google/wiki40b huggingface dataset:
Ulmin muotoilukoulu

Ulmin muotoilukoulu (saks. Hochschule für Gestaltung Ulm, ”Muotoilun korkeakoulu Ulm”) oli Länsi-Saksan Ulmissa vuosina 1950–1968 toiminut teollisen muotoilun korkeakoulu, joka jatkoi Weimarissa 1919–1933 toimineen Bauhausin koulutusperinnettä.
Ulmin muotoilukoulun perustivat 1953 Inge Aicher-Scholl, graafikko Otl Aicher ja monipuolinen kuvataiteilija Max Bill, joka oli opiskellut Bauhausissa. Ulmin koulun opetusmetodi oli hyvin matemaattispainotteinen ja suosi modernistisen tai ”uusfunktionalistisen” pelkistettyjä, geometriaan perustuvia muotoratkaisuja. Koulu korosti myös muotoiluratkaisujen yhteiskunnallista vaikutusta, ja ensimmäisen vuoden perusopinnoista noin neljännes keskittyi sosiologiaan, psykologiaan, politiikkaan, taloustieteeseen ja ergonomiaan.
Ulmin koulun tyylistä hyvänä esimerkkinä pidetään Dieter Ramsin Braun-yhtiölle suunnittelemia tuotteita sekä Otl Aicherin piktogrammikuvioita, joita käytettiin muun muassa Münchenin olympiakisoissa 1972. Koululla oli merkittävä vaikutus monien Länsi-Saksan talousihmettä rakentaneiden yhtiöiden, erityisesti autoja ja muita teknisiä laitteita valmistavien yritysten tuotesuunnitteluun.
Eino M. Turtiainen

Eino Martti Turtiainen (s. 10. lokakuuta 1920 Savonlinna) on suomalainen runoilija.
The Advocate

The Advocate on amerikkalainen kuukausittain ilmestyvä lesbo-, homo-, bi- ja transseksuaalilehti.

Historia

The Advocatea julkaistiin aluksi paikallisen aktivistiryhmä PRIDEn (Personal Rights in Defense and Education) uutiskirjeenä Los Angelesissa Kaliforniassa. Uutiskirje inspiroitui Los Angelesin homobaari Black Cat Taverniin tehdystä ratsiasta. Richard Mitch (joka käytti salanimeä Dick Michaels) ja Bill Rau (nimellä Bill Rand) liittyivät PRIDEen ja taiteilija Sam Winstonin avulla, muuttivat uutiskirjeen sanomalehdeksi, jolle he antoivat nimen The Los Angeles Advocate. Vuoden 1968 alussa PRIDE joutui sinnittelemään pysyäkseen toiminnassa. Vuonna 1969 sanomalehden nimi muutettiin lyhyemmin The Advocateksi ja sitä alettiin levittää kansallisesti. Vuonna 1974 Mitch ja Rau kopioivat lehden jokaista numeroa 40 000 kappaletta.
Lehti kiinnitti sijoituspankkiiri David Goodsteinin huomion, ja hän osti julkaisun vuonna 1974. Goodsteinin ohjauksen alla The Advocate muuttui kansakunnalliseksi uutislehdeksi. Pian Goodsteinin kuoleman jälkeen vuonna 1985 lehti muuttui pienimuotoisesta lehdestä tavalliseksi formaatiksi.
Sami Rinne (keraamikko)

Sami Rinne (s. 18. huhtikuuta 1971 Kirkkonummi) on suomalainen keraamikko ja muotoilija.
Rinne kirjoitti ylioppilaaksi Porkkalan lukiosta ja valmistui artenomiksi Kuopion käsi- ja taideteollisuusakatemiasta, jossa hän on suorittanut myös Artenomi Innovation Design (ADI) -erikoistumisopinnot. Rinne sai Kuopion Muotoiluakatemian Muotoilupalkinnon vuonna 2008.
Rinne valmistaa kaikki keramiikkatuotteensa itse käsityönä Helsingissä Runeberginkadulla sijaitsevassa keramiikkastudiossaan. Hän suunnittelee, työstää ja polttaa savesta kestäviä keramiikka-astioita itsekehittämillään resepteillä. Rinne on kehittänyt reseptejä muun muassa posliinin ja lasitteen sekä muottien tekemiseen. Tuotteiden designissa yhdistyvät arki ja fantasia sekä rakkaus luontoon. Tunnettuja käyttökeramikan tuotteita ovat mm. Enkeli-, Lepakko-,Kallo-, Sudenkorento-, Perhonen-, Viulu-, Mustikka-, Tyrni-, Variksenmarja-, Puolukka-, Poro-, Pupu-, Koivu- ja Kala-astiat sekä Kulmikas- ja Elämänpuu-astiastot.
Rinteen keramiikka-astioita ja sisustuskeramiikkaa on ollut esillä useissa näyttelyissä ja messuilla sekä Suomessa että ulkomailla. Tuotteita on nähtävillä myös Arabian museossa, Design Forum Finlandissa, Suomen käsityön museossa, Varkauden taidemuseossa ja Kuopion kulttuurihistoriallisessa museossa.

