google/wiki40b huggingface dataset:
Edmundo Ros

Edmundo William Ros (7. joulukuuta 1910 Port of Spain, Brittiläinen Länsi-Intia – 21. lokakuuta 2011 Alicante, Espanja) oli trinidadtobagolainen latinalaisamerikkalaisen viihdemusiikin esittäjä. 
Rosin äiti oli afrovenezuelalainen ja isä skotti. Vanhemmat erosivat pian pojan synnyttyä, ja tämä asui Caracasissa vuodet 1927–1937. Ros kiinnostui musiikista sotilaskoulussa ja lähti vuonna 1937 opiskelemaan Lontooseen Royal Academy of Musiciin. 
Ros perusti vuonna 1939 rumbayhtyeen Rumba With Ros. Hän nousi nopeasti suosioon, ja vuonna 1949 albumia The Wedding Samba myytiin kolme miljoonaa kappaletta. Rosilla oli vuosina 1944–1974 levytyssopimus Deccan kanssa. 
Ros vetäytyi 65-vuotiaana Jáveaan Espanjan Alicanteen ja esiintyi viimeisen kerran julkisesti 8. tammikuuta 1994. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 2000. Ros kuoli Alicantessa 21. lokakuuta 2011 satavuotiaana.
Marianne Kantola

Marianne Kantola (s. 11. elokuuta 1988 Raisio) on suomalainen iskelmälaulaja, joka on tullut tutuksi Tangomarkkinoilta sekä erilaisilta tanssikeikoilta. Kantolan debyyttialbumi "Kaikkein suurinta on rakkaus" ilmestyi keväällä 2015, ja sen tuottamisesta vastasi lukuisista hiteistään tunnettu Pertti Haverinen (Falcon). Uransa alkuvaiheessa Kantola on julkaissut myös kaksi singleä. Nuoresta iästä huolimatta Kantola on ehtinyt ensin opintojensa, myöhemmin päivätöidensä ohella tehdä erilaisia ja monipuolisia tanssikeikkoja ja konsertteja jo kymmenen vuoden ajan. Lisäksi Kantola on nähty kesällä 2012 tähdittämässä naispääosaa fantasiamusikaalissa Funze de Menta, jolla oli yhteensä 28 näytöstä Turun JoJo-teatterissa, Manillassa.
Miyuki Ishikawa

Miyuki Ishikawa (石川 ミユキ|, Ishikawa Miyuki) oli japanilainen kätilö ja sarjamurhaaja. Hänen uhriensa kokonaisluvun on arvioitu olevan 85:n ja 169:n välillä; yleisin arvio on 103.
Tiettävästi yksikään toinen japanilainen sarjamurhaaja ei ole yltänyt Miyukin uhrilukuun. Miuyki työskenteli Kotobuki-lastensairaalan johtajana ja hän oli kokenut kätilö.
Marian ilmestys

Marian ilmestys tai mariaaninen ilmestys on tapahtuma, jossa Neitsyt Marian oletetaan ilmestyneen yhdelle tai useammalle henkilölle. Tällaisia ilmestyksiä on raportoitu runsain määrin eri puolilla maailmaa. Esimerkkejä tunnetuista ilmestyksistä ovat Lourdesissa tapahtuneet ilmestykset, Fatiman Neitsyt Maria, Međugorjen ilmestykset ja Zeitounin neitsyt. Joskus Neitsyt Marian ilmestymiseen on liitetty ihmeparantumisia; näin esimerkiksi Lourdesissa, jossa ilmestyksen näki alun perin Bernadette Soubirous. Varhaisempiin esimerkkeihin lukeutuu Guadalupen neitsyt, jonka sanotaan ilmestyneen alkujaan Juan Diegolle. Joskus oletetuista ilmestymispaikoista tulee suosittuja pyhiinvaelluskohteita. Lourdes ja Fatima ovat tästä esimerkkejä. Neitsyt Marian on sanottu ilmestyneen jo alkukirkon aikana Jaakob vanhemmalle. Suomessa on raportoitu Marian ilmestyneen eräälle suntiolle ladon seinään Hämeenlinnassa.
Osa ilmestyksistä on saanut Vatikaanin hyväksynnän. Marian ilmestykset ovat teologisesti yksityistä, eivät yleistä ilmoitusta. 
Maria-ilmestysten vastustajat taas opettavat näiden kaikkien Maria-ilmestysten olevan spiritismiä, samaa mitä meedio-istunnoissa on tapahtunut vuosisatoja eli että niiden takana on demonivallat, pahat henget, jotka esiintyvät kuolleina ihmisinä, vainajahenkinä. Maria-ilmestysten vastustajat perustavat väitteensä siihen, että Raamattu opettaa, ettei kuolleet voi kummitella eikä ilmestyä enää täällä maailmanajassa ja että myös Vanhassa Testamentissa kielletään hyvin jyrkästi pitämästä yhteyttä vainajahenkiin.
S/S Svea Jarl

