google/wiki40b huggingface dataset:
Eero Seppälä

Eero Seppälä (19. elokuuta 1902 Hämeenlinna – 5. elokuuta 1941 Hiitola) oli suomalainen arkkitehti. Hän syntyi Hämeenlinnassa yhdeksänlapsiseen perheeseen. Hänen isänsä, kauppias Johan Emil Helenius oli tunnetun raittiusmiehen Matti Helenius-Seppälän veli.
Opiskeluaikanaan Seppälä toimi harjoittelijana Arkkitehtitoimistossa K. Borg, J.S. Sirén & Hj. Åberg 1929, Hilding Ekelundin toimistossa 1928 ja 1929 sekä Aulis Kalman johdolla 1930–31.
Seppälä valmistui arkkitehdiksi Suomen Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1932. Sittemmin hän toimi Rautatiehallituksen arkkitehtina. Eero Seppälä voitti 1934 Otto Flodinin kanssa Tampereen rautatieaseman suunnittelukilpailun.
Asema edustaa funktionalismia, samoin kuin hänen Salon kaupunkiin insinööri J. Syvähuokolle piirtämänsä yksityistalo, joka 1975 julistettiin suojelluksi kulttuurihistoriallisesti merkittävänä rakennuksena. Seppälä on myös piirtänyt joitakin kesämökkejä, kaksi niistä Karjalohjan Härjänvatsaan. Toinen näistä oli hänen omansa. Sekä asemarakennuksessa että Salon yksityisasunnossa kiintyy huomio päädyn suureen ikkunaan. Myös kesämökissä on miltei koko seinän kokoinen ikkuna, josta on näkymä Lohjanjärvelle.
Seppälä kaatui jatkosodassa luutnanttina tarkka-ampujan luotiin 5. elokuuta 1941.
Sambian niemimaa

Sambian niemimaa (ven. Самбия) sijaitsee nykyisellä Kaliningradin alueella. Siitä lähtee Kuurinkynnäs. Nimensä se on saanut muinaisesta sambien balttiheimosta. Nimellä ei ole mitään tekemistä Afrikassa sijaitsevan Sambian valtion kanssa.
Catwalk

Catwalk on kapea, usein korotettu käytävä, jolla mallit kävelevät muotinäytöksissä esitellen vaatteita ja asusteita. Catwalkia voidaan pitää muotinäytöksen näyttämönä.
Ensimmäiset muotinäytökset pidettiin asiakirjojen mukaan 1800-luvun lopussa, joten myös catwalkin historia juontaa juurensa 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkuun.
Catwalkin nimi tulee korkeat rakennukset yhdistävistä, kävelyyn tarkoitetuista käytävistä ja kissan ylvästä kävelytyyliä muistuttavasta mallien liikehtimistavasta.
Ihmistä muistuttavat humanoidirobotit saattavat korvata catwalk-mallit lähitulevaisuudessa.
Taitekatto

Taitekatto eli virheellisesti myös mansardikatto on harjakaton tyyppi, jossa lappeet taittuvat vielä kahdeksi osaksi, kahteen eri kulmaan. Tällä menetelmällä lappeen alle saadaan osin korkeampaa tilaa kuin harjakatolla. Mansardikatosta poiketen taitekattoisen rakennuksen päädyt ovat pystyt katon harjaan asti.
Suomessa vallitseva kattotyyppi on ollut loiva satula- eli harjakatto. Taitekatto tuli meillä käyttöön ensin kartanoissa, virkataloissa ja pappiloissa 1700-luvulla. Pientaloissa sitä ruvettiin näkemään 1920-luvulla. Nykyisin taitekattoa käytetään Suomessa lähinnä puolitoista- ja kaksikerroksisissa omakotitaloissa.
Alex Vincent

