google/wiki40b huggingface dataset:
Ruhrin miehitys

Tausta

Ajatus Ruhrin alueen miehittämisestä oli noussut esille jo 1919, kun liittoutuneiden asiantuntijaryhmä esitti arvioita korvaussummista, joita Saksa olisi kykenevä maksamaan. Ajatuksen esitti Louis Loucheur Lloyd Georgelle. Loucheur esitti, että Ranskan täytyisi ehkä miehittää Ruhr maksuvaatimusten tukemiseksi. Vuonna 1922 Cannesin konferenssissa esitettiin ehdotus Saksan sotakorvausten maksuajan pidennyksestä, ja ajatus sai Ranskassa suurta suosiota. Saman vuoden alussa maksuajan pidennystä vastustanut Aristide Briandin joutui eroamaan pääministerin paikalta ja hänen seuraajakseen nousi Raymond Poincaré. Poincaré kannatti Versailles’n rauhansopimuksen mahdollisimman tiukkaa käytäntöönpanoa. Vuoden 1922 huhtikuussa Saksan valtakunnankansleri Joseph Wirth ilmoitti, ettei Saksa enää kyennyt maksamaan sotakorvauksia. Maksuista kieltäytymisen lisäksi Saksan ja Ranskan välejä hiersi Saksan aseistariisuntasääntöjen kiertäminen ja puolisotilaalisten järjestöjen toiminta Saksassa. Poincaré ehdotti Ruhrin miehitystä ja sai tukea presidentti Alexandre Millerandilta ja sotaministeri André Maginotilta, jotka uskoivat olevan välttämätöntä iskeä Saksan teollisuuden sydämeen. Isosta-Britanniasta tukea ei kuitenkaan tullut, sillä siellä oltiin jo luovuttu toivosta saada sotakorvaukset Saksalta. Operaatioon saatiin mukaan myös Belgia. Ranskan edustajakamari hyväksyi miehityksen äänin 452-72.

Miehitys

Miehitysjoukot eivät uskoneet kohtaavansa minkäänlaista vastarintaa. Miehitys herätti kuitenkin Saksassa maanlaajuista vastustusta. Myös Isossa-Britanniassa vastustettiin ranskalaisbelgialaisten joukkojen toimia. Tästä rohkaistuneena Saksassa aloitettiin yleislakko miehityksen vastatoimena. Myös väkivaltaisempia vastustuksen muotoja esiintyi ja esimerkiksi rautatiekiskoja räjäyteltiin, jotta sotakorvauksina Ranskaan vietäviä tuotteita ei voitaisi kuljettaa pois miehitetyltä alueelta. Suunnitteilla oli myös maanalainen armeija. Saksan valtiolle tapaus merkitsi suurta rahareikää, kun sen piti tukea töistä kieltäytymisen takia erotettuja työläisiä ja Ruhrin alueelta karkotettuja kymmeniä tuhansia siviilejä. Saksan rahan arvo alkoi aleta suurella nopeudella hyperinflaation kourissa. Lokakuussa 1923 yksi dollari vastasi jo 12 000 miljoonaa markkaa, 1. marraskuuta 120 000 miljoonaa ja 20 marraskuuta korkeimmillaan jo neljää biljoonaa markkaa. Marraskuussa Poincarén olikin hyväksyttävä puoluettoman asiantuntijaraadin kokoontuminen arvioimaan Saksan maksukykyä. Kokoontumisen tuloksena syntyikin niin sanottu Dawesin suunnitelma kansainvälisestä lainasta Saksalle ja Ranskan vetäytymisestä Ruhrista. Poincarén oli pakko hyväksyä suunnitelma vuoden 1924 keväällä hänen nopeasti laskeneen poliittisen kannatuksen takia.
Jukkatalo

