google/wiki40b huggingface dataset:
Risto Kankaanperä

Seuraura

Kankaanperä on JyPin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä vain 16-vuotiaana I-divisioonassa kaudella 1974–1975, jolloin Kankaanperä teki 14 runkosarjaottelussa tehot 7+3=10. Kaudeksi 1975–1976 hän siirtyi Tampereen Ilveksen A-nuoriin. Kankaanperä voitti tehoilla 29+29=58 koko A-nuorten SM-liigan syöttöpörssin ja hän jakoi joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Jukka-Pekka Vuorisen kanssa. He jakoivat myös sarjan pistepörssin toisen sijan Tapparan Raimo Saarisen kanssa edellään vain KOO-VEE:n Arto Jokinen.  Kankaanperä voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudella 1976–1977 Kankaanperä nousi Ilveksen SM-liigajoukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 36 runkosarjaottelussa tehot 7+6=13. Kankaanperä pelasi osan kaudestaan vielä myös Ilveksen A-nuorissa, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. 
Viiden Ilveksessä vietetyn vuoden jälkeen Kankaanperä palasi kaudeksi 1980–1981 kasvattajaseuransa JyP HT:n I-divisioonajoukkueeseen. Hän oli tehoilla 28+25=53 joukkueen toiseksi paras pistemies Pertti Rastelan jälkeen. Kankaanperä jakoi koko I-divisioonan maalipörssin kahdeksannen sijan FoPS:n Pekka Uusi-Hakimon kanssa sekä pistepörssin yhdeksännen sijan FoPS:n Mika Helkearon kanssa. Kaudella 1981–1982 hän voitti JyP HT:n sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 22+25=47, joilla Kankaanperä jakoi koko I-divisioonan pistepörssin viidennen sijan SaPKon Steve MacDonaldin kanssa. Hän eteni joukkueen kanssa aina liigakarsintoihin saakka, mutta JyP HT jäi kuitenkin ilman sarjanousua Jokereiden voitettua ottelusarjan voitoin 3–0. 
Kaudeksi 1982–1983 Kankaanperä siirtyi Kiekkoreippaan SM-liigajoukkueeseen. Kaudeksi 1983–1984 hän palasi taas sarjatasoa alemmas JyP HT:hen. Kankaanperä oli tehoilla 29+25=54 joukkueen toiseksi paras pistemies Risto Kurkisen kanssa ja hän sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Kankaanperä jakoi Kurkisen kanssa koko I-divisioonan pistepörssin viidennen sijan. Hän eteni JyP HT:n kanssa liigakarsintoihin, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua Kiekkoreippaan voitettua ottelusarjan voitoin 3–1. Kauden 1984–1985 päätteeksi JyP HT lopulta nousi ilman karsintoja suoraan SM-liigaan, mutta Kankaanperä ei kuitenkaan jatkanut kauden jälkeen joukkueessa.
Kankaanperä pelasi kaudella 1987–1988 II-divisioonaa Jyväskylän Lohessa, jonka kanssa hän eteni I-divisioonan karsintoihin saakka, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kankaanperän pelaaura päättyi Lohessa kevääseen 1989.

Maajoukkueura

Kankaanperä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1978.

Muuta

Kankaanperän isoveli Ari on JyP HT:n entinen kapteeni (1985–1986) ja hän kuului myös Suomen vuoden 1976 MM-joukkueeseen. Risto Kankaanperän veljenpojat ja Arin pojat Markus, Mikko ja Samuli ovat pelanneet myös SM-liigassa. Heistä Markus toimii nykyään Vaasan Sportin kapteenina ja hän johtaa SM-liigan kaikkien aikojen jäähypörssiä.
Tunavallen

Historia

Tunavallen on rakennettu vuosina 1923–1924. Kapasiteetti oli noin 22 000, joista vain 874 olivat istumapaikkoja katon alla.
Uusi Tunavallen, joka rakennettiin samalle paikalle, vihittiin käyttöön elokuussa 2002. Vuodesta 2008 asti stadionilla on ollut tekonurmi, joka mahdollistaa pelaamisen stadionilla ympäri vuoden.
Tie miehen sydämeen

