google/wiki40b huggingface dataset:
Göteborgin EU-kokouksen aikaiset mielenosoitukset

Göteborgin EU-kokouksen aikaiset mielenosoitukset eli Göteborgin mellakat tapahtuivat Göteborgissa Ruotsissa 14.–16. kesäkuuta 2001 tällöin kaupungissa pidetyn EU-huippukokouksen yhteydessä. Mielenosoitukset kohdistuivat pääasiallisesti EU:n militaristista kehityssuuntaa, Schengenin sopimusta, Ruotsin EU-jäsenyyttä ja kapitalistista globalisaatiota vastaan.
Poliisin mukaan osanottajia oli noin 50 000. Valvomassa oli noin 2 500 ruotsalaista poliisia. Mielenosoituksen järjesti pääasiallisesti kolme koalitiota, Bush go home, ruotsalainen Network Göteborg 2001 ja kansainvälinen Gothenburg action 2001. Mukana oli myös muun muassa iranilaiskoalitio ja kadunvaltaajia.

Mellakat

Varsinaiset rauhanomaiset mielenosoitukset varjoonsa jättäneet mellakat alkoivat jo tapahtumien ensimmäisenä päivänä, 14. kesäkuuta. 15. päivänä poliisi otti väkivaltaisesti yhteen osan kaupungin pääkadulla järjestetyn anti-kapitalistisen mielenosoituksen osanottajien kanssa. Huippukokouksen aikaisten eri mellakatilanteiden yhteydessä mielenosoittajat heittivät katukiviä, rikkoivat ikkunoita ja polttivat muun muassa puistonpenkkejä. Poliisit taas löivät mielenosoittajia pampuilla ja yhdessä tilanteessa käyttivät tuliaseita.

Vasaplatsin ampumavälikohtaus

15. kesäkuuta Vasaplatsin kadulla järjestetty kadunvaltausjuhla päättyi mellakaksi, kun ensin joukko uusnatseja hyökkäsi mielenosoittajien kimppuun, mielenosoittajien lopulta ajaen uusnatsit pois alueelta. Yksi paikalle tilannetta rauhoittamaan tulleista poliiseista sai iskun ja kaatui maahan, jolloin väkijoukko hyökkäsi hänen kimppuunsa. Poliisi ampui varoituslaukauksia, ja kun yksi mellakoitsijoista heitti kiven poliiseja kohden, yksi poliiseista ampui tätä kohti, haavoittaen häntä vakavasti.

Jälkipyykki

Virallisten tilastojen mukaan 90 mielenosoittajaa ja 53 poliisia loukkaantui, 1 115 pidätettiin, joista 64:lle luettiin tuomio. Syytettyjen joukossa olivat suomalaiset Reko Ravela ja Tapio Laakso. Yhtään poliisia ei asetettu syytteeseen lukuisista valituksista huolimatta. Poliisit ovat myös myöntäneet vääristelleensä todistusaineistoa.
Ludwig Klages

Friedrich Konrad Eduard Wilhelm Ludwig Klages (10. joulukuuta 1872 Hannover, Saksa – 29. heinäkuuta 1956 Kilchberg, Sveitsi) oli saksalainen filosofi, psykologi ja grafologian teoreetikko. Hän opetti Münchenin yliopistossa, ja tutki myös kemiaa ja fysiikkaa.
Klages oli yksi saksalaisen elämänfilosofian (Lebensphilosophie) edustajista. Hän on merkittävä erityisesti eksistentialistisen fenomenologian edeltäjänä Friedrich Nietzschen ja Henri Bergsonin ohella. Klages kirjoitti 14 teosta ja 60 artikkelia vuosina 1910–1948. Hän kehitti täydellisen grafologian teorian, sekä logosentrismin käsitteen 1920-luvulla.
Klages perusti Deutsche Graphologische Gesellschaftin vuonna 1896 yhdessä Hans Bussen ja Georg Meyerin kanssa. Hän toimitti julkaisua Berichte (1897–1898) ja sen seuraajaa Graphologische Monatshefte vuoteen 1908 saakka. Klages julkaisi myös nimillä Erwin Axel ja Arnold Asmussen.
Ian Ziering

