google/wiki40b huggingface dataset:
Pieni amerikanpaimenkoira

Rakenne

Pieni amerikanpaimenkoira on sopusuhtainen, hieman korkeuttaan pidempi pienikokoinen koirarotu. Urosten tavoiteltu säkäkorkeus on 35,5 - 46 cm ja narttujen vastaavasti 33 - 43 cm. Paino suhteutuu säkäkorkeuteen ja on noin 9-18 kg. Häntä voi olla pitkä tai luonnollisesti töpö, Suomessa hännän typistäminen ei ole sallittua.

Turkki

Karvapeite on liioittelematon, kohtuullisella kauluksella ja eturaajojen- ja reiden takaosan hapsutuksella. Karva on keskivahvaa ja keskipitkää, suoraa tai laineikasta ja säänkestävää. Alusvillan määrä vaihtelee.
Sallittuja värejä ovat musta, sinimarmoroitu (blue merle), punainen (maksanvärinen), punamarmoroitu (red merle). Sallitut punaruskeat (tan) merkit ja valkoiset merkit (ei vallitsevina).

Luonne ja käyttäytyminen

Pieni amerikanpaimenkoira on älykäs, tarmokas ja miellyttämishaluinen. Sillä on voimakas paimennus- ja vartiointivietti. Se soveltuu monenlaiseen käyttöön ja erilaisiin harrastuksiin, sillä se on helposti koulutettava, innokas ja sinnikäs työkoira. Tämä rotu on perheeseensä kiintyvä ja uskollinen, ja on omimmillaan aktiivisessa kodissa. Voi olla varautunut vieraita kohtaan, mutta ei arka.

Terveys

Rodun odotettu elinikä on 12-15 vuotta. Kuten useilla rotukoirilla, myös pienellä amerikanpaimenella esiintyy joitain tyypillisiä sairauksia. Esimerkkejä silmällä pidettävistä sairauksista ovat etenevä verkkokalvon surkastuma (PRA), perinnöllinen harmaakaihi, iriksen kehityshäiriö (iris coloboma), mikro-oftalmia eli pienisilmäisyys, lääkeaineyliherkkyys (MDR1), lonkkavika ja perinnöllinen selkäytimen rappeumasairaus (degeneratiivinen myelopatia)

Alkuperä

1960-luvulla amerikkalaisilla farmeilla käyttökoirina työskennelleitä pienikokoisia australianpaimenkoiria alettiin kasvattaa tarkoituksella yhä pienemmiksi. Ympäri maata matkustavat hevosmiehet alkoivat suosia niitä seuralaisinaan, koska ne olivat uskollisia, älykkäitä ja pienikokoisia eli täten kiertelyyn hyvin soveltuvia.

Rotu Suomessa

Pieniä amerikanpaimenkoiria on rekisteröity Suomen Kennelliittoon vuodesta 2018 alkaen. Ensimmäiset kolme rekisteröityä yksilöä, musta tricolor, punainen tricolor ja blue merle & tan, olivat kaikki tuontinarttuja Yhdysvalloista. Suosio on rekisteröitymisen alettua ollut huomattava: kesään 2019 mennessä Suomessa oli jo 59 rekisteröityä yksilöä, vaikka rodun rekisteröiminen on ollut mahdollista vasta edellisvuodesta alkaen. Suomessa syntyi vuonna 2018 4 ja alkuvuonna 2019 3 pentuetta.
Li Na

Muuta

Yhdeksänvuotiaaksi asti Li Na harrasti sulkapallon pelaamista, mutta vaihtoi lajin tennikseen. Häntä valmentaa tanskalainen Michael Mortensen. Li Na on naimisissa Jiang Shanin kanssa, he menivät naimisiin 27. tammikuuta 2006.
NHL:n varaustilaisuus 2013

NHL:n varaustilaisuus 2013 oli 51. jääkiekkoliiga NHL:n järjestämä varaustilaisuus. Kaikki seitsemän varauskierrosta käytiin 30. kesäkuuta Prudential Centerissä, New Jerseyssä. Ensimmäisenä tilaisuudessa varasi Colorado Avalanche, joka varasi Nathan MacKinnonin. Toisena varasi Florida Panthers, joka varasi Aleksandr Barkov Jr:n ja kolmantena Tampa Bay Lightning, joka varasi Jonathan Drouinin.

