google/wiki40b huggingface dataset:
Igor Šestjorkin

Seuraura

Šestjorkin on Krylja Sovetovin kasvatti. Spartak Moskova varasi hänet 43. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2012. Šestjorkin siirtyi seuraan jo seuraavaksi kaudeksi 2012–2013, jolloin hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa KHL:ssä, vaan Šestjorkin sai peliminuuttinsa junioriliiga MHL:n MHK Spartakista. Myös kauden 2013–2014 hän vietti lähinnä MHL:ssä, jonka mestaruuden Šestjorkin voitti kauden päätteeksi. Hän pelasi kauden aikana myös liigan tähdistöottelussa ja Šestjorkin valittiin MHL:n syyskuun 2013 kuukauden pelaajaksi. Hän pelasi kauden aikana myös yhdeksän KHL-ottelua.
New York Rangers varasi Šestjorkinin neljännellä kierroksella 118. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kesäkuussa 2014 hänet kaupattiin Spartakista SKA Pietariin, jossa Šestjorkin toimi kaudella 2014–2015 pääasiassa seuran kolmosmaalivahtina ja pelasi kuusi runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös VHL-joukkue SKA Karjalassa ja MHL-joukkue SKA-1946:ssa.
Mario Scalzo

Junioriura

Scalzo pelasi juniorijääkiekkoa kaudella 2001–2002 QMJHL-joukkue Victoriaville Tigresissä yhden ottelun sekä runkosarjassa, pudotuspeleissä että Memorial Cup -turnauksessa. Kaudella 2002–2003 hän teki 72 runkosarjaottelussa tehopisteet 10+34=44, joilla hän oli Tigresin tehokkain puolustaja. Scalzo palkittiin QMJHL:n parhaana puolustavana tulokkaana Raymond Lagacé Trophylla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudella 2003–2004 Scalzo voitti koko QMJHL:n puolustajien pistepörssin tehopisteillä 16+52=68. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen. Viimeisellä QMJHL-kaudellaan 2004–2005 Scalzo siirtyi Tigresistä Rimouski Océaniciin. Hän teki runkosarjassa tehopisteet 24+50=74, joilla Scalzo voitti jälleen puolustajien pistepörssin. Hänet palkittiin QMJHL:n parhaana puolustajana Emile Bouchard Trophylla ja valittiin liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Scalzo voitti myös pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 7+14=21, jotka riittivät myös pistepörssin kolmanteen sijaan. Hänen edellään olivat vain joukkuetoveri Sidney Crosby ja Chicoutimi Saguenéensin Stanislav Lašček. Scalzo voitti kauden päätteeksi QMJHL:n mestaruuden. Hänet valittiin myös Memorial Cupin tähdistökentälliseen.

Ammattilaisura

Scalzoa ei varattu koskaan NHL:ään. Hän siirtyi kaudeksi 2005–2006 Dallas Starsin organisaatioon, jossa pelasi kolme kautta kuitenkin vain sen farmijoukkue Iowa Starsissa, AHL:ssä. Kesken viimeisen AHL-kautensa 2007–2008 Scalzo siirtyi Tampa Bay Lightningin farmijoukkue Norfolk Admiralsiin, kun Lightning hankki hänet Dallas Starsista vaihdossa Bryce Lampmaniin.
Scalzo siirtyi kaudeksi 2008–2009 Eurooppaan, Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan EC Salzburgiin. Hän teki tehopisteet 10+30=40. Scalzo antoi Salzburgissa toiseksi eniten maalisyöttöjä John Hughesin kanssa. Scalzo oli kevään 2009 pudotuspeleissä tehopisteillä 4+8=12 joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudeksi 2009–2010 Scalzo siirtyi Saksan DEL-liigassa pelaavaan Adler Mannheimiin. Hän oli pisteillä 11+17=28 joukkueen tehokkain puolustaja. Scalzo teki seuraavalla kaudella 2010–2011 tehopisteet 13+19=32.
Huhtikuussa 2011 Scalzo teki yksivuotisen sopimuksen sveitsiläisjoukkue EHC Bielin kanssa. Hän pelasi Biel/Biennessä kuitenkin vain viisi ottelua, kunnes siirtyi toiseen sveitsiläisjoukkueeseen SC Berniin lokakuun alussa. Bernissä Scalzo pelasi kuusi ottelua, kunnes hän siirtyi SM-liigassa pelaavaan Turun Palloseuraan lokakuun puolivälin jälkeen. Scalzo pelasi kauden 2011–2012 aikana myös joissakin otteluissa hyökkääjänä. Hän oli kauden jälkeen vapaana agenttina lokakuun 2012 lopulle saakka, jolloin Scalzo siirtyi try-outille itävaltalaiseen EC Graz 99ersiin.

