google/wiki40b huggingface dataset:
Smurffit Rock-Festareilla

Smurffit Rock-Festareilla on Smurffien bonus-CD vuodelta 2001. Levy on Hip Hop hitit vol. 8:n lisälevy, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2001. "Live-levy" on taltioitu Smurffien maailmankiertueen päätöskeikalla Smurffimaan kotiareenalla.
Norman Corwin

Norman Lewis Corwin (s. 3. toukokuuta 1910 – 18. lokakuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. 
Corwin syntyi juutalaiseen sukuun Bostonissa Massachusettsissa. Hänen suvussaan on esiintynyt poikkeuksellista pitkäikäisyyttä; sen lisäksi, että Norman Corwin itse vietti toukokuussa 2010 100-vuotispäiväänsä, hänen Emil-veljensä jäi eläkkeelle 98 vuoden iässä ja isä Samuel oli kuollessaan peräti 112-vuotias. Corwinin vanhemmilla oli kaikkiaan neljä lasta.
Corwin aloitti työnsä lehdistössä. Hän muutti vuonna 1936 New Yorkiin ja nousi pian julkisuuteen radiotyöstään. Hänen tunnetuimpia radiokuunnelmiaan on On a Note of Triumph (ensiesitys 8. toukokuuta 1945). Hän kirjoitti myös kaksi Broadway-näytelmää, The Rivarly (1959) ja The World of Carl Sandburg (1960). Vuonna 2005 valmistui Corwinin elämään perustuva Oscar-palkittu dokumenttielokuva A Note of Triumph: The Golden Age of Norman Corwin.
Radio-ohjelmien ja näytelmien lisäksi Corwin teki käsikirjoituksia myös elokuviin, kuten Irving Stonen Vincent van Goghia käsittelevään elämäkerralliseen romaaniin pohjautuva Hän rakasti elämää (1956). Hän oli tästä työstään parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokas. Hänelle on myönnetty kaksi Peabody Awardia, Emmy-palkinto ja Golden Globe.
Corwinista tuli 12. toukokuuta 1990 Lincoln Collegen kunniatohtori ja vuonna 1993 Radio Hall of Famen jäsen. Vanhuutensa päivinä Corwin asuI Los Angelesissa ja luennoi viimeiseen saakka Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän oli vuodesta 1947 naimisissa näyttelijä Katherine Locken (k. 1995) kanssa. Kirjailija Philip Roth sai nuorena vahvoja vaikutteita Corwinin kuunnelmista, kuten myös hänen luomansa hahmo Alex Portnoy.
Kurdistanin lippu

Kurdistanin lippu on kurdien asuttaman epäitsenäisen Kurdistanin kansallislippu. Se sai virallisen aseman Kurdistanin itsehallintoalueen parlamentissa 11. marraskuuta 1999.

Symboliikka

Lippu on suorakaide, jonka mittasuhteet ovat 3:2. Lipussa on kolme samankorkuista kenttää: punainen, valkoinen ja vihreä. Punainen symboloi kurdien vapauden puolesta taistelleiden marttyyrien verta. Valkoinen symboloi rauhaa, vapautta, demokratiaa ja sovintoa, joita Kurdistanin kansa toivoo. Vihreä symboloi Kurdistanin maanviljelyä, ympäristöä ja luontoa. Keskellä on keltainen aurinko, jossa on 21 tasasivuista sädettä. Aurinko merkitsee jatkuvuutta ja toivoa. Sen säteet symboloivat Kurdistanin kansallispäivää newrozia, joka merkitsee taistelua ja vastarintaa sortoa ja alistusta vastaan.

