google/wiki40b huggingface dataset:
Jaska Jokusen joulu

Historia

Jaska Jokusen joulu sai alkunsa tuottaja Lee Mendelsonin aloitteesta. Hän oli kaksi vuotta aiemmin tehnyt Schulzista kertovan dokumentin A Boy Named Charlie Brown, johon oli liitetty pätkä animaatiota, mutta jota televisiokanavat eivät olleet kiinnostuneet ostamaan. Vuonna 1965 hänelle tarjottiin sen sijaan tilaisuutta tuottaa CBS-televisiokanavalle Coca-Cola Companyn sponsoroima Tenavat-aiheinen jouluohjelma, ja hän sai Schulzin innostumaan ajatuksesta. Ohjaaja Bill Meléndez ja säveltäjä Vince Guaraldi olivat olleet mukana jo A Boy Named Charlie Brownin animaatio-osuuden tekemisessä, ja tulivat mukaan uuteen hankkeeseen. Schulz, Mendelson ja Meléndez suunnittelivat yhdessä Jaska Jokusen joulun käsikirjoituksen, oman kertomansa mukaan muutamassa päivässä. Myös animaatio tehtiin kiireellä. Tuon ajan tavoista poiketen ääninäyttelijöinä päätettiin käyttää pelkästään lapsia, pääosin kokemattomia. Schulzin tahdosta animaatiossa ei käytetty taustanaurua, Ressulle ei äänitetty lainkaan repliikkejä ja tarinaan liitettiin uskonnollinen kohtaus, jossa Eppu selittää joulun merkityksen siteeraamalla Luukkaan evankeliumista kertomusta Jeesuksen syntymästä (Kuningas Jaakon version vanhahtavalla englannilla).
CBS:n johto ei ollut Jaska Jokusen jouluun lainkaan tyytyväinen sen teknisen kömpelyyden, eräiden epätavanomaisten piirteiden ja arveluttavana pidetyn uskonnollisen painotuksen vuoksi, mutta päätti kaikesta huolimatta esittää ohjelman. Ensiesitys oli 9. joulukuuta 1965, ja sitä katsoi lähes puolet yhdysvaltalaisista tv-katsojista. Jaska Jokusen joulu sai Yhdysvalloissa hyvin myönteisen vastaanoton ja se palkittiin Peabody-palkinnolla ja parhaan lastenohjelman Primetime Emmyllä. Ohjelmaa on sen jälkeen esitetty Yhdysvaltain televisiossa joka joulu, vuoteen 2000 saakka CBS:llä ja sen jälkeen ABC:llä. Ohjelma on säilyttänyt suuren suosionsa. Se on Yhdysvaltain pitkäikäisin vuosittain uusittava piirrosohjelma (Petteri punakuono -niminen ohjelma on vuoden vanhempi, mutta se on nukkeanimaatio). Koska Coca-Colan sponsorisopimus päättyi muutaman vuoden kuluttua, on Jaska Jokusen joulun myöhemmistä tv-esityksistä leikattu alusta ja lopusta pois Coca-Cola-mainoksia sisältäneitä kohtia.
Vince Guaraldin Jaska Jokusen jouluun säveltämä pääosin jazz-tyylinen taustamusiikki tuli hyvin suosituksi. Guaraldi käytti siinä uudelleen joitain A Boy Named Charlie Brown -dokumenttiin säveltämiään kappaleita, joista varsinkin pianokappale ”Linus and Lucy” sai Jaska Jokusen joulussa aseman Tenavien tunnusmusiikkina. Myös avauskohtauksessa kuultava Lee Mendelsonin itsensä sanoittama laulu ”Christmas Time Is Here” on muodostunut Yhdysvalloissa klassikoksi, jonka lukuisat artistit ovat levyttäneet joulumusiikkia sisältäville levyilleen. Jaska Jokusen joulun musiikista koottu soundtrack-albumi liitettiin vuonna 2012 Yhdysvaltain kongressin kirjaston ylläpitämään kansalliseen ääniterekisteriin sillä perusteella, että se ”esitteli jazzin miljoonille kuulijoille”.
Jaska Jokusen joulun pohjalta on julkaistu useita kuvakirjoja ja muita oheistuotteita. Yksi kuvakirja on julkaistu suomeksi vuonna 1969 nimellä Jaska Jokusen joulu.
Dole

