google/wiki40b huggingface dataset:
Carraccit

Carraccit olivat 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun vaihteessa Bolognassa vaikuttaneita taidemaalareita. Varhaisbarokkia edustaneet Carraccit muun muassa perustivat 1685 taideakatemia-tyyppisen taiteilijoiden ryhmän. Kolmikosta tunnetuin on Annibale Carracci (1560–1609). Muut kaksi olivat Annibalen veli Agostino Carracci (1557–1602) ja veljesten serkku Ludovico Carracci (1555–1619).
Monista Carraccien varhaisista Bolognasta tehdyistä töistä on vaikea erottaa kunkin Carraccin osuutta. Esimerkiksi Palazzo Favan freskot Bolognassa (noin 1583–1584) on signeerattu nimellä Carracci, mikä viittaa siihen että ne olisi tehty yhteistyössä.

Carraccien maalaustyyli

Carraccit painottivat hyvin tutkittua ääriviivapiirustusta samaan tapaan kuin firenzeläiset maalarit, kuten Rafael ja Andrea del Sarto, mutta heidän kiinnostuksensa kimmeltävien värien ja kohteiden ääriviivojen sumentamiseen oli kotoisin venetsialaisten maalarien, kuten Tizianin maalaustavasta, johon Annibale ja Agostino Carracci olivat tutustuneet matkoillaan ympäri Italiaa vuosina 1580–1581. Tämäntyyppisestä eklektismistä tuli barokin ajan bolognalaisen taiteen määräävä piirre.

Karikatyyrien synty ja taiteen ideaali

Kaikki kolme Carraccia olivat ahkeria piirtäjiä. He piirsivät kaikkea, elävän mallin ohella maalausten sommitelmia, toisiaan ruokapöydässä hiili yhdessä ja leipä toisessa kädessä, ihmisiä ja näkymiä kadulla sekä nopeita karikatyyrejä. Itse sana karikatyyri onkin Carraccien keksimä.
Carraccit pyrkivät uskollisuuteen luontoa kohtaan. Luonto tosin tuli puhdistaa ensin karkeista aineksista, tässä antiikin veistotaide ja täysrenessanssin mestarit antoivat johdatusta. Annibale Carraccin taidetta pidettiin omana aikanaan 1500-luvun esteettisen teorian järkiperäistettynä muunnoksena. Carraccin ihanne oli johdettu taiteesta itsestään, toisin kuin uusplatonilainen metafyysinen ideaoppi. Annibale Carraccin periaatteet tulivat olemaan taideakatemioiden opetuksen perustana.
Roman Josi

Seuraura

Josi on kotikaupunkinsa joukkueen SC Bernin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset Nationalliga A:n ottelunsa vain 16-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin Josi pelasi liigassa kolme ottelua antaen yhden syöttöpisteen. Hän pelasi tuon kauden vielä Elite Junioren A:ssa, jossa Josi oli tehoilla 14+16=30 puolustajien pistepörssin toinen ZSC Lionsin Lorenz Kiezlen jälkeen. 
Tulokaskausi 2007–2008 toi Josille Nationalliga A:n runkosarjassa 35 ottelussa tehot 2+6=8. Kesällä 2008 Nashville Predators varasi hänet toisella kierroksella numerolla 38. Koska SC Bern voitti kauden 2007–2008 runkosarjan, niin joukkue sai pelata kaudella 2008–2009 Mestarien liigassa. Josi teki siellä neljässä ottelussa yhden maalin. Nationalligan nimestä National League A:ksi vaihtuneen sarjan puolella hän teki läpimurtonsa tehdessään 42 ottelussa tehot 7+17=24. Josi oli Bernin tehokkain puolustaja Travis Rochen jälkeen. Hän vahvisti myös joukkueen A-nuoria kevään 2009 pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen. 
Kaudella 2009–2010 Josi pelasi loukkaantumisten takia vain 26 runkosarjaottelua, mutta hän teki niihin verrattuna hyvät tehot 9+12=21. Josi oli jälleen joukkueensa toiseksi tehokkain puolustaja Rochen jälkeen, mutta hän oli kuitenkin Bernin puolustajista paras maalintekijä. Josi sijoittui National League A:n puolustajien maalipörssissä viidenneksi. Kevään 2010 playoffeissa hän oli tehoilla 6+7=13 tehokkain puolustaja sekä Bernin kolmanneksi paras pistemies Ivo Rüthemannin ja Jean-Pierre Vigierin jälkeen. Heidän edellään pudotuspelien pistepörssissä oli vain Genève-Servette HC:n Tony Salmelainen. Josi voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavl varasi hänet 95. pelaajana kesällä 2010.
Toukokuussa 2010 Josi teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän pelasi kauden 2010–2011 kokonaan sen farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, AHL:ssä, jonka tehokkain puolustaja Josi oli tehoilla 6+34=40. Hän aloitti farmissa myös kauden 2011–2012, mutta Josi nostettiin viiden siellä pelatun ottelun jälkeen Predatorsiin marraskuussa 2011 ja on pelannut tuosta lähtien vain ylhäällä NHL:ssä. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 10. joulukuuta 2011 ylivoimalla vieraissa Anaheim Ducksin Dan Ellisin taakse.
Dick Biondi

