google/wiki40b huggingface dataset:
Per Svartvadet

Ura

Svartvadet on Sollefteå HK:n kasvatti, mutta hän aloitti ammattilaisuransa Modossa. Svartvadet on sittemmin edustanut joukkuetta lähes koko uransa neljänätoista kautena, mutta välille mahtuu myös neljä kautta NHL-joukkue Atlanta Thrashersin riveissä. Dallas Stars varasi hänet numerolla 139 NHL:n varaustilaisuudessa 1993, mutta kesällä 1999 Svartvadetin oikeudet kaupattiin uuteen NHL-joukkueeseen Atlanta Thrashersiin. Vaihdossa Stars sai kuudennen kierroksen varausvuoron. Svartvadetin ensimmäinen kausi 1999–2000 kului vielä osittain IHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa, mutta hän sittemmin pelasi kolme seuraavaa kautta vakiinnuttaen paikkansa Thrashersissa. Parhaimmillaan Svartvadet teki tehot 10+11=21 kaudella 2000–2001. Yhteensä hän pelasi 247 NHL-ottelua tehoin 17+34=51. Jäähyminuutteja tuli 58.
Kaudella 1992–1993 Svartvadet teki Elitserien-debyyttinsä. Varsinaisella tulokaskaudellaan 1993–1994 hän voitti Elitserienin hopeaa, kuten myös kaudella 1998–1999. Svartvadet pelasi tuon jälkeen neljä kautta Pohjois-Amerikassa ja palasi Modoon kaudeksi 2003–2004. Kaudesta 2004–2005 hän on toiminut joukkueen kapteenina. Svartvadet johdatti Modon Ruotsin mestaruuteen keväällä 2007. Hän oli pudotuspelien paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 8+10=18. Svartvadet valittiin kauden päätteeksi Elitserienin parhaaksi pelaajaksi ja Ruotsin tähdistökentälliseen.
Svartvadet ilmoitti joulukuussa 2011, että hän joutuu lopettamaan uransa Colitis ulcerosan takia. Hänen viimeiseksi peliksi jäi Modon viimeinen peli kaudella 2010–2011. Svartvadet oli lopettaessaan Modon historian eniten pelejä pelannut jääkiekkoilija.

Maajoukkue

Svartvadet pelasi vuoden 1997 MM-kilpailuissa voittaen hopeaa. Hän voitti myös alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa 1994 ja MM-pronssia 1995 sekä alle 18-vuotiaiden Euroopan mestaruuden 1993.
Yoldiameri

