google/wiki40b huggingface dataset:
Record Retailer

Record Retailer oli vuonna 1959 perustettu brittiläinen sanomalehti, joka käsitteli maan musiikkialaa. Lehden perustaja Roy Parker kuoli vuonna 1964, minkä jälkeen lehden nimeksi vaihdettiin pian Record Retailer and Music Industry News.
10. maaliskuuta 1960 lähtien Record Retailer julkaisi viikoittaista top 50 -levylistaa, joka toimi helmikuuhun 1969 asti Britanian virallisena listana.
Vuonna 1967 nimeksi vaihdettiin jälleen lyhyesti Record Retailer ja tammikuussa 1971 Record & Tape Retailer. Vuonna 1972 lehti lanseerattiin uudelleen nimellä Music Week.
Hurrikaani Beta

Hurrikaani Beta oli  vuoden 2005 Atlantin  hurrikaanikauden 23. nimetty trooppinen myrsky ja 14. hurrikaani (molemmat ennätyksiä).
Beta on toinen Atlantin trooppinen myrsky, joka on nimetty kreikkalaisen aakkosen mukaan ja ensimmäinen 3. luokkaan kuulunut, kreikkalaisella aakkosella nimetty hirmumyrsky.
Trooppinen myrsky Beta alkoi muodostua 26. lokakuuta 2005 ja vahvistui hurrikaaniksi 29. lokakuuta. Hurrikaani iski 29. lokakuuta Kolumbian ja Nicaraguan rannikolla sijaitseville saarille. Se vahvistui 3. luokan hirmumyrskyksi 09.00 UTC 30. lokakuuta mutta iski maihin 2. luokan hurrikaanina.
Beta aiheutti laajoja aineellisia tuhoja Nicaraguassa muttei tiettävästi aihettanut ihmishenkien menetyksiä.
Teijo-talot

Teijo-Talot on suomalainen rakennusalan yritys, joka on erikoistunut toimittamaan tehtaalla täysin valmiiksi rakennettuja moduuleista koostuvia tilakokonaisuuksia. Betoniperustus kulkee kiinteästi moduulitoimituksen mukana.

Yrityshistoria

Teijo-Talot Oy on perustettu vuonna 2000 Perniön Teijolle. Tehdas valmistaa rakennuksia, jotka rakennetaan kiinteitä perustuksia myöten valmiiksi tehtaalla ja kuljetetaan rakennuspaikalle. Siirron mahdollistaa erityinen alun perin hyötymallisuojattu nostomenetelmä.
Tehtaiden  nykyinen tuotantokapasiteetti on noin  250 modulia tai rakennusta vuodessa.
Perniön tehtaan lisäksi perustettiin tuotantolaitokset Keski-Pohjanmaan Halsualle, Hämeeseen Tuulokseen, Savoon Varkauteen ja  Lappiin Sodankylään. Tehtaat olivat itsenäisiä (Teijo-Talot Oy, Teijo-Talot Pohjanmaa Oy, Teijo-Talot Häme Teijo-Talot Savo ja Teijo-Talot Lappi Oy) joilla oli yhteinen valmistuskonsepti, markkinointi ja tuotemerkki. Kaikki viisi toimivaa tehdasta ja Teijo-Rent Oy fuusioituvat yhdeksi yhtiöksi 1.6.2015. Kuluttajille suunnatut pientalotoimitukset loppuivat keväällä 2018. Nykyään Teijo-Talot rakentaa pääasiassa kouluja, päiväkoteja, terveysasemia, hoivakoteja sekä toimisto- ja tuotantotiloja julkiselle sekä yksityiselle sektorille.

