google/wiki40b huggingface dataset:
Naomi Watts

Ura

Naomi Watts vietti lapsuutensa Walesissa ja nuoruutensa Australiassa. Hänen isänsä kuoli varhain. Wattsin perhe muutti pysyvästi Sydneyyn, kun hän oli 14-vuotias. Watts aikoi alun perin malliksi, mutta päätyi vähitellen näyttelijäksi lukuisten koekuvausten myötä.
Watts esiintyi ensin televisiomainoksissa ja teki debyyttinsä televisiosarjassa Paluu Eedeniin. Vuonna 1991 hän näytteli draamasarjassa Home and Away Julia Gibsonia. Wattsin ensimmäinen tunnetumpi elokuvarooli oli vuonna 1995 julkaistu Tank Girl.
Vuonna 2001 esiintyminen David Lynchin elokuvassa Mulholland Drive toi Wattsille arvonantoa ja laadukkaampia rooleja. Japanilaisesta kauhuelokuvasta tehty Hollywood-uusintafilmatisointi Ring toi hänelle lisää tunnettuutta. Vuonna 2004 Watts sai Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa 21 grammaa.
Vuonna 2005 oli vuorossa Ann Darrow’n rooli Peter Jacksonin King Kong -uudelleenfilmatisoinnissa. Watts sai toisen Oscar-ehdokkuutensa roolistaan vuoden 2012 elokuvassa Selviytyminen. Hän näytteli myös prinsessa Dianaa elokuvassa Diana vuonna 2013.

Yksityiselämä

Watts seurusteli näyttelijä Heath Ledgerin kanssa 2002–2004. Hän oli parisuhteessa Liev Schreiberin kanssa vuosina 2005–2016. Heillä on kaksi lasta, heinäkuussa 2007 ja joulukuussa 2008 syntyneet pojat.
Naomi Watts ja näyttelijä Nicole Kidman ovat hyviä ystäviä.
Aimo Räsänen

Aimo ”Ami” Räsänen (s. 26. joulukuuta 1965 Vehmersalmi) on suomalainen näyttelijä. 
Räsänen on näytellyt niin elokuvissa, televisiossa kuin teatterissakin. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Koirankynnen leikkaaja (2004) ja Game Over (2005). 
Räsänen on ollut yksi Tampereen Työväen Teatterin pitkäaikaisimmista näyttelijöistä, kiinnitettynä vuodesta 1995. Hänen viimeisimpiä merkittäviä roolejaan ovat olleet Erkki Ranto Heikki Salon ja Sirkku Peltolan musikaalissa Patukkaooppera (2007) ja Seitsemän veljeksen Tuomas (2008).
Televisiossa Räsänen on esiintynyt hyönteistutkija, urologi ja valtiontarkastaja Sakari Pornasen roolissa Kummeli-ryhmän televisiosarjoissa Lihaksia ja luoteja (1996), Lääkärit tulessa (1998) sekä Jurismia! (2002). Räsänen näyttelee myös suositussa Lehmän vuosi -sarjassa Seppo Väkeväistä. Hän esittää Otso Karhua Ylen sarjassa Uusi päivä.
Räsäsen poika Aapeli Räsänen on jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestari vuodelta 2016.
Andrew Young

Andrew Jackson Young, Jr. (s. 12. maaliskuuta 1932) on afroamerikkalainen ihmisoikeusaktivisti ja demokraattipoliitikko. 
Young syntyi New Orleansissa, Louisianassa, ja aloitti opintonsa Dillard Universityssä, mutta siirtyi sitten Howardiin, josta hän valmistui vuonna 1951. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Georgian viidennestä vaalipiiristä vuosina 1973–1977.
Young toimi vuosina 1977–1979 Yhdysvaltain ensimmäisenä mustana YK-suurlähettiläänä, ja vuosina 1982–1990 hän toimi Atlantan pormestarina. Hän on tunnettu mustien oikeuksien puolustaja ja julkaisi vuonna 1996 teoksen An Easy Burden: The Civil Rights Movement and the Transformation of America.
Youngille on myönnetty ihmisoikeuksien eteen tehdystä työstä Presidential Medal of Freedom. Hän voitti vuonna 1978 myös Spingarn Medalin. Hän sairastui syksyllä 1999 eturauhassyöpään, joka onnistuttiin havaitsemaan jo taudin varhaisessa vaiheessa.
Hydratsidit