Yoldiameri (ääntyy Joldiameri) oli nykyisen Itämeren varhaisvaihe, joka syntyi noin 11 600 vuotta sitten, kun Baltian jääjärvi yhdistyi Atlanttiin Keski-Ruotsin poikki syntyneen salmen kautta jäätikön vetäytyessä alueelta pohjoiseen. Yoldiameri on saanut nimensä tuon ajan kerrostumista Keski-Ruotsissa löydetyn kylmän suolaisen veden yoldiasimpukan (Portlandia arctica, aiemmin Yoldia arctica) mukaan.
Yoldiavaiheen alussa laaja mannerjäätikkö peitti vielä Suomea. Jäätikön raja oli alussa Etelä-Suomessa salpausselkävyöhykkeessä. Kolmas Salpausselkä ja Sisä-Suomen reunamoreenit syntyivät Itämeren Yoldiavaiheessa.
Yoldiameren syntyessä Baltian jääjärven pinta laski äkkiä noin 25 metriä. Atlanttiin yhdistävä salmi oli nykyisessä Närken maakunnassa Ruotsin nykyisten suurten järvien seuduilla, Billingenin vuoren pohjoispuolella. Tätä kautta virtasi ensin makeaa vettä valtamereen ja myöhemmin suolaista vettä Yoldiamereen. Suolainen vesi ehti Suomen rannikolle vasta 300 vuotta salmien avautumisen jälkeen. Jään painamana maanpinta Keski-Ruotsissa, samoin kuin Suomessa, oli silloin nykyistä alempana. Vaikka valtameren pintakin oli vielä nykyistä alempana, rantaviivan suhteellinen taso Itämeren pohjoisosissa oli 100–180 metriä nykyistä rantaa korkeammalla. Etelässä maa ei ollut vastaavasti painunut, ja Tanskan salmet olivat kuivilla. Yoldiameren suolapitoisuus väheni Närken salmen kaventuessa ja madaltuessa maankohoamisen takia huomattavan nopeasti; maa kohosi silloin paljon nopeammin kuin nyt. Yoldiameri oli siis alussa makeavetinen, keskivaiheilla murtovettä ja loppuvaiheessa makeavetinen.
Etelä- ja Keski-Suomi olivat laajalti Yoldiameren alla, mutta laajoja maa-alueita nousi vauhdilla merestä, alkujaan saaristoina. Yoldiameren rannan korkeus nykyiseen verrattuna vaihteli merenpinnan yleisen tason (ajan) mukaan ja maankohoamisen (paikan) mukaan. Eteläisellä Itämerellä Yoldian ranta oli 55 metriä nykyistä alempana, Helsingissä 80 metriä ja Laukaassa 160 metriä. Eräs tunnetuimpia säilyneitä Yoldia-meren rantaviivan pätkiä on Nurmijärvellä, entisen Röykän sairaalan alueella. Muinaisranta on suojelualue ja merkitty erikseen. Helsingissä tällainen muinaisranta sijaitsee mm. Jakomäessä Jakomäenkalliolla (60 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella).
Yoldiameren synty noin 11 600 vuotta sitten liittyy kylmän dryaskauden päättymiseen ja samalla jääkauden loppumiseen. Jää vetäytyi nopeasti pohjoiseen, koivu alkoi vallata etelästä alaa ja ihmisiä liikuskella merestä kohonneella Suomen alueella. 10 000 vuotta sitten männyt valtasivat metsät. Yoldiameren vielä melko kylmää preboreaalikautta sanotaan myös varhaiseksi lämpökaudeksi.

Ancylusjärvi

Yoldiameri-vaihe päättyi maankohoamisen seurauksena jolloin yhteys valtamereen katkesi ja Itämeri muuttui noin 10 600 vuotta sitten Ancylusjärveksi. Yoldiameren ja Ancylusjärven noin 500 vuotta kestänyttä välivaihetta kutsutaan Echineismereksi.
Louis Bachelier

Louis Jean-Baptiste Alphonse Bachelier (11. maaliskuuta 1870 – 28. huhtikuuta 1946) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen vuonna 1900 julkaistu väitöskirjansa Théorie de la Spéculation on ensimmäinen tieteellinen julkaisu, joka käyttää edistynyttä matematiikkaa rahoitusvälineiden arvonmääritykseen. Väitöskirja käsitteli erityisesti arvopapereiden arvonmääritystä Brownin liikkeen ja stokastisten prosessien avulla.

Elämä

Bachelier syntyi Le Havressa. Hänen isänsä oli viinikauppias, harrastelijatutkija ja Venezuelan varakonsuli Le Havressa. Hänen äitinsä oli tunnetun pankkiirin tytär. Bachelierin vanhemmat kuolivat ennen kuin hän sai alemman korkeakoulututkinnon. Vanhempien kuolema pakotti hänet pitämään huolta nuoremmista sisaruksista ja laittamaan koulunkäyntinsä sivuun joksikin aikaa.
August Mau

August Mau (15. lokakuuta 1840 Kiel, Saksa – 6. maaliskuuta 1909 Rooma, Italia) oli saksalainen arkeologi. Hän tutki Pompejia ja sen seinämaalausten symboliikkaa ja tyylilajeja. Hänen teoksensa Pompeji in Leben und Kunst (Leipzig, 1900) oli merkittävä Pompejin tutkimuksen edistysaskel. Siinä jaoteltiin pompejilaiset maalaustyylit neljään kauteen. Tutkimukset auttoivat ymmärtämään antiikin Rooman ajan elämää laajemminkin.
Martinkallion koulu

