google/wiki40b huggingface dataset:
Swift-teleskooppi

Yleistä

Swift tarkkailee maailmankaikkeutta usealla eri aallonpituudella, gammasäteilystä aina näkyvän valon alueelle. Sen tehtävänä on pääasiallisesti tarkkailla gammapurkauksia. Se kykenee itsenäisesti kääntymään suuntaan, jossa se on havainnut gammapurkauksen. Tämä on tärkeää, sillä gammapurkaukset ovat erittäin lyhytaikaisia. Luotain lähettää välittömästi mittaamansa datan maahan, jotta astronomit kykenisivät tutkimaan purkauksen jälkihehkua.
Swiftin komentokeskus sijaitsee Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa.

Gammapurkaushälytin (BAT)

Instrumentilla Swift tarkkailee suuria ~2 steradiaani alueita avaruudesta tehden havaintoja gammapurkauksista ja laskien niiden sijainnin. Se paikallistaa purkausten sijainnin 1-4 kulmaminuutin tarkkuudella. Tiedot sijainnista lähetetään maahan, josta purkausta pysytään sitten joillaikin teleskoopeilla seurata. Tarkkailtava energia-alue 15–150 keV.

Röntgenteleskooppi (XRT)

Röntgenteleskoopilla Swift kykenee ottamaan kuvia ja tekemään spektrianalyysin gammapurkausten jälkihehkusta. Näköalue (FoV) on 23,6 × 23,6 ja siinä on Wolter I -tyypin optiikka. Instrumenttia käytetään myös pidempiaikaiseen purkauksen jälkihehkun tarkkailuun. Tarkkailtava energia-alue: 0,2–10 keV.

Ultravioletti/optinen teleskooppi (UVOT)

Tämän teleskoopin aukko on 30 senttimetriä. Sillä tarkkaillaan purkauksen jälkihehkua ultavioletin ja näkyvän valon alueella. Teleskoopilla pystytään tarkkailemaan kohdetta alle kulmasekuntin tarkkuudella. Lisäksi instrumentilla kyetään tarkkailemaan purkausta pidemmän aikaa kuin edellä mainituilla instrumenteilla. Tarkkailtava aallonpituusalue on 170–650 nm.
Richard Trenton Chase

Richard Trenton Chase (23. toukokuuta 1950 – 26. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tappoi 1970-luvun lopulla kuusi ihmistä. Hän oli paranoidi skitsofreenikko ja nekrofiili, joka söi uhriensa ruumiinosia.
Chase tuomittiin kuolemaan ensimmäisen asteen murhasta. Hän teki itsemurhan San Quentinin vankilassa. Ruumiinavauksessa selvisi että hän oli ottanut yliannoksen masennuslääkkeitä joita hän oli säästänyt ja kerännyt useiden viikkojen ajan - hänelle päivittäin annostelluista lääkkeistä.

Richard Trenton Chase fiktiossa

William Friedkinin ohjaama elokuva Rampage - murhaaja perustuu löyhästi Chasen tekemiin murhiin.
Annikki Keinonen

Anna-Kaarina (Annikki) Keinonen (s. 18. maaliskuuta 1908 Huittinen) on suomalainen kansakoulunopettaja, lähetystyöntekijä ja lastenkirjailija. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1931 ja valmistui opettajaksi Hämeenlinnan seminaarista 1934. Työuransa hän aloitti toimimalla kansakoulunopettajana Helsingissä 1934–1946. Vuodet 1946–1951 hän työskenteli lähetystyöntekijänä Ambomaalla ja vuodet 1952–1968 opettajana Tammelassa.
Ypäjoki

