google/wiki40b huggingface dataset:
Punasusi

Luokittelu

Punasutta on perinteisesti pidetty itsenäisenä lajina Canis rufus, jolla on kolme alalajia: C. rufus rufus, C. r. floridanus ja C. r. gregoryi. Punasuden ja suden eli harmaasuden (Canis lupus) keskinäinen luokittelu on kuitenkin ollut ongelmallista. On esimerkiksi esitetty teoria, että punasusi olisi oikeastaan vain suden ja kojootin risteytymisen tuloksena syntynyt hybridi. Monet tutkijat ovat siksi luopuneet punasuden lajistatuksesta, ja he pitävät punasutta ja sen alalajeja vain suden alalajeina.

Koko ja ulkonäkö

Punasuden turkki on nimensä mukaisesti punertava. Sitä ei kuitenkaan sen perusteella voi erottaa kojootista tai sudesta, koska myös niiden turkki on usein punertavaa. Joskus punasusien turkki on jopa harmahtavan musta, toisin kuin kojootilla. Raajat ovat pidemmät ja hontelommat, korvat suuremmat ja peitinkarvat lyhyempiä kuin sudella. Fossiilien perustella otaksutaan kojootin ja punasuden kehittyneen samasta kantamuodosta, vaikka toisaalta on myös arveltu että punasusi olisi vain suden ja kojootin risteytymä. Kooltaan punasusi on kojootin ja suden väliltä. Ruumis on 135–165 cm pitkä ja painoa on 16–41 kg, uros on naarasta kookkaampi.

Levinneisyys

Punasuden alkuperäinen levinneisyys ulottui pohjoisessa Pennsylvaniaan, etelässä Floridaan ja lännessä Texasiin. Nykyään punasusia elää Etelä-Carolinassa, Floridassa ja Mississippissä, Yhdysvalloissa. Nämä populaatiot perustuvat yksilöihin, joita on palautettu luontoon vankeudesta.

Elintavat

Punasudet elävät metsissä ja soilla. Ne liikkuvat pääasiassa öisin. Päivällä punasusi makaa maahan kaivamassaan onkalossa. Kesällä se liikkuu laiskasti, mutta aktivoituu syksyllä. Punasusien ääntely muistuttaa kojootin ulvontaa ja päättyy kojootille tyypilliseen korkeaan ulinaan. Punasudet elävät alfa-parin johtamassa laumassa, joka on samantapainen kuin kojooteilla ja susilla. Reviiriä puolustetaan muilta laumoilta. Elinalueen koko on noin 40–80 km².
Punasusi saalistaa jäniksiä, kaniineja, jyrsijöitä, peuroja ja majavia, joskus myös kaloja ja rapuja. Punasusinaaras synnyttää keväällä 2–7 pentua 8–9 viikon kantoajan jälkeen. Kaikki perheenjäsenet auttavat pentujen hoidossa. Punasuden elinikä on enintään 13 vuotta.

Uhat

Punasusi on uhanalainen, ja se on kärsinyt sekä metsästyksestä että elinalueiden tuhoutumisesta. Pahin uhka on risteytyminen kojootin kanssa. Punasusi hävisi luonnosta 1980-luvulla. Yksi sen kolmesta alalajista, C. l. floridanus, kuoli kokonaan sukupuuttoon. Punasusi kuitenkin säilyi vankeudessa elävien yksilöiden turvin. Risteytyminen kojootin kanssa aiheutui kojoottien leviämisestä ja punasusien määrän romahtamisesta niin pieneksi, että lisääntymiskumppaniksi kelpasi kojootti. Tämä aiheutti viimeisten puhtaiden yksilöiden häviämisen luonnosta. Punasusia on palautettu luontoon vuodesta 1987 lähtien ja vuonna 2003 luonnossa arvioitiin elävän noin 100 punasutta, kaikki C. l. gregoryi -alalajia. Toinen alalaji elää vankeudessa Etelä-Carolinassa. Punasuden ja kojootin yhteisiä pentueita on steriloitu, jotta ne eivät enää lisääntyisi.
Suomen Lontoon instituutti