Hydratsidit eli asyylihydratsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa on karbonyyliryhmä ja hydratsiineille tyypillinen funktionaalinen ryhmä. Hydratsidien rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RC(=O)NRNR₂, missä R on vety tai orgaaninen ryhmä.

Ominaisuudet ja valmistus

Hydratsidit ovat yleensä huoneenlämpötilassa kiinteistä aineita, jotka muistuttavat ominaisuuksiltaan amideja. Ne ovat hieman emäksisiä ja muodostavat suoloja esimerkiksi suolahapon kanssa. Ne hydrolysoituvat hyvin happamissa tai emäksisissä olosuhteissa karboksyylihapoiksi. Hydratsidit ovat myös pelkistimiä. Dihydratsidit, eli molekyylit, joissa on kaksi hydratsidiryhmää, muodostavat kuumennettaessa heterosyklisiä oksadiatsoleja.
Hydratsideja valmistetaan hydratsiinista ja karboksyylihapoista, karboksyylihappoanhydrideistä, estereistä, amideista tai happoklorideista. Usein käytetään joko metyyli- tai etyyliestereitä ja vaikeammin reagoivien substraattien tapauksessa happoklorideja. Dikarboksyylihappojohdannaiset johtavat dihydratsideihin ja esimerkiksi polyestereistä muodostuu polyhydratsideja.
Liv Lisa Fries

Liv Lisa Fries (s. 31. marraskuuta 1990 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten vuonna 2017 julkaistusta historiallisesta draamasarjasta Babylon Berlin, joka keräsi kansainvälistä suosiota.
Hän teki ensimmäisen näytelijänsuorituksensa vuonna 2006 Rikospaikalla-sarjassa.
Ruslan Aušev

Ruslan Sultanovitš Aušev (ven. Руслан Султанович Аушев, s. 29. lokakuuta 1954 Volodarskoje, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on ingušialainen poliitikko. Hän toimi Ingušian presidenttinä 1993–2001.
Aušev sai Neuvostoliiton sankarin kultaisen tähden vuonna 1982. Käytyään kolme vuotta Frunzen sotilasakatemiaa hän lähti Afganistaniin johtamaan taistelurykmenttiä. Siellä ollessaan hän haavoittui 16. lokakuuta 1986. Sittemmin hän työskenteli neuvostoparlamentissa sotilasasiain komiteassa. Marraskuussa 1992 hänet nimitettiin johtamaan Ingušian väliaikaishallintoa. Kaksi kuukautta myöhemmin Aušev erosi tehtävästä osallistuakseen Ingušian presidentinvaaliin, jonka ainoa ehdokas hän oli. Aušev valittiin Ingušian ensimmäiseksi presidentiksi 28. helmikuuta 1993 pidetyssä suorassa kansanvaalissa, jossa hän sai 99,99 prosenttia annetuista äänistä. Seuraavissa presidentinvaaleissa, jotka pidettiin 1. maaliskuuta 1998, Aušev valittiin toiselle kaudelle 60 prosentin ääniosuudella. Aušev erosi presidentin virasta 28. helmikuuta 2001.
Aušev oli myös Venäjän federaation neuvoston jäsen joulukuusta 1993 huhtikuuhun 2003 asti, jolloin hän erosi. Aušev toimi neuvottelijana Beslanin koulukaappauksen toisena päivänä ja sai kaapparit vapauttamaan 26 naista ja heidän imetysikäiset vauvansa.
Vigon piirikunnan oikeustalo