Martinkallion koulu on yhtenäinen peruskoulu Espoossa. Koulu käsittää luokat esikoulusta yhdeksänteen luokkaan asti. Koulussa opiskelee noin 500 oppilasta. Martinkallion koulu sijaitsee Espoonlahden ja Nöykkiön välisellä alueella osoitteessa Martinkallio 2. Se on värikäs rakennus, jonka yhteydessä on iso hiekkakenttä.
Martinkallion koulun tavoitteena on edistää oppilaan suhdetta luontoon ja opettaa suojelemaan luontoa. Muita koulun arvoja ovat muun muassa elämän kunnioitus, rehellisyys, suvaitsevaisuus, kestävä kehitys, vastuuntuntoisuus ja tavoitteellisuus. Martinkallion koulussa oppilaille halutaan opettaa luonnon kunnioittamisen lisäksi hyviä käytöstapoja sekä ymmärtämään heidän toimintansa ympäristölliset seuraukset. Koulu arvostaa yhteistyötaitoja, yhteisöllisyyttä ja yhteisöön sitoutumista sekä itsetunnon ja itsetuntemuksen kehittymistä. Koulu pyrkii myös antamaan koulun henkilökunnalle ja oppilaille vaikuttamismahdollisuuksia heitä itseään koskeviin asioihin. Martinkallion koulu on myös KiVa Koulu, joka on koulukiusaamista ehkäisevä toimenpideohjelma.
Martinkallion koulussa on myös otettu kokeiluun uusi pulpetiton opiskelutapa, jonka tulokset ovat olleet positiivisia.
Paul Nyberg

Paul Bernhard Nyberg (4. tammikuuta 1889 Porvoo – 28. joulukuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Nybergin vanhemmat olivat lehtori Berndt Axel Nyberg ja Zachris Topeliuksen tytär Aina Sofia Topelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Porvoon suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1917. Nyberg väitteli 1932 tohtoriksi Åbo Akademissa; väitöskirja aineena oli Sipoon historia.
Nyberg oli Helsingin yliopiston kirjaston palveluksessa 1911–1957 aluksi amanuenssina ja viimeksi ylikirjastonhoitajana. Hän oli myös Tieteellisten seurojen kirjaston hoitaja 1909–1946 ja Herttoniemen museon intendentti 1924–1958. Nyberg sai professorin arvonimen 1957.
Nyberg oli Svenska Litteratursällskapetin johtokunnan jäsen 1945–1964, Finlands svenska författareföreningin varapuheenjohtaja 1945–1950 ja Nordiska författarrådetin jäsen 1945–1949.
Nyberg toimitti useita kirjailija Zachris Topeliuksen teoksia, elämäkerrallisia muistinpanoja ja kirjekokoelmia
Mélanie Doutey

Mélanie Doutey (s. 22. marraskuuta 1978, Ranska) on  ranskalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan Claude Chabrolin elokuvassa La Fleur du Mal sekä Miguel Courtoisin elokuvasta El Lobo, joka on tositarinaan perustuva kertomus ETA:han soluttautuneesta miehestä. 
Vuonna 2006 Doutey oli ehdolla César-palkinnon saajaksi lupaavimman naisnäyttelijän sarjassa esiintymisestään Alfred de Mussetin näytelmän elokuvaversiossa Il ne faut jurer de rien!.
Anna Bondestam

Anna Karoliina Bondestam, o.s. Elfving; (1. huhtikuuta 1907 Pietarsaari – 6. maaliskuuta 1995 Pietarsaari) oli suomenruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja historioitsija.

Henkilöhistoria

Bondestam syntyi Pietarsaaressa ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1932. Myöhemmällä urallaan hän sai mainetta historiantutkijana, 1977 hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvo. Bondestam palasi samana vuonna pääkaupunkiseudulta Pietarsaareen, jossa hän kuoli 1995. Hän testamenttasi jäämistönsä Pietarsaaren kaupungille, ja hänen kirjakokoelmansa pääsi Pietarsaaren kaupunginkirjastoon.