Maajoukkueura

Scalzo edusti Kanadaa kevään 2011 MM-kilpailuissa. Hän oli joukkueen ainoa NHL:n ulkopuolella pelannut pelaaja.
Suomen Metallirakenneyhdistys

Suomen Metallirakenneyhdistys eli SMRY on perustettu metallirakennealalla toimivien suomalaisten yritysten jäsenyhdistykseksi. Yhdistys on merkitty yhdysrekisteriin 17.6.2005.
Yhdistyksen tehtävänä on mm. parantaa jäseniensä toimintaedellytyksiä ja alan arvostusta järjestämällä koulutusta, kehittämällä yhteistyötä asiakasyrityksiin, tavaran toimittajiin ja viranomaisiin sekä hyödyntämällä alojen asiantuntijapalveluita. Tämä koettiin alalla merkittäväksi asiaksi, koska aiemmin yhteistyö yritysten välillä oli ollut olematonta. 
SMRY:llä on noin 120 jäsenyritystä, mikä tarkoittaa valtaosaa alan suomalaisista yrityksistä. Osa jäsenistä tavarantoimittajia, jotka toimivat yhdistyksen kannatusjäseninä. Kaikki jäsenet on listattu yhdistyksen kotisivuilla.
SMRY kuuluu toimialajärjestönä Suomen Yrittäjiin.
Sheidi

Ura

Sheidi tunnetaan parhaiten saavutuksistaan Syksyn sävelessä ja Euroviisujen karsinnoissa. Edel Records Finland on tuottanut Sheidin ensimmäisen albumin nimeltään Arvaa mitä?. Levy sisältää kilpailukappaleiden lisäksi kaksi singleä ”Ketsuppitanssi” (suomennos kappaleesta ”The Ketchup Song”, ”Asereje”) sekä ”En sanonut niin” (suomennos Sarah Connorin kappaleesta ”From Sarah with Love”).
Sheidi on harrastanut laulamista, näyttelemistä ja kilpatanssia. Hänen uransa alkoi hänen päästyään Syksyn sävel -laulukilpailun finaaliin vuonna 2001 kappaleella ”Be-Bop-A-Lula”.

Yksityiselämä

Vuonna 2004 Sheidi sairastui vakavasti verenmyrkytykseen, mutta palasi kuukauden sairausloman jälkeen esiintymislavoille.
M/S Ropax 1

1980–1990

13. elokuuta 1980 alus laskettiin vesille ja 12. joulukuuta se luovutettiin Ab Skärhamns Oljetransporterin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tuolloin aluksen nimi oli Finnhawk. Tämän jälkeen Atlantic Cargo aloitti liikennöinnin aluksella.
30. joulukuuta 1981 Merivienti Oy osti Finnhawkin ja rekisteröi sen Suomen lipun alle, kotisatamanaan Helsinki. Elokuun lopulla vuonna 1985 South Atlantic Cargo Shipping Co Ltd. osti laivan ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle. Kotisatama muuttui maan pääkaupungiksi, Nassauksi. 21. lokakuuta 1989 Windspoint Shipping Co Ltd. osti Finnhawkin ja laittoi sen Gibraltarin lipun alle. Joulukuun alussa 1989 Finnhawk saapui Polish Marin Yard -nimiselle telakalle Gdyniaan, Puolaan. Telakalla alukseen lisättiin muun muassa tilaa matkustajille.