Opiskelu

Rinne opiskeli Tervolan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa vuosina 1992-1994. Hän valmistui keramiikan artenomiksi vuonna 1988 Kuopion käsi- ja taideteollisuusakatemiasta Pohjois-Savon ammattikorkeakoulusta, jossa hän suoritti myös Artenomi Innovation Design (ADI) -erikoistumisopinnot vuosina 2000-2001.
Rinne valmistui Jyväskylän ammattikorkeakoulun ammatillisesta opettajakorkeakoulusta vuonna 2004. Vuodesta 2003 lähtien hän on toiminut Pohjois-Karjalan Ammattiopiston keramiikkakisällien arviointikokeiden arvioijana. Starttiyrittäjäkurssin Rinne suoritti vuonna 1998, ja oman toiminimen hän perusti vuonna 1999.
Hubschraubertransportgeschwader 64

Historia

Lennosto perustettiin 22. syyskuuta 1966 annetun ilmavoimien käskyn No 292 mukaisesti 1. lokakuuta Pensingin lentotukikohdassa lähellä Landsbergiä, jolloin ilmavoimien kolme helikopterein varustettua etsintä- ja pelastuslaivuetta ja yhteyslentolaivuetta yhdistettiin. Lennostoon liitettiin myös osa ilmavoimien koulutuskeskus A:sta. 1. koulutus-, testaus- ja kuljetuslaivue oli Fürstenfeldbruckin lentotukikohdassa, 2. etsintä- ja pelastuslaivue oli Penzingin lentotukikohdassa ja 3. etsintä- ja pelastuslaivue oli Fassbergin lentotukikohdassa. Sen kalustona olivat Bristol Sycamore Br 71, Sikorsky H-13, Piasecki H-21 ja Sikorsky H-34 -helikopterit sekä yhteyskoneena Dornier Do 27. Toukokuussa 1968 lennostoon perustettiin Penzingissä 4. laivue. Vuodesta 1968 alkaen lennoston kalustoksi vaihtui Bell UH-1D -helikopterit korvaten kaikki muut tyypit.
Lennosto lakkautettiin ilmavoimien organisaatiomuutoksen  seurauksena 1. huhtikuuta 1994. Henkilöstö ja kalusto siirrettiin ilmavoimien muihin kuljetuslennostoihin. Osa henkilöstöstä ja kalustosta sijoitettiin Holzdorfin lentotukikohdassa olevaan Lufttransportgeschwader 62:aan. Lisäksi henkilöstöä siirrettiin Lufttransportgeschwader 63:een ja Flugbereitschaft des BMVg:hen.
Kaihtalampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108 metriä mpy.
Samuel Wallis

Samuel Wallis (1720–1795) oli englantilainen (syntyi Cornwallissa) meriupseeri ja löytöretkeilijä. Häntä pidetään Tahitin löytäjänä.

Tyynen valtameren kartoittaminen

Wallis sai vuonna 1766 tehtäväkseen kartoittaa Tyynen valtameren eteläosia. Hän sai komentoonsa fregatin nimeltä HMS Dolphin, jolla oli jo kerran aiemmin tehty maailmanympäripurjehdus. Mukaan matkalle lähti myös sluuppi HMS Swallow, jota komensi Philip Carteret. Swallow oli kuitenkin niin huonokuntoinen, että se jäi pian jälkeen Dolphinista. Tyynelle valtamerelle tultaessa laivat erosivat toisistaan ja jatkoivat purjehdusta yksinään.