Kirjallinen tuotanto

Bondestam julkaisi ensimmäisen teoksensa 1936. Romaanien ohella hän julkaisi muun muassa novellikokoelmia, runoja ja näytelmiä sekä ruotsinsi suomalaista kirjallisuutta. Hänen viimeiseksi kaunokirjalliseksi teoksekseen jäi runokokoelma Jordnära (1972).
Raimo Ronkainen

Raimo Ronkainen (s. 21. huhtikuuta 1951 Kuusamo) on Tornion kaupunginjohtaja. Tornion valtuuston valitessa kaupunginjohtajaa vuonna 2010 hän sai 35 ääntä 43:sta. Hän suhtautuu epäilevästi ajatuksiin kuntaliitoksista Tornion ja Kemin seudulla. Koulutukseltaan Ronkainen on diplomi-insinööri. Hän oli Oulun yliopiston vesitekniikan assistentti vuosina 1977–1981, Tornion kaupungin toimistopäällikkö vuosina 1982–1985 ja 1988–1990, Tornion kaupungin vs. kaupungininsinööri 1985–1987, Tornion kaupungin rakennuspäällikkö vuosina 1991–1992 ja apulaiskaupunginjohtaja vuosina 1992–1995.
Orkla

Historia

Orklan juuret juontavat kaivosyhtiö Løkken Verkiin, joka perustettiin vuonna 1654. Modernin Orklan perusti vuonna 1904 Christian Thams nimellä Orkla Grube-Aktiebolag. Hän elvytti yhdessä farsundilaisen laivanvarustajan Christian Salvesenin kanssa tuolloin muutamia vuosia lakkautettuna olleen Løkken Verkin kaivostoiminnan. Orkla laskee itse perustamisvuodekseen kuitenkin vuoden 1654 ja juhli siten 350-vuotisjuhliaan vuonna 2004. Kaivostoiminta Løkkenissä loppui vuonna 1987.
Orkla osti Felix Abban itselleen vuonna 1995, minkä jälkeen Felix Abba jatkoi toimintaa omalla nimellään aina vuoteen 2013 asti, jolloin Orkla yhtenäisti konsernin yritysten nimet. Orkla-konserni omistaa myös virolaisen makeisvalmistajan Kalevin, jonka Felix Abba hankki vuonna 2010. Suomalaisen Kotipizza Groupin Orkla osti vuoden 2018 lopulla.

Tuotemerkkejä

Orkla Foods Finland Oy:n Suomessa 2010-luvun lopulla myytäviä tuotemerkkejä ovat Abba, Ahti, Anamma, Boy, Ekströms, Felix, Frödinge, Funlight, Grandiosa, Jacky, Kantolan, Kallen, Oolannin, Panda, Pastella, Paulúns, Risifrutti, Taffel, Tiira, Tropicana ja Vesta.
Webdriver Torso

Webdriver Torso on Googlen luoma YouTube-käyttäjätunnus, jonka kanavalla julkaistaan yksinkertaisia ääniä ja kuvia sisältäviä videoita YouTuben suorituskyvyn testaamiseksi. Tunnus rekisteröitiin 7. maaliskuuta 2013. Tunnusomaisesti videoissa on sinisiä ja punaisia suorakulmioita sekä taustalla piippaavia elektronisia ääniä. Tunnus herätti huomiota ja spekulointia mediassa alkuvuodesta 2014, kunnes Google tunnusti sen olevan yrityksen oma testikanava.

Kanavan sisältö

Kanava latasi ensimmäiset videonsa Youtubeen 23. syyskuuta 2013. Videoita alkoi ilmestyä paljon lyhyillä aikaväleillä, ja niitä on kertynyt kanavalle kymmeniä tuhansia. Videoilla näytetään sinisiä ja punaisia suorakulmioita valkoisella taustalla, jotka vaihtavat sijaintiaan sekunnin välein. Vasemmassa alalaidassa on teksti "aqua.flv – slide 000x", (x:n kohdalla on numero joka kertoo sekunteina kuinka paljon aikaa on kulunut videon alkamisesta). Videoiden ääniraita sisältää korkeita, sekunnin välein vaihtuvia ääniä.

