google/wiki40b huggingface dataset:
Skunk Anansie

Historia

Skunk Anansie soitti ensimmäisen keikkansa Lontoon Splash-klubilla maaliskuussa 1994. Ensimmäinen single "Little Baby Swastikkka" julkaistiin vuonna 1995. Samana vuonna kappaleet "Feed" ja "Selling Jesus" päätyivät Strange Days -elokuvan soundtrackille, joista tunteita herättänyt "Selling Jesus" pääsi toisena Skunk Anansien kappaleena radiosoittoon. Kyseisen kappaleen kuultuaan radiopersoona Howard Stern ennusti yhtyeelle valtavaa menestystä.
Vuonna 1995 Kerrang!-lehden lukijat äänestivät Skunk Anansien parhaaksi brittiläiseksi tulokasyhtyeeksi, ja vuonna 1996  parhaaksi brittiläiseksi live-esiintyjäksi. 1997 yhtye oli ehdolla MTV Europe Music Awards-gaalassa vuoden parhaaksi yhtyeeksi ja liveaktiksi.
Skunk Anansien debyyttilevy Paranoid and Sunburnt ilmestyi vuonna 1995 ja nousi Englannissa albumilistalla sijalle 8. Toinen pitkäsoitto Stoosh ilmestyi 1996 yltäen brittilistalla sijalle 9. Suomen virallisella listalla Stoosh sijoittui 
parhaimmillaan 11:ksi. Kolmas ja viimeinen albumi Post Orgasmic Chill saapui kauppojen hyllyille keväällä 1999. Sekä Englannissa että Suomessa levy saavutti albumilistalla sijan 12. 1990-luvulla yhtye teki maailmankiertueita mm. U2:n, 
Aerosmithin, Motörheadin, Feederin ja Lenny Kravitzin kanssa.
Skunk Anansieta on yritetty leimata "poliittiseksi" yhtyeeksi, mutta yhtyeen jäsenet ovat painottaneet että he käyttäisivät mieluummin vain termiä "rockbändi". Skin on tosin kuvaillut Skunk Anansieta "clit-rock"-yhtyeeksi, jonka All Music Guide on määritellyt "heavy metalin ja vihaisen mustan feminismin sekoitukseksi". Skinin ja Acen mukaan yhtyeen musiikki on saanut vaikutteita mm. Sex Pistolsilta, Blondielta,  dubista, reggaesta, elektronisesta musiikista, hip-hopista sekä maailmanmusiikista.
Yhtyeen hajoamisen jälkeen Skin on jatkanut soolouralla julkaisten debyyttilevynsä Fleshwounds vuonna 2003 ja toisen albuminsa Fake Chemical State maaliskuussa 2006. Ace julkaisi soololevyn Still Hungry 2003 ja on työskennellyt 'Inner Mantra' -nimisen yhtyeen kanssa. Mark Richardson toimii nykyään Feeder-yhtyeen rumpalina, ja on soittanut rumpuja myös joissakin Skinin Fake Chemical State -albumin kappaleissa. Cassin arvellaan keskittyneen valokuvaukseen. Vuonna 2002 hän levytti Gary Mooren ja Darrin Mooneyn kanssa albumin Scars samannimisellä kokoonpanolla. Hän on myös soittanut eri instrumentteja Skinin Fleshwounds -soololevyllä.

Comeback

Yhtye teki comebackin esiintymislavoille vuonna 2009. Yhtye on kierrellyt maailmalla jo kauan ja esiintyy suomessa 5 päivä kesäkuuta Helsinki Live One Day Rock Festivalilla mm. Guns N' Rosesin kanssa. Yhtye on ilmoittanut julkaisevansa uuden studioalbumin vuonna 2010.

