google/wiki40b huggingface dataset:
Matt Hendricks

Pelaajaura

Hendricksin varasi NHL:ään yliopistosta neljännellä kierroksella vuoden 2000 varaustilaisuudessa Nashville Predators. Hän pelasi ennen sitä kotikaupunkinsa Blainen yliopistossa. Hän teki yhteensä 110 pistettä 43 ottelussa.
Hendricks ehti pelata useassa eri AHL-joukkueessa ennen kuin teki NHL-debyyttinsä Colorado Avalanchessa kaudella 2008–2009. Hänet kaupattiin Coloradoon Boston Bruinsista vaihdossa Johnny Boychukiin.
Kaudella 2009–2010 Hendricks vakiinnutti paikkansa Avalanchen kokoonpanossa. 10. lokakuuta 2009 hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 4–3 -tappiossa Chicago Blackhawksia vastaan. Hän teki ensimmäisellä kokonaisella kaudella yhdeksän maalia ja yhteensä 16 pistettä sekä oli ehdolla Bill Masterton Trophyn saajaksi.
27. syyskuuta 2010 Hendricks allekirjoitti Washington Capitalsin kanssa vuoden mittaisen sopimuksen pelattuaan ennen sitä joukkueen harjoitusleirillä try out -sopimuksella. Hendricks siirtyi Capitalsiin halutessaan pelata päävalmentaja Bruce Bourdeaun alaisena. Hän oli ollut Bourdeaun valmennettava kaudella 2006–2007 Hershey Bearsissa.
Capitalsissa Hendricks pelasi ensimmäisen kerran 8. lokakuuta 2010 Atlanta Thrashersia vastaan. Ensimmäisen pisteensä hän teki kolmannessa pelissä Ottawa Senatorsia vastaan. Ensimmäinen maali puolestaan syntyi 27. lokakuuta 2010 Carolina Hurricanesia vastaan.
23. helmikuuta 2011 Hendricks teki Capitalsin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen, josta sai 1,65 miljoonaa dollaria per kausi. Hendricks oli toisena vuotena peräkkäin ehdolla Bill Masterton Trophyn voittajaksi. Häntä ei kuitenkaan valittu kolmen finalistin joukkoon.
Hendricks ei saanut tehtyä uutta sopimusta Capitalsin kanssa, vaan allekirjoitti 5. heinäkuuta 2013 vapaana agenttina nelivuotisen sopimuksen hänet varanneen Nashville Predatorsin kanssa. Kaudella 2013–2014 Predators teki kauden alussa vain neljä pistettä 44 ottelussa, joten hänet kaupattiin 15. tammikuuta 2014 Edmonton Oilersiin, joka antoi vaihdossa tilalle Devan Dubnykin. Hendricks pelasi Winnipegissä neljä kautta. Kaudeksi 2017–2018 hän teki sopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa.
Seuraavaksi kaudeksi Hendricks siirtyi Minnesota Wildiin. Minnesota kauppasi hänet takaisin Winnipegiin pelaajakauppojen takarajalla vaihdossa seitsemänne kierroksen varausvuoroon. Hän pelasi neljä ottelua Winnipegissä. Kausi jäi hänen viimeiseksi, sillä kesällä hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Hendricks kuului pronssia saaneeseen Yhdysvaltojen joukkueeseen Tšekin MM-kilpailuissa 2015.

Yksityiselämä

Hendricks kasvoi Blainessa, Minnesotassa. Hänen isänsä on yhdysvaltalainen ja äiti ruotsalainen. Hän viettää vapaa-aikaansa pelaten golfia. Hendricks on naimisissa Kimberlyn (Kim) kanssa. Heillä on kaksoset, poika ja tyttö, Gunnar ja Lennon, jotka syntyivät 10. marraskuuta 2011.
Finnish Heritage Museum

Finnish Heritage Museum on yleishyödyllinen yhteisö, joka ylläpitää Fairport Harborissa Ohiossa museota, jonka tehtävä on säilöä suomalaista kulttuuriperintöä. Henkilökunta arkistoi amerikansuomalaisten historiaa keräämällä ja asettamalla näytteille suomalaisten historiassa ja kansanperinteessä tärkeitä elämäkertoja, äänitteitä ja muita esineitä.