Varattaviksi kelpaavat pelaajat

NHL:n varaustilaisuudessa 2013 sai varata 1. tammikuuta 1993 ja 15. syyskuuta 1995 välillä syntyneitä pelaajia. Lisäksi seurat saivat varata vuonna 2011 varattuja pelaajia, jotka eivät olleet allekirjoittaneet NHL-sopimusta ja olivat syntyneet ennen 30. kesäkuuta 1993.
BloodRayne

Yleistä

BloodRayne-sarjan juoni kulkee ennen toisen maailmansodan (pelissä BloodRayne) ajoista 2000-luvulle (BloodRayne 2) seuraten Rayne-puolivampyyrin tarinaa. Elokuvan aikajana ei seuraa pelien maailmaa.
Rayne on verenhimoinen yhdysvaltalainen puolivampyyri, joka on syntynyt noin vuonna 1915–1916 sen jälkeen kun hänen vampyyri-isänsä Kagan raiskasi tämän äidin. Myöhemmin Kagan murhasi koko Raynen perheen, jotta tällä ei olisi muuta vaihtoehtoa kuin kääntyä hänen puoleensa.
Noin vuonna 1932 Rayne vietti teini-ikänsä yrittämällä metsästää ja tappaa isänsä kostaakseen perheensä puolesta. Tämän seurauksena hän saapui Eurooppaan, missä hän suoritti sarjan murhia ennen pidätystään. Väittämällä uhreja vampyyreiksi hän ei saavuttanut uskottavuutta virkavallan silmissä, mutta pystyi nopeasti pakenemaan ja jatkamaan metsästystä.
Rayne rekrytoitiin mystiseen Brimsonen seuraan (Brimstone Society). Brimstonen seura lähetti hänet joukkoon tehtäviä, jotka poistaisivat yliluonnolliset uhat maailmasta. Eräs näistä tehtävistä vaati häntä käyttämään vampyyrisia voimia natseja vastaan, jotka olivat aikeissa käyttää maagisia esineitä nostaakseen Adolf Hitlerin valtaan. Rayne myös oppi käyttämään natsien vangeilla kehittämiä demonisia Daemite-parasiittejä heitä itseään vastaan. Taustatarina pohjautuu vaikutteiltaan useiden historiallisten natsien okkultisten ryhmiin kuten Thule societyyn.

Vaikutukset

BloodRayne vaikuttaa olevan inspiroitu Terminal Realityn aikaisemman Nocturne-pelin aineksista. Nocturnen kolmannen persoonan selviytymiskauhupelin sankaritar Svetlana, myös puolivampyyri ja metsästäjä, on hyvin samanlainen kuin BloodRayne. Aikaisissa betaversioissa pelistä näiden hahmojen ulkonäky ja asusteet ovatkin hyvin samankaltaisia. Lisäksi jotkin BloodRayne-pelisarjan vihollista (kuten Daemites ja lepakkovampyyri) ovat alun perin olleet Nocturnessa. BloodRaynen viimeinen osio on myös samoissa maisemissa (Gaustadtin linna) kuin Nocturnen alku. Myös ”Brimstone Society” on konseptina vastaava kuin ”Spookhouse” Nocturnessa. Alun perin BloodRayne olikin tarkoitettu Nocturnen jatko-osaksi, mutta tuottajat ajattelivat sen myyvän enemmän omalla nimellään.
Per Ragnar

Per Ragnar (syntyään Per-Erik Ragnar; s. 29. toukokuuta 1941 Karlshamn) on ruotsalainen näyttelijä, kirjailija ja uutisankkuri. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Ystävät hämärän jälkeen (2008).
Ragnar on naimisissa ja hänellä on vuonna 2001 syntynyt tytär. Hän on pasifisti ja kasvissyöjä.

