Beatlemania

Beatlemania on englantilaisen The Beatles -yhtyeen kiihkeälle ja ennennäkemättömälle fanisuosiolle vuodesta 1963 eteenpäin annettu nimitys. Sanaa käytettiin lehdistössä ensimmäisen kerran 2. marraskuuta 1963, kun brittiläinen Daily Mirror otsikoi uutisensa Beatlesin neljännen konserttikiertueen avauskonsertista Cheltenhamissa, Gloucestershiressa: ”BEATLEMANIA! Se on kaikkialla.. jopa rauhaisassa Cheltenhamissa”.

Leviäminen

Vuonna 1964 beatlemania levisi Yhdysvaltoihin, kun The Beatles saapui 7. helmikuuta 1964 John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle, missä heitä oli vastassa joukko kirkuvia faneja. Yhtye esiintyi Ed Sullivan Show’ssa 9. helmikuuta hysteerisen, lähinnä teinitytöistä koostuvan yleisön edessä. Beatles oli noussut Yhdysvaltain listaykköseksi edellisvuonna 26. joulukuuta julkaistulla singlellään ”I Want to Hold Your Hand”, joka oli nostanut yhtyeen suursuosioon vähän ennen Sullivanin ohjelmaa.
Myöhemmin mania-sana on yhdistetty muihinkin samankaltaista suosiota nauttineisiin yhtyeisiin, kuten ”Rollermania” Bay City Rollersiin 1970-luvulla.

Musiikkikappaleet ja menestys

Ensimmäinen Suomessa iskelmälistojen kärkeen noussut The Beatlesin levy oli ”Twist and Shout” joulukuussa 1963. Beatlemania oli Suomessa voimakkaimmillaan vuosien 1964–1966 aikana, jolloin kuukausittain laadituilla kymmenen myydyimmän singlelevyn listoilla oli yhteensä 16 yhtyeen levyä. Yhtyeen albumi Rubber Soul oli Suomen myydyin LP-levy alkuvuonna 1966 sekä albumi Revolver saman vuoden syksyllä. Kun The Beatles esiintyi Tukholmassa heinäkuussa 1964, paikalla ollut Suomen Kuvalehden toimittaja kirjoitti tunnelmista: ”Heti ensimmäisestä kitaran vongahduksesta syntyy kiihko. Tytöt puristavat kouristuksenomaisesti polviaan ja kirkuvat. Muutamassa minuutissa katse muuttuu lasimaiseksi, tuijottavaksi. Siellä täällä hypähtelee tyttö pystyyn, kirkaisee, putoaa takaisin. Ohitseni suhahtaa mies lääkintälaukun kanssa ja kauempana syntyy pieni kasa ihmisiä. Hetken virvoittelun jälkeen pystyy neito jatkamaan nautintoaan. – – – Entä musiikki? Olen pahoillani, mutta emme kuulleet sitä.” Toimittajan mukaan soitto ja laulu jäivät yleisön äänten alle ja yleisölle riitti pelkkä Beatles-poikien näkeminen. 
Syksyllä 1964 kerrottiin ennakkotietona The Beatlesin olevan tulossa Suomeen keväällä 1965. Yhtyeen vierailu Suomessa ei kuitenkaan koskaan toteutunut.

Vastustus ja kriitikkojen näkemykset

Suomessa beatlemania herätti kuitenkin myös jyrkkää vastarintaa musiikkilehtien vanhempaa sukupolvea edustaneiden kriitikkojen keskuudessa samalla tavoin kuin Elvis Presley vajaat kymmenen vuotta aiemmin. Näkyvin ja kiihkein uuden popmusiikin vastustaja oli television Levyraadin vetäjä, tunnettu jazzmies Jaakko Jahnukainen, joka julisti Beatlesin musiikin olevan vain ”mölisevää karjuntaa, typerää, mautonta ja yksitoikkoista”. Jahnukainen jopa toivoi yhtyeen ”tukehtuvan letteihinsä tai kompastuvan korkoihinsa, mokomatkin nuorison irvikuvat”. Kevyen musiikin tutkijan Pekka Gronowin mukaan 1960-luvun puolivälissä – käytännössä samanaikaisesti beatlemanian kanssa – vallinnut, Suomessa ennen ja jälkeen kokematon ja paikoin miltei hysteerinen tangokuume oli kansan syvien rivien vastalause englanniksi lauletun pop- ja rockmusiikin levittäytymiselle. 
Tangomusiikin tavoin myös beatlemania synnytti Suomessa parodioita. Vanhempaa suomalaista muusikkosukupolvea edustaneet Teijo Joutsela ja Kullervo Linnan Humppa-Veikot tekivät omaperäiset tulkinnat kappaleista ”She Loves You” (”Hän sinun on”) ja ”All My Loving” (”Kaikki rakkauteni”). Spede Pasanen ja Simo Salminen levyttivät kappaleesta ”Yellow Submarine” Juha Vainion laatiman humoristisen muunnelman ”Keltainen jäänsärkijä”. Beatlemania ja sitä edeltänyt rautalankavillitys synnyttivät Suomessa selkeän kahtiajaon ”uuteen” ja ”vanhaan” kevyeen musiikkiin ja jyrkän vastakkainasettelun, suorastaan avoimen vihamielisyyden nuorisomusiikin ja vanhan tanssimusiikin välille vuosikymmenien ajaksi.