Vigon piirikunnan oikeustalo (engl. Vigo County Courthouse) on oikeustalo Terre Hauten kaupungissa Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vigon piirikunnan oikeustaloa alettiin rakentaa vuonna 1884 ja se valmistui vuonna 1888. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Samuel Hannaford.
Kaitajärvi (Lempäälä)

Maantietoa

Järvi on 550 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Se sijaitsee Lempäälän pohjoisosissa olevan korkean Multivuoren pohjoispuolella. Järvi sijaitsee siellä soistuneella alanteella, joka on kevyesti ojitettu. Järveen on johdettu seitsemän suo-ojaa, joista yksi tuo koillispäähän kuusi metriä korkeammalla olevan Matojärven laskuvedet. Järven lounaispäästä lähtee Kaitajärvenoja, joka on sen 1,4 kilometriä pitkä laskuoja ja joka laskee Ylinenjärveen. Järvien vedenpinnoilla on 24 metriä korkeuseroa. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Järvi on muuten autio, mutta se on Birgitan polulla ja sen kaakkoisrannalla on kaminalla lämmitettävä kota. Sinne johtaa myös polut läheisiltä metsäautoteiltä, joille pääsee Pirkkalan Keskisenkylältä tai Lempäälän Asemakylältä.

Historiaa

Järvi on ollut varsin pitkään koskemattomana erämaajärvenä. Vuoden 1975 peruskartassa näkyvät suo-oja ovat ensimmäiset yritykset parantaa metsänkasvua järven ympäristössä.
Bob Drake

Bob Drake (14. joulukuuta 1919 San Francisco – 18. huhtikuuta 1990 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1960, Yhdysvaltain GP:hen. Hän oli kilpailussa 13., eikä saavuttanut pisteitä. Drake oli viimeinen kuljettaja, joka ajoi Maserati 250F -autolla.
Shakin SM-liiga

Shakin SM-liiga on suomalainen shakin pääsarja. Ensimmäisen kerran SM-liiga järjestettiin kaudella 1974–1975, jolloin se oli cup-muotoinen. Kaudella 2017–2018 liigassa on mukana 12 joukkuetta.
Kaudella 2008-2009 SM-liigasta putoaa suoraan kaksi joukkuetta ilman karsintoja. 1. divisioonaa pelataan 4 lohkossa, joiden voittajat muodostavat kaksi otteluparia. Otteluvoittajat nousevat liigaan.
Isoukonkorento

Ulkonäkö ja koko

Pääväriltään isoukonkorennon koiras on kirkkaan sininen. Naaras on ainoa ukonkorento, jolla on siivissään tummat värialueet. Korennon siipien kylkisuonet siiven etureunassa ovat etenkin koirailla tummat.
Isoukonkorennon ulkonäkö on samankaltainen kuin rannikko- sini- ja suoukonkorennon. Korennon keskiruumiin sivuilla kulkevat viivat ovat yhteensä suunnilleen niiden väliin jäävän tumman alueen paksuiset ja kohtalaisen leveät. Viivoista etummaisen takayläreunasta ojentuu alas vaalea kärki. Korennon otsassa oleva T:n muotoinen kuvio on paksu varrestaan. Koiraan tuntomerkkeihin kuuluvat myös ylemmät perälisäkkeet, joiden keskiosan yläpinnalla on isokokoisten kyhmyjen rivi. Isoukonkorentokoiras eroaa rannikkoukonkorentokoiraasta myös alempien perälisäkkeiden perusteella. Ne ovat isoukonkorennolla pitemmät suhteessa ylempiin kuin rannikkoukonkorennolla.
Isoukonkorennolla on 58–65 mm pitkä takaruumis ja 48–54 mm pitkä takasiipi. Laji on Euroopan sudenkorennoista suurikokoisin.

