google/wiki40b huggingface dataset:
Pyhärukoukset

Pyhärukoukset on seuratilaisuus, joita pidetiin alkujaan vain kodeissa, sekä myöhemmin rukoushuoneilla. Pyhärukouksissa puhujana toimii joko maallikkosaarnaaja tai pappi. Pyhärukoukset alkavat yleensä laululla, minkä jälkeen on rukous, Raamatun lukua ja sen tulkintaa. Pyhärukouksiin on liittynyt myös keskustelua, mitä nykyään enää harvemmin on. Pyhärukouksissa on luettu Raamatun lisäksi postillaa sekä erilaisia hartauskirjoja.
Pyhärukousperinne on edelleen voimissaan lestadiolaisessa herätysliikkeessä muun muassa Ylimuoniossa. Pyhärukouksia pidetään vielä Muoniossakin, tosin enää vain seurakuntakodilla. Pyhärukouksia pidetään myös Ruotsin Lapissa.

Historia

Muoniossa säilyneen perimätiedon mukaan Muoniossa on ollut "lukijakristittyjä", jotka ovat pitäneet rukouksia 1700-luvulta asti Muonion kirkonkylällä. Pyhärukousperinne ei kuitenkaan ole jatkunut yhtäjaksoisena, vaan se on sisältänyt pitkiäkin aukkoja. Rovastintarkastuspöytäkirja 1837 toteaa vanhan kirkollisesti hyväksytyn tavan jatkumisen.
Pyhärukouksista on käytetty rinnakkain myös muita nimityksiä. Näitä ovat olleet kylärukoukset ja rukoukset. Huomattavaa on, että kaikissa muodoissa esiintyy sana rukous. Tämä lienee osoitus siitä, miten tärkeä asema rukoukselle on lestadiolaisessa herätyksessä annettu.
Juha Christensen

Juha Christensen on lahtelainen toimitusjohtaja, joka oltuaan 1985–1990 Indonesiassa ryhtyi välittämään rauhanneuvottelujen uudelleen aloittamista Ruotsista käsin toimineen, Acehin alueen itsenäisyyttä ajaneen Vapaa Aceh -liikkeen ja Indonesian hallituksen välillä.
Christensenin ansioksi voidaan katsoa ajatus neuvottelujen tuomisesta Suomeen presidentti Martti Ahtisaaren ja hänen johtamansa Crisis Management Initiativen välitykseen. Jo helmikuussa 2004 olivat indonesialainen ministeri Farid Husain ja Christensen tavanneet Helsingissä Martti Ahtisaaren rauhanneuvottelujen välittämisen tunnustelemiseksi. Kuukausi joulukuun 2004 tsunamikatastrofin jälkeen pidettiin Crisis Management Initiativen avustuksella aloitetun Acehin rauhanneuvotteluprosessin ensimmäinen tapaaminen 27.–29. tammikuuta presidentti Martti Ahtisaaren johdolla.
Christensen on ollut Lahden kunnallispolitiikassa Lahden vihreiden ja kristillisdemokraattien listoilla.
Melibioosi

Ominaisuudet ja metabolismi

Melibioosi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, joka liukenee erittäin hyvin veteen. Happamissa liuoksissa se hydrolysoituu galaktoosiksi ja glukoosiksi. Yhdiste on optisesti aktiivinen. Melibioosin ominaiskiertokyky vesiliuoksessa muuttuu ajan kuluessa mutarotaation vuoksi arvosta +111,7 arvoon +129,5. Melibioosi ei ole yhtä makeaa kuin sakkaroosi.
Monet kasvit, sienet ja bakteerit sisältävät invertaasientsyymiä, joka hydrolysoi raffinoosin melibioosiksi ja fruktoosiksi ja sitä voidaan eristää muun muassa melassista. Monilla niistä on myös alfagalaktosidaasientsyymi, joka katalysoi melibioosin hydrolyysiä monosakkarideikseen. Ihmisellä ei ole näitä entsyymejä. Leivinhiivalla on invertaasi, mutta ei alfagalaktosidaasia, mutta oluen valmistuksessa käytettävällä pohjahiivalla Saccharomyces uvarum on molemmat entsyymit. Leivinhiivasta on geeniteknisin menetelmin kehitetty kantoja, jotka kykenevät hyödyntämään myös melibioosia.
Melibioosia on tutkittu käytettäväksi biologisten proteiineja sisältävien reuma- tai syöpälääkkeiden säilyvyyttä parantavana aineena.
Aapo Kukko