1990–

Huhtikuun alussa 1990 Nordö Link -varustamo osti aluksen ja laittoi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Malmö. 6. toukokuuta alus saapui telakalta Puolasta ja sai nimekseen Malmö Link. Toukokuussa 1990 alus siirtyi Malmön ja Travemünden väliseen liikenteeseen.
26. huhtikuuta 2007 Finnlines ilmoitti Nordö Linkin myyneen aluksen EU:n alueella toimivalle yritykselle. 24. heinäkuuta 2007 Malmö Link oli viimeistä päivää liikenteessä Malmön ja Travemünden välillä, jonka jälkeen se lähti telakalle Birkenheadiin, Britanniaan kunnostettavaksi. Elokuussa alus nykyisen nimensä: Ropax 1. Syyskuussa laiva rekisteröitiin Channel Ferries Ltd:n omistukseen ja Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. 11. tammikuuta 2008 alus lähti telakalta kohti Tunisiaa, jossa se aikarahdattiin Cotunavin liikenteeseen.
Arvo Aaltonen

Urhellu-ura

Antwerpenin olympialaisissa vuonna 1920 Aaltonen sijoittui sekä 200 että 400 metrin rintauintikilpailuissa kolmanneksi. Hänen aikansa oli 200 metrin loppukilpailussa 3.12,2 ja 400 metrillä 6.48,0. Antwerpenin lisäksi Aaltonen osallistui myös Tukholman vuoden 1912 olympialaisiin ja 1924 Pariisin olympialaisiin. Tukholmassa Aaltonen pääsi välieriin 200 metrin rintauinnissa, Pariisissa hän ei päässyt alkueristä jatkoon. 200 metrillä Aaltonen ui parhaan aikansa vuonna 1925 (2.58,9) ja voitti viimeisen Suomen mestaruutensa vuonna 1928. Kilpaura päättyi seuraavana vuonna.
Aaltonen voitti urallaan lukuisia Suomen-mestaruuksia. Hän voitti SM-kultaa 200 metrin rintauinnissa vuosina 1909, 1911–1913, 1915, 1916, 1919–1921, 1923 ja 1925–1927. Lisäksi hän voitti SM-kultaa 100 metrin rintauinnissa vuosina 1912 ja 1915–1917 sekä 400 metrin rintauinnissa vuosina 1912, 1913 ja 1915–1917.
Aaltonen teki vuonna 1912 lyhyjen ratojen Suomen-ennätyksen 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.23,1. Ennätys pysyi voimassa seuraavaan vuoteen, kunnes Vilhelm Lindgrén rikkoi sen. Hän otti myös vuonna 1912 200 metrin rintauinnin lyhyjen ratojen Suomen-ennätyksen haltuunsa, kun hän paransi Herman Cederbergin ennätystä 1,9 sekunnilla aikaan 3.04,9. Aaltonen paransi ennätystä myöhemmin kolme kertaa, viimeisimpänä aika 2.58,9 vuonna 1925. Ennätyksen rikkoi Toivo Reingoldt vuonna 1929.

Yksityiselämä

Nuoruudessaan Aaltonen työskenteli vesijohtoalalla eri paikkakunnilla, kunnes perusti oman vesijohtoliikkeen Poriin vuonna 1918. Vuonna 1929 hän luopui liikkeestään ja muutti Kanadaan. Aaltonen palasi 1937 Poriin ja perusti Porin Putkityö Oy:n, josta tuli myöhemmin Arvo Aaltonen Oy. Aaltonen kuoli alkukesästä 1949 sydänhalvaukseen.
Validia ammattiopisto