Elämäkerta

Ziering syntyi Newarkissa, New Jerseyssä ja vietti lapsuutensa West Orangessa, New Jerseyssä. Hänellä on kaksi noin kymmenen vuotta vanhempaa veljeä. Ziering oli naimisissa malli-näyttelijä Nikki Zieringin kanssa vuosina 1997–2002.
Ziering oli mukana julkkistanssijana Dancing with the Stars -ohjelman neljännellä tuotantokaudella (yhdysvaltalainen versio Tanssii tähtien kanssa -formaatista).

Näyttelijänä

Ziering aloitti työskentelynsä televisiossa 12-vuotiaana. Samalla hän teki myös radiomainoksia. Ziering tuli tunnetuksi Beverly Hills 90210 -sarjasta, jossa hän näytteli vuosina 1990–2000. Ziering on näytellyt muun muassa elokuvissa Mahtiankat, Savate ja Domino. Hän on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin, tunnetuimpana roolinaan Prätkähiirten Vinski.
Innocence of Muslims

Innocence of Muslims (suom. Muslimien viattomuus) on yhdysvaltalainen amatöörielokuva, joka julkaistiin YouTubessa vuonna 2012. Islamin vastaisesta elokuvasta seurasi mielenosoituksia ja hyökkäyksiä pääasiassa Yhdysvaltain diplomaattisiin kohteisiin eri muslimimaissa.
Elokuvassa islamin profeetta Muhammed on sängyssä naisten kanssa ja puhuu lasten tappamisesta. Elokuvassa näyttelevien mukaan he eivät tienneet kyseessä olevan uskonnollinen propagandavideo. Heidän vuorosanojaan oli jälkikäteen muutettu erilaisiksi. Elokuvan trailerin YouTubeen ladannut henkilö on esiintynyt julkisuudessa salanimellä Sam Bacile. Radiohaastattelussa hän kertoi nimekseen Nakoula Basseley Nakoula. Nimimerkki sambacile lisäsi elokuvan trailerin YouTubeen 1. heinäkuuta 2012. Yksi elokuvan näyttelijöistä on kertonut haastavansa elokuvan tekijän oikeuteen. Egyptissä syntynyt ja Kaliforniassa asuva Nakoula, joka on tuottanut elokuvan, joutui viranomaisten kuulusteltavaksi rikottuaan mahdollisesti ehdonalaisen vankeusrangaistuksensa ehtoja. Elokuvan ohjaajan on kerrottu olevan Alan Roberts. Koptikristittyihin kuuluva Nakoula kertoi keränneensä elokuvan viiden miljoonan dollarin tuotantokulut sadalta juutalaisrahoittajalta, joita hän ei kuitenkaan suostunut nimeämään. Floridalainen Polta Koraani -päivän vuonna 2010 ideoinut pastori Terry Jones ilmoitti esittävänsä otteita kaksituntisesta elokuvasta kirkossaan.
Google on estänyt videon katselemisen Egyptissä, Libyassa, Intiassa ja Indonesiassa omistamassaan YouTube-videopalvelussa mielenosoitusten alettua. Afganistanissa estettiin pääsy kokonaan YouTube-sivustolle. Googlen mukaan video ei riko palvelun sääntöjä, eikä se näin ollen aio poistaa sitä YouTubesta, vaikka Valkoinen talo on pyytänyt Googlea sen poistamaan.
Egyptin yleinen syyttäjä antoi videon vuoksi syyskuun lopulla kansainvälisen etsintäkuulutuksen seitsemästä nimetystä egyptiläissyntyisestä, maan ulkopuolella asuvasta koptikristitystä – joukossa videon tekijä Nakoula Basseley Nakoula – sekä pastori Terry Jonesista ja vaati heidän luovuttamistaan Egyptiin, jossa heitä saattoi uhata jopa kuolemantuomio islamin pilkkaamisesta.  Samoihin aikoihin eräs iranilainen islamilainen äärijärjestö ilmoitti uudistaneensa ajatollah Khomeinin brittiläiselle kirjailijalle Salman Rushdielle tämän romaanin Saatanalliset säkeet vuoksi vuonna 1989 langettaman kuolemantuomion ja korottaneen hänen tappamisestaan maksettavan palkkion 3,3 miljoonaan dollariin. Järjestön mukaan Innocence of Muslims -elokuvaa ei olisi koskaan tehty, jos Rushdie olisi tapettu aiemmin, eikä islamin pilkkaaminen lopu niin kauan kuin Rushdie on elossa.
Oulun vankila