Aapo Kukko (s. 19. syyskuuta 1991 Kemi) on oululainen sarjakuvantekijä, joka on herättänyt huomiota ja saanut myönteisiä arvosteluita sotasarjakuvallaan U-255 – Sukellus pohjoisessa. Todellisiin tapahtumiin ja henkilöhahmoihin vapaasti pohjautuva sarjakuva kertoo toisen maailmansodan aikaisen saksalaisen sukellusveneen toiminnasta Pohjois-Atlantilla ja Jäämerellä. Salla Brunou vertaa sarjakuvan ”intensiivisiä tuijotuksia, pysähtyneitä merimaisemia ja kohtalonhetkiä sodan taustamaisemissa” kuuluisan Hugo Prattin tuotantoon. Hän kuitenkin toteaa Kukon onnistuneen Pratt-vaikutteistaan huolimatta tekemään omantuntuisensa ja itsenäisen pitkän sotaseikkailusarjakuvan.
Jerry Brown (amerikkalaisen jalkapallon pelaaja)

Kuolema

Brown menehtyi 8. joulukuuta 2012 autokolarissa. Autoa ajoi hänen joukkuetoverinsa Josh Brent, joka asetettiin syytteeseen kuolemantuottamuksesta ja rattijuopumuksesta. Brentiä uhkaa pahimmillaan 20 vuoden vankeustuomio.
Ian Wood

Nuoruus

Ian Wood syntyi Englannissa, mutta varttui Kanadassa. Aluksi hänen perheensä asui Toronton alueella, jossa Wood pelasi jääkiekkoa. Kaudella 1973–1974, kun Wood oli 9-vuotias, hän pelasi 44 ottelua, joista 28 oli nollapelejä. Kun Wood oli 13-vuotias, perhe muutti North Vancouveriin, mantereen toiselle puolelle Brittiläiseen Kolumbiaan. Wood pelasi juniorikiekkoa BCJHL:n Penticton Knightsissa. Edmonton Oilers varasi hänet kesällä 1982 NHL:n varaustilaisuudssa vuorolla 188. Woodin junioriura jatkui WHL:n Portland Winter Hawksissa, jossa hän pelasi kausilla 1981–1984. Vuonna 1983 Portland voitti Memorial Cupin.

Ammattilaisura

Wood teki vuonna 1984 ammattilaissopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän osallistui joukkueen harjoitusleirille syyskuussa 1984, mutta ei mahtunut joukkueen kokoonpanoon. Lopulta Wood ei pelannut yhtäkään peliä NHL:ssä Edmontonissa ja kaudella 1984–85 hän pelasi farmijoukkue Nova Scotia Oilersissa ja Kanadan maajoukkueessa. Keväällä 1985 Wood oli mukana maajoukkueessa myös maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta ei pelannut peliäkään. Kanada voitti kilpailuissa hopeaa ja Woodkin sai mitalin.
Wood lähti kaudella 1985–1986 Länsi-Saksaan, mutta ei pelannut kaudella ainuttakaan peliä. Wood pelasi Saksassa Krefelder EV:ssä (kaudet 1986–1989), ESV Kaufbeurenissa (1989–1990), Duisburg SC:ssä (1990–1992), Augsburger EV:ssä (1991–1994), Ratingen Lionsissa (1994–1997) ja Iserlohn EC:ssä (1996–2000). Hänet valittiin Saksan kakkos-divisioonan parhaaksi pelaajaksi vuosina 1988 ja 1989 ja Saksan ensimmäiseen tähdistökentälliseen vuonna 1994. Saksan lisäksi Wood pelasi kaudella 1989–1990 espanjalaisessa CG Puigcerdàssa Euroopan cupia, mutta myöhemmin hänen edustuskelpoisuutensa seurassa hylättiin, ja Puigcerdàn pelaamat pelit tuomittiin luovutustappioiksi. Kauden 1999–2000 jälkeen Wood lopetti jääkiekkouransa monien loukkaantumisten takia ja perusti Louisiana-nimisen baarin ja ravintolan Iserlohniin. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.
T. J. Ford