Dick Biondi (s. 1932 Endicott, New York) on yhdysvaltalainen DJ.
Biondi aloitti uransa radiossa Corningissa, New Yorkissa, mutta joutui erotetuksi jo kolmen kuukauden jälkeen. Työskenneltyään lyhyen aikaa Los Angelissa, hän muutti Pennsylvaniaan, jossa hän radiotyön ohella järjesti muun muassa Jerry Lee Lewisin ja Elvis Presleyn konsertteja. 1958 Biondi siirtyi Buffaloon ja kahta vuotta myöhemmin Chicagoon WLS-AM:lle. WLS:n 50 kilowatin lähettimen ansiosta hänen ohjelmansa olivat kuultavissa 40 osavaltiossa ja osassa Kanadaa. Vuonna 1963 Biondi siirtyi Los Angelesiin ja vuotta myöhemmin Mutualille, jonka kautta hänen ohjelmansa pääsi syndikointiin. Hän palasi Chicagoon 1967, kunnes vuonna 1973 siirtyi eteläcarolinalaiselle WNMB-asemalle, jossa hän vietti seuraavan kymmenen vuotta. Vuonna 1984 Biondi palasi Chicagoon, jossa hän oli mukana perustamassa WJMK-asemaa.
Dick Biondi nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1998.
Imatran voimalaitos

Imatran voimalaitos on Fortumin omistama vesivoimalaitos Vuoksessa Imatralla.

Rakentaminen

Vuonna 1921 eduskunta hyväksyi esityksen voimalaitoksen rakentamisesta Imatrankoskeen, ja rakennustyöt aloitettiin seuraavana vuonna Hugo Malmin johdolla. Voimalaitoksen ensimmäinen osa valmistui vuonna 1929 ja käsitti kolme koneistoa. Vuotta myöhemmin saatiin valmiiksi neljäs koneisto. Vuosina 1936–1937 valmistuivat viides ja kuudes koneisto. Seitsemäs ja samalla viimeinen koneisto valmistui 1951. Voimalaitoksen kokonaisteho oli seitsemännen koneiston valmistumisen jälkeen 156 megawattia. 
Vuonna 2015 valmistuneessa peruskorjauksessa saneerattiin kolmos- ja neloskoneistot ja voimalaitoksen teho nostettiin 192 megawattiin. Korjauksen yhteydessä uusittiin myös laitoksen sähkö- ja automaatiotekniikkaa. Osan tehonlisäyksestä toi hyötysuhteiden paraneminen ja osan virtaaman kasvu. Saneerauksen tavoitteena oli parantaa voimalaitoksen turvallisuutta ja käytettävyyttä. Saneeraus toi takaisin Suomen suurimman vesivoimalaitoksen tittelin. Saneerauksen myötä voimalaitoksen arvioidaan olevan ohjausjärjestelmiltään pohjoismaiden modernein. 
Fortumin investoinnit voimalaitokseen jatkuvat ja seuraavaksi uusitaan padon, patoluukkujen ja padon päällä oleva silta. Urakan arvioidaan valmistuvan vuonna 2018. Töiden aikana koskinäytösten järjestämistä rajoitetaan turvallisuussyistä. 
Voimalaitosta ohjattiin ylemmän Tainionkosken voimalaitoksen tapaan toukokuun alusta 2002 lähtien Muhokselta Oulujoen Pyhäkosken vesivoimalaitoksen läheisyydestä. Imatran valvomon päivystys ajettiin alas kesäkuun 1. päivän ja syksyn 2002 välisenä aikana. Nykyinen ohjauspaikka on Espoossa.
Ekologinen jalanjälki