Tuotantokonsepti

Teijo-Talot valmistetaan tehtaalla valmiiksi joko yhtenä kokonaisena tai useampana rakennusmoduulina. Moduulit toimitetaan täysin valmiina tontille, jonne on tehty Teijo-Talojen maarakennusohjeiden mukaan sorapatja salaojineen. Rakennuspaikalla talo kytketään teräsbetonilaatassa olevan asennusaukon kautta  vesi-, viemäri- ja sähköverkkoihin. Yhdessä osassa toimitettavat rakennukset ovat  jo jopa saman päivän aikana käyttöönottovalmiina ja käyttöönottotarkastettuina. Modulaarisuus ei rajoita tilakokonaisuuden kokoa. Suurempia kokonaisuuksia saadaan käyttämällä useampia moduuleja. Yksittäisen moduulin maksimikoko on kuljetussyistä 7 x 14,5 metriä.
Mallisuojatun nostomenetelmän sekä erityisen teräsbetonilaatan ansiosta rakennukset voidaan myöhemmin siirtää helposti toiseen rakennuspaikkaan.
Chakyl Camal

Chakyl Camal (s. 18. maaliskuuta 1990 Swazimaa) on mosambikilainen uimari. Hän osallistui vuoden 2008 kesäolympialaisiin Pekingissä ja sijoittui miesten 50 metrin vapaauinnissa 67. sijalle. Camal kilpaili 50 metrin vapaauinnissa myös kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa jääden 38. sijalle.
Lahden vesiurut

Lahden vesiurut on musikaalinen suihkulähde, joka sijaitsee Lahdessa Kariniemen puistossa, noin 300 metriä linja-autoasemalta länteen. Lahti Energia rakensi sen vuonna 1997. Vesiurut ovat toiminnassa kesä–marraskuussa.
Lahden vesiurut on Pohjoismaiden suurin musikaalinen suihkulähde.
Armando Jacobino

Armando Jacobino (s. 3. syyskuuta 1922 Napoli – k. 6. marraskuuta 1970 Riihimäki) oli italialainen Suomessa uransa luonut lasimuotoilija ja lasinpuhaltaja.
Jacobino aloitti lasioppinsa 13-vuotiaana Venetsian Muranossa. Vuonna 1951 hän saapui yhdessä Giusto Ferron kanssa Nuutajärvelle, Suomeen lasinpuhaltajaksi. Vuonna 1959 hän lopetti Nuutajärvellä ja piti jonkin aikaa Jokelassa omaa lasinpuhaltamoa. Samana vuonna hän kuitenkin siirtyi Riihimäelle Kumelan lasitehtaaseen, jossa hän työskenteli kuolemaansa asti. Kumelassa hän valmisti erilaisia lasiesineitä vapaasti puhaltamalla ja nyppimällä. Erityisen suosituiksi ovat tulleet Jacobinon eläinhahmot.
Jussi Pesonen (toimitusjohtaja)

Jussi Heikki Pesonen (s. 24. marraskuuta 1960 Helsinki) on ollut UPM:n toimitusjohtaja tammikuusta 2004. Lokakuussa 2013 häntä ehdotettiin Metsäteollisuus ry:n johtoon vuodelle 2014.

Elämä

Koulutukseltaan Pesonen on prosessitekniikan diplomi-insinööri Oulun yliopistosta vuodelta 1988.

Yleistä

Pesosen johdolla UPM on määritellyt strategiaansa uudelleen paperin kulutuksen supistuessa Euroopassa. Yhtiö on tehostanut toimintaansa ja tehnyt rakennemuutoksia Euroopan perinteisillä markkinoilla, investoinut Aasian ja latinalaisen Amerikan kasvumarkkinoille sekä kehittänyt uutta biopohjaisiin tuotteisiin perustuvaa liiketoimintaa. Yhtiön kasvuliiketoimintoja ovat energia, sellu, tarrat sekä paperi Aasiassa. Yhtiö on asemoinut itsensä Biofore-yhtiöksi yhdistämällä perinteisen metsäteollisuuden ja puubiomassaan perustuvat uudet innovaatiot. Puupohjainen biodiesel ja puumuovikomposiitit ovat esimerkkejä uusista kehittyvistä tuotteista. 
Tunnustuksena UPM:n toteuttamalle strategialle yhtiö valittiin vuosina 2012 ja 2013 Dow Jonesin kestävän kehityksen indeksissä johtavaksi yritykseksi sekä metsäteollisuudessa että supersektorilla, joka koostuu useista kymmenistä luonnonvaroja hyödyntävistä teollisuusyhtiöstä ympäri maailman. Dow Jones arvioi yrityksiä sekä talouteen, ympäristöön että sosiaalisiin tekijöihin liittyvillä kriteereillä.