Terrance Jerod "T. J." Ford (s. 24. maaliskuuta 1983 Houston) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin San Antonio Spursia.

Ura

Ford osallistui vuoden 2003 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Milwaukee Bucks varasi hänet yhdeksäntenä pelaajana. Hän pelasi seurassa kolme kautta, mutta joutui olemaan kauden 2004–2005 kokonaan poissa loukkaantumisten takia. Vuonna 2006 Ford siirtyi Toronto Raptorsiin pelaten joukkueessa kaksi kautta. Kesällä 2008 Pacers palkkasi hänet.
M/S Turso

M/S Turso on Helsingissä vuonna 1896 rakennettu hinaaja. Alus on merkitty Museoviraston Perinnelaivarekisteriin ja sen omistaa Jukka Pohjamo.
Norojärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvi on erämaassa sijaitseva metsäjärvi, jolla ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat pääosin suomaata ja hieman metsämaata. Sen lounaisrantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne tulee Hirsilästä tie.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen (35.743) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 173,8 metriä mpy. Järveen ei ole johdettu ojia, mutta sen länsipuolella olevalta suolta alkaa kuivatusoja, joka johtaa Ylä-Viteliin.
Antti Lindtman

Tausta ja ura

Lindtman valmistui ylioppilaaksi Koivukylän lukiosta vuonna 2002. Vuosina 2000–2001 Lindtman toimi Vantaan nuorisovaltuuston puheenjohtajana,  vuodesta 2000 demarinuorten hallituksessa, vuosina 2002–2003 Varusmiesliiton varapuheenjohtajana ja vuosina 2002–2006 Uudenmaan Sosiaalidemokraatit ry:n piirihallituksessa. Ennen valintaansa kansanedustajaksi hän työskenteli SAK:ssa projektisihteerinä (2003–2007) ja nuorisosihteerinä (2007–2011). Vuodesta 2008 hän on toiminut Koivukylän Sosiaalidemokraatit ry:n puheenjohtajana. Kansanedustajan työnsä ohella hän valmistui valtiotietieden kandidaatiksi Helsingin yliopistossa vuonna 2016.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Lindtman valittiin kolmannella yrittämällään eduskuntaan. Toukokuussa 2012 Lindtman valittiin SDP:n toiseksi varapuheenjohtajaksi ja toukokuussa 2014 ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Hän luopui puolueen johtotehtävistä sen jälkeen, kun tuli eduskuntavaalien 2015 jälkeen valituksi sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Hän on ollut eduskunnassa muun muassa hallintovaliokunnan ja lakivaliokunnan jäsen.
Lindtmanin muihin luottamustehtäviin kuuluvat muun muassa Kuntaliiton hallituksen puheenjohtajuus ja Nuorisoasiain neuvottelukunta Nuoran puheenjohtajuus.
Syksyllä 2016 SDP:n eduskuntaryhmä sai selville, että Lindtman oli toimittanut eduskunnan puhemiehille listoja, joissa suositeltiin puheenvuorojen jakamista kulloistakin asiaa parhaiten tunteville kansanedustajille. Osa kansanedustajista oli jo ehtinyt ihmetellä puheenvuorojen omituista jakautumista.
Listakohu lienee vaikuttanut siihen, että Lindtman ei vastoin odotuksia haastanut Antti Rinnettä SDP:n puheenjohtajan paikasta talvella 2017.