Singlet

* Little Baby Swastikkka julkaistiin rajoitettuna painoksena vinyylilevyllä.
Uno Staudinger

Henrik Uno Staudinger (21. joulukuuta 1861 – 19. kesäkuuta 1912) oli suomalainen liikemies, taiteen suosija ja mesenaatti.
Staudinger rakennutti 1905 Helsingin Ullanlinnan kaupunginosaan Laivurinkatu 23–25:een vaimonsa mukaan Villa Johannaksi kutsutun asuintalon jonka suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist. Hän rakennutti myös Merikatu 23:een tyttärensä synnytyksestä 1909 huolehtineille Ida ja Maria Rytköselle synnytyssairaalaksi Villa Ensi -nimisen talon, joka sai nimensä Staudingerin tyttären mukaan. Selim A. Lindqvistin suunnittelema talo valmistui 1912. Villa Ensissä toimi useita vuosia yksityinen synnytyssairaala, se muutettiin 1930-luvun alussa asuintaloksi ja vuodesta 1987 talossa on toiminut Villa Ensi -säätiön ylläpitämä vanhusten palvelutalo. Villa Ensin edustalla on ruotsalaisen kuvanveistäjä Harald Sörensen Ringin (1872–1912) tekemät veistokset Jäähyväiset ja Äitiyden onni. Talon puutarhassa oli Emil Wikströmin Kuokkamies-veistos ja talon aidan syvennyksessä Viktor Janssonin Taistelija/Valmis-veistos. Kuokkamies-veistos on nykyisin Gösta Serlachiuksen taidesäätiön kokoelmassa Mäntässä.
Helsingin Lastenlinnan sairaalassa on Staudingerin vaimoa ja tytärtä esittävä luonnollista kokoa oleva marmoriveistos Äiti ja lapsi jonka on tehnyt 1912 kuvanveistäjä Emil Wikström. Staudingerit toimivat Wikströmin mesenaatteina ja heillä oli kokoelmassaan parikymmentä Wikströmin teosta. Wikströmin pronssinen suihkukaivoveistos Aino oli 1912–1949 Villa Johannan puutarhassa, josta se siirrettiin nykyiselle paikalleen Fellmanin kartanon lähelle Lahteen. Uno Staudingerin kuoltua Hanna Staudinger tilasi Wikströmiltä hänelle Hietaniemen hautausmaalle hautamuistomerkin, joka valmistui 1913.
Staudinger lahjoitti myös 1905 valmistuneeseen Oulunkylän kirkkoon Ringin maalaaman alttaritaulun ja Hanna Staudinger lahjoitti myöhemmin kirkkoon urkuharmonin, kristallikruunun ja lehterin ikkunoiden lasimaalaukset.
Staudinger oli naimisissa vuodesta 1906 Oulunkylässä asuneen rakennusmestari Karl Fredrik Bergmanin (1841–1921) tyttären  Hanna (Johanna Fredrika) Bergmanin (1869–1958) kanssa. Heidän tyttärensä oli Ensi Lahdensuu (1909–2002).
Twenty One Pilots

Musiikkityyli ja vaikutteet

Twenty One Pilots käyttää musiikissaan muun muassa pianoa (sekä joskus elektronista pianoa tai keytaria), syntetisaattoria, rumpuja (myös joskus osittain sähkörumpuja), bassoa sekä ukulelea. Heidän laulunsa ovat runopohjaisia, ja monissa on esillä uskonnollista vaikutusta.(kirjoittajat Tyler Joseph ja Josh Dun). Joseph on sanonut, että kun runosta on tullut liian pitkä, on hän alkanut räppäämään saadakseen kaiken lyriikan mahtumaan kappaleeseen.
Yhtyettä on vaikea luokitella, koska sen musiikissa sekoittuvat monet eri tyylit. Tämä johtuu Josephin ja Dunin mukaan siitä, että he ovat inspiroituneet ja ottaneet vaikutteita monista eri musiikkityyleistä ja artisteista. Monet fanit (sekä duon jäsenet jollakin tasolla) ovat kuitenkin nimenneet heidän tyylinsä "skitsofreniseksi popiksi" (Schizophrenic pop tai Schizoid pop), joka on popmusiikin  epävirallinen alalaji.
Mikko Maasola