Historia

Vuonna 1967 Pyhännän kunta perusti sahan kunnan korkean työttömyyden vuoksi. Yrityksen toimitusjohtajaksi valittiin Veijo Sydänmetsä. Vuonna 1968 yhtiön nimeksi tuli Pyhännän Rakennustuote Oy, joka ryhtyi valmistamaan huviloita ja vapaa-ajan asuntoja, pian myös pientaloja. Siitä kasvoi nykyinen Sydänmetsän perheen omistama PRT-Forest-konserni.
1980-luvun alussa Pyhännän Rakennustuote nousi Suomen valmistalomarkkinoiden kärkeen 16 prosentin markkinaosuudellaan eli noin 800 talopaketin vuosimyynnillään.
Vuonna 2014 Jukka-talojen valmistus yhtiöitettiin konsernissa omaksi Jukkatalo Oy:ksi, kun taas Pyhännän Rakennustuote Oy:n uudeksi tehtäväksi tuli rakennusammattilaisten palveleminen puurakenteisilla elementeillä.
Annankatu (Helsinki)

Annankatu (ruots. Annegatan) on Helsingin Mannerheimintien suuntainen katu kaksi korttelia Mannerheimintiestä länteen. Se alkaa Merimiehenkadulta Punavuoresta ja päättyy Urho Kekkosen katuun Kampin liikekeskuksen kohdalla. 
Kadulla on liikennevalot näissä risteyksissä: Bulevardi ja Lönnrotinkatu, sekä Simonkadun risteyksessä raitiovaunun huomiovalot.
Annankatu on saanut nimensä venäläisen Pyhän Annan ritarikunnan mukaan. Nimen alkuperäinen, vuonna 1820 vahvistettu muoto olikin St Annae Gatan (Pyhän Annan katu). Sana St. (Sankt, Pyhä) kuitenkin poistettiin kadun nimestä jo vuonna 1836.

Antinkatu

Ennen Kampin keskuksen rakentamista Annankatu jatkui linja-autokentän ja Salomonkadun yli Eteläiselle Rautatiekadulle. Nykyään tämän Annankadun jatkeen nimeksi on muutettu Antinkatu Helsingin ensimmäisen kaupunginjohtajan Antti Tulenheimon mukaan. Nykyinen Lönnrotinkatu oli Antinkatu vuoteen 1928.

Rakennuksia kaakosta luoteeseen

Vanha kirkkopuisto ja Helsingin Vanha kirkko (Carl Ludvig Engel, 1826) sijaitsevat Bulevardin ja Lönnrotinkadun välisessä korttelissa.
Euroopan kemikaalivirasto Bulevardin ja Lönnrotinkadun kulmatalossa. Talossa on toiminut aiemmin mm. Tilgmannin kirjapaino, Taideteollinen Korkeakoulu (nykyinen Aalto-yliopisto) ja Eläke-Varma.
Annantalo (Annankatu 30, arkkitehti Gustaf Nyström, 1885), taidekeskus.
Caelius

Caelius (ital. Celio, lat. mons Caelius), alkuperäiseltä nimeltään mons Querquetulanus (suom. tammikukkula) on kaakkoisin Rooman seitsemästä kukkulasta. Se jakautui iso- ja pikku-Caeliukseen (Caelius maior ja Caelius minor) ja siellä sijaitsi monia roomalaiselle uskonnolle vieraita temppeleitä ja lehtoja. Nykyisen nimensä se sai etruskipäällikkö Caelia Vibennalta, joka auttoi Rooman kuningas Servius Tulliusta taistelussa Tarquiniuksia vastaan. Myöhemmin keisariajalla siellä sijaitsi muun muassa temppeli, joka oli omistettu keisari Claudiukselle, Neron rakennuttama kauppahalli sekä useita gladiaattorikasarmeja.
Kukkulalla käytiin verinen taistelu keisari Aurelianuksen aikana vuonna 271 Rooman rahapajan kapinallisten ja kaupunkikohorttien sotilaiden välillä. Joidenkin lähteiden mukaan taistelussa kuoli noin 7 000 ihmistä, mutta kapina saatiin taltutettua.
Louis Gallait