Kansikuvaus￼

Tiedot ovat Viking Linen ajoilta.
Kansi 1: Pää- ja apukonehuoneet, 
kattilahuone, teknisiä tiloja ja hyttejä
Kansi 2: Hyttejä
Kansi 3: Autokansi, hyttejä
Kansi 4: Hyttejä, neuvonta, kahvila, Supermarket
Kansi 5: Ruokasali, Á la carte- ravintola, baari, aurinkokansi
Kansi 6: Baari, Tanssisalonki, konferenssitiloja, hyttejä, baari, aurinkokansi.
Kansi 7: Komentosilta

Rakentaminen

Alus tilattiin Finnboda Varvilta joulukuussa 1959 työnimellä Sten Sture. Sen köli laskettiin 2. joulukuuta 1960. Estelle Bernadotte kastoi 5. lokakuuta 1961 aluksen Svea Jarliksi ja se laskettiin 16. lokakuuta vesille. Alus oli koeajoissa 24.–25. maaliskuuta 1962, ja se luovutettiin 12. joulukuuta tukholmalaiselle Rederi Ab Svealle, joka maksoi aluksesta 18 318 000 kruunua. Se teki kutsuvieraiden kanssa neitsytmatkansa 15.–17. huhtikuuta.

Käyttöhistoria

Svea Jarl asetettiin 21. huhtikuuta Silja Linen Tukholman ja Helsingin sekä Tukholman ja Turun välisille reiteille. Aluksen sähköjärjestelmä sammui 27. joulukuuta 1963. Alus teki 25. helmikuuta 1972 viimeisen matkansa Skeppsbronilta Tukholmasta Helsinkiin. Alus ajoi 27. helmikuuta paluumatkalla karille Tukholman saaristossa ja Fennia kuljetti alukset Tukholmaan.
Alus myytiin 15. maaliskuuta 1976 Rederi Ab Slitelle 7 750 000 Ruotsin kruunulla, ja uusi omistaja nimesi aluksen Apollo III:ksi. Vuodesta 1976 vuoteen 1989 alus liikennöi Viking Linellä Apollo III -nimisenä. Maaliskuussa 1989 alus myytiin thaimaalaiselle Siam Cruise Co Ltd:lle ja sen nimi vaihtui M/S Andaman Princessiksi vuoteen 2006 saakka. Vuonna 2010 Sierra Leonen lipun alla seilaava M/S Prince myytiin romutettavaksi Intiaan.
Aluksessa oli alun perin höyrykone, mutta vuonna 1981 siihen vaihdettiin kaksi dieselmoottoria. Aluksen omistaja Rederi AB Slite teetti koneenvaihdon Wärtsilän Turun telakalla pääasiassa kustannussyistä. Apollo III liikennöi Viking Linen omistusaikana Tukholman ja Maarianhaminan välisessä risteilyliikenteessä. Aluksen seuraajaksi tuli vuonna 1989 M/S Athena ( sittemmin M/S Pearl of Scandinavia).
Egyptinsalvia

Varsi, oksat ja lehdet

Egyptinsalvian vihreä varsi on koheneva, haarova ja kasvaa noin 10–25 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat tiheän karvoituksen peittämät. Lehdet ovat vihreitä, 12–25 millimetriä pitkiä ja 4–10 millimetriä leveitä. Lehtimuoto on suikea tai soikea. Lehtilaita vaihtelee nyhälaitaisesta sahalaitaiseen ja poimuttunut. Lehtien molemmat pinnat ovat hienon karvan peitossa.

