google/wiki40b huggingface dataset:
Slade School of Fine Art

Slade School of Fine Art on tunnettu englantilainen taidekoulu, joka sijaitsee Bloomsburyn alueella Lontoon keskustassa. Vuonna 1871 perustettu koulu on osa University College Londonia ja yksi Englannin arvostetuimmista taidekouluista.
Koulun historia alkaa vuodesta 1868, jolloin Felix Slade (1788–1868) testamenttasi varoja kolmen oppituolin perustamiseen kuvataiteessa. Ne oli määrä sijoittaa Oxfordin yliopistoon, Cambridgen yliopistoon ja University College Londoniin. Tunnettuja opettajia ovat olleet Lucian Freud, Reg Butler ja Roger Fry.
Koulussa on 260 opiskelijaa. Koulun rehtorina toimii John Aiken. Vuosina 2005–2006 koulua ja sen tiloja uudistettiin, jolloin saatiin muun muassa täysin varustettu digitaalinen studio ja uudistetut kuvaveiston sekä taidegrafiikan tilat. Koulussa avattiin 1995 The Slade Centre for Electronic Media in Fine Art.
Dener Assunção Braz

Dener Assunção Braz (28. kesäkuuta 1991 Bagé, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Dener. Hänen seuransa oli Chapecoense. Dener menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Nur Hassan Hussein

Ura

Hussein aloitti uransa Italian siirtomaan poliisissa 1950-luvulla ja palveli myös verotuloja suojelevassa virastossa. Hän on palvellut myös armeijassa. 
Hän opiskeli lakia Jamacadda Ummadda -yliopistossa Mogadishussa sekä Italiassa ja USA:ssa. Hän erikoistui kansainväliseen oikeuteen ja rikostutkintaan.
Siad Barren aikana hän kohosi veronkiertäjiä ja talousrikollisia tuomitsevan sotaoikeusistuimen varapuheenjohtajaksi.
Somalian valtiovallan romahduksen jälkeen 1991 hänestä tuli Somalian Punaisen ristin puheenjohtaja.
Marraskuussa 2007 väliaikaishallituksen presidentti Abdullahi Yusuf Ahmed nimitti hänet pääministeriksi Mohammed Ghedin seuraajaksi. Hänen nimityksensä vahvisti hallituksen suosiota Hawiyen klaanissa, jonka alaklaaniin Nur Hussein kuuluu.

Kiista pääministerin erottamisesta joulukuussa 2008

Presidentti ilmoitti erottavansa Husseinin 14. joulukuuta 2008 syyttäen häntä epäpätevyydestä ja kavalluksista.
Syyksi nähtiin kilpailu presidentin ja pääministerin tukijoiden välillä. Parlamentti tuki seuraavana päivänä Husseinia ja kumosi presidentin erottamispäätöksen.
Husseinilla ja Yusufilla oli eriäviä näkemyksiä suhtautumisesta maan islamistitaistelijoihin. Hussein olisi ollut valmis neuvotteluihin heidän kanssaan, mutta Yusuf nimitti heitä "terroristeiksi." Myös parlamentti tuki Djiboutin sopimusta vallanjaosta hallituksen ja "Somalian uudelleenvapauttamisen allianssin" kanssa.
Presidentti Yusuf nimitti 16. joulukuuta 2008 pääministeriksi Mohamed Mohamoud Guled Gamaderenin. Husseinin kieltäydyttyä eroamasta ja parlamentin tuettua häntä Guled ilmoitti erostaan 24. joulukuuta.
Parlamentissa kierrätettiin aloitetta presidentin erottamiseksi virastaan ja presidentti Abdullahi Yusuf Ahmed jätti eronpyyntönsä parlamentille Baidoassa. Hänen viralliseksi seuraajakseen tuli puhemies šeikki Aden Madoobe.
Fosforipentasulfidi