Louis Gallait (1810–1887) oli belgialainen taidemaalari. Hän opiskeli synnyinkaupungissaan Tournaissa Hanneuinin johtamana ja sittemmin Antwerpenissa ja Pariisissa. Gallait maalasi Brysselissä Delarochen tavoin loisteliaan koloristisia, tekotavaltaan realistisen tarkkoja historiakuvia. Hän edusti eklektistä historiamaalausta mm. teoksessaan Kaarle V:n hallituksesta luopuminen (1841, Bryssel). Sen ohella hänen pääteoksensa on Brysselin ampujakunta viimeisellä kunniatervehdyksellä Egmontin ja Hoornin ruumisten ääressä. Piloty seurasi häntä eklektisessä historiamaalauksessa. Gallat oli myös ansiokas muotokuvaaja.
Moventas

Historia

Moventas Gears Oy:n juuret ovat Valmet Voimansiirrossa ja Santasalo Vaihteissa. Vuosina 2001–2005 yhtiö toimi nimellä Metso Drives.
Kesäkuussa 2011 Moventaksen Karkkilassa ja Jyväskylässä sijaitsevat tytäryhtiöt hakeutuivat yrityssaneeraukseen yrityksen toiminnan vakauttamiseksi. 37 henkeä työllistävä Moventaksen emoyhtiö Moventas Oy jätti konkurssihakemuksen ja emoyhtiön toiminnot siirrettiin tytäryhtiöille.
Marraskuussa 2011 ilmoitettiin Moventaksen myynnistä kokonaisuudessaan brittiläiselle Clyde Blowers -yritykselle sadan miljoonan euron hintaan. Kauppa koski sekä teollisuusvaihteita valmistavaa Moventas Santasalo Oy:tä että tuulivoimavaihteita valmistavaa Moventas Wind Oy:tä. Moventas-yhtiöt fuusioitiin 31. elokuuta 2012 yhdeksi yhtiöksi, Moventas Gears Oy:ksi.
Syyskuussa 2013 Moventas laajeni merituulivoimabisnekseen ostaessaan David Brownin kyseisen alan liiketoiminnan sekä tuotantoyksikön testikenttineen Isossa-Britanniassa. Samalla Moventas perusti maahan uuden tytäryhtiön. Perustettu yhtiö aloittaa uuden sukupolven tuulivaihteiden tuotannon, joiden suunnittelu ja valmistus tehdään yhteistyössä Suomen ja Ison-Britannian yksiköiden välillä.
Tammikuussa 2015 Santasalo Moventas -konserni jakautui kahtia yhtiöihin, joissa tuulivaihteita valmistava Moventas ja teollisuusvaihteita valmistava Santasalo keskittyvät omien alojensa liiketoimintoihin. 
Keväällä 2018 valmistui Moventaksen Ikolan tehtaan laajennus. Uuden tuotantotilan tarve syntyi tuulivoimavaihteiden koon ja tuotantomäärän kasvun kautta.
Österrekarnen kihlakunta

Österrekarnen kihlakunta (ruots. Österrekarne härad) oli kihlakunta Södermanlandin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 614,92 neliökilometriä ja asukasluku 10 744 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Näshulta, Husby-Rekarne, Stenkvista, Ärla, Barva, Jäder, Kjula, Hammarby, Sundby ja Vallby.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Eskilstunan kuntaan ja ne sijaitsevat sen itäosassa.
Laurynas Stankevičius

Laurynas Mindaugas Stankevičius (10. elokuuta 1935 Aukštadvaris – 17. maaliskuuta 2017) oli liettualainen Liettuan demokraattisen työväenpuolueen poliitikko ja Liettuan pääministeri 1996. Stankevičius toimi pääministerinä muutaman kuukauden ajan Adolfas Šleževičiusin jouduttua eroamaan epäluottamuslauseen vuoksi.
Ethel Lilian Voynich