Alex Vincent, oik. Alexander Vincent LoScialpo, (s. 29. huhtikuuta 1981 New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Child's Play -elokuvissa nuorta Andy Barclayta, jota tappajanukke Chucky jahtaa vaihtaakseen oman sielunsa pojan kanssa.
Vincent ei Child's Play -elokuvien kuvauksissa ollut juuri koskaan tekemissä tappajanukke Chuckya näytelleen Brad Dourifin kanssa, sillä Dourif nauhoitutti aina repliikkinsä nukkea varten etukäteen. Child's Playn näyttelijöitä Vincent on tekemissä ainoastaan Catherine Hicksin kanssa. Kriitikot olivat usein varsin tyytymättömiä hänen esiintymiseensä erityisesti Child's Play -elokuvissa, mikä oli yksi syy päätökseen lopettaa näytteleminen kokonaan.
Lukioaikana hän pyrki eroon lapsitähden maineestaan, mutta yritti kuitenkin myöhemmin uusiin rooleihin. Viidentoista epäonnistuneen koekuvauksen jälkeen hän lopetti näyttelemisen.
My Family Treasure -elokuvan jälkeen Vincent ei enää ole näytellyt missään elokuvassa, vaan puuhailee musiikin parissa ja kirjoittelee runoja.
Tullia Zevi

Tullia Calabi Zevi (2. helmikuuta 1919 Milano, Italia – 22. tammikuuta 2011 Rooma, Italia) oli italialainen toimittaja ja kirjailija ja Italian juutalaisyhteisön johtaja.
Zevin isä Giuseppe Calabi oli asianajaja ja vastusti Mussolinin aikana julkisesti fasismia.
Jurlique

Jurlique International Pty Ltd on australialainen kosmetiikkavalmistaja, joka on tunnettu kosmetiikkasarja brändin Jurlique:n tuottamisesta. Se tuottaa useita erilaisia tuotteita kasvojen ja vartalon hoitoon.

Historia

Jurliqueen perustivat vuonna 1985 kemisti Jurgen Klein ja hänen kasvitieteilijävaimonsa Ulrike Etelä-Australiassa. Yritys viljelee itse suuren osan raaka-aineistaan. Yrityksen luomutila sijaitsee Adelaidessa, Etelä-Australiassa, jossa on hyvät viljelyolosuhteet yrttien ja kukkien viljelyyn. Tila on sertifikoitu NASAA Certified Organic* - standardilla. Esimerkiksi laventeli, kamomilla, kehäkukka, rosmariini sekä rohtosalkoruusu viihtyvät niillä leveysasteilla hyvin. Yli 60 hehtaarin maatilalla viljellään lähes 40 eri lajiketta.
Yrityksen tämänhetkinen omistaja on Pola Orbis Holdings, joka osti sen $355 miljoonalla 2011.
Fenasyylibromidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenasyylibromidi on väriltään valkoista kiteistä ainetta. Valon vaikutuksesta yhdisteen väri muuttuu vihertäväksi. Fenasyylibromidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee usesiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Fenasyylibromidi ärsyttää ihoa ja hengitysteitä ja on kyynelvuotoa aiheuttava yhdiste eli lakrymaattori.

Valmistus ja käyttö

Fenasyylibromidia valmistetaan bromaamalla asetofenonia bromin avulla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään alumiinikloridia. Mikäli alumiinikloridia on enemmän kuin katalyyttinen määrä muodostuu m-bromiasetofenonia.
Fenasyylibromidia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. Rasvahappojen kanssa se reagoi muodostaen fenasyyliestereitä ja näitä johdannaisia käytetään hyväksi analysoitaessa rasvahappoja korkean erotuskyvyn nestekromatografialla. Yhdistettä käytetään myös tiourea- ja tiosemikarbatsonijohdannaisten analysoimiseen.
Krissy Taylor

Kristen Erin “Krissy” Taylor (15. toukokuuta 1978 Miami, Florida – 2. heinäkuuta 1995 Pembroke Pines, Florida) oli yhdysvaltalainen malli, jonka lupaava ura katkesi äkilliseen kuolemaan vain 17-vuotiaana.

Varhainen elämä ja ura

Taylor syntyi Miamissa ja kasvoi eteläisessä Floridassa vanhempiensa ja kahden isosiskonsa kanssa. Krissy pääsi jo nuorena mukaan mallimaailmaan lähinnä sisarensa, supermalli Niki Taylorin, ansiosta. 10-vuotiaasta alkaen Krissy kävi kuvauksissa yhdessä siskonsa kanssa, ja vähitellen hänkin pääsi kuviin mukaan. Ensimmäisen kerran hän oli sisarensa rinnalla Seventeen -lehden kannessa. Pian hän allekirjoitti sopimuksen newyorkilaisen IMG-mallitoimiston kanssa.
Taylor pääsi nopeasti catwalkeille yhdessä Naomi Campbellin, Christy Turlingtonin ja Claudia Schifferin kanssa. Samalla häntä kuvattiin useiden suurten muotilehtien kanteen, kuten Elle, Glamour, YM, Cosmopolitan ja Vogue. Taylor esiintyi myös mm. Ralph Laurenin kevätmalliston catwalkilla 1994.
Taylorin viimeinen kuvaussessio oli Niki-sisaren kanssa Ocean Drive -lehden kanteen syys/lokakuun numeroon 1995.

