google/wiki40b huggingface dataset:
Alusrakennusrekisteri

Alusrakennusrekisteri on luettelo rakenteilla olevista aluksista.

Alusrakennusrekisteri Suomessa

Suomessa rakenteilla oleva alus voidaan haluttaessa merkitä alusrekisterin yhteydessä pidettävään alusrakennusrekisteriin, mikäli alus valmistuttuaan tulee täyttämään muut rekisteröinnille asetetut ehdot. Erillisestä alusrakennusrekisteristä määrätään vuonna 1993 annetussa alusrekisterilaissa (512/1993). Tätä aikaisemmassa alusrekisterilaissa (211/1927) oli siinäkin määräykset rakenteilla olevien alusten rekisteröinnistä, mutta käytännössä rekisteriviranomaiset pitivät tällaisten alusten luetteloa vain alusrekisterin liitteenä.
Alusrakennusrekisteri pohjautuu vuoden 1967 laivanrakennusta koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen, jonka päätarkoituksena on säännellä kiinnityksen vahvistamista rakenteilla olevaan alukseen. Alusrakennusrekisteri toimii siten väliaikaisena rekisterinä, joka auttaa aluksen rakennusaikaisen rahoituksen järjestämistä. Kun alus on valmistunut, se siirretään varsinaiseen alusrekisteriin.
Alusrakennusrekisteriin merkitään aluksen tunnistetiedot, tiedot telakasta, rakennuspaikasta, arvioidusta valmistumisajasta, aluksen lajista ja mitoista, aluksen käyttötarkoitus, omistajat ja omistussuhteet, alukseen kohdistuvat kiinnitykset, ulosmittaukset ja muut vastaavat taloudellisesti tai juridisesti merkittävät seikat.
Smoltti