Oulun vankila (aiemmin Oulun lääninvankila) on tutkintavankila, jossa säilytetään entisten Oulun ja Lapin läänien alueilla rikoksista epäiltyjä tutkintavankeja. Vankilassa pannaan täytäntöön myös sakon muuntorangaistuksia ja vankeusrangaistuksia.
Oulun vankilassa on 89 vankipaikkaa. Paikoista 9 on naisvangeille. Henkilöstöä vankilassa on 77. Vankilan alaisuuteen kuuluu myös Ylitornion avovankilaosasto, joka on Suomen pohjoisin vankila. Avovankilaosastolla on 35 paikkaa, joista 4 naisvangeille.

Historia

Oulun ensimmäinen vankila toimi Oulun linnassa 1630-luvulta linnan tuhoutumiseen 1793. Tuolloin kruununvankila siirrettiin väliaikaisesti nykyiselle Oulun Lyseon tontille, mutta siirrettiin jo samalla vuosikymmenellä Oulun vankilan nykyiselle tontille niin sanottuun Oxenstiernan taloon, jossa vankila toimi nykyisen vankilarakennuksen valmistumiseen asti. Nykyisin vankilan toimistorakennuksena toimiva Oxenstiernan keltainen kivitalo lienee rakennettu vuonna 1778.
1860–luvulla Suomessa pyrittiin siirtymään vankeusrangaistuksiin kuoleman-, ruumiin- ja häpeärangaistusten sijaan. Ongelmana oli kuitenkin riittävien vankilatilojen puute. Vuonna 1881 perustettu vankeinhoitohallitus aloitti mittavan vankiloiden rakennustyön, jonka yhteydessä kaikkiin lääneihin perustettiin lääninvankila, jolle siirrettiin entisten kruununvankiloiden tehtävät. Lääninvankilajärjestelmän keisarillinen ohjesääntö annettiin 1891.
Oulun lääninvankila rakennettiin Myllytulliin entisen kruununvankilan viereen lähelle Veljekset Åströmin nahkatehtaita. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti L. I. Lindqvist  yleisten rakennusten ylihallituksessa vuonna 1882. Ensimmäiset vangit siirrettiin vankilaan 25. heinäkuuta 1885, josta on muistona vankilan pääoven vasemmalle puolelle tiiliseinään hakattu teksti "18 25/7 85 Tultiin Linnan".
Vuonna 1885 valmistunut vankilarakennus oli alun perin T-kirjaimen muotoinen. Ristinmalliseksi rakennus muuttui vasta vuonna 1956, kun kaksikerroksinen itäsiipi valmistui. Alun perin vankilaa ympäröinyt hirsimuuri korvattiin nykyisellä betonimuurilla vuonna 1914. Muurin rakensi rakennusmestari Viktor Vikkula. Vankilarakennuksen ja korjatun Oxenstiernan talon lisäksi vankilan alueella sijaitsi henkilökunnan asuintaloja, ulkohuoneita ja varastoja sekä navetta ja sikala.
Bromarvin vaakuna

Bromarvin kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan sijainnista, historiasta ja siellä voimakkaasti vaikuttaneesta Aminoffien suvusta. Vaakunan hirvi on myös Aminoffien sukuvaakunan aihe – suku on omistanut Riilahden kartanon 1730–luvulta alkaen. Keksit symbolisoivat kunnan sijaintia rannikolla, ja kranaatti viittaa alueen sotatapahtumiin, kuten Riilahden meritaisteluun vuonna 1714.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 28. kesäkuuta 1950. Vaakunan selitys on ”kilpi kulta-punakatkoinen; yläkentässä nouseva punainen saksanhirvi; alakentässä kaksi keksinterää ristissä, niiden yläkulmassa saatteena kranaatti; kaikki kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1977 Bromarvin liityttyä Tenholan kuntaan Hankoon liitettyä aivan eteläisintä osaa lukuun ottamatta.
Italian rugby union -maajoukkue