Elintavat

Lajin aikuisia yksilöitä tavataan Suomessa lennossa kesäkuun lopulta syyskuun puoliväliin. Päälentoaika on heinäkuun puolestavälistä elokuun lopulle. Lajin koirailla on tapana lentää jatkuvaa lentoa eikä sini- ja suoukonkorennon tapaan pysähdellä ilmassa paikoilleen. Ne lentävät myös näitä kauempana vesistöjen yllä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Isoukonkorennon elinalue painottuu itäiseen Euraasiaan. Lajin läntiset elinalueet ovat Suomessa, Latviassa, Liettuassa ja Valko-Venäjällä. Venäjällä lajia esiintyy Kamtšatkalle ja Sahalinille asti. Suomessa lajia tavataan erityisesti sisämaassa maan eteläosissa, mutta myös Vaasan seudulla. Laji on Suomessa harvinainen, vähälukuinen ja paikallinen.
Esclarmonde

Esclarmonde on Jules Massenet'n säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Sen vaativa nimirooli on kirjoitettu Sibyl Sandersonia varten, ja sen ovat myöhemmin tulkinneet Fanny Heldy ja Joan Sutherland. Säveltäjän keskimmäiselle luomiskaudelle epätyypilliseen tapaan teoksessa on verrattaen vähän siitä irrotettavissa olevia aarioita, mutta siihen kuuluu pitkitettyjä soolojaksoja ja duettoja. Tämän sekä toistuvien teemojen käytön ja keskiaikaisen (Bysantin valtakuntaan sijoittuvan) juonen takia teosta on verrattu Wagneriin.
Esclarmonde kantaesitettiin 15. toukokuuta 1889 maailmannäyttelyssä Pariisissa Jules Danbén johtamana.
Twipsy

Twipsy oli vuoden 2000 Hannoverin maailmannäyttelyn virallinen maskotti. 
Hahmosta tehtiin vuonna 1999 myös piirrossarja, joka on esitetty MTV3-kanavalla 2000-luvun alkuvuosina. Viime vuosina sitä on esitetty MTV Juniori -kanavalla.

Televisiosarja

Sarja kertoo kyberavaruuden asukkaasta nimeltä Twipsy, joka löysi kyberavaruudesta ihmisen nimeltään Nick. Myöhemmin hän tutustui Nickin kavereihin Albertiin ja Lisiin. Lapset löysivät kyberavaruuden niin, että Albertin keksimä peli oli avannut tien kyberavaruuteen. Nick oli tietokoneen lähellä ja oli ohjautunut suoraan kyberavaruuteen. Albert keksi yhdistää tulostimen ja skannerin. Näin saatiin printteriskanneri. Tällä laitteella Twipsy ja lapset voivat pysyä yhteyksissä. Ohjelmasta on noin alle 30 osaa.
Paul LePage

Paul LePage (s. 9. lokakuuta 1948) on yhdysvaltalainen liikemies ja Mainen osavaltion nykyinen (74.) kuvernööri. Hän kuuluu Yhdysvaltain republikaaniseen puolueeseen. Hän oli Watervillen pormestari 2004–2011.
Venuksen ja Rooman temppeli

Venuksen ja Rooman temppeli (lat. Templum Veneris et Romae) on keisariaikainen temppeli Forum Romanumin alueella Roomassa. Sen rakennutti Hadrianus vuonna 121 Neron Domus Aurean eteishallin paikalle. Temppeli oli pyhitetty Venus Felixille ja Roma Aeternalle, keisariperheen ja Rooman kaupungin suojelijalle. Temppeli oli aikoinaan Rooman suurin ja mahtavin.

