen. Teorian kehitti saksalainen Walter Hohmann vuoteen 1916 mennessä. 
Hohmann-ratoja on käytetty eniten satelliittien siirtoon Maata kiertävältä matalalta radalta (LEO) geosynkrooniselle kiertoradalle (GEO). Rata määrittää myös siirtoon kuluvan ajan. LEO-radalta GEO-radalle kuluu viisi tuntia, LEO-radalta Kuuhun viisi päivää. Kaukaisille planeetoille ei yleensä voida lentää Hohmannin ratoja pitkin vaikka ne olisivat nopeimpia. Tällöin yleensä lennetään eri planeettojen ohi ottaen niiden vetovoimasta lisänopeutta luotaimelle Painovoimalinko-periaatteella. Tällä säästetään merkittävä määrä ajoainetta ja tehdään luotaimen laukaisu Maasta avaruuteen mahdolliseksi. 
Hohmannin siirtorata on puolikas ellipsistä, joka koskettaa rataa, jolta lähdetään ja rataa, jolle halutaan päästä. Radan muuttaminen vaatii kaksi luotaimen rakettimoottorin polttoa, joilla lisätään tai vähennetään ratanopeutta. 
Oletuksena on impulssimainen ratanopeuden lisääminen. Todellisuudessa rakettimoottorin poltot kestävät kymmeniä sekunteja, mutta oletus toteutuu suhteellisen tarkkaan.
Johan Verstappen

Johan Verstappen on hollantilainen lentopallovalmentaja. Verstappen valmensi Suomessa kaudella 2007–2008 Rovaniemen Santasportia Lentopallon SM-liigassa.

Ura

Ennen Suomeen tuloaan Verstappen valmensi Saksassa kovatasoisessa Bundesliigassa, sekä Belgian arvostetussa liigassa Halenin joukkuetta. Verstappenin Suomeen hankkimisen takana oli suomalainen Nisse Huttunen. Suomeen tultuaan Verstappen oli kovan tehtävän edessä. Hallitseva suomenmestari Santasport, jonka joukkue oli muuttunut kovasti, ja etenkin ykköspassarin vaihtuminen kakkospassariin oli iso muutos. Verstappen otti tehtävän kuitenkin innostuneesti vastaan, ja alkoi kouluttamaan entistä kakkospassaria Kalle Määttää ykköspassarin saappaisiin. Santasport pelasi Verstappenin johdolla runkosarjan vahvasti, ja myös euroopan cupissa hyvin. Lopulta joukkue sijoittui toiseksi runkosarjassa. Pudotuspeleissä joukkue eteni aina finaaleihin asti, jossa Verstappenin joukkue kaatoi yllättäen Pielaveden Sampon. Näin Verstappenista tuli heti suomenmestarivalmentaja.

Muuta

Kauden 2007-2008 finaalisarjan aikana Verstappenin perheeseen syntyi perheen esikoisvauva. Hänen vaimonsa synnytti lapsen Hollannissa. Verstappen on myös itse pelannut urallaan korkealla tasolla.
Väyläalus Seili

Palvelus

Seili oli peruskorjattavana 1991 ja 19. helmikuuta 2004 alukselle tehtiin peruskorjaus Olkiluodossa, Aslemetals Oy:n telakalla. Laivaa pidennettiin 7,8 metriä lisäämällä keskelle runkoa öljynkeräyksessä käytettävät varastotankit ja keräyslaitteistot. Samalla uusittiin aluksen kuljetuskoneisto, palosammutustykit ja hätähinauslaitteisto.
Seili osallistui Viron rannikolla Runner-4 kuivarahtialuksesta vuotaneen öljyn keräämiseen 16. maaliskuuta 2006.
Nizzan isku 2016

Tekijä

Poliisi ampui auton kuljettajan, 31-vuotiaan Mohamed Lahouaiej Bouhlelin, jolla oli myös aiempaa rikostaustaa. Hänellä oli sekä Tunisian että Ranskan kansalaisuus. Iskussa käytetystä Renault Midlum -merkkisestä kuorma-autosta löytyi muun muassa tekijän kahdet henkilöllisyyspaperit, pistooli, rynnäkkökivääri, asejäljitelmiä ja kranaatti. Tekijä oli eronnut ja hänellä on kolme lasta. Nizzan isku on pahin yksittäisen ihmisen suorittama veriteko länsimaissa. Tekijällä on perheen mukaan ollut vakavia mielenterveydellisiä ongelmia, alkoholismia ja raivonpuuskia, mutta radikalisoitumista terrorismin suuntaan ei ollut havaittu.