Tahitin löytäminen

Wallisin matkan suurin saavutus oli Tahitin löytyminen 18. kesäkuuta 1767. Aiemmin löydettyihin vähäisiin koralliatolleihin verrattuna Tahiti oli suuri ja vehreä saari, joten Wallis päätti nimetä sen komeasti Britannian hallitsijan mukaan "Kuningas Yrjö III:n saareksi". (Tämä nimi ei siis kuitenkaan vakiintunut käyttöön.) Tahitilla oli ehkä aiemmin käynyt espanjalaisia laivoja, mutta koska näistä vierailuista ei ole säilynyt historiallisesti luotettavia tietoja, pidetään Wallisia Tahitin löytäjänä.
Pienten alkuvaikeuksien jälkeen Wallisin miehistö onnistui solmimaan ystävälliset suhteet Tahitin alkuasukkaisiin. Saarella oli pulaa raudasta, joten sitä arvostettiin siellä yhtä paljon kuin kultaa Euroopassa. Dolphinin miehistö huomasikin pian, että muutamalla rautanaulalla saattoi ostaa kauniilta tahitilaisnaisilta seksuaalisia palveluksia. Vähitellen laivasta alkoi kadota niin paljon nauloja, että se uhkasi hajota liitoksistaan. Wallis joutuikin palauttamaan kurin määräämällä suuren osan miehistöstään poistumiskieltoon. Monet miehet kuitenkin rikkoivat poistumiskieltoa, sillä rikkomuksesta seuraava ruoskimisrangaistus oli pieni hinta siitä, että sai nauttia Tahitin kaunottarien seurasta.
Wallis sairasteli paljon Tahitilla oleskelun aikana, ja saaren tarkempi tutkiminen jäi paljolti aliluutnantti Tobias Furneaux'n tehtäväksi. Tahitin jälkeen matka jatkui länteen, josta löydettiin useita aiemmin tuntemattomia saaria. Saaria tuli itse asiassa vastaan niin paljon, että Wallisilla oli lopulta vaikeuksia keksiä niille hyviä nimiä.

Palaaminen kartoitusmatkalta

Dolphin palasi Englantiin 20. toukokuuta 1768. Wallis oli onnistunut monipuolisen ruokavalion avulla pitämään matkan aikana keripukin aisoissa, ja matka oli muutoinkin ollut sen ajan mittapuilla varsin ongelmaton. Wallisin kokemuksista oli paljon apua James Cookille, sillä tämä oli Wallisin paluun aikoihin suunnittelemassa ensimmäistä matkaansa Tyynelle valtamerelle.
Carteret palasi Englantiin kymmenen kuukautta myöhemmin kuin Wallis. Hän oli onnistunut pitämään Swallowin jotenkuten koossa, mutta matka oli ollut tuskallisen vaikea. Carteret'n matkallaan tekemistä löydöistä tärkein oli pieni Pitcairnin saari.
Wallis- ja Futunasaarten Wallis on nimetty Samuel Wallisin mukaan.
Hitlantis

Hitlantis on internetissä toimiva musiikkipalvelu riippumattomille artisteille. Sivuston kautta voi kuunnella yhtyeiden itse sinne lähettämää musiikkia.
Artisteja motivoidaan tulemaan Hitlantiksen käyttäjiksi tarjoamalla suosituimmille artisteille mahdollisuuksia esiintyä livenä festivaaleilla sekä saada musiikkinsa soimaan radioasemilla. Lisäksi he voivat myydä musiikkiaan latauksina Hitlantiksen kautta ilmaisen kuuntelun lisäksi.
Hitlantis-palvelu valittiin Tietoviikon kyselyssä keväällä 2010 Suomen 25:n mielenkiintoisemman uuden it-yrityksen joukkoon.
Hitlantiksen näkyvin ominaisuus on sen pallomerta muistuttava visuaalinen selailutapa, jonka kautta sisällön etsiminen ja löytäminen eroaa muista palveluista. Visuaalisuuden avulla käyttäjän on helpompi nähdä ja ymmärtää palvelun tarjonnan laajuus ja laatu, sillä lähellä keskiötä ovat kaikkein suosituimmat artistit.
Palvelun perustivat Timo Poijärvi, Petri Kotro ja Marcus Tilgmann tavoitteenaan luoda erilainen musiikkiyhteisö.
Sivuston rahoittajia ovat Ruukki Groupin entinen toimitusjohtaja Juha Halttunen ja Hasan & Partnersin riskirahoitusyhtiö Hasan Development sekä Bernerin suku.
Vihkivesi

Vihkivesi on nimitys papin siunaamalle vedelle. Sitä voidaan käyttää kristilliseen kasteeseen tai sitä voidaan vihmoa seurakunnan päälle joidenkin kirkkokuntien messuissa.