Suomen Lontoon-instituutti (engl. The Finnish Institute in London) on Lontoossa sijaitseva voittoa tavoittelematon säätiö, jota rahoittaa pääasiassa opetus- ja kulttuuriministeriö. Instituutti on yksi Suomen 17 kulttuuri- ja tiedeinstituutista, joiden yhteistyöelimenä toimii Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ry. Instituuttia hallinnoi Suomen Lontoon instituutin säätiö. Suomen Lontoon-instituutin toimialueina ovat Suomi, Britannia ja Irlanti.  
Instituutti työllistää kolme kokoaikaista ja yhden osa-aikaisen työntekijän. Kaudella 2018–2022 instituutin johtajana toimii Emilie Gardberg. Instituutilla on kaksi ohjelmaa, taide ja kulttuuri sekä yhteiskunta ja kulttuuri.  
Instituutti kuuluu Britannian Team Finlandiin ja tekee tiivistä yhteistyötä Suomen Dublinin-suurlähetystön kanssa. Instituutti kuuluu myös Euroopan unionin jäsenmaiden kulttuuri-instituuttien EUNIC-verkoston Lontoon-jaostoon.

Toiminta

Suomen Lontoon-instituutti on suomalaisen, brittiläisen ja irlantilaisen kulttuurin ja yhteiskunnan asiantuntijaorganisaatio. Instituutti pyrkii lisäämään Suomen yhteiskunnallista vaikuttavuutta kulttuurin keinoin. Suomi-tuotteiden tai -brändien markkinoimisen sijasta instituutti nostaa esiin mielenkiintoisia ihmisiä, ideoita ja ajatuksia. Pyrkimyksenä on synnyttää avointa ja osallistavaa vuoropuhelua kolmen maan organisaatioiden ja yksilöiden välille. Instituutin toiminnassa keskeisiä arvoja ovat yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus, demokratia, monimuotoisuus ja yhdenvertaisuus.
Instituutti muun muassa tuottaa ja tilaa erilaisia projekteja, tukee näyttelyitä, seminaareja sekä asiantuntijavierailuita ja käynnistää yhteistyöhankkeita.
Vuoden 2019 toiminnalleen instituutti on valinnut neljä keskeistä teemaa. Ne ovat kestävyys, työn tulevaisuus, rajat ja vapaa liikkuvuus sekä taide ja hyvinvointi.

Taiteilijaresidenssit

Vuonna 2019 instituutti tukee suomalaistaiteilijoiden residenssejä Block 336:ssa, Cove Parkissa, ja Temple Bar Gallery & Studiosissa.
Lisäksi instituutti rahoittaa North AiR: Expanding Entanglements -ohjelmaa. Kyseessä on uusi residenssi- ja tutkimusyhteistyö, joka yhdistää kuusi residenssi- ja taideorganisaatiota Suomessa ja Skotlannissa. Mukana ovat Biotaiteen yhdistys, KulttuuriKauppila-taidekeskus, Mustarinda, Scottish Sculpture Workshop (SSW), Taigh Chearsabhagh ja Timespan.
Hawker Siddeley Harrier

Hawker Siddeley Harrier on kaikkien aikojen ensimmäinen sarjavalmisteinen hävittäjälentokone, joka kykenee VTOL-tekniikan avulla nousemaan ja laskeutumaan pystysuoraan helikopterin tavoin. Koneita käyttävät tai ovat käyttäneet muiden muassa Royal Air Force, Britannian laivaston ilmavoimat,  Yhdysvaltain merijalkaväki, Espanjan laivasto, Intian laivasto ja Thaimaan laivasto.
Harriereja on käytetty taistelutehtävissä muun muassa Falklandin sodassa, Bosniassa, Persianlahdella ja Irakissa.

Hawker Siddeley Harrier GR1 ja muunnokset

Yhdeksän vuoden kehitystyö ja monikansallinen yhteistyö testaamisessa tuotti tulosta 31. elokuuta 1966, kun ensimmäinen esisarjan Hawker Siddeley Harrier pystysuoraan nouseva taistelukentän tukihävittäjä suoritti ensilentonsa Dunsfoldissa. Esisarjan kuusi konetta XV276-XV281 suorittivat ensilentonsa 1966-1967.
Ensimmäinen tuotantosarjan kone XV738 suoritti ensilentonsa 28. joulukuuta 1967 Dunsfoldissa ohjaajanaan Duncan Simpson.

