google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Campbell (D60)

Palvelus

HMS Campbell palveli Atlantin laivastossa, kunnes se siirrettiin 1925 reserviin. Alus otettiin uudelleen palvelukseen 1939, kun reservilaivasto asetettiin liikekannalle. Sodan alussa aluksen takimmaista savuhormia lyhennettiin, jotta ilmatorjuntatykin ampuma-ala kasvaisi. Samalla aluksen keskellä ollut Q-tykki korvattiin kahdella paunan tykillä, jotka asennettiin kummallekin kyljelle.
HMS Campbell partioi huhtikuussa 1940 Clyden edustalla Norjan taisteluiden aikana. Alus palveli lähinnä Pohjanmerellä saattuetehtävissä 16. ja 21. Hävittäjälaivueissa.
HMS Campbellin X-torni poistettiin ja sen tilalle siirrettiin jo aiemmin aluksella ollut kolmen tuuman ilmatorjuntatykki. Aluksen komentosillan kahta puolen asennettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Sen etäisyysmittari ja vanhentunut tulenjohtojärjestelmä korvattiin tutkalla tyyppiä 271 sekä tutka 290 asennettiin maston huippuun. Lopulta aluksen kaksinaulaisia täydennettiin asentamalla lisää 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä.
HMS Campbell osallistui helmikuussa operaatio Cerberoksen torjuntaan Saksan laivaston Brestin osaston murtautuessa merelle. Alusten toimilla ei ollut kuitenkaan vaikutusta. Alus osallistui kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousuun.
HMS Campbell myytiin romutettavaksi 18. helmikuuta 1947.
Shub-Niggurath

Shub-Niggurath on alun perin H. P. Lovecraftin kehittämä kuvitteellinen olento ja on osa Cthulhu-mytologiaa. Sen lisänimitys metsän-musta-pukki-jolla-on-tuhat-lasta viittaa sen ulkonäköön ja hedelmällisyyteen.
Shub-Niggurath on perverssi ja rienaava hedelmällisyyden jumala, jonka tulkitaan usein olevan naispuolinen. Todellista sukupuolta sillä tuskin ihmismäisen mittapuun mukaan kuitenkaan on. Shub-Niggurathin kerrotaan olevan olemukseltaan jättimäinen tumma massa, lähes kokonaan mustien narumaisten lonkeroiden peittämä. Sillä on lyhyet kaviomaiset jalat. 
Mi-gon tiedetään palvovan sitä kyetäkseen saamaan takaisin menetetyn sukupuoliviettinsä lisääntyäkseen. Myös ihmisten, erityisesti luonnonuskontojen, parissa esiintyy Shub-Niggurathin palvontaa. Shub-Niggurath, tai pikemminkin yksi hänen tuhannesta lapsestaan, esiintyy myös peleissä Quake, Alone in the Dark ja South Park: The Fractured But Whole.
Jaakko Loikkanen

Jaakko Loikkanen (s. 20. maaliskuuta 1985, Tampere) on suomalainen toimittaja ja uutistenlukija. Hän työskentelee MTV Uutisissa. Vuodesta 2015 asti Loikkanen on lukenut MTV3-kanavalla uutisia. Ennen vuotta 2015 hän työskenteli Ylen ajankohtaistoimituksessa.
Ylellä Loikkanen työskenteli muun muassa toimittajana ja toimitussihteerinä Ajankohtaisessa kakkosessa, A-studiossa, Pressiklubissa ja Linnan jatkot -ohjelmassa. Kesästä 2014 alkaen hänen pääasiallinen tehtävänsä oli A-studion lähetysten juontaminen.
MTV:llä hän lukee tätä nykyä uutisia lukijaparinaan muun muassa Maija Lehmusvirta, Ripsa Koskinen-Papunen tai Aino Huilaja.
Jaakko Loikkanen  on opiskellut Tampereen yliopistossa tiedotusoppia ja kansainvälistä politiikkaa.
Leo Lehtonen