Ura

Ragnar opiskeli Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa vuosina 1962–1965. Hän työskenteli Ingmar Bergmanin apulaisohjaajana Dramatenissa. Hänen elokuvadebyyttinsä oli vuonna 1968 elokuvassa Korridoren, mistä hänet palkittiin Chaplin-palkinnolla vuoden tulokkaana.
Per Ragnar esiintyi myös saippuasarjassa Tre Kronor.
Esa Timonen

Esa Eljas Timonen (28. toukokuuta 1925 Nurmes – 19. huhtikuuta 2015 Liperi) oli maaherra, ministeri ja kansanedustaja. Hän asui Liperin Harinjärvellä sekä Joensuussa.
Timonen toimi Maalaisliiton/Keskustapuolueen kansanedustajana 1958–1967 ja Pohjois-Karjalan läänin maaherrana 1967–1992, toisena kulkulaitosministerinä 1964–1966, sosiaaliministerinä 1966–1967, työvoimaministerinä 1970 ja liikenneministerinä 1971–1972 ja 1975. 
Koulutukseltaan Timonen oli agrologi, joksi hän valmistui Pienviljelysneuvojaopistosta vuonna 1951. Hän toimi Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1952–1956, Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1956–1964 ja sairausvakuutustoimiston johtajana 1964–1967. Nurmeksen maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna hän oli 1954–1967. Hän oli muun muassa Kehitysaluerahaston (Kera), Osuaauskassojen/-pankkien keskusyhteisöjen, vakuutusyhtiö Suomi-Salaman, Pohjois-Karjalan Osuuskaupan, Kehitysaluerahaston ja Pohjois-Karjalan Sähkön hallintoneuvoston jäsen. 
Nurmeksessa on Timosen mukaan nimetty tie. Hän sai ministerin arvonimen vuonna 1992. Hänen muistelmakirjansa on Metsän poika, Karjalan kuvernööri (kirjoitettu yhdessä Tuula-Liina Variksen kanssa 1996).
Esa Timosen poika Tapani (s. 1954) oli avioliitossa Marjo Timosen kanssa, joka on toiminut eduskunnan tiedotuspäällikkönä vuodesta 2003.
Frottola

Frottola (ital. "huvittavien asioiden sekamelska") oli renessanssin ajan italialainen maallinen laulu. Frottolan - ja etenkin sen alalajin barzelletan - luonne oli humoristinen, usein teatraalisen tunteellinen. Tyypillisiä aiheita olivat rakkaus, juoma ja arjen askareet, ja sanoitukset oli kirjoitettu nimenomaan lauluja varten. Frottolaa pidetään monesti madrigaalin edeltäjänä. Frottoloiden säveltäminen oli aktiivisimmillaan vuosien 1470 ja 1530 välillä. Lauluäänien määrä vaihteli kolmesta neljään, mutta frottoloita saattoi myös esittää yksi laulaja luutun tai kokonaisen soitinryhmän säestyksellä. Musiikillisesti tekstuuri vältteli monimutkaisuutta ja oli usein varsin homofoninen.
Frottoloille omistautuneita säveltäjiä tunnetaan kymmeniä, mutta useimmista heistä ei tiedetä juuri muuta kuin nimi. Säveltäjiä, joiden elämästä on säilynyt enemmän tietoa, ovat mm. Bartolomeo Tromboncino, Marchetto Cara sekä Filippo de Lurano.
Musashi (1940)