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Michael Kanin ja Ring Lardner Jr. saivat elokuvasta parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscarin, ja Katharine Hepburn oli naispääosastaan Oscar- ja New York Film Critics Circle -palkintoehdokkaana.
Vuonna 1999 elokuva valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. American Film Institute on nimennyt elokuvan 400 parhaan yhdysvaltalaisfilmin joukkoon ja ottanut sen mukaan sadan parhaan amerikkalaiskomedian ja sadan parhaan romanttisen elokuvan listoilleen. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
1980-luvun alussa elokuvan pohjalta tehtiin Broadway-musikaali Woman of the Year. Sen sävelsi John Kander ja sanoitti Fred Ebb.
Valehtelevat viettelijät (1. tuotantokausi)

Juoni

Sarja kertoo tarinaa neljästä ystävyksestä – Spenceristä, Ariasta, Hannasta ja Emilystä – joiden yhteinen ja paras ystävä Alison katoaa. Vuotta myöhemmin tytöt ovat kasvaneet erilleen toisistaan ja alkavat saada viestejä salaperäiseltä ”A:lta”, ajatellen aluksi lähettäjän olevan Alison. Pian poliisit kuitenkin löytävät Alisonin ruumiin hänen takapihaltaan. Tällöin neljä ystävätärtä yhdistävät jälleen voimansa ja alkavat selvittää salaperäisen ”A:n” henkilöllisyyttä. Sarja keskittyy pääasiassa Alisonin murhan aiheuttamaan mysteeriin ja neljän tytön henkilökohtaisiin ongelmiin. Samalla he pitävät suuria salaisuuksia keskenään ja lähestyvät totuutta ”A:sta”.
Jukka Laaksonen (fyysikko)

Jukka Tapani Laaksonen (s. 1. helmikuuta 1948 Tampere) on suomalainen fyysikko, tekniikan lisensiaatti (Teknillinen korkeakoulu 1973) ja ydinenergia-alan ja säteilyturvallisuuden asiantuntija.
Laaksonen toimi Säteilyturvakeskuksen pääjohtajana vuosina 1997–2012. Hän on toiminut myös Kansainvälisen atomienergiajärjestön ja US Nuclear Regulatory Commissionin tehtävissä.
Laaksosen vanhemmat ovat insinööri Aarne Laaksonen ja Urpu Meriläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Sammon yhteislyseosta 1966 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1972. Laaksonen toimi 1972-1974 Teknillisen korkeakoulun sivutoimisena plasmafysiikan erikoisopettajana ja Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen tutkijana. Säteilyturvakeskuksen tarkastaja hän oli 1974-1975, ylitarkastaja 1975-1981 ja 1982-1984, toimistopäällikkö 1984-1987, yditurvallisuusjohtaja 1989-1997 ja pääjohtaja ja professori 1997-2012. Jäätyään Säteilyturvakeskuksesta eläkkeelle 1.2.2012 Laaksonen siirtyi Rosatom Overseasin varajohtajaksi.
Laaksosen sotilasarvo on reservin luutnantti (1997), hänen puolisonsa vuodesta 1969 on Vappu Viertola (s. 1947).
Ketolanperä

Ketolanperä on kylä Kempeleen kunnassa. Kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä Kempeleen kuntakeskuksesta kaakkoon Tyrnävälle johtavan paikallistien 18637 varrella. Kylä on levittäytynyt Limingan–Tyrnävän peltolakeuksien reunaa seuraavan yhdystien sekä sen tärkeimpien sivuteiden varsille. Alue rajoittuu kaakossa Tyrnävän kunnanrajaan ja siellä sijaitsevaan Murron kylään ja luoteessa Ylikylään. 
Kylässä sijaitsee oma koulu, joka on aloittanut toimintansa vuonna 1938. Koulu toimii myös kylän "keskuksena".
Fernanda Negri-Pouget

