Sananvapaus maittain

Sananvapauden tulkintaa länsimaissa

Sananvapautta pidetään yhtenä demokraattisen yhteiskunnan perusoikeuksista. Sananvapautta julistetaan muun muassa Yhdysvaltain perustuslaissa, YK:n ihmisoikeusjulistuksessa ja Euroopan ihmisoikeusasiakirjassa. Tästä huolimatta useimmilla valtioilla on laeissaan sananvapautta rajoittavia pykäliä, useimmiten kansallista turvallisuutta koskevissa asioissa. Vastaavalla tavalla myös Euroopan ihmisoikeusasiakirjan artiklan 10 toinen kohta toteaa, että sananvapautta on voitava rajoittaa kansakunnan tai yleisen turvallisuuden nimissä. Tätä kohtaa hyödynnetäänkin eri maissa varsin lavealla tavalla tulkiten ja sananvapautta rajoittaen.
Sananvapaudella tarkoitetaan yleisesti oikeutta ilmaista mielipiteitään julkisesti. Juridiselta kannalta sananvapauden käsitettä tulkitaan hyvin eri tavalla eri maissa.

Sananvapauden tulkintoja Euroopassa

Saksassa sananvapaus on määritelty peruslaissa (GG-Grundgesetz) artiklassa 5, jossa myönnetään vapaus ilmaista, tutkia ja opettaa. Määritelmä on tosin kaksitasoinen, ylimmällä tasolla sananvapaus myönnetään yleisesti ja toisella tasolla todetaan, että sananvapauden rajoitteita löytyy muista lakipykälistä, kunnianloukkauksien välttämiseksi ja alaikäisten suojelemiseksi. Saksassa sananvapautta noudatetaan yleisesti ottaen seuraten Euroopan ihmisoikeusasiakirjan ensimmäisen kohdan mukaisesti. Toisen kohdan mukaisia rajoitteita hyödynnetään koskemaan kolmannen valtakuntaan liittyviä asioita ja siihen liittyvää uusnatsismia. Näiden rajoitusten olemassaololle on Saksassa laaja yhteisymmärrys.
Britanniassa vallitseva sananvapaus noudattaa pitkälti Euroopan ihmisoikeusasiakirjan artikla 10, ensimmäisen kohdan mukainen sananvapaus. Tosin poliitikoille on myönnetty oikeus haastaa toimittaja häpäisemisestä, joka itsessään toimii jo rajoitteena. Belgiassa puolestaan toimittajien pitää kertoa tietolähteensä.
Sotilaiden suhteen sananvapautta rajoitetaan lukuisilla lisäehdoilla. Esimerkiksi Espanjan laki, pykälässä 178 todetaan että sotilashenkilöstöllä on oikeus ilmausta itseään vapaasti, kunhan ensin on myönnetty tähän lupa. Eli sananvapaus on myönnetty, kunhan ensin anotaan lupaa ilmaista itseään asioissa joilla voidaan katsoa olevan kansalliseen turvallisuuteen liittyvää merkitystä.
Euroopassa monet sananvapauskiistat ovat päätyneet Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen ja vuonna 2005 vireillä oli 80 000 juttua. Jos Euroopan neuvoston jäsenmaiden kansalaiset katsovat valtionsa loukanneen ihmisoikeussopimusta, he voivat hakea oikeutta Strasbourgista, joka on sananvapausasioissa linjaltaan melko vapaamielinen ja kotimaassaan rikostuomion saanut on usein saanut hyvitystä.

Nettikeskustelujen sananvapaus Suomessa

Suomessa Julkisen sanan neuvosto ja oikeusministeriö ovat pohtineet keskustelupalstojen ja verkkoviestien pelisääntöjä,  mutta aihe on osoittautunut monisyiseksi eikä selkeää linjaa tai ohjeistusta ole muodostunut.
Sananvapautta rajoittavat jotkin Suomen rikoslain kohdat. Pääsääntöisesti toiminnallaan ei saa aiheuttaa haittaa toiselle ihmiselle, yritykselle tai muulle oikeushenkilölle. Lainvastaisista toimista uhrin tulee tehdä Poliisille rikosilmoitus.
Kunnianloukkaus tulee kyseeseen silloin kun lähettää toiselle tai toisesta pilkkaavia ja ivaavia viestejä, levittää valheellisen tiedon toisesta tai ottaa käyttöön rasistiset huomautukset ja ulkonäköä roisisti arvostelevat kommentit. Internetissä levitettävä kunnianloukkaus on yleensä törkeä kunnianloukkaus, sillä loukkaus on toimitettu lukuisten ihmisten nähtäville. Yksityiselämää loukkaavan tiedon levittämisestä on kyse silloin kun levittää toisen yksityiselämästä arkaluotoisen tiedon, vihjauksen tai kuvan siten, että se aiheuttaa vahinkoa ja kärsimystä toiselle. Erona kunnianloukkaukseen on se, että yksityiselämää loukkaavan tiedon levittämisessä levitettävä tieto on totta. Laiton uhkaus tulee kyseeseen silloin kun uhatulla on perusteltua syytä olettaa, että hänen henkilökohtainen turvallisuus tai omaisuus ovat vakavassa vaarassa. Kaikissa edellämainituissa rangaistusasteikko on välillä sakkoa tai vankeutta jopa kaksi vuotta. Joissakin tapauksissa lisäksi voidaan vaatia korvauksia uhrille.