Italian rugby union -maajoukkue edustaa Italiaa rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1926 perustettu Federazione Italiana Rugby.
Italia on pelannut jokaisessa MM-lopputurnauksessa, muttei ole kertaakaan selviytynyt alkulohkosta jatkoon. Parhaimmillaan se on voittanut kaksi ottelua vuosien 2003, 2007, 2011 ja 2015 kisoissa.
Italia on pelannut Six Nations Championshipissa vuodesta 2000 lähtien. Parhaimmillaan se on sijoittunut neljänneksi 2007 ja 2013.
European Nations Cupin Italia voitti 1997. Lisäksi se on sijoittunut yhdeksän kertaa toiseksi ja kahdeksan kertaa kolmanneksi.
Italia oli lokakuussa 2015 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 12. sijalla.
Kurkkupastilli

Kurkkupastilli (tunnetaan myös nimellä yskänpastilli) on kurkkukivun ja yskän oireita helpottamaan tarkoitettu imeskeltävä pastilli. Kurkkupastilleja käyttävät myös mm. tupakoivat ihmiset hengityksensä raikastamiseen.

Ainesosat

Kaupoissa myytävät pastillit koostuvat pitkälti samoista ainesosista kuin muutkin makeiset. Niiden vaikuttava ominaisuus saadaan aromeilla, öljyillä ja makeutusaineilla, kuten eukalyptusöjyllä ja piparminttuöljyllä, sekä erilaisilla ksylitolin, piparmintun, vihermintun, salmiakin, sitruunan ja eukalyptuksen makuisilla aromeilla. Makeispastilleja on saatavana myös sokerittomana. Nämä pastillit eivät itsessään hoida kurkkukipua mutta lievittävät oireita, kunnes infektio paranee itsestään.
Lääkinnällisiä kurkkupastilleja myydään apteekeissa, ja useimmat niistä ovat saatavana ilman reseptiä. Ne sisältävät antiseptisiä ja puuduttavia aineita, kuten bentsokaiinia, ja ne ovat tarkoitettu rajumman ja pitkäkestoisemman kurkkukivun, kuten angiinan, oireiden lievittämiseen. Lääkinnälliset pastillit eivät aina yksistään riitä parantamaan ongelmaa, mutta ne ovat hyviä esim. antibioottikuurin tukena.
Pauli Juuti

Pauli Kalevi Juuti (s. 11. heinäkuuta 1947 Hämeenlinna) on suomalainen johtamisasiantuntija. Hän on ollut Johtamistaidon Opisto ry:n tutkimusjohtaja ja Lappeenrannan teknillisen yliopiston johtamisen ja organisaatioiden professori. Näistä tehtävistä eläkkeelle jäätyään hän oli yrittäjä Pauli Juuti Oy:ssä, joka valmensi, kehitti ja konsultoi työyhteisöjä ja organisaatioita inhimillisemmän työelämän aikaansaamiseksi. Nykyisin hän on tietokirjailija ja Tampereen yliopiston henkilöstöasioiden ja johtamisen dosentti.
Juuti on kirjoittanut yli 60 johtamiseen ja työelämään liittyvää kirjaa ja julkaistua tutkimusta.
Ketarlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alue (Päijänne)ella (14.24), jonka Hammonjoen valuma-alueeseen (14.246) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,6 metriä mpy.
Alfred Vogel

Alfred Vogel (26. lokakuuta 1902 – 1. lokakuuta 1996) oli sveitsiläinen fytoterapeutti, ravitsemusterapeutti ja kirjailija. Hän on perustanut suosittuja luontaiselintarvikkeita ja kasvilääkkeitä valmistavan tehtaan ja sen myötä tunnetuksi tulleen A. Vogel -luontaistuotemerkin. Suomessa tunnetuimmat A. Vogel -merkin alla myytävät valmisteet lienevät Herbamare-yrttisuola, Molkosan-heratiiviste ja Echinaforce-punahattu-uute.