Smoltti on lohen tai taimenen joesta mereen vaeltava poikanen. Vaelluspoikaseksi muuttuvassa kalassa tapahtuu fysiologisia muutoksia, joiden avulla esimerkiksi lohi sopeutuu meriolosuhteisiin elettyään siihen asti makeassa vedessä.  Joessa eläviä lohikalan poikasia kutsutaan jokipoikasiksi. Nuori lohi ja taimen elää synnyinjoessaan 2-3 vuotta, jonka jälkeen se vaeltaa smolttina mereen (merilohi ja meritaimen) tai järveen (järvilohi ja järvitaimen).  Meri- tai järvivaelluksen alussa nuoret lohet käyttävät vielä jonkin aikaa pintahyönteisiä ja vesiselkärangattomia ravinnokseen, mutta noin 25 sentin koosta alkaen enimmäkseen kalaa.
Tyräjärvi (Taivalkoski)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2 390 hehtaaria eli 23,9 km². Se on 11,9 kilometriä pitkä ja 4,5 kilometriä leveä. Järven suurin selkä on Linnonselkä, joka sijaitsee järven keskiosassa ja on mitoiltansa 4,5 ja 3,5 kilometriä leveä. Huononiemi ja Toivansaari erottavat länsipäästä pienet Niskaselän ja Korvuanselän. Järven itäpäässä sijaitsee vielä yli neljä kilometriä pitkä mutta suhteellisen kapea järvenselkä. Erityisiä lahtia ovat järven länsipäässä 70 metrisen Tyräsalmen erottama Tyrälampi, jonka pinta-ala on 145 ha , ja sen etelärannassa 1,8 kilometriä pitkä ja Huononiemen ja Vuonanniemen väliin jäävä Huononperä. 
Järvellä on yli 65 saarta. Toivansaari on 1 000 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sen vieressä sijaitsee 350 metriä pitkä Kuusisaari. Nämä sijaitsevat järven länsipäässä ja niitä ympäröi pienten saarien saaristo. Toiseksi suurin saarista on 600 metriä pitkä ja yhtä leveä Reposaari. Se sijaitsee järven itäpäässä ja myös sen ympärillä on pieneten saarien saaristo, joka päättyy Iso Lehtosaareen keskellä järveä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 96 miljoonaa m³ eli 0,96 km³. Järven keskisyvyys on 4,0 metriä ja suurin syvyys on 15,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee noin 700 metrin päässä Huononiemen pohjoispuolella. 
Järven rantaviivan pituus on 64,5 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata, jota rikkoo avosuon alueet sekä pienet peltotilkut. Pohjoisrannalla sijaitsevat Tyrämäki ja Tyrävaara, joiden viljelykset ulottuvat rantaan asti. Niiden kautta kulkee yhdystie 8400, joka yhdistää valtatien 5 ja Taivalkosken kirkonkylään. Järven itäpäässä sijaitsee vielä Hutunniemi, mutta muuten on järvellä pysyvää asutusta vähän. Niskaselän rannoilla, Kokalmusperän rannoilla ja Hutunniemen rannoilla on enemmän vapaa-ajan asuntoja.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Iijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 61) Iijoen yläosan valuma-alueella (61.3) olevaan Tyräjärven valuma-alueeseen (61.38). Järvi sijaitsee siihen kuuluvassa Tyräjärven lähialueessa (61.381).
Järveen laskee ympäristöstä kaksi suuremman valuma-alueen tulojokea. Itärantaan Hutunlahteen laskee Koviojärvi 1,5 kilometriä pitkää ja varsin leveää Hutunsalmea myöten. Tässä valuma-alueessa sijaitsee kymmenisen järveä. Etelärannan Hyvänperään laskee Hyväoja, joka tuo laajojen ojitettujen soiden kuivatus- ja sekä kymmenisen pieneten järvien laskuvesiä. Kolme suurinta järveä siellä ovat Hietasenjärvi, Hyväjärvi ja Huononlampi. Järven lähialueeseen luetaan kuuluvaksi noin 20 järveä ja lampea. Suurimpia niistä ovat Iso-Aska, Pikku-Aska, Mustalampi ja Iso-Raudanlampi.
Järven lasku-uoma lähtee Tyrälammen pohjoisrannasta, mistä lähtee yli 30 metriä leveä ja melko mutkainen Tyräjoki ja se laskee Jokijärven Lummelampeen Simosessa. Lummelampi on nykyään Jokijärven järvenosa kohdassa, josta Iijoki saa alkuunsa.
Asko Ivalo

Asko Päiviö Ivalo (24. kesäkuuta 1901 Helsinki – 2. marraskuuta 1968) oli suomalainen diplomaatti, joka palveli yli 40 vuoden ajan suurlähettiläänä ja ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä.
Asko Ivalon vanhemmat olivat kirjailija Santeri Ivalo (aik. Ingman) ja Ellinor Ivalo. Hän oli naimisissa kuvanveistäjä Emil Wikströmin tyttären Mielikki Wikströmin kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Ivalo oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1926, ja hän toimi diplomaattina Tallinnassa, Tukholmassa, Moskovassa, Bulgariassa, Jugoslaviassa, Pariisissa
Lähettiläänä  Ankarassa 1951–1954, Haagissa 1947–1951, Pakistanissa 1951–1954, Teheranissa 1951–1954 ja  suurlähettiläänä  Damaskoksessa 1958–1959,  Bangkokissa 1964–1968, Roomassa 1954–1961, New Delhissä 1964–1968 ja Jakartassa 1964–1968. 
Mielikki Ivalo on kertonut perheen vaiheista muistelmateoksissaan.
Athanasía Aarniosuo