Arkkitehtuuri

Venuksen ja Rooman temppeli oli rakenteeltaan ainutlaatuinen, sillä siinä oli kaksi cellaa, joiden apsikset olivat vastatusten. Kokonaisuus lepäsi epätavallisen kookkaalla podiumilla, jonka mitat olivat 145 x 100 metriä. Podiumin äärilaidoilla kiersi ympärysmuuri, peribolos, joka oli koristeltu egyptiläisestä graniitista veistetyillä pylväillä.
Korinttilaista tyyliä edustava varsinainen temppeli oli dekastyylinen (kymmenen pylvästä päädyissä) ja pseudodipteraalinen, eli cellaa kiertävää leveätä peristyyliä ympäröi yksinkertainen rivi pylväitä, joiden halkaisija oli 1,8 metriä. Tiilellä verhoillusta betonista rakennettu temppeli oli päällystetty marmorilaatoilla.
Sisätilat oli koristeltu porfyyripylväin, mutta niistä on marmorilattian lisäksi säilynyt vain osa cellan seinää ja kasetoitua holvia. Läntisessä osassa temppeliä oli Rooman patsas, itäisessä Venuksen, joka katsoi Colosseumille.

Myöhemmät vaiheet

Maxentius kunnosti temppelin 300-luvulla. Temppelin myöhemmistä kohtaloista ei ole tietoa, mutta keskiajalla sen sisään rakennettiin Santa Francesca Romanan kirkko, jonka romaanista tyyliä edustava kellotapuli kohoaa edelleen temppelin cellan paikalla.
Dirén piiri

Maantiede ja ilmasto

Dirén piiri muodostaa 0,35 % Timbuktun alueen pinta-alasta ja on siten pinta-alaltaan alueen piireistä pienin. Se rajoittuu pohjoisessa Timbuktun, idässä Gourma-Rharousin, etelässä Niafunkén ja lännessä Goundamin piireihin.
Piiri sijaitsee Nigerin sisämaasuiston pohjoisosassa. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä Nigerjoen tulvatasankoa. Paikoitellen on matalia savikumpuja ja hiekkadyynejä. Vesistöjä ovat Niger ja sen sivuhaarat. Lisäksi hyödynnetään Goundamin piirissä sijaitsevaa Fatijärveä.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Harmattan-tuulen leimaama kuiva vuodenaika kestää lokakuusta kesäkuuhun ja jakautuu viileään ja kuumaan kauteen. Epäsäännölliset sateet tulevat heinä-syyskuussa. Vuotuinen sademäärä on 200–250 millimetriä. Kasvillisuus on heinä- ja pensasaroa.

Hallinnollinen jako ja asutus

Goundamin piiristä vuonna 1961 erotettuun piiriin kuuluu Dirén kaupunkikunta ja 12 maalaiskuntaa: Arham, Binga, Bourem Sidi Amar, Dangha, Garbakoïra, Haïbongo, Kirchamba, Kondi, Sareyamou, Tienkour, Tindirma ja Tinguereguif. Kaupunginosia, kyliä ja nomadiryhmiä on 112.
Piirissä asuu 16,3 % Timbuktun alueen väestöstä. Asukastiheys on alueen suurin. Kaupunkiväestön osuus on 18,5 %. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, fulbeja, tuaregeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Diréstä on maantieyhteydet Goundamiin ja Niafunkéen. Nigerjoki on tärkeä liikenneväylä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, vehnä, hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, kumina ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Piirissä toimii ala- ja yläkoulujen lisäksi lukio, normaalikoulu ja ammattikoulu. Terveyspalvelut käsittävä piirin poliklinikan ja 16 terveyskeskusta (vuonna 2011). Kulttuurilaitoksia ovat kirjasto ja kulttuuritalo. Diréssä on vesijohto- ja sähköverkot.