Yhteisö

Finnish Heritage Museumin jäsenet ovat vapaaehtoisia, joilla on yhteyksiä Suomeen sukunsa tai muuta kautta. Ajatus toimintaan syntyi vuonna 2002, jolloin Linda Katila ja Veikko Malkamaki kutsuivat väkeä kokoukseen. Kokouksessa perustettiin yhteisö nimellä Fairport Finnish Museo Association säilyttämään suomalaistaustaisten historiaa ja perintöä.
Vuonna 2003 yhteisön esinekokoelmaa säilytettiin väliaikaisesti Zion Luther Centerin pappilassa. Huhtikuussa yhteisö pani esineitään näytille kahdesti ja alkoi kerätä esinelahjoituksia. Heinäkuussa Finnish Monument -muistomerkki paljastettiin paikallisessa veteraanien muistopuistossa. Syyskuussa hyväksyttiin yhteisön perustamisasiakirja.
Vuoden 2004 helmikuussa yhteisön nimi muutettiin muotoon Finnish Heritage Museum ja se sai yleishyödyllisen yhteisön aseman. Toukokuussa yhdistys etsi toiminnalleen vakituista museorakennusta ja saman vuoden aikana se julkaisi internetsivustonsa. Elokuussa yhteisö hankki värttinän, joka on ensimmäinen sen kokoelmiin ostettu esine.
Vuoden 2005 marraskuussa Fairport Harborin kyläneuvosto ja Finnish Heritage Museum sopivat 301 High Streetin vuokrauksesta. Rakennusta remontoitiin talkootyönä lokakuussa 2006 ja sen lisäksi palkkavoimalla seuraavana keväänä. Museon avajaiset pidettiin 30. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta 2007.
Yhteisö on muun toimintansa ohella harjoittanut kokouksissaan suomalaiseen perinteeseen liittyvää ohjelmaa kuten perinneruokaa ja himmelien askartelua sekä suomalaisten siirtolaisten historiaan tutustumista. Lisäksi se juhlistaa vuosittain pikkujoulua ja Suomen itsenäisyyspäivää. Museossa tarjoillaan omaa kahvia ja nisua.

Rakennus

Finnish Heritage Museumin museorakennus sijaitsee osoitteessa 301 High Street Fairport Harborin keskustassa lähellä Finnish Monument -muistomerkkiä. Museorakennus valmistui vuonna 1922 tai 1923 ja sitä on historiansa aikana käytetty kylän yhteisöllisiin menoihin muun muassa poliisiasemana, vapaapalokunnan tiloina ja kyläkokoustilana. Sille on suunnitteilla laajamittaiset korjaustyöt museon toiminnan helpottamiseksi.
Robert Conquest

George Robert Ackworth Conquest (15. heinäkuuta 1917 Malvern, Worcestershire, Englanti – 3. elokuuta 2015 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen historiantutkija. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi tietoteoksellaan The Great Terror: Stalin’s Purge of the Thirties (1968), joka kuvaa Stalinin vainoja 1930-luvulla. Hän kirjoitti useita muitakin kommunismi- ja neuvostoaiheisia tietokirjoja.
Conquest syntyi Malvernissa, Worcestershiressa, yhdysvaltalaisen liikemiesisän ja englantilaisen äidin pojaksi. Hän oli British Academyn jäsen vuodesta 1994, vaikka hän asui jo 1980-luvun alusta lähtien työnsä takia Yhdysvalloissa. Hänen myöhemmistä julkaisuistaan tunnetuimpia on The Harvest of Sorrow: Soviet Collectivisation and the Terror-Famine (1986).
Conquestista tehtiin vuonna 1996 Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan jäsen. Hän kuului Royal Society of Literatureen ja Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan. Presidentti George W. Bush myönsi hänelle marraskuussa 2005 Presidential Medal of Freedomin.
Conquest kirjoitti tietokirjojen lisäksi muun muassa runoutta. Hän liittyi aikoinaan itse (1937) kommunistiseen puolueeseen.
Most-Híd