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on Louis Pasteurin syntymäkoti, missä voi tutustua tunnetun tutkijan elämään ja työhön. Kollegiaalinen kirkko Collégiale Notre-Dame de Dole on peräisin 1500-luvulta. Se on arkkitehtuuriltaan sekoitus gotiikkaa ja renessanssia. Kirkon kellotorniin on 255 porrasta ja sinne on mahdollista kiivetä kesäisin. 1600-luvulta peräisin oleva entinen sairaala Hôtel-Dieu de Dole on nykyään kaupungin virastotalo ja kirjasto.
Erkki Larkka

Erkki Juhani Larkka (9. maaliskuuta 1931 Helsinki  – 30. tammikuuta 2013 Kauniainen) rakensi teekkarina ensimmäisen suomalaisen televisiolähettimen ja teki myös elämäntyönsä televisio- ja radiotekniikan parissa.
Larkan vanhemmat olivat varatuomari Edvin Lundström ja Martta Väkevä ja puoliso 1957–1977 Tuula Hämäläinen. Ylioppilaaksi Larkka tuli Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1950. Televisiosta tuli Larkan elämäntyö. Hän oli toinen kahdesta Teknillisen korkeakoulun opiskelijasta, jotka rakensivat kuvalähettimen Radioinsinööriseuran toteuttamaan Suomen ensimmäiseen televisiolähetykseen toukokuussa 1955. Valmistuttuaan vuonna 1956 Larkka jatkoi TV-tekniikan parissa. Hän toimi Tekniikan edistämissäätiön perustamassa TES-TV:ssä toiminnanjohtajana vuoteen 1959 asti. Toimittuaan Parava-yhtiön myyntipäällikkönä 1960–1963 Larkka tuli Yleisradion lähetinosastolle 1964. Yhtiön teknilliseksi apulaisjohtajaksi hänet nimitettiin 1970 ja tekniseksi johtajaksi 1975, missä tehtävässä hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1997. Jo seuraavasta vuodesta hän toimi kuitenkin Elektroniikkainsinöörien seuran toiminnanjohtajana ja Elektroniikkainsinöörien säätiön asiamiehenä, aina vuoteen 2004 saakka. Radio- ja televisiotekniikka kehittyivät Larkan ammattiuran aikana merkittävästi, samoin kuin  TV-vastaanottimien, -kanavien ja -lähetysten määrä Suomessa sekä kansainvälinen yhteistyö. Siihen Larkka osallistui muun muassa EBU:n teknisen komitean jäsenenä.
Namibianhietakyyhky

Levinneisyys ja elinympäristö

Se elää Afrikan paahtavilla aavikoilla, joilla sataa harvoin. Namibianhietakyyhkyn uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.

Ravinto ja elintavat

Namibianhietakyyhky käyttää ravinnokseen aavikoilla kasvavien kasvien siemeniä, joita aina sateen sattuessa on runsaasti saatavilla. Yhden yksilön on syötävä päivittäin noin 8 000 siementä. Siemenet ovat kuitenkin kuivaa ravintoa. Namibianhietakyyhkyt hankkivat vettä joskus kymmenienkin kilometrien päästä. Lajin koiras lentää naaraan jäädessä pesälle. Kun se löytää juomapaikan, se upottautuu veteen ja kastelee höyhenensä perusteellisesti. Palattuaan poikastensa luo se asettautuu niiden eteen. Sen jälkeen poikaset imevät kosteuden uroslinnun höyhenistä ja tyydyttävät näin vedentarpeensa.
Segawan dystonia

Segawan dystonia, jota kutsutaan myös Segawan taudiksi tai dopaherkäksi dystoniaksi (DRD eli Dopamine-responsive dystonia), on sairaus, jossa L-dopan (levodopa, 3,4-dihydroksi-L-fenyylialaniini, C₉H₁₁NO₄) tuotanto on häiriintynyt pysyvästi. Sairaus aiheuttaa tahatonta kouristelua, oksentelua, kaatuilua ja lihasjäykkyyttä. Sairauden aiheuttajaa ei tiedetä, mutta sairaus on neurologinen. Segawan dystonia on parantumaton sairaus, mutta sen hoitoon käytetään L-dopaa sisältäviä lääkkeitä.
Tienhaara (Viipurin mlk)