Elämä

Alfred Vogel syntyi 1902 Baselin lähellä sijaitsevassa Aeschin kylässä. Isä ja isovanhemmat tutustuttivat hänet pienestä pitäen lähiseudun rohtokasveihin, ja jo 21-vuotiaana hän perusti oman rohdos- ja luontaistuotekaupan Baseliin. Samoihin aikoihin hän aloitti julkaisu- ja esitelmätoimintansa kasvilääkinnästä, terveellisestä ravinnosta ja luonnonmukaisista elämäntavoista.
Vuonna 1929 Alfred Vogel alkoi julkaista omaa aikakauslehteä "Das neue Leben" (Uusi elämä). Lehti ilmestyi myöhemmin kuukausittain nimellä "A. Vogel’s Gesundheitsnachrichten" (suom. A. Vogelin Terveydenhoitouutiset). Suomessakin vuodesta 1968 ilmestynyt A. Vogelin Terveydenhoitouutiset on ollut ensimmäisiä luonnonmukaisen terveydenhoidon aikakauslehtiä. Julkaisuillaan ja julkisella toiminnallaan Alfred Vogel vaikutti merkittävästi myös Suomessa näkemyksiin terveellisestä ravinnosta ja luonnonmukaisesta terveydenhoidosta.
Alfred Vogel alkoi jo varhaisessa vaiheessa valmistaa mietoihin lääkekasveihin perustuvia fytoterapeuttisia rohdoksia asiakkailleen. 1930-luvulla hän laajensi toimintaansa perustamalla oman klinikan Teufeniin, missä hän myös jatkoi kasvilääkkeiden valmistusta. Vuonna 1935 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, "Ravinto ja Terveys".
Alfred Vogel oli innokas maailmanmatkaaja.Hän matkusteli tutkimusmatkailijana vuodesta 1950 ympäri maailmaa tutustuen mm. sademetsien ja aavikoiden alkuperäiskansojen elämäntapoihin. Erityisen kiinnostunut hän oli heidän käyttämistään lääkekasveista ja parannusmenetelmistä. Yhtenä merkittävimpänä rohtokasvilöytönään hän piti Pohjois-Amerikan Sioux-intiaanien punaista auringonhattua (Echinacea purpurea), josta hän kehitti sittemmin yhden tunnetuimmista fytoterapeuttisista valmisteita, Echinaforce-tuotemerkillä markkinoidun lääkinnällisen punahattu-uutteen.
Vuonna 1952 Alfred Vogel julkaisi alansa klassikoksi nousseen pääteoksensa "Der kleine Doktor" (suom. Luonto paras lääkitsijä). Hänen teoksistaan on saatavilla suomeksi myös kirjat "Maksa ja terveys" sekä "Syöpä, aina on toivoa".
Vuonna 1963 Alfred Vogel laajensi toimintaansa edelleen perustamalla Luoteis-Sveitsissä sijaitsevaan Roggwiliin oman tehtaan, Bioforce AG:n, joka on nykyään Euroopan merkittävimpiä kasvilääkkeiden valmistajia. 1960-luvulla ensimmäiset Bioforce AG:n tuotteet tulivat myös Suomen markkinoille. Suomeen A. Vogel Oy perustettiin vuonna 1977.
Porin ensimmäinen kirkko

