google/wiki40b huggingface dataset:
Vaihtolajittelu

Vaihtolajittelu (engl. exchange sort, ei kuitenkaan sama kuin bubble sort) on tietojenkäsittelytieteessä tehoton, mutta yksinkertainen lajittelualgoritmi. Sen asymptoottinen suoritusaika on O(n²).

Esimerkkitoteutus C-kielellä

#include <stdio.h>#include <stdlib.h>
 
void swap(void *valkio1, void *valkio2, int koko) /* kahden alkion paikkojen vaihtoa varten */{
  if(koko > 0)
    {
      char *apu;
      if((apu=(char *)malloc(koko))!=NULL)
        {
          int i1=0;
          for(i1=0; i1<koko; i1++)
            *(apu+i1)=*((char *)valkio2+i1);
          for(i1=0; i1<koko; i1++)
            *((char *)valkio2+i1)=*((char *)valkio1+i1);
          for(i1=0; i1<koko; i1++)
            *((char *)valkio1+i1)=*(apu+i1);
          free(apu);
          apu=NULL;
        }
    }}
 
void exchangesort(void *alkio, int lkm, int koko, int (*cmp)(void *valkio1, void *valkio2)){
  if(alkio != NULL && lkm > 1 && koko > 0) /* jonkinlaiset järkevät alkuehdot */
    {
      int i1=lkm-2, i2=0;
      for(i1=0; i1<lkm-1; i1++)
        for(i2=i1+1; i2<lkm; i2++)
          if(cmp((char *)alkio+i1*koko, (char *)alkio+i2*koko) < 0)
            swap((char *)alkio+i1*koko, (char *)alkio+i2*koko, koko);
    }}
Ftaali-imidi

Synteesi

Ftaali-imidiä valmistetaan teollisesti pelkistämällä ftaalianhydridiä kuumentamalla sitä ammoniakin vesiliuoksen eli ammoniumhydroksidin kanssa.

Käyttö orgaanisessa synteesissä

Ftaali-imidiä käytetään syntetisoitaessa primäärisiä amiineja Gabriel-synteesillä. Reaktio on nimetty kehittäjänsä saksalaisen Sigmund Gabrielin mukaan. Siinä kaliumhydroksidin ja ftaali-imidin välisessä reaktiossa syntyy kaliumftaali-imidia. Kaliumftaali-imidi on nukleofiili ja reagoi halogenoitujen alkyylihiilivetyjen kanssa. Reaktiossa syntyvä välituote hajotetaan emäksen avulla, jolloin syntyy amiini ja sivutuotteena ftaalihappoa. Ftaali-imidiin liittyvän alkyyliryhmän rakennetta vaihtamalla Gabrielin reaktiolla voidaan valmistaa useita erilaisia amiineja.
Nina Rantanen

Nina Rantanen (o.s. Rantala s. 27. elokuuta 1988 Punkalaidun) on suomalainen salibandyn laitahyökkääjä, joka lopetti liigauransa kauteen 2017–2018. Hän toimi tamperelaisen Classicin kapteenina.
Ruotsalainen salibandylehti Innebandymagazinet valitsi Rantasen maailman seitsemänneksi parhaaksi naispelaajaksi vuonna 2017.

Seurajoukkueissa

Naisten salibandyliigassa Rantala on pelannut 13 kautta. Salibandyn hän aloitti jo 8-vuotiaana. Ensimmäinen seurajoukkue oli punkalaitumelainen Kuljunmaan Palloseura, jossa hän voitti muun muassa C-tyttöjen Suomen mestaruuden. Hän on eniten Suomen mestaruuksia saavuttanut naispelaaja kahdeksalla mestaruudellaan. Hän on myös naisten salibandyliigan tilastoykkönen pisteissä (655) ja kaikkien aikojen syöttötilastoissa (306).

