google/wiki40b huggingface dataset:
Teriakki

Teriakki oli entisaikoina suosittu yleislääke, jonka uskottiin tehoavan lähes kaikkiin vaivoihin.
Teriakin juuret juontavat antiikin Kreikkaan toiselle vuosisadalle eaa. Teriakkia saatettiin valmistaa kymmenistä ainesosista, kuten erilaisista yrteistä ja oopiumista sekä joskus käärmeen lihasta tai majavan hausteesta. Kreikkalaisten jälkeen teriakin reseptiä parantelivat Rooman keisari Neron henkilääkärinä tunnettu Andromachus sekä Galenos.
Keskiajalla teriakkia sekoitettiin hunajaan tai viiniin ja käytettiin vastamyrkkynä käärmeenpuremiin ja muihin myrkytyksiin sekä kaikenlaisten muidenkin vaivojen ennaltaehkäisyyn ja hoitoon. Erityisen maineikasta oli renessanssin Venetsiassa valmistettu teriakki. Mustan surman aikana teriakin uskottiin tepsivän ruttoon, sillä sairauden uskottiin johtuvan ruttokäärmeiden myrkyttämistä joista.
Teriakin valmistus oli vaativaa ja ainesosat kalliita. Ainesosat piti kerätä talteen juuri oikeaan aikaan, sillä planeettojen ja tähtikuvioiden aseman uskottiin vaikuttavan kasvien tehoon. Kun lääke oli sekoitettu, sen piti antaa käydä ja kypsyä muutaman vuoden ajan.
Teriakki oli uskomuslääke, jonka parantavat vaikutukset olivat vähäisiä. Se sisälsi kuitenkin vanhaa lääkekasvia merisipulia, joka sisältää sydämen toimintaan vaikuttavaa skillaridiiniglykosidia. Teriakin sisältämä oopiumi toimi särkylääkkeenä, joka helpotti tuskaisen käyttäjän oloa. Se lievensi myös yskää, ripulia ja oksentamista.
Björn Runge

Björn Lennart Runge (s. 21. kesäkuuta 1961 Lysekil) on ruotsalainen elokuvaohjaaja. Runge valmistui Tukholman Stockholms dramatiska högskola -korkeakoulusta 1989. Hän on työskennellyt muun muassa elokuvaohjaaja Roy Anderssonin kanssa. Rungen draamaelokuva Suusta suuhun (Mun mot mun) oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon saajaksi vuonna 2006.
Eirene

Eirene (muinaiskreikaksi Εἰρήνη, Eirēnē, "rauha") oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi kolmesta horasta. Hän oli Zeuksen ja Themiksen tytär, ja Diken ja Eunomian sisar. Näillä sukulaissuhteilla ilmaistiin, että rauha on seurausta vallasta (Zeus) yhdistettynä oikeudenmukaisiin lakeihin (Themis), joka pysyy, kun yhteiskunnassa vallitsee laki (kreik. Dike) ja järjestys (kreik. Eunomia).
Eirene oli rauhan henkilöitymä, jonka vastine roomalaisessa mytologiassa oli Pax. Eirene kuvattiin nuorena neitona, jonka käsissä oli lapsenomainen Plutos, vaurauden jumaluus, ja runsaudensarvi, jotka symbolisoivat rauhan siunauksellista vaikutusta ja mukanaantuomaa hyötyä. Eirene saatettiin kuvata kantamassa myös oliivipuun oksaa tai Hermeksen sauvaa.
Nimi Irene juontaa juurensa tästä mytologian hahmosta.
Viiri (Rovaniemi)