Kukat ja hedelmä

Egyptinsalvia kukkii maalis-toukokuussa. Sen kukat ovat yksittäin tai joskus kukinnossa jossa on 2–6 kukkaa yhdessä. Teriö on väriltään violetista-siniseen, vaalean laventelinsininen tai valkoinen jossa on valkoisia, violetteja tai purppuransinisiä pilkkuja. Verhiö on violetti ja jossa on karvoitusta. Hedelmät ovat sileitä ja mustia pähkylöitä jotka ovat kooltaan noin 2 × 1 millimetriä.

Kasvupaikat ja levinneisyys

Egyptinsalvia kasvaa kivisillä ja hiekkaisilla alueilla jotka läpäisevät hyvin vettä ja ovat auringon paahteessa. Esimerkiksi hamadassa joka on vähähiekkaista kivistä aavikkoa. Sen esiintymispaikoilla on maa usein kipsinen ja suolaantunut. Egyptinsalvia on sopeutunut kuivaan sekä karuihin oloihin.
Egyptinsalviaa kasvaa Kanariansaarilla ja Kap Verden saarilla sekä Intiaan asti sieltä ulottuvalla vyöhykkeellä. Sitä on tavattu Pohjois-Afrikassa, Sudanissa, Etiopiassa sekä Arabian niemimaalla, Iranissa, Afganistanissa ja Pakistanissa.
Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo

Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo (ven. Центральный музей Великой Отечественной войны, Tsentralnyi muzei Velikoi Otetšestvennoi voiny) on Moskovassa sijaitseva sotamuseo. Se on eräs Suurta isänmaallista sotaa eli toista maailmansotaa esittelevistä sotamuseoista entisen Neuvostoliiton alueella. Moskovan Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo sijaitsee Poklonnaja Gorassa. Museo avattiin 9. toukokuuta 1995. Sen suunnitteli Anatoli Trofimovits. Museon rakentaminen aloitettiin vuonna 1986.  Museossa on noin 80 000 näyttelyesinettä noin 14 000 neliömetrin tiloissa.
Suomen huumausainelaki

Suomen huumausainelakia (SDK 373/2008, ruots. narkotikalag) sovelletaan huumeiden ja niiden valmistuksessa käytettävien aineiden valvontaan. 
Huumausainelaissa myös huumeen puhdistus on huumeen valmistusta. Huumelaissa mainitaan huumeiden yleiskieltäminen. Huumausaineen valmistusta on kaikki muu, millä huumetta saadaan aikaan, paitsi oopiumin, kokanlehtien, kannabiksen tai kannabishartsin erottelu niiden tuottokasveista.
Viranomaiset tai tieteelliset tutkimuslaitokset saavat käsitellä huumeita tutkimuksissa tai huumeiden käytön ehkäisytyössä Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean luvalla.
Serpa (juusto)