Mikko Maasola (s. 22. joulukuuta 1970) on jyväskyläläinen Yle Keski-Suomen toimittaja, joka tunnetaan maanlaajuisesti Radio Suomen radiopakinoistaan ohjelmanimellä Sananen. 
Maasolan radiopakinoista on koottu myös Kustannus Aarnin julkaisema kokoelma nimeltä Tumma paahtoa, johon on kerätty miehen 40 ensimmäistä radiopakinaa. Pakinoissa Mikko jakaa maallikkoviisauksia elämästä ja kuolemasta ja pohtii muun muassa lihan alkuperää, rumia vihanneksia ja jonotuksen merkitystä. Pakinat kääntävät suomalaisen arjen ilmiöiden saumat esiin ja saavat meidät nauramaan elämän kummallisuuksille.
Maasola toimii myös teatterintekijänä ja hänet on nähty monissa kesänäytelmissä ympäri Suomea.
Maasola on tehnyt useita stand-up esityksiä, esimerkiksi Jyväskylän Huoneteatterilla nähtiin koko illan stand up -show Pikkunaurut (2018), sekä MESTARIN ILTA stand up -soolo (2018)
Sassetot-le-Mauconduit

Sassetot-le-Mauconduit on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa, tarkemmin Pays de Cauxin alueella lähellä Englannin kanaalia.
Kunnan tärkeimpiä nähtävyyksiä on 1700-luvulla rakennettu Sassetotin linna (Château de Sassetot). Se oli aikanaan Itävallan keisarinnan Elisabetin eli Sissin kesäasunto. Nykyään linna toimii hotellina.
Fray in Magical Adventure

Juoni

Pelin tarina sijoittuu Xak: The Art of Visual Stagen ja Xak II: The Rising of the Red Moonin aikoihin. Vielä ensimmäisessä Xak-pelissä Fray ei taitanut magiaa eikä siksi kyennyt puolustautumaan hänen kimppuunsa hyökänneiltä hirviöiltä. Latok Kartin ansiosta Fray selviää tapahtuneesta ja ihastuu pelastajaansa. Tehdäkseen Latokiin vaikutuksen Fray päättää kouluttautua velhottareksi, jotta hän voisi olla avuksi vaarallisia demoneita metsästävälle Latokille. Fray alkaa opiskella taikuutta opettavassa yliopistossa, josta hän valmistuu kolmen vuoden jälkeen.
Fray palaa kotikyläänsä etsimään Latokia, joka on kuitenkin lähtenyt Banuwan kylään suorittamaan uutta tehtäväänsä. Banuwaan suuntaava Fray ajautuu matkansa aikana moniin uusiin ympäristöihin, kuten tulivuoren keskustaan, muinaisiin raunioihin ja leijuvaan linnoitukseen.

Versiot

Fray in Magical Adventuren ensimmäinen versio ilmestyi vuonna 1990 MSX 2:lle. Saman vuoden aikana se sai myös laajennetun ja ääninäytellyn MSX Turbo R -julkaisun, joka on nimeltään Fray in Magical Adventure Turbo R. Vuonna 1991 pelistä julkaistiin NEC PC-9801 ja Sega Game Gear -käännös. Fray in Magical Adventuren viimeisin sovitus on PC Enginelle kehitetty Fray CD, jonka uudistuksia ovat vahtoehtoinen avausvideo, erilaiset pomovastukset sekä loppua kohden alkuperäisversiosta eroava tarina.
Vuoripunavarpunen

Levinneisyys

Vuoripunavarpusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Mongoliassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
George Wein

George Theodore Wein (s. 3. lokakuuta 1925 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -laulaja sekä impressaari. Hän vaikutti jazziin merkittävästiperustamalla Newport Jazz Festivalin vuonna 1954 ja johtamalla 1950-luvulla omaa Storyville-klubiaan. Wein sai muusikkona vaikutteita Earl Hinesilta, ja hänen tyylinsä soveltuu hyvin swing- ja dixieland-musiikkiin. 1950-luvulla Wein aloitti kiertämisen ja levyttämisen Newport All-Stars -yhtyeessä, johon ovat myös kuuluneet Ruby Braff, Pee Wee Russell, Bud Freeman, Scott Hamilton ja Warren Vache.
Weinin saamiin kunnianosoituksiin lukeutuu muun muassa Ordre des Arts et des Lettres'n komentajan arvo Ranskassa. Hänet kutsuttiin myös Valkoiseen taloon vuosina 1978 ja 1993. Hän julkaisi omaelämäkertateoksen Myself Among Others (2004). Vuonna 2005 hän sai National Endowment for the Artsin myöntämän NEA Jazz Masters- arvon.
Siima (kalastus)