Valmistus ja käyttö

Fosforipentasulfidia valmistetaan kuumentamalla rikin ja fosforin seosta reaktorissa, jonka lämpötila on 280–515 °C. Reaktorissa on valmiina pieni määrä sulaa fosforipentasulfidia. Yhdiste puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa ja jäähdytetään ja jauhetaan. Hidas jäähdytys johtaa hyvin kiteiseen fosforipentasulfidiin, kun taas nopea jäähdytys aikaansaa reaktiivisempaa tuotetta.
Fosforipentasulfidi on kaupallisesti tärkein fosforin sulfideista. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteesiessä valmistamaan amideista tioamideja, aldehydeistä tioaldehydejä, ketoneista tioketoneja, alkoholeista ja fenoleista ditiofosfaattiestereitä. Ditiofosfaattiesterit ovat usein käytettyjä voiteluaineissa. Fosforipentasulfidia käytetään myös hyönteismyrkkyjen kuten parationin ja malationin valmistuksessa ja kresoliin liuotettua fosforipentasulfidia käytetään malmien vaahdotusaineena.
Storrs L. Olson

Storrs Lovejoy Olson (s. 3. huhtikuuta 1944 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen biologi ja lintutieteilijä.
Olson tapasi Alexander Wetmoren 1967, mikä johti hänen kiinnostuksensa suuntautumisen paleontologiaan ja erityisesti lintujen esihistoriaan. Olson työskenteli 1970-luvulla Ascension Islandilla ja Saint Helenalla, ja löysi muun muassa "jättiläisharjalinnun" (Upupa antaios) ja "sainthelenanhuitin" (Porzana astrictocarpus) luurangot. Vuonna 1976 hän tapasi tulevan vaimonsa Helen F. Jamesin, josta tuli myöhemmin eräs johtavista lintujen esihistorian tutkijoista.
Olson ja James työskentelivät Havaijilla 23 vuotta ja kuvailivat tänä aikana 50 sukupuuttoon hävinnyttä lintulajia. Olson työskentelee nykyisin Smithsonian-instituutin National Museum of Natural Historyssa. Olsonin kunniaksi on nimetty useita esihistoriallisia lintulajeja.
Vespot

Lajit ja anatomia

Vespojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 3 lajia. Heimo jaetaan 2 alaheimoon, jotka ovat Grammicolepidinae ja Macrurocyttinae. Vespolajit ovat piikkivespo (Grammicolepis brachiusculus), piikkipietari (Macrurocyttus acanthopodus) ja täplävespo (Xenolepidichthys dalgleishi). Kooltaan heimon kalat ovat pieniä tai keskikokoisia, suurimmat niistä voivat saavuttaa 65 cm:n pituuden. Ruumis on kaloilla usein litteä ja korkea ja muodoltaan nelikulmainen. Tyypillisiä piirteitä ovat myös 5–7 selkäevän ja 2 tai 3 peräevän piikkiä, jotka ovat selkeitä erityisesti piikkipietarilla, pienikokoinen suu sekä korkeat ja kapeat suomut. Nuorten vespojen toinen selkäevän ruodoista ja ensimmäinen peräevän ruodoista ovat hyvin pitkät, jopa pidemmät kuin kalan kokonaispituus. Väritykseltään vespot ovat hopeanharmaita ja ruumissa voi olla tummempia täpliä erityisesti nuorilla kaloilla.

Levinneisyys

Vespolajeja tavataan laikuttaisesti lämpimiltä alueilta Atlnatista ja Tyynestämerestä. Ne ovat syvänveden kaloja, jotka elävät tyypillisesti lähellä pohjaa 100–800 metrin syvyydessä.
Ballet Kaukametsä

Ballet Kaukametsä on tanssikoulu, joka sijaitsee Kajaanissa. Se perustettiin vuonna 1975. Nimi Ballet Kaukametsä otettiin käyttöön vuonna 2013.