Valuma-alueen kuvailu

Joen valuma-alueen vesistöjä ja sivuhaaroja on helpompi kuvailla lähtemällä liikkeelle joen suusta ja etenemällä sitten yläjuoksulle päin.
Joki saa alkunsa Ypäjän Ypäjänkylästä, jonka historiallinen kylätontti on joen rannalla, ja virtaa pääosin Ypäjänkylän alueella kunnes laskee Loimijokeen Loimaan Kauhanojalla. Ensimmäinen sivuhaara yhtyy Ypäjokeen nimettömän lammen tai joen laajentuman kohdalla 3,6 kilometriä Loimijoelta. Sivujoki on nimeltään Haaranoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 km². Haaranoja on neljä kilometriä pitkä ja saa alkuunsa Ypäjän taajaman pohjoispuolelta Kartanonkylästä, josta se virtaa Vaivaskoskenojan nimisenä. Haaranojan toinen haara on Rääsänoja. Haaranoja on voimakkaasti perattu ja oiottu, mutta alajuoksulla se meanderoi selvästi. Ylängöllä Äijälamminsuolla sijaitsee Jokioisen kunnan puolella sijaitsee Äijälammi, jonka sadevedet kulkeutuvat laskuojattomana Isorahkan läpi kohti etelää, missä Haaranoja ja sen sivuhaara Letkunoja kuljettavat ne Ypäjokeen.
Katinhännän tienoilla Ypäjoki haarautuu ensimmäisen kerran voimakkaasti. Vasemmalta yhtyy pääuomaan ensin Lautakatonoja ja oikealta yhtyy sitten Korvenoja. Ylempänä pääuoma kulkee Ypäjän kylän kautta joen laajentuman tai lammen läpi. Lampeen laskee kaksi ojaa. Vasemmalta laskee oja Kolinsuon ja Jokioisten kunnan rajan suunnalta kaksi toisiinsa yhtyvää ojaa ja oikealta laskee Hauenkuononoja.

Muuta

Yhdystie 2812 ylittää joen kahdesti.
Rihards Dubra

Rihards Dubra (s. 28. helmikuuta 1964 Riika) on latvialainen säveltäjä. Hän aloitti pianonsoiton opintonsa Jurmalassa 7-vuotiaana. Vuodesta 1978 lähtien hän opiskeli musiikin teoriaa Riian Emils Darzins -erikoismusiikkikoulussa. Vuosina 1982–9 ja 1994–6 hän opiskeli Latvian musiikkiakatemiassa säveltämistä. Häntä opetti Adolfs Skulte. Dubra asuu Jurmalassa ja on opettanut siellä musiikin teoriaa ja sävellystä.
Dubra säveltää enimmäkseen hengellistä musiikkia, jota edustavat muiden muassa Messu kuorolle ja orkesterille sekä Missa Sinceritatis tenorille, oboelle, kuorolle, lyömäsoittimille ja uruille. Dubran tuotantoon kuuluu myös kymmenittäin motetteja, Symphonia orkesterille, Neljä pientä sinfoniaa pienelle orkesterille, pieniä kantaatteja, satubaletti lapsille sekä pianokappaleita. Hyperion Records on levyttänyt Dubran kuoromusiikkia.
Pieni Magellanin pilvi

Pieni Magellanin pilvi (Pieni Magalhãesin pilvi, SMC), josta käytetään myös tunnusta NGC 292, on Linnunradan seuralaisgalaksi. Se sijaitsee Tukaanin tähdistössä, lähellään Suuri Magellanin pilvi. Molemmat galaksit on nimetty portugalilaisen löytöretkeilijän Fernão de Magalhãesin mukaan. Ne ovat osa Linnunradan ja sen suurten naapurigalaksien muodostamaa Paikallista ryhmää. Niiden yhteisnimitys on Magellanin pilvet.

Perustietoa

Pieni Magellanin pilvi sijaitsee 210 000 valovuoden päässä meistä. Se on varsin pieni epäsäännöllinen galaksi, jossa on kuitenkin vähintään 10 miljardia tähteä. Kääpiögalaksin läpimitta on useita tuhansia valovuosia, ja se on Linnunradan kolmanneksi lähin seuralainen. "Isoveljensä" Suuren Magellanin pilven tavoin se kiertää Linnunrataa, ja on arveltu, etteivät Magellanin pilvien radat ole toisistaan riippuvaisia.