Serpa on portugalilainen lampaanmaitojuusto.
Serpa-juustoa valmsitetaan Portugalin Serpan ja Bejan kunnissa Alentejon alueella. Alentejo tunnetaan yhtenä Portugalin kuivimmista alueista. Juuston tarkkaa alkuperää ei tunneta. Juuston valmistus lienee aloitettu silloin, kun sen nykyisille tuotantoalueille siirtyi lammaspaimenia uusien laidunalueiden perässä alueen lähiseudulta. 
Juuston valmistukseen käytetään lampaan raakamaitoa, johon lisätään isoartisokasta valmsitettavaa uutetta. Maito suodatetaan kankaan läpi ja lämmitetään 35°C asteeseen. Tämän jälkeen juustoon lisätään suolaa ja kasviperäistä juoksutetta. Valmistuva juustomassa puristetaan käsin, muotitetaan ja viedään lopulta kypsymistilaan. Muotit poistetaan päivän kuluttua, jonka jälkeen juustoja käännellään ja niitä pestään maidolla kahdeksasta kymmeneen päivää. Juusto kypsyy tämän työvaiheen jälkeen käärittynä kankaaseen 30–45 päivää.
Valmis juusto on pehmeää ja väriltään kellertävää. Juustolla on mieto käynyt maku ja sillä on myös makea ja kitkerä vivahde. Juustoa tarjoillaan esimerkiksi alkupalana tai jälkiruokana. Juuston kanssa saatetaan tarjoilla esimerkiksi punaviiniä, olutta tai leipää.
Ohestalyönti

Ohestalyönti on shakissa tehtävä erikoissiirto, jossa kaksi ruutua kerralla liikkunut sotilas lyödään sotilaalla ruudusta, jonka yli se on siirtynyt, siis kuin se olisi liikkunut vain yhden ruudun eteenpäin. Ohestalyönnin voi tehdä vain välittömästi seuraavalla siirrolla, mutta sitä ei ole pakko tehdä.
Kuvaajien siirtosarjaa voidaan merkitä yksinkertaisesti 1...f5 2. exf5. Ohestalyönnin perään voi merkitä myös e.p. korostamaan että kyseessä on ohestalyönti. (2. exf5 e.p.)

Historia

Ohestalyönnin lisääminen shakkisääntöihin on yksi viimeisistä suurista sääntömuutoksista shakissa. Sen arvellaan tapahtuneen 1500-luvulla yhdessä sotilaan kaksoissiirron, linnoittautumisen ja kuningattaren sekä lähetin rajoittamattoman liikkumisen kanssa. Nämä ovat eurooppalaisia sääntöjä, ja aasialaisissa shakkivarianteissa näitä ei viimeistä lukuun ottamatta tunnetakaan.
Ohestalyönnin lisäämisen tarkoitus oli vähentää uuden sotilaan kaksoissiirron vaikutusta peliin. Uusi sääntö esti sotilaiden karkaamisen viidennellä rivillä olevien vastustajan sotilaiden ohi.
Michel Petrucciani

Michel Petrucciani (28. joulukuuta 1962, Orange, Ranska – 6. tammikuuta 1999, New York, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen jazzpianisti, jonka vanhemmat olivat italialaisia. Hänen koko perheensä oli musikaalinen, ja hän soitti jo lapsena rumpuja yhtyeessä isänsä (Tony Petrucciani) ja veljiensä (Louis Petrucciani, Philippe Petrucciani) kanssa.
Michelillä oli synnynnäinen Osteogenesis Imperfecta -sairaus, joka ilmeni ulkoisesti pienikokoisuutena (pituus hieman yli metrin) ja luuston heikkoutena. Vaikka hän koki aina soittaessaan kipuja, hän oli poikkeuksellisen lahjakas sekä taitava jazz-pianisti vailla vertaa.
Kolmevuotiaana hän sai vanhemmiltaan joululahjaksi lelupianon. Michel ehti koskettaa vain kahta kosketinta ennen kuin koskettimet särkyivät, ja Michel sanoi: "Minä haluan oikean pianon". Tämän jälkeen hänen isänsä osti vanhan, lähes hajonneen pystypianon, johon rakensi itse pedaalit, jotta Michel ylettyisi niille. Michel opiskeli klassista musiikkia 8 vuotta, mutta muutti sen jälkeen tyylisuuntansa jazziksi, koska rakasti improvisoimista ja halusi tehdä omaa musiikkia. 
Michel piti ensimmäisen konserttinsa ammattilaisena jo 14-vuotiaana Cliousclat-festivaaleilla, Ranskassa. Hänen esityksensä sai osakseen suurta huomiota.
Petrucciani muutti 20-vuotiaana New Yorkiin. Hänen uransa pääsi täyteen vauhtiin kun hän tapasi saksofonisti Charles Lloydin Kaliforniassa vuonna 1982.