Pääsiäismuna

Kanavan todellisen tarkoituksen paljastuttua se poiki niin kutsuttuja "pääsiäismunia". Mikäli Googleen tai YouTubeen kirjoittaa "Webdriver Torso", sivu muuttuu Webdriver Torson videomateriaalin kaltaiseksi.
Jesidit

Jesidit eli dasnilaiset ovat Irakissa ja muilla kurdialueilla Sindžarin vuoristossa asuva etnis-uskonnollinen ryhmä. Jesidiläisyyden eli jesidismin harjoittajia on eri arvioiden mukaan 70 000–500 000 lähinnä Irakin, Syyrian ja Kaukasuksen alueella, eniten Irakissa. Jesidit ovat kansallisuudeltaan kurdeja ja he puhuvat kurmandžia sekä arabiaa.
Jesidismi on etninen uskonto, johon ei ole mahdollista kääntyä tai josta ei jesidien oman käsityksen mukaan ole mahdollista luopua. Jesidit voivat käydä kauppaa ja harjoittaa sosiaalista kanssakäymistä muiden uskontojen edustajien kanssa, mutta esimerkiksi seurustelu tai avioliitto yhteisön ulkopuolelle ei tule kysymykseen.

Oppi ja uskomukset

Jesidismi on yhdistelmä zarathustralaisuutta, manikealaisuutta, juutalaisuutta, kristinuskoa ja islamia. Jesidit uskovat Jumalaan, joka on heille vain luoja eikä vaikuta enää maailmassa, ja joka on yhtä aikaa hyvä ja paha. Jesidien näkemyksen mukaan Jumala on jättänyt luomakunnan seitsemän pyhän olennon tai enkelin huomaan. Jumalan sijasta uskonnon keskushahmo on yleisesti riikinkukkona kuvattu enkeli Melek Ta'us. Jesidit eivät usko persoonalliseen pahaan. Islamin piirissä ”riikinkukkoenkeli” rinnastetaan usein Saatanaan, minkä vuoksi muslimit suhtautuvat jesideihin usein epäluuloisesti tai vainoavat näitä. Jesidit rukoilevat auringon suuntaan, ja he palvovat rituaaleissaan luonnonelementtejä: maata, tulta, vettä ja ilmaa. Jesidit uskovat sielunvaellukseen, mutta toisaalta he uskovat myös taivaaseen ja helvettiin. Jesidien myyttisen kertomuksen mukaan käärme pelasti luomakunnan tukkimalla Nooan arkkiin tulleen vuodon.
Pyhiä kirjoja jesideillä on kaksi, Kitêba Cilwe ja Mishefa Reş. Pyhäpäivänään jesidit pitävät keskiviikkoa.

Pyhimykset ja pyhät paikat

Jesidien merkittävin pyhimys on šeikki Adi ibn Musafiri joka uudisti 1100-luvulla jesidismiä ja toi siihen vaikutteita islamista ja kristinuskosta. Hänet on haudattu Lalishiin Tigriin itäpuolelle Mosulin pohjoispuolelle, ja sinne tehdään pyhiinvaelluksia.

Rituaalit

Jokaisen jesidin odotetaan tekevän ainakin kerran elämässään pyhiinvaellusmatkan Lalishiin. Pyhiinvaellus huipentuu rituaalikierrokseen temppelirakennuksen kammioissa, jossa jesidit ottavat vastaan kasteen kahdesta pyhästä lähteestä. He suutelevat käärmepatsasta temppelin suuaukolla ja kiertävät kolmesti šeikki Adin haudan.