Most-Híd (sanat tarkoittavat 'siltaa' slovakiksi ja unkariksi) on Slovakian unkarilaisvähemmistön ja slovakkien välien parantamista ajava puolue.
Puolueen perustivat vuonna 2009 Unkarilainen koalitio -puolueesta eronneet, jotka arvostelivat puolueen linjaa liiallisen nationalistiseksi. Vuoden 2010 vaaleissa puolue sai 14 paikkaa parlamentissa, ja Unkarilainen koalitio menetti kaikki paikkansa jäätyään äänikynnyksen alle.
Puolueen ensimmäinen johtaja on Béla Bugár, joka oli myös Unkarilainen koalitio -puolueen johdossa kymmenen vuotta. Varapuhemies Rudolf Chmel on etninen slovakki.
Pierre Emmanuel

Pierre Emmanuel (oik. Noêl Jean Mathieu, 3. toukokuuta 1916 – 24. syyskuuta 1984 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, joka tuli alkujaan tunnetuksi toisen maailmansodan aikaisena vastarintaliikkeen runoilijana ja kokoelmastaan Tombeau d'Orphée (1941). Hän käsitteli myöhemmässä runoudessaan katolista uskoa ja filosofisia aiheita.
Hänet valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1968, mutta hän erosi siitä vuonna 1975.
Hampus Julius Oldenburg

Hampus Julius Oldenburg (28. maaliskuuta 1819 Tukholma, Ruotsi – 18. helmikuuta 1876 Viipuri) oli ruotsalaissyntyinen kauppias joka perusti vuonna 1851 Porin tulitikkutehtaan.
Hän kuului vanhaan tukholmalaiseen kauppiassukuun, Oldenburgin isä Henrik Julius Oldenburg omisti aikoinaan Porissa toimineen Tuorsniemen lasitehtaan. Nuorempi Oldenburg muutti kaupunkiin vuonna 1841 ja meni naimisiin kauppias Johan Souranderin tyttären Sofia Albertinan (1821–1910) kanssa. Hän työskenteli Porissa aluksi Axel Wilhelm Wahrenin omistaman Oy Forssa Ab:n puuvillatehtaan tavaravaraston hoitajana ja toimi myös laivanvarustajana ennen tulitikkutehtaan perustamista.
Oldenburgin perustamasta tehtaasta kasvoi vuosien myötä Suomen suurin ja yksi Euroopan suurimpia tulitikkutehtaita, joka toimi Porissa aina vuoteen 1987 saakka. Hänen vuonna 1858 järjestämäänsä tehtaan osakeantia on pidetty Suomen historian ensimmäisenä osakehuijauksena. Vuonna 1861 Oldenburg ajautui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin ja pakeni velkojiaan Pietariin. Hän joutui luopumaan tulitikkutehtaastaan ja muutti perheineen Viipuriin vuonna 1873, jossa vietti viimeiset elinvuotensa ja kuoli kolme vuotta myöhemmin.
Jääpallon Elitserien-kausi 2013–2014

Karsinnat

Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Kari Rueslåtten

Kari Rueslåtten (s. 3. lokakuuta 1973) on norjalainen soololaulaja. Ennen soolouraansa hän tuli tunnetuksi yhtyeistä The 3rd And The Mortal ja Storm.
William Peter Blatty

William Peter Blatty (7. tammikuuta 1928 New York – 12. tammikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja käsikirjoittaja sekä elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän kirjoitti romaanin Manaaja (1971) sekä siitä tehdyn elokuvaversion (1973), josta hän sai parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon.
Blatty syntyi New Yorkissa libanonilaiseen perheeseen ja opiskeli Georgetownin yliopistossa. Hänen muita teoksiaan Manaajan ohella on muun muassa Laukaus pimeässä (1964). Hänen kirjoittamansa on niin ikään romaani Paholaisleegio (1983), joka toimi pohjana elokuvalle Manaaja III (1990). Kirjailija sivuutti täysin Manaaja II: Luopion (1977), menestyskauhuelokuvansa ensimmäisen jatko-osan, jota hän ei ollut mukana työstämässä. Myös hänen vuonna 1980 ohjaamansa, käsikirjoittamansa ja tuottamansa Yhdeksäs aisti, joka perustuu hänen kirjoittamaansa romaaniin, sisältää viittauksia Manaajaan.
Blattyn omaelämäkerta I’ll Tell Them I Remember You on vuodelta 1973. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1983 Julie Alicia Witbrodt, jonka kanssa hänellä oli kolme poikaa ja kolme tytärtä.
Hiusneula

