google/wiki40b huggingface dataset:
Pikkukeiju

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 18–21 senttimetriä ja siivenkärkien väli 45–48 cm. Linnun yleisväritys on tumma ja käsisulissa hieman vaaleaa. Voi sekoittaa myrskykeijuun (Hydrobates leucorhoa), jolla on samankokoinen- ja näköinen siipikuvio ja lovimainen pyrstö. Erona myrskykeijuun ovat tumma, selän värinen yläperä ja vaaleatyviset käsisulan ruodit. Voi myös sekoittaa isompaan ja pitempi, sekä kapea pyrstöisempään tyrskyliitäjään (Bulweria bulwerii).

Levinneisyys

Lajin pesimäalueen laajuudeksi on arvioitu 50 000–100 000 km² ja maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi 20 000 lintua.
Pikkukeiju pesii 7 500 parin voimin Verkhovskyn saarella, Vladivostokista etelään, Venäjällä ja vähintään 1 000 parilla Japanissa. Sen populaatioista Kiinassa, Pohjois-Koreassa ja Etelä-Koreassa tiedetään vain vähän. Se saatta pesiä myös Pohjois-Atlantilla.
Talveksi se siirtyy lounaaseen, Intian valtameren pohjois-osiin.

Esiintyminen Pohjois-Atlantilla

Lajia on tavattu Pohjois-Atlantilla useita kertoja. Se on pyydystetty muun muassa Selvagenssaarilla, Kanariansaarten pohjoispuolelta, kalliorannikolta Koillis-Englannista useita kertoja, Norjasta, Ranskasta, Espanjasta, Italiasta ja Israelista. Pohjois-Atlantin ensimmäinen havainto on vasta vuodelta 1983, mikä johtuu luultavasti pikkukeijun yöllisistä elintavoista ja myrskykeijumaisesta ulkonäöstä.

Uhat ja suojelu

Sen pahimmat uhat Verkhovskyn pesimäalueella ovat varikset ja vaeltavat pöllöt. Verkhovskyn saari on suojeltu vuodesta 1984 lähtien, mikä on lopettanut turistien aiheuttaman häiriön pesillä.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2010

Suomi–Ruotsi-maaottelu 2010 järjestettiin 27. – 28. elokuuta Helsingin olympiastadionilla. Kilpailussa Suomi voitti miesten ottelun pistein 214–195 ja Ruotsi naisten ottelun pistein 226–182. Suomi oli parempi molemmissa nuorten maaotteluissa, kun poikien maaottelu päättyi Suomen hyväksi 106–88 ja tyttöjen ottelu 119–82. Kävelymaaottelu päättyi tasapisteisiin 22–22, mutta Ruotsi määrättiin voittajaksi, sillä se sai lajivoiton sekä miehissä että naisissa.
HMS Cockade

Valmistus

Alus tilattiin Yarrow and Companyltä Scotstounista. Sen köli laskettiin 11. maaliskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1944. Alus valmistui 29. syyskuuta 1945.

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 23. heinäkuuta 1964.
HMS Repulse (1892)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1911.
Sveitsin kansallispuisto