Henkilökohtainen elämä

Petruccianin elämäntyyli alkoi jo 90-luvulla muodostua hänen terveydelleen ongelmaksi. Hän teki vuonna 1998 pelkästään 140 esiintymistä ja noina vuosina hän ajautui juomaan sekä käytti myös säännöllisesti kokaiinia. Vuonna 1999 tammikuussa miehen päätös lähteä juhlimaan kaupungille keuhkokuumeessa päätyi lopulta hänen kohtaloksi. Petrucciani kuoli keuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin vain viikko ennen hänen 36-vuotissyntymäpäiviään 6. tammikuuta 1999 newyorkilaisessa sairaalassa.
Hänet on haudattu Pariisissa sijaitsevalle Le Pére Lachaisen hautausmaalle, vain muutaman tovin päähän siitä minne on haudattu Frédéric Chopin.
Linnake (sotilasyksikkö)

Linnake (lyh. lke) on Suomen merivoimien rannikkojoukkojen sotilasyksikkö. Linnakkeet on sijoitettu edullisiin maastonkohtiin saarille ja tietyissä paikoissa mantereelle, ja ne sijaitsevat satamien edustalla tai tärkeiden sisääntuloväylien varrella. Linnakkeet on jaettu tehtäviensä puolesta kolmeen eri päätyyppiin: jatkuvasti miehitetyt valmius- ja valvontalinnake sekä miehittämätön vartiolinnake. Näiden tehtävien lisäksi varusmiehiä kouluttavista linnakkeista käytettiin termiä koulutuslinnake.
Valmiuslinnakkeilla ylläpidettiin korkeaa tykistöllistä ampumavalmiutta mahdollisten alueloukkausten torjumiseksi. Miehittämättömät vartiolinnakkeilla on rauhan aikana vain ajoittaista harjoitustoimintaa, ja ne perustettaisiin yksikköinä vain tilanteen vaatiessa. Vartiolinnakkeilla ei ole vartiohenkilöstöä lukuun ottamatta rauhanaikaista henkilöstöä.
Linnakkeiden toimintaa on vuosikymmenten aikana ajettu merkittävästi alas, eikä puolustusvoimilla ole ollut enää 2010-luvun alun jälkeen yhtään jatkuvasti miehitettyä valmius-, valvonta- tai koulutuslinnaketta.
Patxi Puñal

Ura

Puñal on Osasunan kasvatti, ja on pelannut koko ammattilaisuransa Osasunassa. Lukuun ottamatta kahta lainapestiä, jotka hän pelasi Leganésissa. Ensimmäisen pelinsä edustusjoukkueessa hän pelasi 15. kesäkuuta 1997 Eibaria vastaan.
Lainakausien jälkeen Puñal nousi takaisin joukkueen parhaimmistoon. Hän teki ensimmäisen maalinsa pääsarjassa 27. lokakuuta 2001 kotiottelussa Mallorcaa vastaan, joka päättyi lopulta Osasunan 4–0-voittoon. Kaudella 2005–2006 Puñal pelasi yhteensä 34 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Arsenal de Sarandí