Maajoukkueessa

Naisten maajoukkueessa Rantanen on kerännyt kautta aikojen kolmanneksi eniten pisteitä tehoin 44+52=96.
Rantala on pelannut yli 40 maaottelua ja kahdet MM-kisat (2013, 2015). Saldona on kaksi hopeamitalia.
Rantala toimi myös maajoukkueen kapteenina Bratislavan kisoissa.
Jose Viitala

Jose Viitala (s. 15. kesäkuuta 1986) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta.
Viitala on kiinnitetty Kokkolan kaupunginteatteriin.
Versopolte

Versopolte, myös tammen äkkikuolema on Phytophthora ramorum -munasienen aiheuttama kasvitauti, jolle on alttiita laaja joukko kasveja. Se tunnistettiin 1990-luvun keskivaiheilla Yhdysvaltojen Kaliforniassa ja Oregonissa sattuneen villien tammipuiden joukkotuhon syyksi, mistä sille koitui nimitys "tammen äkkikuolema". Taudin aiheuttaja löydettiin taimitarhojen välisen vaihdon yhteydessä Pohjois-Amerikassa vuonna 2001.

Levinneisyys

Versopoltetta on tavattu Yhdysvalloissa erityisesti Kaliforniassa ja Oregonissa sekä taimitarhoissa lukuisissa muissa osavaltioissa ja Kanadassa. Euroopan alueella tautia on löydetty Belgiassa, Tšekissä, Tanskassa, Virossa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Irlannissa, Italiassa, Latviassa, Liettuassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Puolassa, Portugalissa, Sloveniassa, Espanjassa ja Mallorcalla, Ruotissa, Norjassa, Sveitsissä ja Yhdistyneissä Kuningaskunnissa mukaan lukien kanaalin saaret. Taudinaiheuttajan uskotaan levinneen Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan eri teitä ja olevan peräisin mahdollisesti Aasiasta.
Eurooppassa ja Yhdistyneessä Kuningaskunnassa versopoltetta havaittiin aluksi lähinnä taimitarhoilla ruukuissa kasvatetuista alppiruusuista, heisistä ja kamelioista. Tautia havaittiin Yhdistyneessä Kuningaskunnassa ensi kerran vuonna 2002, jolloin aloitettiin hätätorjuntatoimia: saastuneet kasvit tuhottiin, sairaudelle alttiiden kasvien tuonti taudin esiintymisalueelta Yhdysvalloista kiellettiin, ja taudille alttiiden lajien taimikuljetukset määrättiin ilmoituksenalaisiksi. Nämä toimet annettiin tiedoksi myös Euroopan Unionin kasviterveyslautakunnalle, joka pani toimeen samantapaiset torjuntamääräykset koko Euroopan alueelle lokakuussa 2002.
Alppiruusujen ja etenkin villinä kasvavan R. ponticum -lajin on todettu olevan P. ramorumin ensisijaisia isäntäkasveja. Tammikuussa 2009 todettiin Staffordshiressä ensimmäinen löydös P. ramorum -tartuntaa luonnosta mustikasta (V. myrtillus). Elokuussa 2009 tartuntoja todettiin myäs Somersetissä, Devonissa ja Cornwallissa japaninlehtikuusitalousmetsistä (L. kaempferi). Sittemmin taudin leviäminen on johtanut myös laajamittaisiin hävityshakkuisiin Lounais-Englannissa, Walesissa ja Lounais-Skotlannissa.

Lisääntyminen

Phytophthora ramorum -munasienestä tunnetaan kaksi eri lisääntymistyyppiä: A1 ja A2. Suvullinen lisääntyminen on lajille mahdollista ainoastaan näiden tyyppien kohdatessa. Sienen suvullisen lisääntymisen uskotaan tuottavan pitkäikäisiä itiöitä ja mahdollisesti laajempaa geneettistä vaihtelua, mikä tekisi taudin torjumisesta vaikeampaa. Sienellä on pitkä lepoitiövaihe, jonka aikana itiöt voivat selviytyä maaperässä ja kasvijätteessä vuosien ajan.

