Mestarien liigan loppuottelu 2016

Tapahtumapaikka

San Siro, josta käytetään virallisesti nimeä Stadio Giuseppe Meazza, valittiin loppuottelun tapahtumapaikaksi UEFA:n järjestelykomitean pitämässä kokouksessa 18. syyskuuta 2014 Nyonissa Sveitsissä. Loppuottelu järjestetään stadionilla neljättä kertaa sen historian aikana, aikaisemmat kerrat ovat vuosilta 1965, 1970 ja 2001.
San Siro valmistui vuonna 1925 ja se otettiin ensi kertaa käyttöön vuonna 1926 paikallisseura Milanin kotikenttänä. Vuonna 1935 stadion myytiin Milanon kaupungille ja 12 vuotta myöhemmin, vuonna 1947, myös kaupungin toinen jalkapalloseura Internazionale siirtyi pelaamaan stadionille. Tämän jälkeen stadion on jaettu näiden kahden seuran kesken, jolla muun muassa Internazionale pääsi juhlimaan Euroopan cupin voittoa vuonna 1965. Stadion on isännöinnyt jalkapallon arvokisoja kolmeen otteeseen vuoden 1934 MM-kilpailut, vuoden 1980 EM-kilpailut ja vuoden 1990 MM-kilpailut. Stadionin nykyinen kapasiteetti on 80 018, mutta UEFA:n alaisissa tapahtumissa se laskee hieman alle 80 000.
Vuoden 2016 loppuottelu San Sirolla pelattiin ensimmäistä kertaa tilanteessa, jossa kumpikaan milanolaisseuroista Milan sekä Internazionale eivät voineet voittaa kyseistä kilpailua, sillä molemmat joukkueet jäivät Serie A:n kaudella 2014–2015 Mestarien liigaan oikeuttavien paikkojen ulkopuolelle.

Taustaa

Loppuottelu pelattiin kuudetta kertaa kilpailun historiassa kahden samasta maasta kotoisin olevan joukkueen välillä ja kolmatta kertaa kahden espanjalaisjoukkueen kesken. Ottelu oli vuonna 2014 pelatun loppuottelun uusinta, jossa kohtasivat samaiset madridilaisseurat ja myös toinen kerta kilpailun historiassa, kun kaksi samasta kaupungista kotoisin olevaa joukkuetta kohtasivat loppuottelussa. Madridilaisseurojen välienselvittelyn myötä varmistui, että Madridista tuli menestynein kaupunki kilpailun historiassa yhteensä 11:llä turnausvoitolla ja 17:llä loppuotteluesiintymisellä sekä kaiken kaikkiaan 16:lla UEFA:n alaisen kilpailun voitolla. Aikaisempaa ennätystä piti halussaan loppuottelua isännöivä Milano, josta kotoisin olevat seurat ovat voittaneet kilpailun yhteensä 10 kertaa ja saavuttaneet 16 loppuottelupaikkaa sekä kaiken kaikkiaan 15 UEFA:n alaisen kilpailun voittoa.
Real Madrid selvitti tiensä loppuotteluun historiallisen 14:nnen kerran, kaatamalla englantilaisseura Manchester Cityn yhteismaalein 1–0, ja tavoitteli näin ennätyksellistä seurahistoriansa 11:ttä (la Undécima) turnausvoittoa. Seuran aikaisemmat loppuotteluesiintymiset ovat voitollisilta vuosilta 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1966, 1998, 2000, 2002 ja 2014 sekä tappiollisilta 1962, 1964 ja 1981. Kaikki UEFA:n alaiset kilpailut mukaan lukien, loppuottelu on järjestykseltään seuran historian 18. (14 Euroopan cupin/Mestarien liigan, kaksi (2) Cup-voittajien cupin ja kaksi (2) UEFA Cupin loppuottelua). Joukkueen päävalmentajana toimineesta Zinédine Zidanesta, joka ratkaisi maalillaan vuonna 2002 pelatun loppuottelun, tuli Real Madridin voiton myötä seitsemäs henkilö, joka on voittanut kilpailun sekä pelaajana että valmentajana. Aikaisemmin tähän ovat pystyneet Miguel Muñoz, Giovanni Trapattoni, Johan Cruyff, Carlo Ancelotti, Frank Rijkaard ja Pep Guardiola.
Atlético Madridille loppuottelu oli seuran historian kolmas, jonka se saavutti kaatamalla välierissä saksalaisen Bayern Münchenin yhteismaalein 2–2 vierasmaalisäännön turvin. Seuran aikaisemmin pelaamat kaksi (2) loppuottelua vuosina 1974 ja 2014, päättyivät molemmat tappioihin Bayern Münchenille että Real Madridille. Atlético Madrid on pelannut historiansa aikana myös kolme (3) kertaa Cup-voittajien cupissa, voittaen niistä vuonna 1962 ja häviten vuosina 1963 ja 1986, sekä kaksi (2) kertaa Eurooppa-liigan loppuottelussa vuosina 2010 ja 2012 voittaen niistä molemmat. Joukkueen päävalmentaja Diego Simeonella oli mahdollisuus tulla kilpailun historian kolmanneksi ei-eurooppalaiseksi valmentajaksi, yhdessä maanmiestensä Luis Carniglian ja Helenio Herreran kanssa, joka on voittanut Euroopan cupin tai nykyisellä nimellään kulkevan Mestarien liigan. Mikäli Atlético olisi voittanut Mestarien liigan, se olisi liittynyt neljän muun seuran joukkoon Juventus, Ajax, Bayern München ja Chelsea, jotka ovat voittaneet kaikki kolme UEFA:n alaisuudessa järjestettyä pääkilpailua.
Vuoden 2014 loppuottelun ohella, jonka Real Madrid vei nimiinsä numeroin 4–1 jatkoajan jälkeen, madridilaisseurojen välinen yhteenotto on nähty aikaisemmin vain kahdesti turnauksen historiassa. Ensimmäinen tapahtui kaudella 1958–1959, kun seurat kohtasivat välierävaiheessa, jossa Real Madrid voitti järjestetyn uusintaottelun Atlético Madridia vastaan numeroin 2–1, kun kaksiosainen ottelupari oli tätä ennen päättynyt tasalukemiin yhteismaalein 2–2. Toisen kerran joukkueet kohtasivat kauden 2014–2015 puolivälierävaiheessa, josta Real Madrid selvitti tiensä jatkoon yhteismaalein 1–0.

