google/wiki40b huggingface dataset:
Saappaanheitto

Levinneisyys

Saappaanheitto on erityisen suosittua Suomessa, missä kesäaikaan järjestetään useita kilpailuja Suomi Cupissa ja muissa aluecupeissa sekä yksittäisiä kilpailuja. Lajissa järjestetään myös maailmancup eli World Cup, jossa kilpailuja järjestetään Suomen lisäksi myös Ruotsissa, Saksassa, Virossa, Italiassa ja Venäjällä. Tiettävästi saappaanheittoa harrastetaan myös Ranskassa, Uudessa-Seelannissa, Skotlannissa, Sudanissa, Tanskassa, Mongoliassa, Sloveniassa, Dominikaanisessa tasavallassa, Puolassa, Belgiassa, Romaniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Saappaanheitto on erittäin suosittu laji myös erilaisten kesäjuhlien ohjelmistossa.

Järjestötoiminta

Suomen Saappaanheittoliitto ry perustettiin helmikuussa 1992 Suomen ensimmäisten hallimestaruuskilpailujen yhteydessä Vantaalla. Lajin ensimmäiset MM-kilpailut käytiin samana vuonna Pielavedellä, minkä jälkeen MM-kilpailut on järjestetty joka vuosi. Suomen Saappaanheittoliitto ry on Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n jäsen (SLU). Kansainvälinen Saappaanheittoliitto IBTA ry on perustettu vuonna 1998 Virossa, Viljandissa. Sen puheenjohtaja on suomalainen Jari Isokorpi. IBTA:n jäsenmaita ovat Suomi, Viro, Ruotsi, Venäjä, Saksa, Belgia, Ranska, Italia, Uusi-Seelanti ja Australia.
John Hyams

Ura

Hyams valmistui Syracusen yliopistosta visuaalisen taiteen alalle. Hän työskenteli aluksi Los Angelesissa ja New Yorkissa, kunnes siirtyi elokuva-alalle. Aluksi hän työskenteli taustatöissä isänsä ohjaamassa elokuvassa Lähellä kuolemaa (1990), kunnes päätyi ohjaajaksi ja tuottajaksi.
Hyams ohjasi dokumenttisarjaa America Undercover vuonna 1992. Viisi vuotta myöhemmin hän ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan One Dog Day, josta hän sai Taos Land Grant -palkinnon ehdokkuuden vuonna 1997. Hyams jatkoi elokuvan jälkeen dokumenttien ohjaamista, kunnes hänet palkattiin ohjaamaan muutaman jakson verran televisiosarjaa NYPD Blue. Hän ohjasi vielä yhden jakson verran Sokea oikeus -televisiosarjaa, kunnes palasi elokuvien pariin. Vuonna 2009 hän ohjasi teoksen Universal Soldier: Regeneration, joka julkaistiin DVD:nä vuonna 2010. Hyams oli myös tuottamassa elokuvaa Beyond a Reasonable Doubt.
Amerikankettukoira

Ulkonäkö

Amerikankettukoiraurosten säkäkorkeus on 56–64 cm ja narttujen 53–61 cm. Sillä on paksu turkki ja karvapeite on lyhyttä, turkin väreistä ovat kaikki sallittuja. Silmät ovat ruskeat tai pähkinänruskeat. Nykyisin on olemassa useita eri jalostuslinjoja jotka poikkeavat toisistaan ulkonäöllisesti, kuten Walker, Goodman, Trigg, July ja Penn-Marydel.

Luonne

Amerikankettukoiralla on nopea ajotapa ja voimakas riistavietti. Se on erinomainen petoriistakoira. Ihmiselle rauhallinen ja avoin.

Terveys

Amerikankettukoira on yleisterve rotu. Rodun jalostaminen on Suomessa melko hankalaa, koska  se on Suomessa vielä melko harvalukuinen. Amerikankettukoiria pyritään tuomaan muista maista Suomeen, jotta rodun terveys saataisiin pysymään jatkossakin yhtä hyvänä. Yksilöitä Suomessa on 717.