Ethel Lilian Voynich, omaa sukua Boole (11. toukokuuta 1864 Cork, Irlanti – 28. heinäkuuta 1960 New York) oli englantilainen kirjailija ja muusikko.
Ethel Voynichin isä oli englantilainen matemaatikko George Boole. Vuonna 1885 hän valmistui Berliinin konservatoriosta. Ystävyys venäläisen kirjailijan Sergei Stepnjak-Kravtšinskin kanssa sai hänet kiinnostumaan Venäjästä. Vuosina 1887–1889 hän työskenteli Venäjällä opettajana. Palattuaan Englantiin, Boole osallistui venäläisten vallankumouksellisten emigranttien toimintaan. Vuonna 1892 hän meni naimisiin Siperiasta paenneen puolalaisen vallankumouksellisen Wilfrid Voynichin kanssa. Vuodesta 1920 hän asui New Yorkissa.
Voynich aloitti kirjallisen toimintansa venäläisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Hänen pääteoksensa on Italian 1830–1840-lukujen vapaustaistelusta kertova romaani ”Paarma” (The Gadfly, 1897). Voimakkaan uskonnonvastaisen kirjan päähenkilö Paarma on kardinaalin poika, joka uhraa elämänsä vallankumouksellisten ihanteiden puolesta. Romaani oli valtavan suosittu Venäjällä ja entisessä Neuvostoliitossa, jossa se 1960-luvun alkuun mennessä oli julkaistu yli sata kertaa 22 kielellä, yhteensä yli kolmen miljoonan kappaleen painoksena. Kirjan pohjalta on tehty lukuisia näytelmiä, elokuvia ja oopperoita. Voinychin muita teoksia ovat romaanit Jack Raymond (1901), Olive Latham (1904), An Interrupted Friendship (”Keskeytynyt ystävyys”, 1910) ja Put Off Thy Shoes (”Riisu kenkäsi”, 1945).
Kopernikium

Historia

Kopernikium löydettiin 9. helmikuuta vuonna 1996 kello 22.37 Darmstadtissa Saksassa, jossa sen onnistui valmistamaan kansainvälinen tutkimusryhmä, jota johtivat Peter Armbruster ja Sigurd Hofmann Institute for Heavy Ion Researchistä. Löytöhetkellä kopernikium oli painavin ihmisen valmistamista alkuaineista. Vielä ei ole onnistuttu valmistamaan sellaisia määriä kopernikiumia, että laajempia tutkimuksia olisi voitu tehdä, eikä sellaisia määriä uskota koskaan pystyttävänkään valmistamaan.
Aluksi kopernikium sai tilapäisen nimen ununbium, joka tarkoittaa suomeksi "yksi-yksi-kaksi" järjestysluvun mukaisesti. Siitä käytetään myös nimitystä eka-elohopea, koska se on jaksollisessa järjestelmässä elohopean alapuolella, jota sen arvellaankin muistuttavan kemiallisilta ominaisuuksiltaan. Tutkijaryhmä ehdotti uudelle alkuaineelle nimeä "kopernikium" Nikolaus Kopernikuksen mukaan ja symbolia "Cn", jonka IUPAC hyväksyi helmikuussa 2010.
Ruskokardinaali

Levinneisyys

Ruskokardinaalia tavataan Argentiinassa ja Brasiliassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aleksi Mäkelä (pesäpalloilija)

