Benefit

Taustaa

Jethro Tullin suosio oli kovassa nousussa vuonna 1969 Britanniassa listaykköseksi nousseen Stand Up-albumin ja top-3 singlehitin "Living in the Past" myötä. Pohjois-Amerikassa albumi oli noussut top-20:neen ja Tull oli kiertänyt siellä mm. Led Zeppelinin lämmittelijänä. Yhtyeen uusi, monipuolisempi tyyli oli tuonut lisää faneja, vaikkakin monet kriitikot ja promoottorit vieroksuivat aluksi yhtyeen blues-vaikutteiden hylkäämistä. 
Syksyllä 1969 yhtye meni studioon ja nauhoitti uuden singlen "Sweet Dream" (b-puolena "17"), joka menestyi myös hyvin nousten sijalle 7 Brittein listalla. Kappale oli jälleen monipuolinen kulkien tummasävyisen kitarariffin, rumpali Clive Bunkerin marssimaisen kompin ja orkesterisovituksen myötä. Orkesterisovituksen teki jälleen yhtyeen taustavaikuttaja David Palmer.  
Myöhemmin, joulukuussa 1969 yhtye palasi studioon ja levytti seuraavan singlen "The Witch's Promise" / "Teacher", joka nousi sijalle 4 Britanniassa seuraavana vuonna. "The Witch's Promise" on tunnelmallinen, akustisen kitaran ja mellotronin säestyksellä kulkeva kappale kun taas "Teacher" oli suoraviivainen, kitaran ja urkujen jammailua sisältävä kappale, josta nauhoitettiin Pohjois-Amerikkaa varten uusi, enemmän huilua sisältävä versio.Sessioihin tuli tässä vaiheessa mukaan vierailijana Ian Andersonin vanha yhtyetoveri ja ystävä, kosketinsoittaja John Evan (oik. John Evans).   
Singlemenestyksestä huolimatta yhtye ei halunnut kaupallistumisen pelossa panostaa single-levyjen julkaisuun, vaan päätti keskittyä albumikokonaisuuksiin, kuten monet muutkin "vakavammin otettavat" progressiivisen rockin yhtyeet tekivät. Ian Anderson totesi myös ettei yhtye saanut singlejulkaisuilla kaipaamaansa uutta yleisöä; sen sijaan singlejä osti sama yleisö kuin albumejakin.

Albumin sisältö

Varsinaisen albumin kappaleet nauhoitettiin pääasiassa tammi-helmikuussa 1970. Yhtyeen johtohahmon ja säveltäjän Ian Andersonin mukaan hän sävelsi suuren osan kappaleista pitkillä kiertueilla koti-ikävän inspiroimana ja lyriikat sivuavatkin pääasiassa yksinäisyyttä, eristyneisyyttä, parisuhteita sekä yleismaallisiakin aiheita. Musiikillisestikin kappaleet ovat tummasävyisempiä ja suoraviivaisempia edelliseen albumiin verrattuna. Albumilla kitara, niin akustinen kuin sähköinen, on isossa roolissa, sisältäen mm. Andersonin ja pääkitaristi Martin Barren tuplakitarointiakin. Barre onkin nimennyt myöhemmin albumin yhdeksi suosikeistaan Tullin kategoriassa kun taas Anderson ei niinkään pidä albumista.Uutena elementtinä yhtyeen tuli pianoa ja urkuja soittava John Evan, jonkan mukaantulon Anderson on sanonut olevan osa yhtyeen luonnollista kehittymistä. 
Albumin avaa tummasävyinen ja tunnelmallinen, folk rock-henkinen "With You There to Help Me", Kappaleessa Evanin piano on hyvin esillä ja kappaleesta tulikin hänen soolospottinsa albumin kiertueella. Tunnelmallista linjaa jatkaa myös tuplakitarointia sisältävä "Nothing to Say". 
"Alive and Well and Living in" on lyhyt, jazz-vaikutteinen sävellys, jonka korvasi albumin Pohjois-Amerikan versiossa "Teacher". Kappale sisältää kuitenkin raskaammalla kompilla menevän väliosion. Seuraava kappale, lapsen ja vanhempien väleistä kertova "Son" edustaa albumin hard rock-osastoa, sisältäen Beatles-vaikutteisen väliosan.
Kappaleen "For Michael Collins, Jeffrey and Me" teemana on yksinäisyys ja eristyneisyys. Michael Collins oli Apollo 11-lennolla ollut astronautti, jonka tehtävänä oli ohjata komentomoduulia kahden muun astronautin käydessä kuussa miljoonien ihmisten katsellessa televisiosta. Jeffrey viittaa Andersonin ystävään ja tulevaan Tull-basistiin Jeffrey Hammondiin. Martin Barren mukaan kappaleen musiikissa on vaikutteita Yhdysvaltain länsirannikon akustisesta pop-musiikista, jota yhtye kuunteli Yhdysvaltain kiertueella.
"To Cry You a Song" ja "Play in Time" edustavat suoraviivaisempaa hard rockia ensimmäisen sisältäessä jälleen tuplakitarointia ja jälkimmäisessä käytetään hyväksi studioteknologiaa väärinpäin soitetun kitaran myötä. Kappaleen pääriffi kulkee kitaran ja huilun yhteissoittona. 
Lyhyet "A Time for Everything" ja "Inside" ovat monipuolisempia, progressiivisia sävellyksiä. Jälkimmäisessä Glenn Cornickin monipuolinen bassonsoitto tulee hyvin esille. Albumin päättää keikkasettiinkin päätynyt akustisen kitaran ja urkujen myötä kulkeva balladi "Sossity, You're a Woman". 
Albumin sessioissa nauhoitettiin myös myöhemmin remasteroiduilta painoksilta löytyvä jazz-vaikutteinen "Singing All Day", jota Anderson on kuvannut yhdeksi hänen huonoimmista lauluistaan koskaan.

Albumin julkaisu ja vastaanotto

Benefit nousi Britanniassa sijalle 3 ja Yhdysvalloissa sijalle 11. Kannessa oli kuva yhtyeen jäsenistä katsomassa itseään lavalla ikkunasta. Kannen oli suunnitellut yhtyeen manageri Terry Ellis. Nimi benefit tuli ilmeisesti sanonnasta "for your benefit" (suom. sinun hyödyksesi) jolla viitattiin kuuntelijaan, tai joistain tuohon aikaan järjestetyistä hyväntekeväisyyskonserteista (benefit concert), joihin Tullkin osallistui.
Vaikkakin albumi sai nihkeääkin palautetta arvostelijoita, nousi Tull albumin myötä isojen areenoiden pääesiintyjäksi Yhdysvalloissa. Albumista tuli ensimmäinen kultaa myynyt Tull-albumi Pohjois-Amerikassa. Yhtye kiersikin Yhdysvaltoja lähes koko vuoden 1970, esiintyen myös puolelle miljoonalle ihmiselle Isle of Wightin festivaaleilla Englannissa. Koska albumin kappaleissa oli kosketinsoitin-osuudet jotka tulisi toistaa myös live-tilanteessa, pyysi Anderson John Evania pysyväksi jäseneksi yhtyeeseen. Opiskelukiireisiinsä vedoten Evan aikoi aluksi olla mukana vain vuoden, mutta pysyikin lopulta mukana kymmenen vuotta.
Albumi ja sen kiertue jäivät basisti Glenn Cornickin viimeisiksi Jethro Tullissa. Ian Andersonin mukaan Cornickin vapaampi rock and roll-elämäntyyli poikkesi liikaa muista yhtyeen jäsenistä, joten muutos oli välttämätön.