Historiaa

Validian toiminta pohjautui vuonna 1942 alkujaan sotainvalideille järjestettyyn ammattikoulutukseen (Westendin Invaliidien ammattioppilaitos). Ensimmäinen ammattikoulutus Järvenpäässä oli 9. elokuuta 1948 alkanut kaksivuotinen sähköalan kurssi (Järvenpään Invaliidien Ammattihuoltolaitos). Koulun nimi muuttui 1. elokuuta 2014 alkaen Validia Ammattiopistoksi ja vuoden 2018 alusta Ammattiopisto Spesiaksi.
Irboska

Irboska (ven. Избо́рск, Izborsk, vir. Irboska, saks. Isborsk) on kylä Pihkovan alueen Petserin kaupunkikunnassa 30 kilometriä Pihkovasta länteen. Petseriin vuonna 2015 liitetyssä Irboskan maalaiskunnassa oli 1 172 asukasta vuonna 2010.
Muinaisvenäläinen Irboskan kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran Nestorin kronikassa vuoden 862 kohdalla legendaarisen varjagiruhtinaan Truvorin asuinpaikkana. Vuosina 1232 ja 1240 Irboskan linnoituksen valtasi Saksalainen ritarikunta, jolta Aleksanteri Nevalainen valloitti sen takaisin vuonna 1241.
Irboskan laakson yläpuolella kohoavalla harjanteella on ns. Truvorin linna, josta ovat säilyneet 1000–1200-luvulla rakennetut maavallit. Vallihaudan reunalla on yli kaksi metriä korkea kiviristi ja 1400–1500-luvun hautakiviä. Linnan sisällä on 1400–1500-luvulla rakennettu ja 1600–1700-luvulla uudistettu kaksikupolinen pyhän Nikolaoksen kirkko kellotorneineen.
Vuonna 1303 kaupunki siirrettiin 250 metriä idemmäs Žeravja-mäelle. Vuoteen 1330 mennessä sinne valmistui uusi kivilinna, jota 1300–1400-lukujen aikana vielä uudistettiin ja vahvistettiin. Kalkkikivestä rakennetussa linnoituksessa on kuusi tornia ja sen pinta-ala on noin 15 000 neliömetriä. Sisällä on vuonna 1302 rakennettu pieni Lukovka-torni ja vuonna 1341 valmistunut yksikupolinen pyhän Nikolaoksen kirkko.
Saksalaisritarit piirittivät 1300- ja 1400-luvulla linnoitusta kahdeksan kertaa onnistumatta valtaamaan sitä. Vuonna 1510 Irboska liitettiin yhdessä Pihkovan kanssa Moskovan Venäjään. Puolalaiset valtasivat linnoituksen Pihkovan piirityksen aikana vuonna 1581, mutta seuraavana vuonna se palautettiin Venäjälle.
Irboska liitettiin Pietarin kuvernementtiin vuonna 1708. Vuosina 1719–1777 se oli samannimisen Pihkovan kuvernementin kihlakunnan keskus.
Vuonna 1919 paikkakunnalla tapahtui ns. Irboskan tragedia, jossa Viron joukot teloittivat 25 virolaista ammattiyhdistysaktiivia sen jälkeen kun 76 eturintamaan pakotettua Viron ammattilittojen edustajakokouksen jäsentä oli paennut Neuvosto-Venäjän puolelle.
Tarton rauhassa Irboska sovittiin osaksi Viron tasavaltaan kuuluvaa Petserinmaata. Neuvostoliitto miehitti Viron kesäkuussa 1941 ja siirsi vuonna 1945 koko Petserin ja samalla myös Irboskan osaksi Venäjän federaatiota. Nykyään Irboska on yksi Pihkovan alueen matkailunähtävyyksistä.
Nina Lugovskaja

Nina Sergejevna Lugovskaja Templina, venäjäksi Нина Сергеевна Луговская (25. joulukuuta 1918, Moskova, Neuvostoliitto – 27. joulukuuta 1993, Vladimir, Venäjä) oli venäläinen taidemaalari ja teatterisuunnittelija, jonka kouluaikainen päiväkirja on julkaistu hänen kuolemansa jälkeen ja myös suomennettu nimellä Haluan elää. Venäläisen koulutytön päiväkirja 1932–1937.

