Gon säännöt

Pelaajat

Sääntö: Gota pelaa kaksi pelaajaa, musta ja valkoinen.
Yleensä kaksi pelaajaa pelaavat toisiaan vastaan. Toinen pelaa mustilla ja toinen valkoisilla kivillä. Gota voi pelata myös useampi pelaaja. Esimerkiksi parigossa kaksi pelaajaa muodostavat keskenään yhden ryhmän ja pelaavat vuorotellen toista kahden pelaajan ryhmää vastaan. Yksi pelaaja voi myös pelata kahta tai jopa useampaa peliä yhtä aikaa eri pelaajien kanssa.

Kivet

Sääntö: Kiviä on mustia ja valkoisia.
Gota pelataan mustilla ja valkoisilla kivillä, joita asetellaan yksi kerrallaan laudalle tyhjiin risteyskohtiin. Kiviä tulisi olla teoriassa loputon määrä kullakin pelaajalla, mutta käytännössä noin 180,5 kiveä riittää yhdelle pelaajalle 19 x 19 laudalla. Jos pelaajalta jostain syystä kuitenkin loppuisivat kivet, tulee niitä hankkia hänelle lisää. Kivien mahdollisella loppumisella ei saa olla vaikutusta pelin kulkuun tai sen lopputulokseen.

Säilyvyys

Sääntö: Kerran pelattu kivi säilyy laudalla samassa risteyskohdassa mihin se on pelattu.
Gossa kiviä ei liikutella pelilaudalla, vaan kivet pysyvät niissä paikoissa mihin ne on pelattu kahta poikkeusta lukuun ottamatta. Kiviä voidaan vangita, jolloin ne poistetaan laudalta ja pisteitä laskettaessa kiviä voidaan siirrellä tai poistaa laudalta sääntömuunnelmasta riippuen. Kivet on järjestettävä uudelleen alkuperäisiin asemiinsa, jos ne ovat tahattomasti liikkuneet laudalla.

Vuoropohjaisuus

Sääntö: Pelaajat vuorottelevat pelaten yhden kiven vuorollaan. Musta aloittaa.
Yleensä musta aloittaa pelaamisen. Poikkeuksena ovat tasoituspelit, joissa valkea pelaa ensin. Tasoituspeleihin liittyvät säännöt esitetään Lisäsäännöt-osiossa. Pelaajat sopivat keskenään tai arpovat sen, kumpi heistä pelaa mustilla. Virallisissa turnauksissa tai kerhoissa värit on voitu määrätä jo etukäteen.

Passaus

Sääntö: Pelaaja voi halutessaan olla pelaamatta vuorollaan kiveä.
Yleensä pelaajat pelaavat aina vuorollaan kiven. Pelaajilla on kuitenkin aina mahdollisuus olla pelaamatta. Peli päättyy, jos molemmat pelaajat passaavat peräjälkeen.

Loppu ja voittaja

Pelaaminen päättyy, kun molemmat pelaajat passaavat peräkkäin. Sen jälkeen pelaajat suorittavat pisteiden laskennan. Pisteiden laskentatavat vaihtelevat eri sääntömuunnelmissa, mutta tavasta riippumatta eniten pisteitä ansainnut pelaaja voittaa. Pelaaja voi luovuttaa koska tahansa, jos hän katsoo olevansa niin pahasti alakynnessä, ettei pysty enää voittamaan. Pelaaja häviää välittömästi, jos häneltä loppuu peliaika (vain kun käytetään erillisiä pelikelloja). 
Peli voi päättyä myös molempien pelaajien häviöön (ainakin japanilaisissa säännöissä). Niin tapahtuu, jos yksi tai useampi kivi on liikkunut laudalla, eikä niitä pystytä palauttamaan oikeisiin paikkoihinsa. Pelaaja voi tahattomasti siirtää yhtä tai useampaa kiveä pelatessaan (esimerkiksi paidan hiha voi siirtää kiviä pelaajan huomaamatta). Pelaajien on järjestettävä kivet takaisin asemiinsa. Jos he eivät pysty siihen, peliä ei voi jatkaa ja se päättyy molempien pelaajien tappioon.