Hiusneula on kampauksen kiinnittämiseen tai koristeluun tarkoitettu neula tai tikku. Hiusneuloja on käytetty jo tuhansia vuosia sitten, jolloin niitä valmistettiin luusta. Nykyisin tavallisempia valmistusmateriaaleja ovat erilaiset muovit, puu ja metallit.
Hiuspinni on joustavasta metallilangasta valmistettu hiuspidike tai -somiste. Pieniä ja huomaamattomia pinnejä käytetään niin arki- kuin juhlakampauksienkin tukemiseen. Myös hiuspinni voi olla esimerkiksi helmillä koristeltu, kuten varsinaiset hiusneulatkin.
Ilkka Väänänen

Ilkka Sakari Väänänen (1. heinäkuuta 1915 Jyväskylä – 20. joulukuuta 1987) oli suomalainen lääkäri.
Väänäsen vanhemmat olivat lehtori Oskar Gabriel Väänänen ja Helmi Elin Emilia Karpio (ent. Spets) ja puoliso vuodesta 1941 Anni-Tytti Tellervo Rantasalo. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1933 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Lastentauteihin Väänänen erikoistui 1953 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1962. Väänänen toimi lääkäriksi valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa ja organisaatioissa, muun muassa Lapin läänin lääninlääkärinä vuodesta 1946 vuoteen 1951. Vuonna 1953 hänestä tuli Lapin lastensairaalan ylilääkäri Rovaniemellä. Sodissa hän oli pataljoonan, rykmentin, kenttäsairaalan ja sotasairaalan sekä sotavammapoliklinikan lääkäri sekä Päämajan lääkintäosaston toimistoupseeri. Sotilasarvoltaan Väänänen oli lääkintäkapteeni (1942). Väänänen oli Helsingin Lastenlinnan ylilääkäri 1964–1973, johtava lääkäri 1969–1973, Helsingin yliopistollisen keskussairaalan hallintojohtaja 1973–1978 ja Mannerheimin lastensuojeluliiton vt. toiminnanjohtaja 1979–1983. Vuodesta 1968 hän oli Helsingin yliopiston sosiaalilääketieteen dosentti.
Ailton Canela

Ailton Cesar Junior Alves da Silva (18. marraskuuta 1994 Matão, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Unión, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Ailton Canela ja Canela. Hänen seuransa oli Chapecoense. Canela menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Blackface

Blackface on kasvomeikki, jota valkoihoiset esiintyjät käyttävät näytellessään mustaa henkilöä. 
Nykyään blackface edustaa vanhaa paheksuttua minstrel show -teatteriperinnettä, joka perustui rasististen stereotyyppien korostamiseen. Meikkausta pidetään erityisesti amerikkalaisessa yhteydessä erittäin rasistisena, ja Euroopassa maski mielletään negatiivisesti stereotyypiksi.
Yhdysvalloissa Virginian kuvernööri Ralph Northam on joutunut poliittisen skandaalin keskelle, kun helmikuun alussa 2019 paljastui, että hänen opiskelijamatrikkelissaan vuodelta 1984 on kuva, jossa hän esiintyy mustaksi meikattuna vierellään Ku Klux Klan -asuinen henkilö.
Gongitsune

Gongitsune (japaniksi: ごんぎつね: Gongitsune) on kuuluisa japanilainen satu. Tarina kertoo pienestä ketusta, jonka nimi on Gon. Tarinan kirjoitti Nankichi Niimi. Niimi kirjoitti tarinan vuonna 1930 (tai 1932) vain 17-vuotiaana. Tarina perustui japanilaisiin kansantarinoihin, joita hän oli kuullut. Hän kirjoitti tarinan syntymäpaikassaan Handassa, Aichin prefektuurissa. Hänen äitinsä oli kuollut pojan ollessa nelivuotias, joten tarina Gonista kosketti häntä syvästi.
Kirjasta tehtiin samanniminen anime-elokuva, jossa Gonin äänenä toimi Mayumi Tanaka. Elokuva tuli ensi-iltaan maaliskuussa 1985.