Yksityiselämä

Lintman avioitui vuonna 2011 Kaija Stormbomin kanssa, ja marraskuussa 2017 he saivat tyttären.
Treasure Isle

Pelaaminen

Treasure Isle-pelin pelaaminen alkoi sillä että pelaaja valitsi oman hahmon sukupuolen ja sen jälkeen taas haluamansa ihon värin ja vaatetuksen. Pelissä pelaajan täytyi kiertää saarelta saarelle ja kaivaa joka saaresta tietty määrä aarteita, pelaajan kaivaessa maata hän menetti 7 palkkia energiaa, joissakin kohdissa peliä tuli vastaan kiviä tai joissakin tapauksissa jopa kokonaisia kivikoita joita täytyi louhia ja yhden kiven tai kivikon louhiminen menetti hahmolta 10 palkkia energiaa. Pelissä pelaaja sai jokaisen saaren läpäistyä kolikoita joilla pystyi ostamaan kaikenlaisia erikoisesineitä kaupasta. Kuten muissakin Zyngan kehittämissä peleissä, jokaisella hahmolla oli oma kehitysmittari jonka täyttyessä pelaaja sai aina yhden setelin, seteleillä pelaaja pystyi kolikoiden tavoin ostaa erilaisia esineitä ja erikoisuuksia. Jokaisella pelaajalla oli myös oma saari jota he pystyivät muokkaamaan ja jonne he pystyivät lisäämään erilaisia esineitä aina silloin kun halusi, oma kotisaari toimi myös lepopaikkana jos pelaajalla kävi niin että häneltä loppui energiat kesken, yhden energiapalkin täyttymiseen meni aikaa aina 5 minuuttia. Treasure Islessä pelaaja pystyi muidenkin Zynga-pelien tavoin lähettämään kavereille pyyntöjä ja esineitä, kuten energiapalkkia täyttäviä hedelmiä. Yksi tämän pelin oletusesineistä oli Gem Tree "Timanttipuu" johon kasvoi timantteja, joita pystyi välillä pomimaan, timanttipuista saatavista timanteista pelaaja pystyi saamaan lisää rahaa.

Vastaanotto

Peli sai melko paljon positiivisia vastaanottoja, sillä mm. IGN kehui peliä siitä kun se eroaa melko paljon muista Zyngan kehittämistä selainpeleistä toisin kuin mm.FarmVille.
Parkanon seurakunta

Historiaa

Aivan historian sarastuksen aikoihin nykyinen Parkano oli osa suurta Sastamalan kirkkopitäjää, jonka alueet ylsivät aina Pohjanlahden rannikoilta Näsijärven rannoille ja toisessa suunnassa nykyisen Sastamalan (ent. Vammala) seuduilta pitkälle Etelä-Pohjanmaalle asti. Tämän suuralueen keskuspaikka oli Sastamalan Pyhän Marian kirkko Karkussa. Sastamalan suuralueen hajotessa itsenäisiksi pastoraateiksi, Parkano kuului ensin Kyrön kirkkopitäjään ja sen hajottua Ikaalisten seurakuntaan saarnahuonekuntana. Vuonna 1800 Ikaalisten pitäjänapulainen määrättiin asumaan Parkanoon. Samana vuonna valmistui myös Parkanoon ensimmäinen kirkko. Kappeliseurakunnaksi Parkano tuli vuonna 1841 ja myöhemmin vuonna 1860 se erosi Ikaalisista omaksi kirkkoherrakunnakseen. Vuonna 1910 Kihniön, Kankarin ja Nerkoon kylistä sekä Parkanon Linnankylän Koskelan ja Vahtilan taloista muodostettiin Kihniön kunta ja samalla itsenäinen seurakunta.
Yukon

Maantiede

Yukonia rajaavat idässä Luoteisterritoriot, lännessä Alaska, ja etelässä Brittiläinen Kolumbia. Yukonilla on hieman merirajaa Pohjoiseen jäämereen. Suurin osa Yukonista sijaitsee pohjoisen napapiirin eteläpuolella. Yukon-joki virtaa Yukonista Alaskaan. Alueella kasvaa pääasiassa havupuita. Kanadan korkein vuori Mount Logan (5959 metriä) sijaitsee Yukonissa.