Pisteiden laskenta

Pisteiden laskenta on suurin yksittäinen tekijä, joka erottaa eri sääntömuunnelmia toisistaan. Yleisemmin käytössä olevat laskentatavat ovat alueeseen perustuva laskentatapa (perinteinen japanilainen sääntökokoelma) ja kiviin perustuva laskentatapa (perinteinen kiinalainen sääntökokoelma). Muitakin vähemmän käytettyjä laskentatapoja on olemassa. Pisteitä pelaajat voivat saada käytettävästä sääntökokoelmasta riippuen joko valtaamistaan tyhjistä risteyskohdista, vangitsemistaan vastustajan kivistä tai omista kivistään. Sääntökokoelmasta riippumatta jokainen edellä luetelluista on yhden pisteen arvoinen.

Tasoitus

Yhtä vahvojen pelaajien välistä peliä on hieman tasoitettava, koska mustilla pelaava pelaaja olisi muutoin edullisemmassa asemassa valkeilla pelaavaan pelaajaan nähden, koska mustilla pelaava pelaaja aloittaa pelin. Tämän pienen edun takia valkoisen lopulliseen pistemäärään lisätään ylimääräisiä pisteitä pelin lopussa. Näitä ylimääräisiä pisteitä kutsutaan komiksi. Komin suuruus vaihtelee eri sääntömuunnelmissa.
Vahvan ja häntä heikomman pelaajan pelatessa komi ei ole riittävä keino pelaajien tasoeron kompensoimiseksi. Heikompi pelaaja pelaa mustilla ja hän saa pelaajien tasoeron suuruudesta riippuvan määrän tasoituskiviä. Tasoituskivet asetetaan tiettyihin risteyskohtiin laudalle kivien määrästä riippuen. Tasoituskivien määrä ja asemat vaihtelevat eri sääntömuunnelmissa.

Komi

Yhtä vahvojen pelaajien pelatessa mustan aloittajan etu kompensoidaan komilla eli ”tasoituspisteillä”. Komin suuruus vaihtelee jonkin verran eri sääntömuunnelmissa. Yleisimmät arvot ovat 5,5; 6,5 ja 7,5. Komi ei yleensä ole tasaluku, vaan siihen sisällytetään puolikas piste, jotta tasapelit voitaisiin välttää. Tasoituspeleissä heikommalle pelaajalle annetaan tasoituskivien lisäksi yleensä myös 0,5 pisteen komi, jotta tasapelit olisivat vältettävissä myös vahvemman ja heikomman pelaajan välisissä peleissä. 
Komin suuruus voi muuttua ajan kuluessa. Jos gon ammattilaisten pelaamissa virallisissa turnauspeleissä musta voittaa selvästi valkoista useammin, niin komin arvoa nostetaan, jotta pelaajat voivat pelata tasaväkisesti riippumatta siitä pelaavatko he mustilla vai valkeilla kivillä.

Kello

Gon tempoa ja pelin kestoa voidaan säädellä käyttämällä erilaisia pelikelloja. Vapaammissa kotipeleissä niitä ei välttämättä käytetä lainkaan, mutta kerhoissa ja virallisissa turnauksissa (digitaalisia) kelloja käytetään yleisesti. Pelaajien ajankäytön ja pelien keston kontrolloimiseen on olemassa erilaisia aikajärjestelmiä. Yleisemmin käytettävät aikajärjestelmät ovat absoluuttinen aika, perinteinen byō-yomi ja kanadalainen byō-yomi. 
Absoluuttista aikaa käytettäessä molemmilla pelaajilla on tietty määrä aikaa siirtojensa tekemiseen. Perinteisessä byō-yomissa pelaajilla on absoluuttisen ajan päättymisen jälkeen käytettävissään tietty määrä byō-yomi-jaksoja, joiden aikana pelaajan on tehtävä siirtonsa. Kanadalainen byō-yomi on perinteisen byō-yomin kehittyneempi muoto, missä pelaajan on pelattava tietty määrä kiviä yhden byō-yomi-jakson aikana.