Työhistoriaa

Pesonen aloitti UPM:n palveluksessa vuonna 1987. Ennen valintaansa toimitusjohtajaksi vuonna 2004 Pesonen toimi UPM:n varatoimitusjohtajana vuosina 2001–2004. Hän on toiminut myös Sanomalehtipaperit-tuoteryhmän ja Paperitoimialojen johtajana. Hän on toiminut useissa UPM:n johtotehtävissä kaikkiaan neljällä eri tehdaspaikkakunnalla. Vuosina 2000–2001 hän oli tehtaanjohtaja Shottonissa Isossa-Britanniassa ja sitä ennen vuodet 1998–2000 Kaukaan tehtaanjohtaja.

Luottamustoimia

Pesonen on toiminut UPM:n hallituksen jäsenenä vuodesta 2007 lähtien. Hän on ollut myös suomalaista metsäteollisuutta edustavan Metsäteollisuus ry:n hallituksen jäsenenä vuodesta 2003 lähtien, puheenjohtaja vuosina 2006–2008 sekä hallituksen varapuheenjohtaja vuosina 2005 ja 2009–2011. Hallituksen työvaliokunnan jäsenenä hän oli vuosina 2004–2011.
Pesonen on toiminut metsäteollisuuden eurooppalaisen etujärjestön CEPI:n (Confederation of European Paper Industries) puheenjohtajana vuodesta 2012 lähtien. CEPI:n hallituksen jäsen hän on ollut vuodesta 2004 ja Executive Committeén jäsen vuodesta 2006 lähtien. Metsäteollisuuden etujärjestöjen johtajana Pesonen on korostanut teollisuudenalan hyvää ympäristösuorituskykyä sekä tulevaisuudenmahdollisuuksia osana biotalouden kehitystä.
Elinkeinoelämän järjestöjen hallituspaikkojen ja luottamustoimien lisäksi hän on toiminut Outokumpu Oyj:n hallituksen jäsenenä vuosina 2009–2012. Hän on ollut keskinäisen eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallintoneuvoston jäsen vuosina 2009–2011, hallituksen jäsen vuodesta 2011 lähtien ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2012.
Pentti Mikkilä

Pentti Mikkilä (s. 30. marraskuuta 1946 Jyväskylä) on entinen JyPHT:n jääkiekkoilija ja valmentaja.

Pelaajaura

Pentti Mikkilä edusti jyväskyläläisjoukkuetta koko uransa sen pelatessa 1-divisioonassa. Hän toimi joukkueessaan puolustajana 239 divisioonaottelussa tehden 92 pistettä, joista 26 maalia ja 66 syöttöpisteitä. Mikkilä ehti pelata urallaan seitsemän kautta, kunnes lopetti keväällä 1981. Ensimmäisen kautensa hän pelasi 1974–1975.