Athanasía Maria Aarniosuo (ent. Androutsopoulos, s. 1981) on vantaalainen taidegraafikko, taidehistorioitsija, taidejournalisti ja kuraattori. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimillä Tessa Androutsopoulos ja Tessa Aarniosuo. Aarniosuo on opiskellut Helsingin yliopistossa taidehistoriaa ja Aberdeenin Gray's School of Artissa taidegrafiikkaa.
Aarniosuon töissä toistuva teema on kerronnallisuus. Teokset ovat tyypillisesti värikkäitä kuvasarjoja. Aarniosuo on työskennellyt taideresidensseissä Skotlannissa, Kanadassa, Suomessa, Liettuassa ja Kreikassa. Hän on osallistunut useaan ryhmänäyttelyyn, joita ovat muun muassa MUU ry:n ”Suoraan seinään”, Kappatos-gallerian ”Rooms2010” Ateenassa ja ”9th Lessedra World Art Print Annual 2010” Bulgarian Sofiassa. Aarniosuolla on ollut yksityisnäyttelyitä Suomessa, Kreikassa, Skotlannissa, Kanadassa ja Virossa. Aarniosuo on Suomen Taidegraafikot ry:n jäsen.
Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin Designmuseossa, Visuaalisen taiteen keskus Framessa, Galleria Forum Boxissa, HIAP - Helsinki International Artist Programmessa, tuotantoyhtiö Kristallisilmässä ja Perpetuum Mobile ry:ssä koordinaattorina ja muissa tehtävissä.
Athanasía Aarniosuo syntyi Lappeenrannassa ja on asunut muun muassa Kreikassa, Suomessa ja Skotlannissa. Aarniosuo on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
ONUKA

Historia

Ukrainankielinen sana Onuka tarkoittaa käännettynä "tyttärentytär", mikä on kunnianosoitus laulaja Žyžtšenkon isoisälle, joka on tunnettu kansansoitinten valmistaja Oleksandr Šliontšyk. Žyžtšenko aloitti musiikkiuransa Tomato Jaws nimisen yhtyeen jäsenenä, jonka hän perusti veljensä kanssa. Eugene Filatovin luotsaama bändi The Maneken teki monista yhtyeen kappaleista uudelleenmiksattuja versioita, joka lopulta johti Onukan syntymiseen. Laulaja Nata Žyžtšenko uskoo, että vanhat ukrainalaiset perinteet ja klassiset kansansoittimet (kuten bandura ja sopilka) katosivat Neuvostoliiton vallan aikana.

Diskografia

ONUKAn debyyttialbumi ONUKA julkaistiin 15. lokakuuta 2014 ja siitä tuli heti kuukauden myyntimenestys Ukrainan iTunesissa. Heidän ensimmäinen EP:nsä, LOOK, julkaistiin 15. toukokuuta ja debytoi niin ikään Ukrainan iTunes-listan kärjessä.
ONUKA julkaisi toisen EP:nsä, nimeltään VIDLIK, 8. helmikuuta 2016. EP sisältää viisi kappaletta: Svitanok, Vidlik, Other (Intro), Other, ja 19 86. Žyžtšenko mainitsee Tšernobylin onnettomuudella ja sen merkityksellä Ukrainalle olevan merkittävä vaikutus albumiin. EP:n nimi, VIDLIK, tarkoittaa uutta alkua tai lähtölaskentaa.

Tunnustus

Onuka oli ehdolla Ukrainan Yuna Music Awards -gaalassa Vuoden löytö -kategoriassa.
Aermacchi