Ilmasto

Pääkaupunki Whitehorsen keskilämpötila on tammikuussa −18,7 celsiusastetta ja heinäkuussa +14 celsiusastetta. Pohjoisemmassa Dawson Cityssä on tammikuussa −30,7 astetta ja heinäkuussa +15,6 astetta. Vuosittainen sademäärä Whitehorsessa on 269 millimetriä ja Dawson Cityssä 183 millimetriä.

Historia

Yukonin nimi tulee alueen pääjoen Yukonin paikallisesta nimestä ”Yu-kun-ah”. Yukon irrotettiin Luoteisterritorioista omaksi territoriokseen vuonna 1898. Kolme vuotta aiemmin se oli luotu Luoteisterritorioiden piiriksi. Yukonissa koettiin Klondiken kultaryntäys 1890-luvun lopulla, jolloin sen väkiluku nousi 40 000:een. Kultaryntäyksen seurauksena alueelle luotiin hallintorakenteet.
Yukonin pääkaupunki siirrettiin vuonna 1953 Dawson Citystä etelämmäs Whitehorseen, jonne talouselämä oli keskittynyt. Vuonna 2003 Yukonin itsehallintoa vahvistettiin ja samalla sen nimi lyhennettiin Yukonin territoriosta (Yukon Territory) Yukoniksi.

Asukkaat

Yukonissa on yksi suurempi kaupunki (city), kolme pienempää kaupunkia (town), neljä kylää (village), kaksi pikkukylää (hamlet), 13 erillistä yhteisöä (unincorporated community) ja kahdeksan maaseutuyhteisöä. Suurimmat asutuskeskukset asukaslukuineen ovat pääkaupunki Whitehorse (25 085), Dawson City (1 375), Watson Lake (790), Haines Junction (613) ja Carmacks (493).
Yukonin väkiluku vuoden 2011 väestönlaskennassa oli 33 897. Sen väkiluku kasvoi edeltävän viiden vuoden aikana 11,6 prosenttia, enemmän kuin yhdessäkään toisessa Kanadan provinssissa tai territoriossa. Vuonna 2016 Yukonissa asui 35 874 ihmistä, 5,8 prosenttia vuotta 2011 enemmän. BKT per asukas vuonna 2014 oli 70 370 Kanadan dollaria. Elinajanodote vuosina 2009–2011 oli naisilla 79,6 vuotta ja miehillä 75,2 vuotta. Imeväiskuolleisuus oli 2,2/1000.
Useimmat Yukonin alkuasukkaat ovat athabascoja.

Politiikka

Paikallisvaaleissa vuonna 2016 Liberal Party sai 11 paikkaa 19:stä, Yukon Party kuusi paikkaa ja New Democratic Party kaksi paikkaa. Pääministeri on liberaalien Sandy Silver. Liittovaltiota territoriossa edustaa komissaari Angélique Bernard.

Talous

Yukonin tärkeimmät mineraalit ovat kulta ja hopea. Vuonna 2006 Yukonissa oli 148 maatilaa. Villieläinten turkikset ovat tärkeä elinkeino maaseudun ja syrjäseutujen asukkaille. Joista pyydystetään lohta, harmaanieriää ja siikaa. Yukonissa kävi vuonna 2006 noin 400 000 turistia, ja turismi on suurin työllistäjä yksityisellä sektorilla.