Viiri on kylä Rovaniemen Yläkemijoella. Viirinkylä sijaitsee 45 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon Rovaniemeltä Kuusamoon johtavan tien varrella Kemijoen pohjoisrannalla. Kylä on Yläkemijoen alueen vanhin kylä. 
Viirinkylässä on ollut päiväkoti, jonka toiminta on siirtynyt Vanttauskoskelle Yläkemijoen koulun tiloihin. Päiväkodin entisissä tiloissa toimi aikaisemmin peruskoulu, mutta se lakkautettiin 1994. Kylällä asuu nykyisin n. 150 asukasta molemmin puolin Kemijokea. Kylässä on aikasemmin toiminut myös posti, sekä kaksi kauppaa.
Viirinkylä on kertaalleen valittu Lapin kauneimmaksi kyläksi. Valinta tapahtui vuonna 1987.
Viirinkylän Lehtomäestä on löydetty kaksi kivitalttaa, joista toinen on Kansallismuseossa ja toinen Maakuntamuseossa. Talttojen arvioidaan olevan esikeraamiselta-ajalta n. 5500 eaa.
Aleksandr Havanov

Seuraura

Havanov oli Dinamo Moskovan kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin Pohjois-Amerikassa kaudella 1992–1993, jolloin Havanov pelasi ECHL-liigaa sekä Birmingham Bullsin että Raleigh IceCapsin väreissä. Hän palasi kotimaahansa kaudeksi 1993–1994 pelaamaan Kansainvälistä liigaa SKA Pietariiin, jossa tulokaskausi toi 41 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Kaudella 1994–1995 Havanov oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan. Kesken kauden 1995–1996 hän siirtyi Pietarista SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon, jossa 16 runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua toi kaksi syöttöpistettä.
Kaudeksi 1996–1997 Havanov palasi kotimaahansa Superliigan Severstal Tšerepovetsiin, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 3+8=11. Kahden siellä vietetyn vuoden jälkeen Havanov palasi kaudeksi 1998–1999 kasvattajaseuraansa Dinamo Moskovaan, jota hän edusti kauden aikana myös EHL:ssä. St. Louis Blues varasi 27-vuotiaan Havanovin yli-ikäisenä 232. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999. Kauden 1999–2000 päätteeksi Havanov voitti Venäjän-mestaruuden. Hän edusti Dinamoa kauden aikana myös EHL:ssä.
Havanov siirtyi kaudeksi 2000–2001 St. Louis Bluesin organisaatioon ja hän otti heti paikkansa seuran NHL-kokoonpanosta. Havanovin avauskausi NHL:ssä toi 74 runkosarjaottelussa tehot 7+16=23 sekä 15 playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Kolmannella kaudellaan 2002–2003 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+25=33. Kausi 2003–2004 Havanovilla jäi vain 48 ottelun mittaiseksi jalkavammojen takia. Kesäkuussa 2004 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa.
NHL:n työsulun 2004–2005 aikana Havanov pelasi kolme ottelua kotimaassaan SKA Pietarin paidassa. Elokuussa 2005 hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Sveitsin Nationalliga A:n HC Davosiin, jonka tehokkain puolustaja Havanov oli tehoilla 1+19=20. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Havanov edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa, joka päättyi myös voittoon. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2007.

Maajoukkueura

Havanov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 1999, 2000 ja 2003 sekä maailmancupissa vuonna 2004.
Humberto Coelho

Pelaajaura

Pelaaja urallaan Coelho pelasi puolustajana yli 300 liigaottelua Portugalissa ja edusti myös maataan 64 ottelussa. Coelho valittiin muun muassa vuonna 1974 vuoden portugalilaiseksi jalkapalloilijaksi.

Valmentajaura

Coelho nimitettiin 3. kesäkuuta 2008 Tunisian maajoukkueen päävalmentajaksi. Sitä ennen päävalmentajan tehtävää oli tarjottu Bertrand Marchandille ja Jacques Santinille, mutta kumpikaan ei saanut solmittua haluamaansa sopimusta Tunisian jalkapalloliiton kanssa. Marraskuussa 2009 Coelho erotettiin valmennustehtävistään, Tunisian jäätyä ilman MM-kisapaikkaa.
Coelho oli ehdolla Ghanan maajoukkueen päävalmentajaksi loppuvuodesta 2010, mutta valmennuspesti meni Goran Stevanovicille.
Brian Baker (tennispelaaja)