Historia

Kesäkuussa 1937 Mitsubishin Nagasakin telakan johtaja Kensuke Watanabe ja veistämön päällikkö Kumao Baba saivat käskyn valmistaa telakka uuden taistelulaivasarjan valmistamiseksi. Telakan laajennustyöt telakka-allas numero kahdessa olivat alun perin innoittaneet laivaston virkamiehet tarjoamaan laivan rakennusprojektia Mitsubishille. Musashi rakennettiin valtavien peitteiden takana, jotta lahden toisella puolella olleesta Yhdysvaltain konsulaatista ei nähtäisi laivan rakentamista. Laiva laskettiin vesille 1. marraskuuta 1940 ja seuraavat 18 kuukautta käytettiin laivan varusteluun. Valmistuspäivämäärää muutettiin useaan kertaan laivaston vaatimusten takia (mm. laivan tykkien panssaroinnin vahventamisen ja ylimääräisten kommunikointivälineiden asennuksen takia).

Palvelus

Musashi otettiin käyttöön 5. elokuuta 1942 ja lähti saman tien Chuukin laguunille, jossa amiraali Isoroku Yamamoto teki Musashista lippulaivansa. Amiraali kuoli 18. huhtikuuta 1943 ja alus palasi Japaniin kuljettaen hänen tuhkansa mukanaan. 5. elokuuta 1943 Musashi palasi takaisin Chuukiin, jossa se pysytteli aina 10. helmikuuta 1944 asti. Tänä aikana aluksen ainut sotatoimi oli lyhyt retki kohti Marshallinsaaria, jossa se ei kohdannut vihollista. 29. maaliskuuta 1944 alukseen osui Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Tunnyn laukaisema torpedo, ja aluksen täytyi palata Japaniin korjauksia varten. Samalla alukselle asennettiin lisää ilmatorjunta-aseistusta.
Leytenlahden taistelussa Musashi yhdessä sisaraluksena Yamaton kanssa muodosti vara-amiraali Takeo Kuritan keskisen ryhmän. Tämän taistelun aikana 25. lokakuuta 1944 Yhdysvaltain laivaston  lentotukialuksilta nousseet lentokoneet hyökkäsivät aluksen kimppuun torpedoin ja pommein. Musashiin osui taistelu aikana 17 pommia ja 20 torpedoa, ja niiden lisäksi 18 lähiosumaa. Lopulta laiva kaatui kyljelleen ja upposi kello 19.35. Laivan 2 399 hengen miehistöstä yli 1 000 kuoli; hävittäjät Kiyoshimo ja Shimakaze pelastivat merestä 1 376 miestä.
Musashin löysi merenpohjasta vuonna 2015 Microsoftin perustaja Paul Allenin perustama tutkimusryhmä. Hylky makaa kilometrin syvyydessä merenpohjassa Filippiinien saariryhmän keskellä Sibuyaninmeressä. Löytö tehtiin M/Y Octopus -nimiseltä tutkimusalukselta käsin.
Matkalla maineeseen (radio-ohjelma)

Matkalla maineeseen oli Yleisradion rinnakkaisohjelmassa epäsäännöllisesti lähetetty rock-ohjelma 1970-luvun lopulla. Ohjelmassa esiteltiin tuore musiikintekijä, yhtye tai artisti, jonka ensialbumi soitettiin usein kokonaan tai lähes kokonaan. Ohjelma kesti 40 minuuttia, ellei urheilulähetys vienyt ohjelma-aikaa kokonaan tai osittain.
Peter Sculthorpe

Peter Sculthorpe (29. huhtikuuta 1929 Launceston, Tasmania, Australia – 8. elokuuta 2014 Woollahra, Sidney, Australia) oli australialainen säveltäjä, Australian tunnetuin nykysäveltäjä. Hänen musiikistaan heijastui rakkaus kotimaahan, mutta hän kommentoi myös ajankohtaisia aiheita.