Kuolema

2. heinäkuuta 1995 Niki Taylor löysi sisarensa tajuttomana lattialta kotoaan Floridassa. Elvytysyritykset eivät tuottaneet tulosta, joten Krissy kiidätettiin sairaalaan, jossa hänet todettiin kuolleeksi aamulla kello 5:39. Taylor oli kuollessaan vain 17-vuotias.
Krissy Taylorin viralliseksi kuolinsyyksi kirjattiin astmakohtaus, jonka aiheutti äkillinen sydämen rytmihäiriö. Hän ei kuitenkaan ollut koskaan aiemmin kärsinyt astmasta, eikä hänellä ollut todettu sydänvian oireita. Taylorin perhe oli epäuskoinen kuolemansyyntutkijan diagnoosin suhteen ja palkkasi asiantuntijoita tutkimaan Taylorin sydämestä otettua koepalaa. Tutkimuksen tuloksena Taylorin todennäköisempi kuolinsyy olikin harvinainen sydänsairaus, arytmogeeninen oikean kammion dysplasia.
Bahrainin vaakuna

Bahrainin vaakuna on otettu käyttöön vuonna 1930. Sen loi brittiläinen neuvonantaja Bahrainin kuningaskunnalle (tuolloin emiirille). Vaakunan punainen sahalaita on myös Bahrainin lipussa.
Madonna di Campiglio

Madonna di Campiglio on Italian Trentinossa Pinzolon ja Ragolin kuntien alueella Val Rendenan laaksossa Dolomiti di Brenta ja Adamello-vuorten välissä sijaitseva kylä ja hiihtokeskus. 1 522 metrin korkeudella merenpinnan tason yläpuolella sijaitsevassa kylässä asuu noin 800 ihmistä.
Madonnassa järjestetään talvisin alppihiihdon maailmancupin osakilpailuita.
Siivilä

Siivilä on keittiöväline, jossa on pienen pieniä reikiä. Siivilä korvaa yleensä lävikön. Siivilöitä on eri kokoisia, ja niitä käytetään esimerkiksi jauhojen paakkujen selvittämisen tai riisin, marjojen tai kastikkeiden valuttamiseen. Siivilä muodostuu ns. siiviläosasta ja kahvasta, josta pidetään kädellä kiinni.
Nykyaikainen siivilä on yleensä valmistettu ruostumattomasta teräksestä. Vanhemmat tinalangasta valmistetut siiviläverkot murtuivat helposti ja ruostuivat ajan myötä. Muovista valmistettu siivilä puolestaan kestää huonosti kuumia tuotteita. Erityistä kastikkeiden valuttamista varten valmistettua siivilää kutsutaan kastikesiiviläksi. Se on yleensä suppilon muotoinen, mikä mahdollistaa kastikkeen ohjaamisen tarjoiluastiaan.
Lynne Ramsay

Lynne Ramsay (s. 1969) on skotlantilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja kuvaaja.  
Ramsayn tutkimia aiheita ovat lapset ja nuoret sekä vaikeat tunteet kuten suru ja syyllisyys. Hänen esikoiselokuvansa Rotanpyydystäjä (Ratcatcher, 1999) kertoo 12-vuotiaasta pojasta köyhien asuinaluella Glasgow’ssa 1970-luvun alussa. Morvern Callar (2002) on tarina nuoresta naisesta, joka varastaa itsemurhan tehneeltä poikaystävältään rahat ja romaanikäsikirjoituksen, jota myy omanaan. Poikani Kevin (2011) on neuvottoman äidin näkökulmasta nähty psykologinen draama teinipojasta, josta tulee kouluampuja. Yhä rankempiin aiheisiin siirtyneen Ramsayn elokuva You Were Never Really Here (2017) kertoo newyorkilaisesta Persianlahden sodan veteraanista, joka alkaa jahdata tyttöjä sieppaavia pedofiilejä tilauksesta.
Taxi 3