Tennisura

Baker saavutti ensimmäisen loppuottelupaikkansa ATP-turnauksessa Nizzassa toukokuussa 2012. Turnauksen välierässä hän voitti Nikolai Davydenkon. Loppuottelussa Baker hävisi Nicolas Almagrolle luvuin 3–6, 2–6. Bakerin paluukausi kuuden vuoden tauon jälkeen jatkui Ranskan avoimilla, joissa hän pääsi toiselle kierroksella. Wimbledonissa hän pääsi ensimmäistä kertaa urallaan pääsarjaan selvitettyään karsinnat. Turnauksessa hän eteni neljännelle kierrokselle voitettuaan muun muassa Jarkko Niemisen. Hän hävisi neljännellä kierroksella Philipp Kohlschreiberille. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Janko Tipsarevićille.
Ryhmä-07

Ryhmä-07 on vuonna 2006 perustettu kesäteatteria esittävä kulttuuriyhdistys Karstulassa. Ryhmä koostuu pääosin nuorista näyttelijöistä, jotka ystävystyivät Salatut elämät -televisiosarjan kuvauksissa.
Ryhmän puheenjohtajana toimii Janne Vakio, varapuheenjohtajana Joona Mielonen, rahastonhoitajana Eero Tommila ja sihteerinä Emma Virkkunen. Muita hallituksen jäseniä ovat Ville Virkkunen, Tiina Virkkunen sekä Emmi Parviainen.

Karstulan kesäteatteri

Ryhmä esitti kesällä 2007 Karstulan kesäteatterissa Markku Pölösen kirjoittaman näytelmän Emmauksen tiellä. Kesän 2007 yleisötavoite oli 2200, mutta kävijöitä oli noin 3900.
Ryhmän näytelmänä vuonna 2008 on Tapio Piiraisen Siivoton juttu, joka on samalla myös kantaesitys. Vierailevia näyttelijöitä kesälle 2008 ovat Sami Sarjula, Tuomas Reunanen, Jenny Dahlström sekä Constantinos Mavromichalis.
Ayoze Díaz

Ura

Ayoze on Tenerifen kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2002–2003. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi maan pääsarjaan Primera Divisióniin nousseeseen Racing Santanderiin. Hän pelasi santanderilaisseurassa pääosin joko puolustajana tai keskikenttäpelaajana. Kauden 2006–2007 hän pelasi lainalla Ciudad Murciassa.
Hyvin sujuneen kauden 2007–2008 päätteeksi Racing varmisti seuraavaksi kaudeksi paikkansa ensimmäistä kertaa historiassaan eurokentille. Ayoze nousi joukkueen avauskokoonpanoon syrjäyttäen veteraani Luis Fernándezin vaihtopenkille.
Heinäkuussa 2008 Ayoze teki kolmivuotisen sopimuksen Mallorcan kanssa. Hänet hankittiin korvaamaan Sevillaan siirtynyttä Fernando Navarroa. Hän aloitti ensimmäisen kautensa vaihtopenkiltä, mutta myöhemmin kauden edetessä nousi joukkueen avauskokoonpanoon samalla paikalla pelanneen Enrique Corralesin tilalle.
Kunniaritarikunta