Oireet

Versopoltteen oireita ovat alppiruusuilla kuihtuminen, laikut lehdissä ja kuoliolaikut oksissa, tammilla kuoliolaikut rungossa ja lopulta kasvin kuolema.
School of Oriental and African Studies

Maine

Vuonna 2006 SOAS sijoittui The Guardianin Ison-Britannian yliopistoja vertailevassa taulukossa kuudenneksi. Times Higher Education Supplementin (THES) taulukossa SOAS oli vuonna 2004 sijalla 44 maailmanlaajuisesti, 7. Isossa-Britannissa ja 11. Euroopassa.
Monet yliopiston humanistisista ja yhteiskunnallisista aineista ovat vuodesta toiseen sijoittuneet Guardianin yksittäisiä aineita vertaavassa taulukossa 1.–6. sijalle.
Sääksjärvi (järvi Pirkanmaalla)

Maantietoa

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 750 metriä leveä ja sen pinta-ala on 80 hehtaaria. Järveen laskee kuusi ojaa, joista järven länsirantaan laskeva Kortesjärvenoja on tärkein. Sen valuma-alueella ovat Pikku Rajajärvi, Rajajärvi, Ammejärvi ja Kortejärvi. Toinen on Saunaoja, joka on Kaitajärven laskuoja, joka laskee järven pohjoispään länsirantaan. Järven oma laskuoja Arranmaanoja lähtee itärannan Multivuoren juurelta ja seuraa rautatietä Peltolammiin. Sääksjärvessä on kaksi saarta. Toinen on nimeltään Rajasaari, jonne on pystytetty kuntien yhteinen rajapyykki, ja toinen on pieni luoto saman lahden pohjukassa. Rajasaaressa on kiinteistö.
Järven rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä. Kaikki rannat muutamaa kohtaa lukuun ottamatta ovat rakennettuja. Koko itärantaa on varattu rautatielle ja viidelle kiinteistölle johtavalle tielle, joka alkaa järven eteläpäästä. Sääksjärven kaakkoispuolella sijaitsee samanniminen asuinalue. Yhdessä valtatien 3 kanssa ne ovat houkutelleet järven lähiympäristöön teollisuutta ja muita asuinalueita, joita on pääasiassa Lempäälän puolella itä- ja lounasrannoilla (Sipilä). Pirkkalan puoleisilla rannoilla Kaitalankulmalla on jonkin verran asutusta. Rajasaaresta lähtevät rajat jakavat järven kolmen kunnan kesken. Suurin osa järvestä kuuluu Lempäälän kuntaan, pohjoispäästä yhteensä noin kolmannes kuuluu sekä Tampereen kaupunkiin että Pirkkalan kuntaan.

Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa Rajasaaren nimi kirjoitettiin ”Saviansaari” ja vuoden 1975 kartassa Saunaoja kirjoitettiin ”Saunapuro”. Rautatien itäpuolelle ja järven lounaspuolelle oli tuolloin alkanut asuntoalueita, jossa oli rakennettu vain omakotitaloja. Vuoteen 1961 mennessä voitiin karttaan piirtää kolme suunnitelmallista omakotitalojen aluetta, joiden välistä valtatie 3 puikkelehti vuoden 1975 kartassa.
Lapinvesitähti

Ulkonäkö

Lapinvesitähti kasvaa yleensä uposkasvina kokonaan veden alla. Kelluslehdet ovat Suomen kasvustoissa hyvin harvinaisia. Muualla kasvista esiintyy latvaruusukkeellisia versoja ja harvoin maamuotojakin.
Lapinvesitähden verso on 20–70 senttimetriä pitkä, melko niukkahaarainen, kärkiosasta kilpikarvainen. Lehdet ovat 15–30 millimetriä pitkiä ja lähes rihmamaisia. Lehden kärki on pihtimäinen, muuhun lapaan nähden leveämpi, mikä on yksi lajituntomerkki. Yksineuvoiset perättömät kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukissa ei ole kehälehtiä, mutta pieniä esilehtiä voi olla. Emin luotit ovat lyhyitä. Hedelmä on lähes pyöreä neliosainen lohkohedelmä, jonka lohkot ovat kapean siipipalteisia.