Alkuperä

Rodunjalostus on peräisin 1700-luvun Viriginiasta ja Marylandista, Yhdysvalloista. Rotu polveutuu muun muassa englantilaisista sekä ranskalaisista ajokoirista. Yhdysvalloissa ensimmäinen amerikankettukoira rekisteröitiin American Kennel Clubin rekisteriin vuonna 1886. Vuonna 1994 saapuivat Suomeen ensimmäiset rodun edustajat ja ensimmäiset rekisteröinnit Suomessa tehtiin vuonna 1995.
PopCap Games

Historia

Perustettuaan yrityksen vuonna 2000 John Vechey, Brian Fiete ja Jason Kapalka aloittivat Bejeweled -pelin kehittämisen. Siitä tuli suuri hitti, ja se julkaistiin useille eri alustoille. 
Vuonna 2005 PopCap laajeni ostettuaan toisen seattlelaisen pelitalon, James Gwertzman perustaman Sprout Gamesin.
Elokuussa 2007 PopCap Games teki sopimuksen Valve Corporationin kanssa. Se mahdollisti pelien levityksen Valven Steam-verkkopalvelussa. Saman vuoden aikana PopCap osti SpinTop Gamesin ja Retro64:n. PopCap alkoi julkaista ja markkinoida myös muiden pelitalojen pelejä itse kehittämiensä lisäksi.
Chikuma (1911)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1931. Hylky nimettiin Hai Kan No. 3:ksi
Salavatin piiri

Salavatin piiri (ven. Салаватский район, Salavatski raion, baškiiriksi Салауат районы, Salauat raiony) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin koillisosassa Tšeljabinskin alueen vastaisella rajalla. Piiri on perustettu vuonna 1935.
Salavatin piirin pinta-ala on 2 051 km². Piirin asukasluku oli vuonna 1995 noin 27 300 ja asukastiheys 12 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, tataarit ja venäläiset. Piirissä on 16 maalaiskuntaa. Piirin hallintokeskus on Salavatin maalaiskuntaan kuuluva Malojazin kylä (Малояз). Salavatin kaupunki ei sijaitse tässä piirissä vaan aivan toisaalla Baškortostanissa.
Piiri on nimetty baškiirien kansallissankarin Salawat Julajevin mukaan.
Ernst Mielck

Elämä

Mielck syntyi Viipurissa vuonna 1877. Hänen isänsä sukujuuret olivat Saksassa. Mielckin isoisä oli muuttanut Viipuriin Lyypekistä ja perustanut sinne kauppaliikkeen. Molemmat Mielckin vanhemmista harrastivat musiikkia. Hänen äitinsä Irene (o.s. Fabritius) oli monipuolisesti kiinnostunut taiteesta ja oli harjoittanut lauluopintoja. Irenen veljiä oli säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius sekä liikemies, arkkitehti Edoard Mielck. Säveltäjä Ilmari Krohn kuului Irene Mielckin äidinpuoleiseen sukuun.
Ernst Mielck oli sairaalloinen lapsi, mikä viivästytti hänen kehitystään. Pianonsoiton hän aloitti 10-vuotiaana Albert Tietzen johdolla. Vuonna 1891 Mielck lähetettiin opiskelemaan musiikkia Berliiniin Sternin konservatorioon. Hän palasi Suomeen vuonna 1894 ja alkoi toimia konsertoivana pianistina. Mielck täydensi opintojaan Berliinissä vuosina 1895–1896. Sävellyksessä häntä opetti Max Bruch. Syksyn 1896 ja vuoden 1897 Mielck vietti Suomessa. Syksyllä 1897 hän teki läpimurtonsa säveltäjänä, kun hänen teoksiaan esitettiin Helsingissä. Hän jatkoi edelleen säveltäjän opintojaan Bruchin johdolla kevääseen 1898. Joulukuussa 1898 Mielck piti Berliinissä sävellyskonsertin toimien itse pianosolistina.
Mielck sairastui tuberkuloosiin keväällä 1899. Kesällä hänen vointinsa kohentui ja hänet lähetettiin toipumaan Locarnoon Sveitsiin. Hän kuitenkin menehtyi 22. lokakuuta 1899 kaksi päivää ennen 22-vuotissyntymäpäiväänsä ja haudattiin Locarnoon.

