google/wiki40b huggingface dataset:
Eurooppa-liigan kauden 2015–2016 lohkovaihe

Arvonta

Arvonta suoritettiin Grimaldi Forumissa, Monacossa 28. elokuuta 2015.

Lohkot

Otteluajat ovat ennen päivää 5. marraskuuta UTC+2, tämän jälkeen UTC+1.
Ruhengeri

Ruhengeri on Ruandan toiseksi suurin kaupunki Kigalin jälkeen. Se sijaitsee maan pohjoisprovinssissa. Asukkaita on 104 170 (2008). Kaupunkia palvelee lentoasema (IATA: RHG, ICAO: HRYU).
Zeewolde

Historia

Zeewolden kunta perustettiin vuonna 1984, joten se onkin yksi Alankomaiden nuorimmista kunnista. Ennen vuotta 1984, aluetta hallinnoi Openbaar Lichaam Zuidelijke IJsselmeerpolders (OLZIJ), jonka oli perustanut Alankomaiden hallitus ennen Flevolandin provinssin perustamista.
Zeewolden ensimmäiset asukkaat olivat niin kutsuttuja "pioneerejä", jotka tulivat "vanhalta maalta" vastaperustetulle polderille vuonna 1979. He olivat pääasiassa maanviljelijöitä, joiden täytyi aluksi järjestää, että mistä he saavat palveluja kuten sähköä tai vesijohtovettä. Kylä suunniteltiin pääasiassa huolehtimaan palveluista, joita maanviljelijät tarvitsevat. Alueelle on perustettu kaksi lomakeskusta.
Emissiivisyys

Emissiivisyys on kappaleen lähettämän säteilyn määrä verrattuna täysin mustan kappaleen säteilyyn. Emissiivisyyttä merkitään yleensä kreikan pienellä epsilon-kirjaimella . Luonnossa ei käytännössä esiinny täysin mustia kappaleita, joiden emissiivisyys . Näin ollen kaikkien kappaleiden .  
Jos kappaleen heijastavuus on suuri, emissiivisyys on pieni.
Emissiivisyys voidaan ilmoittaa eri aallonpituusalueille.
Useimmiten emissiivisyys ilmoitetaan pitkäaaltoiselle säteilylle.
Kappaleiden jäähtymissäteilyhän on yleensä enimmäkseen pitkäaaltoista infrapunasäteilyä. Monien pintojen emissiivisyydet pitkäaaltoiselle säteilylle ovat luokkaa 0,8-0,97. Mutta esimerkiksi kirkkaan alumiinin emissiivisyys on noin 0,09. Kalkkihiekkakiven emissiivisyys on 0,9.

Emissiivisyys kahden seinän välissä

Emissivisyys kahden seinän välissä
Besoaariantilooppi

Ulkonäkö

Uros on säkäkorkeudeltaan 80 senttiä, naaras vähän pienempi. Uroksen turkki on hyvin tummanruskea muualta paitsi vatsapuoli on valkoinen. Sarvet ovat kierteiset ja pitkät, jopa 70 cm.

Levinneisyys

Luontaisella elinalueellaan Aasiassa besoaariantilooppeja elää nykyisin Intiassa ja Nepalissa. Aiemmin niitä tavattiin myös Bangladeshissa ja Pakistanissa. Niitä on istutettu Argentiinaan ja 1930-luvulla Texasiin, Yhdysvaltoihin.
Kellohattu