Liikenne

Yukonia yhdistää ympäröiviin alueisiin valtatie ja rautatie. Whitehorsen lentokentän läpi kulkee vuosittain noin 230 000 matkustajaa.
Anthony Mackie

Yksityiselämä

Mackie ja hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä Sheletta Chapital menivät naimisiin joulukuussa 2014. Heillä on myös kaksi yhteistä poikaa. Kesällä 2011 Mackie avasi baarin nimeltä NoBar Brooklynissä, New Yorkissa, mutta lopetti sen toiminnan vuonna 2015.
Pā

Pā tarkoittaa maorikylää, mutta eurooppalaisessa käytössä sillä tarkoitetaan maorien 1700–1800-luvuilla tekemiä linnoituksia. Kaikki pāt oli rakennettu kukkulan tai muun korkean muodostuman laelle. Osa niistä oli rakennettu vain sotureille ja osa asumistarkoitukseen. Pā-kylät olivat tärkeässä roolissa maorisodissa. Vanhin pā on 500 vuotta vanha, mutta ne yleistyivät vasta 1800-luvulla alkaneissa heimojen välisissä sodissa, jotka johtuivat peltoalan niukkuudesta ja liian suuresta asutustiheydestä.
Myös muualla Tyynellämerellä on samanlaisia linnoituksia. Niitä on muun muassa Rapan saarella ja muualla Ranskan Polynesiassa. One Tree Hillin pā on yksi suurimmista ihmisen tekemistä historiallisista linnoitusrakennelmista.

Linnoitus

Pān puolustus koostui maavalleista ja puisista aidoista. Myös juoksuhautoja rakennettiin muskettien tullessa käyttöön ja joissakin saattoi olla jopa maanalaisia bunkkereita. Pāt osoittautuivat kestäviksi tykkejä ja raketteja vastaan, ja niistä tuli maorien pääpuolustusasemia brittejä vastaan taisteltaessa. Pān käyttöikä oli yleensä vain 4–6 kuukautta, sillä asukkaiden piti siirtyä paikasta toiseen ruoanhakuun.
Ojakurjenpolvi

Ulkonäkö

Ojakurjen varsi on särmikäs ja harittavahaarainen. Varret ja lehtiruodit ovat karvaisia, ja karvat suuntautuvat viistosti varren tyveen päin. Lehdet ovat viisikulmaiset ja sormijakoiset, kuten useimmilla muillakin kurjenpolvilla. Lehtien liuskat ovat kuitenkin tylppähampaisemmat kuin Suomen yleisimmällä kurjenpolvella, metsäkurjenpolvella. Kiipeilevän kasvutavan ja huomiota herättämättömän ulkonäön vuoksi ojakurjenpolvea on vaikea havaita kasvupaikkojen yleensä rehevän kasvillisuuden joukosta, ellei kukkia ole näkyvissä.
Kukat ovat harvassa ja parittain. Kukkaperät ovat muutaman senttimetrin pituiset ja taipuvat alas kukinnan jälkeen. Kukkien läpimitta on 25-30 mm, ja niissä on viisi soikeahkoa terälehteä. Kukat ja hedelmykset ovat rakenteeltaan samanlaiset kuin muillakin kurjenpolvilla. Teriö on punertavan sinipunainen (punaisempi kuin metsäkurjenpolvella).

Levinneisyys

Ojakurjenpolvi on Euroopan lauhkean vyöhykkeen ja havumetsävuöhykkeen eteläosan kasvi. Idässä sen alue ulottuu Uralille ja Kaukasiaan. Sitä ei kuitenkaan tavata Länsi-Euroopan mereisimmillä alueilla (Islannista, Norjasta, Britteinsaarilta ja Pohjanmeren rannikoilta) eikä Etelä-Euroopassa Pyreneiden niemimaalta, Välimeren saarilta, Kreikasta, Turkista ja Krimiltä.
Suomessa ojakurjenpolvea esiintyy ilmeisesti luontaisena etelässä ja kaakossa, Pohjois-Karjalasta Etelä-Savon ja Etelä-Hämeen kautta Varsinais-Suomeen ulottuvan linjan eteläpuolella. Runsainta esiintyminen on tämän alueen suurten järvien tuntumassa ja toisaalta Suomenlahden rannikolla. Lännempänä ja pohjoisempana olevat yksittäiset esiintymät lienevät ihmistoiminnan tulosta.
Ojakurjenpolvi oli aiemmin Suomessa rauhoitettu laji.
Madhukar