Musiikki

Suuri osa Mielckin sävellystuotantoa on kamarimusiikkia, kuten jousikvintetto, jousikvartetto, muutamat yksinlaulut (esimerkiksi ”Heimath”) sekä pianoteokset (esimerkiksi ”Sarabande”). Hän sävelsi myös yhden sinfonian, ”Satu-sinfonian”, vuonna 1897. Muihin teoksiin kuuluvat Suomalainen sarja (1899), alkusoitto Macbethiin (1895), Dramaattinen alkusoitto (1897), konserttikappaleet sekä pianolle että viululle ja kaksi suurta vokaaliteosta.
Mielckin musiikki sai kriitikoilta kiitosta, mutta häntä moitittiin sävelkielestä, joka oli jäänyt ajastaan jälkeen. Teoksissaan Mielck osoitti harvinaista kypsyyttä ikäänsä nähden.
Myöhemmin Mielckin musiikillinen testamentti jäi unholaan uuden sinfonikon ja kansallissäveltäjän Jean Sibeliuksen myötä 1899. Toisin kuin Sibelius, Mielck oli konservatiivi eikä osallistunut musiikillaan kansallisiin ja poliittisiin kamppailuihin tsaarinvaltaa vastaan.
Nykyhetki

Fysikaalinen nykyhetki

Nykyhetken määrittely riippuu suhteellisuusteorian mukaan paikasta.

Nykyhetki tietoisuudessa ja aivoissa

Yleensä nykyhetki käsitetään äärimmäisen lyhyeksi pisteeksi. Ihmisen tietoisuuden kokemalla nykyhetkellä on kuitenkin jonkinlainen kesto tai "harmaa alue", jonka aikana nykyhetkeen liittyviä eri aistimuksia tiedostetaan eri aikoina eri aivoalueilla. Ihmisen kokema tietoisuus fysikaalisesta nykyhetkestä tulee jonkinlaisella viiveellä siten, että kun nykyhetki tiedostetaan, se on jo fysikaalisessa maailmassa ohi. Tapahtuman ja koetun tapahtuman väliin jää joskus jopa yli sekunnin kestävä aika,intermediaarinen nykyhetki, jolloin tieto kulkee hermoja pitkin, ja aivot muodostavat tietoista kokemusta ja jo joskus käynnistävät refleksinomaisia reaktioita. Itse asiassa jotkut olettavat, että tietoisuuden osaksi tulee vain havaita monet jo tehdyt teot silloin, kun ne ovat jo siirtymässä lähimuistiin. Tietoisuus tosin voi vaikuttaa tuleviin tekoihin ohjaamalla niitä etukäteen varautumalla, eli luomalla tietynlaisia reaktiotaipumuksia tietynlaisiin tilanteisiin, ja teoriassa myös muuttaa aistihavaintoa tapahtumasta vääristyneeksi, ja tästä esimerkiksi H.F Saltmarsh on päätellyt, että paranormaali ennalta-aistiminen eli ennustaminen liittyy tähän tapahtumaan.
Lisäksi aivot voivat kokea samanaikaiset aistiärsykkeet eriaikaisina, tai eriaikaiset ärsykkeet samanaikaisina, ja jopa ärsykkeiden ajallinen järjestys voi vaihtua todellisesta päinvastaiseksi. Esimerkiksi kuuloaistimus käsitellään hermoissa ja aivoissa nopeammin kuin samanaikainen tai jopa hieman aikaisemmin tullut näköaistimus, joten se tulee ihmisen tietoon joitakin sekunnin osia aikaisemmin. Tuntoaistimus varpaasta koetaan myöhemmin, kuin samanaikainen tuntoaistimus otsasta. Tietoisuus ei edes yritä oikea-aikaistaa aistikokemuksia, sillä ihminen pärjää hyvin ilmankin. Ihminen ei yleensä ole lainkaan tietoinen vääräaikaisuuksista. Kokemusten aikojen vääristymät suhteessa toisiinsa ovat alle sekunnin luokkaa.
Kaede (1915)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932. Sen miehistö upotti aluksensa 11. maaliskuuta 1934.
Simon Boccanegra

