Kimmo Peltonen

Seuraura

Peltonen aloitti jääkiekon pelaamisen kotikaupungissaan Lahdessa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä Reipas Lahdessa kaudella 1993–1994 keräten kauden ainoaksi jääneessä liigaottelussaan myös kaksi jäähyminuuttia. Joukkue putosi kaudeksi 1994–1995 I-divisioonaan, jossa Peltonen pelasi kauden aikana myös yhden miesten pelin. Kausi 1995–1996 oli hänen tulokaskautensa I-divisioonassa ja hän teki 40 runkosarjaottelussa tehot 4+10=14. 
Kaudella 1996–1997 Reipas Lahden nimi muuttui Pelicansiksi. Peltonen oli kaudella 1997–1998 joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 14+7=21 ja hän jakoi koko I-divisioonan puolustajien maalipörssin voiton Hermeksen Tuomo Kyhän kanssa. Puolustajien pistepörssissä Peltonen sijoittui viidenneksi. Hänen viimeiseksi jäänyt Pelicans-kautensa 1998–1999 päättyi Pelicansin SM-liiganousuun, mutta Peltonen jatkoi SM-liigauraansa Hämeenlinnan Pallokerhossa kaudella 1999–2000. SM-liigan tulokaskausi toi hänelle yhteensä 52 runkosarja- ja kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 7+7=14. Peltonen voitti SM-pronssia keväällä 2000.
Tulokaskautensa jälkeen Peltonen nousi seuraavalla kaudella 2000–2001 HPK:n kapteeniksi ja joukkueen ykköspuolustajaksi ollen tehoilla 4+16=20 joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 2001–2002 Peltonen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+15=24. Hän oli vasta HPK:n neljänneksi paras puolustaja, mutta sijoittui neljän muun pelaajan kanssa SM-liigan puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Peltonen voitti SM-pronssia keväällä 2002, mutta hänen kautensa päättyi kuitenkin rannemurtumaan välierissä Jokereita vastaan Peltosen jouduttua Alex Brooksin taklaamaksi.
Kaudeksi 2002–2003 Peltonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hänestä odotettiin joukkueeseen kiekollista "liideriä", mutta Peltonen pelasi kuitenkin odotuksia heikommin. Hänen toinen kautensa 2003–2004 jäi rannevamman takia hyvin rikkonaiseksi. TPS:n varakapteenina toiminut Peltonen voitti SM-hopeaa keväällä 2004. Hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 kaksivuotisella sopimuksella Ruotsiin ja hallitsevaan Elitserienin mestarijoukkue HV71:een. Kausi oli Peltosen ainoa ulkomailla.
Peltonen ei pelannut HV71:ssä toista sopimuskauttaan, sillä hän palasi perhesyistä Suomeen kaudeksi 2005–2006 ja teki kolmivuotisen sopimuksen Espoo Bluesin kanssa. Peltosesta tuli joukkueen varakapteeni. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jo 31 ottelun jälkeen joulukuussa 2005 Peltosen loukattua polvensa ottelussa Tampereen Ilvestä vastaan.
Peltosen polvivamma jatkui kaudella 2006–2007. Hän kävi leikkauksessa elokuussa 2006 ja hänen odotettiin palaavan kaukaloon loka-marraskuun vaihtessa. Peltosen toipuminen kesti lopulta yli vuoden. Hän pelasi runkosarjan lopulla kuusi ottelua sekä kahdeksan ottelua kevään 2007 pudotuspeleissä, mutta Peltosen polvi ei kestänyt enää ammattipelaamisen rasitusta ja hänen uransa todettiin päättyneeksi kesäkuussa 2007.

Maajoukkueura

Peltonen edusti Suomen A-maajoukkuetta yhteensä seitsemän ottelun verran Euro Hockey Tour -tasolla tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 16. joulukuuta 2002 Moskovan Baltika-turnauksessa, jossa Suomi kohtasi ensimmäisenä Espoon areenalla Slovakian.

Uran jälkeen

Nykyään Peltonen toimii urheilumarkkinointiyritys Procito Oy:n myyntijohtajana.