Levinneisyys

Suomessa lapinvesitähteä esiintyy harvinaisena Lapissa. Se kasvaa joissa ja järvissä usein melko syvässä vedessä. Lapin eteläpuolella laji on hyvin harvinainen, mutta sillä on toistakymmentä löytöpaikkaa Etelä- ja Keski-Suomessa. Tunnetuin Etelä-Suomen löytöpaikka on Tampereen keskustassa Tammerkoskessa.
Muissa Pohjoismaissa lapinvesitähden levinneisyyskuva ei ole pohjoinen vaan Ruotsissa ja Norjassa se on yleisempi maiden eteläosissa. Laajemmin lajilla on atlanttinen levinneisyysalue, joka kattaa Länsi-Euroopan Pohjois-Skandinaviasta Pyrenneiden vuoristoon sekä Islannin ja Grönlannin.
Asessori

Asessori (ruots. assessor < lat. adsessor) on hovioikeudessa osaston vanhin esittelijä, joka yhdessä hovioikeuden laamannin kanssa on vastuussa osaston hallinnosta.
Vakuutusoikeudessa asessori toimii esittelijänä kansliapäällikön ja vakuutusoikeussihteerin ohella.
Asessori on myös Suomessa puolustusvoimien pääesikunnan oikeudellisen osaston päällikkö. Osastopäällikköasemansa vuoksi tehtävä luetaan myös kenraalikuntaan kuuluvaksi puolustusvoimain komentajan lainopillisena avustajana.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakuntien tuomiokapitulin jäseninä ja virkamiesesittelijöinä on kaksi pappisasessoria ja lakimiesasessori.
Ortodoksisella kirkolla oli aiemmin lainoppinut asessori, mutta hallinnon uudistuksessa nimike poistettiin. Nykyisin nimike kuuluu lainoppinut kirkkoneuvos.

Asessorin arvonimi

Asessori ja eläinlääkintöasessori ovat myös arvonimiä Suomessa.
Allan Hendry

Allan Hendry (s. 1950) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja ufotutkija. Ufohistorioitsija Jerome Clark pitää häntä yhtenä taitavimmista ufotutkijoista. Allan Hendryn vaimo Elaine Hendry on fyysikko ja ufotutkija. Vuonna 1972 tähtitieteilijäksi valmistunut Hendry liittyi Hynekin ufotutkimusryhmään CUFOS:iin, joka etsi avomielistä ufotutkijaa, joka ei ollut ufouskovainen tai ufojen vastustaja, "debunker". Hendry tutki 1970-luvulla 1000 ufotapausta. Hendry ei halunnut spekuloida tunnistamattomien tapausten alkuperästä, ja sen takia jotkut ufotutkijat pitivät häntä "kaappiskeptikkona". Mutta samaan aikaan skeptikot jotka arvostivat Hendryn tieteellistä kurinalaisuutta, arvostelivat Hendryn väitettä jonka mukaan muutamat ufotapaukset jäisivät tunnistamattomiksi. Hendryn pääteos oli The UFO Handbook joka oli tarkoitettu opaskirjaksi ufotutkijoille. Kirjaa ylisti ufojen kiivas vastustaja, ankara skeptikko Philip J. Klass, yhdeksi parhaimmista ufokirjoista. 1980-luvulla CUFOS:n ajauduttua rahavaikeuksiin Hendry jätti järjestön.
USS Carney (DDG-64)

Palvelus

Alukselle asennettiin SeaRAM-järjestelmä vuonna 2016. Alus on palveluksessa.
Robert Horry