Simon Boccanegra on Giuseppe Verdin säveltämä prologin ja kolme näytöstä sisältävä ooppera, jonka italiankielisen libreton kirjoitti Francesco Maria Piave. Libretto pohjasi Antonio Garcia Gutiérrezin näytelmään Simôn Bocanegra. Ooppera sain esi-iltansa Venetsian Teatro La Fenicessä 12. maaliskuuta 1857.
Myöhemmin librettoa korjasi Arrigo Boito, ja uuden, korjatun oopperan ensi-ilta oli Milanon Teatro alla Scalassa 24. maaliskuuta 1881.
Game Developers Conference

Game Developers Conference (GDC) on vuosittainen videopelikehittäjien kokoontuminen. Konferenssi koostuu näyttelystä ja lukuisista oppitunneista sekä peliammattilaisten järjestämistä keskusteluista peleihin liittyvistä aiheista, kuten ohjelmoinnista, designista ja liiketoiminnasta. Tapahtumassa jaetaan vuosittain Game Developers Choice Awards -palkinnot.

Historia

Konferenssin järjesti ensi kerran 1988 Chris Crawford tapaamisena asuntonsa olohuoneessa. Alkujaan nimellä Computer Game Developers Conference toimineen konferenssin tilaisuuksissa olivat paikalla muun muassa pelikehittäjät Tim Brengle, Don Daglow, Brenda Laurel, Dave Menconi, Brian Moriarty ja Gordon Walton. Konferenssin kasvaessa vuosi vuodelta se siirtyi Crawfordin kotoa kokouspaikkoihin. Crawford jatkoi tapahtuman avajaispuheen pitämistä ensimmäisten vuosien ajan. 
GDC järjestettiin alun perin Kalifornian San Joséssa, mutta vuonna 2005 se siirtyi Moscone Center Westiin San Franciscoon. Vuoden 2006 messut järjestettiin taas San Joséssa, mutta tapahtuma palasi San Franciscoon vuonna 2007. 
GDC muutti nimensä nykyiseksi 1999. GDC on isännöinnyt useita tapahtumia, kuten Spotlight Awardsia vuodesta 1997 vuoteen 1999, Independent Games Festivalia vuodesta 1999 ja Game Developers Choice Awardsia vuodesta 2001 lähtien. GDC:ssä järjestetään myös vuosittainen International Game Developers Associationin tapaaminen. Nykyisin GDC:ssä järjestetään myös ”Serious Games Summit”, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Se keskittyy pelien kehittämisen käytännöllisiin tarkoituksiin, kuten koulutukseen, yrityskoulutukseen, terveydenhoitoalaan ja armeijan tarpeisiin.
Vuonna 2018 konferenssiin osallistui 28 000 alan ammattilaista.
Mikko Kivinen

Yksityiselämä

Kivisen isä oli pakinoitsija ja päätoimittaja Sulo Kivinen ja äiti Sosialistisen Työväenpuolueen puheenjohtajana toiminut Lahja Kivinen ja hänen veljensä on yhteiskuntatieteilijä Markku Kivinen.
Kivinen on naimisissa viulisti Elina Kivisen (o.s. Huusko) kanssa, ja heillä on yksi tytär.
Kivinen tunnetaan myös julkisesti kertomistaan laihdutuskuureista. 1990-luvun puolivälissä hän laihdutti itse kehittämänsä "näkkileipädieetin" avulla yli 40 kiloa. Vuosien aikana Kivinen lihoi entisiin mittoihinsa, mutta maaliskuussa 2008 Ilta-Sanomat kertoi hänen laihtuneen 30 kilogrammaa. Laihdutuskuurien ansiosta hän on saanut kutsumanimet "Jojo Kivinen" ja "näkkäri-Mikko".
Jääkiekossa Kivinen on kannattanut helsinkiläisseura Jokereita vuodesta 1973 lähtien. Lisäksi Kivinen on harrastanut nuorempana koripalloa.
Frans Johan Valbäck