Lentokoneet

Yhtiö sai alkunsa vuonna 1913 nimellä Nieuport Macchi. Nimi muuntui pian muotoon Aeronautica Macchi. Ensimmäinen maailmansota oli yhtiön alun perusmarkkina, ja asiakkaana toimi Italian asevoimat.
Sodan loputtua yhtiö alkoi tehdä siviililentokoneita. Samaan aikaan alkoivat eri lehtimoguleiden sponsoroimat ennätyslentokilpailut. Yhtiö kehitti vuonna 1931 Macchi MC.72 -lentokoneen, jolla saavutettiin 700 km/h maailmanennätysnopeus. Yhtiön pääsuunnittelijia oli tuolloin Mario Castoldi, josta koneiden tyyppitunnuksen MC tuli.
Italian fasismin valtakautena yhtiö löysi jälleen hyvän sotilaskonemarkkinan: yhtiö toteutti Italian ilmavoimille  hävittäjät  Macchi MC.200, Macchi MC.202 ja Macchi MC.205. Niissä kaikissa oli tähtimoottori voimalaitteena, paitsi MC.202:ssa ja 205:ssä.
Yhtiö alkoi tehdä sotilaskoneita kylmän sodan kiihtyessä 1950-luvun puolivälissä. Yhtiö kehitti Aermacchi MB-326 -suihkuharjoituskoneen, joita valmistettiin vähintäin 800 kappaletta. Sen seuraaja Aermacchi MB-339 sai vain 200 tilausta. Kone on yhä tuotannossa. Aermacchi M 346 on yhtiön kolmas suihkuharjoituskone. Argentiina käytti Aermacchin suihkukoneita Falklandin sodan taisteluissa, koska niiden kiitotievaatimukset olivat varsinaisia suihkuhävittäjiä pienemmät.
Aermacchi hankki omistukseensa SIAI Marchetti -yhtiön ja valmistaa sen konetta nimellä Aermacchi SF.260.

Liityntä Suomeen

Suomalaisen Valmet L-90 TP Redigo-jatkokoulutuskoneen tuotanto-oikeudet myytiin 1990-luvulla Italiaan, jossa konetta myytiin Aermacchi M-290 RediGO-nimellä.

Moottoripyörät

Aermacchi aloitti moottoripyörien valmistuksen vuonna 1948 Milanon tehtaallaan ja valmisti 1950- ja 1960-luvuilla yksisylinterisiä nelitahtisia 250- ja 350-kuutioisia pyöriä. Yhtiön merkittävämpiä pyöriä olivat kilpapyörät, kuten vuoden 1959 Ala d'Oro, jonka huippunopeus oli 160 km/h. Aermacchi siirtyi valmistamaan kaksitahtisia, kun AMF Harley-Davidson osti yhtiön 1960-luvulla. Walter Villa saavutti Aermacchilla neljä 250- ja 350-kuutioisten maailmanmestaruutta vuosina 1974–1976. Kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1978, yhtiö ajautui konkurssiin, ja Cagiva osti sen toiminnan.
Vekaransalmen lossi

Liikenne

Liikennemäärät Vekaransalmen (vuonna 2011) kohdalla noin 650 ajon./vrk, josta raskaan liikenteen osuus on noin 5 %. Kesäisin liikennemäärät ovat merkittävästi suuremmat, noin 900 ajon./vrk, johtuen kesäasukkaista ja turisteista. Lossi liikennöi tarvittaessa ja kuljettaja pitää työehtosopimuksen mukaiset tauot määräajoin. Vekaransalmen lossin käytöstä aiheutuvat kustannukset tienpitäjälle oli vuonna 2011 yhteensä 960 000 euroa. Syväväyläliikenteen määrä Vekaransalmen kohdalla on noin 800–1000 alusta vuodessa. Vekaransalmen kautta uitetaan noin 0,7–1,0 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.

Siltahanke

Pohjois-Savon ely-keskus käynnisti keväällä 2012 tiesuunnitelman Vekarasalmen lossin korvaamiseksi sillalla. Lossin korvaa noin 620 metriä pitkä kiinteä silta, joka sijoittuu lossin pohjoispuolelle noin 80 metrin päähän lossista. Siltaa varten rakennetaan uutta maantietä noin 1,9 kilometriä. Vekaransalmen sillan tiesuunnitelma valmistui keväällä 2013. Tiesuunnitelman laatimiseen saatiin EU-rahoitusta EAKR-ohjelmasta.
Sillan rakentaminen aloitettiin vuoden 2018 alussa ja se avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 2019.
Monimuotoinen punavihoittuma