Pelaajauran jälkeen

Peliuransa lopettamisen jälkeen Mikkilä on toiminut Jypissä useissa eri tehtävissä. Siksi häntä usein kutsutaankin lempinimellä ”Mr. JYP”. Uransa jälkeen hän on toiminut Jypissä joukkueenjohtajana ja kakkosvalmentajana. Lisäksi hän on toiminut Jypin markkinointipäällikkönä sekä lyhyen aikaa JYPin toimitusjohtajana. Jyväskyläläisjoukkueen palkkalistoilla hän on saanut olla mukana Jypin kaikissa huippuhetkissä joukkueenjohtajan tehtävissä.
Mikkilä toimi joukkueenjohtajan töidensä lisäksi Hannu Aravirran apuvalmentajana hopeaan johtaneella kaudella 1988–1989. Miehen kakkosvalmentajan työt päättyivät kevääseen 1991, jolloin hän siirtyi päätoimisesti joukkueenjohtajan tehtäviin. Mikkilän toimiessa tehtävässä JYP pääsi juhlimaan keväällä 1992 hopeaa sekä 1993 pronssia. Mikkilä toimi joukkueenjohtajana vuoteen 2000 asti, kunnes siirtyi valmennustehtäviin, toimien muun muassa Diskoksen joukkueen valmentajana.
Nykyisin Mikkilä ei toimi päätoimisesti jääkiekon parissa, vaan työskentelee autonmyyntialalla. Hän pelaa kuitenkin ikämieskiekkoa Jyväskylän Ukkometsoissa.
Mikkilän pelinumero 19 on jäädytetty Jypissä ja miehen pelipaita on nostettu hallin kattoon.
Kovatina

Kovatina on muovattava metalliseos, jossa on yleensä 85-99 % tinaa ja loput kuparia, antimonia, vismuttia ja nykyään harvemmin lyijyä. Myös hopeaa saatetaan käyttää seoksessa.
Kartta (veistos)

Kuvaus

Kartta on Varpaisjärven mustaa diabaasia, ja se on 2,5 metriä leveä, 75 senttimetriä korkea ja sen syvyysmitta on 1,6 metriä. Muistomerkki painaa noin 9 000 kilogrammaa. Teos on koottu erillisistä palasista, joita kultaus pitää kiinni. Saksa on kertonut halunneensa luoda teoksesta muistin apuvälineen, jossa kriisit ja epävarmuustekijät hyväksytään osaksi meitä. Hän sai kultaisiin linjoihin innoitusta japanilaisesta kintsugi-tekniikasta, jossa keramiikka-astioita korjataan kultalakalla.

Historia

Saksa voitti ehdotuksellaan Kartta Koiviston hautamuistomerkistä järjestetyn suunnittelukilpailun. Se valittiin voittajaksi 138 ehdotuksen joukosta. Palkintolautakunnan mukaan teos on yhtenäinen kokonaisuus, ja ehdotuksessa on yhtymäkohtia nöyryyttä ja ajan arvokkuutta painottavaan keramiikkataiteeseen tai pirstaloituvaan maailmanpolitiikkaan. Ehdotus oli lautakunnan mukaan sekä itsenäinen taideteoksensa että monitulkintainen kunnianosoitus. Ehdotus oli myös kooltaan ja mittasuhteiltaan sopiva. 
Kartta paljastettiin Hietaniemen hautausmaalla 25. marraskuuta 2018, jolloin Koiviston syntymästä oli kulunut 95 vuotta.
Eurovision laulukilpailu 1998

Suomen äänestystulos

Suomessa äänestettiin viiden minuutin mittaisen puhelinäänestyksen aikana yhteensä 43 332 puhelun verran. Suomalaisilta äänestäjiltä eniten puhelinääniä ja 12 pistettä sai Viro, 8 872 kappaletta. Israel sai 3 664 ääntä, Iso-Britannia 3 535 ja Alankomaat 3 380 ääntä. Saksan saamat 1 906 puhelinsoittoa riittivät yhteen pisteeseen. Vähiten ääniä suomalaisilta sai Romania, 284 kappaletta.
Mercedes-Benz Sprinter

Mercedes-Benz Sprinter III(2018–)

Kolmannen sukupolven Sprinter esiteltiin vuoden 2018 alussa. Taka- ja nelivetoisten versioiden lisäksi saatavana on nyt ensimmäistä kertaa myös etuvetoinen malli.
Wagashi (juusto)