Frans Johan Valbäck (19. kesäkuuta 1852 Helsinki – 8. maaliskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä F.J.V. ja Adolf Bäck.
Valbäck toimitti vuosina 1882–1889 ilmestynyttä pilalehti Spetsiä lukuun ottamatta kahden vuoden kautta, jolloin lehti oli Wilhelm Boxbergin hallussa. Spets edusti jyrkkää ruotsinmielisyyttä ja Valbäck hyökkäili sen avulla paitsi fennomaaneja myös liian maltillisina pitämiään ruotsinkielisiä vastaan. Valbäck joutui lopettamaan lehden, koska se ei kannattanut taloudellisesti.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 100 m aitajuoksu

Aikataulu

Karsinnat juostaan 1. elokuuta. Välierät juostaan 2. elokuuta ja loppukilpailu 3. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 3. elokuuta.
Komun rata

Komun rata oli Pyhäjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut, suomateriaalista piimaata teollisuuskäyttöön valmistaneen Piimassat Ky:n omistama raideleveydeltään 600 mm:n kapearaiteinen teollisuusrata, jonka liikenne loppui vuonna 1979. 
Viimeisinä vuosina ei enää ajettu suolle, vaan ainoastaan tehtiin tarvittaessa vaihtotöitä tehdasalueella.  Yksi dieselvetureista, Diema 3049/1969, 0-4-0dm, palveli pitkään työveturina Ähtärin eläinpuiston rautatiellä. Veturi on nykyisin yksityisomistuksessa Robert Sands Järnvägin ykkösveturina (2010). 
Kaksi muuta veturia olivat Schienen-Kuli–tyyppisiä. Muutamien vaunujen telit nykyisin Rokuan rautatiellä turistivaunujen teleinä.
Gunnar Widegren

Gunnar Widegren (6. helmikuuta 1886 Tukholma, Ruotsi – 29. syyskuuta 1959 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja toimittaja.
Rosa (pyhimys)

Elämä

Pyhä Rosa syntyi 20. huhtikuuta 1586 aatelisperheeseen Perussa ja tunsi vetoa katumusharjoituksiin ja hengelliseen elämään nuoressa iässä. Hänet konfirmoitiin vuonna 1597, jolloin hän otti virallisesti nimekseen Rosan. Pyhimys rukoili ja paastosi salaa, teki salaisia katumustöitä, teki päivittäisiä eukaristisia adoraatioita ja otti eukaristian päivittäin. Hänen äitinsä halusi hänen avioituvan, eikä sallinut hänen tavoitella hengellistä elämää, mutta hillitäkseen kosijoita pyhimys leikkaisi hiuksensa ja rakkuloitti ihonsa. Kamppailu heidän välillään kesti 10 vuotta, jonka aikana pyhimys teki valan pysyä neitseenä pyhä Katariina Sienalainen mallinaan. 20-vuotiaana hän liittyi tertiaaridominikaaneihin ja jatkoi äärimmäistä rukous-, paasto- ja katumuselämää, sekä esimerkiksi poltti kerran kätensä katumustyönä. Kerrotaan, että Jeesus ilmestyi hänelle usein, mutta hänen kerrotaan saaneen myös näkyjä paholaisesta. Rosa kuoli mahdollisesti 30. elokuuta 1617.
Tărtărian savitaulut