Monimuotoinen punavihoittuma, joka tunnetaan yleisesti lääketieteessä paremmin nimellä erythema multiforme on ihosairaus, jolle ovat tyypillisiä pyöreät, ihosta koholla olevat kutiavat, punoittavat tai punarenkaiset kokardimaiset muutokset. Taudin vakavassa muodossa muutoksia on myös limakalvoilla. Taudin vakava muoto tunnetaan nimellä Stevens-Johnsonin syndrooma, jota muistuttaa suuresti Lyellin syndrooma.
Punavihoittuman diagnoosi hahmottuu kliinisen taudinkuvan perusteella, ja se varmistetaan koepalan avulla.
Varsinkin taudin lievä muoto on suhteellisen yleinen. Sitä hoidetaan paikallisesti vesisuihkein, miedoilla kortisonivoiteilla ja varsinkin kutinaa lievittävillä antihistamiineilla. Tauti paranee usein ilman lisäkortisonia itsestäänkin, mutta joskus se voi kestää pitkään eikä hoito tehoa hyvin. Taudin aiheuttaja jää usein tuntemattomaksi, eikä sen syntymekanismia ole täysin selvitetty. Taudin syntyyn näkyy usein liittyvän immunoglobuliini IgM. Taustatekijöistä tiedetään muun muassa infektiot, kuten herpes simplex -virus. Usein kyseessä on lääkeaineihottuma, syynä esimerkiksi sulfa tai antibiootti. Myös epäillyn lääkeaineen nauttiminen on lopetettava.
Stevens-Johnsonin syndrooma on hoidettava sairaalassa. Se on hengenvaarallinen ja saattaa vaatia tehohoidon yksikköä. Siellä annetaan korikosteroideja suun kautta tai laskimoon, ja siellä on valmiudet hengityksen turvaamiseen, vaikkapa nopeaan hengitysteiden avaamiseen.

Patogeneesi

Erythema multiformen ihomuutokset aiheutuvat CLA positiivisten, sytotoksisten T-solujen ryhmittäytymisestä ihomuutoksen keskellä. Muutoksen reunoilla on CD4+ -auttaja-T- ja Langerhanin soluja. Sytotoksiset T-solut reagoivat lääkkeeseen tai mikrobiin ja todennäköisesti ristireagoivat basaalisolukerroksen ja mukoosan antigeenien kanssa aiheuttaen kudostuhoa.

Histologia

Histologisessa kuvassa nähdään iholeesioiden kohdalla pinnallista perivaskulaarista lymfosyytti-infiltraattia, jonka aiheuttamana dermis on ödeeminen. Lymfosyytit kerääntyvät nauhana dermoepidermaaliseen junktioon ja tuhoavat basaalisen epidermaalisen solukerroksen soluja. Ajan saatossa muutoskohta nekrotisoituu ja rakkuloituu. Vakavissa tautimuodoissa nähdään toksista epidermaalista nekroosia, jossa nekroosi ulottuu koko epidermiksen paksuudelle.
Kansainvälisessä ICD-10-tautiluokituksessa sairaus on koodilla L 51.
Maglev