Sveitsin kansallispuisto (saks. Schweizerischer Nationalpark, ransk. Parc National Suisse, ital. Parco Nazionale Svizzero, retoromaaniksi Parc Naziunal Svizzer) on Sveitsin ainoa kansallispuistoksi nimetty luonnonsuojelualue itäisessä Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Engadinin alueella. Puisto on perustettu vuonna 1914.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) luokituksen mukaan alue on luokan 1a mukainen suojelualue. Suomalaisessa luokituksessa Sveitsin kansallispuisto on lähinnä luonnonpuisto, jossa muun muassa vierailijoiden toimet ovat hyvin rajattuja. 
Puistossa tavataan kaikkiaan noin 30 nisäkäslajia ja 100 lintulajia, joista 60 pesii alueella. Vaikka karhu, susi ja ilves elivät aiemmin Sveitsissä, ne olivat kuolleet sukupuuttoon jo ennen puiston perustamista 1914. Ilveksiä yritettiin istuttaa alueelle 1970-luvulla, mutta istutukset eivät tuottaneet tulosta. Yksittäisiä karhuja on vaeltanut Italian puolelta Sveitsiin lähes vuosittain: vuosina 2005-13 on Graubündenissa tavattu kaikkiaan kahdeksan eri karhua, joista tiettävästi viimeinen ammuttiin 19.2.2013.  Sorkkaeläimistä gemssi on elänyt alueella aina, saksanhirvi, metsäkauris ja vuorikauris ovat vakiintuneet sinne 1900-luvun kuluessa. Murmeleita elää alueella yleisesti, ja lisäksi siellä tavataan jäniksiä, kärppiä ja kivinäätiä. Oravien ja kettujen määrä vaihtelee.
Diogo Salomão

Ura

Amadorassa syntynyt Salomão pelasi junioriuransa aikana kolmessa eri joukkueessa. Aikuisten tasolla hän debytoi vuonna 2007, jolloin auttoi heti ensimmäisellä kaudellaan Casa Pia AC:ta nousemaan Portugalin 4. divisioonaan.
Kaudella 2009–2010 Salomão aloitti yhtä lukuun ottamatta kaikki joukkueensa ottelut, kun Real Sport Clube sijoittui maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla sijalle 12. Tämän kauden jälkeen hän teki sopimuksen maan korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Sporting CP:n kanssa.
Salomão debytoi Primeira Ligassa 26. syyskuuta 2010 pelaten 45 minuuttia 1–1-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa CD Nacionalia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi yhteensä 23 ottelua mukaan luettuna Eurooppa-liigan lohkovaiheessa pelatut kaksi kotiottelua PFK Levski Sofiaa sekä KAA Gentiä vastaan. Vaikkei hän päässytkään aloittamaan säännöllisesti, moni vertasi häntä Portugalin maajoukkuepelaaja Naniin.
28. kesäkuuta 2011 Sportingin uusi pomo Domingos Paciência lainasi Salomãon kaudeksi espanjalaiseen Deportivo de La Coruñaan, kun Sportingissa oli ylitarjontaa nuorista pelaajista. Hän teki neljä maalia ja aloitti 16 ottelussa sekä pelasi yhteensä 1475 minuuttia. Hänet lainattiin joukkueeseen takaisin vain vuosi myöhemmin.
Salomão lainattiin Deporiin uudelleen kaudella 2012–2013 yhdessä toisen Sporting-pelaaja André Santosin kanssa. Hän debytoi korkeimmalla sarjatasolla 20. lokakuuta 2012, kun pelasi 11 minuuttia FC Barcelonaa vastaan kärsityssä 4–5-kotitappiossa.
Salomão palasi Sportingiin kesällä 2013, jolloin hänet siirrettiin pelaamaan kakkosjoukkueeseen 2. divisioonaan. 18. tammikuuta 2014 hän palasi jälleen väliaikaisella lainasopimuksella Deportivoon. 23. heinäkuuta sopimusta jatkettiin vielä yhdellä vuodella.
23. toukokuuta 2015 vasta kuudetta liigaotteluaan pelannut Salomão teki 76. minuutilla maalin ja auttoi joukkueensa FC Barcelonaa vastaan 2–2-tasapeliin, joka esti joukkueen putoamisen alemmalle sarjatasolle.
Thomas MacDonagh

Thomas MacDonagh (1. helmikuuta 1878 Cloughjordan, Tipperaryn kreivikunta – 3. toukokuuta 1916 Dublin)oli irlantilainen runoilija ja vallankumouksellinen, joka kuului vuoden 1916 pääsiäiskapinan johtoon. Hänet teloitettiin kapinan kukistamisen jälkeen.