Kellohattu on soittokellon muotoinen hattu, joka oli suosituimmillaan 1920-luvulla. Sen englanninkielinen nimitys on the cloche hat; cloche on ranskaa ja tarkoittaa kelloa. Kellohatut valmistettiin yleisimmin huovasta, jolloin niistä tuli helpommin pään muotoon mukautuvia. Hattu oli suunniteltu varjostamaan otsaa, jolloin sen käyttäjän silmät jäivät vain vähän lierin alapuolelle.
Kellohattuihin kiinnitettiin usein erilaisia nauhoja välittämään viestejä kantajastaan. Yleisiä viestejä olivat esimerkiksi nuolenmuotoinen nauha, joka osoitti kantajansa olevan vielä naimaton mutta seurustelevan jonkun kanssa sekä solmittu nauha, joka viittasi kantajansa solmineen avioliiton. Runsaasti koristeltu rusetti tai ruusuke kertoi kantajansa olevan seurustelusta kiinnostunut naimaton yksineläjä.
Kellohattujen suosio ja vaikutukset olivat valtaisat. Haute couture -muotisuunnittelijat, kuten Jeanne Lanvin ja Edward Molyneux avasivat ateljeita, joiden tavoitteena oli koota hatunvalmistajia yhteen tuottamaan hattuja massatuotantona. Hattumuoti loi jopa uusia hiustyylejä: Eton cropin – lyhyen, sileäsuortuvaisen kampauksen, jonka näyttelijä ja laulaja Josephine Baker teki tunnetuksi.
1980-luvun lopulla kehitettiin kellohatusta uusia muunnelmia, kuten Patrick Kellyn versio, jossa on napitettu lieri. Muunnelmat elvyttivät hieman yleistä kiinnostusta kellohattuja kohtaan.
Työväenkulttuuri

Työväenkulttuuri muodostui, kun teollistumisen myötä (Suomessa noin vuosina 1870–1950) syntyi tehdastyöväestö ja kun se alkoi työväenliikkeen myötä saada vähitellen oikeuksia. Korjattiin pahimpia työväen kokemia epäkohtia, kuten lapsityötä ja ylipitkää työaikaa. Lisääntynyt vapaa-aika synnytti tehdaspaikkakunnille omaehtoista kulttuuria työväentalojen piirissä teattereineen, iltamineen ja symboleineen. Tämä työväenliike antoi vähävaraisille mahdollisuuden osallistua erilaisiin taide- ja liikuntamuotoihin.
Alkuaan tehtaan työnantaja muodosti holhoavan ja läheisen (patriarkaalisen) suhteen työntekijöihinsä. Se ilmeni niin, että työnantaja kustansi työntekijöille asuntoja, kouluja ja terveydenhoitoa. 1890-luvulta alkaen tämä suhde alkoi murtua, ja huolenpito siirtyi yhteiskunnalle ja työntekijän omalle vastuulle. Työväestö halusi ottaa vastuun ja vallan päättää asioistaan.
Työväenkulttuuri on osa kansankulttuuria. Maaseudun kansankulttuuri pysyi työväenkulttuurin osana, mutta työväestö vieraantui siitä vähitellen. Työväellä oli voimakas halu sivistää ja kehittää itseään. Se ei kuitenkaan omaksunut eikä hyväksynyt yläluokan tai keskiluokan ajatusmaailmaa, vaan työväenkulttuuri oli niille rinnakkainen tai vastakkainen (vastakulttuuri tai alakulttuuri). Työväestö ei mielellään liittynyt esimerkiksi porvarillisiin urheiluseuroihin, vaan perusti työväen urheiluseuran.
Jasnyi

Jasnyi (ven. Я́сный) on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Kazakstanin rajaa 502 kilometriä Orenburgista kaakkoon. Kaupunki on Jasnyin piirin keskus. Sen läpi kulkee Orskin ja Rudnyi Kladin välinen rautatie (Gornyi Ljonin asema). Asukkaita on 16 300 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki on perustettu vuonna 1979. Sen tärkein tuotantolaitos on asbestitehdas.

Ohjustukikohta ja kosmodromi

Jasnyin lähellä on Venäjän strategisten ohjusjoukkojen ohjustukikohta ja laukaisukeskus Dombarovski, jossa on mannertenvälisiä R-36M-ydinohjuksia. Keskusta on viime vuosina muutettu avaruusalusten laukaisukeskukseksi, kosmodromiksi, josta on vuodesta 2006 alkaen tosin laukaistu vain kolme kolme ulkomaista satelliittia avaruuteen ohjusraketeista muunnetuilla Dnepr-kantoraketeilla.
Annikki Maruna