Elämä

Lugovskajan isä oli Sergei Rybin, vastavallankumouksellinen, joka vietti paljon aikaa vankilassa ja maanpaossa. Lugovskaja asui äitinsä ja kaksoissisariensa kanssa Moskovassa. Hän kirjoitti 13-vuotiaasta saakka päiväkirjaa, joka kuvasi elämää Neuvostoliitossa. Kun KGB löysi päiväkirjan, Lugovskaja, hänen äitinsä ja sisarensa vangittiin ja tuomittiin työleirille Siperiaan. He kaikki kuitenkin selvisivät. 
Lugovskaja meni naimisiin toisen taiteilijan ja toisinajattelijan Viktor Templinin kanssa. Hän kuoli 74 vuoden iässä.
ABC-analyysi

ABC-analyysi on muun muassa varastoitavien tuotteiden luokitteluun käytettävä menetelmä. Analyysi perustuu ajatukseen, jonka mukaan kaikki tuotteet eivät ole yhtä tärkeitä ja arvokkaita.
Varastoitavat tuotteet voidaan luokitella esimerkiksi myynnin määrän tai tuotteen arvon mukaan. Luokittelun perusteella voidaan päättää kunkin tuoteryhmän varastointipolitiikasta. Nopeimmin kiertävien ja arvokkaimpien eli A-luokkaan kuuluvien tuotteiden varastotasoja on tärkeää valvoa tarkasti. Vastaavasti hitaammin kiertävien ja vähemmän arvokkaiden tuotteiden valvonnassa käytettävien menetelmien tulisi olla yksinkertaisia ja tehokkaita. ABC-analyysin luokkien määrä riippuu käyttötarpeesta, eli voidaan käyttää vain esimerkiksi kahta luokkaa, A ja C.
Niin sanotun 80/20-säännön mukaan 20 prosenttia nimikkeistä aiheuttaa 80 prosenttia vuosikulutuksesta. Sääntö osoittaa, että kaikkia tuotteita ei ole järkevää ja tehokasta valvoa samoilla menetelmillä – tarkimmin valvottavaan A-luokkaan lasketaan vuosikulutukseltaan suurimmat nimikkeet, eli usein 20 prosenttia nimikkeistä.
Yleisin käytetty jako perinteisessä ABC-analyysissa on volyymin jakaminen prosenttiosuuksiin 80-15-5. Tämä ei kuitenkaan ole kiinteä standardi ja se on useissa raportointivälineissä muokattavissa. ABC-luokituksen jatkokehityksessä on tehty tarkempia jakoja, käytössä on yleisesti versioita 4-13 luokan välillä. Tarkoituksena tarkemmalla jakamisella on se, että organisaatio pystyy entisestään kohdistamaan tarkemmin ja tuottavammin resurssejaan. Lisäksi useissa laajennuksissa on mukana nollaluokka, eli nimikkeet, joilla ei ole lainkaan kulutusta tarkastelujaksolla.

ABC-analyysi asiakkaille ja toimittajille

ABC-analyysin soveltaminen asiakkaissa ja toimittajissa tuo mahdollisuuden käytettävissä olevien resurssien oikein suuntaamiseen. A-luokan toimittajien kanssa hyvän yhteistyösuhteen vaaliminen ja ostohintojen seuraaminen on erityisen tärkeää, kun puolestaan C-luokan toimittajilla tulee olla korvaavia vaihtoehtoja ja pyritään ensisijaisesti hoitamaan niitä vakioehdoilla ja vähäisellä huomiolla. Asiakkaiden osalta myynnin ja asiakaspalvelun resusseista valtaosa tulisi kohdistaa A-luokan asiakkaisiin. C-luokan asiakkaille rakennetaan esimerkiksi internetin itsepalvelukanavia tai muita standardimenetelmiä, joilla toimitusta kohden kuluva käsittelyaika saadaan mahdollisimman pieneksi.
HMS Avon (K97)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin 1949 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Nuno Tristão.
Leggingsit