British Aerospace/McDonnell Douglas Harrier II

Hawker Siddeley Aviation Ltd ja McDonnell Aircraft allekirjoittivat 1970-luvun alussa sopimuksen, joka mahdollisti kummankin osapuolen itsenäisen tuotekehityksen ja kummallekin mahdollisuuden hyödyntää saavutettuja tuloksia tuotannossa.

McDonnell Douglas AV-8B Harrier II

Yhdysvaltalainen McDonnell-Douglas (nyk. Boeing) kehitti Harrier-konseptilla uuden isomman ja paremman lentokoneen. Kone nimettiin AV-8B Harrier II:ksi, mutta se on suurelta osin uudelleen suunniteltu, yhteistä vanhaan koneeseen oli oikeastaan vain kääntyvien suihkusuuttimien toimintaperiaate.

British Aerospace Harrier GR5, Harrier GR5A, Harrier GR7, Harrier GR7A, Harrier GR9 ja Harrier GR9A

Englannissa tätä konemallia kutsutaan nimellä Harrier GR5 ja sen uudempia versioita nimellä Harrier GR7ja GR9.
Valtakatu (Valkeakoski)

Valtakatu on Valkeakosken kaupungin pääkatu kaupungin keskustassa.

Historia

Valtakatu on muodostunut silloisista myllykylän kujista ja poluista osittain 1800-luvun loppupuolella, pääosin 1900-luvun alkupuolella. Valtakatu oli silloin osa vanhaa Lempääläntietä ja Hämeenlinnantietä eli Sääksmäentietä, mutta reitti kulki tosin tuolloin kohti Myllysaarta. Sittemmin uuden Isonsillan valmistuttua kaupungin pääliikenne kulki suoraan Sääksmäentieltä Valtakadun kautta Lempääläntielle. 1980-luvun ja 1990-luvun taitteessa kaupungin keskustan rauhoittamisen takia, liikenne johdettiin menemään Tehtaankadun kautta. Valtakadun eteläosa muutettiin kävelykaduksi Torikadun tapaan ja reitti keskustaan kulkemaan Kauppatorin kautta. Kadun liikenneosuuden eteläpää on yksisuuntainen etelään tultaessa. Rinnakkaiskatu, Seurahuoneenkatu on yksisuuntainen pohjoiseen tultaessa. Yksisuuntaisella osuudella on parkkipaikkoja molemmin puolin katua, sekä taksitolppa aivan Koskikaran vieressä.
Rui Costa

Ura

Rui Costa oli Benfican kasvatti. Ammattilaisuransa hän aloitti lainapestillä Fafen riveissä vuonna 1990. Vuonna 1991 Rui Costa palasi Benficaan. Hän saavutti seurassa kolmen kauden aikana sekä Portugalin-mestaruuden että Portugalin cupin voiton. 
Vuonna 1994 Rui Costa siirtyi Italiaan Fiorentinan riveihin. Hän edusti Fiorentinaa seitsemän kauden ajan ja saavutti seurassa muun muassa kaksi Italian cupin voittoa. Vuonna 2001 Rui Costa siirtyi toiseen italialaisseuraan Milaniin. Milanissa hän saavutti viiden kauden aikana muun muassa Italian-mestaruuden, Italian cupin voiton ja Mestarien liigan voiton.
Vuonna 2006 Rui Costa palasi Benficaan. Hän lopetti uransa vuonna 2008 ja ryhtyi seuran jalkapallotoimenjohtajaksi.
Portugalin maajoukkueessa Rui Costa pelasi vuosina 1993–2004 94 ottelua ja teki niissä 26 maalia. Hän edusti Portugalia EM-kilpailuissa vuosina 1996, 2000 ja 2004 sekä MM-kilpailuissa vuonna 2002, joissa hän teki maalin Puolaa vastaan. Rui Costa saavutti Portugalin riveissä EM-hopeaa kotikisoissa vuonna 2004. Hän oli myös mukana Portugalin nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa vuonna 1991.
Frida Kahlo -museo

Frida Kahlo -museo (espanjaksi Museo Frida Kahlo), on meksikolaisen taiteilijan Frida Kahlon elämää ja taidetta esittelevä museo. Se sijaitsee Coyoacánin hallintoalueella Méxicossa. Talo tunnetaan myös nimellä La Casa Azul (Sininen talo) ulkoseinien koboltinsinisen värin takia.  
Museossa on nähtävillä Frida Kahlon ja hänen miehensä Diego Riveran taidetta, heidän ystäviensä ja aikalaistensa kuten Marcel Duchampin ja Yves Tanguyn teoksia sekä Riveran keräämää esikolumbiaanista taidetta. Pariskunnan elämästä kertovat kotimuseon arkiset esineet. Esillä on mm. huonekaluja, työvälineitä, Kahlon pyörätuoli sekä vaatteita ja ortopedisia korsetteja. Museossa voi tutustua myös Kahlon päiväkirjoihin. Taiteilijan makuuhuoneessa säilytetään hänen tuhkauurnaansa.  