Juoni

Tällä kertaa Daniellin taksia tarvitaan poliisitehtävässä. Marseillea ja sen poliisivoimia vaivaa joulupukeiksi pukeutuva ryöstelevä kopla. Hölmöt poliisit tarvitsevat Danielin apua vorojen nappaamiseksi.
Ibrahim al-Ja’fari

Tri Ibrahim al-Ašaiqir al-Ja’fari (arab. إبراهيم الجعفري‎, Ibrāhīm al-Ja‘farī, s. 1947) oli Irakin pääministeri Irakin siirtymäkauden hallituksessa tammikuun 2005 vaalien jälkeen. Hän on šiia ja oli toinen kahdesta varapresidentistä Irakin väliaikaishallituksessa 2004. Hän on myös islamilaisen da’wa-puolueen (Hizb al-da’wa al-islamiyya) puhemies.
Hän syntyi Karbalassa 1947, jolloin sai nimekseen Ibrahim al-Ašaiqir (arab. إبراهيم الأشيقر‎). Hän kävi Mosulin yliopistoa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi. Hän liittyi da’wa-puolueeseen jo 1968. Valmistuttuaan 1974 hän pyrki syöksemään vallasta hallitsevan maallisen Baath-puolueen. Ibrahim al-Ašaiqir siirtyi Iraniin 1980 ja pyrki sieltä käsin syrjäyttämään Saddam Husseinin. Hän muutti Lontooseen 1989, jossa hänestä tuli al-Da’wan puhemies.
Vuoden 2003 Irakin valloituksen jälkeen Ibrahim al-Ašaiqir palasi pian maahan ja Yhdysvallat valitsi hänet heinäkuussa 2003 väliaikaishallintoneuvostoon. Hän toimi sen ensimmäisenä presidenttinä yhden kuukauden. 1. kesäkuuta 2004 hänet valittiin toiseksi varapresidentiksi Irakin hallitukseen.
Ibrahim al-Ašaiqirin al-Da’wa liittyi yhdistyneen irakilaisten liiton (al-I’tilaf al-iraqi al-muwahhad, United Iraqi Alliance, tässä UIA) vaalilistalle šiiapuolueiden kanssa ja oli toinen vaalilistalla SCIRI:n johtajan Abdulaziz Hakimin jälkeen.
Tammikuun 2005 vaalien jälkeen UIA:n menestys nosti hänet pääministeriksi. Hänet nimitettiin 7. huhtikuuta 2005 presidenttineuvoston valinnan jälkeen. Pitkän hallitusneuvottelun jälkeen kansalliskokous hyväkstyi hänen hallituksensa 28. huhtikuuta.
Joulukuun 2005 vaalien jälkeen al-Ja’fari ja SCIRI:n Adil Abdulmahdi olivat vahvimmat pääministeriehdokkaat. UIA, johon molemmat kuuluivat, nimitti al-Ja’farin.
Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin hallinto ilmoitti al-Ja’farille, ettei halua hänen jatkavan maan johdossa, eikä osallistuvan seuraaviin vaaleihin.
Peltoretikka

Ulkonäkö ja koko

Peltoretikka kasvaa 30–60 cm korkeaksi. Sen karvaiset lehdet muistuttavat retiisin lehtiä. Kukat ovat vaaleankeltaiset, ja niissä on neljä terälehteä. Kuihduttuaan ne kehittyvät 4–8 cm pitkiksi liduiksi.

Elinympäristö

Peltoretikka kasvaa pelloilla ja joutomailla rikkaruohona. Se viihtyy parhaiten happamalla maalla.

Levinneisyys

Peltoretikka on ilmeisesti kotoisin Välimeren Aasian puoleisesta osasta, mutta on levinnyt ihmisen mukana eri puolille maailmaa. Sitä esiintyy lähes koko Euroopassa sekä paikoin Pohjois-Afrikassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Eteläisellä pallonpuoliskolla peltoretikkaa tavataan paikoin Etelä-Afrikassa, Australiassa, Uudessa Seelannissa sekä Uruguayssa ja Argentiinassa.
Suomessa se esiintyy koko maassa ja on yleinen Etelä-Suomessa harvinaistuen pohjoista kohti. Etelä- ja Keski-Suomessa se on muinaistulokas, Lapissa satunnainen uustulokas.
Sateenvarjomies