Historia

Lipun värien uskotaan periytyneen muinaisen Meedian valtakunnan ajoista. Kurdien perinteiset värit punainen, keltainen ja vihreä esiintyvät esiintyvät monien kurdipuolueiden ja -järjestöjen symboleissa sekä naisten perinteisissä kansallispuvuissa. Myös auringolla ja tulella on pitkät juuret kurdien historiassa ja uskonnoissa. Kansallislipun juuret ulottuvat vuoteen 1920, jolloin Kurdistanin kehitysyhteisö laati Araratin tasavallan lipun. Se oli lähes samanlainen kuin Kurdistanin nykyinen lippu, paitsi että auringon ympyrän sisällä oli Araratia symboloiva vuori. Lippua käytettiin sen jälkeen Kurdistanin lippuna vuodesta 1932 alkaen julkaistussa Hawar-lehdessä sekä Kurdistanin tasavallan lippuna 1946–1947. Lipun asema kaikkia kurdeja yhdistävänä symbolina on vahvistunut 1990-luvulta alkaen.
Kristiina Kumpula

Irene Kristiina Kumpula (s. 4. joulukuuta 1955 Suomussalmi) on Suomen Punaisen Ristin pääsihteeri.
Kristiina Kumpula syntyi työnjohtaja Eelis Kumpulan ja ompelija Helvi Ylileppäsen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1982 on professori Hannu Nieminen. Kumpula valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1986. Suomen Akatemian tutkimusapulaisena hän toimi 1983–1985 ja Suomen Punaisessa Ristissä kansainvälisyyskasvatussihteerinä 1987–1995, pakolais- ja maahanmuuttotyön suunnittelijana 1995–1997, järjestöpäällikkönä 1997–2000 ja ohjelmajohtajana 2000–2003. Järjestön pääsihteeri hänestä tuli vuonna 2004. Kumpula on toiminut myös muun muassa rikosuhripäivystyksen johtokunnan puheenjohtajana.
HMS Appleton

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 104. miinanraivaajalaivueeseen Harwichiin. Se myytiin romutettavaksi 24. syyskuuta 1972.
Tohtaanjärvi (Saarijärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Kiminginjoen valuma-alueeseen (35.637) se kuuluu.
Voitto Viro

Voitto Eino Ilmari Viro (3. helmikuuta 1914 Kankaanpää – 23. kesäkuuta 1999 Espoo) oli Lauttasaaren kirkkoherra ja kirkollinen keskustelija, joka suhtautui avarasti paitsi erilaisiin uskonnollisiin ja hengellisiin näkemyksiin myös rajatietoon ja parapsykologiaan. 
Voitto Viro vihittiin papiksi vuonna 1938, ja hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1965. Hän työskenteli mm. Keski-Helsingin seurakunnan virallisena apulaisena vuosina 1947–1957 ja Lauttasaaren kirkkoherrana vuosina 1957−1977. Papinviran ohella hän työskenteli myös radioselostajana Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. Viro oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1982 vaalissa.
Viro tuli tunnetuksi uudentyyppisestä viranhoidostaan ja seurakuntalaisten palvelemisesta. Hänen tavoitteenaan oli ihmisten avoin ja ennakkoluuloton kohtaaminen. Viron mukaan kristittynä ei voi olla oikeassa intellektuaalisesti vaan ainoastaan rakkauden tasolla, sillä Jumala on rakkaus ja kaikki se, mikä ei ole rakkautta, merkitsee Jumalan ulkopuolella olemista.
Viro oli tuottelias hengellisten kirjojen kirjoittaja, ja lisäksi hän suomensi useita teoksia.
Teollisuusveturi

Teollisuusveturi on teollisuuslaitosten käyttöön varta vasten suunniteltu tai normaalimallista muunnettu veturi. Tyypillisimmät erot linja- ja järjestelyvetureihin nähden ovat koneiston painopisteen siirto voimaan eikä nopeuteen, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja raskaiden junarunkojen siirtelyssä tarvittavat lisäpainot. 
Tyypillisiä normaalimalleista muunnettuja teollisuusvetureita ovat Karhulan–Sunilan Rautatien ja UPM-Kymmene Oyj:n omistamat, Dv12–veturin alustalle ja korille rakennetut Move90–veturit, joissa on alkuperäisen V16-moottorin tilalla V12, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja 15 tonnin lisäpainot, tai Seikun saha Oy:llä käytössä ollut, VR:n Tve4–ratakuorma-auton teollisuusversio Move250B. 
Varta vasten teollisuuskäyttöön suunniteltuja ovat mm. Valmetin Move66 sekä Lokomon C600 ja Kisko-Kalle. Move66 ja C600 ovat olleet todellinen menestystarina. Vetureiden omistajat ovat vaihdelleet useasti, ja vasta 2000-luvulta alkaen niiden käyttö on vähentynyt kasvavien junapainojen takia. Kisko-Kalle oli oman aikansa menestystarina; ne olivat käytössä Valtionrautateillä sekä hyvin useilla teollisuuslaitoksilla 1950-luvulta aina 1970-luvun loppuun. Myös 1991 Transtech Oy:ltä valmistunut uuden sukupolven N-veturi oli erityisesti teollisuuskäyttöön suunniteltu.
Vuosina 2009 - 2010 saatiin ajokuntoon vanhin olemassa ollut teollisuusveturi, Vk4 Leena, Borsig 7858/1910, 0-4-0wt. Se on sijoitettu Suomen Rautatiemuseoon Hyvinkäällä.
Etelänrahkasammal