Aleksi Mäkelä (s. 15. joulukuuta 1982) on suomalainen entinen pesäpalloilija, joka päätti uransa kauden 2012 jälkeen. Mäkelä voitti urallaan SM-kultaa kaudella 2007.
Mäkelä pelasi ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä kaudella 2001 kasvattajaseuransa Loimaan Palloilijoiden riveissä. Joukkue putosi seuraavaksi kaudeksi Ykköspesikseen. Mäkelä edusti seuraa kolmen vuoden ajan ennen siirtymistään Kankaanpään Mailaan. Kahden vuoden jälkeen Mäkelä siirtyi vuodeksi Köyliön Lalleihin, joka myös pelasi Ykköspesiksessä. Kauden jälkeen Mäkelä palasi Superpesikseen Hyvinkään Tahkon riveissä. Mäkelä edusti Tahkoa neljä vuotta, joiden aikana hän voitti kerran SM-kultaa (2007). Hän lopetti uransa kauden 2010 jälkeen ja siirtyi Turku-Pesikseen valmennusta kehittämään. Mäkelä mainitsi lopettamisensa syyksi pitkät matkat harjoituksiin Hyvinkäälle.
Mäkelä palasi Tahkon riveihin kaudella 2012 joukkueen pelaajan Topi Koistisen kuoltua Hyvinkään ampumavälikohtauksessa. Hän tuli korvaamaan Tahkon pelaajapuutetta kahden muunkin pelaajan loukkaannuttua ampumakohtauksessa. Ennen paluutaan Superpesikseen Mäkelä oli pelannut Suomensarjaa Turussa. Hän lopetti lopullisesti kauden 2012 päätteeksi. Turussa asuvan Mäkelän ammatti on opettaja.
Jääpallon SM-sarja 1963

Suomenmestarit

OPS:n joukkue: Jaakko Reiniharju, Pentti Ollikainen, Tuomo Kilponen, Raimo Okkonen, Pauli Heiskanen, Matti Kovalainen, Raimo Kaarela, Heikki Ollikainen, Seppo Alatalo, Juhani Turpeenniemi, Alpo Aho, Jorma Kukkonen, Kalevi Härmä, Kari Poikolainen, Aarne Palosaari, Seppo Kovala ja Juhani Veivo. Valmentaja: Reino Arvola
Milanówek

Kulttuuri

Tunnetuin teos, jossa on paljon Milanówekin arkielämän kuvauksia, on Jarosław Marek Rymkiewiczin runokokoelma Auringonlasku Milanówekissa. Teos sai NIKE- kirjallisuuspalkinnon vuonna 2003. Musiikin harrastajat voivat muistella Hanna Banaszakin laulua "Mansikkoja Milanówekissa.”

Urheilu

Jalkapallo
Milanówekissa on jalkapallonklubi KS Milan Milanówek, joka pelaa viidessä liigassa. Klubi sijaitsee Turczynek kadulla. Sen alueella on kolme kenttää ja skeittipuisto.
Koripallo
Koripallon klubi UKS 3 pelaa kolmannessa miesten liigassa. Vuosittain järjestetään katuottelukilpailu (streetball), joka herättää yhä suurempaa mielenkiintoa.
Luistelu
Kaupungissa toimii naisten luisteluryhmä. Tytöt harjoittelevat Varsovassa Stegny radalla. Ryhmä on kolmantena maan ranking-listalla.
Ammunta
Kaupungin ampumarata sijaitsee Zespół Szkół-tiloissa Piasta kadulla. Toiminnan käynnisti Zbigniew Kubek, joka johtaa sitä edelleen.
Shakki
Vuosittain pidetään Milanówekin shakinmestaruuskilpailut.
Tennis
Tenniskenttä Milanówekiin rakennettiin ennen II maailmansotaa. Kentällä pelasi mm. Jadwiga Jędrzejowska, joka voitti toisen palkinnon Wimbledonissa vuonna 1936. Kesällä 2009 suositut näyttelijät tulevat kaupunkiin pelaamaan tennisotteluissa.
Pyöräily
Pari kertaa vuodessa järjestetään pyöräretkiä Mazovian ympäri. Pyöräilijät kilpailivat myös Saksassa ja Italiassa. "Mila Milanowska" -juoksukilpailu järjestetään vuosittain.
Poikien jalkapallo
Vuodesta 2000 lähtien on keväisin järjestetty jalkapalloturnaus. Kaikki alle 16-vuotiaat voivat osallistua turnaukseen. Joukkueeseen kuuluu seitsemän pelaajaa, mistä tulee nimi seitsikot (siódemki).

Koulut

Kaupungin alueella on 5 peruskoulua (3 julkista ja 2 yksityistä), 3 lyseota (2 julkista ja 1 yksityinen) ja 3 lukiota. Kaupungin vanhin koulu on 100-vuotias Zespół Szkół Gminnych nr 1 im.Piotra Skargi.