Fernanda Negri-Pouget (28. maaliskuuta 1889 Rooma – 17. helmikuuta 1955 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Fernanda Negri opiskeli Accademia Nazionale di Santa Cecilian konservatoriossa ja aloitti elokuvauransa vuonna 1906. Hän esitti sivurooleja Cinesillä, mutta alkoi vuonna 1909 saada myös pääosia. Pian hänestä tuli yksi italialaisen mykkäelokuvan tähdistä.
Vuonna 1912 Negri siirtyi Ambrosio Filmille Torinoon. Samoihin aikoihin hän meni naimisiin ranskalaisen näyttelijän Armand Pougetin kanssa. Negri-Pouget esiintyi lukuisissa elokuvissa, joita ohjasivat muun muassa Mario Caserini, Luigi Maggi, Febo Mari ja Eleuterio Rodolfi. Hänen tunnetuimpia roolejaan on sokea Nydia vuoden 1913 Pompeijin viimeisissä päivissä.
Negri-Pougetin parhaimpina elokuvina on mainittu Augusto Geninan vuonna 1917 ohjaamat Lucciola ja Maschiaccio. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Torello Rollin La gola del lupo vuonna 1923. Lucio D’Ambran mukaan Negri-Pouget oli näyttelijänä eloisa ja vältti tyypillisia diivan eleitä.
Euroliigan palkinnot

Euroliigan pelaajapalkintoja on jaettu kaudesta 1987–1988 lähtien.

Muut palkinnot

Euroliigassa jaetaan viikoittain pelikierroksen parhaalle pelaajalle palkinto. Tämän lisäksi kuukauden parhaalle pelaajalle annetaan palkinto. Kauden päätteeksi pelaajista valitaan kymmenen kahteen tähdistökentälliseen.
William Browder

William Browder (s. 6. tammikuuta 1934) on yhdysvaltalainen matemaatikko. Hän on poliitikko Earl Browderin poika ja matemaatikko Felix Browderin veli.
Browder valmistui Massachusetts Institute of Technologystä ja sai vuonna 1958 tohtorinarvon Princetonin yliopistosta. Hän on työskennellyt pitkään Princetonissa. 
Browder toimi American Mathematical Societyn puheenjohtajana vuosina 1989–1991. Hän on istunut Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1980 lähtien.
Robert Thirsk

Ura NASAssa

Thirsk oli erikoistumassa perhelääkäriksi Queen Elizabeth Hospitalissa, Montrealissa, kun National Research Council of Canada valitsi hänet joulukuussa  1983 Kanadan astronauttiohjelmaan. Hän aloitti astronauttikoulutuksen helmikuussa 1984. Hän on perehtynyt muun muassa avaruuslääketieteeseen ja painottomuuden vaikutukseen sydämelle ja verisuonille. Hänen tiiminsä kehitti ja testasi kokeellista "painottomuuspukua".
20. heinäkuuta 1996 Thirsk lensi avaruussukkulalennolla STS-78 (Spacelab-lento) tehtäväspesialistina. Lennolla ollessaan Thirsk kirjoitti kaksi artikkelia Calgary Sun sanomalehteen. Kyseessä oli ensimmäinen kerta jolloin astronautin kirjoittama sanomalehtiartikkeli ilmestyi painettuna astronautin ollessa vielä kiertoradalla.
Hänet laukaistiin tehtäväspesialistina Sojuz TMA-15 lennolla 27. toukokuuta 2009 Kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS). Thirsk oli ensimmäinen Sojuz-aluksella lentänyt kanadalainen astronautti. Hän toimi lentoinsinöörinä ISS:n Retkikunta 20:ssä ja Retkikunta 21:ssä. ISS:llä hän tutki painottomuuden pitkäaikaisvaikutuksia Hän palasi Maahan lennolla Sojuz TMA-15 1. joulukuuta 2009.
Thirsk tapasi avaruuslentonsa aikana kaksi muuta kanadalaista ISS:llä: Julie Payetten (avaruussukkula Endeavourin lento STS-127) ja Guy Lalibertén (Sojuz TMA-16 myöhemmin vuoden 2009 aikana.)  Thirskin ja  Payetten tapaaminen oli ensimmäinen kerta jolloin kaksi kanadalaista kohtasi avaruudessa.
Red Crucible

Red Crucible on verkossa pelattava ilmainen ensimmäisen persoonan ammuntapeli, jonka julkaisija on Rocketeergames. Peli muistuttaa Battlefield-sarjan pelejä. 
Red Cruciblessa on viisi pelimuotoa, jotka ovat Free for All, Last Man Standing, Team Deathmatch, Attack & Defend ja Demolition. Pelissä on ajoneuvoja kuten tankkeja, helikoptereita ja liikkuvia ilmatorjuntayksiköitä mutta myös pelkkiä jalkaväkipelikenttiä. Pelaajan hahmon ulkoasua voi muokata esimerkiksi vaatetusta vaihtamalla. Red Cruciblessa on kuusi aselajia: Assault, Support, Sniper, Demolitions, Secondary ja Melee.
Aleksandr Drankov

Aleksandr Osipovich Drankov (1880–1949) oli pietarilainen valokuvausyrittäjä ja elokuvaohjaaja.

Elämäkerta

Drankovilla oli veljensä kanssa kuvatoimisto, jolla oli valtuudet kuvata duuman istunnoissa ja keisari Nikolain hovissa. Heidän kuvareportaasejaan ostivat muun muassa Britannian ja Ranskan sanomalehdet. Vuonna 1907 Drankov toi mukanaan Ranskasta elokuvakameran ja alkoi tuottaa uutisfilmejä. Näin syntyi dokumentteja tulipaloista, nälänhädästä, köyhistä ryysyläisistä ja monista dramaattisista tapahtumista. Vuonna 1908 Leo Tolstoi suostui kuvattavaksi, joten hänestäkin on olemassa autenttista elävää kuvaa.
Vuonna 1907 Drankov yritti tallentaa pietarilaisen teatterin esityksen Puškinin näytelmästä Boris Godunov, mutta kuvaukset eivät teknisesti onnistuneet. Seuraavana vuonna hän aloitti Stenka Razinin kuvaamisen. Käsikirjoitus perustui suosittuun kansanlauluun, ja elokuva kuvattiin ilmeisesti yhden päivän aikana Pietarin lähellä sijaitsevalla Roslivajärvellä, samoilla paikoilla, missä kerrotaan kymmenen vuotta myöhemmin toisen vallankumouksellisen henkilön, Vladimir Leninin, piilotelleen heinäsuovassa. Elokuvan ensi-ilta oli 15. lokakuuta 1908. Esitys sai valtavasti huomiota. ”Uusi aika venäläisessä elokuvassa on alkanut”, kirjoitti eräs lehti. Tästä Drankovin ensimmäisestä näytelmäelokuvasta venäläiset katsovat elokuvahistoriansa alkaneen. Tosin Helsingissä oli jo edellisenä vuonna saanut ensi-iltansa suomalaisten tekijöiden, Teuvo Puron ja Louis Sparren, näytelmäelokuva Salaviinanpolttajat – Suomihan oli silloin vielä Venäjää.
Venäläinen elokuvatuotanto kasvoi 1910-luvulla yhdeksi maailman mittavimmista. Drankov muutti 1915 Moskovaan, jonne venäläinen elokuvateollisuus oli keskittynyt. Hänen studionsa oli keskisuuri suurten studioiden keskellä. Drankov herätti tuotannollaan suurta hämmennystä. Häneen nimeensä kiteytyi vähitellen kaikki se, mitä tsaarinajan elokuvabisneksessä oli epäilyttävää. Hän rahasti elokuvillaan sumeilematta ja käytti kaupallisesti hyväkseen kaikkea sensaatioihin liittyvää ja muutti rahaksi prostituution, rikosten ja köyhyyden kuvaamisen. Hän varasti kilpailijoiden ideat ja tuotti halpaversioita markkinoille ennen heidän ensi-iltaansa. Filmimogulin kerrotaan myös pröystäilleen pukeutumisellaan ja kaahailleen ympäri Moskovaa hienolla automobiilillaan.
Tämä ”uusvenäläinen” elokuvapioneeri haistoi sensaation melkein mistä vain ja vei elokuvakameransa työläiskorttelien rähjäisille takapihoille, ilotaloihin, tavernoihin, sillä aikaa kun muut tuottajat kuvasivat studioissaan porvarisdraamoja. Hänen joissain filmeissään on huomattavissa realismin esiasteita.
Drankov muutti 1918 Ukrainaan bolševikkeja karkuun ja sieltä monien muiden elokuvatuottajien tapaan parin vuoden päästä Konstantinopoliin. Sieltä hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja Kaliforniaan, missä hän yritti vielä käynnistää elokuvabisneksensä. Hän ei kuitenkaan pärjännyt Hollywoodissa. Hänen myöhempi kohtalonsa oli pitkään tuntematon. Vuonna 1999 venäläiset tutkijat löysivät hänen hautansa San Franciscosta. Elämänsä loppuvaiheet hän oli elänyt pienen valokuvausliikkeen pitäjänä.
Omenakääriäinen

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen perhonen on noin senttimetrin pituinen. Siiven pohjaväri on punertavan harmaa ja sen poikki kulkee useita, ohuita vaaleanharmaita viiruja, erityisesti siiven keskivaiheilla. Siiven kärkiosassa on laaja ruskeankirjava laikku. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla.
Täysikasvuinen toukka on reilun senttimetrin pituinen ja mustaa päätä lukuun ottamatta väriltään punertava.

Levinneisyys ja lentoaika

Laji on peräisin Euroopasta, mutta levinnyt ihmisen mukana jokseenkin kaikkialle. Aikuiset perhoset lentävät toukokuulta elokuulle, mutta pääasiallinen lentoaika on omenan kukinnan jälkeen kesäkuussa. lajilla on usein  kaksi sukupolvea kesän aikana.

Elinympäristö ja elintavat

Kääriäisen toukka kaivertaa omenaan laajan, sen siemenkotaan asti ulottuvan käytävän. Laji talvehtii täysikasvuisena toukkana puun kaarnan raoissa.
Omenakääriäisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Agonum punctiforme, Agulla xanthostigma, Anisodactylus californicus, Calathus ruficollis, maakiitäjäiset (Carabidae), Cheiracanthium mildei, Clivina impressifrons, Diaea dorsata, isopihtihäntä (Forficula auricularia), Harpalus pensylvanicus, Ixeuticus martius, sinitiainen (Cyanistes caeruleus), talitiainen (Parus major), Poecilus cursitor, Pterostichus chalcites, Pterostichus lustrans, aitosysikiitäjäinen (Pterostichus melanarius) ja hopearilli (Zosterops lateralis).

Ravintokasvi

Toukat elävät useissa hedelmäpuissa, erityisesti omenassa ja päärynässä.
RN Dardo (1930)

Palvelus

Saksa valtasi aluksen syyskuussa 1943 liittäen sen laivastoonsa nimellä TA31.
Neil Taylor

Seurajoukkueura

Taylorin kasvattajaseura on Wrexham FC, jonka edustusjoukkueessa konferenssissa ja Kakkosliigassa hän pelasi vuosina 2007-2010. Otteluita kertyi yhteensä 75 ja maaleja kolme. 
Heinäkuussa 2010 Taylor siirtyi Mestaruussarjan Swansea Cityyn, joka nousi Taylorin ensimmäisen kauden päätteksi korkeimmalle sarjatasolle Valioliigaan. Taylor debytoi Valioliigassa elokuussa 2011 Wigan Athleticia vastaan. Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan hän pelasi 36 ottelua. Taylor voitti Swansean kanssa kaudella 2012–2013 Liigacupin ja joukkue sai tämän myötä kaudeksi 2013–2014 paikan Eurooppa-liigaan, jossa Taylor pelasi neljä ottelua.
Tammikuussa 2017 Taylor siirtyi Aston Villan joukkueeseen.

Maajoukkueura

Taylor on edustanut Walesia nuorten tasolla alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Debyytti Walesin jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa kaikkiaan 41 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Vuonna 2012 Taylor kuului Ison-Britannian joukkueeseen kesäolympialaisissa Lontoossa pelaten kaikissa joukkueen neljästä ottelusta.

Muuta

Halutessaan Taylor olisi voinut edustaa Walesin sijaan Intiaa. Hänelle avautui tuo mahdollisuus, sillä hänen äitinsä on syntynyt Kalkutassa, Intiassa.
Porin Lyseo

Porin Lyseo on Porin ja samalla myös koko maakunnan vanhimpia kouluja, perustettu vuonna 1879.

Koulun historiaa ja toimintaa

Toimintaa edelsi vuonna 1640 perustettu Porin triviaalikoulu. Koulu sijaitsee kaupungin keskustassa. Samassa rakennuksessa toimivat Porin Lyseon yläkoulun lisäksi Porin Lyseon lukio ja Porin aikuislukio. Koulu käsittää kokonaisen korttelin ja samassa korttelissa on myös Kallelan koulu. Rakennuksen vanhin osa on vuodelta 1895, taideainesiipi ja liikuntasali 1995, uusi ruokala valmistui 1998 ja keskimmäinen osa saneerattiin 2000. Koulu on mukana Comenius-projektissa. Yläkoulussa toimivat erityiset yrittäjyyspainotteiset luokat. Yrittäjyyspainotteiselle luokalle haetaan erikseen ja hakijoille pidetään haastattelu, jonka perusteella valinta suoritetaan. Luokka on muuten samanlainen kuin muut, mutta sillä on kaksi yrittäjyysaiheista viikkotuntia enemmän. Koulun lukio oli v. 1975–1977 nimeltään Teljän lukio.
Porin Lyseon pitkäaikainen kieltenopettaja (1929–1969) ja rehtori (1934–1969) oli kouluneuvos Reino Hannula.
Jesse Espo

Ura

Espo on Kotkan Titaanien kasvatti. Hän oli kaudella 2011–2012 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä B-nuorten I-divisioonan karsinnoissa tehoilla 8+8=16. Kesken kauden 2012–2013 Espo siirtyi Titaaneista KooKoohon. Kaudella 2013–2014 hän debytoi miesten peleissä pelattuaan KooKoo-65:n joukkueessa yhden II-divisioonan karsintasarjan ottelun. Kesällä 2014 Espo haki try-outin kautta pelipaikkaa sekä Helsingin IFK:n että Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuorista. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 HPK:hon, jossa Espo voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudeksi 2015–2016 Espo palasi KooKoohon, kun seuran A-juniorijoukkue oli nostettu edustusjoukkueen SM-liiganousun myötä A-nuorten SM-liigaan. Hän nousi KooKoon A-nuorten varakapteeniksi ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+14=23.
Elokuussa 2016 Espo teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi liigajoukkueessa harjoituskaudella kuusi ottelua. SM-liigadebyyttinsä Espo teki kuitenkin 18. marraskuuta 2016 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin KooKoon 13. hyökkääjäksi ja Espo sai ottelussa jääaikaa 27 sekuntia. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2017–2018 Espo siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoen riveihin.

Muuta

Espon isoveli Jere pelaa Jessen joukkuetoverina JHT Kalajoessa.
Leslie Charteris

Leslie Charteris, oikea nimi Leslie Charles Bowyer Yin (Singapore, 1907 – 1993) oli kiinalais-englantilainen kirjailija. Hän muutti Isosta-Britanniasta Yhdysvaltoihin vuonna 1932.
Charteriksen luoma Pyhimys eli Simon Templar oli suosittu herrasmiesseikkailija. Pyhimyksellä oli oma strippisarjakuvansa 1948–1961. Suomessa sarjakuvaa julkaistiin Seura-lehdessä. Pyhimys-tarinoiden pohjalta tehtiin myös suosittu televisiosarja vuosina 1962-1969.
Niko Mikael Korhonen

Niko Mikael Korhonen (s. 1981 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Pärttylin kesä julkaistaan keväällä 2015. Teoksen kustantaa Nordbooks.
Venray

Asutuskeskukset

Venrayn kunta muodostuu seuraavista asutuskeskuksista (holl. kernen): Castenray, Heide, Leunen, Merselo, Oirlo, Oostrum, Smakt, Venray, Veulen, Vredepeel, Wanssum ja Ysselsteyn.
Fantom (ohjelmointikieli)

Fantom on oliopohjainen ohjelmointikieli alustoille .NET, JRE, CLR. Se tukee sekä staattisia että dynaamisia tyypityksiä. Sen syntaksi on samantapainen kuin Javassa ja C#:ssä.
Haisukurjenpolvi

Ulkonäkö ja koko

Haisukurjenpolvi kasvaa 15–40 cm korkeaksi. Varsi on useimmiten punertava, monihaarainen sekä karvainen. Vaaleanvihreät lehdet ovat kolmisormisia ja karvaisia. Lehden keskilehdykkä on pitkäruotinen. Kukat ovat kooltaan 12–15 mm leveitä. Kukissa on ruusunpunaiset, pyöreäkärkiset ja pitkäkyntiset terälehdet, joissa on ohuita vaaleita suonia. Verholehdet ovat pystyjä, sileitä ja otakärkisiä. Suomessa haisukurjenpolvi kukkii kesä-syyskuussa. Kasvin hedelmykset ovat verkkoharjaisia.
Nimensä kasvi on saanut epämiellyttävästä hajustaan, joka korostuu erityisesti kasvia hierottaessa.

Levinneisyys

Haisukurjenpolvi kasvaa koko Euroopassa pohjoisinta Fennoskandiaa ja Pohjois-Venäjää lukuun ottamatta. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Kaukasuksella, Lähi-idässä ja monin paikoin muualla Aasiassa. Se on levinnyt myös muun muassa Pohjois-Amerikkaan, Chileen, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan. Suomessa haisukurjenpolvea tavataan pääasiassa linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Hajaesiintymiä on muuallakin Suomessa. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Keski-Pohjanmaalta ja Kainuusta.

Elinympäristö

Haisukurjenpolvi kasvaa sammaleisilla lehtokivillä, lohkareikoissa, kallionpengermillä ja rantalehdoissa.

Käyttö

Haisukurjenpolvea on käytetty lutikoiden ja muiden kotien syöpäläisten torjumiseen hieromalla murskattua kasvia seiniin ja huonekaluihin. Se on myös vanha rohdoskasvi, jota käytettiin erityisesti haavojen hoitoon sekä verenvuodon tyrehdyttämiseen. Kasvia hyödynnettiin sekä ulkoisesti että sisäisesti nautittuna. Aikaisemmin haisukurjenpolvea saattoi ostaa lääkkeeksi apteekeissa.
Claude Chappe

Claude Chappe (25. joulukuuta 1763 – 23. tammikuuta 1805) oli ranskalainen keksijä, joka suunnitteli 1792 ensimmäisen teleliikenteen merkinantolaitteen. Chappen kehittämä lennätin levisi nopeasti Ranskassa ja muualla Euroopassa.
Chappe syntyi Ranskassa Brûlonissa. Hän sai kirkollisen koulutuksen, mutta kadotti kutsumuksensa Ranskan vallankumouksessa. Chappe ja hänen neljä työtöntä veljeään alkoivat suunnitella merkinantojärjestelmiä.
Chappe rakensi 1792 veljensä Ignace Chappen (1760–1829) tukemana Pariisi–Lille-reitille 120 mailin pituisen optisen lennättimen, ensimmäisen niin sanotun Chappe-lennättimen. Reitin varrella oli 15 viestiasemaa. Ignace Chappe kuului Ranskan vallankumouksellisiin voimiin ja osallistui Ranskan vallankumoukseen. Hän sai järjestettyä veljelleen Claudelle mahdollisuuden merkinantojärjestelmän rakentamiseen.
Muutamaa vuotta myöhemmin Chappe-lennättimen reittejä oli Ranskassa useita. Chappe-lennätin pysyi käytössä 1800-luvun puoleen väliin saakka.
Chappe hukuttautui kaivoon 1805.
Ill Bill

Ill Bill (William Braunstein, 14. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on yhtyeiden La Coka Nostra ja Non Phixion jäsen. Hän on horrorcore-artisti Necron isoveli.
Niskalampi (Lemi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Taudinjoen valuma-alueeseen (14.196) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,1 metriä mpy.
Sergio Omar Almirón

Sergio Omar Almirón (s. 18. marraskuuta 1958 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Almirón voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kisoissa Argentiinan joukkueessa, vaikkakaan ei pelannut turnauksessa yhtään ottelua.
Pelaajaurallaan (1978-93) Sergio Almirón edusti Argentiinassa Newell's Old Boysia (ainakin vuonna 1986) sekä Talleres de Córdobaa, Ranskassa Tours FC:tä ja Meksikossa UANL Tigresiä (ainakin vuosina 1989-91).