Valtiotason tarkastelua

Suomalaisten ekologinen jalanjälki on maailman suurimpia. Vuonna 2006 julkaistussa WWF:n Living Planet -raportissa se oli kolmanneksi suurin heti Yhdistyneiden Arabiemiirikuntien ja Yhdysvaltojen jälkeen. Yhden suomalaisen ekologinen jalanjälki oli 6,2 ja Suomen biokapasiteetti 12,5 hehtaaria henkeä kohden.
Vuonna 2007 Kiina kulutti eniten luonnonvaroja ja sen ekologinen alijäämä oli maailman suurin. Suurimmat biokapasieetin kuluttajat Kiinan jälkeen olivat Yhdysvallat ja Intia. Jos Kiinan luonnonvarojen käyttö henkeä kohden kasvaisi Yhdysvaltojen tasalle, se veisi yksistään koko maapallon biokapasiteetin. Kiina käyttää jo yli 16 prosenttia maailman biokapasiteetista, johon sisältyvät muun muassa veden, maan ja puun käyttö.

Rinnakkaisia käsitteitä

Hiilijalanjälki tarkoittaa jonkin tuotteen, toiminnan tai palvelun aiheuttamaa ilmastokuormaa eli sitä, kuinka paljon kasvihuonekaasuja tuotteen tai toiminnan elinkaaren aikana syntyy.
Vesijalanjälki tarkoittaa sitä, kuinka paljon henkilö, yhteisö, valtio tai vastaava on kuluttanut maailman vesivaroja kaikkien kuluttamiensa hyödykkeiden myötä. Kulutettuihin vesivaroihin lasketaan talousveden lisäksi kaikki vesi, joka on tarvittu esimerkiksi viljelyyn, teollisuuden prosesseissa ja tuotteiden valmistukseen.
Ronald Gamarra

Ronald Álex Gamarra Herrera (s. 10. joulukuuta 1958, Lima) on perulainen juristi ja poliitikko. Herrera valmistui Universidad Nacional Mayor de San Marcos -yliopistosta.
Wilhelm Cramer

Wilhelm Cramer (s. 2. kesäkuuta 1746, Mannheim, k. 5. lokakuuta 1799. Lontoo) oli saksalainen viulisti ja impressaari. Cramer syntyi ja kävi koulunsa Mannheimissa ja muutti vuonna 1772 Lontooseen. Johann Christian Bachin myötävaikutuksella hän nousi pian kaupingin johtavien viulistien joukkoon. Cramer järjesti vuosina 1794–95 konserttisarjan säveltäjä Ignaz Pleyelin kanssa, joka kilpaili Johann Peter Salomonin ja Joseph Haydnin konserttisarjan kanssa.
Kalle Havas

Kalle Artturi Havas (9. tammikuuta 1898 Tampere – 24. joulukuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja taidemaalari.
Havaksen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Kaarlo Edvard Henriksson, myöh. Havas ja Ida Havas. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1916–1917. Havas osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1921, 1922, 1923, 1925 sekä 1926–1930. Havas oli valokuvaajana useissa 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa valmistuneissa Suomi-Filmi Oy:n elokuvissa. Havas asui 1920–1926 Vammalassa jossa hänellä oli oma valokuvaamo. Havaksen valokuvanegatiiveja on Tyrvään seudun museon, Suomen valokuvataiteen museon ja Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa.
Havas oli naimisissa vuodesta 1925 valokuvaaja Impi Karin Ilolan kanssa. Heidän poikansa on arkkitehti Heikki Havas (s. 1926).
Turk 182

Juoni

Newyorkilainen työtön mies ryhtyy vammautuneen palomiesveljensä puolesta käymään sitkeää ja näyttävää yhden miehen sotaa kaupunkia ja pormestaria vastaan graffititaiteilijan konstein. Hänestä tulee kulttihahmo kaupungin nuorison keskuudessa. Pikkuveli on loukkaantunut työssään pysyvästi, mutta työkyvyttömyyskorvaukset evätään koska mies on onnettomuuspäivänä tullut palopaikalle päihtyneenä.