Elämäkerta

Sculthorpe opiskeli Melbournen yliopistossa ja Oxfordin Wadham Collegessa. Hän alkoi vuonna 1964 opettaa Sydneyn yliopistossa. Hän oli Yalen yliopiston Harkness Fellow (1966) ja vierailevana professorina Sussexin yliopistossa vuosina 1971–72. Hänellä oli useita kunniatohtorin arvoja. Hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi vuonna 1977 ja Australian ritarikunnan upseeriksi 1990. Orden de Isabel la Católican komentaja Sculthorpesta tuli vuonna 2011.
Sculthorpen tuotantoon kuuluu yli 350 teosta. Vuodesta 1965 hänen kansainvälinen kustantajansa oli Faber Music Ltd.. Hän sai teoksiinsa vaikutteita aasialaisista musiikkikulttuureista, esimerkiksi 1960-luvun tuotannossaan Japanista ja Indonesiasta. Joihinkin teoksiin vaikutti myös aboriginaalien musiikki. Sculthorpen teoksissa pitkäaikainen innoittaja oli Australian ja koko planeetan ympäristö. Joissain teoksissa on esillä humanistinen teema. Esimerkiksi Requiem (2003) syntyi Irakin sodassa kuolleiden siviilien kohtalosta. Säveltäjän 16. jousikvartetin aiheena ovat turvapaikanhakijat ja 18. jousikvartetin aiheena ilmastonmuutos.
Sculthorpe kuului Australian sataan ”elävään aarteeseen” (1997). Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian elinikäinen ulkomaalaiskunniajäsen ja yksi sadasta vaikutusvaltaisimmasta australialaisesta (The Bulletin, 2006). Sculthorpen tuotantoa on levytetty laajasti, ja sitä on kuultavissa muiden muassa ABC Classicsin, Chandos Recordsin ja Naxoksen levyillä. Sculthorpe julkaisi oman muistelmateoksensa (Sun Music) vuonna 1999.
Sculthorpe kuoli Wolperin juutalaisessa sairaalassa Woollahrassa pitkään sairastettuaan.
Jamba!

Jamba! on saksalainen mobiilipalvelu, joka toimii Saksan lisäksi muun muassa Kiinassa, Australiassa, Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa, Suomessa ja Ruotsissa. Jamba! myy soittoääniä matkapuhelimiin. Jamba! tunnetaan parhaiten Sweety the Chickista, Schnuffelista ja Crazy Frogista, Crazy Frogista tuli hyvin suosittu hahmo Axel F -kappaleen myötä. Soittoäänien lisäksi Jamba! myy mobiilipelejä ja muita mobiilipalveluita.
Doug Savant

Douglas Peter Savant (s. 21. kesäkuuta 1964 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen pitkäkestoisimmat roolinsa ovat olleet sarjoissa Melrose Place ja Täydelliset naiset.
Savant esitti Matt Fieldingia Melrose Placessa vuosina 1992–1997. Rooli oli merkittävä siinä mielessä, että kyseinen hahmo oli yksi ensimmäisistä avoimesti homoseksuaaleista henkilöistä televisiossa. TV-yhtiö kuitenkin sensuroi hänen osuuksiaan, joista kohutuin oli suudelma hänen ja Greg Eviganin välillä. Savant lähti sarjasta kuuden kauden jälkeen ja vuotta myöhemmin hänen hahmonsa kuoli auto-onnettomuudessa. 
Melrose Placen jälkeen Savant vieraili sarjoissa Pimeyden sydän, Harsh Realm, Firefly, Kunnian miehet, Muodon vuoksi ja 24. Hän esitti myös sotilasta elokuvassa Godzilla. Vuodesta 2004 alkaen Savant on esittänyt Tom Scavoa ABC:n sarjassa Täydelliset naiset. Hänen roolinsa vakinaistettiin toisella kaudella.
Savant on naimisissa entisen Melrose Place -näyttelijän, Laura Leightonin kanssa ja parilla on kaksi lasta. Hänellä on myös kaksi lasta aiemmasta avioliitosta.
Gary Lachman