Absoluuttinen aika

Absoluuttinen aika on kaikkein yksinkertaisin tapa rajoittaa pelin kestoa ja/tai nostaa pelin tempoa. Molemmilla pelaajilla on tietty määrä aikaa, jonka puitteissa heidän on määrä pelata (esimerkiksi 60 minuuttia). Pelaajan aika kuluu vain hänen omalla vuorollaan. Jos pelaajan aika kuluu loppuun, on hän hävinnyt pelin. Absoluuttisen ajan määrä vaihtelee suurestikin pelipaikan mukaan. Kotipeleissä ja internetissä sen määrä on vapaasti valittavissa, mutta kerhoissa ja turnauksissa ajan määrä on usein ennalta määrätty.

Perinteinen byō-yomi

Perinteinen byō-yomi on absoluuttista aikajärjestelmää hieman monimutkaisempi järjestelmä. Pelaajilla on absoluuttisen ajan lisäksi tietty määrä byō-yomi-jaksoja, joita käytetään kun pelaajan absoluuttinen aika on kulunut loppuun. Byō-yomi-jakso on erikseen määritelty lyhyt aika (esimerkiksi 30 sekuntia), jonka kuluessa pelaajan on määrä suorittaa yksi siirto. Pelaaja menettää yhden byō-yomi-jaksoistaan, jos hän ei tee siirtoaan sen aikana. Pelaajan vuoro ei pääty, vaan hänen seuraava byō-yomi-jaksonsa alkaa. Pelaajan vuoro päättyy, kun hän tekee siirtonsa ja osittain kulunut byō-yomi-jakso alkaa alusta hänen seuraavalla vuorollaan. Pelaaja häviää pelin jos hänen viimeinen byō-yomi-jaksonsa päättyy.

Kanadalainen byō-yomi

Kanadalainen byō-yomi on yhtä lisäystä lukuun ottamatta samanlainen aikajärjestelmä kuin perinteinen byō-yomi. Kanadalaisessa byō-yomissa pelaajien on määrä pelata tietty määrä kiviä (esimerkiksi viisi kiveä) yhden byō-yomi-jaksonsa aikana. Pelivuoro vaihtuu yhden kiven pelaamisen jälkeen ja kuluvan byō-yomi-jakson aika pysähtyy. Ajan kuluminen jatkuu pelaajan seuraavalla vuorolla. Pelaaja häviää pelin jos hänen byō-yomi-jaksonsa loppuvat tai jos hän ei ehdi pelata kaikkia yhden jakson aikana pelattavaksi määriteltyjä kiviä kyseisen jakson aikana.

Sääntökokoelmia

Gon säännöistä on olemassa monia toisistaan poikkeavia kokoelmia, jotka voidaan jakaa karkeasti joko japanilaisiin tai kiinalaisiin sääntöihin perustuviksi kokoelmiksi. Tunnetuimpia kokoelmia ovat muun muassa japanilaiset säännöt, kiinalaiset säännöt ja AGA:n (Amerikan Go-liiton) käyttämät sääntömuunnelmat. Japanilaiset säännöt ovat kaikkein laajimmalle levinnyt sääntökokoelma. Japanilaisia sääntöjä käytetään Japanin ja Korean lisäksi lähes kaikkialla. Kiinalaisia sääntöjä käytetään lähinnä vain Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa. AGA:n säännöt puolestaan ovat käytössä yleensä vain Amerikassa. Monet maat ja go-liitot käyttävät myös omia sääntökokoelmiaan. Suomessa käytetään japanilaisia sääntöjä.
Suurimmat sääntökokoelmien väliset erot ovat pisteidenlaskentatavoissa. Japanilaisiin sääntöihin perustuvissa muunnelmissa käytetään japanilaista pisteidenlaskutapaa ja vastaavasti kiinalaisiin sääntöihin perustuvissa muunnelmissa kiinalaista laskentatapaa. Pienempiä eroja eri kokoelmien välillä on lähinnä erikoistilanteita koskevissa säännöissä, kuten ko-tilanteita, sekiä, damea tai itsemurhaa määrittelevissä säännöissä. Epävirallisissa kotipeleissä ja internetin go-palvelimilla pelaajat voivat vapaasti valita haluamansa sääntökokoelman, mutta kerhoissa ja erilaisissa turnauksissa käytetään yleensä vain tiettyä ja ennalta määrättyä sääntökokoelmaa.