Arvioita

Kriitikot tyrmäsivät elokuvan lähes järjestään, ja se tuotti kaksi Golden Raspberry -ehdokkuutta: Robert Urichille huonoimmasta sivuosasta ja Paul Zazalle huonoimmasta musiikista. The New York Timesin Jane Maslin kirjoitti Timothy Huttonista tulleen näyttelijän, jota katsoo mielellään jopa tällaisessa suurella sydämellä huitaistussa tarinassa. Hänestä New Yorkia ei oikein tunnista elokuvan liian siisteistä metroista ja ryhdikkäistä graffiteista, mutta Brooklynin murre pääosan esittäjiltä kyllä sujuu, ja puvustus on realistisen kamala. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kuvasi elokuvaa byrokratian ja vähän politiikankin vastaiseksi asiaelokuvaksi, joka luottaa yksilön voimaan pahan paljastajana ja vääryyden poistajana. ”Elokuvassa on paljon toimintaa ja puhetta, mutta varsinaista tulosta syntyy hyvin vähän.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen piti elokuvaa kohtuullisen hauskana mutta jo pian paikoilleen juuttuvana. Hän antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kaarnasiivet

Piirteitä

Suvun perhoset ovat kookkaita siipivälin ollessa noin 60–100 mm. Siipien yläpinnat ovat ruskeat ja niissä on leveä, kellanoranssi poikkijuovakuvio. Siipien alapinnoilla on kookkaat silmätäplät. Aikuiset perhoset lentävät päiväperhosille epätyypilliseen tapaan hämärän aikaan. Ne ovat lyhytikäisiä ja ne elävät korkeintaan pari viikkoa. Aikuisen perhosen imukärsä on surkastunut eikä se nauti ravintoa.
Kaarnasiipien toukat elävät pääasiassa palmuilla ja saattavat syödä ne kokonaan lehdettömiksi. Naaras munii munat ryhmiin, joissa on muutamasta munasta jopa yli 200 munaan, yleensä ravintokasvin lehtien alapinnoille, harvemmin versoille tai hedelmystöihin. Munat kuoriutuvat noin 20–25 vuorokauden kuluttua. Toukkavaihe kestää noin 150 vuorokautta. Toukat ovat aktiivisia öisin ja elintavoiltaan vaeltelevia. Päivisin ne piilottelevat yksitellen tai ryhmissä silkkirihmalla yhteenkiedottujen palmunlehdyköiden välissä. Täysikasvuiset toukat jättävät ravintokasvin ja saattavat liikkua pitkiäkin matkoja etsiessään koteloitumispaikkaa. Kotelovaihe kestää pari viikkoa.
Kehräkaarnasiipi (Brassolis sophorae) ja liekkikaarnasiipi (Brassolis astyra) ovat taloudellisesti merkittäviä tuholaisia niiden syödessä kookospalmun (Cocos nucifera) lehtiä. Yksittäinen toukka syö 500–600 cm² lehteä ja kaarnasiipien toukat syövat usein jopa puolet palmun lehdistä.
Margot Loyola

Ana Margot Loyola Palacios (15. syyskuuta 1918 Linares - 3. elokuuta 2015) oli chileläinen kansanlaulaja sekä Latinalaisen Amerikan perinnemusiikin ja -tanssin tutkija ja kerääjä. Hän opiskeli pianonsoittoa ja laulua kansallisessa konservatoriossa. Hänestä tuli vuonna 1972 Chilen yliopiston professori, ja hän on lisäksi Valparaíson katolilaisen yliopiston emeritusprofessori. Hänelle myönnettiin vuonna 1994 Chilen kansallinen taidepalkinto ja vuonna 2001 Premio a lo Chileno.
Aarre Paakkanen

Aarre Holger Paakkanen oli suomalainen kirjailija joka käytti salanimiä A. Holge ja Antti Nyrkki.
Paakkanen kirjoitti seikkailutarinoita 1940-luvulla myös Lukemisto-lehteen.
Kangasvuori

Alueen rakentaminen (1960-luku–1980-luku)