Avustajat

Hyökkäyksessä avustamisesta pidätettiin ja saa syytteet neljä miestä ja yksi nainen. He ovat nyt (heinäkuu 2016) tutkintavankeudessa. Kolmea epäillyistä syytetään avunannosta murhaan ja kahta aselakien rikkomisesta. He viisi ovat antaneet tekijälle muun muassa logistista apua hyökkäyksen valmistelussa.

Terrorismiepäily

Jihadistijärjestö Isis ilmoitti lauantaina 16. heinäkuuta olevansa vastuussa iskusta. Järjestön tiedotustoimisto Amaq kertoi, että iskun toteuttaja Mohamed Lahouaiej Bouhlel on Isisin sotilas, ja se oli vastaisku Isisiä vastaan taistelevia kansakuntia kohtaan.
Limbo (tanssi)

Limbo on karibialaisesta Trinidad ja Tobagon saarivaltiosta peräisin oleva tanssi. Tanssija liikkuu karibialaisten rytmien tahdissa, taivuttaa itseään taaksepäin ja tanssii vain jalkapohjillaan lattiaan tukeutuen vaakasuoran riman alitse koskettamatta sitä tai lattiaa. Muut tanssijat alittavat vuorollaan riman, jota lasketaan asteittain alemmaksi, kunnes vain yksi on pystynyt sen alittamaan kaatumatta selälleen. Katsojat ja muut tanssijat laulavat ja kannustavat tanssijaa taputuksin ja huudoin.
Limbo, jota kutsutaan myös ”rimanalitustanssiksi” (engl. under stick dance) oli alun perin rituaali, jota esitettiin hautajaisissa. 1960-luvulla sitä alettiin tanssia maailmalla esiintymislavoilla yleisön viihdyttämiseksi. Viime vuosina paremmuudesta kilpailua limboa tanssien on käytetty sosiaalisen alkukankeuden poistoon Karibian alueen ohella maailman muissakin trooppisissa lomakeskuksissa. Näissä kilpailuissa voittaja yleensä palkitaan.
Tulilimbo (fire limbo) on ammattitanssijoiden esittämä tanssin muunnelma, jossa tanssijan tehtävänä on alittaa palava rima. Tanssija saattaa myös sytyttää rimassa olevan palavan aineen puhaltamalla suustaan alkoholia palavan soihdun läpi.
Merriam-Websterin sanakirjan mukaan limbo-sana on peräisin alueella puhutusta englannin murteesta; Jamaikan englannin taivuttamista merkitsevä limba juontuu englannin taipuisaa ja notkeaa merkitsevästä sanasta limber.
Waverly Placen velhot

Sarja

Ohjelma kertoo Alex Russosta (Selena Gomez), hänen vanhemmasta veljestään Justinista (David Henrie), heidän nuoremmasta veljestä Maxista (Jake T. Austin), sekä Alexin parhaasta ystävästä Harperista (Jennifer Stone). Sisarukset ovat velhoja ja asuvat yhdessä italialais-amerikkalaisen isänsä Jerryn ja meksikolais-amerikkalaisen äitinsä Theresan kanssa. Lasten ei ole sallittua käyttää taikaa ilman valvontaa, ja heidän kasvaessa aikuisiksi vain yksi kolmesta saa pitää taikavoimansa. Se, kuka saa pitää taikavoimansa, päätetään velhokilpailun perusteella. Heidän isänsä Jerry voitti saman kilpailun nuoruudessaan, mutta luopui voimistaan naidakseen lasten äidin Theresan, sillä velhojen ei ole sallittua mennä naimisiin kuolevaisten kanssa.
Alex usein joutuu ongelmiin käyttämällä taikaa ilman valvontaa, ja saa opetuksensa oppien samalla olemaan moraalinen liittyen ystäviinsä, perheeseensä ja kouluun. Silti hän päätyy uudestaan ja uudestaan hankaluuksiin, jotka hän oli jo muka kantapään kautta oppinut.