Yhteydet

Autolla
Milanówekiin pääsee Varsovasta autolla päätietä numero 719. Suunnitteilla on moottoritie A2 Varsovasta.
Junalla
Rautateitä on kaksi: toinen rata on Puolan sisäistä (PKP) ja kansainvälistä liikennettä varten ja toinen Milanówekin ja Varsovan välillä kulkevaa paikallisjunaa (WKD) varten.
Lentäen
Lähin lentokenttä on Varsovan Okęcie.
Aaltomuoto

Aaltomuodolla tarkoitetaan yleisesti minkä tahansa, mutta tyypillisesti ajan funktiona vaihtelevan aaltoliikkeen tai signaalin muotoa. Se on käyttökelpoinen termi erityisesti kuvatessa jaksollisia signaaleja. Signaali voi olla esimerkiksi jonkin fysikaalisen suureen eri ajanhetkinä mitattujen arvojen muodostama käyrä.
Fysikaalisessa merkityksessä aaltomuoto voi esittää ainesosasten liikettä tai tiheyden vaihteluita kaasussa, kiinteässä aineessa tai nesteessä tai niiden rajapinnoilla. Erikoistapauksessa se voi olla pinnan heilahtelua, kuten järven aallot veden ja ilman rajapinnassa tai ilmassa eteneviä tiheyden vaihteluita kuten ääni.
Monesti, esimerkiksi sähkömagneettisten aaltojen tapauksessa, aaltomuoto suoranaisesti ei ole silmin havaittavissa tai korvin kuultavissa. Näitä aaltoja voidaan kuitenkin mitata. Perinteisesti niitä on voitu esittää graafisesti oskilloskoopin avulla, ja nykyisin yhä enemmän tietokoneella ja siihen kytketyillä mittalaitteilla.
Matemaattisesti tärkein aaltomuoto on siniaalto. Muutkin jaksollisina toistuvat aallot voidaan Fourier'n sarjakehitelmien avulla tulkita koostuviksi eritaajuisista siniaalloista.
Gloucesterin tuomiokirkko

Historia

Henrik III kruunattiin kirkossa vuonna 1216. Edvard II haudattiin sinne vuonna 1327. Gloucesterin hiippakunta perustettiin vuonna 1541, jolloin kirkko sai katedraalin aseman. Sir George Gilbert Scott suunnitteli katedraaliin monia korjauksia, joista osa toteutettiin hänen 1878 tapahtuneen kuolemansa jälkeen.

Uskontoa jo 1300 vuotta

Anglosaksinen prinssi Osric perusti paikalla uskonnollisen keskuksen jo 678-9 jkr. Normannivalloituksen aikaan vuonna 1066 luostari ei ollut vielä loistossaan. Vasta vuonna 1072 kuningas Vilhelm Valloittaja (William I) nimitti munkki Abbottin, joka rakensi luostarin siihen pisteeseen, että voitiin puhua luostarikirkosta. Luostari oli varhaisessa vaiheessa 1000-luvulla benediktiiniluostari.

Keskiaika

Vuonna 1216 Henry III, joka nousi valtaistuimelle yhdeksänvuotiaana ja kruunattiin tässä kirkossa. Suurimmat rakennustyöt tehtiin 1300-luvulla  Kirkon tärkeimpiä merkkikohtia oli vuosi 1327, jolloin haudattiin Berkeleyn linnassa kuollut kuningas Edward II. Kuninkaalle rakennettiin pyhäkkö ja muistomerkki . 1500-luvulla rakennustyöt jatkuivat länsipään kunnostamisella ja nykyisen kellotornin rakentamisella.

Arkkitehtuuri

Kaikki keskiaikaisen kirkon arkkitehtuurin ajanjaksot ovat näkyvissä Gloucesterin katedraalissa, sen kaksi päärakennusvaihetta eli romaaninen ja kohtisuora arkkutehtuuri.