Maglev (lyhenne sanoista Magnetic Levitation Transport) tarkoittaa sähkömagnetismiin perustuvaa rautatietä ja sitä pitkin kulkevaa junaa. Maglev-junat leijuvat radan yllä magneettisesti koskematta siihen. Tekniikan etuja ovat vähäinen kitka ja parempi ohjattavuus sekä suuremmat kulkunopeudet kaarteissa. Nämä mahdollistavat perinteisiä pyörillä kulkevia suurnopeusjunia suuremman nopeuden (yli 500 km/h). Maglev-junat ovat yksinomaan sähkökäyttöisiä.
Taloudellisista syistä maglev-teknologia ei kuitenkaan ole toistaiseksi levinnyt laajalle. Maglev-junat kokevat aivan yhtä suuren ilmanvastuksen kuin tavanomaiset junat samalla kulkunopeudella, ja suurilla kulkunopeuksilla rautatien ja junan välinen kitka on pientä verrattuna ilmanvastukseen. Maglev myös edellyttää erityisen Maglev-rautatien rakentamista. Se rakennetaan yleensä betonipylväiden varaan ja on rakennustekniikkansa vuoksi tavanomaisia rautateitä kalliimpi. Tavanomaisista rautateistä poiketen Maglev-rautateillä ei ole tavaraliikennettä. Maglev-rautateillä käytettävien junien täytyy myös olla niille soveltuvia, joten yhteensopivuutta aikaisemman kaluston kanssa ei ole.
Maglev-tekniikkaa soveltavia junia on kokeiltu ja suunniteltu, mutta ainoa nykyään kaupallisessa käytössä oleva on Shanghain keskustan ja lentokentän väliä kulkeva Shanghain maglev-juna Kiinassa. Kyseinen rautatie perustuu saksalaisen Transrapidin konseptiin.
Transrapidin koeradalla Saksan Lathenissa tapahtui 22. syyskuuta 2006 kuolonuhreja vaatinut onnettomuus, jossa koejuna törmäsi radalle unohtuneeseen huoltovaunuun.
Saarijärvi (Heinola, Koskenmylly)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 2,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98 metriä mpy.
Asetelma (Juhani Linnovaara)

Asetelma on taiteilija Juhani Linnovaaran (s. 1934) vuonna 1955 maalaama öljytyö kankaalle. Kooltaan työ on 81 × 70 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1956.
Taide on Juhani Linnovaaralle väline merkitä muistiin kokemuksia ja arvoituksellisia asioita. Hänen mukaansa "Kangas, jota maalaan on kuuntelija, joka jaksaa kuunnella alitajuntani puhetta". Linnovaara tekee maalauksensa vanhojen mestareiden tapaan, käyttämällä huolellista alusmaalausta ja lukuisia läpikuultavia värikerroksia. Kuvamaailmassa näkyy jälkiä isä ja poika Brueghelinistä, Hieronymus Boschista ja Ingresistä. Hän teki 1954 opintomatkan Hollantiin, Belgiaan, Ranskaan ja Saksaan. Varsinkin Linnovaaran varhaistuotantoon matka vaikutti paljon.
Nick Clegg

Elämä ja perhe

Nick Clegg syntyi Chalfont St Gilesissa, Buckinghamshiressä vuonna 1967 neljälapsisen perheen kolmantena lapsena. Nickin isä on puoliksi venäläinen pankkiiri, joka toimii johtajana United Trust Bankissa. Hänen isoisänsä Ignaty Zakrevsky oli Keisarillisen Venäjän senaatin oikeuskansleri. Nickin hollantilainen äiti Hermance van den Wall Bake oli erityisopettaja, joka joutui lapsena japanilaiselle keskitysleirille Jakartassa, Alankomaiden Itä-Intiassa.
Clegg kasvoi kaksikielisessä hollannin- ja englanninkielisessä kodissa. Hän puhuu myös ranskaa, saksaa ja espanjaa. 
Clegg työskenteli vuoden Itävallassa hiihdonopettajana, ennen kuin meni opiskelemaan antropologiaa ja arkeologiaa Cambridgen yliopiston Robinson Collegeen vuonna 1986. Kesän 1989 hän oli harjoittelijana Helsingissä Postipankissa. Valmistuttuaan hän opiskeli vielä vuoden University of Minnesotassa, jossa kirjoitti työn syväekologian filosofiasta.
Clegg on naimisissa espanjalaisen Miriam González Durántezin kanssa ja heillä on kolme lasta.