Historia

Arsenalin perusti tammikuussa 1957  joukko nuoria miehiä Julio Grondonan johdolla. Seuran nimi on peräisin samannimiseltä lontoolaisjoukkueelta Arsenal Football Clubilta. Joukkueen peliasun värit valittiin muiden avellanedalaisjoukkueitten Racing Clubin (vaaleansininen) ja Independiente (punainen) väreistä. Julio Grondona toimi seuran puheenjohtajana aina vuoteen 1979, jolloin hän siirtyi nykyiseen tehtäväänsä Argentiinan jalkapalloliiton puheenjohtajana. Seuran puheenjohtajana jatkoi hänen veljensä Héctor ja myöhemmin hänen poikansa Julio Ricardo. Historiansa aikana seura nousi porras poltaalta ylemmille sarjatasoille vuosina 1962, 1986, 1992 ja viimein vuonna 2002 pääsarjaan.
Historiansa aikana Arsenal ei ole koskaan kyennyt voittamaan Argentiinan liigamestaruutta, mutta kansainvälisiä pokaaleita kylläkin. Sijoituttuaan kotimaansa liigassa viidenneksi edelliskaudella, pääsi Arsenal mukaan Copa Sudamericanaan, jossa se pudotti tieltään useita suurempia vastustajia kuten argentiinalaisen suurseuran San Lorenzon, meksikolaisen Guadalajaran, rangaistuspotkukilpailuun venyneessä välierässä buenosairesilaisen River Platen ja loppuottelussa meksikolaisen Américan.
Vuonna 2008 seura voitti Japanin Cupin ja Copa Sudamericanan välillä pelatun Suruga Bank -cupin, missä vastassa oli Gamba Osaka.
Cold Case Hammarskjöld

Cold Case Hammarskjöld on tanskalaisen dokumentaristin Mads Brüggerin elokuva YK:n pääsihteerin Dag Hammarskjöldin kuolemasta. Hammarskjöld kuoli, kun hänen lentokoneensa ammuttiin alas Sambian yllä vuonna 1961.
Dokumentin mukaan Hammarskjöldin koneen ampui alas belgialais-brittiläinen palkkasoturi Jan van Risseghem. Vuoteen 2019 saakka ei ollut tiedetty, kuka koneen ampui alas, ja van Risseghem oli esittänyt oman koneensa lokitiedot todisteena siitä, että hän ei ollut ollut Katangassa tuohon aikaan. Toinen lentäjä, Roger Bracco, kertoi kuitenkin dokumentin tekijöille, että lokitiedot olivat väärennettyjä. Van Risseghemin tuntenut toinen henkilö, Pierre Coppens, kertoi kuulleensa van Risseghemiltä vuonna 1965, että tämä oli ampunut koneen alas. Van Risseghem myös kuvaili tarkasti, miten se oli tapahtunut ja mitä haasteita siinä oli ollut. Coppensin mukaan van Risseghem ei ollut tiennyt, keitä koneessa oli.
Elokuva Cold Case Hammarskjöld esitetään Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2019.
Wintonin muodostuma

Wintonin muodostuma on liitukautinen stratigrafinen muodostuma, joka sijaitsee Australian Queenslandissa. Se koostuu 103–93,9 miljoonaa vuotta vanhasta hiekka- ja silttikivestä sekä argilliittistä. Muodostumasta on paljastunut merkittävää selkärankaiseläimistöä, esimerkiksi dinosaurukset Australovenator, Diamantinasaurus ja Savannasaurus
Konversio

Konversio tai konvertointi (eng. conversion, to convert) on jonkin sisällön tai tiedon muuttamista toiseen käyttötarkoitukseen tai toiseen tekniseen ympäristöön kelpaavaan muotoon. Esimerkiksi multimediassa videon (avi → mpg) tai audion (wma → mp3) voi konvertoida toiseen formaattiin.
Tietotekniikassa konvertointia tehdään yleensä siksi, että materiaalia saadaan katseltua tai toistettua jollain tietyllä laitteella, joka ei tue tiedon alkuperäistä muotoa (kuten mp3-soittimet, DVD-soittimet ja matkapuhelimet). Konvertoinnin yhteydessä tietoa voidaan myös muokata, esimerkiksi lisätä tekstiä videoon tai normalisoida audioraita.
Myös dokumetteja joissa on tekstiä konvertoidaan tiedostomuodosta toiseen, esimerkiksi asiakirjoja pdf -tiedostoiksi.
Konversio voi myös tarkoittaa internet-sivulle (useimmiten verkkokaupalle) asetettavia myyntitavoitteita.
Karlshamnin kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Karlshamnin kaupungin vaakuna. Myös kahdella maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Maitiaiskehrääjä

Koko ja ulkonäkö

Maitiaiskehrääjä on keskikokoinen, ruskea ja karvainen perhoslaji. Siipien pohjaväri on tasaisen ruskea tai harmaanruskea ja siipi on harvan suomutuksensa vuoksi läpikuultava. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee selvästi erottuva keltainen poikkiraita, minkä lisäksi etusiivessä on keltainen diskoidaalitäplä. Keltaista väriä on myös siipien tyvissä ja ulkoreunoissa. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla. Ruumis on kellertävän karvoituksen peittämä ja tuntosarvet ovat etenkin koirailla tuuhean sulkamaiset. Siipiväli 25–40 mm, naaraat ovat selvästi koiraita kookkaampia.