Musiikki

Ballet Kaukametsä on myös musiikkiopisto, jonka tarkoituksena on antaa laajan oppimäärän mukaista perusopetusta ja kehittää lisää valmiuksia luovaan tanssin harrastamiseen.
Ressun lukio

Koulun historiaa

Koulu perustettiin poikakouluna senaatin päätöksellä vuonna 1891 opettamaan reaaliaineita ja uusia kieliä aikaisemman latinaan painottuneen opetuksen sijaan. Koulu muutti Normaalilyseon rehtorin virka-asunnosta omiin tiloihinsa nykyiselle paikalleen jo 1892 silloiselle Vladimirinkadulle (nykyinen Kalevankatu). Koulurakennus on pysynyt remonteista huolimatta nykyisen mallisena käytännössä jo vuodesta 1914.
Ennen toista maailmansotaa Ressussa käynnistyi ensimmäisenä Suomessa linja pitkää ranskaa opiskeleville. Sodan jälkeen koulussa opiskeli enimmillään noin 800 oppilasta – koulun koko historian aikana yhteensä 11 000. Ressu vaihtui vuoden 1978 syksyllä viimeisenä Suomessa poikakoulusta yhteiskouluksi; tällöin se myös siirtyi valtiolta Helsingin kaupungille. Vuoden 1987 syksystä koulu oli mukana luokattoman lukion kokeilussa ja vuoden 1989 syksystä lähtien on koulussa toteutettu syvää lukion tuntijaon valinnaistamiskokeilua.
Nimi Ressu on alkujaan koululaisten keksimä slanginimi, joka oli väännös koulun alkuperäisestä nimestä Helsingin Suomalainen Reaalilyseo. Vuonna 1914 pudotettiin koulun nimestä pois Reaali-sana ja vuonna 1950 Suomalainen-sana. Koulun nimi oli vuosien 1950–1977 ajan Helsingin lyseo. Jo kauan yleisesti käytetty nimi Ressu virallistettiin vuonna 1977, kun Helsingissäkin siirryttiin peruskouluun. Tämän jälkeen vanhassa oppikoulurakennuksessa toimivat Ressun yläaste ja Ressun lukio. Vuonna 1995 yläaste yhdistyi Lapinlahden ala-asteen kanssa Ressun peruskouluksi, joka sijaitsee Lapinlahdenkadulla. 
Vuodet poikakouluna ovat kaukana takanapäin, sillä nykyään valtaosa (noin ²⁄₃) koulun oppilaista on tyttöjä. Ressussa ilmestyy neljä lehteä: Pärskeitä, yhteiskunnallinen ja poliittisesti sitoutumaton Agitaattori, kulttuurilehti Nyrpeä Elitisti ja verkkolehti Briljantti.
Tammikuussa 2018 Ressun lukio siirtyi Lehtikuusentielle Meilahteen koulun perusparannuksen vuoksi. Ressun on määrä palata Kalevankadulle tammikuussa 2020.

Kansainvälisyys

Vuonna 2002 Ressussa aloitti kansainvälinen International Baccalaureate -linja. Ensimmäiset IB:läiset valmistuivat vuonna 2005. Ressun lukiolla on paljon yhteyksiä muiden maiden oppilaitoksiin. Yhteistyökouluja on Kiinassa, Venäjällä, Saksassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Virossa. Ressun lukio on samalla myös Suomen lukioiden Kiina-koordinaattori. Ressussa käy paljon arvovaltaisia vieraita muista maista ja ministeritason vierailijoita on käynyt muun muassa Saksasta, Kiinasta, Etelä-Koreasta, Skotlannista, Belgiasta ja Venäjältä.
FS Clemenceau

Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 1. marraskuuta 1955 ja alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1957. Alus valmistui 22. marraskuuta 1961.
Aluksessa, kuten sen sisarlaivassa Fochissa, oli varsin järeä puolustusvarustus. Alus oli varustettu kahdeksalla 100 millimetrin tykillä. 1980-luvulla alusta uudistettiin, ja neljä tykkiä korvattiin Crotale-ilmatorjuntaohjuslaukaisimilla.
Lentokalustona olivat pääasiassa Super Étendard -hävittäjät, F-8 Crusader, Breguet Alizé -sukellusveneentorjuntalentokone sekä Eurocopter Dauphin- ja Aérospatiale SA 321 -helikopterit.

