google/wiki40b huggingface dataset:
Static Shock

Tarina

Sarjan alussa Francis-niminen koulukiusaaja alkaa härnätä sarjan päähahmoa Virgil Hawkinsia koulussa. Paikalle kuitenkin saapuu Wade, joka pelastaa hänet. Myöhemmin Wade yrittää saada Virgilin mukaan jengiinsä. Virgil suostuu, koska on liian pelokas kieltäytyäkseen. He lähtevät satamaan, jossa Virgil saa aseen, kun F-Stop-jengi ilmestyy paikalle. Tappelun aikana hän kuitenkin heittää aseen pois ja menee piiloon, kun poliisit ilmestyvät paikalle. Saman tien joku yritti ampua poliiseja, mutta osuikin kaasukanisteriin, joka alkoi vuotaa ja kaasu levisi koko kaupunkiin. Virgil juoksee kotiin ja huomaa seuraavana päivänä hallitsevansa sähköä ja metallia. Hän matkaa kaverinsa Richien luo ja kertoo, mitä on tapahtunut. Richien innostamana kaksikko päättää kehitellä Virgilille sopivan sankariasun ja nimen.
Sittemmin Static saa selville, että Edwin Alva -niminen miljonääri on vastuussa kaasuvuodosta, mutta yrittäessään kerätä todisteita Hotstreak-niminen konna, joka oli aikaisemmin Staticin koulukiusaaja, tuhoaa hänen todistusaineistonsa. Hotstreak ei myöskään jää Staticin ainoaksi viholliseksi, sillä muitakin teini-ikäisiä ja vanhempia asukkaita on muuttunut kaasuvuodon vuoksi erinäisiksi superrikollisiksi.

Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Static Shockin sijalle 87 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.

Videopelit

Juuri ennen sarjan päättymistä Vicarious Visionsin kehittämä ja Midway Gamesin julkaisema Static Shock ilmestyi ainoastaan Game Boy Advancelle 3. toukokuuta 2004.

Kirjat

Kirjoja kustantava Scholastic julkaisi 1. syyskuuta 2004 kirjat Static Shock Chapter Book #1 – Double Trouble ja Static Shock Chapter Book #2 – Soul Power. Ensimmäinen kirja oli suunnattu 4–8-vuotiaille ja toinen 9–12-vuotiaille, ja ne pohjautuivat sarjan samannimisiin jaksoihin.

Videot/DVD:t

Ensimmäisen videon julkaisi Warner Home Video 28. syyskuuta 2004 nimellä Static Shock – The New Kid, joka sisälsi sarjan ensimmäisen tuotantokauden kaikki jaksot. Sitä ennen Warner Home Video oli ilmoittanut julkaisevansa samana päivänä myös DVD:lle ensimmäisen kauden jaksot, jotka julkaistiin VHS:lle. 26. helmikuuta 2005 sarjasta julkaistiin mini-DVD The New Kid, joka käsitti sarjan kolme ensimmäistä jaksoa.
Brandenburg (F215)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2014.
New Yorkin yliopisto