Japanilaiset säännöt

Japanilaiset säännöt ovat laajimmalle levinnyt sääntökokoelma. Niitä käytetään Japanissa ja Koreassa sekä suurimmassa osassa gota pelaavista maista. Japanilaisissa säännöissä pelaajan pisteet lasketaan laskemalla yhteen pelaajan valtaamat tyhjät risteyskohdat ja vähentämällä niistä vankien lukumäärä. Sekin sisällä olevia leikkauspisteitä ei lasketa alueeksi, dameista ei saa pisteitä, tasoituskivet asetetaan ennalta määrättyihin paikkoihin, komi on 6,5 ja itsemurha on aina kielletty.

Kiinalaiset säännöt

Kiinalaiset säännöt ovat toinen tunnettu sääntökokoelma. Kiinalaisia sääntöjä käytetään pääasiassa Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa. Pisteet lasketaan laskemalla pelaajan valtaamat risteyskohdat ja hänen pelaamiensa kivien määrä. Vangituilla kivillä ei ole vaikutusta pistetilanteeseen. Sekissä pelaajat saavat pisteitä valtaamistaan risteyskohdista. Tasoituskivien asettelu on vapaamuotoista. Pisteenlaskentatavasta johtuen dameja ei ole. Komi on 7,5 ja itsemurha on aina kielletty.

AGA:n säännöt

Amerikassa käytetään Amerikan go-liiton laatimia sääntöjä. Ne ovat sikäli poikkeuksellisia, että pelaajat voivat käyttää sekä japanilaista että kiinalaista pisteenlaskentatapaa. Jotta pelin lopputulos olisi täysin sama riippumatta käytettävästä pisteidenlaskutavasta, pelaaja antaa aina passatessaan yhden kiven vangiksi vastustajalleen ja peli päätetään aina valkean passaukseen (muissa sääntömuunnelmissa on yhdentekevää missä järjestyksessä pelaajat passaavat pelin päättyessä). Sekissä pelaajat saavat pisteitä valtaamistaan risteyskohdista. Tasoituskivet asetellaan ennalta määrättyihin paikkoihin. Damet ovat neutraaleja. Komi on 7,5 ja itsemurha on aina kielletty. Ko-säännön lisäksi käytössä on niin sanottu super-ko-sääntö.

Turnaussäännöt

Pelattaessa turnauksissa on pelin sääntöjen lisäksi noudatettava turnaussääntöjä. Suomessa käytetään yleensä Euroopan Go-liiton turnaussääntöjä .