Wagashi tai woagachi on Länsi-Afrikan Sahelin alueella valmistettu juusto.
Wagashia valmistetaan muun muassa Beninissä, Nigeriassa, Togossa, Ghanassa, Malissa ja Burkina Fasossa. Juusto kuuluu fulbejen paimentolaiskansan keittiöön ja sitä valmistavat tavallisesti naiset. 
Juusto tehdään lehmänmaidosta, jota lypsävät usein miehet. Naiset valmistavat muun käytön jälkeen ylijäävästä maidosta juustoa. Valmistuksessa käytetään maidon ohella Calotropis procera -kasvin lehtiä ja varsia. Kasvin myrkylliset alkaloidit alkavat maitoa kuumennettaessa noin 90 °C:n lämpötilaan kerätä maidon proteiineja kiinteäksi juustomassaksi maidon pinnalle. Juustomassa erotetaan herasta  ja lopputuloksena on valkoista juustoa. Tuote voidaan käyttää jo tässä vaiheessa pehmeänä juustona, tai se voidaan jättää kuivumaan kovan juuston tekemiseksi. Kuivattu juusto saatetaan värjätä punaiseksi kastamalla se veteen, johon on sekoitettu durran lehtiä ja varsia. Juuston tuottajat eivät aina noudata parasta hygieniaa, jolloin valmistettu juusto saattaakin sisältää hometta ja haitallisia mikrobeja, kuten kolibakteereja.
Valmis juusto paistetaan tai käytetään kastikkeissa. Sellaisenaan juustoa syödään vain harvoin. Wagashia pidetään joskus köyhän väestön lihana, sillä se muodostaa tärkeän proteiinien lähteen.
Antti Palva

Lauri Antti Juhani Palva (s. 28. marraskuuta 1933 Porvoo) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus. 
Palvan vanhemmat olivat lääninrovasti Lauri Ilmari Plava ja Aili Elisabeth Tyni. Hänen puolisonsa vuodesta 1957 on kotitalousopettaja Ritva Impi Rinne. Ylioppilaaksi Palva tuli Riihimäen lyseosta 1952 ja lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1959.
Palva toimi Oulun yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professorina vuodesta 1975 vuoteen 1994. Hänen tutkimusalojaan ovat olleet kuulontutkimus, välikorvan patologia ja sisäkorvan biokemia. Hän on kehittänyt korvaleikkausmenetelmiä.
Palvan veli on professori Heikki Palva.
Elina Rantanen

Ura

Elina Rantanen on syntynyt 1979 Turussa ja kirjoittanut ylioppilaaksi 1998 Turun klassikon lukiosta. Rantanen valmistui Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisestä tiedekunnasta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2005 aineenaan sosiologia. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian ja genetiikan oppiaineesta vuonna 2014. Työuransa Rantanen tehnyt erilaisissa tutkimus- ja kehitysprojekteissa Turun yliopistossa, Helsingin yliopistossa ja sosiaali- ja terveysministeriössä. Hänen nykyinen työpaikkansa on Rinnekoti-Säätiön harvinaisten ja perinnöllisten sairauksien Norio-keskuksen kehitysjohtajana.

Politiikka

Rantanen valittiin kunnallisvaaleissa 2004 Turun kaupunginvaltuustoon 402 äänellä. Kunnallisvaaleissa 2008 Rantanen sai 894 ääntä ja hänet nimettiin kulttuurilautakunnan puheenjohtajaksi. Valtuustokauden puolivälissä Vihreät vaihtoivat valtuustoryhmänsä puheenjohtajistoa ja Rantanen valittiin ryhmäpuheenjohtajaksi. Kunnallisvaaleissa 2012 Rantasen äänimäärä oli 1 129. kunnallisvaaleissa 2017 Rantanen sai 1087 ääntä ja hänet valittiin ensimmäisenä naisena Turun kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi.
Rantanen on ollut ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009 sekä eduskuntavaaleissa 2007, 2011 ja 2015.