Historia

Pienen Magellanin pilven löytöhistoria on samanlainen kuin Suurenkin, ovathan ne toisilleen lähekkäisiä ja helposti erottuvia eteläisen tähtitaivaan kohteita. Eteläisen pallonpuoliskon kansat ovat varmasti tunteneet galaksin jo esihistoriallisina aikoina, mutta eurooppalaisille se oli tuntematon ennen suurten löytöretkien aikaa. Amerigo Vespucci havaitsi ilmeisesti galaksin kolmannella merimatkallaan 1503–1504, mutta vasta vuonna 1519 kohde tuli länsimaiden tietoisuuteen, kun Fernão de Magalhães löysi uudelleen sekä suuren että pienen "pilven", jotka nimettiin hänen mukaansa.

Havaitseminen

Koska Pieni Magellanin pilvi sijaitsee vain 18 asteen päässä eteläisestä taivaannavasta, ei sitä milloinkaan voida havaita Euroopasta eikä muiltakaan pohjoisilta alueilta. Sen sijaan eteläisellä pallonpuoliskolla ja päiväntasaajan molemmin puolin se on suhteellisen hyvä havaintokohde. Se on myös yksi kaukaisimmista kohteista, jotka voi nähdä paljain silmin. Galaksi on kuitenkin Suurta Magellanin pilveä pienempi kooltaan, ja se sijaitsee myös sitä kauempana, joten se on selvästi himmeämpi, kirkkaudeltaan (magnitudiltaan) noin +2,7, eli se näkyy hyvin ilman apuvälineitä valosaasteettomassa ympäristössä. Laajahkon koon takia sen pintakirkkaus on pieni, ja se näyttää todellakin epämääräiseltä pilveltä.
Jodie ja Mary

Jodie ja Mary olivat salanimet, jota käytettiin Rose ja Gracie Attard -nimisistä (s. 8. elokuuta 2000) maltalaisista, Britanniassa syntyneistä siamilaisista kaksosista. He olivat kiinni toisissaan alavatsan kohdalta siten, että molempien ylävartalo osoitti vastakkaisiin suuntiin ja molemmilla oli omat kaksi jalkaa, jotka lähtivät keskivartalosta oiken kyljen suuntaan, mutta vain Jodiella oli toimivat keuhkot ja sydän. 
Jodien ja Maryn tapaus nousi Britanniassa uutisaiheeksi, kun heidät määrättiin erotettavaksi toisistaan, vaikka tiedettiin tämän johtavan Maryn välittömään kuolemaan. Ilman erotusleikkausta kumpikin olisi kuollut, sillä Jodie oli kaksosista vahvempi ja hänen elintoimintonsa pitivät molempia elossa, mutta Maryn elättäminen rasitti hänen elimistöään liikaa. Leikkaus suoritettiin 7. marraskuuta 2000. Mary kuoli lähes välittömästi ja Jodie jäi henkiin.
Haruna Iikubo

Haruna Iikubo (jap. 飯窪 春菜, Iikubo Haruna, s. 7. marraskuuta 1994 Tokio) on japanilainen malli, näyttelijä ja pop-laulaja. Hän on Morning Musumen 10. sukupolven jäsen.
Filipe Albuquerque

Filipe Miguel Delgadinho Albuquerque (s. 13. kesäkuuta 1985 Coimbra) on portugalilainen moottoriurheilija. Nykyään hän kilpailee FIA World Endurance Championship -sarjassa.