Politiikka

Clegg valittiin Euroopan parlamenttiin kaudelle 1999–2004 East Midlandsista. Vuonna 2005 hän nousi parlamenttiin Sheffield-Hallamin vaalipiiristä.
Clegg valittiin liberaalidemokraattien johtoon 2007 Sir Menzies Campbellin jäätyä eläkkeelle.
Cleggin kaudella liberaalidemokraattien kannatus nousi kyselyissä ajoittain yli 20 prosenttiyksikön ja toukokuussa 2009 jopa työväenpuolueen ohi. Huhtikuun 2010 vaaliväittelyiden jälkeen puolueelle mitattiin jopa johtavan puolueen asemaa. Vaaleissa tulos jäi kuitenkin 23 prosenttiin, jossa oli yksi prosenttiyksikkö nousua, mutta puolueen paikkamäärä väheni viidellä 57 paikkaan. Tulos johti siihen, että mikään puolue ei saanut yli puolta paikoista (ns. hung parliament), ja päädyttiin hallitusneuvotteluihin. Konservatiivien kanssa liittoutuneet liberaalidemokraatit saivat hallitukseen viisi ministerinpaikkaa.
Robert Catesby

Robert Catesby (1573 Lapworth, Warwickshire – 8. marraskuuta 1605 Staffordshire) oli katolisen ruutisalaliiton johtaja. Salaliiton tavoitteena oli räjäyttää Englannin parlamenttirakennus 5. marraskuuta 1605. Salaliitto kuitenkin paljastui ja ruutitynnyrit tehtiin vaarattomiksi ennen kuin mitään vahinkoa pääsi syntymään. 
Catesby syntyi vahvasti katoliseen perheeseen. Kuningatar Elisabet I:n aikana Catesbyn isä Sir Williamia vainottiin hänen kieltäydyttyään tunnustamasta Englannin kirkkoa. Ennen ruutisalaliittoa Robert Catesby oli sekaantunut yhdessä Essexin 2. jaarlin Robert Devereux’n kanssa epäonnistuneeseen yritykseen syrjäyttää Elisabet I vallasta vuonna 1601. Catesbyä ei teloitettu sillä hänen roolinsa syrjäyttämisyrityksessä oli vähäinen, mutta häntä sakotettiin niin ankarasti että hän joutui luopumaan kartanostaan  Chastletonissa.
Ruutisalaliiton paljastuttua Catesby ja muut salaliittolaiset pakenivat Midlandsiin. Catesby sai surmansa kolme päivää salaliiton paljastumisen jälkeen  Holbeach Housessa Staffordshiressä häntä pidättämään tulleiden upseerien kanssa käydyssä tulitaistelussa.
Iso Ristiharjunlampi

Maantietoa

Järven pituus on 400 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Se sijaitsee Ristiharjun eteläpuolella harjujen kainalossa suolla yhdessä Liejulammen kanssa. Länsiranta on harjun rinnettä, mutta muuten rannat ovat suomaata. Siihen laskee toistakymmentä suo-ojaa, jotka tuovat ympäröivän suon vedet. Yksi ojista on Liejulammen ja Vähä Ristiharjunlammen yhteinen laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja on Ristiharjun maatilan eteläpuolella suon johto-oja, joka kääntyy länteen ja yhtyy Ritajokeen. Johto-ojaan yhtyy idästä myös Valkeisen laskuoja. Etelänpuoleisella niemellä ja harjun rinteellä on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee seututieltä 274 erkanevalta, harjun päällä kulkevalta, tieltä.
Ammoniumsulfaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa ammoniumsulfaatti on valkoinen kiteinen aine. Se sulaa suljetussa systeemissä yli 500 celsiusasteen lämpötilassa, mutta hajoaa avoimessa systeemissä kuumennettuna yli 280 celsiusasteen. Hajoamistuotteena syntyy ammoniumvetysulfaattia. Yhdiste liukenee hyvin veteen, mutta on liukenematon moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten asetoniin ja etanoliin. Aine muodostaa monien metallien kanssa kaksoissuoloja. Tällaisia ovat muun muassa ammoniumkobolttisulfaatti ((NH₄)₂Co(SO₄)₂), ammoniumrauta(II)sulfaatti ((NH₄)₂Fe(SO₄)₂), ammoniumnikkelisulfaatti (NH₄)₂Ni(SO₄)₂) ja ammoniumceriumsulfaatti (NH₄CeSO₄).