Alkuperä

Nimitys ritarikunta tarkoittaa alkujaan ristiretkien aikaan (1100-luku) perustettuja hengellisiä ritarikuntia, joiden tehtävänä oli suojella pyhiinvaeltajia. Sellaisia olivat esimerkiksi Temppeliherrat, Johanniitat ja Saksalainen ritarikunta. 
1300-luvulla alkoi Eurooppaan syntyä myös maallisia ritarikuntia, joihin kuninkaat kutsuivat aatelismiehiä jäseniksi. Nämä olivat osa vallankäyttöä. Varhaisin ja ehkä tunnetuinkin näistä oli Sukkanauharitarikunta Englannissa. Muita tunnettuja maallisia ritarikuntia olivat Kultaisen taljan ritaristo Burgundissa sekä valakialainen Lohikäärmeen ritarikunta. Maalliset ritarikunnat edustivat aristokraattista romantiikkaa ja mystiikkaa, jonka avulla hallitsijat yrittivät luoda tiiviitä henkilökohtaisia siteitä itsensä ja aateliston välille.
Nykyiset kunniaritarikunnat ovat vain nimellisesti yhdistyksiä. Niiden käytännössä ainoana toimintamuotona on ritari- eli kunniamerkkien myöntäminen ansioituneille henkilöille, joita ritarimerkin saatuaan pidetään ritarikunnan jäseninä. Ritarikuntien johtajasta käytetään nimitystä suurmestari, ja tavallisimmin sellaisena toimii valtion päämies, joka myös päättää, kenelle ritarimerkki myönnetään. Kunniaritarikuntien kunniamerkit on jaettu eri luokkiin arvon mukaan. Ritarikunnat on rajattu joko pelkästään sotilaille tai sotilaille ja siviileille jaettaviin.
Entisaikaan useimmissa Euroopan maissa, Britanniassa vielä nykyisinkin, korkean ritarikunnan ansiomerkin saanut saa ritarin aatelisarvon, joka ei ole nykyisin perinnöllinen, mutta oikeuttaa usein kunnioittavaan puhutteluun, kuten Sir englanninkielisissä maissa. Suomessa alimpien aatelisarvojen puhuttelu oli Teidän jalosukuisuutenne Venäjältä tulleen tavan mukaan, joka perustui Pietari I Suuren arvojärjestysluetteloon. Useimmissa muissakin maissa on kunniaritarikuntia, mutta niiden kunniamerkkien saamisesta ei myönnetä aatelisarvoa.
Nyrstar

Nyrstar on belgialainen yritys, joka tuottaa ja jalostaa metalleja. Erityisesti Nyrstar tuottaa ja jalostaa sinkkiä ja lyijyä. Nyrstarin tuotteita ovat: sinkki, lyijy, kupari, jalo- ja erikoismetallit sekä rikkihappo. Nyrstar on maailman toiseksi suurin sinkin jalostaja.
Nyrstar syntyi vuonna 2007 yhdistämällä australialaisen kaivosyritys Zinifexin sinkkitoiminnot belgialaisen materiaaliteknologiayritys Umicoren kanssa. Nyrstarilla on yli 7000 työntekijää. Nyrstar on solminut tuotevirtasopimuksen Talvivaaran kaivoksen tuottamasta sinkistä vuonna 2010.
Vuonna 2019 Nyrstarin enemmistöomistus oli siirtymässä Trafiguralle.
Kätyrin osa

Kätyrin osa (My Life with Master) on Paul Czegen suunnittelema ja vuonna 2003 julkaisema indie-roolipeli. Pelin tapahtuma-aikakautta ei ole sidottu. Pelissä tarinankerronta ja tapahtumien eteneminen juonenomaisesti ja pelaajien eläytymistä on korostettu perinteiseen luolastoseikkailuun verrattuna. Pelin suomenkielinen versio ilmestyi vuonna 2004 Arkkikiven kustantamana.
Pelisysteemi on saanut aikaan suhteellisen vilkasta keskustelua, sillä se on melko uudenlainen lähestymistapa roolipelaamiseen. On jopa väitetty,että sitä ei pystyisi edes pelaamaan. Pelimekaniikka kahlitsee hahmoa, ja pelaaja joutuukin tilanteisiin jossa joutuu toimimaan vasten omaa tahtoaan. Tämä tuottaa perinteiselle sankaruuteen ja pelaajan vapauteen pohjautuvan roolipelin ystäville ongelmia.