Ura

Albuquerque on kilpaillut aiemmin Espanjan Formula 3 -mestaruussarjassa ja Formula Renault -sarjoissa voittaen kaksi Formula Renault -sarjan mestaruutta vuonna 2006. Samana vuonna hän voitti Red Bull Junior of the Year -palkinnon. Vuonna 2007 Albuquerque kilpaili GP2-sarjassa Arden- ja Racing Engineering -talleissa neljä kilpailua saavuttamatta pisteitä. Alburquerque kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2007–08 ja 2008–09 edustaen Portugalin joukkuetta. Hän sijoittui sarjan kolmanneksi kaudella 2008–09.
Vuonna 2010 Albuquerque voitti Mestareiden kisan. Hän päihitti finaalissa yhdeksänkertaisen rallin maailman mestarin Sébastien Loebin. Vuonna 2011 Albuquerque kilpaili DTM-sarjassa Team Rosberg-tallissa saavuttaen yhden kakkossijan ja yhdeksän pistettä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2012 saavuttaen 26 pistettä. Vuonna 2014 Albuquerque kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa, Audin LMP1-luokan autolla.
Orfeo

Orfeo (L'Orfeo, favola in musica) on prologista ja viidestä näytöksestä koostuva musiikkiteos. Se on  varhaisimpia oopperaksi katsottavista teoksista, eräiden mukaan ensimmäinen todellinen suuri ooppera. Sen sävelsi Claudio Monteverdi, ja libreton oopperaan kirjoitti Alessandro Striggio. Perustana oopperan libretolle on ollut perinteinen antiikin taru Orfeuksesta ja Eurydikestä.
Teos oli tarkoitettu esitettäväksi vuotuisten Mantovan karnevaalien yhteydessä. Oopperan ensimmäinen esitys oli Mantovan Accademia degl'Invaghitissa helmikuussa 1609, ja 4. helmikuuta samana vuonna ooppera esitettiin Mantovan hoviteatterissa. Ooppera julkaistiin vuonna 1609 Venetsiassa. Ooppera sai nykyaikaisen esityksensä Pariisissa vuonna 1904, kun se esitettiin konserttiversiona.
Olga Ahtinen

Ura

Gamlakarleby BK:n kasvatti Ahtinen debytoi seuran paidassa Naisten Liigassa kaudella 2013 vain 15-vuotiaana. Hän pelasi sarjassa kauden aikana seitsemän peliä viimeistellen niissä yhden maalin. Kauden 2014 Ahtinen pelasi toisessa kokkolalaisseurassa, Kokkola Futis 10:ssä, jossa otteluita kertyi kauden aikana 23 ja maaleja kolme. Kaudeksi 2015 Ahtinen siirtyi Naisten Liigan kauden 2015 pronssiseuraan, Kuopion Pallokissoihin. Alkuvuoden 2017 hän pelasi PK-35:ssä, josta hän kesällä 2017 siirtyi Tanskaan Brøndby IF:n joukkueeseen.
Ahtinen pelasi vuosina 2013–2014 Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa 10 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Vuodesta 2014 lähtien hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jonka riveissä hän teki hattutempun EM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan syyskuussa 2014. Ahtinen on toiminut niin alle 17- kuin alle 19-vuotiaiden kapteenina. Ahtinen on myös valittu vuoden tyttöpelaajaksi vuonna 2013 sekä vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi 2015.
Piikkinahkaiset

Ominaisuuksia

Ihossa on tukirangaksi yhtyneitä kalkkilevyjä ja piikkejä sekä pihtimäisiä elimiä, jotka pitävät ihon puhtaana. Piikkinahkaiset liikkuvat vesiputkilojärjestelmän avulla. Siinä on rengaskanava, josta johtaa ulos siivilälevyyn päättyvä kivikanava ja jokaiseen haaraan sädekanava. Tämä haaroittuu edelleen lukuisiksi imujaloiksi, joita eläin voi liikutella muuttamalla veden painetta putkilostossa. Sisäelimet ovat säteittäisesti haaroissa, ja suun ympärillä nystyrämäisiä kovettumia. Hengityseliminä ovat kidukset, merimakkaroilla peräsuoleen liittyvät vesikeuhkot.
Filosofiset aikakausjulkaisut