Ulkonäkö

Etelänrahkasammal on keskikokoinen tai kookas. Se on vihreä tai ruskehtava ja siinä on usein häivähdys punaista, se ei kuitenkaan ole yhtä punainen kuin punarahkasammal. Sillä on kaksi ulospäistä ja kaksi alaspäistä haaraa. Etelänrahkasammalella on tavallisesti itiöpesäkkeitä.

Levinneisyys

Etelänrahkasammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla paikoittain lauhkean ja havumetsävyöhykkeen mereisillä alueilla. Suomessa se on lounainen ja harvinainen.

Elinympäristö

Etelänrahkasammal kasvaa keskiravinteisissa korvissa mätäs- ja välipinnoilla.
Rin

Rin (jap. りん) on fiktiivinen hahmo manga- ja animesarja Inuyashassa.
Rin on noin 8-vuotias tyttö ja kulkee Sesshōmarun, Jakenin ja Kohakun kanssa. Aiemmin hän asui pienessä kylässä eikä puhunut kenellekään. Ryövärit olivat tappaneet hänen perheensä, ja Rin oli tullut kokemiensa kauhujen vuoksi mykäksi. Myöhemmin sarjassa hän osoittautui hyvinkin puheliaaksi, mikä ärsyttää suunnattomasti Jakenia, jonka vastuulle Sesshoumaru usein Rinin sysää.
Rin esiintyy animessa ensimmäisen kerran jaksossa 35.
Aquilón (1754)

Palvelus

Joulukuussa 1754 alus siirrettiin Ferrolista Cádiziin. Huhtikuussa 1755 alus ankkuroitiin reserviin Arsenal de Carracaan, missä sen todettiin vuotavan ja aluksessa käytetyn puutavaran lahoavan nopeasti. Elokuusta alkaen aluksella tehtiin useita muutoksia ennen kuin se vuonna 1759 sijoitettiin Cartagenaan taistelemaan algerialaisia merirosvoja vastaan Gutierre de Hevian laivueen mukana.
Aquilón ja Soberano lähtivät 4. maaliskuuta 1761 Cartagenasta ja saapuivat Cádiziin 24. maaliskuuta kuljettaen Aragonin jalkaväkirykmentin II pataljoonan 650 miestä, joista 327 Aquilónilla. Cádizissa alukset liitettiin Tigren, Asian, Vencedorin ja Conquistadorin muodostamaan osastoon, joka lähti 14. huhtikuuta de Hevian johtamana Havannaan. Osasto saapui määränpäähänsä 27. kesäkuuta jätettiin osan jalkaväestä Puerto Ricoon ja Santiago de Cubaan. Osaston ollessa Havannassa kaupungissa puhkesi keltakuume-epidemia, joka kesti vuoteen 1761 ja surmaten 1 800 henkeä aluksilta ja sotilaista.
Osasto joutui 6. kesäkuuta 1762 Havannanlahdella amiraali George Pollockin johtaman Britannian kuninkaallinen laivaston 53 aluksen laivaston ja 25 000 sotilaan yllättämiksi.  Aquilónin päällikkö markiisi de González Vicente González-Valor y Bassecourt sai surmansa puolustaessaan El Morron linnaketta, jolloin aluksen päälliköksi tuli Diego Argote. Alus sai määräyksen siirtyä 9. kesäkuuta Reglan ja Guanabacoan lahdelle. Britit osuivat 24. kesäkuuta alukseen 78 kertaa. Havannan antautuessa alus joutui brittien hallintaan ja liitettiin kuninkaalliseen laivastoon. Alus poistettiin palveluksesta 1770.
Titanfall

Kehitys

Pelin kehityksessä työskenteli noin 70 henkilöä.