Idea

Kätyrin osassa pelaajahahmot ovat pahan ja/tai kieroutuneen Isännän käskyläisiä. Mitään valinnanvaraa heillä ei ole; "kätyrit" ovat syystä tai toisesta isännän otteessa, ja voivat vain salassa toivoa parempaa huomista.

Kätyri

Pelaajahahmot ovat kätyreitä. He ovat jollain lailla poikkeuksellisia ihmisiä, joilla on "enemmän kuin"- ja "vähemmän kuin" -ominaisuudet, jotka vaikuttavat aina tietyin ehdoin. Nämä ehdot valitaan enemmän tai vähemmän yhdessä ja ne ovat samat alusta lähtien.

Lähimmäiset

Jokaisella kätyrillä on myös (alussa salaisia) suhteita ympäristöönsä. Näitä kutsutaan "lähimmäisiksi". He vaikuttavat hahmojen rakkaus arvoon. Kätyri menettää lähimmäisen kuollessa kaikki kyseisen lähimmäisen kautta saamansa rakkauspisteet.

Kyläläiset

Kyläläiset ovat sitten kaikki muut. He asuvat lähistöllä tai ovat muuten vain paikalla. Kyläläiset ovat isännän tarpeiden kohteita, heihin kohdistuu yleensä jokin konkreettinen uhka. He ovat siis "viattomia uhreja". He edustavat kätyreiden ominaisuutta järki.

Ulkopuoliset

Ulkopuoliset ovat isännän motiivien taustalla oleva voima. Yleensä isäntä haluaa ulkopuolisilta jotain henkistä, kuten arvostusta tai romantiikkaa.
Elämysseikkailu (kirja)

Elämysseikkailu on Kari Sotamaan ja Riikka Ojanperän kirjoittama kirja, joka ilmestyi vuonna 2008 Readme.fi:n kustantamana. Kirja kertoo Sotamaan ja Ojanperän vuosina 2006-2007 tekemästä maailmanympärimatkasta. Kirja perustuu lähes kokonaan heidän matkan aikana kirjoittamaansa internet-blogiin, vaikkakin kirjoituksia on myöhemmin muokattu Suomessa.

Sisältö

Sotamaa ja Ojanperä kertovat kirjassa seitsemän ja puoli kuukautta (toukokuusta 2006 tammikuuhun 2007) kestäneestä maailmanympärimatkastaan, jonka aikana he vierailivat New Yorkissa ja Havaijilla Yhdysvalloissa, Fidžillä, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Thaimaassa, Laosissa, Vietnamissa ja Kambodžassa. Kirjan alussa olevan johdannon mukaan he lähtivät matkalle saadakseen aikaa miettiä, mitä tehdä elämässään. Heidän mukaansa kirja kertoo, miten matka voi muuttaa ihmistä, ja mitä kaikkea maailmanympärimatkalla voi nähdä, tehdä ja kokea.
Veromerkki

Veromerkki oli tekstillä varustettu leimamerkki, jota käytettiin Suomessa vuosina 1944–1978 tuloveron perintään. Merkkejä kiinnitettiin verokorteilla tuloveron pidätyksen mukainen määrä. Kortit tuli toimittaa veroviranomaisille, mistä syystä merkkejä ei ole säilynyt suuria määriä. Merkit olivat alkuun käypiä useamman vuoden, vuodesta 1951 alkaen merkkiin painetun kalenterivuoden. Vuodesta 1957 käypyys rajattiin puolivuosittaiseksi, joilloin alkuvuoden merkeillä oli I ja loppuvuoden merkeillä II vuosiluvun lisäksi. Suomessa julkaistiin kaikkiaan 640 erilaista veromerkkiä. Merkit kuuluvat osana laajempaan leimamerkkien ryhmään.
Veromerkki-nimitystä käytettiin myös vuoden 1994 ajoneuvoverolain (135/1994) mukaisesta auton tuulilasiin kiinnitettävästä tarrasta, jolla osoitettiin ajoneuvoveron maksaminen. Tarra oli varustettu hologrammilla ja se oli "pysyvästi kiinnitettävä auton tuulilasin sisäpintaan kuljettajasta katsottuna oikean puoleiseen alakulmaan siten, että veromerkki on kokonaisuudessaan nähtävissä katsottaessa autoa edestä päin" (Ajoneuvoveroasetus 312/1994). Tarroista luovuttiin jo vuoden 1997 verotuksessa, jolloin veron suorittamista ryhdyttiin valvomaan tietokantapohjaisesti katsastuksen yhteydessä.
Alf Smith