Elämä

MacDonaghin molemmat vanhemmat olivat opettajia katolisessa koulussa. Hän opiskeli seitsemän vuoden ajan papiksi Rockwell Collegessa, mutta keskeytti opintonsa vuonna 1901 ja ryhtyi työskentelemään kielenopettajana. Tänä aikana hän liittyi kulttuurinationalismia edustaneeseen Gaelic League -järjestöön ja julkaisi ensimmäiset runokokoelmansa. Parantaakseen iirinkielen taitoaan hän oleskeli Aransaarilla ja tutustui siellä Patrick Pearseen. Kun Pearse vuonna 1908 perusti St. Enda’s -koulun, MacDonagh ryhtyi sen apulaisjohtajaksi. Työnsä ohessa hän opiskeli University College Dublinissa. MacDonagh valmistui vuonna 1911 maisteriksi ja sai samana vuonna nimityksen yliopistonsa englannin kielen opettajaksi. Hän julkaisi vuonna 1913 Thomas Campionia ja englantilaista runoutta käsitelleen tutkielmansa. MacDonagh sai mainetta Dublinin kirjallisissa piireissä julkaisemalla useita runoteoksia, kolme näytelmää sekä lukuisia artikkeleita eri lehdissä. Hän perusti Irish Review -lehden ja osallistui myös Irish Theatre -teatterin perustamiseen.
MacDonagh liittyi Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin (Irish Volunteers) niiden perustamisen yhteydessä marraskuussa 1913 ja hänestä tuli järjestön keskuskomitean jäsen. Hän kirjoitti vapaaehtoisjoukoille oman marssilaulun ja oli mukana hakemassa salaista aselastia Howthista heinäkuussa 1914. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua suurin osa jäsenistöstä erosi vapaaehtoisjoukoista värväytyäkseen brittiarmeijaan. MacDonagh kuului niihin, jotka jäivät, ja hänestä tuli vapaaehtoisjoukkojen ylimmän neuvoston jäsen sekä koulutusjohtaja. Maaliskuussa 1915 hänet nimitettiin Dublinin prikaatin toisen pataljoonan komentajaksi ja seuraavassa kuussa hän liittyi kumoukselliseen Irlannin tasavaltalaisveljeskuntaan (IRB). MacDonagh suunnitteli feeniläisjohtaja Jeremiah O'Donovan Rossan hautajaismenot heinäkuussa 1915.
MacDonagh ei juuri osallistunut pääsiäiskapinan suunnitteluun, sillä hänet kutsuttiin IRB:n sotaneuvostoon vasta huhtikuun 1916 alussa, muutamaa viikkoa ennen kapinan alkua. Hän ilmeisesti kuitenkin vaikutti pääsiäisjulistuksen muotoiluun ja oli yksi sen seitsemästä allekirjoittajasta. Kapinan aikana hän oli yksi kapinallisten joukkojen neljästä pataljoonankomentajasta Dublinissa. Hänen apulaiskomentajinaan toimivat feeniläisliikkeen veteraani John MacBride sekä Michael O’Hanrahan. MacDonaghin pataljoona miehitti Jacobs’in keksitehdasta Bishop Streetillä, eivätkä britit hyökänneet sinne suoraan kapinaviikon aikana. MacDonagh kuitenkin antautui Pearselta saamansa käskyn mukaisesti 30. huhtikuuta. Hänet tuomittiin kolme päivää myöhemmin sotaoikeudessa kuolemaan ja teloitettiin Kilmainhamin vankilan pihalla.
Pääsiäiskapinan johtajiin kuulunut Joseph Plunkett meni naimisiin MacDonaghin vaimon siskon kanssa.
Pauli Pohjola

Pauli Aukusti Pohjola (alkuaan Grönlund; 14. marraskuuta 1890 Tampere – 1947) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ensirakastajana sekä puhe- että laulunäytelmissä. Pohjola menestyi myös yleisurheilijana.