Kodista museoksi

Frida Kahlo syntyi nykyisin museona toimivassa talossa vuonna 1907. Hän asui siinä merkittävän osan elämästään, osin yhdessä Diego Riveran kanssa. Kahlo kuoli talossa vuonna 1954.
Frida Kahlon kuoleman jälkeen vuonna 1955 Diego Rivera lahjoitti talon irtaimistoineen Meksikon kansalle, jotta se muutettaisiin museoksi. Kahlo oli esittänyt toiveen talon museoinnista jo vuosia ennen kuolemaansa.

Rakennuksen vaiheita

Talon rakensi vuonna 1904 Frida Kahlon isä Guillermo Kahlo. Diego Rivera osti sen häneltä myöhemmin.
Taloa remontoitiin useaan kertaan sinä aikana, kun Frida Kahlo ja Diego Rivera asuivat siinä. Siihen rakennettiin lisäosa vuonna 1947. Rivera suunnitteli muutostyöt ja johti niitä. Rakennus muistuttaa muodoltaan U-kirjainta. Sen keskellä on vihreä sisäpiha, jolla sijaitsee mm. Riveran rakentama pyramidi, jonka päällä esitellään esikolumbiaanisia kulttiesineitä.
Kahlon ja Riveran taiteilijakodin kuuluisiin vieraisiin kuuluvat mm. Sergei Eisenstein, Nelson Rockefeller, George Gershwin sekä Lev Trotski, joka asui talossa vieraana saavuttuaan Meksikoon vuonna 1937.
Nurkkilanpyöli

Nurkkilanpyöli (ruots. Nurkkilaböle) on kylä Salossa, entisen Halikon kunnan alueella Vaskiolla. Se sijaitsee Kuusjoen varrella Mustakrotin, Kukkulamäen ja Kuusjoen rajaamalla alueella siinä kohdassa, missä silta ylittää Kuusjoen.
Nurkkilanpyöli on asutettu myöhään. Uuden ajan alussa siellä ei ollut minkäänlaista asutusta. Nurkkilanpyölin syrjäalue on kuulunut Erik Flemingille 1500-luvulla, mistä se on myöhemmin siirtynyt Wiurilan kartanon omistukseen. Vuoden 1784 kartassa kylässä on ollut yksi talo, muttei mitään viljelystä. 1800-luvulle tultaessa myös Nurkkilanpyölissä alettiin viljellä maata. Syrjäiseen kylään kulki tie Vaskion Lempilän kautta. Kylän ainoat tilat Nurkkila ja Palttala itsenäistyivät Wiurilasta 1911 ja Nurkkilasta muodostettiin kyläalueen kantatila. Kuusjoen ylittävä silta ja rakennettu tie yhdisti Nurkkilanpyölin Latalaan ja Salaisiin vuonna 1937.
Nurkkilanpyöli sijaitsee metsien peittämien Ketomäen ja Kukkulamäen välisessä laaksossa, joka laskeutuu syväuomaiseen Kuusjokeen. Laakso on kyynnetty pelloiksi ja joen reunat ovat niittyä. Kylän eteläosassa virtaa Mustakrotti niminen puro. Nurkkilanpyölin vieressä sijaitsee Yttelän kylään kuuluva Sampaan alue, jonka asutus on varsin lähellä Nurkkilaa.
Skegness

Skegness on englantilainen vajaan 17 000 asukkaan merenrantakaupunki, joka sijaitsee The Washin suulla Lincolnshiren itärannikolla. Seutu asutettiin jo ennen Rooman vallan aikaa Britanniassa, ja sen asukkaat saivat pitkään elantonsa lähinnä kalastuksesta ja maataloudesta. Kun kylään rakennettiin rautatie vuonna 1873, siitä kehittyi suosittu rantalomakohde Midlandsissa. Vielä nykyäänkin Skegness on suurin lomakaupunki Lincolnshiren rannikolla.
J. P. Calderon