New Yorkin yliopisto (engl. New York University, NYU) on yksityinen ja voittoa tuottamaton yliopisto New Yorkissa Yhdysvalloissa. Sen useimmat koulut sijoittuvat maan sisäisessä vertailussa kymmenen parhaan joukkoon omilla aloillaan. New Yorkin yliopisto on perustettu vuonna 1831, ja se oli alkuperäiseltä nimeltään University of the City of New York. Sen tunnusväri on violetti. Yliopiston rehtori on John Sexton. Opiskelijoita on yli 50 000, ja se on maan suurin yksityinen voittoatuottamaton yliopisto. Monien muiden tunnettujen yliopistojen tapaan myös NYU on avannut kansainvälisiä kampuksia eri puolilla maailmaa.
Monista amerikkalaisista yliopistoista poiketen New Yorkin yliopisto ei ole omaa selkeästi rajattua ja muusta kaupungista eristettyä kampusaluetta, vaan toimipisteet ovat sijoittuneet ympäri Manhattania. Alueellisesti NYU:n perinteinen keskus ja siten eräänlainen pääkampus on Washington Square Parkin ympäristössä Greenwich Villagessa. Aukion lähes kaikki rakennukset ovat NYU:n tai siihen liittyvien instituutioiden hallinnassa, ensimmäinen niistä rakennettu yliopistoa varten 1835. Täällä sijaitsevat muun muassa Bobst Library, yliopiston opiskelija- ja muita palveluja tarjoava Kimmel Center, oikeustieteellinen tiedekunta, Steinhardt School sekä Stern Business School. Muita pienempiä toimipisteitä ja opiskelijoille suunnattuja asuntoloita on ympäri kaupunkia, esimerkiksi Union Squarella ja Murray Hillissä.
Läpi 1800-luvun yliopisto otti vain noin 150 uutta undergraduate-opiskelijaa vuosittain ja kärsi rahapulasta. Vuosisadan vaihduttua opiskelijamäärät alkoivat nopeasti kasvaa: 500 sisäänotettua vuonna 1919 ja yli 7 000 vuonna 1929. Opiskelijamäärä nousi vuoteen 1939 mennessä 47 tuhanteen, ja kasvu jatkui toisen maailmansodan jälkeen. 1970-luvun alussa tulokkaiden määrä alkoi laskea, ja yliopisto joutui rahanpuutteessa myymään Bronxissa sijainneen kampuksensa.
Vuonna 1932 perustettiin sairaanhoitajia kouluttava College of Nursing, vuonna 1933 humanistinen Institute of Fine Arts ja vuonna 1934 matemaattis-luonnontieteellinen Courant Institute of Mathematical Sciences. Sotien jälkeen syntyivät sosiaalityön (1960) ja taiteiden (1965) laitokset.
Entisiä opiskelijoita ovat muun muassa New Yorkin pormestari Fiorello H. La Guardia, elokuvaohjaajat Martin Scorsese ja Oliver Stone, keskuspankin entinen johtaja Alan Greenspan, näyttelijä Michael C. Hall, presidentti John F. Kennedy, Jr., saksofonisti Wayne Shorter ja yleisurheilun olympiavoittaja John Woodruff. Kirjailija Thomas Wolfe opetti yliopistossa englantia vuosina 1924–1930 samalla kun kirjoitti esikoisromaaniaan Look Homeward, Angel.
Ankeriasjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 2,7 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se on pitkänomainen, suunnilleen etelä-pohjoissuuntainen ja haarautuu etelässä kahdeksi lahdeksi, joista läntisempi on pitempi mutta itäisempi on leveämpi. Itäisessä lahdessa on järven ainoa saari, joka on 120 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Järven eteläosassa sijaitsee itärantaan viettävän Saanivuoren rinteet. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0013 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 9,1 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven niemen länsipuolella olevassa 850 metriä pitkässä yli kuusimetrisessä syvänteessä. Myös niemenkärjen edustalla sijaitsee 700-metriä pitkä ja yhtä syvä syvänne. Järven rantaviivan pituus on 7,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta pohjoispäässä olevia peltomaita, jotka ulottuvat rantaan asti. Järven länsirannalla on Korpelan alue, itärannalla Pieleslehdon ja Napsalan alueet, mainitun eteläisistä lahdista läntisemmän pohjukan rannalla Eteläpään alue. Järven länsirannan myötäisesti ja samalla järven eteläpään yli kulkee Jyväskylä–Haapajärvi-rautatie. Se leikkaa järven eteläpään omaksi lammekseen. Jyväskylän ja Laukaan välinen kuntaraja ylittää järven pohjoispään niin, että siitä jää 350 metriä Laukaan puolelle.