Urheilusaavutuksia

Pohjola harrasti yleisurheilua, ja piti aikanaan hallussaan Suomen ennätystä kolmiloikassa. Hänen seuransa oli Tampereen Pyrintö. Ensimmäisissä yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissa elokuussa 1907 alle seitsentoistavuotias Pohjola vei pronssimitalin korkeushypyssä yhteistuloksella 305. Samana vuonna hän teki kolmiloikassa tuloksen 13,10 metriä kotikentällään Tampereella. Vuonna 1910 Pohjola ylitti toisena suomalaisena 180 senttimetrin rajan korkeushypyssä. Kalevan kisoissa 15. ja 16. heinäkuuta 1911 Pohjola voitti korkeushypyn mestaruuden. Hänen voittotuloksensa oli 172.
Haikein terveisin

Juoni

Erikoisjoukkoihin kuuluva sotilas John Tyree viettää lomaa Charlestonissa ja tapaa Savannahin, myös lomalla olevan opiskelijan. Viikon aikana pari rakastuu, ja John tapaa myös Savannahin perheen sekä naapurin Tim Wheddonin ja tämän autistisen Alan-pojan. Savannah tapaa Johnin syrjäänvetäytyvän isän, jolla on pakkomielle kerätä kolikoita, erityisesti niitä, joissa on valmistusvirhe. Kun Savannah toteaa, että myös Johnin isä saattaa olla enemmän tai vähemmän autistinen, John toteaa tuntevansa isänsä ilman kenenkään ulkopuolisen analyysejä. Poistuessaan paikalta raivostunut John lyö Savannahin rauhoittelevaa mutta tungettelevaa ystävää, Randya, ja vahingossa myös Timiä. John pyytää Timiltä ja Savannahilta anteeksi ja viettää vielä yhden illan Savannahin kanssa ennen paluutaan armeijan palvelukseen.
John ja Savannah jatkavat parisuhdettaan lähettämällä toisilleen kirjeitä. Pari haaveilee yhteisestä perhe-elämästä, kunhan John jättää armeijan. Syyskuun 11. päivän terroriteot saavat kuitenkin Johnin jatkamaan palvelustaan. Myöhemmin Savannah pitää pitkän tauon kirjoittamisessa, ja kun John vihdoin vastaanottaa kirjeen, Savannah ilmoittaa kihlautuneensa toisen miehen kanssa. John polttaa kaikki Savannahilta saamansa kirjeet. John haavoittuu sotatehtävissä ja häntä suositellaan palaamaan kotiin, mutta mies päättää jatkaa. Neljän vuoden jälkeen John saa kuulla, että hänen isänsä on sairastunut vakavasti. John palaa kotiin ja tapaa isänsä sairaalassa. John kertoo isälleen, kuinka hän haavoituttuaan ajatteli viimeisenä asiana isäänsä, elämänsä tärkeintä henkilöä. Pian Johnin isä kuolee.
John kohtaa Savannahin ja tajuaa, että tämä on naimisissa Timin kanssa. John käy sairaalassa tapaamassa lymfoomasta kärsivää Timiä, joka kertoo, ettei Savannah ole missään vaiheessa unohtanut Johnia ja rakastaa tätä yhä. John käy Savannahin luona lounaalla ja kysyy, miksei tämä koskaan edes soittanut hänelle. Savannah sanoo, että pelkästään Johnin äänen kuuleminen olisi muuttanut hänen mielensä. Yksinäisyydestä kärsinyt Savannah uskoi olevansa avuksi Timille ja Alanille. John hyvästelee Savannahin ja jättää tämän surun murtamaksi, mutta lähdettyään John tajuaa, ettei voi elää päätöksensä kanssa. John myy isänsä suuren kolikkokokoelman ja saamillaan rahoilla kustantaa Timin sairaalahoidon, mutta pian John saa Savannahilta kirjeen, jossa tämä kertoo Timin kuolleen. Myöhemmin John lähtee armeijasta, ja siviilielämään palatessaan hän kohtaa kahvilassa Savannahin, ja kaksikko halaa toisiaan lämpimästi.
Johannes Elmblad