Yksityiselämä

Elina Rantasella on avopuoliso ja kaksi lasta.
Józef Wesołowski

Józef Wesołowski (15. heinäkuuta 1948 Nowy Targ – 27. elokuuta 2015 Vatikaanivaltio) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Krakovan arkkihiippakuntaan tuleva paavi Johannes Paavali II 21. toukokuuta 1972. Hänet nimitettiin Slebten titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Boliviaan 3. marraskuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Marcello Zago. 
Wesołowski sai 16. helmikuuta 2002 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Kazakstaniin ja Tadžikistaniin, 6. heinäkuuta 2002 lisäksi Kirgisiaan ja 6. marraskuuta 2002 vielä Uzbekistaniin. 24. tammikuuta 2008 hänet siirrettiin apostoliseksi nuntiukseksi Dominikaaniseen tasavaltaan.
2014 hänet erotettiin pappisvirastaan ja asetettiin kotiarestiin Vatikaaniin epäiltynä seksin ostamisesta lapslta toimiessaan apostolisena nuntiuksena Dominikaanisessa tasavallassa. Hänet löydettiin kuolleena varhain aamulla 28. elokuuta 2015. Kuolinsyystä ei ole toistaiseksi tietoa.
Anni Walden

Anni Hellin Walden, o.s. Konkola, (16. kesäkuuta 1885 Jämsä – 10. elokuuta 1962) oli kenraalitar ja sotakummivaliokunnan puheenjohtaja.  
Waldenin vanhemmat olivat ratsutilallinen, liikemies ja valtiopäivämies Severus Konkola ja Hilma Olivia Hinkkala. Waldenin puoliso oli vuodesta 1906 teollisuusjohtaja, kenraali, ministeri Rudolf Walden (1878–1946). Vuorineuvos, teollisuusjohtaja Juuso Walden (1907-1972) oli heidän poikansa. Waldenit asuivat Venäjällä vuoteen 1916 asti. sisällissodan jälkeen he asettuivat Jämsään ja Valkeakoskelle. Kun Mannerheimin lastensuojeluliitto suunnitteli talvisodan jälkeen sotaorpojen huoltoa, Arvo Ylpön ja marsalkka Mannerheimin aloitteesta syntyi sotakummitoimikunta ja sen hallinnointia varten perustettiin sotakummivaliokunta. Viimeksi mainitun sotaorpokortistossa oli yli 53 000 nimeä. Walden kutsuttiin valiokunnan johtajaksi 1940. Hän työskenteli ja esiintyi sotakummiuden puolesta, saaden muun muassa Ruotsiin joulukuussa 1941 tekemällään matkalla paljon huomiota. Ruotsin lisäksi  sotakummisuhteet solmittiin kuuteen muuhun maahan, kuten Yhdysvaltoihin ja Tanskaan. Ruotsissa yhteistyökumppanina toimi Rädda Barnen -järjestö. Sotakummivaliokunta purettiin vasta 1959. Yhteensä valiokunta avusti sotaorpoja 2,2 miljoonalla markalla, samoin annettiin vaate- ja asumistukea. Esimerkiksi Domus Academican asuntolassa Helsingissä oli sotaorvoille varattuja paikkoja vielä vuoteen 1967 saakka. Walden erosi sotakummivaliokunnan puheenjohtajan tehtävästä syksyllä 1945 miehensä terveyteen vedoten ja eli tämän kuoltua seuraavana vuonna leskenä yksityisyydessä.
Pentti Leppänen

Henkilöhistoria

Leppäsen vanhemmat olivat sääteknikko Urho Leppänen ja tutkimusapulainen Lempi Hokkanen. Hän valmistui ylioppilaaksi Sodankylän lukiosta 1965, Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi vuonna 1971 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1980. 
Leppänen on sotilasarvoltaan reservin alikersantti vuodelta 2003.