Levinneisyys ja lentoaika

Maitiaiskehrääjää tavataan lähes koko Euroopassa, mutta populaatiot ovat paikoittaisia ja erillään toisistaan. Idässä elinalue jatkuu Turkkiin ja Etelä-Siperiaan. Suomessa laji on aikaisemmin esiintynyt laajemmin, mutta nykyisin lajia esiintyy vain paikoittain pienillä alueilla Pohjois-Pohjanmaalla sekä Hankoniemellä. Aikuiset perhoset lentävät parin viikon ajan lokakuun alusta lokakuun puoleen väliin

Elinympäristö ja elintavat

Kuivien, avoimien niittyjen laji, joka on kuitenkin esiintymiseltään aina erittäin paikoittainen. Joskus sitä tavataan myös kosteammilla paikoilla, joilla on multava maaperä sekä rannoilla. Yksittäisellä paikalla perhosten lukumäärä saattaa kuitenkin olla suuri. Aikuiset perhoset aloittavat lentonsa syksyllä, vasta ensimmäisten hallaöiden jälkeen. Yöperhosmaisesta ulkonäöstään huolimatta maitiaiskehrääjä lentää päivällä ja on aktiivisin aurinkoisina aamupäivinä. Koiraat aloittavat lennon aikaisemmin ja liikkuvat huomattavasti naaraita enemmän. Lento on nopeaa ja tapahtuu muutaman metrin korkeudella munivan naaraan tehdessä nopeita pudottautumisia kasvillisuuden sekaan. Aikuinen perhonen kuolee usein jo samana päivänä jona se on kuoriutunut kotelostaan, mutta pariutumattoman naaraan tiedetään eläneen jopa kymmenen päivän ajan, joskin sen feromonituotanto loppuu aikaisemmin.
Parittelu kestää joitakin kymmeniä minuutteja ja sen jälkeen naaras munii 200–300 munaa parinkymmenen munan ryhminä kuiville heinänkorsille. Munaryhmien koko pienenee muninnan edetessä ja naaras kuolee pian viimeisten munien laskemisen jälkeen. Muna talvehtii ja toukat kuoriutuvat toukokuussa. Ne ovat aktiivisia öisin piileskellen päivät matalalla kasvillisuudessa ja nousevat illan tullen syömään kukintoja. Toukka saattaa myös oleskella maassa auringonpaisteessa. Ennen koteloitumista kesä-heinäkuun vaihteessa toukka hieroo itseensä tuottamaansa eritettä ja koteloituu maahan, pystysuoraan koloon jopa 10 cm syvyyteen. Kotelovaihe kestää noin kolme kuukautta. Aikuiset perhoset kuoriutuvat aikaisin aamulla.
Hyvin paikoittaisen esiintymisensä vuoksi maitiaiskehrääjä on monissa Euroopan maissa uhanalaisimpia perhoslajeja.

Ravintokasvi

Toukka syö monia mykerökukkaisia, erityisesti sarjakeltanoa (Hieracium umbellatum). Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa.
Emesan taistelu

Taustaa

Aurelianus oli keväällä 272 aloittanut idän sotaretkensä tavoitteenaan vallata Palmyran hallussa olleet alueet. Roomalaiset olivat voittaneet palmyralaisten raskaan ratsuväen Immaessa, ja saaneet näin Antiokian haltuunsa. Tämän taistelun jälkeen palmyralaiset perääntyivät etelään Emesan kaupungin lähettyville, missä roomalaiset lopulta kohtasivat Palmyran joukkojen armeijan.