Sateenvarjomies (engl. Umbrella Man) oli tunnistamaton mies, joka liikkui Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedyn salamurhan aikoihin 22. marraskuuta 1963 aivan murhapaikan lähellä Dallasissa Texasissa. Nimi ”sateenvarjomies” tulee siitä, että miehen nähtiin pitävän sateenvarjoa auki itsensä yllä, vaikka sateesta ei ollut merkkiäkään. Mies oli silminnäkijöiden mukaan sulkenut sateenvarjon juuri ennen Kennedyn murhaa.
Useissa Kennedyn murhaan liittyvissä salaliittoteorioissa sateenvarjomies on oletettu murhasalaliiton jäseneksi.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen salamurhakomitea tunnisti vuonna 1978 sateenvarjomiehen olevan Louie Steven Witt. Kertomansa mukaan Wittin oli tarkoitus ärsyttää sateenvarjollaan ohi ajavaa Kennedyä.
Band of Gypsys

Albumin sisältö

Albumi sisältää kappaleita, joita ei ollut aiemmin julkaistu studioversioina. Myöhemmin kappaleista "Power of Soul" ja "Message to Love" on julkaistu postuumeilla levyillä studioversiot. Hendrix valitsi levylle omien sävellystensä ohella myös Buddy Milesin kappaleita hyvittääkseen yhtyeen hajoamiseen liittyneitä ongelmia. 
Hendrixin omia kappaleita leimaavat tällä levyllä funkmaiset riffit, ja levyä pidetäänkin funk rockin pioneerijulkaisuna. "Message to Love" on sävyltään gospel-tyyppinen verhon takana laulavine taustalaulajineen. Albumin tunnetuin kappale on "Machine Gun", joka on myös hyvä esimerkki Hendrixin mielikuvituksellisesta kitaransoitosta. "Who Knows" on pitkä, yksinkertainen blues-rockia ja funkia yhdistelevä kappale (Hendrix ei pitänyt Milesin scat-lauluosuudesta, mutta se on jätetty levylle). "Power of Soul" on mahtipontista funk rockia (kappaleen nimi on usein kirjoitettu väärin muotoon "Power to Love"). "Changes" on Buddy Milesin tunnetuin kappale. Levyn viimeinen raita on miksattu puolet lyhyemmäksi kuin mitä alkuperäinen esitys on.

Levyn ulkopuolelle jätetty materiaali

Usein ilmaistun käsityksen mukaan levyltä jätettiin pois eräitä Band of Gypsysin konserttien kohokohtia. Tämän on arveltu johtuneen siitä, että Hendrix ei halunnut käyttää Band of Gypsysin versioita aiemmin julkaistuista kappaleistaan, eikä toisaalta myöskään julkistaa kaikkia uusia sävellyksiään vielä tällä levyllä. 
Band of Gypsysin uuden vuoden konserttien nauhoitukset olivat Hendrixin kuoleman jälkeen pitkään teillä tietymättömillä. 1990-luvun lopulla ne kuitenkin ilmaantuivat päivänvaloon. Nykyisin Band of Gypsys -levyä täydentääkin vuonna 1999 julkaistu Live at the Fillmore East, joka sisältää muuta materiaalia samoista konserteista.
Jakku

Kuvaus

Jakku on eristäytynyt, eikä siellä ollut suurimmalta osin kuin hiekkadyynejä sekä Imperiumin ja Uuden tasavallan alusten hylkyjä, joiden roskaamaa aluetta kutsuttiin Tähtialusten hautausmaaksi. Suurin osa planeetan väestöstä ansaitsee elantonsa romunkerääjinä ja vaihtamalla keräämiään alusten osia Niiman etuvartiossa elintarvikkeisiin. Vaikka Niiman etuvartio on ainoa merkittävä asutus planeetalla, planeetalla on myös muutamia pieniä kyliä kuten Tuanul, Resstkii ja Cratertown. Tuanulissa oleskeli muutamia Voiman kirkon jäseniä, tunnetuimpana Lor San Tekka, jotka piileskelivät ensin Imperiumilta ja myöhemmin Ensimmäiseltä ritarikunnalta.
Dallas-Kalevala