Ilta Annikki Tyyne Aaltonen, kirjailijanimi Annikki Maruna (21. toukokuuta 1911 Pori – 10. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Annikki Marunan vanhemmat olivat Konrad Felix Virtanen ja kauppias Ida Engman. Hän oli naimisissa vuodesta 1934 kapellimestari ja säveltäjä Erik (Erkki) Verner Aaltosen kanssa.
Maruna pääsi ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta 1931 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa 1932–1935 ja 1945–1947 sekä Hampurin yliopistossa 1932. Hän oli toimittajaharjoittelijana Satakunnan Kansa-lehdessä 1931–1932, yksityisopettajana 1932–1973, ruotsin kielen opettajana Veitsiluodon kansalaisopistossa 1967–1970 sekä kirjallisuuspiirin opettajana Kemin työväenopistossa 1967–1973. Maruna toimi myös useiden lehtien avustajana.
Maruna oli Suomen rauhanpuolustajien keskusjohtokunnan jäsen ja SNDL:n liittotoimikunnan jäsen 1952–1958.
August von Mackensen

Anton Ludwig August von Mackensen (6. joulukuuta 1849 – 8. marraskuuta 1945) oli saksalainen sotamarsalkka ja yksi Saksan korkeimmista sotilasjohtajista ensimmäisen maailmansodan aikana.
Mackensen aloitti sotilasuransa vuonna 1869 yksivuotisena vapaaehtoisena 2. preussilaisessa henkihusaarirykmentissä. Saksan–Ranskan sodassa Mackensen palveli reserviupseerikokelaana ja sai lokakuussa 1870 2. luokan Rautaristin suoritettuaan rohkean ja menestyksekkään tiedustelutehtävän. Sodan jälkeen Mackensen suoritti yliopisto-opintoja Hallessa, mutta palasi vuonna 1873 Preussin armeijaan ja aloitti ammattisotilaan uransa. 1800-luvun kolmen viimeisen vuosikymmenen aikana Mackensen palveli muun muassa prikaatin adjuntanttina, yleisesikunnan päällikön adjuntattina, 1. henkihusaarirykmentin komentajana ja keisari Vilhelm II:n adjutanttina. Hänet aateloitiin vuonna 1899. Maailmansodan alussa vuonna 1914 Mackensen toimi XVII armeijakunnan ja yhdeksännen armeijan komentajana itärintamalla. Tunnustuksena menestyksekkäistä sotatoimista itärintamalla Mackensenille myönnettiin Preussin korkein sotilaallinen kunniamerkki Pour le Mérite 27. marraskuuta 1914. Sotamarsalkaksi hänet ylennettiin vuonna 1915. Loppusyksystä 1915 alkaen hän johti menestyksekkäästi Serbian valloitusta ja sen jälkeen Romanian vastaista rintamaa. Seitsemäntenä tammikuuta 1917 Mackensenille myönnettiin Rautaristin suurristi, joita jaettiin koko sodan aikana vain viisi kappaletta. Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1920.
Weimarin tasavallan aikana Mackensen toimi Stahlhelm-järjestössä ja esiintyi myöhemmin Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen vallan symbolisena tukijana.
Jättäessään tehtävänsä 1. henkihusaarirykmentin komentajana 1898 Mackensen sai rykmentin à la suite -statuksen eli oikeuden kantaa sen univormua myös sen jälkeen kun hänen palveluksensa rykmentissä oli päättynyt. Mackensen tuli tunnetuksi käyttämällä usein kenraalina ja marsalkkana sekä vielä eläkkeelläkin näyttävää henkihusaariunivormuaan. Univormu ja sen lakkiin jo 1700-luvulta asti kuulunut valtava pääkallokokardi saattoi innoittaa myös SS-järjestöä ottamaan käyttöön mustat univormut ja Totenkopf- eli pääkallokokardit.
Mackensen osallistui korkeasta iästään huolimatta maanpaossa kuolleen keisari Vilhelm II:n hautajaisiin Hollannissa vuonna 1941 käyttäen yhä husaariunivormuaan.
August von Mackensenin poika oli kenraalieversti Eberhard von Mackensen.
Antisupersankarit

Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Nikki Jääsalmi antoi albumille arvosanan 8/10. Hän sanoi albumin olevan yhtyeen näköinen sekä hyvin sävelletty teos, jossa ennakkoluuloton tyylilajilleen erikoisten instrumenttien kuten saksofonin, haitarin ja akustisen kitaran käyttö on onnistunutta. Mestan J.A. Kaunisto antoi albumille kolme ja puoli tähteä viidestä, ja sanoi sen olevan yksi yhtyeen tasaisimmista ja laadukkaimmista teoksista.
Ravintola Musta Lammas

Ravintola Musta Lammas on kuopiolainen ruokaravintola, joka sijaitsee entisen oluttehtaan käyttöön rakennetussa kellariholveissa. Holvit toimivat vielä 1970–luvulla Gustav Raninin panimon edustustiloina. Ravintola on viime vuosina voittanut useita palkintoja, muun muassa kolme kertaa peräkkäin American Express Service Award -palkinnon Itä-Suomen parhaasta ravintolapalvelusta. Viisi Tähteä rankkasi ravintolan vuonna 2008 sijalle 31.
Eragon (elokuva)

Juoni

Eragon-niminen 17-vuotias poika löytää metsästysretkellään sinisen kiven, joka osoittautuukin myöhemmin lohikäärmeen munaksi. Lohikäärmeen kuoriuduttua Eragon piilottaa sen metsään. Ra’zacit hyökkäävät Eragonin kotiin tavoitteenaan saada lohikäärmeen muna ja Eragonin eno kuolee hyökkäyksessä. Eragon päättää kostaa Ra’zaceille ja lähtee yhdessä Saphiran ja Tarinankertoja Bromin kanssa kostoretkelle. Ra’zacien löytäminen ei ole helppoa, mutta myöhemmin, kun nämä ovat vaeltaneet jo pitkän matkaa ra’zacien perässä, Dras-Leona-nimisen kaupungin ulkopuolella ra’zacit pääsevät yllättämään toverukset. Brom saa veitsen kylkeensä ja kuolee myöhemmin luolassa, jolloin paljastuu että hän on entinen lohikäärmeratsastaja. Kuvaan astuu myös Murtagh, joka on pakolainen ja valapatto-Morzanin poika. Vardenien ja Urgalien sota syttyy ja Eragon ja Saphira tempautuvat siihen mukaan. Vardenit lyövät urgalit ja Eragon onnistuu tappamaan varjo Durzan lävistämällä tämän sydämen. Sota kuningasta vastaan on alkamassa.

Vastaanotto

Elokuva sai pääosin kielteisiä arvosanoja. Kirjasarjan fanit arvostelivat elokuvaa liian isoista eroavaisuuksista kirjoihin.
Jessica Julin

Jessica Julin (s. 6. joulukuuta 1978 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija. Hän kuuluu Suomen maajoukkueen runkopelaajiin. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Julin debytoi maajoukkueessa 10. maaliskuuta 1997 Norjaa vastaan pelatussa ottelussa. Hän pelasi EM-kisoissa 2005, joissa Suomi selviytyi välieriin. Hän saavutti neljäntenä suomalaisena naisjalkapalloilijana sadan maaottelun rajan 7. toukokuuta 2008 ottelussa Islantia vastaan.
Julinin ura on kulkenut Pietarsaaren FC Unitedista Ruotsiin Umeå IK:n ja Göteborgs FC:n kautta Solna AIK:hon, jossa hän on toiminut joukkueen kapteenina. Hän on edustanut myös Pietarsaaren Intoa, FF Jaroa, GBK:ta ja yhdysvaltalaista yliopistojoukkuetta South Carolina Game Socksia.
Mustaevähai

Kuvaus

Mustaevähai on pieni ja keskikokoinen hai. Sen voi tunnistaa sen väristä, se on kelta-ruskea tai harmaa yläpuolelta, valkoinen alta  ja sillä on mustia kohtia muun muassa sen selkäevässä ja peräevässä ja sen melko pitkän kuonon avulla. Sillä on  keskikokoinen ruumis, jonka kuono on lyhyt ja pyöristetty. Silmät ovat soikeat. Uros on noin 91 - 100 senttimetriä pitkä ja naaras on  96-112 senttimetriä pitkä. Ne painavat yleensä 24 kilogrammaa. Sen musta läikät tekee siitä suositun lajin riutta- ja sukellusmatkailussa. Ne näkyvät usein myös akvaarioissa muun muassa Merimaailma Sea Life Helsinkissä.