Yleistä

Kirkko sijaitsi nykyisen Hallituskadun kohdalla myöhemmin paikalle rakennetun Satakunnan Museon pääsisäänkäynnin edustalla. Kirkkomaa hautausmaineen jatkui alueelle, jossa 1850-luvulta lähtien toimi Porin Oluttehdas.
Puurakenteinen kirkko oli laudoitettu, maalattu punaiseksi ja siinä oli tervattu paanukatto. Pääoven yläpuolelle oli punertava kivi, johon oli kaiverrettu vuosiluku 1558. Varsinaisen kirkkorakennuksen vieressä oli kellotapuli, jossa oli kaksi kirkonkelloa sekä aikaa näyttävä tornikello eli ”säijäri”. Kirkossa oli myös todennäköisesti urut. Säijäri ja urut olivat ylellisyysesineitä, joita 1600-luvulla pystyivät hankkimaan vain varakkaat yhteisöt. Toinen kirkonkelloista rikkoontui vuonna 1660 kuningas Kaarle X Kustaan kuolinkelloja soitettaessa, mutta kaupungilla ei ollut enää varaa hankkia uutta kelloa.
Kuninkaaksi myöhemmin noussut kaupungin perustaja Juhana III antoi vuonna 1589 määräyksen, jonka mukaan Poriin oli rakennettava uusi ”80 kyynärää pitkä ja 35 kyynärää leveä” kivikirkko. Hanke ei kuitenkaan toteutunut, vaan puukirkko oli käytössä vuoteen 1698 saakka. Kirkko tuhoutui 28. toukokuuta 1698 raivoneessa kaupunkipalossa. Uusi kirkko rakennettiin vuoteen 1703 mennessä, mutta varsinaisesti se saatiin käyttökuntoon vasta isovihan jälkeen 1730-luvun alussa.

Hautaukset

Varsinainen hautausmaa sijaitsi kirkon ympärillä, mutta 1600- ja 1700-luvuilla vallinneen yleisen tavan mukaan myös kirkon alle haudattiin. 1660-luvulta lähtien varakkaimmat kaupunkilaiset rakennuttivat lattian alle hautaholveja, joita myöhemmin 1700-luvulla laskettiin olevan yhteensä 12, eri sukujen käytössä. Alueella tehtyjen rakennustöiden yhteydessä on tullut esiin lukuisia kertoja pääkalloja ja luita, jotka on haudattu uudelleen Käppärän hautausmaalle. Vuonna 1911 paljastui myös muurattuja hautaholveja.

Esineistö ja kirjasto

Kirkon esineistö koostui varakkaiden kaupunkilaisten sekä lähiseudun aatelisten lahjoituksista, joita tuli muun muassa Grothusen-, Eneskjöld- ja De la Gardie -sukujen jäseniltä. Huomattavimpia olivat vuodelta 1638 peräisin oleva hopeinen kalkki, 1643 lahjoitettu ehtoolliskannu sekä kreivitär Sofia de la Gardien 1631 lahjoittama messukasukka. Katossa roikkui kaksi kahdeksanhaaraista kynttiläkruunua, joista toisen olivat lahjoittaneet veljekset Henrik ja Otto Grothusen vuonna 1652 ja toisen pormestari Gustaf Henrikssonin leski 1671. Arvoesineet saatiin pelastettua tulipalosta ja nykyään osa niistä on Kansallismuseon kokoelmissa.
Myös kirkon kirjasto oli huomattava. Se käsitti muun muassa vuoden 1642 Biblian, joka oli kapteeni Henrik Grothusenin ja rovasti Gregorius Arctopolitanuksen lahjoitus, ruotsalaisen Kustaa II Aadolfin raamatun vuodelta 1655 sekä Johannes Gezelius vanhemman julkaisemia suomenkielisiä virsi- ja evankeliumikirjoja.

Muistomerkki

Vuonna 1938 Hallituskadun varrella sijainneeseen puistoon pystytettiin Porin entisten kirkkojen muistomerkki, jossa on kuvattuna 1852 tuhoutunut kaupungin toinen kirkko. Nykyiselle paikalleen Satakunnan Museon edustalle se siirrettiin puistoon rakennetun museon valmistuttua vuonna 1973.
Säihkyluri

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 31 cm. Koiras on hieman naarasta suurempi. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään tummanvihreä. Punaista on otsassa, reisissä, siipien alapeitinhöyhissä, pyrstösulkien alapinnassa sekä pilkkuina vartalon höyhenpuvussa. Takaraivo, niska ja korvalliset ovat mustat, rinnassa ja vatsapuolella on keltaista viirutusta ja siipien alapinnalla on keltainen raita. Nokka on musta, iiris oranssi tai keltainen ja koivet tummanharmaat. Nuoren linnun nokan tyvi on kellahtava, iiris ruskea ja otsassa on punaista vain vähän tai punainen puuttuu. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraan otsan punainen on himmeämpi kuin koiraan.