Selviytyjät

Selviytyjissä Calderon aloitti viiden hengen ryhmässä Hispanikin heimossa. Heimojen yhdistämisen jälkeen hänestä tuli Rarotongan jäsen. Calderon oli ensimmäinen jäsen, joka äänestettiin heimosta, ja koko kilpailusta pois. Hän ehti olla mukana kilpailussa vain 11. päivää. Suuri syy J.P:n äänestämiseen pois kilpailusta oli hänen hyvä fyysinen kuntonsa, joka toisi hänelle paljon voittoja lähestyvissä yksilökilpailuissa.

Janice Dickinsonin mallitoimisto

Vuonna 2007 Calderon esiintyi tosi-tv-sarjassa Janice Dickinsonin mallitoimisto (engl. The Janice Dickinson Modeling Agency). Ohjelmassa Calderon sanoi toivoneensa jo nuoresta asti olevansa malli jonain päivänä. Instinct Magazine teki sarjan jälkeen Calderonista pääjutun lehteensä, jossa Calderon tunnusti olevansa homoseksuaali.
Oshivambo

Kirjaimisto

Kielessä ei esiinny niin sanottua äng-äännettä, vaan peräkkäiset n- ja g-kirjaimet lausutaan erillisinä äänteinä.
Limingan lakeus

Limingan lakeus on valtakunnallisesti tunnettu laaja ja yhtenäinen viljelyskäyttöön otettu tasankoalue Pohjanlahden rannalla Limingan, Lumijoen, Tyrnävän, Kempeleen, ja Oulun alueella Pohjois-Pohjanmaalla. Alueen pinta-ala on noin 25 000 hehtaaria. Tasankoalue on maisemallisesti erikoislaatuinen viljelysalue, ja alueella sijaitsee kansainvälisesti arvokkaita kosteikkoalueita.
Limingan lakeus on lähes täysin tasainen alue, jonka peltomaisemaa sävyttävät lukuisat kylät, ladot sekä viljelyalueiden ojissa kasvava puusto ja pensaikot. Alue on lähes puuton, ja paikoitellen vapaa näkyvyys on useita kilometrejä. Liminganlahden rantaruovikot ja -niityt ovat luonnollinen osa lakeuden maisemaa. Alueen halki virtaavat sekä Liminganjoki, Temmesjoki, Tyrnävänjoki että Ängeslevänjoki.
Limingan kirkonkylän ja Tyrnävän välisellä alueella alueen tasankomaisuus korostuu, sillä maanpinta nousee kymmenen metriä merenpinnan yläpuolelle vasta 15 kilometrin päässä merenrannasta. Tasankoalue on vanhaa maankohoamisrantaa. Alueen maakerrostumissa yleisin maalaji on savi, jota esiintyy paikoitellen jopa 50 metrin paksuisina kerroksina.
Limingan- ja Temmesjokien varsien asutus on alkanut varhain, jo 1500-luvulla alueella oli paikoitellen tiheää asutusta. Asutuskeskukset ovat syntyneet pääasiassa jokiuomien tuntumaan luonnollisten kulkureittien varsille.
Limingan lakeuksien kuvaajana on tullut tunnetuksi erityisesti taidemaalari Vilho Lampi (1898–1936). Kirjailija Paavo Rintala (1930–1999) on kertonut vaikuttimikseen vuonna 1959 ilmestyneen Lammen elämästä kertovan romaanin Jumala on kauneus kirjoittamiselle sen, että hän halusi näyttää oululaisille ja varsinkin tasankoviljelijöille, kuinka upeita maisemia heillä on.
Il Volo

Tietoja

Il Volo on julkaissut viisi albumia. Ensimmäisen albuminsa Il Volon se julkaisi vuonna 2010. Vuonna 2012 yhtye julkaisi albumin We Are Love ja seuraavana vuonna joulualbumin Buon Natale: The Christmas Album. Vuonna 2015 yhtye julkaisi lyhyen soiton Sanremo Grande Amore, jonka kaikki kappaleet liittyvät San Remon musiikkifestivaaliin. Il Volon viimeisin albumi on vuonna 2015 julkaistu L’amore si muove. Il Volo on esiintynyt myös Barbra Streisandin kanssa. Yhtyeellä on myös kaksi Billboard Latin Music Award -palkintoa.