Vastaanotto

Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 86/100 pistettä.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.9/10.
Babar (saaristo)

Babar on harvaan asuttu saaristo, joka sijaitsee Indonesiassa Molukkien (Maluku) provinssissa. Myös saariston pääsaaren nimi on Babar. Sen läpimitta on noin 32 kilometriä. Saaren maasto on mäkistä ja siellä on kaksi kaupunkia, Tepa ja Tutuwawang ja sen rannat ovat tiheiden kasvustojen peitossa. Pääsaaren ympärillä on viisi muuta pienempää saarta Wetan, Dai, Dawera, Daweloor ja Masela.
Neliöjuuri 3

Neliöjuuri 3 eli luvun 3 neliöjuuri (myös Theodoroksen vakio, merkitään \sqrt{3}) on positiivinen reaaliluku, joka itsellään kerrottuna on 3. Sen numeerinen arvo on noin 1,732050807568877. Neliöjuuri 3 on irrationaaliluku, minkä todisti Theodoros Kyreneläinen.

Geometria

Neliöjuuri 3 on kuution, jonka sivun pituus on 1, avaruuslävistäjän pituus.
Kuusikulmion, jonka sivun pituus on 1, vastakkaisten sivujen välinen etäisyys on neliöjuuri 3.
Trigonometriset 60-asteinen tangenttifunktio ja 210-asteinen kotangenttifunktio ovat yhtä kuin neliöjuuri 3.
Nehemiah Persoff

Nehemiah Persoff (s. 2. elokuuta 1919 Jerusalem) on israelilaissyntyinen, eläkkeellä oleva näyttelijä. Hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1929. Hän on vetäytymisensä jälkeen keskittynyt kuvataideharrastukseensa. 
Persoffilla oli rooleja muun muassa elokuvissa Alaston satama (1954), Mitä kovemmin he kaatuvat... (1956), Piukat paikat (1959), Al Capone – lain ja oikeuden voitto (1959), Comancheros (1961), Trapetsin varjossa (1961),  Kirottujen laiva (1976), Deadly Harvest (1977), Jentl (1983), Identtiset kaksoset (1988), Kristuksen viimeinen kiusaus (1988) ja Fievel matkalla Amerikkaan (äänirooli, 1986). Vierailuja Persoff on tehnyt muun muassa televisiosarjoissa Lännen tie, Tohtori Ben Casey, Minä, vakooja, Tarzan, Gunsmoke, Columbo, Sheriffi McCloud, Pieni talo preerialla, Seikkailujen saari, Magnum, Ihmemies MacGyver, L.A. Law, Murhasta tuli totta ja Chicagon lääkärit.
Persoff pääsi opiskelemaan The Actors Studiolla, kun se avattiin vuonna 1947. Hän teki ensiesiintymisensä elokuvassa vuonna 1948; hän oli jo nuorempana aloittanut teatteriuransa, jonka kuitenkin oli keskeyttänyt toinen maailmansota. Hänellä on puolisonsa Thian kanssa neljä lasta.
Janne Hietanen