Robert Keith Horry (s. 25. elokuuta 1970 Andalusia, Alabama) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa 1107 runkosarjaottelua ja 244 pudotuspeliä vuosina 1992–2008. Hän voitti seitsemän NBA-mestaruutta ja on ainoa tähän pystynyt pelaaja, joka ei voittanut mestaruuksiaan 1950–1970-lukujen Boston Celticsissä.
Houston Rockets varasi Horryn NBA:n vuoden 1992 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella numerolla 11. Hän voitti Houstonissa NBA:n mestaruuden vuosina 1994 ja 1995. Kesällä 1996 hänet myytiin Phoenix Sunsiin kaupassa, jossa muun muassa Charles Barkley siirtyi toiseen suuntaan. Jo tammikuussa 1997 Horry myytiin Los Angeles Lakersiin, jossa hän pelasi vuoteen 2003 saakka ja voitti NBA-mestaruuden vuosina 2000, 2001 ja 2002. Kesällä 2003 hän siirtyi San Antonio Spursiin, jossa hän voitti mestaruuden vuosina 2005 ja 2007. Kauden 2007–2008 jälkeen hän lopetti peliuransa.
Horry valittiin NBA:n tulokkaiden kakkostähdistöön vuonna 1993.
M/S Largo

Käyttöhistoria

Vuonna 1990 vastavalmistunut alus luovutettiin Kustvaartbedrijft Moermanin omistukseen, joka rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. Samana vuonna Bror Husell vuokrasi aluksen ja se aloitti Transfennican liikenteessä Suomen ja Englannin välillä. Vuonna 1994 B&N Nordsjöfrakt osti Largon, joka myöhemmin siirtyi Finnlines Cargo Servicen liikenteeseen. 6.- 9. syyskuuta 2001 välisen ajan alus oli telakalla Puolassa, johtuen karilleajon aiheuttamasta vauriosta. Vuonna 2004 Artic Marine osti Forten. Kotisatama säilyi Rotterdamina.
Nykyisen omistajan, Rederi Ab Lillgaardin haltuun alus päätyi maaliskuussa 2005.
Päätie 2 (Ahvenanmaa)

Tien kulku

Tie saa alkunsa Maarianhaminan keskustan läheisyydessä olevasta liikenneympyrästä, josta alkaa myös Päätie 1 ja Päätie 3. Tie kulkee ensimmäisen kilometrin verran Maarianhaminan kaupungin alueella kunnes se tulee jo Jomalan kunnan alueelle. Gölbyn kylässä se kohtaa Päätie 1:ltä tulevan Kantatie 40:n. Sitten tie jatkuu noin 5 kilometriä ohittaen sen jälkeen Finströmin keskustaajaman Godbyn ja Päätie 4:n risteyksen.
Sitten pienen matkan jälkeen tie ylittää Ödkarbyvikenin. Ödkarbyvikeniltä tie jatkuu itään päin ja sivuaa muutaman kilometrin jälkeen Kastelholman linnan sen pohjoispuolelta. Sitten tie jatkuu eteenpäin hyvälaatuisena tienä 8 kilometrin verran sivuuttaen sinä aikana esimerkiksi Svensbolen. Sen jälkeen tie saapuu Prästön saareen Bomarsundin ylittävää kapeaa siltaa myöten, ohittaa sen jälkeen Prästön keskustaajaman ja päättyy lopulta keskustaajaman itäpuolella olevaan lauttasatamaan josta menee Töftölinjenin lauttayhteys Mickelsönin saareen.

Nähtävyydet

Jomalassa tie sivuaa Jomalan kirkon sen läheltä, Finströmin pohjoispuolella juuri ennen Ödkarbyvikeniä sijaitsevan tunnelin päällä olevalla kalliolla oleva Uffe på berget-kahvila ja Kastelholman linna Kastelholman kylän eteläpuolella.
Carl Sparre

Carl Sparre (1723–1791) oli ruotsalainen vapaaherra. Hän oli valtaneuvos ja vuosina 1773–1791 Tukholman ylikäskynhaltija. Turun akatemian kanslerin nimityksen hän sai 1776. Hän oli merkittävänä tekijänä, kun Ruotsin sotalaitosuudistus pantiin toimeen.
Varjagit