Palvelus

Clémenceau siirrettiin vuonna 1977 telakalle modernisoitavaksi, jolloin katapultteja vahvistettiin, apukattilat asennettiin sekä CCTV asennettiin. Samalla aluksen taktinen viestijärjestelmä SENIT1 korvattiin SENIT2:lla, joka siirrettiin käytöstä poistetusta hävittäjästä Jauréguiberrystä. Aluksen asevarastot muutettiin varastoimaan AN-52-ydinpommeja ja alukselle asennettiin inertiaohjausjärjestelmä, jolla se kykeni seuraamaan kaikkia aluksella olevia Super Étendard -rynnäkkökoneita.
Alukselle asennettiin Syracuse-satelliittiviestijärjestelmä vuonna 1984 hieman ennen toista modernisointia, joka alkoi seuraavana vuonna. Aluksen 100 millimetrin tykeistä tutkineen poistettiin neljä ja ne korvattiin kahdella Crotale EDIR -kohdetorjuntajärjestelmällä. Ohjusten asentamiseksi jouduttiin muuttamaan aluksen aselavetteja. Loppujen neljän tykin alkuperäiset DRBC 32A -tulenjohtojärjestelmät vaihdettiin keveämmiksi digitaalisiksi DRBC 32C -tulenjohtojärjestelmäksi. Lisäksi alukselle asennettiin uudet katapultit.
Alus osallistui Libanonin sisällissotaan ja vuoden 1991 Persianlahden sotaan.
Aluksen palveluksesta poiston jälkeen se jäi odottamaan romutusta. 31. joulukuuta 2005 alus lähti Toulonista Ranskasta Intiaan Alangille romutettavaksi. Greenpeace ja muut ympäristöjärjestöt vastustivat siirtoa, sillä vanha alus sisälsi suuria määriä ympäristömyrkyiksi luokiteltava aineita, kuten lyijyä, elohopeaa, PCB:tä ja asbestia. Järjestöjen mukaan Ranskan on itse huolehdittava laivan turvallisesta purkamisesta.
Alus pääsi Intian rannikolle tammikuussa 2006, mutta maan viranomaiset eivät päästäneet sitä telakalle. Helmikuussa Ranskan presidentti Jacques Chirac kutsui aluksen takaisin Ranskaan. Kesällä 2008 Ranska lopulta sopi Able UK:n kanssa, että yhtiö hoitaa aluksen romutuksen Able UK -yhtiön telakalla Britannian Hartlepoolissa. Aluksen nimeksi vaihtui samalla vähemmän valovoimainen ”runko Q790”. Alus siirrettiin viimein Brestista Englantiin purettavaksi helmikuussa 2009.
Villandry

Villandry on renessanssityyliä edustava linna Loire-joen laaksossa noin 15 km länteen Tours'in kaupungista. Se on tunnettu kolmesta puutarhastaan, joita ovat linnantornin alapuolella oleva keittiöpuutarha, suuri ranskalaistyylinen koristepuutarha sekä vesipuutarha. Linnan sisustus on 1700-luvulta.
Villandry valmistui 1536 viimeisenä suurista Loiren rantaan rakennetuista suurista renessanssilinnoista. Sen rakennutti Frans I:n raha-asiainministeri Jean le Breton, joka oli johtanut ja valvonut kruunun lukuun Chambordin linnan töitä oltuaan aiemmin lähettiläänä Roomassa, jossa oli tutustunut puutarhataiteeseen.
Villandry kuuluu Sully-sur-Loiren ja Chalonnesen väliseen alueeseen Loire-joen laaksossa, joka on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2000.
Iso Karvasjärvi