Luontoarvoja

Järven länsirannassa heti radan takana nousee matala Karhuvuori, missä sijaitsee 5,2 hehtaaria suuri Korpelan alue. Se on vanhahko sekämetsäalue, joka sopii hyvin virkistyskäyttöön. Järven niemen kohdalla on samalla puolella rataa Ankeriasjärven metsä, jonka pinta-ala on 9,5 hehtaaria. Alue on iäkästä lehtokangasta, jonka aluskasvillisus on saniaisvaltaista. Alueella virtaa puro ja sieltä löytyy myös lehde. Aluskavillisuudessa viihtyy yövilkka ja puronvarressa on purolitukkaa. Alueella elää liito-orava. Järven kaakkoispuolella kohoaa Saanivuori, jonka länsirinteet ovat järven rantaan asti suojeltuja 16,5 hetaarin alalta. Ranta-alue alkaa pohjoisessa niemenkärjestä ja päättyy etelässä radanvarteen. Tämän alueen metsä on jo vanhaa ja lahopuuta on kertynyt kohtalaisesti. Metsä on aikoinaan palannut. Osa rinteistä ovat louhikkoisena vaikeakulkuista maastoa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.312) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,0 metriä mpy. Järveen laskee lännestä päin muutama metsäoja, mutta Ankeriasjärvi on valuma-alueensa latvajärviä. Kartassa on kaksi vaihtoehtoista laskureittiä Leppäveden Autiolahteen. Toinen laskee Saanijärven ja Luhtalammen läpi Autiojokeen, ja toinen kääntyy ennen Saanijärveä Riitamäen pohjoispuolelle, missä se yhtyy pian Autiojokeen. Vanhat peruskartat tuntevat aluksi pohjoisen reitin .

Historiaa

Vuoden 1963 peruskartoissa on järven eteläpäässä, pohjoisosassa ja keskiosissa ollut rantaan asti ulottuvia peltoja. Niiden määrä on vuosien varrella vähentynyt, mutta osaa viljellään vieläkin. Rajalanmäen länsipuolella on kaatopaikka, jonka vedet saattavat valua järveen.
Leevi Kinnunen

Tobias Leevi Kinnunen (21. lokakuuta 1905 Tornio – 30. toukokuuta 1988 Oulu) oli suomalainen rovasti ja kirjailija.
Kinnusen vanhemmat olivat satulaseppä Knut Kinnunen ja Jenni Ukonmaanaho. Hän pääsi ylioppilaaksi Haapaveden yhteiskoulusta 1933 ja hän suoritti teologian erotutkinnon 1937 sekä pastoraalitutkinnon 1943. Papiksi Kinnunen vihittiin 1937.
Ennen ylioppilaaksi tuloa Kinnunen työskenteli satulaseppänä Pohjolan Nahkatehtailla Oulussa 1922–1925 ja oli oppilaana Suomen Lähetysseuran lähetyskoulussa 1926–1930. Hän toimi Oulun NMKY:n poikatyöntekijänä 1925–1926 ja oli opiskeluaikanaan kesäisin siirtolan johtajana Oulussa 1927–1933 sekä Helsingin Töölön seurakunnan nuorisotyöntekijänä 1933–1937. Papiksi tulon jälkeen Kinnunen oli ylimääräisenä pappina Oulussa 1937–1941 ja samalla hän oli Oulun NMKY:n pääsihteerinä.
Talvisodan aikana Kinnunen toimi Oulun suojeluskuntapiirin toimistoupseerina ja jatkosodan aikana hän oli Raskas Patteristo 16:n sotilaspastorina Kiestingin ja Uhtuan suunnilla. Sodan jälkeen Kinnunen oli Alavieskan kirkkoherrana 1944-1970. Hän sai rovastin arvon 1956. Eläkkeelle jäätyään Kinnunen muutti Ouluun.
Kinnunen julkaisi 10 vuoden ajan Palavin lampuin-nimistä uskonnollista lehteä. Kinnunen perusti 1947 Alavieskaan keskikoulua vastaavan kolmiluokkaisen kotikoulun yhdessä opettaja Niilo Visurin kanssa. Koulu toimi vuoteen 1953 saakka ja Kinnunen oli siellä koulun johtajana ja opettajana. Hän oli myös uskonnonopettajana Ylivieskan yhteiskoulussa 1955 ja Kalajoen yhteiskoulussa 1955–1956.
Leevi Kinnunen oli naimisissa vuodesta 1938 sairaanhoitaja Irja Saastamoisen kanssa.
Cathedral of the Immaculate Conception (Fort Wayne)