Varjagit eli varangit olivat viikinkejä, jotka tekivät matkoja idäntielle eli lähinnä Venäjälle ja Bysanttiin. Heidän retkensä ulottuivat aina Kaspianmerelle ja Konstantinopoliin saakka. Varjagien uskotaan yleensä olleen lähtöisin nykyisen Ruotsin alueelta. Nykyisessä kielenkäytössä varjageiksi kutsutaan usein kaikkia Venäjän jokireiteillä liikkuneita viikinkejä, joita kutsutaan myös ruseiksi.
Bysantin valtakunnassa toimi varjagikaarti, joka oli Bysantin keisarin henkilökohtainen kaarti. Siinä palveli myös muitakin kuin vain skandinaaveja, kuten slaaveja ja anglosakseja. Varjagi-nimityksen yleisesti hyväksytty etymologia on skandinaavinen ”valaliittolaista” merkitsevä sana väring. Termi on keskiajan venäläisten kronikoiden perua.
Varjagisoutajista on myös valtakunta saanut nimensä Rus ja myöhemmin Russia. Nestorin kronikan mukaan alueen slaavilaiset ja suomalais-ugrilaiset heimot lopettivat veron maksun varjageille ja alkoivat hallita itse itseään. Ajauduttuaan keskinäisiin sotiin he kuitenkin kutsuivat kolme varjagiveljestä Rurikin, Sineuksen ja Truvorin hallitsijoikseen vuonna 862. Rurik ryhtyi hallitsemaan Laatokanlinnaa (Aldeigjuborg), Truvor Izborskia ja Sineus Belozerskia (Valkeajärvi, Vologdan alue). Varsin pian kaksi muuta veljestä kuolivat ja jäljelle jäi Rurik koko Novgorodin hallitsijaksi.  Nykyaikainen DNA-tutkimus on osoittanut, että Rurik todennäköisesti kuului itämerensuomalaiseen N1c1-haploryhmään.
Hyppy (elokuva)

Juoni

Elokuva oppilaasta ja opettajasta, tiestä kohti jumaluutta ja niistä valinnoista, joita tällä matkalla joutuu tekemään. Se on myös elokuva etsimisestä, yksinäisyydestä ja yhteisyydestä. Samalla pääsemme katsomaan kansainvälisen ja ristiriitaisenkin Hare Krishna -liikkeen sisälle. 
Kenneth näki pikkupoikana isoisänsä kuoleman silmiensä edessä. Hän ymmärsi silloin materiaalisen elämän rajallisuuden ja henkisen elämän rajattomuuden. Myöhemmin Kenneth löysi Krishnan. Hänestä tuli Keshava Mashava (das).
Richard Slavin tuli pikkukaupungista Illinoisista. Hän etsi itseään vaeltelemalla Intiassa ja tutustuen itäisiin filosofioihin. Kunnes hän kohtasi länsimaisen Krishna-liikkeen perustajan A.C. Bhaktivedanta Swami Prabhupadan. Kokemus oli järisyttävä. Richie päätti omistaa maallisen elämänsä Krishnalle. Vaihe vaiheelta hänestä on nyt tullut yksi Hare Krishna liikkeen henkistä johtajista, palvottu guru ja liikkeen korkeimman elimen, GBC:n arvostettu jäsen. 
Keshava näki Radhanath Swamin opettamassa. Hänen puheensa, olemuksensa, hyvyytensä ja pyhyytensä vakuuttivat. Keshava päätti pyrkiä kohti Swamia. Lopulta Keshavasta tuli Radhanath Swamin oppilas. Tuhatvuotinen jumalien ja opettajien ketju sai uuden lenkin.