Sijainti

Järvi sijaitsee entisen Ylikiimingin kunnan, nykyisen Oulun kaupungin, rajan vieressä, Puutturinjärvestä vajaa kolme kilometriä lounaaseen. Vain kolmisen sataa metriä järven pohjoispäästä on Pikku Karvasjärvi. Järveä ympäröivät kankaat, idässä Yli-Karvasmaa, lännessä Karvaskoskenkangas ja etelässä laaja Maaselkä, jossa sijaitsee Sanginkylän kaakkoisin asumus, Karvasjärven talo. Se on nykyään metsästysmajakäytössä, kuten järvestä luoteeseen laskevan Karvasojan rannalla sijaitseva hirvikämppä.

Järvimaisema ja kulkuyhteydet

Järvi on rehevä, rannoiltaan pääosin suota, mutta kangaspaikoilla myös kivikkoa. Järven kalastoon kuuluvat tavanomaiset hauki, ahven ja särki. Karvasoja, joka laskee Sanginjoen sivuhaaraan Koivujokeen lähellä Pienelle Kivijärvelle menevää tietä, on kapea mutta kymmenisen kilometriä pitkä puro. Karvasjärven talon lisäksi järven ympärillä ei ole ollut asutusta. Kulkuyhteys järvelle oli aikaisemmin ennen muuta seututie 837:ltä Maaselän kangasta kulkevaa polkua pitkin luoteeseen. Nykyään järven lähelle tulee idästä päin Kivijärven tieltä eli Vepsän kylän suunnasta Ylikiimingistä erkaneva metsäautotie, josta pääsee Koivuselän, Honkaselän ja Pehkeensuon turvetyömaan kautta myös kaakkoon eli seututie 837:lle Kemilänkylän kohdalle. Koilliseen eli Sanginkylän Puutturinjärven suuntaan ei järveltä edelleenkään ole mitään tieyhteyttä.
RMS Germanic

RMS Germanic oli White Star Line- laivayhtiön höyrylaiva. Se rakennettiin 1874 Harland & Wolffin telakalla Belfastissa. Sen vesillelasku toteutettiin 1875. Se oli käytössä White Star Linella vuoteen 1903. 1903 sen osti American Line- laiuvayhtiö, Joka omisti sen vuoteen 1905. 1905 se myytiin Dominion Linelle, joka muutti sen nimeksi RMS Ottawa. 1911 se myytiin Turkkiin, Jossa sen nimeksi muutettiin Gul Djemal. 1915 eräs sukellusvene torpeedoi sen Marmoran merellä, Mutta se pelastettiin ja kunnostettiin. 1928 sen nimeksi muuttui RMS Gulcemal. Vuoteen 1949 se oli varastosäiliö, ja vuonna 1950 se muutettiin kelluvaksi hotelliksi. Lopulta laiva kuljetettiin Messinaan romutettavaksi vuonna 1950.
Oskar Mandelin

Elämäkerta

Oskar Mandelin syntyi 3. joulukuuta 1898 Helsingissä virkamiesperheeseen. Hänen isänsä oli ylikonstaapeli Johan Oskar Mandelin ja äitinsä Erika Matilda Dahlström. Hän suoritti seitsemän luokkaa lyseota ennen vapaussodan alkamista. Oskar avioitui 1922 Martta Matilda Laapaksen kanssa. Avioliitossa syntyi kaksi lasta Mauri (s. 1923) ja Rea (s. 1925).