Lähettiläät

Loppuottelun lähettiläinä toimivat argentiinalainen entinen maajoukkuepelaaja Javier Zanetti, joka pääsi itse juhlimaan kyseisen kilpailun voittoa Internazionalessa vuonna 2010 ottelussa saksalaista Bayern Münchenia vastaan, sekä italialainen entinen maajoukkuekapteeni Paolo Maldini, joka voitti kilpailun viisi kertaa Milanin paidassa.

Logo

UEFA julkaisi loppuottelun ulkoasun 27. elokuuta 2015, jolloin suoritettiin myös turnauksen lohkoarvonnat. Logossa on käytetty taustana Milanossa sijaitsevaa Galleria Vittorio Emanuele II -rakennelmaa.

Lipunmyynti

Kansainvälinen lipunmyynti suurelle yleisölle oli avoinna 1.–14. maaliskuuta 2016. Lippuja myytiin neljässä eri hintakategoriassa: €440, €320, €160 ja €70.

Avajaisseremonia

Yhdysvaltalainen laulaja Alicia Keys esiintyi loppuottelun avajaisseremoniassa, jossa järjestettiin ensimmäistä kertaa live-musiikkiesitys.

Tuomaristo

10. toukokuuta 2016 ottelun erotuomariksi valittiin englantilainen Mark Clattenburg.

Maaliviivateknologia

Loppuottelussa käytettiin hyödyksi Hawk-Eye maaliviivateknologiaa. Teknologian käyttöönotosta ensimmäistä kertaa turnauksen historiassa, päätettiin UEFA:n järjestelykomitean kokouksessa tammikuussa 2016.

Yhteenveto

Loppuottelun ensimmäiset minuutit menivät vahvasti Real Madridin hallinnassa, kun joukkue loi ensimmäisen vaarallisen maalintekotilanteessa jo 6. peliminuutilla Gareth Balen antamasta sivuvapaapotkusta, jossa Casemiro pääsi vapaasti ohjaamaan palloa maaliin. Atlético Madridin maalivahti Jan Oblak piti kuitenkin numerot vielä tasalukemissa loistavalla jalkatorjunnallaan. Viisi minuuttia myöhemmin Dani Carvajal sai ottelun ensimmäisen varoituksen rikottuaan Antoine Griezmannia myöhästyneellä taklauksella. Ensimmäisen puoliajan 15. peliminuutilla valkopaitojen keskikenttäpelaaja Toni Kroos lähetti vapaapotkun rangaistusalueelle, josta Bale jatkoi pallon päällään Sergio Ramosille, joka onnistui jatkamaan sen maalin perukoille. Maalin syntyminen aiheutti lievää protestointia, kun uusintakuvat osoittivat Ramosin lähteneen tilanteeseen paitsioasemasta.
Toisen puoliajan alussa Atlético Madrid pääsi yrittämään tasoistusosumaa rangaistuspotkusta, kun Pepe rikkoi Fernando Torresia rangaistusalueella. Real-vahti Keylor Navas sai tilanteesta varoituksen viivyteltyään rangaistuspotkun antamista. Griezmann asettui laukomaan rangaistuspotkua, jossa hän kuitenkin epäonnistui, lauottuaan pallon ylärimaan. Ottelun 79. peliminuutilla vaihtomies Yannick Carrasco toi Juanfranin keskityksestä joukkueensa tasatilanteeseen 1–1, pitkään jatkuneen takaa-ajon jälkeen. Ottelun varsinainen peliaika päättyi myös 1–1 lukemiin, samoin kuin kaksi vuotta aikaisemmin pelattu loppuottelu seurojen välillä. Maalittoman 30. minuutin jatkoajan jälkeen, seurasi rangaistuspotkukilpailu. Atlético Madridin neljäntenä laukojana toiminut Juanfran epäonnistui yrityksessään, joka antoi Real Madridin viimeisenä laukojana toimineelle Cristiano Ronaldolle mahdollisuuden ratkaista ottelu. Ronaldo onnistui maalinteossa ja madridilaisseura voitti historiallisen 11. mestaruutensa.