Juoni

Gon on pieni kettu. Etsiessään ruokaa Gon saapuu pieneen kylään josta hän alkaa varastamaan ruokaa ja aiheuttamaan muuta harmia. Lopulta kylän asukkaat suuttuvat hänelle.
Eräällä kerralla Gon varastaa ankeriaan, jonka mies nimeltä Hyoju (兵十) halusi antaa sairaalle äidilleen. Ilman ankeriaan parantavaa vaikutusta Hyojun äiti kuolee. Gon tajuaa virheensä ja yrittää hyvittää tekonsa tuomalla Hyojulle kaikki tavarat jotka hän oli varastanut kylästä. Tämän vuoksi kyläläiset alkavat luulla Hyojua varkaaksi ja pieksevät hänet. Tämän vuoksi Gon tuo Hyojulle vain metsästä keräämiään sieniä ja pähkinöitä. Hyoju on kiitollinen saamistaan lahjoista, mutta ei tiedä mistä ne hänelle tulevat. Eräänä päivänä Hyoju löytää ketun hiiviskelemästä asuntonsa läheltä, suuttuu äitinsä kuoleman aiheuttaneelle Gonille ja ampuu ketun kuoliaaksi. Myöhemmin Hyoju tajuaa kauhukseen, että kettu jonka hän ampui, olikin sama joka toi hänelle sieniä ja pähkinöitä.

Sadun tulkinta

Japanilaiset sadut eivät aina pääty onnellisesti. Tässä tarinassa Gonin äiti kuolee, Hyojun äiti kuolee, Gon ammutaan koska hän yrittää hyvittää virheensä ja Hyoju tuntee syyllisyyttä ammuttuaan ketun joka auttoi häntä. Sadun opetuksena on pidetty sitä, että jokaisen on hyväksyttävä kohtalonsa.
Länsimaiset sadut päättyvät yleensä onnellisesti ja niiden sanoma on, että jokainen on vastuussa omasta kohtalostaan. Lähin länsimainen vastine Gonin tarinalle lienee satu Bambista, joka alkaa samantyyppisesti äitipeuran kuolemalla, mutta joka kuitenkin päättyy onnellisesti.
Ketut ovat japanilaisessa kulttuurissa maagisia ja kujeilevia eläimiä. Jotkin kansantarinat kertovat ketuista, jotka osaavat muuttaa ulkomuotoaan toisiksi eläviksi olennoiksi tai esineiksi. Gon matkii välillä ihmisten käyttäytymistä, muttei käytä taikavoimia.
Koska Gon varasti ankeriaan, Hyojun äiti kuoli. Japanilaiset uskovat, että ankeriasta sisältävät ruoka-annokset lisäävät voimia, varsinkin helteisellä säällä.
Digia

Historia

SysOpenin perustivat 1990 Kari Karvinen, Jorma Kylätie ja Matti Savolainen. SysOpen listautui pörssiin 1999 ja se kasvoi voimakkaasti yritysostoin vuosituhannen vaihteen tietämillä. SysOpen Oyj ja vuonna 1997 perustettu Digia Oy yhdistyivät 4. maaliskuuta 2005 SysOpen Digia Oyj:ksi. Digia Oy:n perustajia ovat Pekka Sivonen, Mika Malin ja Jarkko Virtanen.  Kesällä 2006 SysOpen Digia Oyj osti integraatio- ja tuotannonohjausohjelmistoja valmistavan Sentera Oyj:n ja Senteran liiketoiminta sulautettiin osaksi SysOpen Digiaa. Yhtiön nimi muuttui muotoon SYSOPENDIGIA Oyj vuonna 2007. Nykyiseen muotoonsa Digia Oyj yhtiön nimi lyheni vuonna 2008.