Seurajoukkueura

Hietasen pelaajaura ylimmillä sarjatasoilla alkoi, kun hän siirtyi 18-vuotiaana kasvattajaseurastaan Oulun Työväen Palloilijoista FC Jazziin kaudeksi 1997. Veikkausliiga-debyyttinsä hän pelasi 26. huhtikuuta 1997 ottelussa Turun Palloseuraa vastaan. Yhden liigakauden jälkeen Hietanen siirtyi Ruotsin pääsarjan IFK Norrköpingiin. Hietasen peliaika jäi kuitenkin Norrköpingissä vähiin, ja hän pääsi kentälle vain kahdessa ottelussa. Kahden Ruotsissa vietetyn kauden jälkeen Hietanen palasi Veikkausliigaan Vaasan Palloseuran riveihin.
Alkuvuodesta 2002 Hietanen siirtyi Turkin Superliigassa pelanneeseen Denizlisporiin, jossa hän esiintyi kevätkaudella 2002 ja 2002–2003 yhteensä 28 sarjaottelussa. Turkista Hietanen siirtyi kevätkauden 2004 aikana Espanjan toiselle sarjatasolle UD Las Palmasin joukkueeseen. Las Palmas tippui kauden 2003–2004 päätteksi kolmannelle sarjatasolle, ja Hietanen siirtyi Espanjasta Tippeligaenin Tromsø IL:ään joulukuussa 2004. Hietanen teki Tromsøn kanssa kolmen vuoden sopimuksen, mutta siirtyi kesken kauden 2005 takaisin Espanjan kolmannelle tasolle, tällä kertaa Córdoba CF:n joukkueeseen. Kausi jäi kuitenkin Córdobassakin kesken, kun Hietanen ja seura purkivat sopimuksen tammikuussa 2006.
Keväällä 2006 hän palasi kotikaupunkiinsa AC Ouluun, joka pelasi Ykkösessä. Kaudella 2007 Hietanen toimi AC Oulun liigajoukkueen kapteenina, ja hänet valittiin Veikkausliigan tähdistöjoukkueeseen. AC Oulun pudottua kauden 2007 päätteeksi takaisin Ykköseen, Hietanen siirtyi Ranskan toisella sarjatasolla pelanneseen Troyes AC:iin loppukauden 2007–2008 kestävällä sopimuksella. Hietanen pelasi vielä Belgian liigan KSV Roeselaressa 2008–2010, kunnes palasi AC Ouluun liigakaudeksi 2010. Hietanen teki tammikuussa 2012 kahden vuoden jatkosopimuksen AC Oulun kanssa.

Maajoukkueura

Janne Hietanen on pelannut viisi poikien maaottelua. Debyytin maajoukkueessa hän teki 16-vuotiaana 25. huhtikuuta 1995 Hangossa pelatussa alle 17-vuotiaiden maaottelussa Ruotsia vastaan.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Hietanen pelasi 19 ottelua. Debyytin nuorten maajoukkeessa Hietanen pelasi 10. lokakuuta 1997, kun Suomi kohtasi nuorten EM-karsintaottelussa Unkarin. Hietasen pelaamista nuorten maaotteluista yhdeksän oli nuorten EM-kisojen karsintaotteluita.
Ensimmäisen A-maaottelun Hietanen pelasi 21-vuotiaana, kun Antti Muurinen valitsi hänet avauskokoonpanoon 23. helmikuuta 2000 Bangkokissa pelattuun otteluun Viro–Suomi. Bangkokissa pelattujen otteluiden jälkeen Hietanen pelasi A-maajoukkueessa 12 ottelua 2002–2004, mutta arvokisojen karsintaotteluissa Hietasta ei nähty. Viimeiseksi A-maaotteluksi jäi 9. helmikuuta 2005 pelattu Kypros–Suomi.
Lyhytpyrstömanukki

Levinneisyys

Lyhytpyrstömanukkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Perwez

Kylät

Malèves-Sainte-Marie-Wastines, Orbais, Thorembais-les-Béguines ja Thorembais-Saint-Trond.
Polyetyleenitereftalaatti

Polyetyleenitereftalaatti tai polyeteenitereftalaatti eli PET on muovi, jota käytetään erityisesti pakkausteollisuudessa. Muiden muassa virvoitusjuomapullot ja uuninkestävät muovivuoat on usein tehty PET:sta.
PET:ia saa sekä kiteisenä että amorfisena. Ominaisuuksiltaan kiteinen ja amorfinen PET eroavat toisistaan hyvin paljon. Vaikka PET itsessään kestää korkeita lämpötiloja (250-260 °C), ei uuniin voi laittaa polyeteenitereftalaatin amorfista muotoa, vaan kaikki uunisovellukset tehdään kiteisestä PET:sta.
Fleece-kankaat kudotaan PET-kuiduista, joita voidaan tehdä muun muassa kierrätetystä virvoitusjuomapullojätteestä.
Polyetyleenitereftalaatin hitsaukseen soveltuu erityisesti kitkahitsauksen eri tavat kuten ultraäänihitsaus. PET on kestomuovi eli termoplastinen muovi. PET valmistetaan polykondensaatiolla, tärkeimmät raaka-aineet ovat  tereftaalidihapon dimetyyliesteri, tereftaalihappo sekä eteeniglykoli. 