Sananvapauden tulkintoja Yhdysvalloissa

Yhdysvaltain perustuslain 1 ja 14 pykälä määrittelee sananvapauden oikeudeksi esittää informaatiota, ideoita ja mielipiteitä vapaasti ilman virkavallan sisällöllisiä rajoitteita

Sananvapauden tulkintoja Venäjällä

Venäjällä sananvapauden tila on kaksijakoinen. Toisaalta perustuslain mukaan sananvapaus Euroopan ihmisoikeusasiakirjaa mukailevalla tavalla on olemassa, toisaalta esimerkiksi Presidentti Putinin syyskuussa 2003 Columbian yliopistossa esittämä vastaus opiskelijan esittämään sananvapautta koskevaan kysymykseen oli "Meillä ei ole koskaan ollutkaan sananvapautta Venäjällä. 1990–luvun alussa syntyi käsitys jostakin laajemmasta sananvapaudesta, joka tulkittiin varsinkin lehdistössä vapautena kaikkea kohtaan, anarkiaksi ja pyrkimyksenä aiheuttaa sekaannusta hintaan mihin hyvänsä."
Lehdistön sananvapautta Venäjällä ei nähdäkään demokratian kehityksen kannalta minään absoluuttisen hyvänä asiana. Lehdistöä pidetäänkin enemmän yhtenä kaupallisena pelurina jolla ei ole yhteiskunnassa ydinpelaajan roolia.

Sananvapauden tulkintoja Kiinassa

Kiinan perustuslaki rajoittavat sananvapautta yleisen järjestyksen ja turvallisuuden varjolla, ja sananvapaus pidetään viranomaisten arvostelun poliittisena välineenä. Kiinan perustuslaissa artiklat 35 ja 51 eivät määrittele sananvapauden rajoitteita niin kuin useassa muussa maassa, vaan artikloissa määritellään, mikä on yksilötasolla sallittua.
Esimerkiksi toimittaja Shi Tao tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan hänen käytyään sähköpostilla keskustelua ulkomaille Tiananmenin tapahtumien 15. vuosipäivästä. Sähköpostiliikenteestä Kiinan viranomaisille raportoi Yahoo Hong Kong. Sananvapautta onkin rajoitettu niin pitkälle, että esimerkiksi Hu Pingin mukaan (Kiinalaisen demokraattisen allianssin (CAD) puheenjohtaja 1988-1991) mielestä sananvapautta Kiinassa ei ole.
Kiinan kansantasavallassa on aina sensuroitu ulkomaisia lehtiä ja mediaa. Nykyisin se ulottuu myös tietoverkkoon. Sensuurin päävastuu on kommunistipuolueen julkisuusosastolla. Internetin valvonnan Arvellaan työllistävän yli 100 000 kiinalaista. Valvonta perustuu kahteen menetelmään: niin sanottu suuri palomuuri estää kiinalaisten pääsyn hallituksen mielestä epämieluisille ulkomaisille verkkosivuille. Kultainen suojakilpi taas seuloo tiedonvälitystä maan sisällä. Sisäiset rajoitukset kohdistuvat ajatuksiin, jotka voisivat uhata kommunistipuolueen asemaa tai kannustaa järjestäytyneeseen kansalaistoimintaan. Nettirajoitusten takia maan tärkeimmät palveluntarjoajat ovat kiinalaisia: hakurobotti Baidu, sosiaalinen verkosto Renren, internetportaali Tencent ja microblogi Sina Weibo.
BBC:n toimittajien kimppuun hyökättiin 2017 Hunanin maakunnassa ja heidät pakotettiin allekirjoittamaan tunnustus "laittoman haastattelun" tekemisestä.
Kiinassa otetaan käyttöön koe, jolla tutkitaan toimittajien uskollisuutta presidentti Xi Jingpingille. Pilottivaihe alkaa vuonna 2019. Vain kokeen läpäisseet saavat lehdistökortin, jonka puuttuminen haittaa toimittajien työskentelyä.

Sananvapauden tulkintoja Intiassa

Penguin-kustantamo silppusi vuonna 2014 yhdysvaltalaisen professorin Wendy Donigerin 2009 ilmestyneen teoksen The Hindus: An Alternative History, joka käsitteli Intian historiaa poikkeavasta näkökulmasta. Teos loukkasi hindujen uskonnollisia tunteita.