Ura

Leppänen toimi Oulun yliopiston sähkötekniikan osastolla projektitehtävissä 1971–1974, sen jälkeen va. apulaisprofessorina, vs. yliassistenttina, vs. ja ts. laboratorioinsinöörinä, vt. apulaisprofessorina ja vt. professorina 1974–1985. Tämän jälkeen hän oli vuoteen 1988 Oulun teknillisen oppilaitoksen tietoliikennetekniikan yliopettaja mutta palasi takaisin yliopistolle, jossa on vuodesta 1992 alkaen toiminut tietoliikennetekniikan apulaisprofessorina ja sittemmin professorina. 
Leppänen oli yksi Oulun yliopiston Center for Wireless Communications (CWC) -tutkimusinstituutin perustajista ja johtoryhmän jäsenistä vuodesta 1995 alkaen. Instituutin perustamisen ja toiminnan taustalla oli yhtäältä Leppäsen merkittävä hajaspektritekniikan tutkimustyö, toisaalta kehitys kohti niin sanottuja neljännen sukupolven langattomia järjestelmiä, joihin liittyy myös niin sanotun ohjelmistoradion tutkimus- ja kehitystyö.
Leppänen on toiminut useissa tutkimus- ja kehityshankkeissa, tieteellisten konferenssien järjestelytoimikunnissa sekä asiantuntija- ja luottamustehtävissä, kuten Maanpuolustuksen tieteellisen neuvottelukunnan jaostojen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän on julkaissut tutkimuksiaan sekä konferensseissa, tieteellisissä ja ammatillisissa lehdissä että kirjoissa.

Huomionosoitukset

Leppäselle on myönnetty Viestiristi, Sotilasansiomitali ja ilmavoimien Karhumäki-palkinto vuonna 1996 ansioista puolustusvoimien tarvitsemien tietoliikennetekniikoiden tutkimus- ja kehitystyössä. Vuonna 2007 hän sai Suomen Marsalkka Mannerheimin sotatieteellisen rahaston palkinnon, joka luovutettiin rahaston 70-vuotisjuhlien yhteydessä.
Putreskiini

Polyamiinit ja solujen kasvu

Polyamiineja (putreskiini, spermidiini, spermiini), jotka ovat positiivisesti varautuneita orgaanisia yhdisteitä, esiintyy huomattavissa määrin kaikissa nisäkässoluissa. Polyamiinien on osoitettu olevan välttämättömiä solujen normaalille toiminnalle ja kasvulle. Niiden synteesi lisääntyy aina, kun solut stimuloituvat kasvuun. Polyamiinien pitoisuudet ovat soluissa tarkoin säädeltyjä ja niiden määrän aleneminen johtaa solukasvun pysähtymiseen, kun taas niiden liiallinen kertyminen voi olla myrkyllistä soluille.
Ornitiinista muodostuu ornitiinidekarboksylaasientsyymin katalysoimana putreskiinia. Siitä tulee spermidiinisyntaasin kautta spermidiinia josta edelleen spermiinisyntaasin kautta spermiinia.
Polyamiinien hajottaminen säätelee lisäksi glukoosi-, energia- ja kolesteroliaineenvaihduntaa.

Historia

Putreskiinin ja kadaveriinin löysi 1885 saksalainen lääkäri Ludwig Brieger (1849-1919).

Myrkyllisyys

Putreskiini on myrkyllistä suurina annoksina. LD50-arvo nieltynä on 2000 mg/kg (rotta).
Markku Laamanen