Dallas-Kalevala on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijapari Casagrande & Rintalan automatkaan Suomesta Japaniin perustuva näyttely ja taideteos Demeter kansainvälisessä ympäristötaidenäyttelyssä Obihirossa Hokkaidon saarella Japanissa vuonna 2002. 
Casagrande & Rintala ajoivat Land Rover -maastoautolla Suomesta Japaniin Venäjän ja Siperian halki. Matkan aikana he valokuvasivat venäläisiä mummoja, keräsivät vanhoja kirveitä ja äänittivät paikallisia radiokanavia.  Matkan aikana kerätystä materiaalista tehtiin ympäristötaideteos Obihiron kaupungissa sijaitsevaan 24 hevosen talliin. Matka kesti 24 päivää.
Lainelautailu

Lainelautailussa eli surffauksessa (havaijiksi he‘e nalu) kuljetaan veden päällä lainelaudan eli surffilaudan avulla.
Surffaaja odottaa aaltoa laudan päällä maaten, ja alkaa sopivan aallon lähestyessä meloa käsillä kohti rantaa. Sopivalla hetkellä, lähellä aallon harjaa, surffaaja nousee seisomaan laudalle. Surffausta harrastetaan nykyisin kaikilla mantereilla, muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa, Brasiliassa ja Espanjassa.
Lainelautailu on mahdollista kun aallot ovat riittävän suuria ja säännöllisiä. Laji vaatii hyvää fyysistä kuntoa, tasapainoa ja ajoitusta.

Historia

Surffaus on harrastuksena vanha. Vuosina 1777 ja 1778 kapteeni James Cook raportoi nähneensä surffaajia Tahitilla ja Oahulla. Saarilla asuvat lähetyssaarnaajat kielsivät surffauksen vuonna 1821. Surffaus tuli jälleen muotiin vuonna 1920, kun havaijilainen uimari Duke Kahanamoku (1890–1968) teki harrastuksen taas hyväksytyksi. Nykyään surffaus on maailmalla tunnettu urheilulaji ja maailmanlaajuisia kilpailuja pidetään vuosittain. Lajista tulee olympialaji vuoden 2020 kesäkisoihin Tokioon.
Can’t Stop

Kappale

Kappale eroaa paljon muista By The Wayn kappaleista. Se on yksi harvoista albumin kappaleita, jotka sisältävät bändille muuten ominaisia funk-vaikutteita. Kappaleen sanat ovat satunnaisia mietteitä, jotka yhtyeen laulaja Anthony Kiedis sovitti kappaleen rytmiin. Kappale on yksi harvoja albumilla, jolla yhtyeen basisti Flea ”släppaa” bassoaan.

Musiikkivideo

Musiikkivideo on yhtyeelle tyypillisellä tavalla erikoinen. Videolla esiintyy jokainen bändin jäsen. Video alkaa kameran kulkiessa mutkittelevan, keltaisen putken läpi. Kameran tullessa putken suulle, se pysähtyy Kiediksen eteen.
Videolla bändin jäsenet tekevät erikoisia ja satunnaisia asioita, kuten ämpärin tasapainottelua pään päällä, suuren virtahepomaskin pään pitämistä päässä, jonglöörausta ja kitaran soittamista huoneessa joka on täynnä lamppuja.
Videon lopussa on kyltti, jossa lukee: ”Inspired by the 'One-Minute Sculptures’ of Erwin Wurm”.
Francesco Fontana

Francesco Fontana (1580 – n. 1656) oli italialainen asianajaja (Napolin Yliopisto) ja tähtitieteilijä.
Hän teki puupiirroksia Kuusta ja planeetoista kuten hän näki ne teleskooppinsa läpi. Vuonna 1646 hän julkaisi monet niistä hänen kirjassaan Novae coelestium terrestriumq[ue] rerum observationes, et fortasse hactenus non vulgatae. Vuonna 1645, hän väitti nähneensä Venuksen kuun (Vuonna 1887 Paul Stroobant demonstroi että kaikki samanlaiset havainnot eivät osoittanut kuun olemassaoloa Venuksen ympärillä).
Kuun kraatteri Fontana ja Marsin kraatteri Fontana nimettiin hänen mukaansa.

Mikroskooppi

Fontana myöskin väitti keksineensä mikroskoopin vuonna 1618, keskintö jolla on monta hakijaa kuten Cornelius Drebbel, Zacharias Jansen tai hänen isänsä Hans Martens, ja Galileo Galilei.
Pekko Aikamiespoika

Televisiosarja

Pekko sai oman kahdeksanosaisen televisiosarjan Pekko Aikamiespoika alkuvuodesta 1993. Sarjan ohjasi Visa Mäkinen. Kaikki viisi Pekko-elokuvaa on nähty myös televisiosarjaversioina Yle TV2-kanavalla.

