Al-Fil

Al-Fil (arab. سورة الفيل‎, suom. Norsun suura) on Koraanin 105. suura. Islamilaisen tulkinnan mukaan suura kuvaa Mekkaa vastaan käytyä sotaa samana vuonna kuin Muhammed syntyi. Tuolloin abessinialaisen Aksumin kuningaskunnan vasallina ollut Jemenin kristitty kuningas Abraha olisi tehnyt sotaretken tarkoituksenaan tuhota Kaaba. Yritys epäonnistui Jumalan avulla. Abrahan sotajoukkoon kuului islamilaisen selityksen mukaan norsu, josta suura on saanut nimensä. Sana norsu esiintyy Koraanissa ainoastaan tässä kohdassa. 
Norsun suura kuuluu kokonaisuudessaan seuraavasti (suomennos Jaakko Hämeen-Anttila):
»”Etkö tiedä, mitä Herrasi teki norsun väelle?
Eikö hän tehnytkin heidän juonensa tyhjäksi
ja lähettänyt parvittain lintuja heidän päälleen
heittämään heitä leimatuilla kivillä
ja tehnyt heistä kuin katkottuja korsia?”»

Islamilaiset tafsir-tulkinnat

Ensimmäisen eksegeettisen selityksen Norsun suuralle antoi Ibn Hisham 800-luvun alussa Muhammedin elämäkerrassa. Hisham kertoo pitkän tarinan, joka sopii tai on sovitettu suuran sisältöön. Sen mukaan Jemenin varakuningas Abraha (historiallinen henkilö) oli rakentanut pääkaupunkiinsa Sanaan kirkon. Lähellä Kaaban temppeliä asunut mies piti sitä Kaaban vaarallisena kilpailijana. Saadakseen pyhiinvaeltajavirrat ohjattua takaisin Mekkaan mies kävi teki tekemässä tarpeensa tähän yli 1000 kilometrin päässä olevaan kilpailevaan temppeliin. Kuningas raivostui ja lähti sotaretkelle vuonna 570 eli Muhammedin syntymävuotena. Mukana hänellä oli norsu nimeltä Mahmud. Jumala asettui mekkalaisten puolelle ja norsun väestä tehtiin jumalallisen väliintulon avulla ”kuin katkottuja korsia” aivan Mekan liepeillä. Ibn Hisham kertoo myös kuulleensa, että Muhammedin lapsivaimo Aisha oli itse nähnyt kyseisen norsun ja sen tallirengin nilkuttamassa Mekan liepeillä vielä 600-luvun alussa eli yli 100 vuotta myöhemmin, jos sotaretki olisi tapahtunut 500-luvun alussa,jolloin Abrahan sotaretki todellisuudessa tapahtui.  
Islamilaiset lähteet esittävät tarinasta erilaisia versioita. Peruskoulun oppikirja ”Salam – islamin polku” kertoo, että norsuja oli kymmenen, ja sotaretken syynä kuninkaan kateus Kaaban temppeliä kohtaan, ei hänen omaan temppeliinsä kohdistunut häpäisy.  Toisissa versioissa norsuja on kerrottu olleen 8, 12, 13 tai jopa 1000.

Hishamin selityksen arviointia

Norsun matkaa autiomaan halki Sanaasta Mekkaan on pidetty mahdottomana. Autiomaan halki olisi pitänyt kuljettaa norsun vaatima ruoka ja juoma eli 300 kiloa rehua ja 200 litraa vettä jokaista päivää varten. Brittiarmeijan kokemusten mukaan sotanorsu marssii päivässä noin 25 kilometriä.  Tuhannen kilometrin matka olisi siten vaatinut vähintään 40 päivää. Yhtä norsua kohti olisi tarvittu 8 tonnia vettä ja 12 tonnia rehua yhdensuuntaiseen matkaan. Olettaen, ettei tarvikkeita löytyisi autiomaasta, mukaan olisi tarvittu yhtä norsua varten 80 kamelia, ja nämä olisivat vuorostaan tarvinneet kameleille elintarvikkeita kuljettavia kameleita.  
Hishamin tarinassa on muitakin heikkoja kohtia. Abraha on historiallinen henkilö, mutta hänen sotaretkensä ei tapahtunut Muhammedin syntymävuonna 570 vaan 500-luvun alussa, ja Abraha kuoli jo 550-luvulla.  On myös ristiriitaista, että Jumala olisi auttanut pakanallista Mekkaa kristittyä kuningas Abrahaa vastaan.  Orientalisti C.C. Rossini on lisännyt, että jemeniläiset eivät käyttäneet sotanorsuja.               