Elämä

Laamanen aloitti keikka-elämänsä 1960-luvun jälkipuoliskolla esiintyen omalla nimellään. Toimiessaan Raine Sainion yhtyeen solistina Laamanen yhtyeineen pääsi säestämään myös Irwin Goodmania , Reijo Hirvelää ja Jukka Kuoppamäkeä. Liperin tanssilavalla kesällä 1968 Laamaselle avautui tilaisuus antaa laulunäyte Vexi Salmelle ja Irwinille, jotka olivat etsimässä kiertueryhmäänsä uutta solistia. Annettu näyte johti Laamasen Helsingin Finnvox-studiolla järjestettyihin loppukilpailuihin, joista hän selvitti tiensä Irwinin keikoille uudeksi sooloartistiksi.
Aikakauden yleisen käytännön mukaan Laamanen otti käyttöönsä taiteilijanimen, koska omalla nimellään esiintyminen ei ollut kaupallisesti tarpeeksi iskevää. Dannyn, Kirkan, Johnnyn ja monen muun artistin jälkiä seuraten Laamasesta tuli Gulliver. Nimen keksi Vexi Salmi – Laamanen itse ei ollut erityisen ihastunut hieman kaksimielisenä pitämästään uudesta nimestä. Lavoilla häntä markkinoitiin ”sensaationa”.
Vuonna 1969 Vexi Salmen lanseeraama levymerkki Shokki julkaisi Gulliverin ensimmäisen singlen nimeltä "Sai varakkaan". Kappaleen oli säveltänyt Antti Yrjö Hammarberg ja sanoittanut Veikko Olavi Salmi.
1970-luvulla Laamanen jatkoi Gulliverinä soolo-uraansa vuoteen 1974 asti, jolloin hän perusti samannimisen yhtyeen.
Syksyllä 2009 Laamanen otti osaa Talent Suomi -kykyjenetsintäkilpailuun ja meni Tampereen alkukarsinnasta jatkoon tulkittuaan Josh Grobanin tunnetuksi tekemän kappaleen ”You Raise Me Up”. Laamanen meni jatkoon myös semifinaaleista, joissa hän sai eniten yleisöääniä tulkittuaan Frank Sinatran tunnetuksi tekemän kappaleen ”My Way”. Talentin finaalissa Laamanen esitti uudelleen kappaleen ”You Raise Me Up” ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Ennen Talent Suomea Laamanen oli kilpaillut seniorilaulukilpailussa vuonna 2005.
Laamanen on toiminut myös säveltäjänä oman musiikkituotannon lisäksi myös mm. Vesa Ruuskalle.
Laamanen kuoli kotonaan 64 vuoden iässä Alzheimerin taudin seurauksena 22. syyskuuta 2014.
Akseli Halonen

Akseli Halonen (19. marraskuuta 1890 Suonenjoki – 24. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen taiteilija, kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Hän sai piirustuksessa alkeisopetusta Elin Nordlundlta, mutta opiskeli myöhemmin itsenäisesti. Vuodesta 1912 lähtien Halonen työskenteli vapaana taiteilijana, kirjojenkuvittajana ja koristemaalarina.
Sisällissodan aikana Halonen suunnitteli kansanvaltuuskunnalle kolikkosarjan, josta tuotantoon ehti vain viisipenninen. Vuodesta 1920 hän työskenteli Helsingin Sanomien kuvittajana ja piirsi lehteen vuosina 1927–1933 Pulliainen-nimistä huumorisarjakuvaa, joka oli Helsingin Sanomien ensimmäinen kotimainen sarjakuva. Halosen pitkäikäisempi sarjakuva oli Yhteishyvässä vuosina 1927–1952 ilmestynyt Sattuman Ville, jota julkaistiin uusintoina vielä 1970-luvulla. Sen esikuvana oli ruotsalainen sarjakuva Adamson. Lisäksi Halonen piirsi Helsingin Sanomien sunnuntailiitteeseen Olli, Halli ja Kisimirri -nimistä lastensarjakuvaa, joka ilmestyi vuonna 1929 kuvakirjana. Halonen kuvitti myös Helsingin Sanomissa julkaistuja Tiituksen eli Ilmari Kivisen pakinoita Rafael Rindellin kuoltua.
Ruostevahanokka

Levinneisyys

Ruostevahanokkaa tavataan Itä-Afrikassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harovsk

Harovsk (ven. Ха́ровск) on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Harovskin harjanteella Kubenajoen rannalla 89 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Kaupunki on Harovskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Vologdan ja Arkangelin välinen rautatie (Harovskajan asema). Asukkaita on 10 900 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1903 perustetusta lasitehtaan asuintaajamasta. Vuonna 1919 rakennettiin saha ja 1930-luvulla syntyi elintarviketeollisuutta. Vuonna 1954 Harovskista tuli kaupunki. Nykyään siellä on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.