Ravinto

Mustaevähai syö ravinnokseen luukaloja, äyriäisiä ja muita niveljalkaisia.

Elinalue

Mustaevähaita tavataan Persianlahdella, Punaisella merellä, Itä-Afrikassa, Havaijin saarilla, Tuamoton saaristossa, Pohjois-Japanista aina Etelä-Australiaan asti. Sitä myös voi tavata harvoin Välimerellä.

Elinympäristö

Mustaevähai elää matalassa ja kirkkaassa vedessä. Yleensä se elelee koralliriutoilla.

Lisääntyminen

Naaras synnyttää 2-4 poikasta 8-9 (joskus myös 16) raskausajan jälkeen. Poikanen  on yleensä synnytyksen jälkeen 33-52 senttimetriä.

Vaara ihmiselle

Se ei ole vaarallinen ihmiselle sen pienen koon vuoksi.
Itsenäisten valtioiden yhteisön rauhanturvajoukot

Itsenäisten valtioiden yhteisön rauhanturvajoukot (engl. CIS peace-keeping force) ovat Itsenäisten valtioiden yhteisön jäsenvaltioiden järjestämiä rauhanturvajoukkoja, jotka perustettiin 1994 turvaamaan rauhaa. Joukot voivat toimia NATO:n tapaan myös Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston mandaatilla. Käytännössä rauhanturvajoukot ovat Venäjän federaation asevoimien lähettämiä joukkoja.
Itsenäisten valtioiden yhteisön rauhanturvajoukkoja on käytetty mm. Georgiassa Etelä-Ossetiassa ja Abhasiassa, jossa ovat toimineet samanaikaisesti Yhdistyneiden kansakuntien oman suoran tarkkailuoperaation, UNOMIG:n, kanssa vuodesta 1994, mutta Georgian ruusuvallankumous, joka muutti Georgian ulkopolitiikan voimakkan NATO-suuntaiseksi, johti siihen, että käytännössä joukoista tuli abhaasien ja eteläosseettien tuki Georgian hallituksen yhdenmukaistamistoimia vastaan, jolloin rauhanturvaajista tuli konfliktin osapuolia.
Canard-siipi

Canard-siipi on eräs lentokoneen aerodynamiikkaan liittyvä siiven muotoilu. Siinä ohjailutasot eli korkeusvakaajat ovat koneen rungon edessä ja lentotasot eli siivet takana. 
Canard-siipiä käyttivät Wrightin veljekset ensimmäisessä onnistuneessa lentokoneessaan.
Siipirakennetta on tutkittu Experimental-lentokoneilla kuten Curtiss-Wright XP-55 Ascender, jonka ensilento koitti vuonna 1941, sekä Kyushu Shinden. Koneen suorituskyky ja käsiteltävyys todettiin liian heikoiksi taistelulentokoneeseen.
Eteen sijoitetun siiven haittana on taipumus nostaa koneen nokkaa entisestään kun kohtauskulma kasvaa. 1970-luvulla siipirakenne oli suosiossa, jonka sanotaan johtuneen Saab 37 Viggenistä. Lentokonesuunnittelija Burt Rutan perusti yrityksen ja rakensi prototyypin VariEze-koneesta, jonka suunnitelmia myytiin tuhansia.
Myöhemmin siipirakennetta on käytetty muun muassa Dassault Rafale, Eurofighter Typhoon ja Saab JAS 39 Gripen suihkuhävittäjissä.
Plutomurus ortobalaganensis

Koko ja ulkonäkö

Laji on valkean harmahtava hyppyhäntäinen, jonka selkäpuolella on tummanharmaita laikkuja. Silmät puuttuvat kokonaan ja tuntosarvet ovat pitkät. Kyljillä on rauhaset, joiden tuottamalla eritteellä on merkitystä ruuansulatuksen ja puhdistautumisen kannalta. Eläimen ruumis on noin 4 mm:n pituinen.