Alfred Edward Smith (3. kesäkuuta 1873 Ottawa, Ontario – 21. elokuuta 1953 Ottawa, Ontario) oli kanadalainen ammattijääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän edusti Ottawa Senatorsia ja Kenora Thistlesiä. Myös hänen veljensä Harry Smith ja Dave Smith pelasivat jääkiekkoa. Hän toimi myös joukkuekapteenina ja valmentajana.
Turn It Down

Julkaisu ja vastaanotto

Single ilmestyi RCA Recordsin julkaisemana marraskuussa 1974. Kappale oli joutua sanoitusrivinsä ”For God's sakes, turn it down!” (suom. Laita herran tähden hiljemmalle!) vuoksi pannaan BBC:n radiokanavilla, koska pelättiin, että radiokuuntelijat noudattaisivat kyseistä kehotusta. Yhdysvalloissa singlen julkaisi sama yhtiö. 
”Turn It Down” ei yltänyt Britanniassa sijaa 41 korkeammalle, mutta saavutti suurempaa menestystä Manner-Euroopassa; Länsi-Saksassa ja Norjassa se pääsi sijalle 4. Kappale ei saavuttanut sijoitusta Yhdysvalloissa.
Rateyourmusic.com-sivuston käyttäjien mielestä ”Turn It Down” on vuoden 1974 379:nneksi paras singlejulkaisu.
Alkuperäisen singlen B-puolella oli yhtyeen itse tekemä kappale ”Someone Else Will”, joka oli siistitympi versio yhtyeen konserteissa esittämästä kappaleesta ”Burning/Someone Else Will”. Kyseinen versio oli sanoitustensa ”If we don't fuck you, then someone else will” vuoksi julkaisukelvoton. Vuonna 1973 Sweet oli julkaissut ”Hell Raiser” -singlen B-puolella toisen sensuroidun version samasta kappaleesta nimellä ”Burning”. Espanjan-painoksessa B-puolena oli Desolation Boulevard -albumille sisältyvä ”Breakdown”.
Bellanca Citabria

Bellanca 7 Citabria on yhdysvaltalaisen Bellanca-yhtiön urheilulentokone, jota käytetään mm. taitolennon opetukseen.
Koneen ensilento tehtiin vuonna 1944.
Valmistetut tyypit ovat 7ECA, 7GCAA, 7GCBC ja 7KCAB. Kaikkiaan Citabrioita on tehty yli 5000 kappaletta.
Eulace Peacock

Eulace Peacock (27. elokuuta 1914 Dothan, Alabama, Yhdysvallat – 13. joulukuuta 1996 Yonkers, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä, jonka uran huippukausi ajoittui 1930-luvun puoliväliin.

Peacockin uran historiaa

Peacock sivusi 6.8.1934 Oslossa silloista 100 metrin juoksun maailmanennätystä 10,3 ja voitti lajissa vuonna 1935 Yhdysvaltain mestaruuden. Hän voitti samoissa mestaruuskisoissa kultaa pituudessa ennätyksekseen jääneellä tuloksella 800 cm. Peacock ei kuitenkaan voinut osallistua Berliinin vuoden 1936 kesäolympialaisiin, koska hän oli loukannut oikean takareitensä, ensin elokuussa 1935 ja uudelleen 24.4.1936, juostessaan Philadelphiassa käydyssä Penn Relays -viestijuoksutapahtumassa 4 × 100 metrin viestin ankkurina. Vuosien 1940 ja 1944 kesäolympialaisia ei järjestetty toisen maailmansodan takia. Peacock ei koskaan voinut osallistua olympialaisiin.