Esiintyminen

Säihkyluri esiintyy yleisenä Uusi-Guinean eteläosassa Irian Jaya Baratista lähelle saaren itäkärkeä sekä Aru Islandilla. Kolme tunnettua alalajia elävät eri alueilla, alalaji rubrifrons vain Aru Islandilla.
Säihkylurin esiintymisalueen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä, maailman populaation kooksi on arvioitu noin 100 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Säihkylurit elävät metsänreunoissa ja savannilla olevissa puuryhmissä sekä istutusmetsiköissä, erityisesti kookospalmuissa. Ne esiintyvät tavallisesti parvissa, joissa on jäseniä 30 tai enemmän, ja kiertelevät meluavina puiden latvuksissa.

Lisääntyminen

Ilmeisesti yksiavioinen. Pesä on korkealla puunkolossa.

Ravinto

Säihkylurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät ilmeisesti pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.
Cliché

Cliché oli suomalainen yhtye. Cliché oli Jimi Pääkallon ensimmäinen oma yhtye ja siihen kuuluivat Pääkallon lisäksi laulaja Keke, basisti Anton ja rumpali Dingo. 
Cliché julkaisi debyytti-albuminsa Twilightin lokakuussa 2000. Kappaleesta riippuen levyllä oli rankkaa ja hempeää särmää laulaja Keken äänen säestämänä. Vaikuttajina olivat Guns N' Roses, Bruce Springsteen, Bon Jovi, Kent ja monet muut. 
Clichén kappale Why Is It So Beautiful oli vuonna 2000 neljä viikkoa listaykkösenä ja myöhemmin samana vuonna kappale Even You ylsi yhdellä viikolla ykköseksi.
Ylen RadioMafian äänestyksessä Jimi Pääkallo/Cliché äänestettiin vuonna 2000 laimeimmaksi kotimaiseksi artistiksi/bändiksi ja myöhemmin Cliché hajosi musiikillisiin erimielisyyksiin.
Tambopatan luonnonpuisto

Tambopatan luonnonpuisto sijaitsee Perun Amazonilla, Madre de Diosin alueella. Luonnonpuiston ydin on Sandovalin viidakkojärvi jokineen, ja alueeseen pääseekin parhaiten tutustumaan kanootilla. Alueen luonto on monimuotoinen. Nisäkkäistä siellä elää lukuisia apinalajeja sekä uhanalainen jättiläissaukko. Perhosia on toista tuhatta eri lajia. Lisäksi on monia matelijoita kuten kaimaaneja. Alueella on myös runsas linnusto, kuten erilaisia papukaijoja sekä haisukäki.
Johannes Nepomukilaisen pyhiinvaelluskirkko

Johannes Nepomukilaisen pyhiinvaelluskirkko on tšekkiläisen arkkitehdin Jan Santini Aichelin viimeinen luomus. Kirkko sijaitsee Zelená Horassa lähellä Žďár nad Sázavoun kaupunkia Böömin ja Määrin rajalla.
Vuonna 1719, kun katolinen kirkko oli julistanut Johannes Nepomukilaisen kielen mätenämttömäksi, alettiin rakentaa kirkkoa Zelená Horaan, jossa hän oli saanut varhaiskoulutuksensa. Kirkko pyhitettiin välittömästi, kun Johannes oli julistettu autuaaksi, vaikka rakennstyöt kestivät vuoteen 1727. Puoli vuosisataa myöhemmin vakavan tulipalon jälkeen kirkon katon muotoa muutettiin.
Kirkko, jonka oli sisustanutkin Santini suurimmaksi osaksi itse, on huomattava rakennus goottipiirteillään ja monimutkaisella symboliikallaan, mikä oli melko harvinaista tuohon aikaan. Vuonna 1993 kirkko lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon.