Pekka Lipponen

Pekka Lipposen synty

Lipposen varhaisena prototyyppinä voidaan pitää amerikansuomalaista Calle Lipwayta (Kalle Lipponen), joka vuonna 1944 esiintyi Outsiderin novellissa Saaban kuningattaren aarre. Varsinaiseksi Lipposen esikuvaksi kirjailija Haapakoski mainitsee Helsingissä asuneen liikemies Sulo W. Taskisen.  Ensimmäinen kuunnelma Ben Huronin testamentti rakentui Kalle-Kustaa Korkin varaan, Lipposen hahmon ollessa vielä keskeneräinen. Haapakoskelle tulikin kiire kehittää Lipposta, kun sarja osoittautui suosituksi.

Bisnesmies ja maailmankiertäjä

Pekka Lipposen liikematkat suuntautuivat ympäri maailmaa mitä erilaisimpien "ahväärien" merkeissä. Yleensä liiketoimet epäonnistuivat, ja monesti Lipponen joutui huijauksen kohteeksi. Kansainvälisen Öljy-yhtiön asioiden viedessä Korkin ajan, matkasi Pekka yhä enemmän yksinään. Toisinaan hänen  apulaisenaan kulki amerikansuomalainen  monitoimimies Pavel Pohjola, jonka juuret olivat Viipurissa. Lipposen ja Pohjolan väliset keskustelut, jotka pääosiltaan ovat pelkkää kinastelua, sisälsivät paljon rehevää huumoria. Myös Pekan nuori ja neuvokas veljenpoika Esko Lipponen matkusti setänsä mukana maailman eri kolkissa. Pojan isä Ville Lipponen vilahtaa joissakin tarinoissa, mutta hänen välinsä Pekkaan ovat etäiset vanhan perintöriidan takia. Muutaman kerran Pekan tiet yhtyivät turkulaisen maailmanmatkaajan Olli Olinin kanssa, mutta muita Lipposen mahdollisia ystäviä ei juuri mainittu. 
Välillä Pekka Lippos -tarinoissa oli mukana science fiction -elementtejä. Seppo Tuiskun kirjoittamissa vuonna 1962 ilmestyneissä tarinoissa Avaruusahvääri ja Avaruusmarsalkka Lipponen joutuu huvilaltaan mukaan lentävään lautaseen, joka vie hänet  kaukaiselle Auderial-planeetalle liikeasioita hoitamaan. Sarjan viimeisenä julkaisuvuonna 1964 Tuisku palaa uudelleen tieteisromaanien maailmaan Lippos-seikkailussaan Huuto haudasta, jossa paneudutaan elämän alkulähteitä sääteleviin voimiin, joiden vapauttaminen aiheuttaisi painajaisen koko ihmiskunnalle.
Monenkirjavilla matkoillaan Pekka joutui tutustumaan erilaisiin paikkoihin monista eri näkökulmista. Brasilian viidakoissa hän joutui elämään villimiehenä ja Uuden-Guinean saaristossa ihmisrobottina. Pariisin kaupungin alla Pekka sai  tutustua katakombien kauhuihin. Afrikassa kansainväliset rikolliset ja paikalliset alkuasukkaat tekivät hänen olonsa tukalaksi ja Aasian matkoillaan hän oppi tuntemaan kiinalaiskorttelien monet vaarat. Välillä Pekka pistäytyi myös kotimaassaan Suomessa. Rantasalmella hän joutui saunakamarissa nukkuessaan murhaajan maalitauluksi, Savonlinnassa hänet muurattiin Olavinlinnaan ja Varkauden liepeillä hänet yritettiin hukuttaa Kallaveteen; vaikka tarinoiden tyyli ja aiheet olivat selvää lainaa pulp-kirjallisuudesta, oli niihin saatu mukaan sopiva annos omaa ilmettä ja tapahtumia pehmentävää huumoria.

Epäonnistunut avioliitto

Pekka oli nuoruusvuosinaan ehtinyt kokeilla avioliittoa, mutta huonolla menestyksellä. Mandi Kakkinen eli hirmuinen Manta, joksi Pekka ex-vaimoaan kutsuu, esiintyi useissa Lippos-kirjoissa ja aiheutti ongelmia entiselle miehelleen. 
Avioliittoa käsitellään tarkemmin tarinassa Öljykuninkaan timantit. Avioeron syyksi tulee lopulta se että Mandi-rouva olikin virallisesti naimisissa toisen miehen kanssa kaapatessaan Pekka Lipposen (jonka rahoja väitettiin Mandin tavoitelleen) ja avioero olikin sitten lopulta muotoseikka. Pekka käyttikin sen jälkeen Mandista sapekkaita nimityksiä "Mustalais-Villehartin leipäsusi" ja "Mustalais-Jalmarin Santra". 
Lipponen oli kovasti nuorten naisten perään ja tarjosi auliisti käsipuoltaan avun tarpeessa tai vain ilman seuraa oleville neitosille. Tarinoissa Murhaajat mellastavat Mallorcalla ja Miljoonamissi uusi avioliitto häämöttikin vaarallisen lähellä. Viimeksi mainitun tarinan alussa Mandi lähettää Pekalle jo julkaistun kihlauksen johdosta juhlajuomaksi samppanjapulloon pakatun annoksen paitojen pesuvettä pesula Lumikista joka on hänen pääyrityksensä. 
Tarinassa Myrkytetty tikari Lipponen hävisi kosintakilvan, kun pulassa ollut kiinalaiskaunotar Tien-Tien rakastuikin naapuriinsa.