Tărtărian savitauluilla tarkoitetaan Tărtăriasta Romaniasta löydettyjä kolmea savitaulua, joissa olevat kuviot saattavat olla jopa 5500-luvulta eaa, eli mahdollisesti maailman vanhimpia tunnettuja kirjoituksia. Iänmääritys on kuitenkin kiistanalainen. Taulut löysi Clujin museon arkeologi Nicolae Vlassa Turdan läheltä. Arkeologi Zsófia Torma oli löytänyt alueelta jo vuonna 1875 muutamia sirpaleita, joissa oli tunnistamattomia merkkejä.
Löytöalueella kukoisti kyseisellä aikakaudella suhteellisen kehittynyt Vincan kulttuuri. Savitauluissa on eläinten kuvia ja kuvakirjoitusta. Ulkoisesti merkit muistuttavat huomattavasti Mesopotamian Sumerin Uruk-kauden varhaista kirjoitusta.
Savitaulujen aitoudesta on kiistelty. Mikäli savitaulut ovat aitoja, niiden merkit voivat olla myös muuta kuin kirjoitusta, esimerkiksi satunnaisesti piirrettyjä kuvia. Joidenkin mukaan Vincan savitauluissa oli käytetty ennen indoeurooppalaisia vallinnutta "vanhan Euroopan kirjoitusta", niin sanottua Vinča-Tordos-kirjoitusta (Vincan aakkoset, Vincan kirjoitus).
Päivän Uutiset (1928)

Päivän Uutiset oli Helsingissä vuonna 1928 ilmestynyt sanomalehti.
Päivän Uutisten taustalla olivat Yrjö Ruudun valtiososialismista kiinnostuneet ylioppilaat, jotka olivat vuonna 1923 perustaneet Vasama-nimisen ”valtiososialistisen ylioppilasyhdistyksen”. Lehteä julkaisseen Osakeyhtiö Viestin johtokuntaan kuuluivat muun muassa Ruutu itse sekä Urho Kekkonen. Päivän Uutisten poliittinen ohjelma oli sama kuin Vasaman. Lehden tavoitteena oli kansan eheyttäminen ”kansanvaltaisen kansallisen politiikan” avulla. Päätoimittajana toimi Juhani Konkka. Lehdestä ilmestyi kahdesti viikossa vain kolmisenkymmentä numeroa. Päivän Uutisiin kirjoittivat muun muassa Lauri Haarla ja Uuno Kailas ja sen tukijoihin kuului joitakin mainittavia poliitikkoja, kuten Arvo Inkilä. Päivän Uutisten jatkajaksi perustettiin aikakauslehti Tähystäjä.
Kroatianvinttikoira

Alkuperä

Rotu oli hyvin vanha ja se mainitaan usein kroatialaisessa koirakirjallisuudessa. Se on lisäksi kuvattu Vincent iz Kastvan kuuluisaan freskoon "Kuoleman tanssi" (Mrtvački ples). Sen yläleuan neljäs välihammas oli samankaltainen kuin sakaalilla, jonka uskotaankin olleen geneettisesti sukua sille.
Tiiskeri (laiva)

Tiiskeri on ensimmäinen suomalainen ”supertankkeri” eli hyvin suurikokoinen öljysäiliöalus. Se on rakennettu vuonna 1969. Sisaralus Enskeri valmistui vuotta myöhemmin.
Tiiskeri rakennettiin vuonna 1969 Rheinstahl Nordseewerkessa. Se sai uudeksi nimekseen Bonito vuonna 1986 ja Mandalay vuonna 1989. Alus romutettiin vuonna 1992.
Mustaviiri

Mustaviiri (ruots. Svartviran) on saari Pyhtään kunnassa Kymenlaakson merialueella, muutaman mailin päässä Kotkaan johtavalta laivaväylältä. Saari kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon. Saarella sijaitsee yksi Struven ketjun mittauspisteistä. Pisteen koordinaatit (60°16′35 N ja 26°36′12 E) mitattiin vuonna 1833. Struven ketju houkuttelee saarelle myös ulkomaisia vieraita.
Saari kuului vuosisatojen ajan Ahvenkosken kartanolle. Saarelaiset kalastivat, ampuivat hylkeitä, kasvattivat heinää ja ottivat metsästä kotitarvepuut. Kaukaisempaa menneisyyttä ovat saaren kaksi jatulintarhaa, joista toinen on Kymenlaakson komein. Saarella on aallonmurtaja, metsähallituksen autiotupa ja telttailualue. Saaren koillispuolella on Kaiskeri-niminen pieni saari, jota kutsutaan myös Pieneksi Mustaviiriksi. Eteläpuolella on luotoja, joiden yhteinen nimi on Mustanviirinkarit.
Gimsøystraumen