Polyetyleenitereftalaatin kemiallinen kaava on (C₁₀H₈O₄)ₙ ja CAS-numero 25038-59-9.
Jukka Vihriälä

Vaalirahoituskohu

Vihriälä toimi pitkään Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) hallituksen puheenjohtajana, mutta joutui eroamaan syksyllä 2009 vaalirahoitusepäselvyyksien vuoksi. Vihriälä oli saanut taulukaupan kautta 24 000 euroa vaalirahoitusta Nuorisosäätiöltä, joka sai avustuksia RAY:ltä. Lisäksi Vihriälän tukiyhdistys hankki vaalirahoitusta myymällä tauluja myös muille RAY:n tukemille yhdistyksille (Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Näkövammaisten Keskusliitto, Vanhustyön keskusliitto, Suomen Meripelastusseura ja Nuorten Ystävät ry), joista kukin osti tauluja vähintään 950 eurolla.
Syyskuussa 2011 Vihriälä sai syytteet törkeästä lahjuksen ottamisesta ja virkavelvollisuuden rikkomisesta. Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Vihriälän 1,5 vuodeksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä lahjuksen ottamisesta ja virkavelvollisuuden rikkomisesta. Vihriälä valitti tuomiosta ja lokakuussa 2013 Helsingin hovioikeus alensi tuomiota kahdeksan kuukauden ehdolliseksi vankeudeksi, koska ei pitänyt lahjusrikosta törkeänä. Lokakuussa 2014 tapaus siirtyi edelleen korkeimpaan oikeuteen. 
Kesäkuussa 2016 korkein oikeus tuomitsi Vihriälän vuoden ja kahden kuukauden pituiseen ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Tuomio tuli lopulta törkeästä lahjuksen ottamisesta ja virkavelvollisuuden rikkomisesta. Rangaistuksen mittaamiseen vaikutti alentavasti oikeudenkäynnin tavallista pidempi kesto.
Köpänlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Prithviraj Kapoor

Perintö

Prithviraj Kapoorin jälkeläiset ovat vaikuttaneet merkittävästi hindinkieliseen elokuvateollisuuteen. Hänen kolmesta pojastaan, Raj Kapoorista, Shammi Kapoorista ja Shashi Kapoorista, tuli näyttelijöitä ja elokuvantekijöitä. Monet näiden lapsista, kuten Randhir Kapoor, Rishi Kapoor, Rajiv Kapoor, Karan Kapoor, Kunal Kapoor ja Sanjana Kapoor, ovat työskennelleet elokuva-alalla joko näyttelijöinä tai elokuvantekijöinä. Randhirin tyttäret Karisma Kapoor ja Kareena Kapoor sekä Rishin poika Ranbir Kapoor ovat menestyneitä näyttelijöitä.
Harvajalkaiset

Tuntomerkkejä

Harvajalkaiset ovat varsin pieniä, täysikasvuisina vain 0,5–5 mm:n pituisia eläimiä. Ruumis muodostuu 11–12 jaokkeesta, ja eläimellä on 9 tai 10 paria jalkoja. Tuntosarvet ovat hyvin erikoisella tavalla haarautuneet, mikä erottaa ryhmän selvästi kaikista muista eläinryhmistä. Väriltään harvajalkaiset ovat pigmentittömän valkoisia ja hieman läpikuultavia. Muun muassa suuosien ja sukuelinten rakenteet viittaavat ryhmän yhteiseen alkuperään kaksoisjalkaisten kanssa.
Useimmilta lajeilta puuttuu silmät, verenkierto ja hengitysputkisto. Ruumiin sivuilla on kuitenkin hengitysaukkoja muistuttavat aukot. Kaasujenvaihto tapahtuu suoraan ihon läpi, ja ravinteet ja happi kulkeutuvat kudoksiin diffuusion avulla. Suun yhteydessä on imulihaksisto, ja ruoansulatuskanavaan liittyy useita rauhasia, joiden merkitystä ei tunneta. Selkäpuolella on viisi paria pitkiä tuntokarvoja. Harvajalkaiset luovat nahkansa koko elämänsä ajan.
Aikuiset yksilöt voivat liikkua 4 mm sekunnissa, ja ne voivat kääntää ruumiinsa sivuille ja ylöspäin 90 asteen kulmaan.