Cathedral of the Immaculate Conception on roomalaiskatollinen katedraali Fort Waynen kaupungissa Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Katedraalin peruskivi muurattiin vuonna 1859 ja se valmistui seuraavana vuonna. Vuonna 1980 katedraali pääsi National Register of Historic Places -rekisteriin. Katedraalin suunnitteli Julian Benoit yhdessä Thomas Laun kanssa.
Sola (Polvijärvi)

Sola on kylä Polvijärven kunnassa, Viinijärven itäpuolella, Polvijärven eteläisessä osassa. Kylä sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä kunnan kirkonkylältä, ja asukkaita kylässä on noin 200 (2006).

Historiaa

Vuonna 1960 kylässä tehdyissä kaivauksissa Suovaarassa löytyi saviruukun palasia ja kuparinen rengas, jotka ovat peräisin kivikaudelta. Havaintoja ensimmäisestä asutuksesta löytyy noin vuodelta 3000 eaa.

Yritystoiminta

Solan kylässä on monipuolista yrittäjyyttä matkailupalveluista teknisiin yrityksiin.
Jaakko Selin

Jaakko Selin (s. 23. joulukuuta 1958 Lohja) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa aluksi elokuvaa ja televisiota ja sitten uusien pääsykokeiden kautta vaatesuunnittelua, josta valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2000.
Selin on ollut toimittajana City-lehdessä sekä Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä. Hän on toiminut avustajana makasiiniohjelma Vekkarin teossa. Muita ohjelmia, joissa hän on ollut toimittajana ja juontajana, ovat Asu vapaa, Tuuliviiri, Kesäparatiisi, Kotisatama ja Suomen Muodin huipulle. Hän on toiminut myös itsenäisyyspäivän vastaanoton muotitoimittajana vuosina 1999–2008 ja uudelleen vuosina 2012–2017. Vuosina 2009–2011 lähetysten muotikommentaattorina toimi Hanna Sarén ja vuodesta 2018 Sami Sykkö.
Syyskuussa 2008 Yle TV1:llä alkoi ohjelmasarja Jaakko ja maailmanvalloittajat, jossa Selin haastattelee ulkomailla uransa luoneita suomalaisia. Vuonna 2014 Fox esitti ohjelmasarjan Jaakon matkassa.
Jaakko Selin on suunnitellut neuleita ja uimapukuja Marjo Hutun Fulari-putiikille.
1970-luvun lopulla Selin edusti Suomea diskotanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Lontoossa.
Mohammed Tchité

Ura

Standard Liègessä Tchité kuului edustusjoukkueen vakiokalustoon ja teki kolmen kauden aikana 58 ottelussa yhteensä 21 maalia. Kaudella 2005–2006 Standard sijoittui sarjassa toiseksi Tchitén tehdessä yhteensä 16 maalia. Maalimäärällään hän sijoittui maalipörsissä toiseksi heti Tosin Dosunmun jälkeen, joka teki 18 maalia.
31. elokuuta 2007 viimeisenä päivänä ennen siirtoikkunan umpeutumista, Tchité siirtyi 7,5 miljoonan euron siirtosummalla Racing Santanderiin paikkaamaan Valenciaan siirtynyttä Nikola Žigićiä. 16. syyskuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa ottelussa Levantea vastaan.
1. marraskuuta 2008 Tchité teki hattutempun Valenciaa vastaan, ottelu päättyi Racingin 4–2-voittoon ja täten he aiheuttivat Valencialla kauden ensimmäisen tappion.
Pelattuaan kolme kautta espanjalaisseurassa hän palasi 31. elokuuta 2010 takaisin Standard Liègeen.
Isabelle Eberhardt