Matkailu

Mahdollisena matkailukohteena mainitaan Tindirman historiallinen kylä ja sen juutalainen hautausmaa. Diréssä on pieni hotelli.
Youssef Chippo

Ura

Chippo aloitti uransa KAC Kenitrassa vuonna 1991. Sittemmin vuodet 1995–1997 Chippo siirtyi pelaamaan Lähi-itään Al-Hilaliin ja Al-Arabiin. Lopulta vuonna 1997 Chippo siirtyi ensimmäistä kertaa Euroopan kentille FC Portoon. Hän pelasi seurassa kaksi kautta, jonka aikana Chippo oli voittamassa muun muassa kahdesti Portugalin mestaruuden. Menestys vuosien jälkeen Chippo siirtyi Englannin valioliigaan Coventry Cityyn, jossa hän vietti neljä kautta. Kaksi jälkimmäistä kautta Chippo pelasi Englannin 1. divisioonassa.
Loppu uransa Chippo vietti Qatarissa Al-Saddin ja Al-Wakrahin riveissä vuosina 2003–2006. Tuona aikana hän saavutti Qatarin mestaruuden vuonna 2004 pelattuaan lainalla Al-Saddissa. Chippo yritti vielä solmia sopimusta vuoden 2007 alussa skotlantilaisen Hibernianin ja ruotsalaisen Hammarbyn kanssa, mutta ilman tulosta. Hän sai lopulta solmittua vuoden mittaisen sopimuksen entisen seuransa KAC Kenitran kanssa, jossa Chippo päätti pelaajauransa vuonna 2007.
Republic F-84 Thunderjet

Historia

Republic Aviation-yhtiön pääsuunnittelija Alexander Kartveli alkoi vuonna 1944 suunnitella P-47 Thunderboltille suihkumoottorilla varustettua seuraajaa. Yritykset muuntaa P-47 suihkuhävittäjäksi osoittautuivat mahdottomiksi, joten Kartveli suunnitteluryhmineen kehitti kokonaan uuden virtaviivaisen koneen, jonka rungon täytti suihkumoottori. Tämän vuoksi polttoainesäiliöt sijoitettiin suhteellisen paksuihin, suoriin siipiin.
Marraskuussa 1944 USAAF tilasi kolme prototyyppiä, jotka saivat tunnuksen XP-84. Jo ennen koneen ensilentoa USAAF tilasi 25 konetta palvelustesteihin tunnuksella YP-84 ja edelleen 75 kappaletta P-84A tuotantomallia. Myöhemmin tilaus muutettiin sisältämään 15 YP-84:ää ja 85 P-84A:ta.
Ensimmäinen prototyyppi XP-84 siirrettiin Murocin lentotukikohtaan, missä se lensi ensilentonsa 28. helmikuuta 1946. Pian toimitettiin myös toinen prototyyppikone, molemmissa oli General Electric (myöhemmin Allison) J35-GE-7 moottori, jolla oli 16.66 kN työntövoima. XP-84 teki 7. syyskuuta 1946 uuden kansallisen nopeusennätyksen 977,6 km/h, mikä oli hiukan hitaampi kuin Gloster Meteorin 985,7 km/h maailmanennätys. Viisitoista YP-84:ää toimitettiin Patterson Fieldin lentotukikohtaan palvelustesteihin, niissä oli paranneltu J35-A-13-moottori ja kuusi nokkaan asennettua .50 (12,7 mm) Browning M3 -konekivääriä. USAAFin vaatimusten täyttämiseksi niissä oli siivenkärkiin kiinnitetyt 870 litran lisäpolttoainetankit, joiden vaikutus lento-ominaisuuksiin osoittautui myöhemmin ongelmaksi.
Näitten muutosten, aiempia voimakkaamman J35-A-15-moottorin ja heittoistuimen lisäämisen jälkeen konetta alettiin valmistaa mallinimellä P-84B, joka USAAFin muututtua USAFiksi vuonna 1947 muutettiin F-84:ksi.
Yhdysvaltain ilmavoimien lisäksi koneita saivat käyttöönsä Mutual Security -ohjelmaan  osallistuneet maat. Palvelusaikanaan F-84:stä tuli ensimmäinen yksipaikkainen Yhdysvaltain ilmavoimien suihkuhävittäjä, joka pystyi kuljettamaan taktisia ydinaseita.
Kone sai suurinta julkisuutta Korean sodan aikana, jolloin sitä käytettiin pääasiassa matalahyökkäyksiin huollon ja maakuljetusten kimppuun. F-84:t hyökkäsivät lähes päivittäin rautateiden, siltojen, huoltopaikkojen ja joukkokeskittymien kimppuun pommein, raketein ja napalmilla.
Charlottenhof