Leo Lehtonen (13. marraskuuta 1916 Hausjärvi – 12. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen biologi, opettaja ja lintutieteilijä.
Leo Lehtosen isä Väinö Lehtonen toimi rehumestarina Helsingin Korkeasaaren eläintarhassa. Lehtonen kirjoiti ylioppilaaksi Lapinpuiston yhteislyseosta vuonna 1938 ja opiskeli eläintiedettä. Toinen maailmansota katkaisi hänen opintonsa ja hän palveli talvi- ja jatkosodassa, viimeksi pioneerijoukkojen luutnanttina. Hän valmistui 1940-luvun loppupuolella filosofian maisteriksi ja opetti 30 vuotta biologiaa ja maantietoa Lauttasaaren yhteiskoulussa, josta jäi eläkkeelle vuonna 1977. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1971 kuikan pesinnästä.
Lehtonen oli tuottelias tietokirjailija, joka innosti kirjoillaan ja lehtiartikkeleillaan nuoria lintujen ja luonnon tarkkailuun. Jo jatkosodan aikana Lehtonen kirjoitti Vienan Karjalan linnustosta. Lehtosen lintukirjat olivat 1950- ja 1960-luvuilla tärkeitä lintuharrastuksen popularisoijia Suomessa.
Lehtonen oli voimakas luonnonsuojelija, ja työ Helsingin Vanhankaupunginlahden suojelemiseksi oli hänen elämäntehtävänsä. Hänen vuonna 1945 julkaisemansa teos Lintuparatiisi pääkaupungin liepeillä oli ensimmäinen merkittävä kannanotto Vanhankaupunginlahden suojelemiseksi, mikä toteutui vuosikymmeniä myöhemmin. Myös Lehtosen kesäpaikka Suonteenjärvi oli hänelle läheinen.
Porojärvi (Kolari)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,5 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Lompolojoen valuma-alueeseen (67.958) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 215,2 metriä mpy.
Ruisleipä

Ruislimppu

Ruislimppu on paksun ja pehmeän leipälajin alun perin länsisuomalainen nimitys. Idässä limppu on vanhastaan tarkoittanut pientä, ohutta kakkusta. Länsi-Suomessa syötiin aikoinaan ohutta, kuivattua reikäleipää. Pehmeätä leipää siellä syötiin vain heti suurleipomusten jälkeen sekä juhlina. Paksu leipä oli yleensä vähemmän hapanta kuin kuivattavaksi aiottu reikäleipä. Ruisleipätaikina hapatettiin perinteisesti taikinanjuurella ja 1930-40-luvulta lähtien helppokäyttöisemmällä leipomohiivalla.