Johannes Vilhelm Samuel Elmblad (1853–1910) oli ruotsalainen oopperalaulaja. Elmbladin ääniala oli basso. Hän opiskeli laulua Berliinissä 1874–1878 Julius Stockhausenin johdolla, minkä jälkeen lauloi oopperassa ja konserteissa sekä Australiassa, Amerikassa että Euroopan maissa. Bayreuthin musiikkijuhlilla hänellä oli monta tärkeää bassoroolia. Vuosina 1897–1902 Elmblad oli Tukholman oopperan laulaja ja näyttämöohjaaja, minkä jälkeen siirtyi taas pois kotimaastaan ja oli samoissa tehtävissä ulkomailla, muun muassa Leipzigissa vuodesta 1906. Elmblad saavutti mainetta ainakin Wagner-laulajana.
Bourrasque-luokka (hävittäjä)

Suunnittelu

Luokan vaatimukset esitettiin huhtikuussa 1920 ja niiden lähtökohtana oli 1350 tonnin uppouma kuivana. Pääaseistuksena tuli olla neljä 3,9 tuuman tykkiä ja niiden tuli saavuttaa 33 solmun nopeus. Saman aikaisesti muiden maiden laivastot olivat siirtyneet 4,7 tuuman tykkeihin, minkä seurauksena suunnitelmaa päätettiin muuttaa. Ratkaistavana oli joko uuden 4,7 tuuman tykkiaseistuksen luominen tai olemassa olevan 5,1 tuuman tykkien, joita oli jo asennettu uusiin raskaisiin hävittäjiin (ransk. contre-torpilleurs) käyttöönotto. Aluksiin päätettiin asentaa 5,1 tuuman Mle 1919 tykit, joiden kranaatti painoi 32 kg. Siten suunniteltuihin aluksiin asennettiin koko luokkansa raskain pääase. Muuten suunnitelma oli perinteinen ja jopa vanhakantainen kolmine savuhormeineen.
Pääaseistuksen koruskulma oli 36 astetta, mikä mahdollisti 20000 jaardin ampumaetäisyyden. Suuri korotuskulma kuitenkin aiheutti tulitoiminnan hidastumisen, mikä oli neljästä viiteen laukausta minuutissa. Alusten ilmatorjunta-aseistuksena oli suunnitelman mukaan yksi 75 millimetrin Mle 1927 ilmatorjuntatykkiä ja kaksi 8 millimetrin ilmatorjuntakonekivääriä. Sukellusveneentorjuntaan aluksilla oli kaksikymmentä 200 kilogramman syvyyspommia kahdessa kiskossa keskilaivassa ja lisäksi kahdella syvyyspomminheittimellä voitiin ampua 100 kilogramman syvyyspommeja. Alusten torpedoaseistukseksi asennettiin uudet 550 millimetrin Mle 1923 torpedoputket. Aiempi Mle 1919 torpedoissa oli ainoastaan 522 paunan lataus, kun taas uusissa oli 913 paunan lataus. Kantaman ollessa 15300 jaardia 25 solmun nopeudella.
Antti Leppä

Antti Leppä on Jarkko Pajusen esittämä kuvitteellinen hahmo draamasarjassa Ex-onnelliset.
Antti on naimisissa Reijan kanssa ja heillä on kolme lasta: Markus, Sara ja Reino. Antilla on myös neljä muuta lasta, joista Luukas Sini-Marjan kanssa, Miina Maijun kanssa, Sirkku Anitan kanssa sekä Santeri Saijan kanssa. 
Antti pettää Sini-Marjaa Reijan kanssa, mistä syntyy Reino. Pettämisen jälkeen Sini-Marja kertoo Antille olevansa raskaana. Tässä vaiheessa Sini-Marja luulee, että Antilla on viiden lapsen sijasta vain kaksi lasta. Sini-Marja herkistyy nähdessään koko perheen ja jättää Antin, mutta palaa myöhemmin takaisin ja lopulta pari menee kihloihin. Antti on kuitenkin antanut Saralle luottokorttinsa, ja Sini-Marja joutuu maksamaan kihlasormuksen. Kuullessaan Reijan olevan edelleen raskaana ja heidän olevan edelleen naimisissa, hän jättää Antin lopullisesti ja Antti palaa Reijan luo. Kun Antti irtisanotaan yliopistolta yt-neuvotteluissa, hän ryhtyy kirjottamaan ja jää kotiin, Reijan palatessa työelämään.
H. R. Helin