Elinympäristö ja elintavat

P. ortobalagensis elää tiettävästi ainoastaan Abhasiassa sijaitsevassa Krubera-Voronjan luolassa, mistä se löydettiin 1 980 metrin syvyydestä. Lajin löysi kansainvälinen CAVEX-tutkijaryhmä, joka käytti juustoa eläinten houkuttelemiseen. Eläinten luonnollinen ruokavalio muodostuu sienirihmastoista. Laji lienee siirtynyt elämään luolien pimeydessä verraten äskettäin, sillä se ei tyypillisten luolaeläinten tapaan ole kokonaan vailla pigmenttiä.
Lajin löytösyvyys tekee siitä tostaiseksi syvimmällä maan alla elävän eläimen.
Salvador (elokuva)

Arvioita

VideoHound's Golden Movie Retriever sanoo Woodsin ja Belushin näyttelevän erinomaisesti epämiellyttäviä hahmojaan. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo elokuvaa vihaiseksi ja imperialistista sotaa vastaan saarnaavaksi mutta silti hyväksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Erkki Ruokokoski

Erkki Ruokokoski (20. huhtikuuta 1938 Rovaniemi – 11. heinäkuuta 2005 Rautalampi) oli suomalainen näyttelijä.
Erkki Ruokokoski kasvoi ensimmäiset vuotensa Oulussa, josta hänet lähetettiin isän kaaduttua sotalapseksi Ruotsiin, jossa hän eli kuusi vuotta. Ruokokoski valmistui opettajaksi ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta. Hän aloitti opiskeluvuosina näyttelemisen, joka muuttui vuonna 1974 ammattinäyttelijän työksi ensin Joensuussa, sitten Kouvolassa ja Kuopiossa vuonna 1985.
Erkki Ruokokoski oli omimmillaan sellaisisissa rooleissa, joissa pitää nähdä ihmisen sisälle. Ihmiselon inhimillisiä ja vajaavaisia puolia esille tuovissa rooleissa hän oli paikallaan.   
Ruokokoski muistetaan esiintymisistä Timo Koivusalon elokuvissa Rentun ruusu (2001) ja Sibelius (2003), mutta hänen muistetuin roolinsa taitaa olla puliukko Tenun rooli televisiosarjassa Reinikainen (1982). Tämä lisäksi hän on näytellyt muun muassa Mikko Niskasen elokuvissa Pulakapina (1977) ja Syksyllä kaikki on toisin (1978).
Philips CD-i

Sovellusvalikoima

Ensimmäiset CD-i-formaatin julkaisut olivat lähinnä opetustarkoituksiin tehtyjä. Monet laitteelle ilmestyneistä peleistä olivat lautapelikäännöksiä. Laitteen suosituimmat pelit olivat 7th Guest, Burn:Cycle ja Myst.
Lorenzo di Credi

Lorenzo di Credi (noin 1459 – tammikuu 12, 1537) oli renessanssiajan italialainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Aluksi hän vaikutti Leonardo da Vinciin,  ja myöhemmin hän sai vaikutteita tältä.

Elämä

Di Credi syntyi Firenzessä ja hän alkoi työskennellä Andrea del Verrocchion työpajassa. Mestarinsa kuoleman jälkeen hän työpajan johtaakseen. Hän viimeisteli Verrocchion maalauksen Piazza
Madonna Pistoian katedraaliin. Teos oli jäänyt kesken, Verrocchion lähdettyä Venetsiaan. 
Hänen muita varhaisia teoksiaan ovat muun muassa Annunciazione (Marian ilmestys) Uffizissa, Madonna col Bambino (Madonna ja lapsi) Torinon Galleria Sabaudassa ja Adorazione del Bambino Venetsian Querini Stampaliassa. Myöhempiä töitä ovat Madonna e santi vuodelta 1493 (Musée du Louvre) ja Adorazione del Bambino Uffizissa. Fiesolessa hän uusi osia Fra Angelicon paneeleista San Domenicon kirkon alttareilla.
Di Credin kypsän kauden teokset (kuten Crocifissione (Ristiinnaulitseminen) Göttingenissä, Adorazione di pastori Uffizissa, Annunciazione (Marian ilmestys) Cambridgessa ja Pistoian Madonna ja Saints of Pistoia) vaikuttivat Fra Bartolomeo, Perugino ja nuori Raphael. 
Yksi di Credin teoksista on saanut huomiota viime aikoina, kun tutkijat huomasivat yhdennäköisyyden Leonardo da Vincin Mona Lisan ja di Credin Caterina Sforzan muotokuvan kasvojen välillä. Caterina Sforza oli Forlìn ja Imolan kreivitär Romagnassa, myöhemmin hän oli Cesare Borgian vanki. Muotokuva, joka tunnetaan myös nimellä La dama dei gelsomini, on nyt Forlìn Pinacotecassa.
Koutokeinon kirkko