Siima on ongen, virvelin tai muun vastaavan vavan ja koukun tai uistimen yhdistävä lankamainen osa. Sen tarkoituksena on kuljettaa koukku tai uistin kauemmas kalastajasta.
Siima voi olla muovista valmistettu monofiilisiima tai mikrokuidusta punomalla tai fuusioimalla valmistettu monikuitusiima. Erilaisilla valmistusmateriaaleilla ja rakenteilla pyritään säätelemään muun muassa siiman lujuus-, notkeus- ja jousto-ominaisuuksia. Monofiilisiima venyy pituudestaan jopa kymmeniä prosentteja ennen katkeamista, monikuitusiima puolestaan venyy vain muutaman prosentin verran. Siima, jossa on suuri vetolujuus, on useimmiten paksua eivätkä solmut kestä siinä hyvin.

Siiman paksuus

Sopivan paksuista siimaa valittaessa täytyy ottaa huomioon sekä pyydettävä kala, että käytettävät onkimisvälineet. Siiman paksuuden ja koukun koon tulee olla sopusoinnussa toisiinsa. Myös onkipaikka vaikuttaa valittavan siiman paksuuteen. Jos ongitaan kasvillisuuden ja pohjaoksien seasta, kannattaa käyttää vahvempaa siimaa.

Siiman väri

Kala saattaa tarkastella syöttiä jonkin aikaa. Tällöin on melko tärkeää ettei siima ole väärän värinen. Onkisiimoja on monen värisiä. Värittömän siiman lisäksi on olemassa muiden muassa vihreitä, sinisiä ja jopa itsevalaisevia siimoja. Sellaisesta on hyötyä jos kalastetaan hämärässä. Tosin tällöin voidaan kysyä näkeekö kala sen.
Seesamikasvit

Tuntomerkit

Seesamikasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joista eräät ovat varsisukkulentteja eli -mehikasveja, eräillä taas on turvonneet juuret. Heimossa on myös kausivihantia puita ja pensaita. Kasveissa on leveän pallomaisia tai tähtimäisiä, limaa erittäviä karvoja. Lehtiasento on vastakkainen, seesameilla (Sesamum) kierteinen. Lehdet ovat hammaslaitaisia, liuskaisia tai ehyitä. Kukat ovat vastakohtaisia ja sijaitsevat tavallisesti lehtien hangoissa, joskus pikkuviuhkoista koostuvissa kukinnoissa. Kukkaperän tyvellä on tavallisesti mesirauhaspari, joka on muuntuneita kukkia. Teriö on joskus kannuksellinen. Heteenponsien puolikkaat ovat enemmän tai vähemmän peräkkäisiä ja suorassa kulmassa palhoon nähden. Kukassa on tavallisesti yksi joutohede. Yhdislehtinen ja kehänpäällinen sikiäin koostuu kahdesta, kolmesta tai neljästä emilehdestä ja on valeväliseinien jakama. Luotti on kaksi- ja leveäliuskainen, usein sensitiivinen. Sikiäimessä on aksiletyyppisessä istukassa vähintään neljä siemenaihetta, usein niitä on paljon. Hedelmässä on usein koukkumaisia tai muunlaisia ulokkeita, jotka tarttuvat eläinten karvoihin; joskus hedelmä on lohkohedelmä tai pähkinä, joskus tuulilevintäinen. Siemenet voivat olla siivellisiä, ja niissä on niukka endospermi; sirkkalehdet sisältävät rasvaa ja amyloidia.

Levinneisyys

Heimo kasvaa Vanhassa maailmassa, enimmäkseen tropiikissa ja rannikoilla tai kuivilla alueilla.
Nylandia Rock