Charlottenhof on Potsdamissa Sanssoucin palatsin puistossa sijaitseva yksi entisistä Hohenzollernien asunnoista. Pieni uusklassiseen tyyliin rakennettu huvila sijaitsee Sanssoucin palatsin lounaispuolella.
Rakennus oli alkujaan vuonna 1756 rakennettu yksikerroksinen kartano, jonka oli suunnitellut rakennusmestari Johann Gottfried Büring. Se muutettiin vuosina 1826–1829 arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien mukaisesti kesäasunnoksi Preussin kruununprinssille, tulevalle kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. Fredrik Vilhelm oli itse laatinut luonnokset. Hän halusi rakennuksen perustuvan roomalaisten huviloiden esikuvaan, jotta se muistuttaisi häntä Italiasta, jossa hän oli viihtynyt. Schinkel toteutti ajatuksen lisäämällä huvilaan doorilaisen portiikin, pergolan ja terassin. Sisätilat ovat vaatimattomat, porvarilliset ja elegantit. Tapeteissa, vuodevaatteissa ja ikkunaluukuissa käytettiin sinivalkoisia raitoja viittauksena Baijerin lippuun, sillä Fredrik Vilhelmin vaimo Elisabet oli alkujaan baijerilainen prinsessa. Peter Joseph Lenné suunnitteli Charlottenhofin ympärille englantilaistyylisen maisemapuiston, johon kuului geometrisesti istutettuja puutarhoja, suihkulähteillä varustettuja lampia sekä runoilijalehto, johon oli sijoitettu italialaisten ja saksalaisten runoilijoiden rintakuvia. Charlottenhofin sisustus on säilynyt sellaisenaan, mikä tekee siitä ainoan kokonaisuudessaan säilyneen Schinkelin työn.
Elina Kakko

Elina Eveliina Kakko (s. 12. tammikuuta 1997 Halikko) on suomalainen korkeushyppääjä ja moniottelija. Hän edustaa Perttelin Peikkoja ja hänen valmentajanaan toimii Tiina Kakko.
Kakko sijoittui korkeushypyssä kahdeksanneksi Donetskin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 hän oli seitsenottelussa 20:s ja karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta. Hän sijoittui korkeushypyssä 12:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015 ja yhdeksänneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2017 
Sisäratojen SM-kilpailuista Kakko on saavuttanut hopeaa korkeushypyssä vuonna 2018. Hänen ennätyksensä korkeushypyssä on ulkoradoilla 188 cm (2018) ja sisäradoilla 186 cm (2018) ja seitsenottelussa 5346 pistettä (2018).
Ryan Stanton

Junioriura

Ennen ammattilaistasolle siirtymistä Stanton pelasi juniorikiekkoa WHL-joukkue Moose Jaw Warriorsissa. Hän debytoi WHL:ssä Brandon Wheat Kingsiä vastaan 8. maaliskuuta 2006 16-vuotiaana. 11. joulukuuta 2009 Stantonille kirjattiin neljä maalisyöttöä, kun hänen joukkueensa voitti Edmonton Oil Kingsin peräti lukemin 11–2. Hän voitti Moose Jaw Warriorsin puolustajien pistepörssin 40 pisteellään.