Esiintyjät

Keshava Madhava Das (Kenneth Kairenius), Krishna-liikkeen henkinen johtaja Radhanath Swami (Richard Slavin).
Punajäkälä

Punajäkälä (lat. Lichen ruber planus) on kohtalaisen yleinen, krooninen tulehduksellinen iho- tai limakalvotauti. Sitä sairastaa noin 2 % Suomen väestöstä.
Taudin tyypillisimmät oireet ovat yleensä kohtalaisesti kutiavat, etenkin ranteisiin tai nilkkoihin ilmestyvät iholäiskät sekä mahdolliset suun limakalvomuutokset. Joskus muutoksia on myös terskassa. Se voi aiheuttaa kipua, polttelua sekä arkuutta suun limakalvoilla. Väriltään iholäiskät ovat yleensä sini- tai violetinpunaiset. Niiden päällä on usein valkoisia nauhoja, jotka muodostavat verkkomaisen rakenteen (Wichamin striat). Ihon tummumista eli hyperpigmentaatiota voidaan tavata. Tauti parantuu itsestään yleensä 1-2 vuodessa, mutta suun tautimuutokset voivat pysyä useitakin vuosia.

Patogeneesi

Punajäkälän patogeneesi on huonosti tunnettu. Patogeneesissä ajatellaan olevan kyse CD8+ T-soluvälitteisestä sytotoksisesta immuunireaktiosta ja ihon basaalisessa solukerroksessa voidaan havaita myös muuntuneita antigeenejä. Antigeenit voivat olla seurausta lääkehoidosta tai virusinfektiosta.

Histologia

Punajäkälän histologisessa kuvassa nähdään lymfosyytti-infiltraattia dermoepidermaalisessa junktiossa. Basaaliset keratinosyytit ovat degeneroituneita ja nekrotisoituneita. Dermoepidermaalinen junktio muuttuu sahalaitaiseksi. Histologiassa nähdään tyypilliset kroonisen ihotulehduksen muutokset: epidermaalista hyperplasiaa, hypergranuloosia ja hyperkeratoosia.
Heikki & Mikko Show

Vastaanotto

Heikki & Mikko Show:n ensimmäinen osa keräsi 460 000 katsojaa, mutta jo seuraavalla viikolla luvut romahtivat 290 000:ään katsojaan. Kolmas jakso ei enää mahtunut Finnpanelin TV-mittaritutkimuksessa MTV3-kanavan 20 katsotuimman ohjelman joukkoon. Kanavan ohjelmajohtaja Jorma Sairanen ei kuitenkaan ollut huolestunut tilanteesta, eikä ohjelmaa aiottu siirtää perjantai-illan prime time-lähetysajalta toiseen.
Aron Winter

Aron Mohamed Winter (s. 1. maaliskuuta 1967 Paramaribo, Suriname) on alankomaalainen maajoukkuejalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikentällä. Vaikka hän syntyi Surinamessa, hän edusti Alankomaita, jonka siirtomaa Suriname aikaisemmin oli.

Seurajoukkueura

Winter aloitti uransa SV Lelystadin joukkueessa, josta hän siirtyi jo 19-vuotiaana maineikkaaseen Ajax Amsterdamiin. Hän debytoi Ajaxissa 6. huhtikuuta 1987 pelatussa ottelussa FC Utrechtia vastaan. Ajax voitti ottelun 3-0. Winter pelasi seurassa monta menestyksekästä kautta voittaen Hollannin Cupin 1987 ja 1988, Eredivisien 1990 (Alankomaiden mestaruus), Cup-voittajien Cupin 1987 ja UEFA Cupin vuonna 1992, kunnes siirtyi Italiaan, SS Lazion riveihin.
Laziossa hän pelasi keskikentällä puolustavassa roolissa korvaten englantilaisen Paul Gascoignen. Hän kuului Serie A:n parhaisiin pelaajiin yhdessä maanmiehiensä Ruud Gullitin, Marco van Bastenin ja Frank Rijkaardin kanssa. Vaikka henkilökohtaiset esitykset olivat mainioita, ei Winter voittanut Laziossa ainoatakaan titteliä. Vuonna 1996 hän siirtyikin Internazionaleen, ja voitti toisen kerran UEFA Cupin vuonna 1998. Interissä hän pelasi monien aikansa suurten pelaajien, kuten Roberto Baggion, Giuseppe Bergomin ja Gianluca Pagliucan kanssa. Vähitellen Winterin tähti alkoi kuitenkin himmetä, ja vuonna 1999 hän palasi takaisin Ajaxiin, jossa hän lopetti uransa 2001 käytyään ensin lainalla Sparta Rotterdamissa.