Koutokeinon kirkko (pohjoissaameksi Guovdageainnu girku, norj. Kautokeino kirke) on arkkitehti Finn Brynin suunnittelema kirkko Norjan Koutokeinossa. Kirkko valmistui vuonna 1958 ja sen rakennusmateriaalina on käytetty puuta. Kirkossa on 300 paikkaa.
Suomen rakentamismääräyskokoelma

RakMk eli Suomen rakentamismääräyskokoelma sisältää täydentäviä määräyksiä ja ohjeita maankäyttö- ja rakennuslakiin, sekä ko. asetukseen. Määräykset ovat uudisrakentamisessa kaikkia osapuolia sitovia, ohjeet esimerkkejä määräykset täyttävistä ratkaisuista.
Korjausrakentamisessa määräykset ovat sitovia soveltuvin osin, riippuen rakennustyön laajuudesta ja rakennuksen käyttötarkoituksesta. Viime kädessä asian päättää kunnan rakennusvalvontaviranomainen.
Määräyskokoelmaa ylläpitää Ympäristöministeriö. Määräysten velvoittavuus perustuu Maankäyttö- ja rakennuslakiin, sen 13. pykälään.
New York Rangers

Historiaa

Tex Rickard perusti New York Rangersin vuonna 1926. Joukkueen nimi tuli newyorkilaisen lehdistön joukkueelle antamasta lempinimestä "Tex's Rangers", joka oli Tex Rickardin nimestä ja Texas Rangersista johdettu sanaleikki. Joukkueen ensimmäinen kotiareena oli Madison Square Garden, jolla ei nimestään huolimatta ollut mitään tekemistä nykyisen Madison Square Gardenin kanssa.
New York Rangers voitti ensimmäisen Stanley Cupin jo toisella kaudellaan (1927–28) voitettuaan finaaliotteluissa Montreal Maroonsin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun yhdysvaltalainen joukkue onnistui voittamaan Stanley Cupin. New York Rangers voitti Stanley Cupin uudelleen vuosina 1933 ja 1940.
New York Rangersin otteet huononivat 1940-luvulla ja joukkue jäi useina vuosina koko liigan viimeiseksi. Se kuitenkin pääsi Stanley Cup - finaaleihin vuonna 1950, jossa se kuitenkin hävisi sarjan Detroit Red Wingsille. Rangers alkoi pärjäämään paremmin taas 1960-luvun lopulla. Vuonna 1968 joukkue otti käyttöön uuden Madison Square Gardenin, joka on yhä käytössä. Kausilla 1971–72 ja 1978–79 Rangers pääsi Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi finaalit ensin Boston Bruinsille ja sitten Montreal Canadiensille.
New York Rangers voitti historiansa toistaiseksi viimeisen Stanley Cupin kaudella 1993–94, kun se löi Vancouver Canucksin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3. Joukkueen tähtiin kuuluivat tuolloin muun muassa hyökkääjät Mark Messier ja Adam Graves, puolustaja Brian Leetch ja maalivahti Mike Richter. Seuraavina kausina Rangers hankki riveihinsä useita huippunimiä (muun muassa Wayne Gretzkyn), mutta tästä huolimatta joukkue ei kyennyt enää toistamaan kauden 1993–94 menestystä.
Yli kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen New York Rangers pääsi Stanley Cup -finaaleihin jälleen kaudella 2013–14. Rangers kuitenkin hävisi finaalisarjan Los Angeles Kingsille.