Gary Lachman (salanimi Gary Valentine; s. 24. joulukuuta 1955 Bayonne, New Jersey) on yhdysvaltalainen kirjailija ja muusikko. Hän oli Blondie-yhtyeen perustajajäseniä. Hänen tilalleen yhtyeeseen tuli 1977 Nigel Harrison. Myöhemmin hän soitti kitaraa Iggy Popin yhtyeessä. Lachman on kirjoittanut useita kirjoja okkultismin historiasta. Näistä on suomennettu Tajunnan alkemistit ja Aleister Crowley (Like).
Jeffersonin piirikunta (Ohio)

Maantiede

Jeffersonin naapuripiirikuntia ovat Belmont etelässä, Harrison lounaassa, Carroll luoteessa, Columbianan piirikunta pohjoisessa ja Länsi-Virginian puolella Hancockin, Brooken sekä Ohion piirikunnat.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 69 709 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 92,1%, mustiin (5,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,1%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 39 453 ja köyhyysrajan alapuolella oli 16,9% väestöstä vuosina 2007–2011.
Viipurin linja-autoasema

Historia

Viipurin linja-autoasema oli Pohjoismaiden ensimmäinen kunnallinen ja omaa tehtäväänsä varten rakennettu linja-autoasema. Sitä edeltäneet linja-autoasemat toimivat yksityisten öljy-yhtiöiden ylläpitämien huoltoasemien yhteydessä tai vuokratiloissa. Salakkalahden puistoon valmistuneessa linja-autoasemassa oli avara odotustila, lipunmyynti- ja konttoritilat, tavaransäilytys, kuljettajien lepotilat, puhelinkioskeja, WC, kahvila-ravintola sekä kaksi myymälää. Tilaohjelma oli täysin uudenlainen Suomessa, ja linja-autoasemia on suunniteltu sen mukaan nykypäivään saakka. Viipurin linja-autoasemasta otettiin mallia muun muassa muutamaa vuotta myöhemmin valmistuneeseen Turun linja-autoasemaan. 
Aseman laiturialue oli alun perin tarkoitettu viidelle saapuvalle ja viidelle lähtevälle linja-autolle. Sen suunnittelusta vastasi Viipurin asemakaava-arkkitehti Otto-Iivari Meurman. Liikenteen kasvaessa nopeasti, linja-autoasema laajennettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1936 arkkitehti Uno Ullbergin piirustusten mukaan.
Extreme Rules (2010)