Digian ja Qt:n jakautuminen

Digia Oyj:n hallitus päätti elokuussa 2015 selvittää mahdollisuuksia Digian kotimaan liiketoimintojen ja Qt-liiketoimintojen eriyttämiseksi kahdeksi erilliseksi Helsingin pörssissä listatuksi yhtiöksi, joiden omistuspohja olisi keskenään identtinen. Digia Oyj:n yhtiökokous päätti osittaisjakautumisesta 16. maaliskuuta 2016, ja jakautuminen rekisteröitiin kaupparekisteriin 1. toukokuuta.
Alun perin Qt-liiketoiminta tuli Digialle Nokialta. Digia osti vuonna 2012 koko Qt-kehitysympäristön Nokialta. Kaupan myötä Digia vastasi kaikista Qt-teknologiaan liittyvistä toiminnoista, joista aiemmin on huolehtinut Nokia. Näitä ovat muun muassa tuotekehitys, sekä kaupallisen ja avoimen lähdekoodin lisensointi- ja palveluliiketoiminta, jonka Digia osti jo aikaisemmin maaliskuussa 2011. Kaupan merkittävimpänä tavoitteena on parantaa Digian asemaa Qt-ekosysteemissä ja laajentaa Qt-teknologian saatavuutta yhä useammalle alustalle.
Jim Marrs

Jim Marrs (synt. James Farrell Marrs Jr.) (5. joulukuuta 1943 – 2. elokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut menestyskirjoja ja artikkeleja salaliittoteorioista.
Marrs oli esillä John F. Kennedyn murhan jälkipuinnissa ja hänen kirjansa Crossfire: The Plot that Killed Kennedy oli yhtenä lähteenä Oliver Stonen vuoden 1991 elokuvan JFK – avoin tapaus käsikirjoitukseen.
Kurjet pesällä

Kurjet pesällä on Jussi Mäntyselle hyvin tyypillinen veistos, aiheena on luonto ja siinä elävä eläin. Taiteilijan kiinnostus luontoon näkyi hänen metsästysharrastuksestaan ja tarpeestaan liikkua luonnossa. Mäntynen toimi yli 20 vuotta Helsingin yliopiston eläinmuseolla konservaattorina, joten hänellä oli hyvä tietämys eläinten anatomiasta. 
Mäntysen teoksissa muuttolintu-kurkien symboliikkaa on lähestytty sodan jälkeisen surun, sielunrauhan etsimisen ja koti-ikävän kautta. Muutettuaan Turkuun vuonna 1967 Mäntynen lahjoitti kaupungille useita taideteoksiaan. Kurjet pesällä paljastettiin 1986 Puolalanpuistossa. Jalustan materiaali on punaista graniittia ja itse veistos pronssia. Sen toinen valos vuodelta 1961 on Oulussa Snellmanin puistossa.
Poincarén otaksuma

Todistukset

Tapaukset n=0 tai n=1 ovat triviaaleja, n=2 on klassinen, n=3 Perelmanin todistama, n=4 todisti Freedman vuonna 1982 (ja sai todistuksestaan vuoden 1986 Fieldsin mitalin), n=5 todisti Zeeman vuonna 1961, n=6 todisti Stalling vuonna 1962 ja tapaukset n>6 Smale vuonna 1961. Smale onnistui kuitenkin myöhemmin löytämään uuden todistuksen tapauksille n>4.

Millennium-ongelmana

Poincarén otaksuma kuuluu Clay-instituutin niin sanottuihin Millennium-ongelmiin eli miljoonan dollarin ongelmiin. Instituutti nimittäin lupasi ensimmäisestä oikeasta todistuksesta tai vastaesimerkistä miljoona Yhdysvaltain dollaria. Huhtikuussa 2002 Dunwoody esitti lauseelle lupaavan oloisen todistusyrityksen, josta löytyi kuitenkin virhe. Perelman onnistui kuitenkin todistuksessaan, ja nykyään Perelmanin todistusta pidetään oikeana. Matematiikassa on kuitenkin tapana tutkia huolella ja kauan kuuluisten ongelmien lupaavilta tuntuvia ratkaisuyrityksiä.
Poincarén otaksumasta saattaa tulla ensimmäinen ratkaistu Millennium-ongelma. Loppuvuodesta 2002 Grigori Perelmanin Steklovin matematiikan instituutista huhuttiin löytäneen todistuksen. Hänen otaksuttiin todistaneen myös yleisemmän otaksuman, Thurstonin geometrisointiotaksuman, joka näin ollen viimeistelisi Richard Hamiltonin alulle paneman työn. Vuonna 2003 Perelman teki aiheesta julkaisun ja antoi aiheesta sarjan luentoja Yhdysvalloissa. Useiden vuosien ja matemaatikkojen yhteistyön ansiosta matemaatikot totesivat Perelmanin todistuksen oikeaksi. Kesäkuussa 2006 Asian Journal of Mathematics julkaisi Cao Huaidongin (Lehigh’n yliopisto, Pennsylvania) ja Zhu Xipingin (Zhongshanin yliopisto, Kiina) paperin, jossa oli täydennetty Perelmanin tuloksia. Julkaisun on varmistanut oikeaksi muun muassa Fieldsin mitalisti Shing-Tung Yau.