Historiaa

Ensimmäisiä tieteellisiä aikakausjulkaisuja alettiin julkaista 1600-luvulla. Näihin lukeutuvat Journal des savants (1655) ja Acta eruditorum (1682). Myös Royal Society (Philosophical Transactions of the Royal Society, 1665) ja Ranskan akatemia alkoivat julkaista omia julkaisujaan pian perustamisensa jälkeen.
Ensimmäisiä varsinaisia filosofisia julkaisuja olivat William Torrey Harrisin perustama Journal of Speculative Philosophy (1867–1893), Alexander Bainin perustama Mind (1876–), Théodule Ribotin perustama Revue philosophique (1876–) sekä Ludwig Steinin perustama Archiv für Geschichte der Philosophie (1888–). Hieman myöhemmin alkoivat ilmestyä Monist (1888–), Ethics (1890–), Proceedings of the Aristotelian Society (1891–), Philosophical Review (1892–), Revue de métaphysique et de morale (1893–) ja Kant-Studien (1896–).
1900-luvulla perustetuista julkaisuista merkittävimpiä ovat Journal of Philosophy (1904), Philosophy (1926), Wienin piirin Erkenntnis (1930–1940), The Journal of Symbolic Logic (1936–) ja Review of Metaphysics (1947–).
Merkittävimmät suomalaiset filosofiset aikakausjulkaisut ovat olleet Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirjat Ajatus (1926–) ja Acta Philosophica Fennica (1935–), sekä filosofinen aikakauslehti Niin & näin (1994–). Filosofiaa on julkaistu myös Königsberg-lehdessä (1996/97). Filosofisina keskustelufoorumeina ovat toimineet myös mm. Ateneum, Aika, Euterpe (1901–1905), Finsk Tidskrift (1876–), Genesis, Nykyaika (1898–1899), Teologinen aikakauskirja, Valvoja (1881–) ja Vartija (1888–).
Persiantimali

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 22 cm, siipien kärkiväli 21–24 cm ja paino keskimäärin 33 g. Persiantimali on kooltaan punakylkirastaan luokkaa, ja sillä on pitkä pyrstö, joka usein sojottaa pystyssä. Höyhenpuku on ruskea, päältä tummempi, ja kurkku on hyvin vaalea. Nokka on hieman alaspäin kaareva. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kauttaaltaan hieman vaaleampi kuin vanha.

Esiintyminen

Persiantimali elää maantieteellisesti hyvin pienellä alueella Mesopotamiassa eli Irakissa, itäisessä Syyriassa ja läntisessä Iranissa. Sen elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä. Suuret alat lajille soveliasta kosteikkoa on kuivattu tai niitä on tuhottu sodissa, mutta laji on edelleen ilmeisesti elinvoimainen. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Persiantimalit asuvat ruovikoissa ja joenrantojen metsiköissä ja pensaikoissa. Ne suosivat etenkin eufratinpoppelin (Populus euphratica) ja aitapukinpensaan (Lycium barbarum, runsaasti marjova pensas) kasvustoja. Persiantimaleita tavataan myös monenlaisissa tiheiköissä ja pusikoissa.

Lisääntyminen

Persiantimalit ovat yksiavioisia, ja niiden reviiri on pieni, kolmesta kuuteen aaria. Ne rakentavat pesänsä matalalle poppelin, pensaan tai ruokojen varaan. Pesä on oksien varaan korsista ja ohuista risuista rakennettu syvä kuppi. Naaras munii kolme tai neljä turkoosinväristä munaa, joita se hautoo 13 päivää. Koiras voi välillä hautoa lyhyitä aikoja. Molemmat puolisot hoitavat poikasia. Usein ne saavat apureiksi pesimättömiä lintuja tai parin varttuneita edellisen pesyeen poikasia. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä noin 10 päivän ikäisinä. Pesyeitä on kaksi tai kolme kesän aikana. Pesimäajan ulkopuolella persiantimalit liikkuvat pienissä, alle 15 yksilön parvissa, joissa on sekä vanhoja että nuoria lintuja. Parvet eivät liity muiden lintulajien parviin.