Eurovision laulukilpailu 2015

Helmikuussa 2015 Il Volo voitti San Remon musiikkifestivaalit, joiden voittajana se pääsi edustamaan Italiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Yhtye esitti kilpailussa kappaleen ”Grande amore” ja sijoittui kolmanneksi.
Verenvuotokuume

Verenvuotokuumeet ovat sairauksia, jonka aiheuttajina on RNA-viruksiin kuuluvia useita eri virusperheitä: arenavirukset, filovirukset sekä flavivirukset. Osa näistä on suhteellisen lieviä, kun taas osa aiheuttaa erittäin tappavia sairauksia.
Verenvuotokuumeita ovat mm. myyräkuume, lassakuume, Marburg- ja Ebola-virusten aiheuttamat kuumeet, bolivialainen verenvuotokuume, korealainen verenvuotokuume, Kongo-Krimin verenvuotokuume, Omskin verenvuotokuume, Japanin aivotulehdus, keltakuume sekä denguekuume.
Arenaviruksen aiheuttamia: Argentiinan verenvuotokuume, Machupo-verenvuotokuume (Machupo-verenvuotokuume), lassakuume.
Makkarajoki

Makkarajoki on joki Jyväskylässä Matinmäen ja Puuppolan rajalla. Se laskee Lehesjärvestä Korttajärveen. Joessa esiintyy ahventa, haukea ja siikaa. Jokea on mahdollista laskea alas kajakilla, mutta ei ilmeisesti veneellä.
Karmiinimedestäjä

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan karmiinimedestäjä on noin 10–15 cm. Koiraan kurkku, kaula, rinta ja ylä selkä on väriltään kirkkaan karmiininpunaiset. Päälaki ja pitkä pyrstö ovat alalajista riippuen kiiltävän violetti tai vihreä. Vatsa on vihertävän keltainen ja alaperäkeltainen. Naaras on väritykseltään pääosin oliivinvihertävä. Vatsa on keltainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Karmiinimedestäjää tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta, Kiinaa ja Filippiineille. Lajin elinympäristöä ovat metsät, pensaikot ja puutarhat.
Srbuk

Lapsuus

Sargsyan syntyi 3. huhtikuuta 1994 Jerevanissa, Armeniassa. Hän opiskeli Komitas State Conservatory of Yerevan -koulussa, jossa hän opetteli soittamaan qanun-nimistä soitinta.

Ura

Vuonna 2010, Srbuk koe-esiintyi Armenian The X Factorin ensimmäisellä tuotantokaudella. Koe-esityksessään hän lauloi Sian "Soon We'll Be Foundin". Srbuk liittyi Garik Papoyanin joukkueeseen ja saavutti toisen sijan. Vuonna 2012, hän perusti oman yhtyeensä nimeltä Allusion. Vuonna 2014, hän oli mukana featuring-artistina Papoyanin singlellä nimeltä "Boat". Boat oli osa soittolistaa venäläiseen elokuvaan nimeltä Лёгок на поми́не.
Vuonna 2016, Srbuk julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltä "Yete Karogh Es". Vuonna 2018, hän kilpaili The Voice of Ukraine -kilpailun kahdeksannella tuotantokaudella, jossa häntä valmensi ukrainalainen laulaja Potap. Kilpailussa Srbuk sijoittui neljänneksi. Marraskuussa 2018 ilmoitettiin, että Srbuk edustaisi Armeniaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa, Israelissa. Heti julkistuksen jälkeen Armenian yleisradioyhtiö Public Television company of Armenia (AMPTV) avasi laulujentekijöille mahdollisuuden lähettää kappaleitaan Srbukin mahdolliseksi euroviisukappaleeksi.
Sinikka Kallio

Sinikka Sisko Nevanlinna (sukunimi vuoteen 1958 Kallio-Visapää; 2. helmikuuta 1917 Rauma – 19. maaliskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti vuodesta 1958 kirjailijanimenään Sinikka Kalliota.

Henkilöhistoria

Kallio pääsi ylioppilaaksi 1935 Lappeenrannan yhteiskoulusta ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli kouluneuvos Niilo Visapää (1904-1979) ja toinen vuodesta 1958 professori Rolf Nevanlinna (1895-1980).