Historia

Gon säännöt ovat pysyneet periaatteiltaan lähes muuttumattomina koko gon pitkän historian ajan. Pieniä muutoksia on kuitenkin tapahtunut. Gota pelattiin muinaisessa Kiinassa 17×17 -kokoisella laudalla gon ollessa vielä suhteellisen nuori peli, mutta 19×19 -kokoinen lauta vakiintui ajan myötä peruslaudaksi. Ensimmäisestä japanilaisesta gon sääntöjä käsittelevästä kirjasta tiedetään vain sen nimi Go Shiki (jap. Gon säännöt). Sanotaan, että kirjan kirjoitti Tachibana Kanren -niminen munkki vuonna 913. Ensimmäinen japanilainen muistiin merkitty peli on päivätty vuodelle 1253. Tokugawa Ieyasu perusti erillisen valtion viraston valvomaan gon aseman ja sääntöjen kehitystä Japanissa 1600-luvun alkupuolella. Samoihin aikoihin luotiin myös vastaavanlainen virasto käsittelemään shogiin (japanilaiseen shakkiin) liittyviä asioita.
Komi keksittiin 1930-luvulla kun huomattiin, että musta voittaa selvästi valkoista useammin. Aluksi komia pidettiin pikemminkin taakkana kuin oikeutettuna tasoituksena. Ajan kuluessa pelaajat kuitenkin omaksuivat komin pysyväksi osaksi gota. Ensimmäinen virallinen turnaus, jossa komia käytettiin oli Japanissa vuonna 1937 pelattu turnaus, jonka voittaja sai oikeuden pelata eläkkeelle siirtyvää mestaria vastaan. Komin arvo oli aluksi pieni, mutta se nousi ajan myötä nykyiselle tasolleen. Komin käyttöön otto muutti pelaajien välisiä voimasuhteita, koska valkoinen sai nyt korvauksen mustan aloittajan edusta. Tämän takia jotkin gon avausteorioista eli josekeista jäivät pois käytöstä. Josekin luonteeseen kuuluu antaa molemmille pelaajille strategisesti yhtä hyvät asemat laudalla eli pitää yllä strategista tasapainoa. Komin tuoma pelaajien välisen ”voimatasapainon” muutos laski siten joidenkin josekien suosiota, koska komi muutti niiden luonnetta niin, että niiden pelaaminen olisi toiselle pelaajalle kannattavampaa kuin toiselle.

Variantit

Gosta on olemassa monia vaihtoehtoisia pelaamisen muotoja, joita voidaan käyttää esimerkiksi vasta-alkajien opettamiseen tai vaikeustason nostamiseen kokeneiden pelaajien välisissä peleissä. Tunnettuja variantteja ovat muun muassa Atari-go (engl. Capture go), Yhden värin go (engl. One colour go), Sokko-go (engl. Blind go), Pari-go (engl. Pair go) ja Moniväri-go (engl. Multi colour go). 
Atari-gossa säännöt ovat muutoin samanlaiset kuin ”normaalissa” gossa, mutta pelin voittaa se pelaaja, joka ensimmäisenä vangitsee vastustajaltaan tietyn verran kiviä (yleensä yhden). Atari-gota käytetään yleensä silloin, kun vasta-alkajille opetetaan gon sääntöjä. Atari-gota on kritisoitu siitä, että se saa aloittelijat keskittymään liikaa kivien vangitsemiseen. Yhden värin gossa pelaajat pelaavat gota käyttäen saman värisiä kiviä. Kyseinen variantti on tarkoitettu kokeneille pelaajille, koska siinä pelaajan muisti ja hahmottamiskyky joutuvat kovalle koetukselle, sillä pelaajien on kyettävä erottamaan omat kivensä vastustajan kivistä. Todella kokeneet pelaajat voivat pelata sokko-gota, jossa toinen pelaaja tai jopa molemmat pelaajat pelaavat gota ilman lautaa ja kiviä. Tällöin pelaajien on kyettävä hahmottamaan koko peli mielessään.
Parigo on useammalle pelaajalle tarkoitettu muunnelma, jossa kaksi pelaajaa muodostavat keskenään joukkueen ja pelaavat yhdessä toista kahden pelaajan joukkuetta vastaan. Toinen joukkue pelaa mustilla ja toinen valkoisilla kivillä. Yksi joukkue pelaa vuorollaan yhden kiven laudalle. Joukkueessa olevat pelaajat vuorottelevat kiven pelaamista siten, että kumpikaan pelaajista ei pelaa kahta kiveä peräkkäin. Tämän variantin haasteena on yhteisen pelistrategien toteuttaminen joukkuetoverin kanssa. Moniväri-gossa gota pelaa samalla laudalla useampi kuin kaksi pelaajaa. Kukin pelaaja pelaa yhden kiven vuorollaan käyttäen tietyn värisiä kiviä.