Leggingsit (legginsit, legginssit, engl. leggings) ovat lähinnä naisten vaatekappale, puolipitkät tai pitkät alushousut, joita voi käyttää myös päällysvaatteena.
Leggingsit muistuttavat suurimmaksi osaksi sukkahousuja. Niitä pidetään useimmiten lyhyiden mekkojen, hameiden ja nykyään myös shortsien, toppien ja huppareiden kanssa. Leggingseistä on kehittynyt erilaisia versioita, esimerkiksi nahka- ja farkkuleggingsit. Leggingsejä myydään eri väreissä.
Leggingsit olivat suuressa suosiossa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Valikoima on kasvanut runsaasti 2000-luvulla.
Miesten leggingsejä kutsutaan meggingseiksi. Ne muistuttavat miesten pitkiä alushousuja.
Brian McBride

Maajoukkue

McBride oli yksi tärkeimmistä pelaajista Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa tehden 30 maalia 95 maajoukkueottelussaan. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki vuonna 1993. Maajoukkueuransa aikana hän on osallistunut vuosien 1998, 2002 ja 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin, ollen ainoa amerikkalainen, joka on tehnyt maaleja useammassa kuin yhdessä MM-kilpailussa. Vuoden 2002 CONCACAF Gold Cupissa McBride oli voittamassa Yhdysvalloille Pohjois- ja Keski-Amerikan mestaruutta ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. McBride ilmoitti vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen lopettavansa maajoukkueuransa.
Heinäkuussa 2008 McBride nimettiin yhdeksi kolmesta yli-ikäisestä pelaajasta Yhdysvaltain miesten jalkapallon olympiajoukkueeseen. Hän toimi Pekingin olympialaisissa joukkueensa kapteenina.
Äkäsjoki

Reitti ja sivujoet

Äkäsjoki saa alkunsa Äkäsjärvestä, josta se laskee Kukaslompolon kautta Äkäslompolojärveen. Sivujoista Kaupinjoki ja Kesänkijoki laskevat myös Äkäslompolojärveen, josta Äkäsjoki jatkuu edelleen Hannukaisen kautta Äkäsjokisuuhun, missä se yhtyy Muonionjokeen. Äkäsjoen valuma-alue on pääosin asumatonta Lapin tunturi- ja vaara-aluetta, eikä se sisällä juurikaan peltoalueita. Valuma-alueen pinta-ala on 649 km² ja järvisyysprosentti 3,1 %. Keskivirtaama on Hannukaisen kohdalla 5,4 m³/s ja Äkäsjokisuun kohdalla 7,2 m³/s. Keskimääräinen vuotuinen ylivirtaama Äkäsjokisuulla kevättulvan aikana on 110 m³/s.
Äkäsjokeen laskee useita sivujokia, joista merkittävimmät ovat Hannukaisen yläpuolinen Kuerjoki ja alapuoliset Valkeajoki ja Tapojoki. Pienempiä sivujokia ovat Kesänkijoki, Rautuoja ja Kaupinjoki Äkäslompolossa sekä Laurinoja, Kivivuopionoja ja Kylmäoja Hannukaisen ympäristössä.

Veden laatu ja vesistön tila

Äkäsjoen happitilanne on hyvä. Veden pH-arvo on neutraalin tuntumassa lukuun ottamatta kevättulvan aikaa, jolloin se laskee noin tasolle pH 6. Fosforipitoisuus on lievästi rehevän - rehevän vesistön tasoa. Typpi- ja metallipitoisuudet ovat pieniä. Vedessä ei ole ylimääräistä sameutta. Äkäsjoen ekologinen tila on luokiteltu hyväksi.