Ravinto

Persiantimalin pääravintoa ovat hyönteiset ja hämähäkit, joita se etsii sekä maasta että lehvästöstä. Yleisimmät poikasille tarjotuista hyönteisistä ovat heinäsirkat ja perhostoukat.
André Lysenstøen

André Lysenstøen (s. 27. lokakuuta 1988 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa kaudella 2009–2010 Suomen Mestiksen Heinolan Kiekkoa.
Kotimaassaan Lysenstøen on edustanut pääsarjatasolla Lillehammeria ja Stavangeria. Hän kuului Norjan maajoukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Hänet on valittu myös Norjan olympiajoukkueeseen vuoden 2010 kisoihin Vancouveriin.
Grapsus grapsus

Ulkonäkö ja koko

G. grapsus on värikäs taskurapulaji. Aikuiset yksilöt ovat useimmiten kirkkaankeltaisia ja punaisia, mutta vatsapuoli on yleensä valkoinen. Selkäkilven reunat ovat mustat, ja silmien ympärillä on mustia tai vihreitä pisteitä. Jokaisen raajan kärki on lisäksi oranssi tai keltainen ja sakset kirkkaanpunaiset.
Selkäkilven leveys on 5–8 senttimetriä, ja koiraat ovat yleensä hieman naaraita pienempiä. Toukka on noin 0,5 millimetriä pitkä.

Levinneisyys ja elinympäristö

G. grapsus -lajia tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikan subtrooppisilla ja trooppisilla rannikoilla. Lisäksi se elää sekä Atlantin että Tyynenmeren saarilla. Aikuiset yksilöt elävät erityisesti kivikkoisilla rannoilla. Toukat puolestaan elävät matalissa vesissä rannan läheisyydessä.
Shigeyoshi Suzuki

Jalkapallomaajoukkue

Suzuki edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1927.
NHL-kausi 1975–1976

NHL-kausi 1975–1976 oli National Hockey Leaguen historian 59. kausi. Sen aikana 18 NHL-joukkuetta pelasi kukin 80 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Philadelphia Flyersin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 18. ja seuran koko historian 19. Stanley Cup -mestaruus. Samalla sai alkunsa mestaruuksien sarja, jonka aikana joukkue voitti neljä Stanley Cupia peräkkäin. 31. joulukuuta 1975 Canadiens kohtasi Montrealin Forum-hallissa Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueen näytösottelussa, joka päättyi 3–3-tasapeliin.
Kaudella 1975–1976 Philadelphia Flyers onnistui voittamaan 20 kotiottelua peräkkäin, millä se nousi jakamaan NHL:n ennätystä Boston Bruinsin kanssa, joka oli pystynyt vastaavaan kotivoittojen sarjaan kaudella 1929–1930. Lopulta Detroit Red Wings rikkoi ennätyksen kaudella 2011–2012, kun se voitti 23 kotiottelua peräkkäin. Kuitenkin kyseisellä kaudella käytössä olivat tasapelitilanteet ratkaisevat rangaistuslaukauskilpailut, joita ei Bruinsin ja Flyersin ennätysten aikoihin käytetty. Ilman rangaistuslaukauskilpailuja Red Wingsin kotivoittojen sarja olisi päättynyt ensimmäiseen kotihallissa pelattuun tasapeliin, joka olisi tullut sen jälkeen, kun joukkue oli voittanut 12 kotiottelua peräkkäin. Bruins oli itse asiassa ottanut 22 kotivoittoa peräjälkeen, mutta voitoista kaksi viimeistä tuli kauden 1930–1931 alussa, siis eri kaudella kuin mistä sarja alkoi.
Runkosarjan pistepörssin kaudella 1975–1976 voitti Montreal Canadiensin hyökkääjä Guy Lafleur, joka keräsi kaikkiaan 125 tehopistettä pelaamissaan 80 ottelussa. Philadelphia Flyersia edustanut Reggie Leach puolestaan teki eniten runkosarjamaaleja, yhteensä 61 kappaletta. NHL-palkinnoista Guy Lafleurille myönnettiin Art Ross Trophyn ohella Lester B. Pearson Award, ja hänet valittiin liigan ykköstähdistöön. Hart Memorial Trophyn sai Flyersin Bobby Clarke, joka voitti myös plus/miinus-tilaston. Clarke oli mukana NHL:n ykköstähdistössä keskushyökkääjän paikalla.
Reggie Leach voitti pudotuspelien pistepörssin. Hän teki pelaamissaan 16 pudotuspeliottelussa yhteensä 24 tehopistettä, joista 19 oli maaleja ja 5 syöttöpisteitä. Suorituksiensa ansiosta Leach arvostettiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja hänelle myönnettiin Conn Smythe Trophy.
Nuorisokulttuuri