Kangasvuori on Huhtasuon suuralueen vanhin asuinalue. Sen asemakaava valmistui vuonna 1963, ja aluetta rakennettiin pääosin vuosina 1965–1976. Rakennuskanta koostui pitkälti kerrostaloista, mutta alueelle rakennettiin myös rivi- ja omakotitaloalueita, jotka sijoitettiin pääosin Kangasvuorentien itäpuolelle. Pupuhuhdan alue rakennettiin suurimmalta osin vuosien 1974–1979 aikana. Pupuhuhdan rakennuskanta koostui lähinnä kerrostaloista.
Vuonna 1971 Kangasvuoressa otettiin käyttöön korttelikoulu, joka järjesti opetusta 1. ja 2. luokille. 1980-luvun aikana Kangasvuoressa oli alkanut päiväkoti- ja ala-astetoiminta. Pupuhuhdan ala-aste valmistui vuonna 1982.
Suomen ensimmäinen Prisma avattiin Seppälän alueelle vuonna 1972.

Alueen täydennysrakentaminen (1990-luku–nykyhetki)

Vuonna 1996 Pupuhuhdassa otettiin käyttöön päiväkoti.
1990-luvulla Huhtasuon suuralueella aloitettiin täydennysrakentaminen, joka keskittyi huomattavasti aiempaa enemmän rivi- ja pientalojen rakentamiseen. Tästä syntyi muun muassa Rasinrinteen asuinalue. Liittokurrenkaareen ja Kolohaavantielle rakennettiin pääasiassa rivi- ja omakotitaloista koostuva alue 2010-luvulla.
Vuonna 2002 Läntisessä Kangasvuoressa sijainnut ostoskeskus tuhoutui tulipalossa. Tutkinnanjohtajan mukaan tulipalo sytytettiin tarkoituksellisesti. 
Kangasvuoren päiväkoti purettiin vuonna 2017. Samalle tontille rakennettiin päiväkotikoulu, joka aloitti toimintansa elokuussa 2019. Kangasvuoren päiväkotikoulu korvasi myös Pupuhuhdan päiväkotikoulun.
Lokakuussa 2017 Seppälän alueelle avattiin kauppakeskus Seppä. Kauppakeskuksessa toimii lähes 50 eri liikettä.

Mäki

Kangasvuoren huipulla oli vuonna 2012 sortunut Kangasvuoren vesitorni. Paikalle rakennettiin 2014 uusi vesitorni. Lähellä Kangasvuorta kulkee Kangasvuoren rautatietunneli. Ulkoilualueella Kangasvuoren kupeessa sijaitsee kirkasvetinen Vuorilampi.
Maanosaliittojen cup 2013

Lohkoarvonta

Turnauksen lohkoarvonta suoritettiin 1. joulukuuta 2012 Anhembi Convention Centerissä São Paulossa.
Sääntöjen mukaan samasta maanosasta ei voinut tulla kahta joukkuetta samaan lohkoon, minkä vuoksi kummassakin lohkossa oli joukkue sekä Euroopasta että Etelä-Amerikasta. Brasilia ja Espanja sijoitettiin automaattisesti eri lohkoihin ensimmäisiksi. Tämä johti tilanteeseen, jossa Italia tuli sijoitetuksi lohkoon A ja Uruguay lohkoon B.

Maaliviivateknologia

Turnauksessa otettiin käyttöön uudenlainen nopeisiin kameroihin perustuva maaliviivateknologia. Kansainvälinen jalkapalloliitto valitsi kymmenen ehdokkaan joukosta saksalaisen GoalControl-4D-tekniikan.

Pelipallo

Turnauksen virallinen pelipallo esiteltiin lohkoarvontojen ohessa. Pallo on nimeltään "Cafusa", joka on kontaminaatio sanoista "Carnaval" (Karnevaali), "Futebol" (Jalkapallo) ja "Samba". Ensimmäistä kertaa pallon esitteli yleisölle Brasilian maajoukkueen entinen pelaaja ja kapteeni Cafu.