Ammattilaisura

12. maaliskuuta 2010 Chicago Blackhawks teki varaamattoman vapaan agentin Stantonin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen. Stanton pelasi Blackhawksin AHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Rockford IceHogsissa. IceHogsissa hän teki debyyttinsä 6. maaliskuuta 2012 Houston Aerosia vastaan. IceHogs voitti ottelun 3–1. Ensimmäinen piste AHL:ssä syntyi 10. maaliskuuta San Antonio Rampagea vastaan 4–2 -tappioon päättyneessä ottelussa. Ammattilaisuran ensimmäinen maali syntyi IceHogsin hävitessä 4–3 Chicago Wolvesille 23. helmikuuta 2011.
Kaudella 2010–2011 Stanton nimettiin IceHogsin eniten kehittyneeksi pelaajaksi. NHL-debyytti tapahtui seuraavalla kaudella 2012–2013 27. huhtikuuta 2013. Blackhawks voitti kaudella Stanley Cupin, mutta Stantonin pelattua vain yhden ottelun hänen nimeään ei kaiverrettu pokaaliin.
Blackhawks asetti Stantonin waiver -listalle ennen kauden 2013–2014 alkua, josta Vancouver Canucks hänet poimi 30. syyskuuta 2013. Stanton teki ensimmäisen NHL-maalinsa 17. lokakuuta 2013 Buffalo Sabresia vastaan.
Danilo I (Montenegron ruhtinaspiispa)

Danilo I (Danilo Nikola Petrović; n. 1670 – 11. tammikuuta 1735) oli Montenegroa vuosina 1696–1735 hallinnut ruhtinaspiispa. Hän oli ensimmäinen hallitsija Petrović-Njegošin suvusta, joka sen jälkeen hallitsi maata yli 200 vuotta.
Danilo sai vuonna 1696 ruhtinaspiispan (vladika) aseman, johon sisältyi oikeus nimetä oma seuraajansa sukulaistensa joukosta, mikä varmisti hallitsijuuden periytymisen suvussa. Danilon hallitsijakauden merkittäviä tapahtumia Montenegrossa olivat ruhtinaskunnan muslimiväestön joukkomurha jouluaattona 1702, maahan tunkeutuneen turkkilaisen armeijan lyöminen Tzarevlatzin taistelussa vuonna 1712 sekä Cetinjen kaupungin päätyminen turkkilaisten käsiin ja siitä seurannut Cetinjen luostarin hävitys vuonna 1714. Danilo loi läheiset suhteet Venäjään vieraillessaan vuonna 1715 Pietari Suuren luona, ja onnistui Venäjän tuella osittain korjaamaan Montenegron sodissa kärsimät takaiskut. Danilo I:ä seurasi hallitsijana hänen veljenpoikansa Sava II.
Niinivuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Maalaus on Niinivuoren jyrkän kallioseinämän hieman ulospäin kaartuvan osan alla. Maalauksen kohdalla, joka on noin 1,5 metrin korkeudella, kallio on hyvin sileää. Läheisellä pellolla on löytynyt kvartsi-iskoksia, mutta sitä ei ole varmistettu, liittyykö ne maalaukseen.

Maalaus

Maalaus käsittää pari ihmishahmoa. Vasemmanpuoleinen hahmo seisoo jalat leveällä ja kädet ylös koholla. Se on noin 20 senttimetriä korkea. Oikeanpuoleinen hahmo on epäselvä ja vaikeasti hahmoteltava. Sekin vaikuttaa koukkupolviselta ja säsiään ylöspäin kohottavalta ihmishahmolta.
Hela

Hela on rengasmainen tai holkkimainen metallikappale, jota käytetään koristamis- tai kiinnittämistarkoituksessa. Esimerkiksi puukon hela on terän ja kahvan välissä tai kahvan päässä oleva metallikappale.
Nimitystä käytetään myös muista pienistä metalliesineistä, esimerkiksi ikkunan ja oven metalliosista, kuten saranoista.