Leipominen

Leipominen alkaa taikinan (tahtaan) teolla. Taikinaan käytetään useimmiten vain karkeita ruisjauhoja. Perinteisissä oloissa, jos oli talvisaika, tuotiin taikina-astia jo aamulla aitasta tupaan lämpiämään. Sen pohjalle kaadettiin haaleaa vettä ja illalla tehtiin vellimäinen juuri. Kesällä saatettiin aloittaa vasta seuraavana aamuna. Seuraavana päivänä siihen lisättiin aika ajoin jauhoja härkkimellä sekoittaen, leipomispäivän aamuna taikina (tahdas) alustettiin käsin, eli siihen lisättiin loput jauhot. Taikinan päälle piirrettiin joko ympyrä tai kristillisen herätyksen saaneissa suvuissa risti, josta näki sopivan nousemisen (kohoamisen). Saman tien pantiin uuni lämpiämään. Taikinan kohottua siitä otettiin suurella lastalla kookkaita paloja, jotka jauhotetulla pöydällä pyöritettiin teräväkärkisiksi möykyiksi. Sitten uunista vedettiin kolalla hiilet. Uunista oli pyyhittävä myös tuhkat. Se tehtiin männynhavuista sidotulla luudalla (tms.), jota välillä kasteltiin, ettei se olisi palanut. Leipien annettiin nyt nousta liinan alla. Kun leivät olivat kohonneet  oli uunikin jäähtynyt sopivaksi. Möykyt litisteltiin leivän paksuisiksi ja pisteltiin (tehtiin kuoreen haarukalla reikiä), etteivät ne jäisi kohokuorisiksi. Sitten ne työnneltiin leipälapiolla uuniin paistumaan. Kypsät leivät otettiin uunista leipälapiolla ja pantiin päreiseen leipäkoriin syrjälleen seisomaan, jottei niistä tulisi likilaskuisia (kohokuorisia). Kori peitettiin liinalla, jotta leipien kuori pehmenisi ja vietiin viileään paikkaan. 
Valmis kotoinen leipä (ruislimppu) painoi 3-4 kg, sen läpimitta oli n.30 cm ja paksuus 7-10 cm. Nykyiset leipomoleivät painavat yleensä vain puoli kiloa. Tällainen leipä oli vielä 1900-luvun jälkipuoliskollakin yksi maalaisten peruselintarvikkeita. Jos perheessä oli monenikäisiä jäseniä lapsista vanhuksiin, laskettiin yhtä ihmistä kohti kuluvan yksi tällainen leipä viikossa. Päivässä ruisleipää meni aikuista perheenjäsentä kohti 300-600 grammaa. Pienehkössäkin monen sukupolven perheessä rukiista leipää syötiin siis 12-17 kiloa viikossa, suuremmissa perheissä jopa kolmisenkymmentä kiloa ja enemmänkin. Muut leipälajit, kuten ohrasta, vehnästä ja tattarista leivotut tulivat vielä tämän määrän lisäksi ja tietysti vähensivät ruisleivän osuutta, jos niitä oli paljon.
Final Fantasy Origins

Uudistukset

Final Fantasy Originsiin tehtiin muutoksia niin pelien ulkoasun kuin pelattavuuden osalta. Grafiikka mallinnettiin suurin piirtein niiden Final Fantasy -pelien tasolle, jotka ilmestyivät alun perin Super Famicomille (Final Fantasy IV, V ja VI). Äänenlaatua taas kehitettiin vastaamaan PlayStationille julkaistuja Final Fantasy -pelejä (osat VII, VIII ja IX). Uusittujen musiikkikappaleiden sovituksesta vastasi Final Fantasy I:ssa Nobuo Uematsu, Final Fantasy II:ssa Tsuyoshi Sekito. Originsissa pelihahmoille on mahdollista antaa kuusimerkkisiä nimiä, kun aikaisemmin heidät voitiin nimetä enintään neljällä merkillä.
Myös osa alkuperäisissä peleissä esiintyvistä nimistä muutettiin. Final Fantasy I:ssa tämä koski pääasiassa paikkoja ja hahmoluokkia, joista esimerkkeinä Conerian kuningaskunnan nimeäminen ”Corneliaksi” sekä taistelijan (Fighter) vaihtaminen muotoon ”soturi” (Warrior). Sen sijaan Final Fantasy II:ssa muutamat päähenkilöt nimettiin uudelleen, muun muassa Guy ja Richard, joiden uudet nimet olivat Gus ja Gareth. Huomattavia lisäyksiä ovat pelien alkuun sijoitetut videonäytökset, mahdollisuus valita joko helppo tai Famicom-versioita vastaava normaali vaikeusaste sekä Memo-toiminto, jolla pelitilanne voidaan tallentaa tilapäisesti paikasta riippumatta. Eräänlaisena bonuksena pelaaja voi myös seurata pelin etenemisen myötä laajenevia kokoelmia, joihin lukeutuu informaatiota vihollisista, kuvakaappauksia ja suunnittelija Yoshitaka Amanon kuvituksia.