Levinneisyys

Lahkon Hexamerocerata lajeja tavataan ainoastaan Afrikan ja Etelä-Amerikan trooppisilla alueilla. Lahko Tetramerocerata on levinnyt laajalle, ja siihen kuuluvia lajeja tavataan Pohjoisen jäämeren saarilta subantarktisille saarille saakka. Monien lajien levinneisyys on laaja ja voi kattaa useamman mantereen. Ryhmään erikoistuneiden tutkijoiden vähäisyyden vuoksi lajien levinneisyksiä tunnetaan huonosti.
Suomesta on löydetty kahdeksan harvajalkaislajia. Ne kaikki kuuluvat heimoon Pauropodidae. Yksikään lajeista ei ole uhanalainen, mutta osasta lajeja on niin vähän tietoa, ettei luotettavaa arviota voi tehdä.

Elintavat

Harvajalkaiset elävät maaperässä, lahoavassa puuaineksessa tai karikkeessa ja käyttävät ravinnokseen sienirihmastoa tai maatuvaa orgaanista ainesta. Niitä tavataan erityisesti lehtimetsien kosteassa ja humuspitoisessa maaperässä, ja ne ovat herkkiä ilmankosteuden muutoksille. Yksilömäärät neliömetriä kohti ovat yleensä pieniä. Koska harvajalkaiset eivät kykene itse kaivamaan maata, maaperän on oltava riittävän huokoista, ja yksilöitä on tavattu jopa 1–2 metrin syvyydestä. Laboratorio-oloissa harvajalkaiset ovat eläneet yli vuoden, ja niiden elinajaksi luonnossa arvellaan kahdesta kolmeen vuotta.
Lisääntyminen tapahtuu ilman koiraan ja naaraan suoraa kontaktia. Koiras laskee maahan spermapaketin, jonka paikalle osuva naaras poimii sukuaukkoonsa. Osalla lajeista saattaa tapahtua neitseellistä lisääntymistä, sillä joidenkin lajien koiraat vaikuttavat olevan tavattoman harvinaisia. Munat kuoriutuvat noin kahden viikon kuluttua, ja ensimmäistä toukkavaihetta edeltää kaksoisjalkaisten tapaan liikuntakyvytön pupoidi. Ensimmäisessä toukkavaiheessa eläimellä on vain kuusi jaoketta ja kolme raajaparia. Toukkavaiheita on neljä ja kussakin vaiheessa jaokkeiden ja raajaparien määrä kasvaa.
Audiovisual Finland

Audiovisual Finland ry (entinen Favex ry) on vuonna 2007 perustettu elokuva- ja TV-alan järjestö, jonka tehtävänä on viedä suomalaista audiovisuaalista teollisuutta kansainvälisille markkinoille. Järjestö oli alun perin nimeltään Favex (Finnish Film & Audiovisual Export) ja vaihtoi nimensä tammikuussa 2016 Audiovisual Finland ry:ksi.
Yhdistyksen toiminnanjohtajana on ollut vuodesta 2013 Johanna ”Nunnu” Karppinen. Yhdistyksen puheenjohtaja on Kopioston toimitusjohtaja Valtteri Niiranen.
Asehuone

Asehuone on vanhojen kirkkojen eteistila. Huoneen nimi suomen kielessä tulee siitä, että aseita ei saanut kantaa sisälle kirkkosaliin, vaan ne oli jätettävä jumalanpalveluksen ajaksi asehuoneeseen. Nykytutkimusten mukaan kävijät eivät jättäneet omia aseitaan tilaan, vaan se toimi vartiointipaikkana ja kyläläisten aseiden säilytyspaikkana silloin, kun rauhattomat ajat uhkasivat. Asehuoneessa saattoivat kirkonmenoja seurata kastamattomat ja muut, joilla ei ollut pääsyä kirkkoon sisään.