Sotilasura

Mandelin valmistui Suomen tykistökoulun 15. heinäkuuta 1918 alkaneelta kahdeksan viikkoiselta tykistöupseerikokelaskurssi I:ltä tykistöupseeriksi syys-lokakuun vaihteessa ja hän täydensi oppimaansa 13. lokakuuta 1919 alkaneella tykistöupseerien täydennyskurssilla Suomenlinnassa. Hän oli kenttätykistörykmentti 2:ssa (KTR 2) patterinpäällikkönä 1919-1923. Vänrikki Mandelin oli rykmentin ensimmäisen 5. maaliskuuta 1919 alkaneen  asevelvollisille ryhmänjohtajille järjestetyn aliupseerikurssin johtaja. Kurssilla oli 21 oppilasta  ja se kesti noin puolitoista kuukautta. Luutnantiksi ylennety Mandelin oli 1. lokakuuta 1919 rykmentin II patteriston 4. patterinpäällikkö ja 24. maaliskuuta 1921 saman patteriston 5. patterinpäällikkö.
Hän oli samassa rykmentissä majuriksi ylennettynä II patteristonkomentajana 1923-1933. Jääkäritykistörykmentin aliupseerikoulunjohtajana hän oli 1933. Hän oli KTR 1:ssä patteristoupseerina 1934-1939.

Talvi- ja jatkosota

Talvisodassa Mandelin oli patteristonkomentajana. Välirauhan aikana hän oli 1. prikaatin Lemille sijoitetun patteristonkomentajana sekä prikaatin tykistökomentajana suorittaen samalla tykistön komentajakurssin. KTR 9:n komentajaksi hänet nimitettiin jatkosodan sytyttyä 19. kesäkuuta 1941, missä tehtävässä hän oli 19. marraskuuta 1944 saakka. Hänen johtamansa rykmentti tuki Valkeasaaren taistelussa 10. divisioonaa. Mandelin oli samalla divisioonan tykistökomentaja.

Sotien jälkeen

Sodan jälkeen hän oli joukukuun lopulta 1944 alkaen KTR 4:n  III patteriston komentajana. Hän suoritti yleisen komentajakurssin vuonna 1947. Patteristo siirtyi 28. syyskuuta 1951 Hämeenlinnaan, jossa sen esikunta ja kolme tulipatteria majoittuivat Suomen kasarmeille kaksikerroksiseen tiilirakennukseen. Esikunta siirtyi omaan rakennukseensa seuraavana vuonna. Mandelin oli osan komentajana olo ajastaan kenttätykistörykmentti 4:n komentajan sijaisena. Hän luovutti komentajan tehtävät 2. helmikuuta 1953 everstiluutnantti Tauno Rantalalle. Mandelin nimitettiin KTR 1:n komentajaksi 10. helmikuuta 1953 alkaen, kunnes hän luovutti komentajan tehtävät 23. syyskuuta 1956 eversti R. E. Hirvalle.
Isoa Inaria kiertämässä

Isoa Inaria kiertämässä on Antti Tuurin ja Erno Paasilinnan yhteistyönä kirjoittama matkakuvaus purjehdusretkestä, jonka he tekivät heinäkuussa 1998 Inarijärven ympäri. Kirja ilmestyi 1999 Otavan kustantamana.

Tausta

Tuuri ja Paasilinna olivat tehneet erävalluksia Lapissa 1960- ja 1970-luvuilla. He olivat pitkään harkinneet vaellusta Lapin halki ja keskustelleet siitä. Purjehdustaitoinen Tuuri ehdotti purjehdusretkeä jollakin Suomen suurista järvistä, jolloin Paasilinna ehdotti Inarijärveä. Tuuri tilasi retkeen sopivan purjeveneen, sen varusteet ja sopi kuljetuksesta kun taas Paasilinna huolehti muun retkellä tarvittavan.
Suunnitellessaan teosta kirjailijat sopivat tekstin jaosta siten, että Paasilinna painottaisi matkaosuuksien kuvauksessa Inarin kylien ja talojen historiaa ja henkilöitä. Tuuri puolestaan kirjoittaisi matkaosuuksista painottaen purjehdustekniikkaa, suunnistamista ja muuta navigointia.