Maajoukkueura

Alankomaiden maajoukkueessa Winter pelasi ensimmäisen kerran 25. maaliskuuta 1987 Kreikkaa vastaan 1-1 -tasapeliin päättyneessä ottelussa. Hän oli tärkeässä roolissa monissa arvokisoissa, MM-kisoissa 1994 ja 1998 sekä EM-kisoissa 1996 ja 2000. Yhteensä hän pelasi maajoukkueessa 84 ottelua ja teki kuusi maalia, joista tärkeimmän MM-kisojen 1994 puolivälierissä Brasiliaa vastaan.
Michel Blavet

Michel Blavet (13. maaliskuuta 1700 Besançon - 28. lokakuuta 1768 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja huilisti.   
Blavet oli kotoisin Besançonista, Ranskasta. Hän opiskeli useiden soitinten soittoa, mutta erikoistui myöhemmin huiluun. Uransa aikana Blavet soitti huilua muun muassa Pariisin oopperan orkesterissa sekä Ludvig XV:n Musique du Roi -orkesterissa.
Blavet sävelsi musiikkia ensisijaisesti huilulle. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa konsertto ja useita sonaatteja.
Erik Finne

Erik Finne (16. huhtikuuta 1869 Purmo – 28. heinäkuuta 1931 Purmo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija joka käytti nimimerkkiä Jerker Svenske.
Sinikka Koskela

Sinikka Koskela, oik. Kuusinen (17. maaliskuuta 1928 – 18. tammikuuta 2014) oli suomalainen sopraano-oopperalaulaja. Hän oli Suomen kansallisoopperan solisti vuosina 1955–1970 ja esiintyi sekä ooppera- että operettirooleissa.
Hän esiintyi myös elokuvissa Orpopojan valssi (1949) ja Serenaadiluutnantti (1949).
Isaac Julien

Elämänvaiheet

Julien valmistui 1984 St Martin's School of Artista, jossa hän opiskeli maalausta ja taide-elokuvantekoa. Hän perusti Sankofan elokuva- ja videokollektiivin ja oli vuonna 1999 perustetun Normal Filmsin perustajajäsen. 
Merkittävyyttä Julien sai elokuvamaailmassa  vuonna 1989 tekemällään draamadokumenttielokuvalla Looking for Langston ja nousi kulttimaineeseen tällä runollisella tutkimuksellaan Langston Hughesista ja Harlem Renaissancesta. Mainetta vahvisti vain, kun hän 1991 sai elokuvalla Young Soul Rebels Cannesin elokuvajuhlien Semaine de la Critique -palkinnon parhaasta elokuvasta.
Julienin työn yhtenä sisältönä on purkaa rajoja eri taiteenalojen väliltä ja hyödyntää elokuvaa, valokuvaa, musiikkia, teatteria, maalausta ja kuvanveistoa yhdistämällä niitä visuaalisesti tehokkaaksi kerronnaksi. Hänen työnsä liittyy teemallisesti kokemuksiin mustasta ja homoidentiteestä (hän on itse homoseksuaali), ja siihen sisältyy kysymyksiä yhteiskuntaluokasta, seksuaalisuudesta ja taiteen ja kulttuurin historiasta. Hän oli ehdokkaana Turner-palkinnon saajaksi 2001, ja 2003 hänelle myönnettiin Kölnissä Kunst filmBiennalen pääpalkinto. Julien tekee myös dokumenttielokuvia, ja tällä alalla hänen teoksiinsa kuuluu esimerkiksi BaadAsssss Cinema, joka käsittelee blaxploitaatio-elokuvan historiaa ja vaikutusta.
Julien asuu ja työskentelee Lontoossa. Syyskuusta 2009 hän on toiminut professorina Karlsruhen valtion kuvataideakatemiassa.