Kalasto

Äkäsjoki on yksi Tornionjoen tärkeimpiä meritaimenkannan lisääntymisalueita. Vuonna 2006 tehdyn selvityksen mukaan Äkäsjoki tuotti n. 1100 meritaimenen luonnossa syntynyttä vaelluspoikasta. Poikastuotantopotentiaaliksi on arvioitu 13 000 vaelluspoikasta vuodessa. Meritaimen ja paikalliset purotaimenkannat lisääntyvät myös sivujoissa. Lohen merkittävimmät poikastuotantoalueet ovat lähinnä Äkäsjoen alajuoksulla.
Vuonna 2007 tehtiin Hannukaisen kaivoshankkeeseen liittyen kalastustiedustelu, joka käsitti Äkäsjoen ja sivujoista Kuer- ja Valkeajoen. Kyselyyn vastanneiden saama kokonaissaalis oli 435 kg ja se oli saatu lähinnä vapakalastuksella. Saaliin pääkalat olivat taimen (136 kg), harjus (108 kg) ja hauki (80 kg). Lisäksi saatiin ahventa (43 kg), lohta (4 kg) ja särkikaloja (4 kg).

Kalaparatiisihanke

Alueella käynnistettiin vuonna 2005 Kalaparatiisihanke, jonka kustannusarvio on 350 000 euroa. Hankkeessa kunnostetaan useita järviä ja jokia, jotka kuuluvat Äkäsjoen vesialueeseen. Tavoitteena on, että vesistö ja kalastusjärjestelyt kehittyisivät ja hanke kehittäisi matkailukalastusta alueella.
Neal McDonough

Yksityiselämä

McDonough syntyi Dorchesterissa, Massachusettsissa ja vietti lapsuutensa Barnstablessa, Massachusettsissa. Hänen vanhempansa olivat motellinomistajia. Hän valmistui Syracusen yliopistosta vuonna 1988. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Darkman vuonna 1990.
McDonough on ollut naimisissa Ruvé Robertsonin kanssa vuodesta 2003 ja heillä on kolme lasta: vuonna 2005 syntynyt poika sekä vuosina 2007 ja 2010 syntyneet tyttäret.
Käsikranaatti

Käsikranaatti on jalkaväen käyttämä, mukanakulkeva, käsin heitettävä räjähtävä ampumatarvike. Sitä käytetään pääsääntöisesti vihollisen henkilöstön ja pesäkkeiden tuhoamiseen, ja joitain malleja käytetään myös panssarintorjuntaan. Käsikranaatti räjähtää yleensä siinä olevan pyroteknisen hidastuspanoksen sytyttäessä räjähdysnallin. Hidastuspanos syttyy yleensä kun iskurijousi pääsee vapautumaan kahvan irrotessa, jolloin iskuri lyö iskunalliin. Käsikranaattien yleinen viive on 3,5 (±0,5) sekuntia kuluttua heittämisestä, joissakin malleissa räjähdysviivettä voi säätää. Kuuluisia käsikranaatteja ovat muun muassa yhdysvaltalainen Mk 2 ja saksalainen Stielhandgranate 24.
Vielä ensimmäisen maailmansodan aikaan käsikranaattien laatu oli vaihtelevaa; sokan irrottamisen jälkeen räjähdysaikaa ei voitu ennustaa. Se saattoi räjähtää 2-15 sekuntia sokan irroituksen jälkeen. Useat sotilaat kaatuivat juuri tämän takia: joko kranaatti saattoi räjähtää käteen, tai vihollinen otti heitetyn kranaatin käteensä ja heitti sen takaisin.

Käyttö

Käsikranaatti aktivoidaan vetämällä sen varmistinsokka irti. Tämän jälkeen käsikranaatti heitetään ja sen irtautuessa heittäjän kädestä siinä ollut varmistinkahva irtoaa, vapauttaen iskurin, joka taas sytyttää kemiallisen ajastimen. Kun ajastimen aika on kulunut loppuun, nalli räjäyttää varsinaisen käsikranaatin primääriräjähteen/aineen.