Tienhaara oli taajama entisessä Viipurin maalaiskunnassa, rautatien ja maantien varrella heti Viipurin ja Suomenvedenpohjan länsipuolella ja se kuului Ykspään kylän alueeseen Viipurin Maalaiskuntaan. Tienhaara sijaitsi paikassa, jossa Viipurista länteen johtava maantie haarautuu:  eteläisempi haara, entinen Kuninkaantie vie Turkuun ja Helsinkiin, pohjoisempi vie Lappeenrantaan. Kolmihaarainen tienristeys oli muodostunut Kasakkakiveksi kutsutun ison siirtolohkareen ympärille.
Tienhaarassa sijaitsi postitoimisto. Nykyisin paikalla sijaitsee venäläisen Tienhaaran eli Seleznjovon kunnan keskustaajama; kunta ulottuu Suomen rajalle asti.
Tienhaarassa käytiin jatkosodan loppuvaiheessa 22.–25. kesäkuuta 1944 Tienhaaran taistelu. Kasakkakiveen on vuonna 1994 kiinnitetty taistelun muistolaatta.
Ari Kiviniemi

Ari "Sidi" Kiviniemi (s. 1965) on ilmajokelainen pesäpallon syöttötuomari. Kiviniemi on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Kiviniemen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 16. toukokuuta 1999 pelattu Kankaanpään Maila – Sotkamon Jymy. Kiviniemi on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan kerran miesten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2006 sekä kerran naisten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2002. Hän toimii valmennuspäällikkönä Alavuden Peli-Veikoissa.
Sarah Habel

Ura

Yliopiston jälkeen Habel työskenteli teatterien näyttämöillä Lontoossa, New Yorkissa ja Wild Swanin lastenteatterissa. Habel teki ensimmäisen elokuvaroolinsa Drew Barrymoren ohjaamassa elokuvassa Roller Girl.
Vuonna 2012 Habel valittiin yhdeksi pääroolin esittäjäksi MTV:n humoristiseen draamasarjaan Underemployed.
Vuonna 2017 hän vieraili muutamassa jaksossa The CW -kanavan draamasarjassa Riverdale, sekä oli suuressa roolissa Syfyn jännityselokuvassa Atomica.
Ounasloma

Ounasloma on vuonna 1985 perustettu perheyritys, joka vuokraa mökkejä Enontekiön kirkonkylässä Hetassa. Mökkejä on 13 kappaletta ja ne ovat hirsirakenteisia.

Historia

Ounasloma toimii jo neljännessä suoraan alenevassa polvessa. Matkailun juuret ovat Lapin vanhimmat ja alkavat jo vuodelta 1924, jolloin Anna Kreeta ja Fredrik Vuontisjärvi alkoivat majoittaa kodissaan matkailijoita ja perustivat Hetan Majatalon. Sotien jälkeen tehtiin ensimmäinen sukupolvenvaihdos. Kalle ja Maija Vuontisjärvi perustivat kestikievarin ja saivat Suomen viimeiset kestikievarioikeudet. Vuonna 1960 Kalle ja Maija Vuontisjärvi laajensivat majataloa ja perustivat leirintäalueen Närpistöjoen ja Ounasjärven väliin jäävälle hiekkakankaalle. Ensimmäinen mökki rakennettiin vuonna 1963, jolloin alkoi mökkien vuokraustoiminta. Vuonna 1985 tehtiin seuraava sukupolvenvaihdos ja nimi vaihtui Leirikentästä Ounaslomaksi. Ounasloman yrittäjäksi alkoi Maijan ja Kallen poika Alpo ja Hetan Majataloa jatkoi Alpon veli Matti. Ounasloman ensimmäinen hyvin varusteltu mökki eli huvila rakennettiin 1987. Näin telttailu väheni ja mökkien vuokraus yleistyi Ounaslomassa 80-luvulla. Nykyaikaiset huvilat rakennettiin vuosina 1987 ja 1997.
Me vaadimme