Gimsøystraumen on salmi Vestvågøyan, Gimsøyan ja Austvågøyan saarten välissä Norjan Lofooteilla. Salmi yhdistää Lofoottien pohjoispuolen Vesterålsfjorden-vesistöä ja eteläpuolen Länsivuonon vesistöä. Salmen eteläpuolella laajenevasta vesialueesta (ennen Länsivuonoa) puhutaan nimellä Henningsværstraumen. Salmea ympäröi Vestvågøyn ja Våganin kunnat. E10-tie ylittää salmen Gimsøystraumenin sillan kautta.
Kerrosmaalaus

Kerrosmaalauksessa maalaus rakennetaan useammasta kuin yhdestä maalauskerroksesta. Alus- ja päällemaalauksen ohella voidaan käyttää useampaa kuin kahta värikerrosta. Alusmaalausta voisi verrata musiikin bassorytmiin, jolloin päällemaalaus vastaisi päälle soitettua sooloa.

Kerrosmaalauksen työtapoja

Kerrosmaalaus voi olla harkittua ja perustua tiettyyn eri periaatteilla maalattuja kerroksia käyttävään maalaustapaan, mutta useinkaan kerrosmaalauksessa ei noudateta ankaraa järjestelmää. Maalaus voi alkaa vähemmän suunnitellusti alla prima-kertamaalauksena, joka työskentelyn jatkuessa muuttuu kerrosmaalaukseksi. Kun ensimmäinen maalauskerros on kuivunut, maalataan paksummilla väreillä muutoksia ja korjauksia, kunnes saavutetaan toivottu tulos. Kun uusi maalauskerros lisätään edellisen kerroksen ollessa vielä kostea, on kyseessä märkää märälle -maalaus.
Tavallisimmin ensin tehdään valkoinen pohjustus. Pohjustuksen päälle tehdään piirustus, jos se on tarpeen ja jatketaan alusmaalauksella. Päällemaalauksen jälkeen vuorossa on vernissaus. Varsinaista kerrosmaalausta ei käytetä esimerkiksi freskomaalauksessa, joka tehdään periaatteessa yhdellä maalauskerralla, vaikka maalauskerroksia voi olla enemmän kuin yksi. Freskomaalauksessa värikerrokset kuitenkin sekoittuvat toisiinsa, eivätkä ne jää erillisiksi. Öljyllä, temperalla, akvarellilla tai akryylillä maalatessa kerroksia voi olla enemmän. Kussakin maalauksessa käytettyjä kerroksia voidaan tutkia röntgen- ja infrapunasäteillä.
Alla prima -maalauksessa piirustusta, valöörejä ja värejä työstetään yhtä aikaa, mutta kerrosmaalaus perustuu työnjaon periaatteeseen. Kerroksittain työskennellessä esityö tehdään usein alusmaalauksessa. Joillakin taiteilijoilla alusmaalauksen piirustus ja valoorien hahmottelu voi olla yksityiskohtaista, toiset taas maalaavat suuria pintoja summittaisesti esiin.
Tavallisesti alusmaalaus on himmeämpi, jolloin vahvat värit sekä valot ja varjot maalataan päällemaalauksessa. Alusmaalaus on mieluiten eri tummuusastetta tai väriä kuin myöhempi kerros. Vastavärisen alusmaalauksen päälle maalatessa sävyt taittuvat hieman, tai valokohtia korostetaan tummemmilla pohjakerroksilla. Pohjasävy tai imprimituuri jää usein näkymään varjoissa tai siirtymäkohdissa.