Vihkivesi eri kirkkokunnissa

Katolisen kirkon opetuksen mukaan vihkivesi on sakramentaali eli sakramenttia muistuttava pyhä merkki. Katolisten kirkkojen sisääntulojen lähellä säilytetään vihkivettä, jotta kirkkoon tulijat voisivat kastaa siihen sormensa ja sitten tehdä ristinmerkin. Sitä myös vihmotaan seurakunnan päälle messun alussa asperges-riitissä. Katolinen vihkiveden siunaaminen on eräänlainen eksorkismi.
Vihkivettä siunataan ja vihmotaan myös anglikaanisessa kirkossa. Muissa protestanttisissa kirkoissa veden siunaaminen ei ole tavallista, eikä kasteveteenkään liitetä yleensä mystiikkaa.
Ortodoksisessa kirkossa ja katolisuuden itäisessä riituksessa pyhitettyä vettä käytetään usein eksorkismissa ja siunaamisessa. Myös esineitä voidaan siunata pyhitetyllä vedellä. Ortodoksisessa kirkossa on kaksi vedenpyhitysseremoniaa: pieni ja suuri vedenpyhitys.
Monissa kirkkokunnissa uskotaan, että tiettyjen pyhien lähteiden tai pyhiinvaelluskohteiden vesi on pyhää, mutta kyseessä ei kuitenkaan ole varsinainen vihkivesi, koska sitä ei ole siunattu.

Vihkivesi populaarikulttuurissa

Kansanperinteen mukaan vihkivedellä on taikavoimia; legendoissa sillä voidaan karkottaa ihmissusia. Myös populaarikulttuurissa annetaan usein ymmärtää, että vihkivedessä on yliluonnollisia voimia. Roolipeleissä se voi olla ase demoneita vastaan. Hellboy käyttää elokuvassa luoteja, joissa on vihkivettä. Buffy, vampyyrintappajassa on käytetty vihkivesikranaatteja.
Joona Ikonen

Seuraura

Ikonen aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana Nokian Pyryssä. Hän siirtyi nuorempana C-juniorina try-outin kautta Tampereen Ilvekseen. Kaudella 2014–2015 Ikonen oli tehoilla 21+36=57 seuran B-nuorten paras syöttäjä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Joona Koppasen kanssa. Ikonen palkittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan herrasmiespelaajana Erkki Lehtonen -palkinnolla. Kaudella 2015–2016 hän voitti 39 osumallaan koko sarjan maalipörssin ja palkittiin Raimo Summanen -palkinnolla. Hän oli myös 62 tehopisteellään Ilveksen toiseksi paras pistemies Aleksi Heponiemen jälkeen ja sijoittui sarjan pistepörssissä neljänneksi. Ikonen teki B-nuorten SM-sarjan runkosarjassa kahden kauden aikana yhteensä tehot 60+59=119, joilla hän nousi sarjan kaikkien aikojen piste- ja maalipörssin kärkeen. Ikonen ohitti kaikkien aikojen pistepörssissä viidellä tehopisteellään Niko Lönnroosin sekä kaikkien aikojen maalipörssissä neljällä osumalla Teemu Pulkkisen ja Aki Keinäsen. Ikonen voitti myös pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 6+3=9. Hänet valittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Jo ensimmäisellä A-juniorikaudellaan 2016–2017 Ikonen voitti koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin tehoilla 28+32=60 ja palkittiin kauden päätteeksi Kari Jalonen -palkinnolla. Hän voitti myös sarjan tehotilaston lukemalla +30 ja palkittiin Raimo Helminen -palkinnolla. Pudotuspeleissä Ikonen voitti Ilveksen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+5=10. Hänet valittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Ikonen debytoi kauden aikana myös Ilveksen SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Ikonen teki liigadebyyttinsä 7. tammikuuta 2017 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin Ilveksen 13. hyökkääjäksi ja Ikonen sai ottelussa jääaikaa 9.55 minuuttia.
Huhtikuussa 2017 Ikonen teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Hän teki liigauransa avausmaalin 20. syyskuuta 2017 Helsingin IFK:ta vastaan. Antti Eskelinen valitsi Ikosen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän teki kaudella 2017–2018 SM-liigassa 24 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Ikonen pelasi myös 14 ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hänen kautensa päättyi lopulta tammikuun 2018 lopulla alaraajavammaan. 
Kaudella 2018–2019 Ikonen teki läpimurtonsa SM-liigassa, jossa hänen ensimmäinen kokonainen kautensa toi kaikissa 60 runkosarjaottelussa tehot 16+19=35 ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Ikonen oli Ilveksen neljänneksi paras pistemies. Tammikuussa 2019 hänen sopimustaan joukkueen kanssa jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2022 saakka.