Tunnuslaulu

Sarjan tunnuslaulun Everything is Not What It Seems ovat kirjoittaneet John Adair ja Steve Hampton. Tunnuslaulun esittää Selena Gomez. Kappale on mukana Disneyn koostelevyllä Disney Channel Playlist, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 9. kesäkuuta 2009.

Elokuva

Sarjaan pohjautuvan Disney Channel Original Moviesin televisioelokuvan Wizards of Waverly Place: The Movie ensiesitys oli Yhdysvalloissa Disney-kanavalla 28. elokuuta 2009. Suurin osa elokuvasta on kuvattu Puerto Ricossa.
Kommagene

Kommagene (muinaiskreikaksi Kομμαγηνή, lat. Commagene) oli kuningaskunta, joka sijaitsi Eufratin yläjuoksulla. Kommagenen pääkaupunki oli Samosata.
Kommagene mainitaan jo assyrialaisissa teksteissä Assyrian liittolaisena. Vuonna 708 eaa. Sargon II liitti Kommagen Assyriaan. Hellenistisellä ajalla Kommagene riistäytyi Seleukidien hallinnasta vuonna 162 eaa. Kommagenen hellenistisistä hallitsijoista tärkein oli Antiokhos I Theos, joka hallitsi 69 eaa.–40 eaa. Antiokhos I avusti Pompeiusta tämän sotiessa parthialaisia vastaan. Augustuksen aikana Kommagenestä tuli Rooman vasalli. Vuonna 17 Tiberius syrjäytti Antiokhos III:n, mutta Caligula asetti valtaistuimelle Antiokhos IV:n, joka hallitsi vuoteen 72. Vespasianus syrjäytti hallitsijasuvun viimeisen jäsenen.
Joseph Pallikaparampil

Joseph Pallikaparampil (s. 10. huhtikuuta 1927) on intialainen syyrialais-malabarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi Palain hiippakuntaan 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abyduksen titulaaripiispaksi 16. kesäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seursai 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Parecattil, jota avustivat Sebastian Vayalil ja Sebastian Valloppilly.
Pallikaparampil sai 6. helmikuuta 1981 nimityksen Palain piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 2004.
Riddarholmskyrkan

Riddarholmskyrkan, Riddarholmenin kirkko eli Ritariholman kirkko on Tukholman keskustassa Riddarholmenin saarella ja kaupunginosassa, lähellä kuninkaallista linnaa sijaitseva kirkko. Se oli vuosisatojen ajan Ruotsin kuninkaallisten hautauskirkko. Kirkko ei ole vuoden 1809 jälkeen ollut jumalanpalveluskäytössä, vaan sitä käytetään vain hautajais- ja muistotapahtumiin. Kirkon seinillä ovat edesmenneiden Serafiimiritarikunnan jäsenten, muun muassa monien Suomen tasavallan presidenttien, vaakunat.
Kirkko on Tukholman vanhin rakennus. Se on Tukholman ainoa säilynyt keskiaikainen luostarikirkko. Sen vanhimmat osat sijoittuvat 1200-luvulle, jolloin se rakennettiin fransiskaaniluostarin kirkoksi. Kirkko on vihitty käyttöön noin vuonna 1300. Uskonpuhdistuksen yhteydessä vuonna 1527 luostari kuitenkin suljettiin ja kirkko muutettiin protestanttiseksi kirkoksi. Kun saarelle alkoi 1600-luvulla muuttaa aatelisia, tulivat käyttöön nimet Riddarholmen ja Riddarholmskyrkan.
Kirkkoon lisättiin torni ensimmäisen kerran Kalmarin unionin unionikuningas Hannun valtakaudella, mutta salaman iskettyä siihen se paloi maan tasalle. Palaneen tilalle rakennettiin 1600-luvulla uusi, barokkityyppinen torni, joka kuitenkin paloi 1835. Uusi torni on uusgoottilainen valurautatorni ja sen on suunnitellut Erik Gustaf Göthe.
Kirkkoon on haudattu 17 kuninkaallista perheineen eli kaikki Ruotsin hallitsijat vuonna 1632 kuolleesta Kustaa II Aadolfista aina vuonna 1950 kuolleeseen Kustaa V:en asti, lukuun ottamatta Roomaan haudattua kuningatar Kristiinaa. Sittemmin Ruotsin kuninkaallisten hautapaikkana on toiminut Kungliga begravningsplatsen Solnassa. Vuosisatojen ajan on uskottu, että kirkossa on vuonna 1290 kuolleen Maunu Ladonlukon hauta, mutta haudan avanneet tutkijat ovat todenneet, että kyseessä on 1400-1500-luvulla eläneen ihmisen ruumis. Onkin arveltu, että 1500-luvulla hallinnut kuningas Juhana III nimesi vainajat uudestaan vahvistaakseen omaa valtaansa. Tutkimuksia on tarkoitus jatkaa, ja lupahakemus muiden hautojen avaamiseksi on jätetty. Kirkkoon on haudattu myös joitakin kolmikymmenvuotisessa sodassa taistelleita sotilaita.
Ramona Karlsson