Viittaus muihin peleihin

Ensimmäisen Final Fantasyn kaupungeissa esiintyy lukuisia hautakiviä. Näistä poikkeavin on Elfheimin haltiakaupungin hauta, johon on kaiverrettu muu kuin yleinen R.I.P.-lyhenne. Japanilaisessa Famicom-versiossa sekä amerikkalaisessa Final Fantasy Originsissa haudassa lukee ”May Link rest in peace”, jolla viitataan The Legend of Zelda -pelisarjan Link-sankariin. Linkin nimi esiintyy myös Game Boy Advancelle kehitetyssä Final Fantasy I & II: Dawn Of Soulsissa, tosin hieman erilaisessa ”Here lies Link” -tekstissä. Sen sijaan amerikkalaisen NES-version ja Final Fantasy Originsin PAL-julkaisun haudassa on viittaus Dragon Questin Erdrickiin, joka ensimmäisessä on muotoa ”Here lies Erdrick”, toisessa ”May Erdrick rest in peace”.
Niin paljon me teihin luotettiin

Taustaa

Levy on Yön ensimmäinen julkaisu Jussi Hakulisen erottua yhtyeestä aiemmin samana kesänä. Hänen tilalleen liittyi toiseksi kitaristiksi Markku Petander. Hakulisen vastattua aikaisemmin Yön kappaleista sanoituksia joutui nyt tekemään laulaja Olli Lindholm. Sävellykset puolestaan on merkitty koko yhtyeen nimiin.
Lindholmin mukaan singlen nimikappaleen sanoitus viittaa Jussi Hakulisen lisäksi Yön roudariin, joka jätti yhtyeen samaan aikaan. Molemmat leimautuivat Yön jäljelle jääneiden soittajien mielissä kaveriporukan pettureiksi. Lindholm on kertonut sanoittaneensa laulun eräänlaiseksi kostoksi Hakulisen ensimmäisestä soolosinglestä ”Yö jota ei ollutkaan”, jonka hän kuvitteli kertovan tämän vuosista Yön jäsenenä. B-puolen kappaleen ”Sunnuntai-iltana (klo 21.00)” Lindholm on omistanut esikuvanaan pitämälleen Pelle Miljoonalle.
”Niin paljon me teihin luotettiin” on uudelleenmiksattuna versiona mukana vuoden 2003 elokuvassa Pahat pojat. Tuottaja Markus Selin oli kuullut kappaleen ensimmäistä kertaa jo studiosessioiden aikana lokakuussa 1985, kun tuottaja T. T. Oksala oli soittanut sen hänelle helsinkiläisessä yökerhossa.

Listamenestys

Seura-lehden kokoamalla listalla single nousi parhaimmillaan sijalle 9 joulukuussa 1985 ja Suosikin listalla samassa kuussa sijalle 22.
Bill Murray

Ura

Murray nousi julkisuuteen esiinnyttyään NBC:n televisio-ohjelmassa Saturday Night Live vuosina 1977–1980. Hän oli myös käsikirjoittamassa ohjelmaa.
Murray on esiintynyt urallaan yli neljässäkymmenessä elokuvassa, pääasiassa komedioissa, mutta on tehnyt myös vakavia (tai ainakin puolivakavia) rooleja, muun muassa elokuvissa Veitsen terällä ja Kahden miehen nainen. Yhden tunnetuimmista rooleistaan hän teki vuonna 1993 elokuvassa Päiväni murmelina, jossa hän esittää meteorologi Phil Connorsia. Eniten palkintoehdokkuuksia hän on saanut roolistaan elokuvassa Lost in Translation (2003), jossa hän esitti toista päähenkilöä, Bob Harrisia. Hän sai suorituksestaan Lost in Translationissa muun muassa parhaan miespääosan Golden Globen ja BAFTAn ja oli ehdolla Oscarin saajaksi samassa kategoriassa. Hän oli ollut aiemmin ehdolla Golden Globen saajaksi rooleistaan elokuvissa Haamujengi (paras miespääosa musikaalissa tai komediassa) ja Rushmore – akatemian älypää (paras miessivuosa).    
Vuonna 1990 Murray ohjasi ja tuotti elokuvan Keikka putkessa, mikä on tähän mennessä hänen ainoa ohjaustyönsä.
Murray palkitaan elämäntyöstään Rooman elokuvafestivaaleilla elokuussa 2019.