Isabelle Eberhardt (17. helmikuuta 1877 – 21. lokakuuta 1904) oli sveitsiläinen seikkailija ja kirjailija.
Eberhardt oli kiinnostunut Pohjois-Afrikasta ja julkaisi 18-vuotiaana sinne sijoittuvan romaanin. Täytettyään 20 vuotta hän muutti Algeriaan, pukeutui mieheksi ja kääntyi islamiin. Mieheksi pukeutuneena Eberhardt pääsi näkemään suufilaisen Qadiriyya-veljeskunnan toimintaa, jota hän kuvasi kirjoituksissaan. Eberhardt tuki yhteiskunnan vähäosaisia, mutta oli myös avoimesti ranskalaisten siirtomaavaltaa vastaan, joten veljeilyä suufilaisten kanssa ei katsottu hyvällä. Häntä vastaan tehtiin murhayritys, jonka on epälty olleen ranskalaisten tilaama. Murhayrityksen jälkeen Eberhardt karkotettiin Ranskan siirtomaista, mutta hän saattoi palata Saharaan mentyään naimisiin algerialaisen sotilaan kanssa. Arabian kielen taitonsa ja avioliittonsa avulla Eberhardtilla oli ainutlaatuinen sisäpiirin näkökulma mahgrebiläiseen kulttuuriin, jota hän kuvasi monissa kirjoituksissaan. 
Eberhardt sai surmansa äkkitulvassa Saharan autiomaassa 27-vuotiaana. Hänen jäämistössään oli monia käsikirjoituksia ja matkakertomuksia, jotka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Eberhardtin tuotannosta on suomennettu matkakertomuskokoelma Islamin siimeksessä.
Teräväkulmainen kolmio

Teräväkulmainen kolmio on kolmio, jonka kaikki kolme kulmaa ovat alle 90°. Kulmaa, joka on alle 90°, sanotaan teräväksi kulmaksi. Teräväkulmaisia kolmioita ovat muun muassa tasasivuiset kolmiot, joiden kaikki kulmat ovat 60°.
Muut kuin teräväkulmaiset kolmiot ovatkin joko suorakulmaisia tai tylppäkulmaisia kolmioita, koska yksi kulmista on vähintään 90°. Koska kolmion kulmien summa on aina 180°, on suorakulmaisen kolmion kaksi muuta kulmaa yhteensä 90° ja ne ovat siten teräviä kulmia. Tylppäkulmaisen kolmion yksi kulma on yli 90°, joten kahden muun kulman summa on alle 90° ja nekin ovat teräviä kulmia. Tämän perusteella kolmioissa on aina vähintään kaksi terävää kulmaa ja teräväkulmaisessa kolmiossa kaikki kolme ovat teräviä.
Ric Flair

Richard Morgan Fliehr (s. 25. helmikuuta  1949, Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen entinen showpainija, joka tunnetaan paremmin kehänimellä Ric Flair. Hän on voittanut muun muassa Royal Rumble -tapahtuman vuonna 1992.
Flair on voittanut maailmanmestaruuksia (NWA, WCW ja WWF/E) useammin kuin kukaan muu - yhteensä 16-kertaa. 29. tammikuuta  2017 John Cena tasoitti ennätyksen.
Palazzo Barberini