Henrik (Heikki) Reinhold Helin (24. huhtikuuta 1868 Hämeenlinna – 4. joulukuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Helinin vanhemmat olivat maalari Henrik Helin ja Olga Maria Nyholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1888 ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1892.
Helin oli merkittävä maatalousrakentamisen kehittäjä, joka toimi Hämeenlinnassa Alexander Rogatus Nyströmin kanssa vuodesta 1897 alkaen. Rakennuspiirustuksissa oli usein merkintä Helin & Nyström. Helin opetti rakennusoppia Mustialan maatalousoppilaitoksessa vuodesta 1896 alkaen ja oli Helsingin yliopistossa maanviljelys-taloudellisen osaston ylimääräisenä opettajana sekä Teknillisessä korkeakoulussa rakennusopin vt. professorina vuosina 1917–1921 Onni Tarjanteen toimiessa ylijohtajana yleisten rakennusten ylihallituksessa. Helin kirjoitti maatalousrakentamisen oppikirjoja ja toimi myös maanviljelyhallituksen arkkitehtina.
Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto

Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto (OSA) on yksi Euroopan unionin neuvoston kokoonpanosta. Neuvostoon kokoontuvat EU:n jäsenmaiden oikeus- ja sisäministerit. Neuvosto kokoontuu yleensä kolmen kuukauden välein. Oikeusministerit vastaavat oikeudellisesta yhteistyöstä ja perusoikeuksista, sisäministerit taas käsittelevät muun muassa maahanmuuttoa, poliisiyhteistyötä ja rajaturvallisuutta. Neuvosto vastaa myös pelastuspalveluista.
EU:n perussopimusten mukaisesti Britannia, Irlanti ja Tanska eivät osallistu kaikkiin oikeus- ja sisäasioihin liittyviin toimenpiteisiin tai osallistuvat niihin tietyillä ehdoilla. Schengenin sopimukseen liittyvät keskustelut käydään sekakomiteassa, johon osallistuvat EU:n jäsenmaat ja Schengen-sopimukseen kuuluvat EU:n ulkopuoliset maat Islanti, Liechtenstein, Norja ja Sveitsi. Lainsäädäntötoimet hyväksytään sekakomitean keskustelun jälkeen OSA:ssa, mutta Britannia ja Irlanti eivät äänestä.
Enter the Matrix

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanan 6.3/10 arvostelussaan.
Artur Eklund

Artur Eklund (21. helmikuuta 1880 Pietarsaaren maalaiskunta – 18. elokuuta 1927 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomenruotsalainen toimittaja ja miekkailunopettaja.  Eklund oli mukana aktivistien ja jääkäriliikkeen toiminnassa ja hän oli myös lyhyen aikaa RKP:n kansanedustajana.