Me vaadimme -julistus oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluejohdon 1. marraskuuta 1917 julkaisema ohjelma, jossa vaadittiin saattamaan voimaan valtalain, ryhtymään uudistamaan virkamieskuntaa ja oikeuslaitosta, uuden senaatin eroamista, torpparien vapauttamista isäntien vallasta sekä kahdeksan tunnin työaikalain ja kunnallislakien vahvistamista. Me vaadimme -julistuksen vaatimukset tiedettiin jo etukäteen sellaisiksi, että porvarillinen eduskunta ja E. N. Setälän tynkäsenaatti hylkäävät ne. Sisällissota häämötti, sillä samana päivänä, kun Me vaadimme -julistus oli esillä eduskunnassa, sosialidemokraattien puoluetoimikunnan kokous käsitteli vallankumoussuunnitelmaa.
Ohjelman suunnittelivat lähinnä O. W. Kuusinen, Edward Gylling ja Oskari Tokoi. Ohjelman hyväksymistä edistämään, ikään kuin sisällissodan esinäytöksenä, puhkesi yleislakko.
Ohjelman esitti eduskunnan käsiteltäväksi sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä, mutta sitä ei otettu käsiteltäväksi, mitä puhemies Johannes Lundson perusteli sillä, ettei se täyttänyt muodollisia vaatimuksia. Ohjelmaa on pidetty pyrkimyksenä vallankumoukselliseen tilanteeseen ja yhtenä vaiheena vallan otossa. Toisaalta on katsottu, että se oli monilta osilta puhdasta realismia, sillä työttömyys oli suurta ja elintarvikepula paheni.
Cusco

Maantiede

Cusco sijaitsee 3400 metrin korkeudessa rehevässä laaksossa, johon virtaa useita jokia ja puroja ympäröiviltä Andeilta.
Inkojen aikana tärkeimmät tulvia aiheuttaneet joet ohjattiin kanaviin, ja kaupunkiin suunniteltiin erikseen uskonnollisille ja hallintorakennuksille varattu keskusta ja sen ympärille esikaupunkeja, joissa maanviljelijät ja käsityöläiset asuivat. Espanjalaiset korvasivat inkojen rakenteita omillaan, Viracochan palatsin paikalle tehtiin katedraali ja Acclahuasin tilalle luostari. Silti kaupungissa näkyy inkojen aikaisia kivimuureja ja kohtisuorien katujen muodostama ruudukko. Auringon temppeli on raunioina ja sen kultaisesta puutarhasta on ryöstetty jalometallit Espanjan kuninkaan kirstuihin. Siirtomaa-ajalta on jäljellä valkoiseksi kalkittuja taloja. 
Nykyisin kasvanut turismi näkyy kaupunkikuvassa, lähes jokainen Plaza de Armasia ympäröivä rakennus on hotelli, matkatoimisto tai internetkahvila.

Historia

Cuscon alueella on ollut asutusta jo tuhansien vuosien ajan. Varsinaisen kaupungin perustajia on vaikea määrittää; tiedetään ainakin kolme heimoa, jotka ovat asuneet laaksossa jo ennen inkavaltion syntyä. Perustajaksi on mainittu ensimmäinen inka Manco Cápac vuoden 1200 vaiheilla, sekä inkojen yhdeksäs hallitsija  Pachacútec  vuonna 1438. Francisco Pizarro perusti kaupungin uudelleen Espanjan kuninkaan alaiseksi kaupungiksi vuonna 1534. Seuraavana vuonna Pizarro perusti uuden pääkaupungin Limaan. 1536 Manko Inka aloitti pitkän sodan espanjalaisvalloittajia vastaan. Lopulta vuonna 1572, sodan kestettyä 36 vuotta, Túpac Amaru alistettiin ja teloitettiin  Cuscon keskustorilla.
Andalusianhevonen

Ominaisuudet

Säkäkorkeudeltaan andalusianhevonen on noin 150–160 cm. Väriltään se on yleensä kimo, mutta myös ruunikoita ja mustia andalusianhevosia on. Andalusianhevosen luonne on säyseä, olemus arvokas ja askel korkea, ja se liikkuu ketterästi. Andalusianhevosia kasvatetaan Espanjan armeijan siittoloissa ja valtio valvoo myös yksityistä hevoskasvatusta. Rakenteeltaan andalusianhevonen on jalonmuotoinen ja sillä on usein kyömy pää. Jouhet ovat paksut ja pitkät, usein myös kiharat. Kaula on lyhyehkö, lihaksikas ja kaareva. Lavat ovat leveät ja vahvat, melko pystyt. Jalat hyväluiset ja kestävät, kaviot kovat ja hyvänmuotoiset.