Sisältö

Tuuri ja Paasilinna kuvailevat retkeä matkaosuus kerrallaan siten, että kumpikin kuvaa saman osuuden painottaen näkökulmia sovitun mukaisesti. Samalla he kuvailevat jonkin verran toistensa tekemisiä ja puheita. Joissakin paikoissa he ovat vierailleet viimeksi vuonna 1970 tekemällään vaelluksella Timo K. Mukan ja Jaakko Kariston kanssa. Havaittua muutosta kuvaillaan ja kommentoidaan.
Paasilinna tuo esiin vähän tunnettua Inarin ja Lapin historiaa, kuten tuhoisan espanjantautiepidemian Inarissa ja nälänhädät.
Kommenteissaan Lapin historiasta ja tapahtumista hän on paikoin hyvin kriittinen verraten esimerkiksi Suomen Saksan-politiikkaa 90-luvulla  Neuvostoliiton aikaiseen suomettumiseen. Hän toteaa Suomen tosiasiallisesti luovuttaneen Lapin Saksalle 2. maailmansodan aikana Karjalan eduksi ja että tätä on peitelty. Toisaalta saamelaisten sisäinen politiikka ja jakautuminen saavat osansa kritiikistä.
Antti Tuuri kuvailee kirjassa osuudet purjehdusteknisesti. Hän kommentoi jonkin verran, mutta kuvaukset painottuvat enemmän itse purjehdukseen sekä sää- ja luonnonilmiöihin sekä matkan suorittamiseen. Kirjailijat pyrkivät välttämään päällekkäisyyksiä, mutta toisaalta niissäkin on hieman eri näkökulma esimerkiksi kuvauksessa Kuuvan kanavalta.
Mingas

Mingas, oikealta nimeltään Elisa Domingas, on mosambikilainen naislaulaja. Hän aloitti uransa 1970-luvun lopulla Maputossa. 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa hän oli laulajana marrabentaa esittäneessä Orchestra Marrabenta Star de Moçambique-yhtyeessä. Yhtyeen hajottua hän lähti soolouralle. Mingas on ollut myös mukana eteläafrikkalaisen laulajan Miriam Makeban kiertueilla. 
Mingas sai vuonna 1993 maansa parhaan naislaulajan palkinnon.
Unto Ahtola

Unto Allan Ahtola (s. 27. elokuuta 1931 Säkkijärvi) on suomalainen opettaja ja kirjailija.
Ahtola opiskeli ylioppilaaksi päästyään Kasvatusopillisessa korkeakoulussa 1954–1956. Hän on toiminut kansakoulun ja peruskoulun opettajana.
Ahtola kirjoitti pakinoita Kymen Sanomat -lehteen otsikolla Salomailta ja vesien vieriltä vuosina 1964–1993 ja otsikolla Luonnon poluilta vuosina 1993–2005.
Wikisitaatit

Wikisitaatit (engl. Wikiquote) on Wikimedia Foundationin hallinnoima Wikipedian sisarhanke. Se käyttää samaa MediaWiki-alustaa kuin muutkin Wikimedia Foundationin hankkeet. Wikisitaattien tarkoituksena on yhteistoiminnallisesti koota kattava valikoima eri henkilöiden sitaatteja, puheita ja kirjoituksia sekä sananlaskuja ja anekdootteja. Ajatuksen Wikisitaateista esitti Daniel Alston ja Brion Vibber toteutti asian käytännössä.
Alun perin hanke aloitettiin englannin kielellä, mutta heinäkuussa 2004 muunkieliset Wikisitaatit aloittivat toimintansa. Suomenkielinen versio avattiin 5. elokuuta 2004.
Lahdenrovanriipi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Iso-Vietosen alueeseen (67.961) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,3 metriä mpy.
Guy Fawkesin yö

Guy Fawkesin yö (engl. Guy Fawkes Night, Bonfire Night, Fireworks Night, tunnetaan myös nimellä Guy Fawkesin päivä tai kokkoyö) on englantilaisen salaliittolaisen Guy Fawkesin mukaan nimetty juhlapäivä, jota vietetään Yhdistyneessä kuningaskunnassa  niin sanotun ruutisalaliiton epäonnistumisen vuosipäivänä 5. marraskuuta. Ympäri Britanniaa järjestetään ilotulituksia, joista mahtavimmat ovat Lontoossa, jonne juhlapäivän historia sijoittuu. 
Päivää vietetään myös Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Afrikassa sekä Kanadan englanninkielisissä osissa. Uudessa-Seelannissa juhla merkitsee kesän alkua.