Yksityiselämä

Murray on viides yhdeksästä lapsesta suuressa katolisessa perheessä. Billin lisäksi myös kolme muuta hänen sisaruksistaan ovat näyttelijöitä, John Murray, Joel Murray ja Brian Doyle-Murray. Kaikki neljä veljestä esiintyivät yhdessä vuonna 1988 elokuvassa Haamujen kosto. Murray omistaa veljiensä kanssa ravintolaketjun nimeltä Murray Brothers Caddy Shack. Hän on myös usean baseball-joukkueen osaomistaja: muun muassa South Atlantic Leaguessa pelaavan Charleston RiverDogsin ja American Associationissa pelaavan St. Paul Saintsin.
Murray avioitui vuonna 1980 Margaret Kelleyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Homer (s. 1982) ja Luke (s. 1985). Kelley haki eroa vuonna 1994, kun Murraylla oli ollut suhde Jennifer Butlerin kanssa, ja ero astui virallisesti voimaan vuonna 1996. Vuonna 1997 Murray meni naimisiin Jennifer Butlerin kanssa. Heillä on neljä lasta, Caleb (s. 1993), Jackson (s. 1995), Cooper (s. 1996) ja Lincoln (s. 2001). He erosivat vuonna 2008.
Umhlanga

Umhlanga (ruokotanssi) on Swazimaassa vuosittain elo- tai syyskuussa järjestettävä seremonia, jossa kymmenet tuhannet pääosin teini-ikäiset naimattomat tytöt kokoontuvat ympäri maata keräämiensä ruokojen kanssa kunnioittamaan kuningataräiti iNdlovukazia. Tytöt pukeutuvat lyhyeen hameeseen joka on koristellusti ja värikkäästi kirjailtu, ja ovat rinnat paljaina.
Swazimaan kuninkaalla, Mswati III:lla, on tapana valita tyttöjen joukosta itselleen vuosittain uusi morsian entisten jatkoksi.
Saumakirjoahven

Koko ja ulkonäkö

Saumakirjoahven on isopäinen, harteikkaan oloinen kala, joka voi kasvaa 20 cm pitkäksi. Väriltään se on aikuisena vihertävän ruskea, evissä näkyy hohtavia sinisen, vihreän ja oranssin sävyjä. Kyljessä on tumma, sormenjäljen muotoinen läikkä. Koiraalle kehittyy vanhemmiten otsakyhmy. Evän kärkien perusteella voidaan erotella kullan ja hopean sävyiset värimuodot. Nuoret yksilöt ovat ruskeampia, niiden kyljissä on sininen häivähdys, ja niitä on joskus akvaariokaupassa myyty sinikirjoahvenina.

Alkuperä

Saumakirjoahven on kotoisin Keski- ja Etelä-Amerikan Tyyneenmereen laskevista joista Perun Tumbes-joen ja Ecuadorin Esmeraldas-joen väliltä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kalojen aggressiivisuus vaihtelee yksilöstä toiseen. Pienten kalojen seurassa saumakirjoahven on riski, ja kutuhalujen lisääntyessä se on erittäin reviiritietoinen.