Käyttö

Andalusianhevosia käytetään lähinnä ratsuina. Kotimaassaan Espanjassa andalusianhevosia käytetään muun muassa härkätaisteluhevosena ja ratsastusnäytöksissä. Muualla päin maailmaa rotu on saavuttanut suosiota niin yleis-, koulu- kuin esteratsunakin.
USS Eutaw

Valmistus

J. J. Abrahams laski helmikuussa 1863 aluksen vesille ja se liitettiin laivastoon 2. heinäkuuta päällikkönään H. C. Blake.

Palvelus

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen operoimaan Potomac- ja James-joilla sekä Atlantin rannikolla aina Pohjois-Carolinan etelärajalle asti. Alus purjehti 4.-5. toukokuuta 1864 ylös Jamesjokea suojatakseen kahden muun aluksen kanssa maajoukkojen maihinnousua Virginiassa City Pointin alapuolelle. Alus myös tulitti 14.-17. heinäkuuta Malvern Hilliä.
Alus hinasi 5.-28. heinäkuuta monitori USS Tecumsehin Pensacolaan Floridaan, mistä se palasi yhteysalukseksi Jamesjoelle 22. elokuuta. Alus oli Jamesjoella sodan päättymiseen saakka. Alus lähti 26. huhtikuuta 1865 New Yorkiin, missä se poistettiin palveluksesta 8. toukokuuta. Alus makasi reserviin sijoitettuna ankkurissa, kunnes se myytiin 15. lokakuuta 1867.
Äidinkieli

Äidinkieli on kieli, jonka ihminen oppii ensimmäisenä kielenään vuorovaikutuksessa toisten ihmisten kanssa. Äidinkielen oppiminen tapahtuu samanaikaisesti ympäristöön ja kulttuuriin sosiaalistumisen kanssa. Yleisen käsityksen mukaan ihminen oppii normaalisti äidinkielensä muoto- ja lauserakenteen neljänteen ikävuoteen mennessä. Toisaalta ihminen oppii käyttämään äidinkieltään uusissa tehtävissä ja tilanteissa, samoin kuin uusia sanoja, koko elämänsä ajan. Samassa merkityksessä voidaan käyttää myös termiä ensikieli, joka on täsmällisempi siinä mielessä, että ihmisen ensimmäisenä oppima kieli ei välttämättä ole hänen äitinsä kieli.
Äidinkieli ei ole käsitteenä täysin yksiselitteinen, sillä ihminen voi kasvaa kaksikielisessä ympäristössä ja oppia jo varhaislapsuudessaan rinnakkain kaksi kieltä. Yleensä kuitenkin kaksikielisillä ihmisillä kielet ovat toiminnallisesti eri asemissa, eli jompaakumpaa käytetään enemmän tietyissä tilanteissa tai ympäristöissä. Äidinkielen omaksumisen voidaan katsoa alkavan jo ennen syntymää, kun sikiön aivot ja kuulo ovat kehittyneet riittävästi. Eräiden kaksikielisyyden tutkijoiden mukaan lapsen tulisikin kuulla kahta kieltä viimeistään ensimmäisistä elinviikoista lähtien, jotta kielet olisivat täysin samanarvoisia. Kaksivuotiaasta alkaen opittu kieli on jo selvästi toinen kieli.
Keskinäinen ymmärrettävyys

Keskinäinen ymmärrettävyys tarkoittaa toisilleen sukua olevien kielten tai murteiden välistä suhdetta, jossa yhden kielen tai murteen puhuja ymmärtää myös toista sukulaiskieltä tai murretta sitä erikseen opiskelematta. Kielen määritelmä on enemmän sosiaalinen kuin tieteellinen, eikä kieliä tai murteita voida erottaa toisistaan pelkän keskinäisen ymmärettävyyden perusteella. Esimerkiksi ruotsia ja norjaa pidetään erillisinä kielinä, vaikka ne ovat keskinäisesti ymmärrettäviä, kun taas joitakin saksan murteita pidetään saman kielen murteina, vaikka niiden keskinäinen ymmärettävyys on huono.
Antto Nikkarinen