Traditiot

Traditioihin kuuluu, että lapset tekevät Guy Fawkesia muistuttavan nuken nimeltä ”The Guy” ja kantavat sitä mukanaan kaduilla. He keräävät rahaa sanomalla ”a penny for the Guy”, jotta saisivat rahaa illan ilotulituksia varten.
Parlamenttitalon vuosittaisten avajaisten traditioihin kuuluu, että ennen avajaisia vartija tutkii Westminsterin palatsin kellarit.
Ympäri Yhdistynyttä kuningaskuntaa järjestetään ilotulituksia ja sytytetään kokkoja.

Historia

Englannin ja Irlannin protestanttisen kuningatar Elisabet I:n kuoltua vuonna 1603 vainotut katoliset toivoivat, että uusi kuningas Jaakko I olisi suvaitsevaisempi heidän uskontoaan kohtaan. Hän osoittautui kuitenkin yhtä protestanttiseksi kuin edeltäjänsä, minkä seurauksena joukko katolisia päätti räjäyttää Lontoon parlamenttitalon eli Westminsterin palatsin sen vuosittaisissa avajaisissa vuokraamalla Westminsterin palatsin kellarit ja sijoittamalla sinne 36 tynnyriä ruutia. Kuningas sai kuitenkin vihjeen räjäytysyrityksestä ja 5. marraskuuta 1605 Guy Fawkes saatiin kiinni Westminsterin palatsin kellarista ja tuomittiin kuolemaan hirttämällä, repimällä ja paloittelemalla. Saman päivän iltana kuninkaan pelastumista juhlittiin ilotulituksin.
Isla de Luzón

Palvelus

Espanja vastaanotti aluksen 16. marraskuuta ja Isla de Luzón aloitti sisaraluksensa kanssa matkan Tynestä Espanjaan 6. tammikuuta 1888. Alus liitettiin palvelukseenotettaessa Espanjan manner-Eurooppaan sijoitettuun laivastoon. Alus osallistui Riffisotaan 1893-1894 tulittaen Melillan ja Chatarinasin välistä riuttaa. Filippiinien vallankumouksen 1896-1898 alkaessa alus lähetettiin alueelle kontra-amiraali Patricio Montajo de Pasaronin laivueeseen.
Alus oli edelleen Montajon laivueessa, kun Espanjan-Yhdysvaltain sota alkoi huhtikuussa 1898. Alus oli laivueen mukana ankkurissa Cañacaon lahdella, kun 1. toukokuuta Yhdysvaltain laivaston kommodori George Deweyn johtama Aasian laivue yllätti ankkurissa olleen laivueen. Seurannut Manilanlahden taistelu oli sodan ensimmäinen varsinainen yhteenotto.
Taistelun lopulla aluksen miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen Yhdysvaltain laivastolle. Taistelussa alukseen osui kolme kranaattia, joista yksi lukitsi yhden tykin paikalleen ja haavoitti kuutta miehistön jäsentä. Uponnut alus jäi osittain veden pinnan yläpuolelle ja tykkivene USS Petrelin miehistö sytytti hylyn tuleen.
Yhdysvaltain vallattua Filippiinit hylky nostettiin 2. joulukuuta 1898 ja se siirrettiin Hong Kongiin telakalle, jossa sen aseistus vaihdettiin neljään neljän tuuman tykkiin. Alus liitettiin vuonna 1900 kunnostuksen jälkeen Yhdysvaltain laivastoon tykkiveneenä USS Isla de Luzon.