Elokuvat

Visa Mäkinen olisi halunnut tehdä hahmosta elokuvan, mutta ei päässyt Koivusalon kanssa yhteisymmärrykseen hahmon oikeuksista, jotka koskivat aiemmin tehtyä Pekko-televisiosarjaa. Koivusalo teki elokuvan lopulta ilman Mäkistä. Ensimmäinen elokuva Pekko Aikamiespojan poikamiesaika valmistui vuonna 1993. Viimeisin Pekko-elokuva Pekko ja unissakävelijä on vuodelta 1997.
Ensimmäisen Pekko-elokuvan, Pekko Aikamiespojan poikamiesaika, ohjasi Sina Kujansuu. Elokuva esitettiin seuraavana vuonna kahdeksanosaisena, laajennettuna televisiosarjana, jossa itse elokuvaan kuulumattomat kohtaukset oli kuvattu jälkikäteen. Seuraavan neljän vuoden aikana Timo Koivusalo ohjasi ja käsikirjoitti neljä muuta Pekko-elokuvaa: Pekko ja poika (1994), Pekko ja massahurmaaja (1995), Pekko ja muukalainen (1996) sekä Pekko ja unissakävelijä (1997). Nämä neljä elokuvaa on esitetty neliosaisina televisiosarjoina ensi-iltaa seuraavana vuonna Yle TV2-kanavalla.
Elokuvien keskeinen tapahtumapaikka on Keski-Suomessa sijaitseva kuvitteellinen Tyräahon kylä.

Oheistuotteet

Koivusalo on myös tehnyt aiheeseen liittyviä oheistuotteita, kuten "Pekko" ja "Pekko 2" -nimiset vitsikasetit, musiikkialbumin "Pekko Aikamiespoika" (1992) sekä romaanin "Pekko ja Outolintu" (1997).
MTV:n kulttuuripalkinto

MTV:n kulttuuripalkinto on MTV-televisioyhtiön vuodesta 1977 jakama suomalainen kulttuuripalkinto. Se jaettiin ensi kerran Oy Mainos-TV-Reklam Ab:n 20-vuotisjuhlan kunniaksi 1977.  MTV:n ohjelma-asiain neuvottelukunnan vuosittain jakaman palkinnon tavoitteena on ”rohkaista taiteilijoiden ja tiedemiesten suomalaisen kulttuurin hyväksi tekemää korkean tason luovaa ja yksilöllistä työtä”. Vuonna 1981 palkinnon arvo oli 20 000 markkaa ja vuonna 1995 se oli 50 000 markkaa.
Finn-ID

Finn-ID Oy on vuonna 1986 perustettu suomalainen tietotekniikkayritys, jonka toimiala on viivakoodi- ja RFID-tunnistukseen perustuvat logistiikan toiminnanohjausjärjestelmät. Se työllistää 51 henkilöä ja sen liikevaihto on noin 10 miljoonaa euroa. Yritys toimii Suomen lisäksi Baltiassa ja Venäjällä ja kuuluu itsenäisenä osana Perel-konserniin. Yritys on yksi Suomen parhaat työpaikat 2011 -palkituista pienten yritysten sarjassa.
Keith Robinson

Keith D. Robinson (s. Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Comanche Moon -sarjassa Joshua Deets -nimistä hahmoa.
Juha Hämäläinen (basisti)

Juha ”Jesu” Hämäläinen on suomalainen basisti. Hän soitti bassoa vuonna 1979 Hanoi Rocksin varhaiskokoonpanossa, Pelle Miljoona Oy -yhtyeen neljännessä kokoonpanossa 1982–1983 sekä Yö-yhtyeessä vuosina 1990–1999. Muita bändejä ovat olleet Twiggy Oliver, Stressi, Musta Paraati, Lunta, The Voice Of Mengele ja Suspenders.
Hämäläinen on filosofian lisensiaatti Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Hän on tutkinut erityisesti suomalaista 60- ja 70-lukujen vastakulttuuria. Hämäläinen työskentelee peruskoulun yläasteen ja lukion historian ja yhteiskuntaopin lehtorina Helsingin yhteislyseossa.