Historiaa

Käsikranaattien varhaismuotoja olivat heitettävät metalli- tai nahkakuoriset pommit, joiden sytytyslanka sytytettiin ennen niiden heittämistä. Ensimmäisten varsinaisten käsikranaattien ajastin käynnistyi jo sokan irtivetämisen jälkeen ja sotilaan oli pakko tänä aikana heittää kranaatti. Ymmärrettävästi liika viivyttely johti käsikranaatin räjähtämiseen kädessä, mutta myös liian nopeasti heittämällä viholliselle jäi enemmän aikaa suojautua. Ensimmäisessä maailmansodassa käsikranaatit yleistyivät sillä ne olivat tehokkaita aseita taistellessa kapeissa ja mutkittelevissa juoksuhaudoissa. Toisessa maailmansodassa käsikranaatit sopivat hyökkäykseen ja nopeaan sodankäyntiin ja niistä kehitettiin muun muassa panssarintorjuntaan sopivia malleja.

Harjoituskäsikranaatit

Harjoiteltaessa käytetään keltaista muovista harjoituskäsikranaattia. Se ei sisällä räjäyttimen lisäksi muuta räjähdysainetta vaan vain valkoista jauhetta, joka pöllähtää, kun kranaatti räjähtää. Tämäkin kranaatti on silti vaarallinen ja on aiheuttanut onnettomuuksia.
Aikaisemmat harjoituskäsikranaatit olivat teräskuorisia, joiden sisällä oli valkeasta muovista tehdyille sylinterinmuotoiselle räjähdyspanokselle sopivaksi tehty läpiporattu pystysuuntainen reikä. Panos ruuvattiin sytyttimeen kiinni, minkä jälkeen sytytin panoksineen suurvattiin teräksiseen runkoon kiinni. Käsikranaatti heitettiin rukkanen kädessä siltä varalta, että jos se olisikin räjähtänyt kädessä, ei iho olisi vaurioitunut kranaatin alapäästä tulevien kaasujen vuoksi. Savu oli mustaa ja jos se räjähti käsissä, siitä jäi musta vana mantteliin tai asetakkiin.
Tre Ankare

Tre Ankare (suom. kolme ankkuria) on ruotsalainen suunuuskamerkki, joka tuotiin markkinoille vuonna 1977. Se oli Swedish Matchin ensimmäinen pussinuuska. Tre Ankare Mini tuli myyntiin vuonna 1986. Tre Ankaren valkoisissa pusseissa on nikotiinia 0,8 prosenttia, ja pussin paino on 0,9 grammaa. Valkoisten Tre Ankare Mini -pussien nikotiiniosuus on sama, ja pussin paino on 0,5 grammaa.
Wagnerilaisuus

Wagnerilaisuus (saks. Wagnerismus) on saksalaisen oopperasäveltäjän Richard Wagnerin (1813–1883) musiikiin, teoreettisiin kirjoituksiin, poliittisiin ajatuksiin ja esteettisiin näkemyksiin perustuva aatesuuntaus. Wagnerilaisuuden merkitys oli suurin 1800-luvun loppupuolella, jolloin erityisesti musiikkimaailma oli jakautunut Wagnerin kiihkeisiin kannattajiin, jotka suosivat ohjelmamusiikkia, ja vastustajiin, jotka olivat absoluuttisen musiikin kannalla.
Poliittisessa merkityksessä wagnerilaisuus oli alun perin luokkatietoinen liike, joka myöhemmin suuntautui esifasismiin. Taidepiireissä Wagnerin vaikutus ilmeni erityisesti dekadenttisissa ja symbolistisessa taidesuuntauksissa.
Keistiön lossi

Keistiön lossi liikennöi Iniön Dalenin ja Keistiön saaren välillä. 1,6 kilometrin pituudellaan se on Suomen pisin yleisten teiden vaijerilossiyhteys. Lossiyhteys on osa yhdystietä 12230. Dalenin lauttarannasta on kesäisin myös lauttayhteys M/S Antonialla Houtskarin Mossalaan.