Vesiolot ja ravinto

Sopiva lämpötila on 24–26 °C. Iso kala syö ja ulostaa paljon, joten veden laatua pitää seurata. Sopivaa ruokaa ovat lihapitoiset sekoitteet ja pakastetut pikkueläimet kuten surviaisentoukat.
Filip Windlert

Pelityyli

TPS:n urheilutoimenjohtaja Antero Niittymäen mukaan Windlert on hyvin luisteleva puolustaja, jonka vahvuudet ovat puolustuspelissä. Niittymäen mukaan hän on myös hyvä joukkuepelaaja, joka pystyy pelaamaan isoja minuutteja.

Seuraura

Windlert on Bålsta HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin AIK IF:ään, jossa Windlert voitti kauden 2008–2009 päätteeksi sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2010–2011 hän oli seuran J18-junioreiden paras syöttäjä pudotuspeleissä neljällä syöttöpisteellään. Kaudella 2011–2012 Windlert toimi AIK:n J20-junioreiden varakapteenina. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran Elitserien-joukkueessa, jossa Windlert pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki Elitserien-debyyttinsä 22. joulukuuta 2011 vieraissa Djurgårdens IF:ää vastaan.
Kesäkuussa 2012 Windlert teki Elitserien-sopimuksen AIK:n kanssa. Hän pelasi alkukauden 2012–2013 suurimmaksi osaksi seuran J20-junioreissa ja Windlert sai Elitserienissä tililleen kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes tammikuun 2013 lopulla AIK lainasi hänet loppukaudeksi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle maan I-divisioonan HC Vita Hästeniin. Joukkue eteni Kvalserien AS:ään, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. 
Kaudeksi 2013–2014 Windlert siirtyi jatkamaan I-divisioonapelejään vuoden mittaisella sopimuksella IK Panternin riveihin. Hän jakoi 11 syöttöpisteellään koko nousukarsintasarjan syöttöpörssin voiton Nybro IF:n Rickard Palmbergin kanssa. Windlert pelasi kauden aikana myös viisi ottelua sarjatasoa ylempänä Panternin yhteistyöjoukkueessa, HockeyAllsvenskan-joukkue Malmö Redhawksissa sekä kolme ottelua seuran J20-junioreissa. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän oli nostamassa Panternia Allsvenskaniin. Windlert edusti joukkuetta kahden seuraavan kauden ajan. Kaudella 2016–2017 hän nousi Panternin varakapteeniksi. Windlert voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi kaksivuotisella sopimuksella AIK IF:ään, joka oli pudonnut kolme vuotta aiemmin SHL:stä (ent. Elitserien) Allsvenskaniin.
Windlert siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan.

Maajoukkueura

Windlert on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
FEE Suomi

Organisaatio

FEE Suomi on valtakunnallinen ympäristökasvatusjärjestö, jolla on henkilö- ja yhteisöjäseniä ympäri maata. Vuonna 2005 järjestön alla aloitti toimintansa ensimmäinen paikallinen jäsenyhdistys, Haavi - Varsinais-Suomen ympäristökasvatusyhdistys. Haavi toimi vuoteen 2019 saakka. FEE Suomen tavoitteena on perustaa lisää paikallisia toimintaryhmiä tai jäsenyhdistyksiä ja antaa sitä kautta ympäristökasvatuksesta kiinnostuneille mahdollisuus verkostoitua ja osallistua toimintaan. FEE Suomen hallitus koostuu ympäristökasvatusalan asiantuntijoista. Järjestöllä on useita työryhmiä, joiden tehtävänä on edistää ympäristökasvatuksen eri osa-alueita. Työryhmien toiminta on avointa jäsenille.

Toiminta

FEE Suomen näkyvimmät toimintamuodot ovat FEE:n ympäristökasvatusohjelmat: Vihreä lippu -ympäristöohjelma kouluille ja päiväkodeille, Ympäristöreportterit kilpailu nuorille sekä Green Key -ohjelma majoitusalalle. Lisäksi keskeisiä toimintamuotoja ovat valtakunnalliset Ympäristökasvatuspäivät ja Ympäristökasvatus-lehti. FEE Suomi toimii ympäristökasvatustyötä tekevien luonto- ja ympäristöjärjestöjen edustajana ympäristökasvatusasioissa.