Pudotuspelit

Pudotuspeleissä (pronssi- ja loppuottelut mukaan lukien) ottelun ollessa tasatuloksessa varsinaisen peliajan jälkeen, pelataan kaksi 15 minuutin pituista jatkoaikaa. Jos tilanne on edelleen tasan jatkoaikojen jälkeen, ottelun tulos ratkaistaan rangaistuspotkukilpailulla.
Luonnontuotteet

Luonnontuotteet ovat metsistä ja muualta luonnosta maanomistajan luvalla tai jokamiehenoikeuksien turvin kerättäviä luonnonmarjoja, metsäsieniä ja yrttejä sekä muita ruuan tai käsitöiden raaka-aineiksi soveltuvia materiaaleja (nk. erikoisluonnontuotteet). Jokamiehenoikeuksien rajoitukset on otettava huomioon keräystoiminnassa. Esimerkiksi kasvavien puiden kaataminen ja vahingoittaminen sekä varpujen, sammalien ja kuivuneen puun kerääminen toisen maalta ilman lupaa on kiellettyä.

Erikoisluonnontuotteet

Lisäksi luonnontuotteisiin lasketaan kuuluviksi erikoisluonnontuotteet, joita ovat muun muassa pettu, mahla, terva, puuhiili, turve, tupasvilla, poronjäkälä, sammal, tuohi, paju, luonnon kuitukasvit, kaarna, koivunoksat, varvut, lieot, puun juuret, liekopuut, kaislat, heinät, oljet, ruo´ot, luonnonkukat, pahkat, käävät, luonnonvärit ja korukivet.

Luonnontuoteala

Luonnontuoteala on elinkeino, johon kuuluu luonnontuotteiden talteenotto sekä niihin liittyvä yritystoiminta, neuvonta, koulutus ja tutkimus.
Kuohunkosken manufaktuuripaja

Kuohunkosken manufaktuuripaja sijaitsi Jyväskylässä Kuohun kylässä Neulajärvestä Isoon Lampsinjärveen laskevan joen Kuohunkoski-nimisen kosken rannalla. Paja oli toiminnassa 1878–1884.
Manufaktuuripajan perusti ruotsalainen ruukinseppä Karl Gustaf Strömberg vuokrattuaan maa-alueen pajaa varten Lampsinmäen talolta. Paja sai privilegion 1876 ja vuonna 1881 pajassa oli kolme ahjoa, yksi nippuvasara ja yksi naulavasara.
Perimätiedon mukaan manufaktuuripaja ja sille kuulunut vesivasara purettiin 1900-luvun alussa. Paikalla oli pitempään pieni sahalaitos ja uittoränni. Pajan paikalla nykyisin olevan saunarakennuksen vierestä erottuu rakennuksen perustusten jäännöksiä ja paikalta on kaivettaessa löydetty pajakuonaa.
Ron Perlman

Elämäkerta

Perlmanin näyttelijänura sai alkunsa teatterinäytöksissä, minkä jälkeen 1980- ja 1990-luvulla hän näytteli ensi kerran televisiossa eri televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa. Tänä aikana Perlman sai ensimmäisen roolin, josta hän tuli tunnetuksi: sarjassa Beauty and the Beast (1987–1990) hän näytteli Vince-nimistä miestä, jolla on leijonan kasvot. Sittemmin Perlman onkin usein näytellyt rooleja, joihin tarvitaan paljon meikkausta. Vincen roolista hänet palkittiin Golden Globe -palkinnolla. Perlman on esiintynyt useissa elokuvissa, tosin usein sivurooleissa, kuten Sean Conneryn tähdittämässä Ruusun nimessä (1986) sekä elokuvissa Mafian otteessa (1993), Poliisiopisto 7: Moskovan keikka (1994), Alien – ylösnousemus (1997) ja Blade II (2002) sekä Star Trek: Nemesis (2002). Ensimmäisen pääroolinsa Perlman teki vuonna 1995 valmistuneessa elokuvassa Kadonneiden lasten kaupunki. Toisen kerran hän sai esittää pääroolia vuonna 2004 Hellboy-elokuvassa ja neljä vuotta myöhemmin sen jatko-osassa Hellboy II: The Golden Army.
Vuodesta 2008 alkaen Perlman on näytellyt Clay Morrowia televisiosarjassa Sons of Anarchy.
Elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi Perlman on tehnyt äänirooleja videopeleihin ja animaatiosarjoihin, joista kenties tunnetuimmat animaatioroolit ovat olleet Savinaama (Batman) ja Slade (Teen Titans). Videopeleistä hänen kenties tunnetuin roolinsa on Halo 2- ja Halo 3 -pelien Lord Hood sekä Fallout-pelisarjan kertoja.
Reaalikoe