Palazzo Barberini on palatsi Quirinalen alueella Roomassa. Sen rakennutti paavi Urbanus VIII paikalle, jolla oli aiemmin sijainnut herttua Alessandro Sforzan palatsi ja viinitarha. Suunnittelutyön aloittivat Carlo Maderno ja Francesco Borromini. Carlo Maderno kuoli kuitenkin kesken suunnittelutyön. Hänet korvattiin Berninillä, joka saattoi suunnittelutyön Borrominin kanssa päätökseen. Palatsi valmistui 1630-luvulla. Rakennus poikkeaa tyypillisestä roomalaisesta barokkiajan palatsista muodollaan, tyypillinen roomalainen palatsi on kuutio, kun taas Palazzo Barberini on H-kirjaimen muotoinen. 1949 Italian valtio osti palatsin ja sijoitti sinne Galleria nazionale d´Arte Antican, museon, jossa on eurooppalaista taidetta 1200-luvulta 1700-luvulle.
Danuta Siedzikówna

Danuta Helena Siedzikówna (3. syyskuuta 1928 Guszczewina, Bielskin alue – 28. elokuuta 1946 Gdańsk) oli puolalainen sairaanhoitaja toisen maailmansodan aikana. Hän toimi aktiivisesti Puolan vastarintaliikkeessä (puol. Armia Krajowa). Hän käytti peitenimiä Danuta Obuchowicz ja Inka.
Hiatus

Hiatus (lat. hiātus ’aukko’) eli diereesi (kreik. διαίρεσις, diaíresis ’jako’) on fonetiikassa kahden peräkkäisen vokaalin välinen tavu- tai sanaraja. Päinvastoin kuin diftongissa, vokaalit eivät muodosta äännejatkumoa vaan sijaitsevat joko eri tavuissa tai eri sanoissa. Peräkkäisiä vokaaleja, joiden välissä on tavuraja, kutsutaan vokaaliyhtymäksi. Esimerkki vokaaliyhtymästä sisältyy suomalaisittain äännettäessä itse sanaan hiatus /hi.ɑ.tus/, jossa i- ja a-vokaalien välissä on siis hiatus. Arkisempi esimerkki on vaikkapa sanassa pian /pi.ɑn/. Kahden sanan välinen hiatus esiintyy esimerkiksi ilmauksessa hyvä on.
Antiikin Kreikan ja Rooman runoudessa hiatus oli epätoivottavaa, ja sitä vältettiin elisiolla eli jättämällä edeltävä vokaali pois (tätä esiintyy sanojen rajalla suomessakin: esim. mutta ei → mutt’ ei → muttei). Vaihtoehtoisesti hiatusta voidaan välttää jättämällä jälkimmäinen vokaali pois, sulauttamalla vokaalit yhdeksi äänteeksi tai lisäämällä niiden väliin konsonantti.

Hiatuksen ilmeneminen kirjoituksessa

Suomen oikeinkirjoituksessa vokaalien välistä tavurajaa ei yleensä erikseen merkitä, paitsi jos se esiintyy kahden saman vokaalin välissä. Sanan sisällä tällainen tilanne voi syntyä vokaalien välisen k:n kadotessa astevaihtelun vuoksi, ja tällöin tavuraja osoitetaan heittomerkillä: vaaka : vaa’an. Yhdyssanan osien välissä heittomerkin sijasta käytetään yhdysviivaa: linja-auto.
Muinaiskreikkaa kirjoitettaessa hiatus merkittiin lisäämällä jälkimmäisen vokaalin päälle erokepisteet eli dialytiká-tarke. Käytännössä sama tarke on latinalaisen kirjaimiston yhteydessä esiintyvä treema, jonka käyttö erokepisteinä on latinan välityksellä periytynyt muun muassa ranskaan (esim. Citroën) ja jossain määrin englantiinkin (esim. coöperation, nykyään tosin tavallisemmin co-operation tai cooperation).
Oivariini