Levinneisyys

Jesidiläisyyden eli jesidismin harjoittajia on eri arvioiden mukaan 70 000 − 500 000 lähinnä Irakin, Syyrian ja Kaukasuksen alueella, eniten Irakissa. Uskonnon harjoittajat ovat kurdeja. Kurdien diasporan vuoksi jesidismi on levinnyt myös länsimaihin. Saksalainen europarlamentaarikko Feleknas Uca on jesidi.

Vainot

Jesidit laskevat joutuneensa historian varrella kansanmurhan uhriksi yhteensä 72 kertaa ennen Isis-järjestön vainoa. Osan Irakista vuonna 2014 vallannut Isis-järjestö vainoaa jesidejä. Elokuussa 2014 Isis murhasi ainakin kaksituhatta jesidiä, sieppasi yli viisituhatta ja raiskasi yli tuhat jesidinaista. Siepatut käännytettiin pakolla islamiin ja naiset myytiin orjiksi Isisin terroristeille.
Richard Šmehlík

Seurajoukkueissa

Šmehlík aloitti uransa HC Vítkovicessa (silloiselta nimeltään TJ Vítkovice), jossa pelasi kolme kautta Tšekkoslovakian pääsarjassa, kaudet 1988–1989, 1989–1990 ja 1991–1992. Hän palasi joukkueeseen vielä 13 ottelun ajaksi Tšekin pääsarjan kaudella 1994–1995 NHL-kauden alun viivästyttyä työsulun vuoksi. Kauden 1990–1991 hän edusti Dukla Jihlavaa ja oli voittamassa kauden päätteeksi Tšekkoslovakian mestaruutta.
Buffalo Sabres varasi Šmehlíkin vuoden 1990 NHL:n varaustilaisuuden viidennellä kierroksella, 97. varauvuorolla. Hän aloitti NHL:ssä kaksi vuotta myöhemmin ja edusti Sabresiä yhdeksän kautta, vuoteen 2002 asti. Kausista toisella (1993–1994) hän oli joukkueensa eniten pisteitä tehnyt puolustaja uransa ennätyspisteillä (41 tehopistettä, 14 maalia ja 27 syöttöpistettä, 84:ssä runkosarjaottelussa) ja kausista kuudennella (1998–1999) hän pääsi pelaamaan Stanley Cupin loppuotteluissa. Mestaruus meni Dallas Starsille otteluvoitoin 4–2. Kaudella 1995–1996 Šmehlík oli kokonaan pelaamatta polvivammasta johtuen.
Heinäkuussa 2002 Šmehlík teki vapaana pelaajana sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Hän ehti pelasi joukkueessa 43 runkosarjaottelua, kunnes siirtyi maaliskuussa 2003, kesken kauden 2002–2003, New Jersey Devilsiin. Devils voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin otteluvoitoin 4–3 Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. Joukkue jätti käyttämättä Šmehlíkin sopimusoption kaudelle 2003–2004, minkä jälkeen hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä syyskuussa 2003.
Šmehlík pelasi NHL-urallaan 644 runkosarja- ja 88 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa 195, 49 maalia ja 146 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 15, maalin ja 14 syöttöpistettä.
Janne Saarikivi