Lasimaalaukset

Gloucesterin katedraalin ikkunat sisältävät lasimaalauksia aina 1400-luvulta 1900-luvulle saakka. Neitsyt Marian elämää kuvaavat lasimaalaukset on tehty voimakkailla värieillä,  ja korkealaatuiset lasimaalaukset ovat tunnustettu yhdeksi hienoimmiksi Englannissa. Myös Tudor -aikaisia heraldisia lasiteoksia löytyy luostarista.
Gloucesterin katedraalin suuressa itäikkunassa, korkean alttarin takana on hallitseva ja sitä kutsutaan katedraalin sydämeksi. Alttarin lasimaalaus on tenniskentän kokoinen ja asenennettu 1350-luvun alussa. Se on englantilaisen keskiaikaisen lasiteosten suurimpia maamerkkejä.
Kuivahumalointi

Kuivahumaloinnissa (engl. dry hopping) humalaa lisätään olutvierteeseen sen jäähdyttyä – joko ennen pääkäymistä tai sen jälkeen. Jälkimmäinen on suositumpi tapa, koska ennen pääkäymistä lisättäessä käymisen tuottama hiilidioksidi vie osan aromeista mukanaan, ja humalaa täytyy käyttää enemmän.
Koska vierre ei enää kiehu, humalasta ei kuivahumaloinnissa irtoa siihen oluen katkeruutta lisääviä alfahappoja, mutta se tuo olueen tuoretta humalan aromia. Kuivahumaloinnissa käytetäänkin usein matalan alfahappopitoisuuden humalalajikkeita.
Nils Brandt

Nils Gunnar ”Nisse” Brandt (13. tammikuuta 1932 Porvoo – 5. kesäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Brandt teki pitkän uran Helsingin ruotsinkielisissä teattereissa ja elokuvissa joita tehtiin sekä Suomessa että Ruotsissa. Brandt ei ollut ulkonäkönsä takia juuri sankarirooleissa vaan useammin työmiehenä: apteekkarina, autoilijana tai poliisikonstaapelina. Ruotsalaisissa Veijarikopla-elokuvissa (Jönssonligan) hän esitti yhtä päähenkilöistä, Rockya. Brandt esiintyi myös Ingmar Bergmanin elokuvassa Fanny ja Alexander (1982).
Brandt esiintyi myös useissa TV-sarjoissa. Vuosina 1960–1961 hän oli Unga Teaternin ensimmäinen johtaja.
Brandt sai Pro Finlandia -mitalin 1989.
Dvenadsat Apostolov (1890)

Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevin  telakalta. Sen köli laskettiin helmikuussa 1888 ja alus laskettiin vesille syyskuussa 1890. Alus otettiin palvelukseen joulukuussa 1892.
Elsa Puolanne

Elsa Mirjam Kaarina Puolanne (synt. Spolander, 1906 Orimattila – 1996) oli suomalainen tanssitaitelija ja voimistelunopettaja.
Puolanne syntyi apteekkari Johan Spolanderin ja hänen vaimonsa Maria Spolanderin kahdeksanlapsisen perheen kuopuksena. Suomen itsenäistyttyä suurin osa perheestä muutti sukunimekseen Puolanteen. Perheen isän kuoltua keuhkokuumeeseen vuonna 1917 äiti muutti nuorimpien lasten kanssa Helsinkiin. Elsa opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui notaariksi. 
Vuonna 1926 Puolanne aloitti voimistelu- ja tanssiopinnot yksityisessä koulussa. Puolanne esiintyi ensi kerran koulun kevätnäytöksessä vuonna 1929. Samana vuonna hän aloitti voimistelunopettajan opinnot ja valmistui vuonna 1932. Opintojen ohella hän työskenteli opettajana ja ohjaajana eri puolilla ja jatkoi tehtävissä myös valmistumisensa jälkeen. Puolanne oli myös Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton joukkueen jäsen. Lisäksi hän toimi Kisakenttä-lehden avustajana. Vuonna 1933 Puolanne esitti ensimmäisen sooloesityksensä Loitsu.
Puolanne teki 1930-luvulla useita opintoretkiä Saksaan ja Itävaltaan. Hän olikin mukana tuomassa Suomeen uutta saksalaisperäistä naisvoimistelua, joka oli lähellä tanssia. Vuonna 1944 hän perusti Mirri Karpion kanssa oman tanssikoulun. Puolanne ja Karpio olivat keskeisiä vaikuttajia suomalaisessa Krisnamurti-liikkeessä.
Björn Ulvaeus