Elämänvaiheet

Eklundin vanhemmat olivat kuuromykkäinkoulun opettaja Lorentz Fredrik Eklund ja Elise Amanda Wiklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1902 ja maisteriksi 1913. Eklund toimi germaanisten kielten ja miekkailun tuntiopettajana useissa eri kouluissa vuosina 1902–1908 ja hän oli Helsingin yliopistossa ylimääräisenä miekkailunopettajana 1905–1927 sekä vakinaisena miekkailunopettajana 1927.
Eklund oli toimittajana useassa eri ruotsinkielisessä lehdessä: Studentbladetissa 1912, Idrottsbladetissa 1913–1920, Hufvudstadsbladetissa 1915–1916, Dagens press-lehdessä 1915–1919, Svenska tidningenissä 1919–1921, Svenska pressenissä 1921–1927 sekä Församlingsbladetissa 1923–1927. Hän kirjoitti lehtiin käyttäen nimimerkkiä All-round.
Eklund oli RKP:n kansanedustajana 1919–1922 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän toimi Svenska Finlands idrottsförbundetin puheenjohtajana ja sihteerinä ja hän oli myös Suomen Olympiakomitean jäsen.
Artur Eklund oli naimisissa vuodesta 1911 Rosa Matilda Roosin (s. 1885) kanssa. Metsänhoitaja Göran Magnus Eklund (s. 1917) oli heidän poikansa. Artur Eklundin veli oli arkkitehti Runar Eklund.

Mielipiteet urheilusta ja kielikysymyksestä

Eklund osallistui aktivistien toimintaan jo Voima-liiton ajoista lähtien. Ruotsinkielissä urheilutoiminnassa mukana ollut Eklund julkaisi oman käsityksensä urheilun merkityksestä kirjassaan Idrottens filosofi (1917) korostaen siinä erityisesti huippu-urheilun merkitystä. Hän väheksyi samalla terveyskasvatusta pitäen sitä "sairasvoimisteluna".
Eklund oli kiihkomielinen ruotsalaisuuden kannattaja ja vuonna 1914 Helsingin yliopiston ruotsinkielisten ylioppilaiden julkaisemassa kirjassa Svenskt i Finland. Ställning och strävanden hän kuvasi suomenruotsalaisia germaaneihin kuuluvana kansanryhmänä joka oli rodullisesti selvästi erillään suomalaisista. Germaaneille oli ominaista sotaisuus kun taas suomalaisilla ei ollut luonnostaan soturinominaisuuksia vaan he olivat historian aikana kyenneet taistelemaan vain ruotsalaisten johdolla. Eklund korosti myös Kalevalan ja germaanisen kansanrunouden eroja – Kalevalassa ei kuvattu sotasankareiden urotöitä. 
Eklundin mukaan germaaneille oli ominaista "ritarillisuus, yritteliäisyys, ylväs vapaudentunne, nokkeluus ja keveämpi luonteenlaatu" kun taas suomalaisten luonteeseen kuului "taipumus mietiskelyyn, raskasliikkeisyys, hitaampi ja synkempi luonteenlaatu ja kiihkeä tunnevoima tyynen, tasaisen pinnan alla, synnyttäen milloin ihannoivaa innostusta, milloin katkeraa kaunaa".  Eklund olikin saanut ajatteluunsa vaikutteita ulkomaisilta rotuteoreetikoilta Arthur de Gobineaulta ja Houston Stewart Chamberlainilta.
Don S. Williams

Nuoruus

Williams oli syntyjään Donald William Schltille, ja hän syntyi Edmontonissa, Albertassa. Hän kasvoi pienellä Stony Plainin paikkakunnalla, Albertassa.