Janne Santeri Saarikivi (s. 29. toukokuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kielitieteilijä, joka toimii professorina Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisten kielten laitoksella. Hän on ollut aikaisemmin muun muassa suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen määräaikainen professori Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa vuosina 2009–2014.
Saarikivi valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 1992 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2006. Väitöskirjassaan Substrata Uralica: Studies on Finno-Ugrian Substrate in Northern Russian Dialects hän käsitteli kuolleiden suomalais-ugrilaisten kielten jälkiä venäjän kielen pohjoisissa murteissa ja pyrki kehittämään kuolleiden kielten tutkimuksen menetelmiä. Vuosina 2006–2008 hän toimi tutkijana Helsingin yliopistossa.
Saarikivi on luennoinut ja opettanut ulkomailla muun muassa Tarton yliopistossa, Babeș-Bolyain yliopistossa ja Udmurtian valtionyliopistossa.
Saarikivi on polyglotti ja hallitsee itämerensuomalaisista kielistä suomen, viron, vepsän ja karjalan; saamelaiskielistä pohjoissaamen, jonka lisäksi ymmärtää eräitä muita saamen kieliä sekä joitakin niiden murteita; muista suomensukuisista kielistä permiläiskielet komin ja udmurtin, volgalaiskielistä marin ja ersän sekä ugrilaiskieli unkarin; germaanikielistä englannin, saksan ja ruotsin sekä muista indoeurooppalaisista kielistä venäjän, kreikan ja latinan sekä muista kielistä muun muassa turkin, arabian ja japanin – joskaan kaikkia hän ei puhu yhtä sujuvasti kuin esimerkiksi viroa. Hän on opiskellut lisäksi myös nivhiä.
Parhaillaan Saarikivi johtaa kahta tutkimushanketta. MINOREURUS-hanke tutkii vähemmistökielten säilymisen ja katoamisen kysymyksiä erityisesti Venäjällä vertaillen Euroopan unionin vähemistöihin.  
Saarikivi on 1990-luvulla tehnyt sanoituksia Ultra Bra -yhtyeen lauluihin. Hän on myös kirjoittanut kolumneja muun muassa Parnassoon ja Helsingin Sanomiin.
Maija Oravamäki

Anna-Maija "Maija" Oravamäki (o.s. Kukkohovi, s. 13. maaliskuuta 1974 Muhos) on suomalainen kestävyysjuoksija.
Oravamäen ensimmäinen SM-mitali oli puolimaratonin SM-hopea vuonna 2000 ajalla 1.19.51. Seuraavana vuonna hän juoksi puolimaratonilla SM-pronssille ajalla 1.18.41 ja voitti maratonin SM-kultaa ajalla 2.49.09. Vuonna 2002 hän oli puolimaratonin SM-kisoissa kolmas sekä voitti ensimmäisen mitalinsa Kalevan kisoissa sijoittumalla 10 000 metrin juoksussa kolmanneksi ajalla 35.26,34. Oravamäki voitti pronssia 5 000 metrin juoksussa Kalevan kisoissa 2003 ajalla 16.43,15. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-pronssia 3 000 metrin juoksussa ajalla 9.44,73 sekä kultaa Kalevan kisojen 10 000 metrillä ajalla 35.31,25.
Oravamäki voitti vuonna 2005 puolimaratonin Suomen-mestaruuden ajalla 1.16.26. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän oli 10 000 metrillä toinen ajalla 35.22,61. Oravamäki valittiin Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin, joissa hän sijoittui maratonilla neljänneksikymmenenneksitoiseksi ajallaan 2.43.31. Vuonna 2006 Oravamäki voitti sisäratojen SM-hopeaa 3 000 metrillä aikaan 9.35,19 ja puolimaratonilla SM-pronssia. Kalevan kisoissa hän voitti kultaa 10 000 metrillä ajalla 34.21,64 ja hopeaa 5 000 metrillä ajalla 16.43,08. Hän oli mukana Göteborgin EM-kisoissa, joissa hän sijoittui maratonilla kahdeksanneksitoista juoksemalla ajan 2.39.17. Vuosina 2008 ja 2009 Oravamäki voitti maratonjuoksun Suomen mestaruuden ja vuonna 2010 hän sijoittui toiseksi.
Oravamäki on kilpaillut myös hiihdossa. Vuonna 2009 hän voitti SM-pronssia 3 × 5 kilometrin viestissä Oulun Hiihtoseuran joukkueessa. Hän sijoittui vuoden 2011 Finlandia-hiihdossa 50 km vapaan tyylin kilpailussa toiseksi. Talvitriathlonin MM-kilpailuissa (lajit juoksu, maastopyöräily ja hiihto) hän on sijoittunut kolmanneksi vuonna 2011 ja toiseksi 2012.
Maremmanhevonen

Ominaisuudet

Maremmanhevonen on rakenteeltaan suhteellisen kevyt lämminverinen, jonka säkäkorkeus on 160–172 cm. Väriltään se on musta tai yleensä tummasävyinen ruunikko. Sen rakenne on tukeva: sillä on pitkänomainen ja hiukan kyömy pää, leveä kaula, korkea ja lihaksikas säkä, leveät ryntäät ja vahvat lautaset, ja sen jalat ovat kestävät ja hyvärakenteiset. Luonteeltaan nykyinen maremmanhevonen on varsin säyseä ja paljon esi-isiään helpompi, ja sen katsotaan sopivan niin aikuisten kuin lastenkin ratsuksi.