Ramona Karlsson (s. 8. tammikuuta 1981) on ruotsalainen rallikuljettaja. Nykyisin karlsson kilpailee FIA World Rallycross Championship -sarjassa.
Karlssonin kartanlukijana on toiminut Miriam Walfridsson.
Maria Dąbrowska

Maria Dąbrowska (6. lokakuuta 1889, Russów, Puola – 19. toukokuuta 1965, Varsova) oli puolalainen kirjailija.
Hänen pääteoksensa, neliosainen Öitä ja päiviä kertoo varakkaan maanomistajaparin Bogumiłin ja  Barbaran ja heidän lastensa elämästä vuosina 1863–1914. Jokainen sen päähenkilöistä joutuu määrittelemään henkilökohtaiset arvonsa uudelleen yhteiskunnan muuttuessa.
Isoluoto (Kokemäki)

Saari

Isoluoto sijaitsee noin 1,6 kilometriä Kokemäen kirkosta luoteeseen, 300 metriä Kokemäenkartanosta kaakkoon ja Kokemäen kaupungin vedenpuhdistamoa vastapäätä. Joki on saaren kohdalla noin 250 metriä leveä ja saari sijaitsee joen uoman keskellä. Isoluoto on 200 metriä pitkä, mutta vain 10–30 metriä leveä. Saari on sora- ja savipohjainen, ylettyy noin neljän metrin korkeudelle ja se on joen- eli luoteis-kaakkosuuntainen. Saarella on nykyään korkeajännitelinjan jalka, jonka vuoksi kapean saaren rantoja on jouduttu tukemaan laudoilla. Saari on autio.
Saari on joen eroosion syömä. Etenkin jäidenlähtö rasitti saaren töyräitä suuresti ja sitä suojeltiin kasaamalla ylävirran puolelle töyräälle kiviä. Saari on myös ollut leveämpi, sillä nykyään tiedetään eroosion kiihtyneen Harjavallan voimalaitoksen patoaltaan korkean vedenpinnan vuoksi.

Historiaa

Kokemäenkartano muodosti läntisessä Suomessa hallinnollisen keskuksen jo 1300-luvulla. Isoluodon rooli tässä kehityksessä on poikkeuksellinen, mutta vielä kiistanalainen. Perimätiedon mukaan, kuten Forsbyn Linnaluodossa ja erässä pienessä kalliosaaressa, myös Isoluodossa olisi sijainnut hallinnollinen rakennus. Christian Lovén esitti vuonna 1996, että saari on mahdollisesti ollut vuonna 1395 mainittu Aborchin ja joka olisi rakennettu vuoden 1367 jälkeen.
Asiakirjoista voidaan epäsuorasti päätellä, että jossakin vaiheessa saarella olisi sijainnut asuinrakennus. Kun Kokemäenkartano oli kuninkaan läänitystä, tuli Ulvilan, Huittisten ja Loimaan pitäjien talonpojat ylläpitää siltaa, joka johti Isoluotoon. Kun talousrakennukset sijaitsivat mantereella Isoluodon kohdalla, on päärakennus sijainnut ilmeisesti sitten saaressa. Vasta kun Arvid Forbus osti kartanon itselleen, päättyi sillan ylläpito talonpojilla ja Forbus sai itse huolehtia sillasta. Tämä oli kuitenkin kallista, joten päärakennus rakennettiin manterelle. Näin saari autioitui, vaikka sitä käytettiinkin laitumena kauan tämänkin jälkeen.