Nuorisokulttuuri on teinien tai laajemmin nuorten alakulttuuri, joka koostuu nuorten tulkinnasta nykymaailmasta ja siitä pohjautuvasta käyttäytymis- ja pukeutumistavoista, se on myös nuorien reaktio sille mitä senhetkinen elämänympäristö on, ja se mitä nuorilta vaaditaan ja odotetaan aikuisena. Se on yhteiskunnallinen ilmiö, joka on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1950-luvun alkupuolella, leviten hiljan myöhemmin myös muihin läntisiin teollisuusmaihin. Eräät kulttuurin piirteet vetoavat työläisnuorisoon kun taas jotkut keski- ja yläluokan nuorisoon. Kaupallistamisella on myös erittäin merkittävä osa nuorisokulttuurissa, sillä mm. tavarat ja vaatteet toimivat nuorison tyylien rakentajina, jolloin voidaan puhua pikemminkin nuorisomuodista tai nuorisomainonnasta.
Suomessa nuoriso omaksuu nopeasti kansainvälisiä tyylejä ja muoteja.
Muun muassa sosiologit tutkivat alakulttuurien ja nuorisoliikkeiden syntyä, laajenemista sekä sammumisen kiertokulkua.
Vesa Nuotio

Vesa Nuotio (s. 16. marraskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen muusikko, juontaja ja televisio-ohjaaja. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Finn Trio ja Alan Miehet. Lisäksi hän ollut jäsenenä Kivikasvot-ryhmässä. Nuotio työskennellyt myös Yleisradiossa, MTV3:lla ja videotuotannon yrittäjänä.
Vesa Nuotion isä oli Kipparikvartetin laulaja, kuoronjohtaja Auvo Nuotio (1917–1985).
Vesa Nuotio opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, toimi kameramiehenä TV1:ssä 1963–1968 ja sitten toimittajana TV1:n ajanvietetoimituksessa. Hänen tuottamansa ja ohjaamansa Muscle and Blood edusti Suomea Montreux'n Kultainen ruusu -kilpailussa 1970.  Yhdessä Pertti ”Pertsa” Reposen kanssa Nuotio tuotti ja osin käsikirjoitti Yleisradiolle 1970-luvun alussa sketsisarjat Ilkamat, Ällitälli, Leo Lastumäen musikaalinen tunti ja Merirosvoradio. Vuonna 1976 Nuotio siirtyi MTV:lle ohjaajaksi ja teki muun muassa Iltalintu-ohjelmaa. Hän ohjasi 1980-luvun alussa televisiosarjoja Valehtelijoiden klubi ja Ollaan kuin kotonanne. Lisäksi hän ohjasi Kivikasvot Show -ohjelmat vuosina 1980–1985 ja oli itse Kivikasvojen jäsenenä vuonna 1989.
Nonbentsodiatsepiinit