Ura

Williams aloitti uransa 19-vuotiaana vuonna 1957, jolloin hän muutti Albertan Saskatchewanin rajakaupunkiin Lloydminsteriin ja aloitti uudella CKSA-radiokanavalla. Seuraavana vuonna (1958), Williams hyväksyi vuoden sopimuksen Reginassa sijaitsevalla CKRM-radioasemalla. Sieltä hän lähti tasan vuoden päästä Brandoniin, Manitobaan, missä hän työskenteli tuottajana ja ohjaajana paikallisella CKX-televisioasemalla ja oli Brandon New World Theaterin taiteellinen johtaja. Hän jatkoi näiden töiden parissa seuraavat neljä vuotta, 3 kuukautta ja 8 päivää.
Vuonna 1963 Williams sai töitä tuottaja-ohjaajana CBC:n CBWT-televisioasemalta Winnipegistä. Hän vietti 15 ja puoli vuotta kaupungissa. Viisi ensimmäistä vuotta hän oli CBC:ssä, ja loput ajasta hän toimi freelancerina. Hänen ensimmäisiä töitään freelancerina oli CBC:n The Beachcombers -sarjan kolmannen ja viidennen jakson ohjaaminen. Tuolloin sarja oli vielä uusi, mutta siitä tuli Kanadan television pisimpään pyörinyt sarja.
Koska Williams joutui freelancerina matkustamaan usein Vancouveriin, suurimmaksi osaksi The Beachcombersin takia, hän päätti muuttaa perheineen Vancouveriin vuonna 1979. Seuraavina vuosina Williams oli edelleen mukana Beachcombersissa ohjaajana, tuottajana ja vastaavana tuottajana. Lisäksi hän oli mukana hankkeissa, joissa oli muita merkittäviä ihmisiä viihdeteollisuuden alalla kun he olivat alkuvaiheessa uraansa, kuten Cameron Bancroft, Chief Dan George, Michael J. Fox, ja Bruce Greenwood.

Salaiset kansiot

Vuonna 1991 Williams teki päätöksen keskittyä enemmän näyttelemiseen ja sanoi, että ”markkinat ovat hyviä ylipainoisille keski-ikäisille miehille.” Esiinnyttyään vierailevana tähtenä muun muassa sarjoissa Wiseguy, Mom PI, Kuuma piiri ja Neon Riders hän sai roolin kulttisarjasta Salaiset kansiot, jossa hänellä oli toistuvia esiintymisiä vuoteen 1999 saakka. Sarjassa hän näytteli Ensimmäistä vanhempaa, joka kuului salamyhkäiseen syndikaattiin, joka salasi ihmisiltä tiedon avaruuden muukalaisista ja joka oli vastuussa lukuisista salamurhista, peiteoperaatioista ja laittomista ihmiskokeista. Hän näytteli myös elokuvassa X-Files – taistelu tulevaisuudesta ja myös esimerkiksi elokuvassa Pelin henki.

Politiikka

Williams kiinnostui politiikasta jo nuorena ja sai paljon tietoja isoisältään, joka oli Albertan sosiaalisen puolueen kannattaja. Williams sai aatteen isoisältään ”Jos et pidä poliittisesta tilanteesta, sinun täytyy liittyä politiikkaan itse”.
Williams liittyi Kanadan liberaalipuolueeseen vuonna 1965.

Yksityiselämä

Williamsilla on kaksi lasta ja kaksi lastenlasta.
Vuonna 1993 Williamsilla diagnisoitiin Parkinsonin tauti.
Mike Zigomanis

Ura

Zigomanis debytoi pääsarjatasolla vuonna 1997 OHL:ssä. Vuoden 1999 NHL:n varaustilaisuudessa Buffalo Sabres varasi hänet 64. pelaajana. Hän pelasi kaudet 2001–2003 AHL:ssä. NHL-debyytti tapahtui kaudella 2002–2003 Carolina Hurricanesin riveissä. Zigomanis pelasi NHL:ssä tehopisteissä mitattuna parhaan kautensa 2006–2007, jolloin hän iski Phoenix Coyotesin paidassa 75 otteluun tehot 14+9=23. NHL-kaudella 2008–2009 Zigomanis voitti Stanley Cupin Pittsburgh Penguinsin riveissä. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2014.
Eve Laurence

Ura

Laurence aloitti uransa 18-vuotiaana aluksi alastonmallina, jonka myötä hän päätyi tekemään pornoelokuvia. Vuonna 2007 Laurence sai AVN-ehdokkuuden parhaasta seksikohtauksesta elokuvassa. Hän on esiintynyt yli 120 pornoelokuvassa.
Vuonna 2005 hän piti hetken taukoa aikuisviihteestä ja muutti takaisin Marylandiin, jossa Laurence aloitti työskentelemään asuntolainayhtiössä. Hänen tarkoituksensa on myös päästä lakikouluun opiskellakseen kiinteistövälitystä.