Esimerkkejä

Poincarén otaksumassa mietitään, minkä muotoinen on maailmankaikkeus, avaruus. Koska avaruutta on mahdotonta katsoa ulkoa päin, täytyy sen muoto yrittää selvittää sisältä käsin. Esimerkissä matkaan lähetetään raketti, johon on kiinnitetty äärettömän pitkä köysi. Raketin kierrettyä maailmankaikkeuden, se palaa takaisin maahan, jolloin maassa olevilla ihmisellä on köyden kummatkin "päät". Mitä tapahtuisi, jos maassa olevat ihmiset alkaisivat hinata köyttä takaisin maahan? Tulisiko köysi kokonaisuudessaan takaisin maahan, vai jäisikö se kiinni avaruuteen? Köysi juuttuisi kiinni avaruuteen, jos avaruus on donitsin muotoinen. Poincarén konjektuuri sen sijaan olettaa köyden palaavan takaisin maahan ja Perelman todisti näin käyvän.
Kun köysi palaa takaisin maahan, kertoo se avaruuden muodon olevan pallomainen. 

Australialaisessa tiedeohjelmassa konjenktuuri yksinkertaistetaan näin: 

» Mikä on yksinkertaisin mahdollinen muoto missä tahansa ulottuvuudessa?
(What is the simplest possible form in any number of dimensions)» 
Ohjelmassa valotetaan asiaa kuution muotoisella ilmapallolla, joka puhallettuna on pallo. Jos ihmisestä yrittäisi tehdä ilmapallon, hänestä ei tulisikaan palloa, vaan donitsi (suusta alkaa donitsin reikä, joka kulkee ihmisen läpi). Eli pallo on yhdesti yhtenäinen mutta donitsi ei.
Pikku-uikku

Koko ja ulkonäkö

Pikku-uikku on vesilinnuksi hyvin pieni: sen pituus on 25–29 cm, siipien kärkiväli 40 cm ja paino 120–300 g. Kesäpuvussa muuten ruskealla linnulla on punainen niska ja kaula. Alaperä on vaalea, mikä näkyy etenkin katsottaessa lintua takaa. Talvella pikku-uikun väritys on tummahko, posket ruskeammat.

Levinneisyys

Pikku-uikun pesimäaluetta on Eurooppa, Afrikka ja Aasia Uuteen-Guineaan asti. Siellä missä pesimäjärvi jäätyy, pikku-uikut muuttavat talveksi merenrantaan tai avoveden luo. Suomessa laji on erittäin vähälukuinen esiintyen siellä täällä Etelä-Suomessa. Ainakin osa havainnoista koskee vain harhailijoita. 1990-luvun lopulla pesiviä pareja arvioitiin olevan 5–20. Euroopan pesimäkanta on 75 000–100 000 paria, joista Britteinsaarilla 5 000–10 000. Venäjän kanta on 500–5 000 ja Turkin 5 000–50 000 paria.

Elinympäristö

Pikku-uikku pesii yhdyskunnissa rehevän kasvillisuuden keskellä järvien rannoilla. Laji on hyvin piilotteleva ja jää helposti huomaamatta.

Ravinto

Pikku-uikku on hyvä sukeltaja ja pyydystää ravinnokseen ennen kaikkea kalaa ja vesikasveja.