Nylandia Rock oli ruotsinkielisen nuorisojärjestön Nylands Svenska Ungdomsförbundin järjestämä rock-tapahtuma. NSU piti tärkeänä edistää nuorisotyötä omalla tahollaan joten yhdistys ryhtyi 1980-luvulla promotoimaan rockmusiikkia. Toiminnalle haettiin mallia pohjanmaalta, jossa Svenska Österbottens Ungdomsförbund jo järjesti rockfestivaalia Moikipäässä.
Ensimmäinen Nylandia Rock pidettiin vuonna 1982 Finlandia-talossa. Paikalla oli suomenruotsalaisia yhtyeitä Uudeltamaalta, Turun seudulta ja Pohjanmaalta.
Nylandia Rock jatkui vuodesta 1984 vuosittaisena tapahtumana vuoteen 1989 asti. Tapahtuma järjestettiin vielä vuonna 1984 suurempana tapahtumana vanhassa messuhallissa (nyk. Töölön kisahalli), ja sen jälkeen se kiersi pienempänä tapahtumana vuosittain eri puolilla Uusimaata. Festivaalin pienentäminen mahdollisti konserttien järjestämisen maakunnissa.
Vuonna 1991 festivaalin luonne ja nimi muuttui Raseborg-Rock-tapahtumaksi. Se pidettiin Raaseporin linnan kesäteatterin näyttämöllä, ja festivaaleille kutsuttiin esiintyjiä myös Ruotsista.
Seuraava suurempi tapahtuma oli vuonna 1993 Tammisaaressa järjestetty Ramsrock. Tapahtumassa oli yleisöä 1 300 henkilöä. 
NSU järjesti Porvoossa seuraavana vuonna myös rock-tapahtuma Kokonrockin. Festivaalin yleisökadon ja musiikkifestivaalien kovan kilpailun vuoksi NSU päätti lopettaa rockfestivaalien järjestämisen vuoteen 1994.
Vuonna 2002 NSU päätti silti yrittää vielä uudelleen, tällä kertaa pienepimuotoisesti sekä ilman kaupallisia päämääriä, järjestämällä NSU-rock -nimisen tapahtuman. NSU rock järjestettiin samanaikaisesti Loviisassa ja  Tammisaaressa ja siihen osallistui muutamia paikallisia nuoriso-orkestereita.
Vuonna 2003 NSU julkaisi levyn "Den Finlandssvenska Samlingsskivan", jossa esiintyi 13 eri nuoriso-orkesteria vuosien varrelta.
NSU:n rocktapahtumissa on vuosien varrella esiintynyt monia enemmän ja vähemmän tunnettuja suomenruotsalaisia rock- sekä muita orkestereita. 
Muutamia festivaaleilla esiintyneistä orkestereista ovat esimerkiksi: Major Minor, 2 Fun, Happy End, Gycklarnas Afton, Viktor Hurmio, New Bandits, Nakhit Silmillah, Good Evening Manchester, Gigi Sannholm ja Trio kanal. Festivaalien kävijämäärää lisäämään tuotettiin myös muutamia Ruotsista tuotettuja "vetonauloja", kuten Niklas Strömstedt, Ankie Bagger ja Staffan Hellstrand orkestereineen.
Wäinö Wiljamaa

Wäinö Wiljamaa (1874 – 11. huhtikuuta 1923) oli suomalainen näyttelijä, joka oli pitkään kinnitettynä Tampereen teatterissa. Hän oli myös perustamassa Suomen Näyttelijäliittoa vuonna 1913 ja kuului sen ensimmäiseen hallitukseen.
Vuonna 1908 Wiljamaa todennäköisesti esiintyi järjestyksessään toisessa suomalaisessa näytelmäelokuvassa Vasikan häntä, yhdessä kahden muun Tampereen teatterin näyttelijän, Riika Raunio-Pakarisen ja Waldemar Raunion kanssa. Elokuva, sekä sen käsikirjoitus ja tuotantotiedot ovat kuitenkin kadonneet, joten asiasta ei ole täyttä varmuutta.
Mercury (Savoie)

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna Château de Chevron. Paavi Nikolaus II on syntynyt linnassa luultavasti ensimmäisen vuosituhannen lopussa. Linna kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien listalle.
Miska Alanko