Reaalikoe on yksi ylioppilastutkinnossa järjestettävistä kokeista, jossa testataan reaaliaineiden osaamisen tasoa. Reaaliaineiksi luetaan kaikki muut lukion oppiaineet paitsi kielet ja matematiikka. Nykyisin reaalikokeen aineet ovat uskonto (joko evankelis-luterilainen tai ortodoksinen), elämänkatsomustieto, psykologia, filosofia, historia, yhteiskuntaoppi, fysiikka, kemia, biologia ja maantiede, sekä uusimpana tulokkaana vuodesta 2007 lähtien myös terveystieto.
Vuosina 1921–2005 ylioppilaskirjoituksiin kuului niin kutsuttu vanha reaalikoe, jossa kaikkien reaaliaineiden tietämys mitattiin samassa koetilanteessa. Kevään 2006 uudistuksessa reaalikoe muutettiin ainereaaliksi, jossa kirjoitetaan yhdessä kokeessa vain yksi reaaliaine.

Aineiden jako

Uudessa reaalikokeessa kirjoitetaan vain yhden reaaliaineen koe reaalikoepäivää kohti. Ainereaaleja voi kirjoittaa korkeintaan kuusi. Reaalikoepäiviä on tutkintokertana kaksi, ja aineet on jaoteltu näille kahdelle päivälle. Jako perustuu todennäköisiin suosikkipareihin eri reaaliaineissa: esimerkiksi historian ja yhteiskuntaopin kokeet ovat eri päivinä, niin että molemmat on mahdollista kirjoittaa. Ensimmäisenä päivänä on psykologian, filosofian, historian, fysiikan ja biologian kokeet. Viikon päästä toisena ainereaalikoepäivänä on uskonnon, elämänkatsomustiedon, yhteiskuntaopin, terveystiedon, kemian ja maantieteen kokeet.

Pisteytys

Ainereaalissa pisteytys ja tehtävien määrä vaihtelee. Tehtäviä ja vastauksia (tehtävien määrä/vastausten enimmäismäärä) on eri aineissa ylioppilastutkinnon sähköistymisen seurauksena seuraavasti: uskonto 9/5, elämänkatsomustieto 9/5, psykologia 9/5, filosofia 9/5, historia 9/5, yhteiskuntaoppi 9/5, fysiikka 11/7, kemia 11/7, biologia 11/7, maantiede 9/5 ja terveystieto 9/5. Tehtävät arvostellaan asteikolla pääsääntöisesti asteikolla 0–20 p, mutta luonnontieteissä asteikolla 0-15 p. Niin kutsutut jokeritehtävät (3 kappaletta/aine) asteikolla 0–30 p, luonnontieteissä 0-20 p. Kaikissa ainereaaleissa ensimmäinen  kaikille pakollinen tehtävä arvostellaan asteikolla 0-20 p. Ainereaalin maksimipistemääräksi muodostuu täten 120 p. Jokaisessa aineessa on lisäksi oppiainerajat ylittäviä tehtäviä, joissa tarvitaan muidenkin aineiden tietoja täysien pisteiden saamiseksi. Näiden määrää ei ole ennakkoon määrätty ja kukin ainejaosto tekee päätökset kyseisten tehtävätyyppien osalta. Ainerajat ylittävät tehtävät arvostelee alustavasti kyseisen kokeen ainetta opettava aineenopettaja. Lopullisen arvostelun tekee kyseisen aineen sensori. Ainerajat ylittäviä tehtäviä ei merkitä erikseen.
Nouveaux essais sur l’entendement humain

Nouveaux essais sur l’entendement humain (”Uusia esseitä inhimillisestä ymmärryksestä”) on Gottfried Leibnizin filosofinen teos, joka on suunnattu John Locken teosta Essays on Human Understanding vastaan. Leibniz kumoaa Locken ajatukset luku luvulta. Teos on toinen Leibnizin kahdesta pidemmästä teoksesta, toisen ollessa Théodicée. Kuten monet tuon ajan teokset, se on kirjoitettu dialogimuodossa.
Leibniz kirjoitti teoksen alun perin vuonna 1704, mutta hän pidättäytyi julkaisemasta sitä kunnioituksena Locken samana vuonna tapahtunutta kuolemaa kohtaan. Teos painettiin vasta vuonna 1764/1765, jolloin suurin osa Leibnizin filosofiasta oli jo vastatuulessa.