Madhukar (s. 1957 Stuttgart, Länsi-Saksa) on saksalainen Advaita-mestari, Jnana-joogi ja kirjailija.
Madhukar syntyi ja kasvoi Stuttgartissa. Nuoruudessaan hän koki ilmeisen voimakkaita uskonnollisia elämyksiä kristillisen perinteen pohjalta. Päätettyään ekonomian ja filosofian opintonsa yliopistossa, Madhukar työskenteli TV-toimittajana Saksassa. Koettuaan kuolemankokemuksen 1980-luvulla etsiessään vastauksia elämän filosofisiin ja henkisiin kysymyksiin, hän koki voimallisen valaistumisen ja siirtyi opiskelemaan joogaa ja meditaatiota tantrisen buddhalaisuuden pohjalta opettajanaan dzogchen-mestari Namkhai Norbun. Madhukar harrasti hengellistä etsintäänsä myös Siperian, Afrikan ja Etelämeren luonnonkansojen parissa.
Vuonna 1992 Madhukar ryhtyi H.W.L. Poonjan, kuuluisan intialaisen "valaistuneen", Ramana Maharshin kiihkeän seuraajan oppilaaksi. Hänen harrastamastaan hindulaisesta Advaita-suuntauksesta tuli Madhukarin uskonto. Advaita-Vedanta (A-dvaita: ei kaksi = “epä-dualistinen”) on hinduismin mystillinen suuntaus, monistinen filosofia (monismi = kaikki on yhtä), jonka juuret, muiden monististen filosofioiden ohella, ovat Shankarassa (788–820). Sri Poonja antoi Madhukarille hänen nimensä, ja hän valaistui ymmärtämään “kuka hän todella on”.
Palattuaan Eurooppaan 1997, hän on levittänyt oppiaan julkisten tapaamisten, Satsangien (Sat = totuus, Sangha = yhteisö) välityksellä. Nykyään Madhukar vie Ramana Maharshin ja H.W.L. Poonjan traditiota eteenpäin Amsterdamista käsin. Talvikuukaudet hän viettää Intiassa ja Nepalissa.
Svjatopolk I

Svjatopolk I (ven. Святополк Окаянный) (n. 980 – 1019) oli Kiovan ruhtinas vuosina 1015–1019. Svjatopolk nousi valtaan isänsä Vladimir Suuren kuoleman jälkeen. Hänen veljensä Jaroslav Viisas syrjäytti Svjatopolkin vallasta vuonna 1019.
Svjatopolkin äiti oli kreikkalainen nunna, jonka Svjatopolkin isoisä Svjatoslav I oli vanginnut Bulgariassa ja tuonut vaimoksi pojalleen Jaropolk I:lle, Svjatopolkin sedälle. Vladimir Suuren tapatettua veljensä raiskasi hän tämän vaimon, joka myöhemmin synnytti Svjatopolkin. Svjatopolk syntyi kuitenkin ennen laskettua aikaa, mistä syystä on epäselvää, kuka lopulta oli hänen isänsä. Svjatopolkia onkin kutsuttu "Kahden isän pojaksi".
Vladimir Suuren kuoltua 1015 Svjatopolk peri Kiovan valtaistuimen. Kiovalaiset eivät pitäneet uudesta hallitsijasta. Tästä syystä voittaakseen kansan sympatiat puolelleen, Svjatopolk surmasi suositun veljensä Boriksen ja myöhemmin vielä kaksi veljeään, Glebin ja Svjatoslavin. Svjatopolkin velisurmat antoivat hänelle lisänimen "Kirottu".
Uutiset murhista kantautuivat myös nuoremman veljen, Jaroslavin, korviin. Jaroslav lähti sotaan veljeään vastaan ja onnistui voittamaan tämän. Svjatopolk pakeni tappionsa jälkeen appinsa, Boleslaus I:n luo Puolaan. Boleslaun avulla Svjatopolk palasi takaisin Kiovaan ja onnistui voittamaan Jaroslavin 1017. Boleslaus joutui kuitenkin palaamaan armeijoineen takaisin Puolaan ja Svjatopolk joutui vetäytymään Kiovasta. Svjatopolk taisteli vielä kahdesti veljeään Jaroslavia vastaan, mutta jälkimmäisen taistelun jälkeen, paluumatkalla Puolaan hän menehtyi.
Cizeta-Moroder V16 T