Tutkimuksia

Vuonna 1885 kävi J. R. Aspelin saarella tarkastamassa kansantarinoiden todenperäisyyttä. 1800-luvulla on mainittu, että saarelta olisi löytynyt 2 metriä paksu perusmuuri. Esko Sarasmo suoritti vuonna 1946 Kokemäellä inventointia, jonka yhteydessä hän kapusi myös saarelle. Hän mainitsee, että saarella olisi joskus ollut varustus, mutta poikittainen kaivanto oli ainoa silmin havaittava maanpäälinen rakenne. Hän tiesi myös joskus löydetyn kolme panssarinuolenkärkeä, jotka nykyään ajoitetaan 1300-luvun lopulle. Viimeisen tarkastuksen suoritti Nina Strandberg vuoden 1998 inventoinin yhteydessä. Silloin saaren luoteispäätä kairattiin ja löydettiin rantatörmän reunasta alkaen 40–50 senttimetriä paksu kulttuurimaan kerros. Kerroksesta löytyi myös tiilimurskaa ja tiilen kappaleita. Muissa saaren osissa ei löytynyt kulttuurimaankerrosta. Koillispään puolivälistä löytyi myös metrin syvä ja 3×3 metriä oleva kuoppa tai kaivanto.
Edda Magnason

Edda Karin Hjartardóttir Magnason (s. 22. elokuuta 1984 Sjöbo, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä ja elokuvanäyttelijä. Hän on julkaissut kaksi albumia omalla nimellään, Edda Magnason (2010) ja Goods (2011). Hän sai parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon roolistaan jazzlaulaja Monica Zetterlundina vuoden 2013 elokuvassa Monica Z.
Edda Magnasonin isä on islantilainen, ja Edda on viides perheen seitsemästä lapsesta. Hän varttui Skånen Fyledalenissa lähellä Ystadia. Lapsena hän soitti pianoa ja haaveili konserttipianistin urasta. Pian hän alkoi tehdä omia englanninkielisiä lauluja, joita käytettiin vuoden 2002 halpatuotantoelokuvassa Hot Dog. Eri yhteyksissä Magnason on maininnut musiikillisiksi vaikuttajikseen muun muassa Michael Jacksonin, Supertramp-yhtyeen, Esbjörn Svenssonin, Frank Zappan, Joni Mitchellin, Nina Simonen, Maria Joãon, Maria Kalaniemen, Jussi Björlingin ja Georg Riedelin.
Wishbone Ash

Wishbone Ash -yhtyeen historiaa

Wishbone Ash perustettiin vuonna 1969. Yhtyeen perustajajäsenistä vain rumpali Steve Upton oli toiminut ammattimuusikkona. Hän ja basisti Martin Turner olivat soittaneet yhtyeessä nimeltä The Empty Vessels, mutta muuttivat 1969 Lontooseen jossa tapasivat kitaraa soittavan jäätelönmyyjän Andy Powellin ja puoliammattilaisen kitaristin Ted Turnerin ja päättivät perustaa Wishbone Ash -nimisen yhtyeen. Muutaman kuukauden harjoittelun jälkeen Wishbone Ash teki ensiesiintymisensä marraskuussa 1969.

Levytyssopimus ja esikoislevy

1970 Wishbone Ash toimi Deep Purplen lämmittelijänä. Jonka kitaristi  Blackmore tutustutti yhtyeen Derek Lawrenceen josta tuli Wishbone Ashin tuottaja. Blackmore myös vakuutti MCA-levyhtiön, joka tekikin hänen suosittelunsa johdosta levytyssopimuksen Wishbone Ashin kanssa