Taustaa

Pääfeudi RAW’sta oli WWE-mestarin, John Cenan ja Batistan välillä. Feudi alkoi helmikuisessa pay-per-viewissä WWE Elimination Chamber -tapahtumassa, kun Batista voitti Cenan WWE-mestaruuden Elimination Chamber -ottelun jälkeen. WrestleMania XXVI:ssä Cena kuitenkin onnistui voittamaan Batistan, ja Cenasta tuli seitsenkertainen WWE-mestari. RAW’ssA 5. huhtikuuta Batista pieksi Cenan matsin jälkeen ja ilmoitti, että heidän uusintaottelunsa tulisi olla Last Man Standing -matsi Extreme Rulesissa.
World Heavyweight -mestari Jack Swagger SmackDown-brändistä määrättiin kohtaamaan Randy Orton RAW-brändistä, mestaruusottelussa. WrestleManiassa Swagger voitti Money in the Bank -tikapuuottelun ja ansaitsi sopimuksen mestaruusmatsiin, missä vain ja milloin vain hän sen haluaisi. 2. huhtikuuta Swagger rahasti salkkunsa Chris Jerichon World Heavyweight -mestaruuden ja voitti sen. Edgen ja Jerichon #1 haastajien matsin päätyttyä tupla ulos -laskuun, RAW’n illan isäntä David Hasselhoff ilmoitti, että Swagger tulisi kohtaamaan Extreme Rules -ottelussa Randy Ortonin, joka on selättänyt hänet kahdesti.
Chris Jerichon ja Edgen välille määrättiin myös matsi tapahtumaan. Edge palasi toivuttuaan loukkaantumiselta, Royal Rumblessa voittaen sen ja ansaitsi mestaruusottelun WrestleManiassa. WrestleMania-vastustajakseen Edge valitsi Jerichon World Heavyweight -mestaruudesta, mutta hävisi ottelun. Seuraavassa SmackDownissa Edge pieksi loukkaantuneen Jerichon, minkä seurauksena Swagger pääsi rahastamaan Money in the Bank -salkuunsa sopimuksen ja hän myös voitti mestaruuden. Kun Edgen ja Jerichon ykköshaastajuusmatsi päättyi tupla ulos -laskuun, heidän välille määrättiin Steel Cage -ottelu.
RAW-brändistä Extreme Rulesissa kohtasivat myös Triple H ja Sheamus. Sheamus syyllisti Triple H:ta siitä, että hän hävisi WWE -mestaruuden Elimination Chamber -tapahtumassa, joten Sheamus haastoi Triple H:n matsiin WrestleManiaan. WrestleManiassa Triple H kuitenkin voitti Sheamusin. Seuraavissa RAW’ssa molemmat kyökkäilivät omilla aseillaan (Triple H lekalla ja Sheamus rautaputkella) ja pian heidän välilleen määrättiin Street Fight -matsi Extreme Rules -tapahtumaan.
CM Punk ja Rey Mysterio olivat olleet riidoissa jo muutaman kuukauden. Ennen WrestleManiaa Punk oli haastanut Mysterion tämän vaimon ja lasten edessä, ja koska Mysterio ei suostunut, Punk pääsi nöyryyttämään tätä ja haukkumaan pelkuriksi. Sittemmin Mysterio hyväksyi Punkin haasteen ja voitti tämän WrestleManiassa. Jos Mysterio olisi hävinnyt, hänen olisi pitänyt liittyä Straight Edge Societyyn. Kun Punk nimesi jäseniä Societyyn, hän oli ”ajanut” heidät kaljuiksi, vaikka itse säilytti pitkät hiuksensa. Tämän tuloksena Mysterio haastoi Punkin matsiin Extreme Rules -tapahtumaan, jonka stipulaationa olisi se, että jos Punk häviäisi, hänet ajettaisiin kaljuksi.
Max Färberböck

Max Färberböck (s. 22. syyskuuta 1950) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli Münchenin Hochschule für Fernsehen und Filmissä ja on työskennellyt myös Buenos Airesissa ja Italiassa.
Färberböckin kansainvälisesti tunnetuimpia töitä on Aimée & Jaguar (1999), jonka tähtiroolin esitti Maria Schrader. Vuonna 2008 valmistui elokuva Anonyma – Eine Frau in Berlin, jonka pääosassa on Nina Hoss. Elokuva perustuu anonyymin kirjoittajan teokseen Eine Frau in Berlin, joka ilmestyi esnin vuonna 1954 englanniksi, vasta myöhemmin saksaksi.
Ron Dennis

Uran alku

Dennis jätti koulunkäynnin 16-vuotiaana ja meni töihin harjoittelijaksi paikalliselle autokorjaamolle. Työn ohessa hän opiskeli autotekniikkaa Guildfordin teknisessä koulussa.
18-vuotiaana Dennis pääsi Cooperin Formula 1 -talliin Jochen Rindtin auton mekaanikoksi. Vuonna 1968 Rindt siirtyi Brabham-talliin ja Dennis seurasi hänen mukanaan. Hän nousi Jack Brabhamin mekaanikoksi, kun Rindt jatkoi Lotus-talliin 1969.