Peacock, Owens ja kontrafaktuaalista historiaa

Peacock ja Berliinin vuoden 1936 kesäolympialaisissa neljä kultaa (100 m, 200 m, 4 × 100 m, pituus) voittanut Jesse Owens olivat keskinäisissä kilpailuissaan sekä niiden ulkopuolella toistensa ystäviä, jotka aina kunnioittivat toisiaan. Esimerkiksi 28.3.1936 käydyssä 50 jaardin kisassa Peacock horjahti lähdössä ja Owens juoksi voittoon. Kun Owens huomasi, mitä oli tapahtunut, hän vaati kisan uudelleen juoksemista. Peacock voitti uusintalähdön, mutta ei halunnut ottaa vastaan kultamitalia. On usein väitetty, että Peacock voitti ennen loukkaantumistaan Owensin seitsemän kertaa kymmenessä kohtaamisessa, mutta on esitetty myös toisenlaisia väitteitä, esimerkiksi että voitot finaaleissa, joissa molemmat kilpailivat terveinä, menivät tasan, tai että Owens voitti useimmat keskinäiset kohtaamiset.
Owens juoksi Chicagossa 20.6.1936, alle kaksi kuukautta ennen Berliinin olympialaisia, uuden 100 metrin juoksun maailmanennätyksen 10,2. Peacockin tuloskunto 1930-luvun puolivälissä ja poisjäänti loukkaantumisen takia ovat synnyttäneet pohdintaa kontrafaktuaalisen historian näkökulmasta, miten olisi käynyt, jos Peacock olisi huippukuntoisena voinut osallistua Berliinin olympialaisiin. Eulace Peacockin hautakivessä lukee ”World's Fastest Human” ’maailman nopein ihminen’, ja hänestä on kirjoitettu artikkeli, jossa hänestä käytetään ilmausta ”history’s greatest also-ran”, joka viittaa suureen juoksijaan, joka ei saanut nimeään olympialaisten historiaan. Peacock suhtautui loukkaantumisensa aiheuttamaan poisjääntiin ilmentäen samaa urheiluhenkeä kuin juoksijana. Hän sanoi, että totta kai hän pettyi, mutta koko elämää ei voi käyttää sen miettimiseen, mitä olisi voinut olla. Peacock toimi uransa jälkeen valmentajana, yleisurheilukilpailuiden toimitsijana sekä yrittäjänä. Hänet valittiin National Track & Field Hall of Fame -kunniagalleriaan vuonna 1987, muun muassa vuonna 1974 valitun Jesse Owensin seuraksi.

Eulace Peacock populaarikulttuurissa

Jesse Owensista kertovassa elokuvassa Race (2016) Eulace Peacockia esittää Shamier Anderson.
Haruki Murakami

Elämä

Murakami syntyi Kiotossa, Japanissa. Hän vietti lapsuutensa Kōbessa. Hän luki nuorena runsaasti kirjallisuuden klassikoita, kuten Kurt Vonnegutin, Fjodor Dostojevskin, Charles Dickensin, Gustave Flaubertin, Franz Kafkan ja Jack Kerouacin teoksia.
Hän opiskeli teatteritiedettä Wasedan yliopistossa. Vuonna 1974 hän avasi jazzbaarin Tokiossa. Hänen ensimmäinen romaaninsa Kaze no uta o kike ilmestyi 1979, ja vuodesta 1981 lähtien hän on elänyt lähinnä kirjoittamisella.
Vuonna 1991 Murakami muutti Yhdysvaltoihin, missä hän opetti Princetonin yliopistossa ja kirjoitti. Kōben maanjäristyksen ja Tokion metron Korkein totuus -lahkon hermokaasuiskujen jälkeen Murakami palasi Japaniin ja haastatteli uhreja. Haastatteluista syntyi kaksi tietokirjaa.