Muita selityksiä Norsun suuralle

Orientalisti Mohammed Lamsiah on löytänyt Norsun suuralle mahdollisen esikuvan kirjallisuudesta. Se on peräisin Sebeoksen Herakleioksen historiasta, joka on kirjoitettu 660-luvulla. Tarinassa kerrotaan, että persialainen kenraali Bahram kapinoi omaa kuningastaan Hormizdia vastaan. Bahram lähetti kuninkaalle kirjeen, jossa hän uhkasi tätä sotanorsuarmeijalla, joka lähettäisi vastustajien ylle nuolisateen. Hänelle vastattiin, että Jumala lähettäisi norsuarmeijan päälle taivaasta leimahtavan tulisateen. Seuranneessa Ganzakin taistelussa vuonna 591 Bahramin norsuarmeija sitten kärsi tappion. 
Sebeoksen tarina ei ole yksi yhteen norsun suuran kanssa, mutta voisi Lamsiahin mukaan olla sen alkulähde. Yhteistä molemmille on norsuarmeijan tuho Jumalan avulla siten, että armeijan päälle sataa jotain. Jos norsun suuran esikuvana olisi Sebeoksen historiikki, ratkeaisi myös suuraan liittyvä teologinen arvoitus eli se, miksi Herra auttoi Mekan pakana-armeijaa kristittyä kuningas Abrahaa vastaan. Jos nimittäin suuran taustalla olisi Ganzakin taistelu, valinta osapuolien välillä olisi johdonmukainen. Suurkuningas Hormizd ja kapinakenraali Bahram tosin olivat molemmat zarathustralaisia, joten vastakkain oli kaksi pakana-armeijaa. Suurkuningas kuitenkin murhattiin, minkä jälkeen Bahramin norsuarmeijaa olivat torjumassa kuninkaan bysanttilaiset liittolaiset. He olivat kristittyjä. Tällöin Herran tekemä valinta olisi looginen: hän auttoi kristittyä liittolaisarmeijaa voittamaan persialaisen pakana-armeijan.
Suura 105 voidaan Lamsiahin teorian pohjalta nähdä kristillisenä mietelmärunona, joka on syntynyt Sebeoksen historiateoksen pohjalta.  Hurskas mietelmäruno kuvaa kristityn roomalaisarmeijan voittoa zarathustralaisista pakanoista. Runon tekijäksi voidaan kuvitella kristittyä munkkia, koska opetuksena on, että Jumala auttaa häneen turvautuvia. Tarinan kivisade tuo mieleen myös Vanhan Testamentin kertomuksen Sodoman ja Gomorran tuhosta. Runo olisi sitten päätynyt Koraaniin, eikä sen tekstiä lukenut Ibn Hisham ole  tiennyt mistä ikivanhassa runossa puhuttiin. Hän yhdisti tiedon kuningas Abrahan sotaretkestä runoon ja sijoitti tapahtumat Mekkaan ja Muhammedin syntymävuoteen, jotta saisi tämänkin suuran kytkettyä islamin profeettaan.  
Markus Gross näkee islamin eksegeettisessä selityksessä myös mytomorfisia piirteitä, jotka liittyvät Buddhaan. Hishamin tarinan pohjalta profeetta Muhammedin kerrotaan syntyneen ”norsun vuonna”.  Norsu liittyy toisaalta myös Buddhan syntymään. Buddhan äiti näki raskaana ollessaan unta norsusta, Buddha oli edellisessä elämässään norsu tai jopa syntyi valkoisena norsuna. Buddhalaiset vaikutteet olivat 800-luvulla vahvasti läsnä Bagdadissa 800-luvulla etenkin Barmakidien suvun välityksellä. 
Jos Norsun suura perustuu Herakleioiksen historiaan, joka on julkaistu vasta 660-luvulla, se osoittaisi, että suura on myöhäisempi kuin islamilainen selitys edellyttää. Islamilaisen tulkinnan mukaan Koraanin koko sisältö oli ilmoitettu vuoteen 632 mennessä. 
Norsun suura on esimerkki Koraanin suurista, joiden tekstit mahdollisesti ovat alun perin Syyrian ja Lähi-idän kristillisten kirkkojen jumalanpalvelustekstejä. Arabikristillisyyden kehittyessä islamiksi ne olisivat päätyneet Koraaniin ja saaneet uuden tulkinnan. Muita tällaisia ehdokkaita ovat mm. al-Qadr eli Voiman yön suura (97) ja al-Masad eli Niiniköyden suura (111).