Ura

Nikkarisen kasvattajaseura on Vantaan Pussihukat. Vuonna 2008 hän siirtyi pääsarjassa pelanneeseen Espoon Honkaan, jonka paidassa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 23 ottelua. Kesällä 2009 Nikkarinen siirtyi Kouvoihin. Neljän pelikauden jälkeen hän siirtyi Loimaa Bisonsiin kaksivuotisella sopimuksella.
Nikkarinen antoi 600. koriin johtaneen syöttönsä Korisliigan runkosarjassa tammikuussa 2014.
Kesäkuussa 2015 Nikkarinen ilmoitti lähtevänsä Loimaalta. Ilmoitusta seuranneena päivänä julkistettiin Nikkarisen siirtyminen Helsinki Seagullsiin kaksivuotisella sopimuksella.

Muuta

Nuorten maajoukkuekoripalloilija Lassi Nikkarinen on Nikkarisen pikkuserkku.
Maria Jungner

Maria Susanna Jungner (entinen Matthes, o.s. Elo, s. 22. elokuuta 1973) on Yle TV1:n kuuluttaja. Kesäkuussa 2013 hän alkoi juontaa tunnin mittaista nimikko-ohjelmaansa radiokanava Yle Puheessa.

Tausta ja  työ

Maria Jungner on viisilapsisen Elon perheen toiseksi vanhin. Hänen isänsä Aarre Elo on suomalaisen tv-viihteen monitoimimies ja äitinsä Outi on työskennellyt lentoemäntänä. Jungner opiskeli steinerkoulussa ylioppilaaksi. Hän on opiskellut markkinointi-instituutissa.
Maria Jungner on toiminut kuuluttajana vuodesta 1998. Sittemmin hän on opiskellut musiikkia, teatteria ja viestintää. Kuuluttajan työn lisäksi Jungner toimitti Ylen tv-ohjelmien taustoja esittelevää, nyttemmin lakkautettua Ykköskatsomo-ohjelmaa. Jungner osallistui vuonna 2010 televisio-ohjelmaan Tanssii tähtien kanssa opettajanaan Aleksi Seppänen.
Jungner valittiin kunnallisvaaleissa 2008 Espoon kaupunginvaltuustoon SDP:n listalta 301 äänellä. Hänet valittiin toiselle valtuustokaudelle kunnallisvaaleissa 2012. Jungner tuki vuoden 2012 presidentinvaalissa Facebook-sivullaan avoimesti vihreiden ehdokasta Pekka Haavistoa, jolloin Yle siirsi hänet vaalien ajaksi syrjään tv-kuuluttajan tehtävistä.

Yksityiselämä

Jungner oli naimisissa SDP:n entisen puoluesihteerin Mikael Jungnerin kanssa. Jungnerit menivät naimisiin joulukuussa 2007 ja jättivät erohakemuksen marraskuussa 2012.
Edward Allworthy Armstrong

Edward Allworthy Armstrong (8. lokakuuta 1900 Belfast – 19. joulukuuta 1978 Cambridge) oli irlantilainen lintutieteilijä.
Armstrong opiskeli filosofiaa ja psykologiaa Belfastin Queens' Universityssä, jonka jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta teologiaa Cambridgen yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli vielä antropologiaa ja pari vuotta kiinaa Hongkongin yliopistossa. Työskenneltyään nuorena useissa seurakunnissa hän päätyi vuonna 1943 Parish Church of St. Markiin Newnhamiin Cambridgeen, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1966.
Armstrong oli amatöörilintutieteilijä, joka tutki peukaloisen (Troglodytes troglodytes) käyttäytymistä, ja julkaisi aiheesta maineikkaan teoksen The Wren vuonna 1955.
Armstrong julkaisi sekä hengellisiä että lintutieteellisiä kirjoja. Viimeksimainittuja ovat Birds of the Grey Wind (1940), Bird Display and Behaviour (1942), The Way Birds Live (1943), Shakespeare’s Imagination (1946), Bird Life (1949), The Wren (1955), The Folklore of Birds an Enquiry Into the Origin & Distribution of Some Magico Religious Traditions (1959), The Folklore of Birds (1963), The Gospel Parables (1967), Saint Francis : Nature Mystic (1973), The Life and Lore of the Bird, Discovering Bird Song (1975) ja Discovering Bird Courtship (1978).
Glukoosi-1-fosfaatti