Oivariini on Valion valmistama voi–kasviöljyseos.
Tuotteen nimi oli alun perin Voimariini. Euroopan unionin säädös, jonka mukaan "voi"-sanaa sai käyttää vain tuotteista, joiden rasva oli ainoastaan maitorasvaa, johti nimen vaihtamiseen Oivariiniksi vuonna 2005.
Voimariini tuotiin markkinoille vuonna 1979. Suunnittelussa oli mallina Ruotsissa vuonna 1969 markkinoille tullut, suuren suosion saavuttanut voi–kasviöljyseos. Voimariinia valmistettiin aluksi Äänekosken meijerissä, mutta kysyntä ylitti nopeasti tuotantokapasiteetin, ja tuotetta alettiin valmistaa myös Kiuruveden Osuusmeijerissä. Nykyisin sen valmistus on muiden Valion kasvirasvojen tavoin keskitetty Seinäjoelle.
Mikko Jalonen

Ura

Jalonen aloitti pelaamisen Forssan Koripojissa 7-vuotiaana. Vuonna 2003 hän siirtyi Korihaiden liigamiehistöön. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Turun NMKY:n riveihin, jossa hän voitti Vuoden I-divisioonapelaajan palkinnon kahdesti vuosina 2006 ja 2007. Jalonen teki paluun Korisliigaan vuonna 2008, kun hän meni takaisin kasvattajaseuraansa. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Korihaihin yhden vuoden sopimuksella. Hän jatkoi sopimustaan vuonna 2010 yhdellä ja vuonna 2011 kahdella vuodella. Jalonen valittiin kaudella 2010–2011 Korisliigan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi.
Kaudella 2014–2015 Jalonen valittiin Vuoden I-divisioonapelaajaksi. Kesäkuussa 2015 hän teki jatkosopimuksen Korihaiden kanssa. Samoin seuraavalla kaudella.
Kesäkuussa 2016 Jalonen teki Korihaiden kanssa jatkosopimuksen.
Kauden 2016-2017 päätteeksi Jalonen ilmoitti lopettavansa peliuransa. Jalonen pelasi Korihaissa yhteensä 400 virallista ottelua tehden niissä 4554 pistettä, 1037 levypalloa ja 1184 syöttöä. Kaikki lukemat ovat Korihaiden seurahistorian kaikkien aikojen-tilastoissa kymmenen parhaan joukossa.

Yksityiselämä

Jalonen on koulutukseltaan yhdyskuntatekniikan insinööri ja on työskennellyt muun muassa Uudenkaupungin rakennusmestarina. Hänen perheeseensä kuuluvat vaimo ja kolme poikaa.
Per Olsson