Esikoisalbumin kiertue ja nouseva suosio

Joulukuussa 1970 ilmestyi esikoisalbumi, joka nousi myyntitilastojen alemmille lukemille. Kesällä 1971 yhtye teki ensimmäisen maanlaajuisen kiertueensa ympäri Britanniaa, mikä nosti yhtyeen suosiota niin, että se äänestettiin Melody Maker- ja Sounds-lehdissä vuoden lupaavimmaksi tulokkaaksi. Seuraavana vuonna se tuli Melody Makerin lukijaäänestyksessä viidenneksi vuoden parhaan yhtyeen sarjassa, edellään Emerson Lake & Palmer, Pink Floyd, Lindisfarne ja The Rolling Stones. Yhtyeen kolmas albumi Argus valittiin vuoden parhaaksi englantilaiseksi LP-levyksi.
2000-luvulla yhtyeen kitaristeina ovat toimineet suomalaiset Ben Granfelt ja hänen jälkeensä Muddy Manninen.
Collier’s

Historia

Peter F. Collier perusti Collier’s Once a Week -lehden huhtikuussa 1888, ja vuoteen 1892 mennessä lehdestä oli kasvanut yksi Yhdysvaltain eniten myyvistä aikakauslehdistä. Sen levikki oli silloin yli 250 000. Lehti sai 1895 nimekseen Collier's Weekly, ja lehti alkoi keskitty uutisaiheisiin. Collier palkkasi lehteensä Jimmy Haren, joka oli yksi kuvajournalismin edelläkävijöistä.
Norman Hapgood aloitti 1903 Collier’s Weeklyn päätoimittajana, ja hänen aikanaan lehti alkoi palkata useita Yhdysvaltain tunnetuimmista kirjoittajista. Hän palkkasi muun muassa Jack Londonin toukokuussa 1906 raportoimaan San Franciscon maanjäristyksestä. Lehti alkoi myös suuntautua sensaatiojournalismiin, ja tuon ajan tunnetuimpia toimittajia lehdessä olivat Ida Tarbell, C. P. Connolly, John Reed, Samuel Hopkins Adams ja Ray Stannard Baker. Lehdessä julkaistuistut tutkimukset liittyivät muun muassa senaattoreiden valitnaan, lapsityölajien uudistukseen, slummien raivaamiseen ja naisten äänioikeuteen. Upton Sinclairin huhtikuussa 1905 julkaistu artikkeli ”Is Chicago Meat Clean” (”Onko Chicagon liha puhdasta”) auttoi senaattia hyväksymään lihan puhtauteen ja tarkistukseen liittyvät lait.
Hapgood lähti 1912 Harper’s Weeklyyn, ja Peter F. Collierin poika Robert J. Collier otti paikan päätoimittajana. Hänen aikanaan lehti kasvoi entisestään, ja vuonna 1917 sen levikki kasvoi jo miljoonaan. Collier’s palkkasi 1910-luvulla myös useita tunnettuja kuvittajia, kuten Will Bradleyn, Maxfield Parrishin, Sam Berman ja J. C. Leyendeckerin. Robert Collier kuoli 1918, ja hän jatti sanomalehden kolmelle ystävälleen, Samuel Orace Dunnille, Harry Payne Whtitneylle ja Francis P. Garvanille. Lehti alkoi 1920-luvulla keskittyä romaanien sarjajulkaisihuin. Lehdessä julkaistiin samanaikaisesti kahta romaania, ja romaanit julkaistiin noin kymmenessä osassa. Myös joitain tietokirjoja, kuten Winston Churchilin todistus ensimmäisestä maailmansodasta, julkaistiin sarjana.
Toisen maailmansodan aikana Collier’sin levikki oli jo 2,5 miljoonaa. Yksi sen kasvavan suosion syistä oli Arthur Szykin grafiikka, ja lisäksi lehden palveluksessa oli useita taitavia kirjoittajia, kuten Martha Gellhorn ja Ernest Hemingway. Sodan jälkeen levikki alkoi kuitenkin pienentyä, ja elokuussa 1953 se alkoi ilmestyä enää joka toinen viikko. Collier’sin tilanne heikkeni kuitenkin entisestään, ja Crowell-Collier Publishing Company päätti tammikuussa 1957 lakkauttaa lehden.
Collier’s syntyi uudelleen 2010-luvulla. Brands USA Holdings huutokauppasi joulukuussa 2010 useiden kaatuneiden yritysten nimiä. Collier’sin huusi 20-vuotias opiskelija John Elduff, jonka isä omistaa kustantamon, 2 000 dollarilla. Uuden kaksi kertaa kuukaudessa ilmestyvän Collier’sin ensimmäinen numero ilmestyi vuoden 2012 alussa.