Ympäristökasvatusyhteistyö

FEE Suomi järjestää vuosittain syksyllä valtakunnalliset Ympäristökasvatuspäivät, jotka kokoavat yhteen alan toimijoita. Keväisin ympäristökasvatuksen alueellisten verkostojen toimijoita kootaan yhteen. Lisäksi FEE Suomi koordinoi valtakunnallista ympäristökasvatustyötä tekevien järjestöjen yhteistyöfoorumia, Pyöreää pöytää. Paikallista yhteistyötä tukee FEE Suomen paikallisen ja alueellisen toiminnan ryhmä.

Yhteiskunnallinen vaikuttaminen

Järjestö toimii ympäristö- ja luontojärjestöjen edustajana ympäristökasvatuskysymyksissä. FEE Suomi tähtää siihen, että ympäristökasvatus saadaan mukaan kaikkiin kasvatusta ja koulutusta ohjaaviin asiakirjoihin. Tavoitteena on myös turvata järjestöjen ympäristökasvatustyön jatkuvuus. Lisäksi ympäristökasvatustyön tunnettavuutta ja painoarvoa pyritään lisäämään. Poliittisiin päättäjiin pidetään säännöllisesti yhteyttä ympäristökasvatuksen edistämiseksi.

Vihreä lippu -ohjelma

Vihreä lippu on kansainvälinen päiväkotien, koulujen ja oppilaitosten kestävän kehityksen ohjelma. 
Ohjelmassa yhdistyvät monipuolinen kestävän kehityksen kasvatus, lasten ja nuorten osallisuus sekä laatu- ja ympäristöjärjestelmien tavoitteellisuus. Ohjelma tavoittaa noin 90 000 suomalaista lasta, nuorta, opettajaa ja muuta henkilökuntaa. Vihreä lippu on osa kansainvälistä Eco-Schools –ohjelmaa, joka toimii yli 40 maassa. YK:n ympäristöohjelma UNEP suosittelee Vihreää lippua. Suomessa Vihreä lippu -ohjelman suojelijana toimii kansanedustaja Pekka Haavisto.

Tiedotus

Ympäristökasvatus-lehti on ympäristökasvatusalan merkittävin mediakanava. Se ilmestyy 6 kertaa vuodessa 2 kertaa painettuna ja 4 kertaa verkkolehtenä.
Pyhän Johanneksen kirkko (Malmö)

Pyhän Johanneksen kirkko (ruots. Sankt Johannes kyrka) on kirkkorakennus Ruotsin kolmanneksi suurimmassa kaupungissa Malmössa. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1903, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1907. Sen suunnittelusta vastasi ruotsalainen arkkitehti Axel Anderberg. Kirkko edustaa arkkitehtoonisesti jugend-tyyliä. Rakennus kohoaa korkeimmillaan 26 metriin.
Mölandet

Historia

Mölandet oli Husön kartanon (Talosaari) omistuksessa vuosisadan vaihteessa. Saari jaettiin huvilatonteiksi vuonna 1922. Saaren rannoille muodostui pääosin 1920–1940-luvuilla jokseenkin yhtenäinen kesähuvilamiljöö. Vuonna 1922 tehty palstoitussuunnitelma oli varsin tiheä ja jakoi saaren rannat kokonaisuudessaan huvilapalstoiksi. Ainoa torppa sijaitsi pohjoisrannalla saaren keskiosassa.

Kaavoitus

Mölandet kaavoitus on liitetty Sipoon saariston ja rannikon osayleiskaava alueeseen. Kaava on hyväksytty Sipoon valtuustossa 1. marraskuuta 2010, mutta kaavasta valitettiin Helsingin hallinto-oikeuteen (2014). Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset.