Björn Kristian Ulvaeus (s. 25. huhtikuuta 1945 Göteborg) on ruotsalainen muusikko, joka oli pop-yhtye Abban jäsen. Yhdessä Benny Anderssonin kanssa Ulvaeus kirjoitti useita populaarimusiikin tunnetuimpia klassikkosävellyksiä.

Ura ja elämä

Ulvaeus syntyi Göteborgissa. Hänen perheensä muutti Västervikiin Björnin ollessa kuusivuotias.
1960-luvun alussa Ulvaeus kuului West Bay Singers -nimiseen yhtyeeseen, joka osallistui vuonna 1963 Ruotsin radion järjestämään kykyjenetsintäkilpailuun ”Plats på scen”. Samaan kilpailuun osallistui toinenkin tulevista Abban jäsenistä, 17-vuotias Anni-Frid ”Frida” Lyngstad.
Kilpailun myötä juuri perustetun levy-yhtiö Polarin tuottaja Stig Anderson ja hänen yhteistyökumppaninsa Bengt Bernhag kiinnostuivat yhtyeestä ja ottivat yhteyttä sen jäseniin. West Bay Singersin nimi muutettiin Hootenanny Singersiksi, ja siitä tuli pian 1960-luvun suosituimpia yhtyeitä Ruotsissa.
Vuonna 1966 Ulvaeus tapasi Benny Anderssonin, joka oli Ruotsin suosituimman The Hep Stars -yhtyeen kosketinsoittaja. Ulvaeus ja Andersson kirjoittivat ensimmäisen yhteisen sävellyksensä ”Isn’t It Easy to Say”.
Ulvaeus levytti 1960-luvulla neljä omaa singleä, mutta hänen soolouransa ei koskaan ottanut siipiä alleen, vaan hän jatkoi yhä tiiviimmin yhteistyötä Benny Anderssonin kanssa. Vuonna 1970 Ulvaeus ja Andersson ryhtyivät julkaisemaan levyjä kaksistaan. Ulvaeus tapasi Agnetha Fältskogin televisioesiintymisen yhteydessä vuonna 1969. He menivät naimisiin 6. heinäkuuta 1971. Heillä on liitosta kaksi lasta, Linda (s. 1973) ja Christian (s. 1977). Pari erosi 1979. Vuonna 1981 Ulvaeus meni naimisiin Lena Källersjön kanssa, ja tästä liitosta hänellä on kaksi lasta, Emma ja Anna. 
Ulvaeus nousi maailmanmaineeseen, kun Abba voitti vuonna 1974 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Waterloo”. Yhtyeen hajottua Ulvaeus on jatkanut musiikin tekemistä Benny Anderssonin kanssa. Kaksikko on kirjoittanut musikaalit Chess (1984), Kristina från Duvemåla (1995) (Vilhelm Mobergin kirjojen pohjalta) ja Mamma Mia! (2000), joista jälkimmäinen perustuu Abban tunnetuiksi tekemiin sävellyksiin.
Tionyylikloridi

Turvallisuus

Tionyylikloridi on hengitysteitä ärsyttävää. Pitkäaikaisesta altistumisesta voi seurata keuhkopöhö. Iholle tai silmiin joutuessaan aine voi aiheuttaa vakaviakin syöpymisvammoja. Tionyylikloridin vaikutuksista ympäristön tilaan ei ole paljoa tutkittu. Sen hydrolyysituotteet ovat happamia ja voivat näin aiheuttaa esim. veden pH-arvon alentumista.