Historia

Maremmanhevosen katsotaan polveutuvan Tyrrhenanmeren rannikolla jo etruskiaikoina (noin 900–400 eaa.) kasvatetuista hevosista, joihin vuosisatojen varrella on risteytynyt monentyyppisiä hevosia. Noin 800-luvulta saakka ne on tunnettu rotevina, vahvoina sekä hiukan vauhkoluonteisina ja omapäisinä hevosina. Maremmanhevosista tuli 1500-luvulla Italian alueella suosittuja, kun sekä Kirkkovaltio että Toscanan suurherttuakunta alkoivat suosia rotua: edellä mainittu kookasta, vankkaa ja väriltään tummaa tyyppiä, jälkimmäinen väriltään ruunikkoa ja rakenteeltaan kevyempää maremmanhevosta, jossa näkyi enemmän andalusianhevosen ja itämaista vaikutusta. Yhä nykyäänkin rodussa voi erottaa nämä kaksi eri rakennetyyppiä.
Vuoden 1870 aikoihin maremmanhevosia alettiin risteyttää luonteeltaan rauhallisempien ja rakenteeltaan jalompien hevosten kanssa. Englannintäysiveriristeytyksillä saatiin aikaan rodun "uusi sukupolvi", joka on lähtöisin 1902 syntyneestä oriista Fauno. Nykyisen maremmanhevosen kantaisinä pidetään oriita Otello (maremmanhevonen, syntynyt 1927), Aiace (englannintäysiverinen, s. 1926), Ussero (s. 1920-luvulla) ja Ingres (täysiverinen, s. 1946). Jalostus kevensi ja paransi maremmanhevosen melko karkeatekoista rakennetta, kasvatti sen kokoa ja teki siitä luonteeltaan vilkkaamman. Sitä kasvatettiin ratsuksi, ja siitä tulikin hyvin haluttu ratsuväen hevonen.
Toisen maailmansodan jälkeen maremmanhevosen, kuten kaikkien muidenkin hevosten, kysyntä ja kasvatus romahtivat. Jatkuvat risteytykset sekä englannintäysiveristen että raskaampien rotujen kanssa uhkasivat hävittää alkuperäisen rodun kokonaan. Ryhmä maremmanhevoskasvattajia ryhtyi 1970-luvun alussa toimeen rodun pelastamiseksi. Vuonna 1974 laadittiin hyviksi rodun edustajiksi katsottujen tammojen luettelo, vuonna 1979 perustettiin maremmanhevosen kasvattajajärjestö Associazione Nazionale Allevatori Cavalli di Razza Maremmana, ja vuonna 1980 hyväksyttiin virallisesti rodun rekisteri ja kantakirja. Vuodesta 1993 lähtien jalostusoreille on järjestetty suorituskoe. Maremmanhevosten määrä (noin 3 000) on nykyään kasvussa, ja myös niiden kasvatus on levinnyt perinteisen kasvatusalueen ulkopuolelle Italiassa.

Käyttö

Ratsuna maremmanhevonen on varmajalkainen, reipas ja kestävä. Se on nykyisin hyvä suoritushevonen, joka menestyy erityisesti esteratsastuksessa. Sitä kasvatetaan urheilu- ja harrasteratsuna, mutta kasvattajat pyrkivät myös säilyttämään rodun perinteisen sitkeyden ja kestävyyden. Rotua kasvatetaan Maremman alueella edelleen puolivilleissä laumoissa, ja sitä myös käytetään yhä perinteiseen karjanpaimennukseen.