Biokemia

Glukoosi-1-fosfaatti on välituote sekä glykogeenin biosynteesissä että sen hajottamisessa. Yhdistettä muodostuu glukoosi-6-fosfaatista fosfoglukomutaasin katalysoimana ja seuraavassa vaiheessa se muunnetaan UDP-glukoosipyrofosforylaasientsyymin katalysoimana UDP-glukoosiksi, josta glykogeenisyntaasi muodostaa glykogeenia. Glykogeenin hajotuksen yhteydessä glukoosi-1-fosfaattia muodostuu suoraan glykogeenista glykogeenifosforylaasin katalysoimana. Tämän jälkeen yhdiste voidaan jälleen isomerisoida glukoosi-6-fosfaatiksi fosfoglukomutaasin vaikutuksesta.
Glukoosi-1-fosfaatti on välituote myös galaktoosin aineenvaihdunnassa. Galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasi katalysoi galaktoosi-1-fosfaatin ja UDP-glukoosin välistä reaktiota, jossa tuotteina muodostuu UDP-galaktoosia ja glukoosi-1-fosfaattia.
Nykyajan lapsi

Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Sami Hurmerinta.
Marija Kutitonskaja

Marija Ignatjevna Kutitonskaja (ven. Мария Игнатьевна Кутитонская, 23. helmikuuta 1856 Odessa – 14. toukokuuta 1887 Irkutsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Marija Kutitonskaja syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli naisten kymnaasissa ja työskenteli sen jälkeen Odessan kaupunginduumassa. Vuonna 1876 hän liittyi Ivan Kovalskin johtamaan vallankumoukselliseen narodnikkiryhmään. Kovalskin heinäkuussa 1878 saaman kuolemantuomion jälkeen Kutitonskaja pidätettiin, mutta päästettiin pian vapaaksi takuita vastaan. Toisen kerran hänet pidätettiin kesäkuussa 1879. Kutitonskaja tuomittiin 15 vuoden pakkotyörangaistukseen, jonka Odessan kenraalikuvernööri lievensi neljäksi vuodeksi. Rangaistuksensa hän suoritti Karan pakkotyövankilassa. Heinäkuussa 1882 tuomio muutettiin karkotukseksi ja hänet siirrettiin Taka-Baikalian Akšaan. Syyskuussa 1882 Kutitonskaja yritti murhata Taka-Baikalian kuvernöörin Luka Iljaševitšin poliittisten vankien epäinhimillisen kohtelun takia. Marraskuussa 1882 Tšitan sotaoikeus tuomitsi hänet kuolemaan hirttämällä, mutta Pietarissa tuomio muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi. Mahdollisen ”haitallisen vaikutuksen” takia Kutitonskajaa ei lähetetty Karaan, vaan hänet sijoitettiin Irkutskin vankilaan, jossa hän kuoli tuberkuloosiin.
Kangasjärvi (Lempäälä)

Maantietoa

Järven pituus on 150 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaaston soistuneessa painaumassa. Rantaviivan pituus on 400 metriä. Järveen on ohjattu suolta kuivatusojia, joista yksi ulottuu ulos painaumasta. Sen tuomat kuivatusvedet laskevat Pikku Muurajärvestä alkavaan Muuranojaan ja siinä olevaan Latikka lampeen. Lammen pohjoisrantaan kulkee polku, jonka päässä on vapaa-ajan asunto. Samalla suolla, missä järvikin on, on vielä toinen rakennus, jolle ei johda tietä.

Historiaa

Järveä ympäröivät ojat on kaivettu suolle 1960-1970-luvuilla, koska ne näkyvät vasta vuoden 1975 kartassa. Pohjoisrannan asunto on tehty viimeistään vuonna 1991.