Nonbentsodiatsepiinit ovat psykoaktiivisia lääkeaineita, joilla on bentsodiatsepiinien kaltainen vaikutus, mutta joiden rakenne poikkeaa radikaalisti itse bentsodiatsepiineista. 
Nonbentsodiatsepiinit ovat usein sekä vaikutuksiltaan, että sivuvaikutuksiltaan ja käyttöön liittyviltä riskeiltään bentsodiatsepiinien kaltaisia.
Nonbentsodiatsepiineja ovat esimerkiksi tsaleploni, alpideemi, tsopikloni ja tsolpideemi.
Peter Berndtson

Peter Einar Berndtson (27. kesäkuuta 1956 Helsinki – 16. marraskuuta 2018 Helsinki) oli suomenruotsalainen televisiotoimttaja ja dokumentaristi, joka työskenteli 1980-luvulta alkaen Yleisradion ruotsinkielisessä ohjelmatoiminnassa. Hän toimitti muun muassa ohjelmia Veckans puls, Jag e jag ja Seportaget ja teki kolmiosaisen dokumentin Harmony Sisters -yhtyeestä sekä muita asiaohjelmia.
Permin aluepiirin lippu

Permin aluepiirin lippu on Venäjän federaatioon kuuluvien Permin aluepiirin ja Permin alueen lippu.  Lippu on pyhän Yrjön risti, jonka värit ovat valkoinen, sininen  ja punainen. Ristin keskiosassa on Permin aluepiirin vaakuna. Lippu muistuttaa hieman Dominikaanisen tasavallan lippua. 
Valkoinen symboloi Permin kansan rauhaa, hyvyyttä ja puhtautta. Sininen symboloi ihmisten asenteiden lämpöä, kauneutta ja pehmeyttä sekä alueen vesistöjä ja niiden tuomia rikkauksia. Punainen symboloi permiläisten rohkeutta, urhollisuutta ja pelottomuutta. 
Lippu otettiin käyttöön 6. toukokuuta 2003. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Tupolev I-4

Tupolev I-4  (prototyypistä käytettiin nimeä ANT-5) oli Tupolevin valmistama neuvostoliittolainen yksipaikkainen hävittäjä, joka lensi ensilentonsa heinäkuussa 1927 Stroilsjassa.
Koneita rakennettiin 371 kappaletta ja ne palvelivat Neuvostoliiton ilmavoimissa ja siviili-ilmailussa 1930-luvun puoliväliin saakka.
Jokamiehen Kymppitonni

Jokamiehen Kymppitonni oli vuonna 1991 MTV:lla lähetetty suomalainen televisiosarja, joka perustui Spede Pasasen kehittämään Kymppitonni-ohjelmaformaattiin. Kilpailijoina olivat tavalliset henkilöt. Juontajana oli Riitta Väisänen.
HMS Quality

Valmistus

Alus tilattiin 2. huhtikuuta 1940 Swan Hunter and Wigham Richardonilta Wallsendistä Newcastlesta osana kolmatta hätälaivuetta (engl. 3rd Emergency Flotilla). Aluksen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 10. lokakuuta, ja alus laskettiin vesille 6. lokakuuta 1941. Alus valmistui 7. syyskuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 439 820 puntaa ilman amiraliteetin toimittamia ase-, viesti- ja tutkajärjestelmiä.

Palvelus

Alus siirrettiin 8. lokakuuta 1945 Australian laivastolle, joka nimesi sen HMAS Qualityksi. Alus poistettiin palveluksesta 25. tammikuuta seuraavana vuonna ja se siirrettiin reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 10. huhtikuuta 1958.