Villa Saparola

1950-luvun loppupuolella Pekka rakennutti kesähuvilan Tyynen valtameren rannalle Kaliforniaan. Puolivälissä San Diegoa ja Long Beachia sijainnut rakennus sai nimekseen Villa Saparola isäntänsä synnyinseudun Saparomäen mukaan. Kaksikerroksinen huvila oli rakennettu suomalaisesta punahongasta. Rakennuksesta löytyi Lippos-suvun Rantasalmelta tuotu keinutuoli ja Eevertti Lipposen vanha matka-arkku, puuleili ja paljon muuta supisuomalaista tavaraa. Erillinen saunarakennus oli kiuaskiviä myöten kokonaan suomalaista tekoa.  
Vaikka Pekka itse ei kiireittensä vuoksi kovin usein ehtinyt poiketa Villa Saparolassa, ei se koskaan ollut tyhjillään. Huvilan taloudesta ja kunnossapidosta vastasivat Sam ja Molly, musta pariskunta, joka vuosien ajan huolehti siitä, että Villa Saparola oli milloin tahansa valmiina vastaanottamaan prinssieversti Lipposen ja hänen vieraansa. Molly jopa matkusti  Lipposen mukana kertaalleen Suomeen tarinassa Kirottu perintö.
Huvilansa yhteyteen Pekka oli perustanut "seikkailumuseon", joka koostui hänen vuosien varrella hankkimistaan tavaroista. Jokainen museossa oleva esine liittyi seikkailuun, jossa Pekka oli ollut mukana. Oli markiisin kruunu Italiasta, myrkytetty tikari Ceylonilta, lyijystä tehty kultaharkko Kanariansaarilta, ikivanha haarniska Skotlannista ja paljon muuta kiinnostavaa, joka kertoi Pekka Lipposen vaiheikkaasta elämästä ja jännittävistä matkoista eri puolilla maailmaa. Ehkä eniten arvossa Pekka pitää vaatimattoman näköistä platinasta tehtyä ritaritähteä, jossa on kruunupäinen ärjyvä karhu: se on tietenkin hänen prinssieverstin arvoonsa liittyvä Kiljuvan Karhun komentajamerkki (joka esiintyy yhteisjulkaisujen kannessa)

Haapakoskesta Tuiskuun

Vuonna 1956 ilmestymisensä aloittanut Pekka Lipposen seikkailuja -kirjanen saavutti välittömästi suuren suosion ja vahvisti Lipposen menestystä yhdessä radiokuunnelmien kanssa.  Vuonna 1958 aloittanut sarjakirja Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja sai niin ikään hyvän vastaanoton. 96-sivuisten jännärien kirjoittaminen muiden töiden ohessa vei kuitenkin Aarne Haapakoskelta siksi paljon aikaa, että hän koulutti itselleen apulaisen Seppo Tuiskusta (s. 1935), joka oli innokas omaksumaan roolinsa toisena Outsiderina. Vuonna 1959  Tuisku aloitti uransa Haapakosken "haamukirjoittajana", niin että kummankin tuotantoa julkaistiin vuorotellen.
Tuisku omaksui lähes täysin Haapakosken tyylin eikä lukeva yleisö tiennyt, että nimimerkki Outsiderin taa kätkeytyi kaksi eri kirjoittajaa. Haapakosken kuoltua Malagalla vuonna 1961 jatkoi Tuisku yksin Lipposen ja Korkin seikkailujen "muistiinmerkitsemistä" vuoden 1965 loppuun saakka. Lukijat uskoivat Haapakosken kirjoittaneen monen vuoden ajan varastoon eivätkä aavistaneet, että Outsider oli vaihtunut eri mieheksi. Tuisku on toimittanut myös Jerry Cottonia. Vanhoja Pekka Lipposen ja Kalle Kustaa-Korkin seikkailuja ilmestyikin joskus myös Jerry Cottonissa jatkosarjoina.

TV-sovitus

Suomen televisiossa Mainos-TV esitti yksitoista jaksoa Pekka Lipponen -televisiosarjaa keväällä 1964. Televisiosovituksesta vastasivat Seppo Tuisku ja Reino Helismaa. Lipposen roolissa  oli Ossi Elstelä ja Korkkina Kullervo Kalske.

Pekka Lipponen junior

Vuonna 1979–1981 ilmestyi Kolmiokirjan kustantamana Pekka Lipponen juniorin seikkailuja (kirjoittajina Tapio Vilpponen, Juhani Salomaa ja Kari Nenonen; lehtilistauksen nimikirjaimet kertovat kirjoittajan). Tässä sarjassa seikkaili Pekka Lipposen poika Jussi. Juniorin seikkailut olivat saaneet selvästi vaikutteita Jerry Cottonilta. Aiheetkin olivat astetta rajumpia ja sisälsivät huumeita ja terroristeja.