Elämä ja ura

Erinomaisena yksi vastaan yksi -pelaajana tunnettu Alanko nousi jo B-juniori-ikäisenä Pussihukkien I-divisioonassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen. Hänet valittiin vuonna 1997 vuoden I-divisioonapelaajaksi. Pussihukat nousi kaudeksi 1997–1998 miesten pääsarjaan, jossa Alanko ehti pelata kaksi ottelua: 11. lokakuuta 1997 Helsingin NMKY:tä vastaan hän teki 16 pistettä ja seuraavana päivänä Kouvoja vastaan 13 pistettä sekä otti kuusi levypalloa.
Suomen maajoukkueessa Alanko pelasi kaksi maaottelua Ruotsia vastaan tehden jälkimmäisessä ottelussa yhden kahden pisteen korin. Alle 22-vuotiaiden maajoukkueessa Alanko pelasi 14 ottelua 14,2 pisteen keskiarvolla ollen Hanno Möttölän kanssa joukkueen tärkeimpiä pelaajia.
Alangon oli tarkoitus siirtyä yhden SM-sarjakauden jälkeen Yhdysvaltoihin yliopistokentille ja sen jälkeen Eurooppaan ammattilaiseksi. Hän kuoli autokolarissa 14. lokakuuta 1997 vain 20 vuoden iässä. Kolari tapahtui Mäntsälässä Alangon oltua matkalla Urheilukoulusta Pussihukkien harjoituksiin. Samassa autossa mukana olleet koripalloilijat Mikko Ulander ja Lassi Utrio loukkaantuivat onnettomuudessa.
2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä toimi Alangon mukaan nimetty stipendirahasto, joka rahoitti lähes 20 nuoren suomalaiskoripalloilijan yliopisto-opintoja Yhdysvalloissa.
The Funk Brothers

The Funk Brothers oli studioyhtye, jota levy-yhtiö Motown käytti levytyksissä. Sen jäsenet olivat detroitilaisia studiomuusikoita, jotka soittivat useimpien Motown Records -yhtiön levyjen taustalla 1959–1972, jolloin yhtiö muutti Los Angelesiin. The Funk Brothers soitti sellaisten Motown-hittien kuin "My Girl", "I Heard It Through the Grapevine", "Baby Love", "Signed, Sealed, Delivered I'm Yours", "Papa Was a Rollin' Stone", "The Tears of a Clown" ja "(Love is Like a) Heat Wave" taustalla.
Funk Brothersin merkitys on kuvattu Paul Justmanin dokumenttifilmissä Standing in the Shadows of Motown, joka perustuu Allan Slutskyn samannimiseen kirjaan. Teokset ovat kuvanneet yhtyeen merkitystä arvioimalla, että Funk Brothers "saanut enemmän listäykkösiä kuin The Beatles, Elvis, The Rolling Stones ja The Beach Boys yhteensä."
Pitkäaikaisista jäsenistä Bob Babbit kuoli 16. kesäkuuta 2012 Nashvillessa.
Yhtye esiintyi Kulttuuritalolla vuonna 2007 sekä Helsingin jäähallilla vuonna 2004.
Valkovatsaluura

Levinneisyys

Valkovatsaluuraa tavataan Argentiinassa, Boliviassa ja Perussa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Janne Rautavuori

Janne Rautavuori (s. 21. marraskuuta 1964 Lappi) on suomalainen entinen jääkiekkotuomari.
Rautavuori oli 1990-luvun arvostetuimpia suomalaisia linjatuomareita. Hänet valittiin kuudesti SM-liigan parhaaksi linjatuomariksi. Rautavuori vihelsi runkosarjassa ja pudotuspeleissä yhteensä 551 ottelussa, mikä oli linjatuomarien ennätys vuoteen 2018 saakka.
Kansainvälisiä tehtäviä Rautavuorelle kertyi huomattava määrä. Hän oli tuomitsemassa kuusi kertaa MM-kisoissa ja kahdesti olympialaisissa. Lisäksi Rautavuori oli mukana vuoden 1990 Hyvän tahdon kisoissa, kaksi kertaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, kolmesti Euroopan Cupin finaalissa ja kahdella EHL-kaudella.
Rautavuori on aateloitu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 168.
Mestiksen parhaan linjatuomarin palkinto on nimetty Rautavuoren mukaan.
Prinssi Kaspian

Kirjan nimi

Lewis ehdotti kirjan nimeksi ensin ”Narniaan houkutellut” ja toinen ehdotus oli ”Narnian torni”. Kustantaja hylkäsi molemmat ehdotukset, ja kirjan nimeksi tuli ”Prinssi Kaspian” alaotsikolla ”Paluu Narniaan”. Alaotsikko on yleensä jätetty huomiotta.