Teoksista

Murakamin teoksia on käännetty yli 40 kielelle. Häntä on verrattu muun muassa Paul Austeriin, J. D. Salingeriin, Raymond Chandleriin ja Jorge Luis Borgesiin. Murakamia on usein arveltu  Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Murakami käyttää teoksissaan paljon viittauksia populaarikulttuuriin, mistä esimerkki on Murakamin aikoinaan supertähdeksi nostaneen teoksen Norwegian Wood (1987) nimi, joka on Beatlesin kappale. Teoksen suosio on harmittanut Murakamia, koska romanttinen teos ei edusta hänen ominta tyyliään. Muun muassa teoksissaan Suuri lammasseikkailu ja Kafka rannalla Murakamin tyyli on kafkamaista maagista realismia, jossa todellisuuden rajat hämärtyvät. 
Suomessa Murakamin kirjoja on julkaistu Tammen Keltaisessa kirjastossa, jossa ilmestyi ensimmäinen suomennos vuonna 1993 (Suuri lammasseikkailu). Vuonna 2014 ilmestynyt Värittömän miehen vaellusvuodet oli ensimmäinen Murakamin suoraan japanista suomeen käännetty romaani. Sen suomensi Raisa Porrasmaa. Aiemmat käännökset on tehty englanninkielisistä versioista.
Hugo Suolahti

Koulutus

Suolahden vanhemmat olivat lehtori Edvard Wilhelm Palander ja Aurora Ottilia Kockström. Suolahti kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1896. Tämän jälkeen hän teki useaan otteeseen tutkimuksia Saksassa ja väitteli filosofian tohtoriksi 1900, väitöskirjan aiheena oli Die althochdeutschen Tiernamen I.

Yliopistoura

Suolahti toimi ruotsin ja saksan kielten opettajana Helsingissä 1899–1912. Vuonna 1901 hänet valittiin Helsingin yliopiston germaanisen filologian dosentiksi. Kun yliopiston romaanisen ja germaanisen filologian professuuri jaettiin kahtia 1911, Suolahdesta tuli germaanisen filologian professori. Tätä virkaa hän hoiti yli neljäkymmentä vuotta, aina vuoteen 1941 asti. Tiedemaailmassa Suolahden keskeisin erikoisala oli sanahistoria. Hänen sanastotutkimuksensa vaikuttivat merkittävästi suomalaiseen germaanisen filologian tutkimukseen.
Suolahti oli myös huomattava yliopistollinen hallintomies. Hän toimi ensin Helsingin yliopiston vararehtorina vuosina 1917–1923, sitten rehtorina 1923–1926 ja lopulta kanslerina 1926–1944. Suolahti toimi myös Hämäläis-Osakunnan inspehtorina. Vuodesta 1921 hän toimi myös ylioppilastutkintolautakunnan puheenjohtajana, oltuaan sen jäsen jo vuodesta 1900. Suolahti oli myös alansa julkaisujen toimittaja sekä useiden eri yhdistysten, lautakuntien ja säätiöiden hallitusten jäsen, samoin kuin Suomen kulttuurirahaston kunniaesimies ja Kansallispankin hallintoneuvoston varapuheenjohtaja.

Poliittinen ura

Politiikassa Suolahti toimi Kansallisen Kokoomuspuolueen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1918–1920 ja uudelleen valittuna vuosina 1925–1926, jolloin hän oli myös puolueen asettama ehdokas presidentinvaalissa. Kansanedustajana Suolahti oli Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä valittuna vuosina 1919–1921.
Suolahden puoliso vuodesta 1905 oli Greta Maria von Fieandt (1877–1950). Heille syntyi neljä lasta. Pentti Linkola on Suolahden tyttärenpoika. Suolahden veljiä olivat lääketieteen tohtori, kenraali Eino Suolahti ja historiantutkija Gunnar Suolahti.