Oman tallin perustaminen

Jack Brabhamin vetäydyttyä radoilta vuoden 1971 lopulla Dennis ja toinen Brabham-teknikko Neil Trundel perustivat oman kilpatallin. Rondel Racing aloitti toimintansa Wokingissa helmikuussa 1972. Talli kilpaili F2-sarjassa vanhoilla Brabhamin autoilla ja voittikin yksittäisiä EM-sarjan kilpailuja.
Vuonna 1973 Dennis käynnisti oman F1-auton suunnittelun. Rondelin nimissä auto ei kuitenkaan koskaan päässyt radalle, sillä öljy-yhtiö Motul veti tukensa projektilta vuoden 1974 öljykriisiin jälkeen ja Rondel joutui sulkemaan ovensa. Auto tuli myöhemmin tunnetuksi Tokenin nimellä, kun Tony Vlassopulos ja Ken Grob ostivat sen.
1970-luvun puolivälin jälkeen Dennis perusti uuden tallin, jonka nimeksi tuli Project Four. Se kilpaili F2- ja F3-luokissa hyvällä menestyksellä. Chico Serra ja Stefan Johansson voittivat tallin autolla Britannian F3-mestaruuden 1979 ja 1980.

Tallifuusio ja ura McLarenilla

Syyskuussa 1980 Marlboro ajoi McLarenin ja Project Fourin yhtymään ja muodostamaan McLaren Internationalin. Vuonna 1981 Dennis otti koko operaation johtoonsa ja houkutteli saudiarabialaisen Mansour Ojjehin siihen mukaan. Ojjeh rahoitti TAG:n turbomoottorien valmistuksen, ja McLarenin ja TAG:n yhdistelmästä tuli yksi F1-historian menestyneimpiä. Niki Lauda ja Alain Prost voittivat tallille kolme maailmanmestaruutta 1984–1986.
Vuonna 1988 Dennis neuvotteli moottorisopimuksen Hondan kanssa, ja Prost ja Senna hallitsivat MM-sarjaa seuraavat neljä kautta, 1988–1991.
Hondan vetäydyttyä Formula 1:stä McLaren menetti ykköstallin asemansa. Mercedes-Benzin tulo sen moottorien toimittajaksi kuitenkin käänsi kehityksen jälleen. Vuosina 1998 ja 1999 Mika Häkkinen ja David Coulthard hallitsivatkin vuorostaan MM-sarjaa, ja Häkkinen voitti kuljettajien mestaruuden molempina vuosina.
Vuonna 1999 Dennis myi kymmenen prosenttia 40 %:n osuudestaan tallista DaimlerChrysler AG:lle. Tammikuussa 2009 hän ilmoitti jättävänsä tallipäällikkyyden Martin Whitmarshille 1. maaliskuuta 2009 alkaen. Dennis vahvisti 16. huhtikuuta 2009 jättävänsä kaikki Formula ykkösiin liittyvät tehtävänsä McLarenilla ja siirtyvänsä johtamaan katuautoprojektia itsenäisessä McLaren Automotive -yrityksessä. Yritys aikoi rakentaa uuden urheiluautomallin vuoteen 2011 mennessä yhteistyössä sveitsiläispankki Credit Suissen kanssa.
Milan Kytnár

Maajoukkueura

Kytnár on edustanut Slovakian maajoukkuetta alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2007 ja nuorten MM-kisoissa 2009.
Kajsa Vickhoff Lie

Kajsa Vickhoff Lie (s. 20. kesäkuuta 1998) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Bærums Skiklubia.
Lie voitti nuorten syöksylaskun ja supersuurpujottelun maailmanmestaruuden 2018. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui alppiyhdistetyssä seitsemänneksi ja supersuurpujottelussa 13:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Lie kilpaili ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 2017. Maailmancupin pisteille hän laski ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2017 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2019.
Tallukka-jahti

Tallukka-jahti on Päijännepurjehduksen kiertopalkinto yleiskilpailun tasoitetuin ajoin voittaneelle. Palkinnon on lahjoittanut Hotelli Tallukka vuonna 1988. Tasoituslukujärjestelmä käytetään SPL:n hyväksymiä järjestelmiä.