Kirjallinen tuotanto

Kallion oma kirjallinen tuotanto ajoittui pääasiassa 1940- ja 1950-luvuille. Hän on suomentanut muun muassa Thomas Mannin, Rainer Maria Rilken, T. S. Eliotin, José Ortega y Gassetin, Dag Hammarskjöldin ja Georges Simenonin teoksia.
Orpopojan valssi

Arviot

Aikalaisarvioissa hyväntuuliseksi luonnehdittua elokuvaa pidettiin jokseenkin onnistuneena. Esimerkiksi Modest Savtschenko (Työkansan Sanomat) kirjoittaa: ”Tuskin erehdymme, kun pidämme tämän filmin onnistumista ennen kaikkea sen ohjaajan Ville Salmisen sekä kuvaajan Kalle Peronkosken ansiona. Filmissä on sopivasti vauhtia, kuvasommittelu on luontevaa ja johdonmukaista.”
Eräässä myöhemmässä arviossa elokuvaa pidetään paatoksellisena, ja toisessa todetaan, että elokuvassa ovat keskeisintä runsaat laulut, joista kuitenkin kuullaan vain pätkiä. Halosen debyytti osoittautuu erään kriitikon mielestä onnistuneeksi.
2,6-dikloorifenoli-indofenoli

Käyttö

2,6-dikloorifenoli-indifenolia käytetään usein fotosynteesin valoreaktioiden tutkimiseen. Kasveissa NAPD⁺ toimii elektronien vastaanottajana niin kutsutussa Hillin reaktiossa ja pelkistyy. NAPD⁺ voidaan korvata reaktiossa 2,6-dikloori-indofenolilla, joka toimii elektronien vastaanottajana ja pelkistyy seuraavan reaktion mukaisesti:
Hapettunut muoto on väriltään sininen ja pelkistynyt on väritön. Hapettunut, sininen yhdiste absorboi valoa 600 nanometrin aallonpituudella, mutta pelkistynyt muoto ei, joten fotosynteesireaktion etenemistä voidaan seurata spektrofotometrisesti.
2,6-Dikloorifenoli-indofenolia käytetään myös C-vitamiinin määrittämiseen volumetrisesti eli titraamalla. Emäksisissä tai neutraaleissa olosuhteissa 2,6-dikloorifenoli-indofenoli on sinistä ja happamissa punertavaa. Yhdiste hapettaa C-vitamiinin dehydroaskorbiinihapoksi ja pelkistyy värittömäksi yhdisteeksi. Ekvivalenttikohta saavutetaan, kun 2,6-dikloorifenoli-indofenoli värjää liuoksen vaaleanpunaiseksi.
Ecosia

Ecosia on vuonna 2009 julkaistu, saksalaisen Christian Krollin kehittämä hakukone. Ecosian hakupalvelimet käyttävät ainoastaan uusiutuvaa energiaa. Haut tapahtuvat kuitenkin Yahoo!:n ja Bingin palvelimien kautta, jotka eivät toimi uusiutuvalla energialla. Siten Ecosialla tehty haku tuottaa yhtiön itsensä mukaan lähes yhtä paljon hiilidioksidipäästöjä kuin Googlella tehty haku.
Ecosia markkinoi itseään ekologisena hakukoneena, sillä se on sitoutunut lahjoittamaan 80 % mainoksista saamistaan tuloista sademetsien suojeluun WWF:n kautta. Hakukoneen omien laskelmien mukaan yksi haku pelastaa keskimäärin noin 2 m² sademetsää. Luku on saatu laskemalla hakukoneen WWF:lle tekemien lahjoitusten määrästä suojellun sademetsän pinta-ala – WWF:n hankkeessa Juruenan kansallispuistossa Brasiliassa hehtaarin suuruisen metsäalueen suojeleminen maksaa yhtiön mukaan viisi euroa – ja jakamalla tämä kaikkien Ecosialla tehtyjen hakujen lukumäärällä. Lokakuun lopussa 2010 Ecosia ilmoitti suojelleensa 205 641 845 m² eli noin 205,6 km² sademetsää.
Koska hakukone saa tulonsa mainoslinkeistä, ei sen käyttö itsessään tuo tuloja sademetsien suojeluun, ellei käyttäjä paina kyseisiä linkkejä.