Kiinteistöt Mölandetin alueella

Läntisessä niemessä sijaitsee yhteyslaituri, josta lähtee kävelytie kaikille saaren huviloille. Nykyisin tie on lähes umpeen kasvanut.
Saarella on useita korkeatasoisia rakennusmestarihuviloita sekä arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema 1920-luvun tyylipuhdasta klassisismia edustava Villa Sainio, jonka kenkätehtailija Sainio rakennutti henkilökuntansa kesänviettopaikaksi. Villa Sainio toimii nykyään Vantaan kaupungin omistamana Mölis-nimisenä vapaa-ajanviettopaikkana.
Myös Vuosaaren Urheilukalastajat r.y:n kesäpaikka sijaitsee saarella.
Mölandetin eteläiset vesi- ja maa-alueet, pinta-alaltaan noin 145 hehtaaria, omistaa Etelä-Mölandetin kalastus- ja luonnonsuojeluyhdistys ry. Osa yhdistyksen alueesta on luonnonsuojelualuetta.
Dermataanisulfaatti

Toiminta

Dermataanisulfaatin arvellaan liittyvän karsinogeneesiin, fibroosiin, sydämen ja verisuonten tauteihin sekä tulehduksien ja haavojen parantumiseen.
Dermataanisulfaatti on mukana useissa mukopolysakkaaridooseissa, jotka ovat geenivirheistä aiheutuvia sairauksia. Dermataanisulfaattia kerääntyy elimistöön vaikeassa Hurlerin taudissa
Bob Banner

Bob Banner (15. elokuuta 1921 – 15. kesäkuuta 2011) oli Emmy-palkittu yhdysvaltalainen televisiotuottaja, -käsikirjoittaja ja ohjaaja. Vuosina 1967–1972 hän tuotti komediasarjaa The Carol Burnett Show.
Banner kuoli kesäkuussa 2011 89 vuoden iässä.
Tony Anselmo

Elämäkerta

Anselmo kiinnoistui jo nuorena piirtämisestä. 16-vuotiaana hän esitteli portfolionsa Ollie Johnstonille ja Jack Hannahille, jotka lähettivät hänet opiskelemaan California Institute of the Artsiin kolmeksi vuodeksi. Tämän jälkeen Anselmo työskenteli aluksi harjoittelijana ja myöhemmin animaattorina Disneyllä 1980-luvulla. Tuolloin hän ystävystyi alkuperäisen Aku Ankan ääninäyttelijän Clarence Nashin kanssa.

Animaattorina

Animaattorina Anselmo on ollut tekemisissä Disneyn tuottamien elokuvien parissa 1980-luvulta lähtien. Hän on työskennellyt muun muassa elokuvissa Basil Hiiri, mestarietsivä; Oliver ja kumppanit; Leijonakuningas; Mulan sekä Nalle Puh ja möhköfantti. Hän oli myös 1990-luvulla mukana tekemässä Simpsoneihin hahmojen sommittelua. Saadessaan Aku Ankan roolin Anselmo on tehnyt aikaisempaa vähemmän töitä piirtämisen parissa.

Ääninäyttelijänä

Anselmo ja Nash viettivät usein aikaa yhdessä työpaikalla. Nash opettikin Anselmolle käyttämiään tekniikoita Akun äänen tuottamiseksi. Vasta pitkän harjoittelun tuloksena Anselmo oppi imitoimaan Akun ääntä. Nashin joutuessa sairaalaan vuonna 1985 leukemian vuoksi, Anselmo vieraili hänen luonaan. Samassa yhteydessä Nash kertoi haluavansa Anselmon jatkavan Akun roolissa. Myöhemmin samana vuonna Nashin kuollessa Anselmo on toiminut Akun äänenä vuodesta 1986 lähtien muun muassa Ankronikassa, Mikin juhlashow'ssa, Hopon poppoossa, Nokkapokassa, Akun tehtaassa ja Mikin klubissa sekä muutamissa videopeleissä.