Kerrosmaalauksen historiaa

Monet taidehistorian koulukunnat ovat maalanneet kerroksittain. Tärkeä muutos tässä suhteessa tapahtui renessanssin aikoihin, kun valkoinen maalauspohja korvattiin tummemmalla alusmaalauksella. Etenkin venetsialaiset maalarit suosivat tummaa pohjamaalausta, samoin Rembrandt myöhemmin barokin aikaan. Vanhoilla mestareilla alusmaalaukseen sisältyi piirustus, päämuodot, vaaleiden ja tummien pintojen hahmottelu ja yleensä maalauksen käsityöpuoli, jonka oppilaat saivat usein tehdä. Mestarit maalasivat alusmaalauksen päälle hieman alla priman tapaan, jolloin on mahdollista tavoittaa tuore ilme.
SS Pennland (1922)

Rakentaminen

SS Pennland kölinlasketiin marraskuussa 1913 Belfastissa sijaitsevassa Harland & Wolffin telakalla, mutta sodan vuoksi valmistuminen viivästyi. Alus rakennettiin nimellä Pittsburgh American Linelle, joka kuului International Mercantile Marine Companylle.
Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi aluksen rakentaminen keskeytettiin elokuussa 1914. Aluksen rakentamista jatkettiini vasta 17. marraskuuta 1920. 175-metrisellä aluksella oli kaksi savupiippua, kaksi mastoa, kolme potkuria ja sen huippunopeus oli 15 solmua (27,8 km / h). Alukselle voitiin  ottaa 600 ensimmäisenluokan matkustajaa ja 1800 kolmannenluokan matkustajia.

Käyttöhistoria

Aluksen neitsytmatka alkoi 6. kesäkuuta 1922, kun alus lähti Liverpoolista Philadelphiaan ja Bostoniin White Star Linen lipun alla. Marraskuussa 1922 alus pelasti italialaisen Monte Grappan miehistön, joiden laiva oli uppoamassa. 1. joulukuuta 1922 alus aloitti reitin Bremen - Southampton - Halifax - New Yorkin välillä, ja 25. marraskuuta 1923 alus aloitti ensimmäisen kerran Hampurin - Southampton - Halifax - New Yorkin reitillä. 20. tammikuuta 1925 alus vuokrattiin Red Star Lineille ja alus aloitti reitin Antwerpen - Southampton - Halifax - New Yorkin väillä. Silloin alus nimettiin Pennlandiksi ja aloitti ensimmäisen matkansa tämän nimen alla samalla reitillä 2. huhtikuuta 1926. Tammikuussa 1930 laiva varusteltiin turistien- ja kolmannen luokan matkustajien kuljetukseen. Aluksen uusi reitti oli Antwerpen - Havre - Southampton - New York - Havre - Lontoo - Antwerpenin, joka alkoi 16. marraskuuta 1934. Alus kunnostettiin Kielissä sen jälkeen alus aloitti Antwerpenin - Southamptonin - New Yorkin reitillä 10. toukokuuta 1935. Aluksen viimeinen matka tällä reitillä alkoi huhtikuussa 1939 ja se myytiin sitten Holland America Lineille. Hän jatkoi Antwerpenin - Southamptonin - New Yorkin reitillä kesäkuussa 1939. 10. maaliskuuta 1940. Aluksen viimeinen siviilimatka oli Antwerpenistä Dunkirkin kautta New Yorkiin. Alus otettiin sotilaskuljetus käyttöön, kunnes sitä vastaan sakalaiset lentokoneet pommittivat alusta 25. huhtikuuta 1941 lähelle Ateenan luoteisrannikkoa.
Jussi Talasniemi

Erkki Eljas Juhani (Jussi) Talasniemi (s. 30. syyskuuta 1937 Nilsiä) on suomalainen teologian tohtori, kirkkoherra ja kirjailija. 
Talasniemen vanhemmat olivat rovasti Erkki Albert Talasniemi ja opettaja Saimi Maria Miettinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1956 Mikkelin lyseosta ja väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1975.
Talasniemi toimi Espoossa Espoonlahden seurakunnan kirkkoherrana.