Yleistä

V16 T on yhtiön ainoa automalli, jota saa tosin edelleen tilaustyöstä valmistettuna. Nimi V16 T juontuu V16-moottorista ja siitä että se oli asennettu poikittain keskimoottoriksi. Moottori ei kuitenkaan ollut aito V16, vaan oli paremminkin tehty kahdesta "flat plane" V8-moottorista, joiden välissä oli yksi vaihteisto, joka välitti ulostulon pitkittäiseen voimansiirtoon. Siihen asti kun Bugatti Veyron tuli tuotantoon, Cizeta-Moroder V16T oli ainut sodanjälkeinen auto, jossa oli 16-sylinterinen moottori.
Autoa pidettiin luksus-superautona, joka pystyi jopa 320 km/h huippunopeuteen ja kiihdytys 0–96 km/h vei aikaa vain n. 4 sekuntia. Autossa oli 5-vaihteinen ZF:n valmistama manuaalivaihteisto ja hunajakennorakenteinen alusta yhdistettynä Marcello Gandinin sutjakkaan alumiinista valmistettuun koriin. Auton suunnittelusta vastasivat entiset Lamborghinin työntekijät. Jarrut ovat nelimäntäiset, Brembon 12" uritetuin ja jäähdytetyin levyin. 17-tuumaiset takarenkaat, leveydeltään 335 mm, olivat suurimmat siihen asti tehdyt.
Nykyään samanlaisen auton saa rakennetettua tilaustyönä Cizeta USA:lla huimaan $ 649 000 hintaan, avomalli maksaa $ 200 000 enemmän.
Flegyas

Flegyas (muinaiskreikaksi Φλεγύας) oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuningas ja Areen ja Khrysen poika. Hän oli Iksionin ja Koroniksen isä ja siten flegyanilaisten, boiotialaisen kansanheimon myyttinen kantaisä.
Hänen tyttärensä Koronis oli Apollonin rakastettu, ja tuli raskaaksi tälle. Koronis kuitenkin ihastui Iskhykseen ja makasi tämän kanssa, minkä Apollonin häntä vartioimaan asettanut korppi ilmoitti jumalalle. Raivostunut Apollon surmasi Koroniin polttamalla rovoilla, mutta pelasti lapsen, Asklepioksen, liekeistä. Joidenkin lähteiden mukaan surmatyön teki Apollonin sisar Artemis ja lapsen pelasti Hermes. Tästä suuttuneena Flegyas poltti Apollonin temppelin, josta rangaistuksena Apollon surmasi hänet.
Toisen version mukaan Flegyas olisi ollut tyranni, joka itse olisi maannut tyttärensä ja siten saanut Apollonin vihan yllensä.
Apollodoros antaa vielä kokonaan erilaisen kuolinsyyn Flegyaalle, jonka mukaan Lykos ja Nykteus olisivat surmanneet hänet.
Flegyas kuvataan useassa eri lähteessä manalassa. Vergilius kuvaa hänet varoittavana esimerkkinä jumalia kunnioittamattoman ihmisen kohtalosta. Statius kertoo tämän olevan nälissään valtavien kivenjärkäleiden puristuksissa, ja Megairan kiduttavan tätä juhla-aterialla. Dante puolestaan kuvaa Flegyaan toimivan lautturina viidennen pyörön rajana toimivalla Styks-virralla, jonka yli hän vie Vergiliuksen ja Danten.
Haanja

Väestö

Vuonna 2011 Haanjan kunnassa oli 982 asukasta, joista 969 (98,7 %) oli virolaisia, 6 (0,6 %) venäläisiä ja 6 (0,6 %) muita kansallisuuksia.