Käyttö

Ammoniumsulfaattia käytetään eniten lannoitteena. Lannoitteen sisältämä sulfaatti-ioni alentaa maan pH:ta ja ammoniumionit antavat kasveilla tarpeellista typpeä.
Ammoniumsulfaattia käytetään myös parantamaan herbisidien tehoa. Esimerkiksi glyfosaatin tehoa voidaan parantaa lisäämällä siihen ammoniumsulfaattia ja öljyjä.
Ammoniumsulfaattia voidaan käyttää proteiinien puhdistamiseen. Lisäämällä ammoniumsulfaattiliuosta proteiinien joukkoon proteiinien liukoisuus muuttuu ja ne saostuvat. Proteiini voidaan kerätä ja puhdistaa.
Kylläistä ammoniumsulfaattia käytetään standardina, johon muita yhdisteitä verrataan, ³³S- NMR-spektrometriassa. Ammoniumsulfaatin kemialliseksi siirtymäksi on sovittu 0 ppm.
Lisäksi ammoniumsulfaattia käytetään palonsuoja-aineena, nahan käsittelyssä sekä elintarvikkeissa lisäaineena. Elintarvikkeissa ainetta käytetään happamuudensäätöaineena ja sen E-koodi on E 517.
Tapiola (Sastamala)

Tapiola on kylä Tyrväällä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee suunnilleen Houhajärven ja Ylistenjärven välissä Punkalaitumentien varrella. Kylään kuuluvat myös Moitusmaa ja Ylistenjärvenmaa. Näiden yhteenlaskettu asukasluku on noin 300.
Tapiolan alkuperäinen kylätontti sijaitsee Tapiolanjärven rannalla. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1479. 1600-luvulle tultaessa kylässä oli kolme tilaa: Laurila, Nikkilä ja Heikkilä. Kylän nykyinen asutus on levinnyt laajalle entisille Tyrvään takamaille, minkä vuoksi Tapiolan kyläalue on hyvin pirstaleinen.
Tapiolassa on myös kaksi suojeltua vesistöä, Keskistenjärvi ja Hanhijärvi.
Hangon vesitorni

Vanha vesitorni

Hangon vuonna 1910 valmistunut graniittiverhottu vesitorni oli Suomen ensimmäinen varsinainen vesitorni. Tornin suunnitteli arkkitehti Waldemar Aspelin. Sen vesitilavuus oli 400 m³. Talvisodan rauhanehtojen mukaan Hankoniemi jouduttiin vuokraamaan Neuvostoliitolle. Jatkosodan syttyessä vuonna 1941 neuvostoliittolaiset joukot ehtivät räjäyttää vesitornin, ja räjäytys turmeli myös Hangon kirkkoa.
Hangon satama

Ulkosatama

Hangon Tulliniemessä sijaitsevaan Ulkosatamaan tuodaan autoja sekä sitä käytetään purkauspaikkana. Satamassa vierailee vuosittain 250 alusta. Satamaan kuuluu Suomen ja EU:n tullialueen ulkopuolinen vapaa-alue (vapaasatama).
Ulkosatamassa on kaksi ro-ro-laituria joiden pituudet ovat 170 ja 180 metriä. Altaan syvyys on 7,2 m. Avointa kenttätilaa alueella on 600 000 m² ja katettua varastotilaa 21 000 m².

Koverharin satama

Hangon Lappohjan kylän lähellä sijaitse Koverharin satama, jossa satamatoiminnot kännistyivät osana Hangon satamaa keväällä 2017. Satamasta lähtee maakaasuputkijunia Riihimäelle. Hangon satama on aikeissa laajentaa satamaa.