Juoni

Prinssi Kaspian alkaa täsmälleen samoilla sanoilla kuin Velho ja leijona: ”Oli kerran neljä lasta, joiden nimet olivat Peter, Susan, Edmund ja Lucy.” Lapset istuvat rautatieasemalla, kun Kaspian kutsuu heidät Susanin taikatorvella Narniaan. Narniassa he huomaavat, että heidän edellisestä vierailustaan on Narnian ajassa kulunut yli tuhat vuotta. Narniassa ovat vallassa muualta saapuneet ihmiset, ja melkein kaikki eli faunit, puunhenget, kääpiöt, kentaurit, satyyrit ja puhuvat eläimet on joko tapettu tai ajettu pakoon, eikä moni ihminen edes usko niiden olemassaoloon. Nuori prinssi Kaspian aikoo kuitenkin syöstä vallasta ilkeän setänsä Mirazin ja päästää Narnian alkuperäiset asukkaat valtaan. Lapset ryhtyvät auttamaan Kaspiania. Aslan palaa Narniaan. Peter haastaa Mirazin kaksintaisteluun, jotta he voittaisivat sodan. Sopespian ja Glozelle toteavat että Miraz on liian vanha kaksinkamppailuun nuoruudessaan kukoistavan soturin kanssa. Miraz raivostuu. Lordi Sopespianin ja Glozellen yllytyksen (jonka tarkoituksena on saada Miraz hyväksymään taisteluhaaste) ansiosta Miraz ottaa haasteen vastaan. Mutta tasaväkisen kamppailun jälkeen Miraz kaatuu muttei kuole, ja Sopespian ja Glozelle syyttävät Peteriä maassa makaavan miehen tappamisesta. Glozelle pistää Mirazin miekalla kuoliaaksi tahallaan. Sopespian ja Glozelle saavat telmarilaiset sotaan syytettyään Peteriä Mirazin tappamisesta. Mutta puut heräävät henkiin ja telmarilaiset pakenevat. Berunan silta on poissa, ja telmarilaiset antautuvat. Lopulta lapset taiotaan takaisin Englantiin, ja telmarilaiset pääsevät samaa reittiä oikealle kotiseudulleen, josta he tulivat Telmariin, Tyynenmeren saarelle jossa he asuivat merirosvoina. Jotkut telmarilaiset jäävät mielellään Narniaan. Kaspian Kymmenennestä tulee kuningas.
Loistokottarainen

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan loistokottaraiset ovat noin 18–19 cm. Lajin selkä, siivet ja rinta ovat väriltään metallinhohtoisen sinivihreät. Pää on musta. Rinnan alapuolella kulkee ohut valkoinen poikkijuova, joka erottaa sinisen rinnan ja punaoranssin vatsan. Loistokottaraisen alaperä on valkoinen. Koiraat ja naaraat eivät eroa höyhenpuvuiltaan toisistaan. Nuorten lintujen väritys ei ole yhtä kirkas kuin aikuisen linnun. Ulkonäöltään loistokottarainen muistuttaa keniankottaraista (Lamprotornis hildebrandti), mutta keniankottaraiselta puuttuu valkoinen juova rinnasta ja keniankottaraisten silmien väri on punainen, kun taas loistokottaraisen silmät ovat valkoiset. Laji muistuttaa myös paratiisikottaraista (Cosmopsarus regius), joka eroaa suuremman koon ja pitkän pyrstön perusteella.

Levinneisyys ja elinympäristö

Loistokottaraista tavataan Etiopiasta, Keniasta, Somaliasta, Sudanista, Tansaniasta ja Ugandasta. Lajin elinympäristöä ovat avoimet pensaikkoiset ja puustoiset alueet aina 2 200 metrin korkeuteen. Lisäksi lajia tavataan ruohikkomailta, maatalousmailta sekä kaupunkien puutarhoista ja puistoista.

Lisääntyminen ja ravinto

Loistokottaraiset rakentavat pesänsä piikkipensaikkoon tai kallionkoloon. Pesä rakennetaan ruohoista, lehdistä ja pienistä oksanpätkistä. Lisääntymisaika vaihtelee alueittain. Naaras munii pesään noin neljä vihreää ja sinistä munaa. Niiden hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja sekä koiras, että naaras hautovat ja osallistuvat kuoriutuneiden poikasten ruokintaan. Poikaset poistuvat pesistä noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan.
Loistokottaraisten ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä, hedelmistä ja jyvistä.