Taistelu

Taistelukenttä oli erityisen suotuisaa palmyralaisten raskaalle ratsuväelle (clibinarii), joten Aurelianus päätti kokeilla samaa mutta riskialtista taktiikkaa, mitä hän oli käyttänyt Immaessa. Roomalaisen kevyen ratsuväen piti rynnäköidä vihollista vastaan, ja perääntyä yllättäen teeskennellen pakoa. Aurelianus saattoi kuitenkin aliarvioida vastapuolen ratsuväen voiman, ja suunnitelma meni alusta alkaen pieleen. Rooman ratsuväen hevoset olivat väsyneitä pitkän marssin jälkeen, ja palmyralaisten ratsuväki pääsi liian lähelle roomalaisia. Järjestelmällinen perääntyminen muuttui pakokauhuiseksi pakenemiseksi, ja roomalaisten ratsuväkijoukot kärsivät suuria tappioita.
Kun roomalaisten linjat alkoivat antaa periksi, palmyralaisten joukot menestyksensä huumassa alkoivat ajaamaan takaa pakenijoita. Mutta samalla myös Palmyran armeijan linjat hajosivat, jolloin Aurelianus käski jalkaväkeään hyökätä vastapuolen sivustaan. Tämä liike oli ratkaiseva, ja palmyralaiset kärsivät suuren tappion. Useimmat sotilaat kuolivat tai ajettiin pois kentältä täydellisessä epäjärjestyksessä. Taistelussa kunnostautuivat erityisesti roomalaisten nuijilla varustautuneet palestiinalaiset apujoukot.

Taistelun jälkeen

Zenobia ja hänen kenraalinsa joutuivat pakenemaan Palmyraan, jonka roomalaiset piirittivät. Kaupunki kukistui lopulta, ja Zenobia otettiin vangiksi.
Carl Johan Moberg

Carl Johan Moberg (6. heinäkuuta 1820 Kuopio – 24. huhtikuuta 1910 Hämeenlinna) oli suomalainen pappi, rehtori ja lehdenkustantaja.
Mobergin vanhemmat olivat kuopiolainen satulaseppä, kunnallisraatimies Karl Fredrik Moberg (k. 1837) ja Maria Kristina Grönqvist. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1840. Hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa vuonna 1844.
Moberg oli Iisalmen kirkkoherran apulaisena vuodesta 1844. Savonlinnan yläalkeiskoulun vt. kollegana vuodesta 1848 ja Kuopion ala-alkeiskoulun vt. opettajana vuodesta 1850. Hän toimi Käkisalmen ala-alkeiskoulun rehtorina vuodesta 1852 (astui virkaan 1854) aina koulun lakkauttamiseen saakka 1878. Tämän jälkeen Moberg oli Käkisalmen alkeisoppilaitoksen vt. rehtorina 1878–1885.
Moberg alkoi vuonna 1851 julkaisemaan yhdessä ala-alkeiskoulun opettaja Adolf Edvard Rongainin kanssa Kuopiossa ruotsinkielistä Kuopio Tidning-lehteä. Lehti oli tarkoitettu vastaperustetun Kuopion hiippakunnan uutislehdeksi mutta se ei menestynyt taloudellisesti vaikka sitä yritettiin loppuvaiheessa muuttaa laajemmalle yleisölle tarkoitetuksi maakuntalehdeksi. Lehti ilmestyi aina vuoteen 1856 saakka. 
Moberg oli naimisissa vuodesta 1856 Blondina Maria Strengellin (k. 1914) kanssa jonka isä oli Sakkolan kirkkoherra Johan Gustaf Strengell (1793–1872). Heidän poikiaan olivat viipurilainen lääkäri, hovineuvos Ernst Johannes Moberg (1860–1913), viipurilainen asianajaja Jarl Albert Moberg (1862–1912) ja kirkollisvirkatalojen metsänhoitajana toiminut Karl Knut Moberg (1864–1924).