Ura

Olsson aloitti jalkapalloilijan uransa Geflessä vuonna 1981. Olsson oli seuran johtavia hyökkääjiä vuosikymmenen alussa ja tärkeässä roolissa seuran noustessa Allsvenskaniin kaudella 1982. Olsson pelasi Geflen paidassa Allsvenskania kaudet 1983–84 ja iski 12 pääsarjamaalia, mikä oli silloin seuran tilastossa kolmanneksi eniten. Hyvien esitysten myötä hän siirtyi Malmöhön kaudeksi 1985, mutta pelasi vain 17 ottelua. Kaiken kaikkiaan loukkaantumiset vaivasivat Olssonia koko hänen pelaajauransa ajan. Hän edusti Malmö-kautensa jälkeen Halmstadia, kunnes palasi Gefleen, jossa lopetti pelaajauransa vuonna 1992.
Valmennusuransa Olsson aloitti 1993 Geflen apulaisvalmentajana ja luotsasi myös seuran junioreja, kunnes nousi vuonna 1996 seuran päävalmentajaksi. Seura pelasi hänen johdollaan Division 1:n keskikastissa 1990-luvun lopun ajan, eikä onnistunut nousemaan pääsarjaan. Sarjajärjestelmän muututtua vuoden 1999 jälkeen joutui Gefle karsimaan sarjapaikastaan ja putosi Division 2:een. Olsson kuitenkin jatkoi päävalmentajana ja hänen johdollaan seura voitti Division 2:n vuonna 2000 ja nousi Superettaniin. 
Kauden 2002 jälkeen Olsson jätti Geflen ja siirtyi Örebron apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kaksi kautta, kunnes palasi tammikuussa 2005 Geflen päävalmentajaksi seuran päävalmentajana Kenneth Rosénin menehdyttyä yllättäen.  Olsson johdatti seuran liigassa sijalle 11 ja sarjapaikka säilyi. Kaudella 2006 joukkue selvisi Olssonin johdolla Ruotsin cupin loppuotteluun, mutta hävisi Helsingborgille. Seura selvisi Olssonin alaisuudessa myös europeleihin fair play -joukkueena kausina 2010 ja 2013.
Kauden 2013 jälkeen Olsson jätti Geflen ja siirtyi Djurgårdens IF:n päävalmentajaksi.  Djurgårdenin menestys jäi Olssonin alaisuudessa edellisvuosien tapaan heikoksi, eikä seura kyennyt nousemaan mukaan Allsvenskanin mestaruustaistoon. Olssonin paras kausi 2015 DIF-valmentajana päättyi kuudenteen sijaan. Olsson jätti DIF:n valmentajan tehtävät elokuun alussa 2016, kun seura oli vajonnut Allsvenskanin putoamiskamppailuun.
Joulukuussa 2016 Olssonista tuli Allsvenskaniin yllättäen nousseen eskilstunalaisseura AFC Unitedin päävalmentaja. Nousijajoukkueen kausi alkoi Olssonin komennossa heikosti. Joukkueen vajottua Allsvenskanin jumboksi voittamatta yhtään 11 kauden ensimmäisestä ottelusta seurajohto päätyi erottamaan Olssonin toukokuun lopussa 2017. Hänen viimeisessä ottelussaan AFC hävisi Olssonin ex-seuralle Djurgårdenille 4–1.
Tammikuussa 2018 Olssonista tuli Ruotsin 1. divisioonassa pelaavan Sandvikens IF:n päävalmentaja.
Languedocinpaimenkoira

Ulkomuoto

Languedocinpaimenkoira on suurisilmäinen, teräväkuonoinen ja pitkäpäinen. Sillä on vähäinen otsapenger, eloisa ilme, tummankeltaiset silmät ja syvä rintakehä. Kannukset ovat pakolliset, ja toisinaan esiintyy myös kaksoiskannuksia. Normaalisti häntä ja korvat typistetään. Säänkestävän karvapeitteen pituus on useimmiten lyhyt, mutta se voi olla myös puolipitkä. Jälkimmäisellä vaihtoehdolla se on laadultaan karhean "takkuinen" ja myös tämän muunnoksen pään ja kasvojen alueella karva on lyhyttä – ilmiasu on toisin sanoen samanlainen kuin pitkäkarvaisella pyreneittenpaimenkoiralla. Sallitut värit ovat punainen mustin merkein, musta keltaisin merkein (black & tan) sekä punainen ja kellanruskea (fawn).
Jotkin lähteet väittävät rodun olevan kaikista ranskalaisista paimenkoirista voimakkain ja kookkain, vaikka rotumääritelmän mukaan uroksen säkäkorkeus on vain 40–56 cm ja nartun 38–50 cm. Myös Bonnie Wilcox ja Chris Walkowicz kuvaavat sitä teoksessaan The Atlas of Dog Breeds of the World (1995) "pienemmäksi ja suippokuonoisemmaksi kuin pohjoisranskalaiset lammaskoirat", joita sen todetaan kylläkin muilta osin muistuttavan paljon. "Pohjoisranskalaisilla lammaskoirilla" viitataan mitä todennäköisimmin beaucen-, brien- ja picardienpaimenkoiraan.

Luonne ja käyttäytyminen

Languedocinpaimenkoira on valpas ja voimakasluonteinen. Paimentamisen lisäksi sitä käytetään laumanvartiointiin ja suojeluun susia vastaan.