Maajoukkueura

Ikonen on pelannut 11 nuorten maaottelua.

Muuta

Ikosen pikkuveli Julius pelaa hyökkääjänä Ilveksen B- ja C-junioreissa.
Francois Pienaar

Jacobus Francois Pienaar (s. 2. tammikuuta 1967 Vereeniging) on eteläafrikkalainen entinen rugby unionin pelaaja ja yksi maan maajoukkueen menestyneimmistä kapteeneista kautta aikojen. Hänen pelipaikkansa oli flanker.
Pienaarin merkittävin saavutus oli johdattaa Etelä-Afrikan rugbymaajoukkue maailmanmestaruuteen kotikisoissa vuonna 1995. Joukkue kohtasi finaalissa turnauksen ennakkosuosikkina pidetyn Uuden-Seelannin ja voitti ottelun jatkoajalla.
Seuratasolla Pienaar pelasi vuosina 1989–1996 Transvaalin provinssin joukkueessa. Maailmanmestaruuden jälkeen Pienaar siirtyi Englantiin Saracens-joukkueeseen, jossa hän toimi pelaajavalmentajana. Pienaar lopetti pelaajauransa vuonna 2000, mutta jatkoi valmentajana ja seuran toimitusjohtajana. Vuonna 2000 Pienaar valittiin rugbyn Wall of Fameen ja hän sai kunniatohtorin arvon Hertfordshiren yliopistosta.
Clint Eastwoodin vuonna 2009 ensi-iltansa saaneessa vuoden 1995 rugbyn maailmanmestaruudesta kertovassa elokuvassa Invictus – voittamaton Pienaaria esitti näyttelijä Matt Damon.
Traci Lords

Rooleja pornografian ulkopuolella

Traci Lords on yksi harvoista kuuluisista pornonäyttelijöistä joka on onnistunut vaihtamaan ammattinsa oikeaksi näyttelijäksi. Lopetettuaan aikuisviihteen tekemisen on Lords tehnyt kahdenkymmenen vuoden yhtämittaisen uran ja näytellyt lukuisissa TV-tuotannoissa ja elokuvissa. 
Valikoitu listaus
Formaatti (televisio)

Tv-ohjelmaformaatti on ohjelmaidea, konsepti, joka on rakennettu niin, että se on toistettavissa eri markkinoilla samansisältöisenä paikallinen kulttuuri huomioiden.
Ohjelmaformaatin ostaja maksaa oikeudesta tehdä ohjelmaa ja saa vastineeksi ohjelmaformaatin lisenssinhaltijalta niin sanotun formaattiraamatun, joka sisältää yksityiskohtaiset ohjeet ohjelman tekoon. Ostetusta ohjelmaformaatista riippuu, kuinka paljon ostajalla on mahdollisuuksia muotoilla ohjelmaa maan kulttuuriin sopivaksi.
Ohjelmaformaatin hankkimiseen on monia tapoja. Kanava voi itse ostaa ohjelman esitysoikeudet kansainväliseltä lisenssinhaltijalta, minkä jälkeen ohjelman toteutukseen valitaan mukaan tuotantoyhtiö. Toinen vaihtoehto on, että kanava ryhtyy yhteistyöhön sellaisen tuotantoyhtiön kanssa, joka omistaa ohjelmaformaatin ja lisenssin.
Kaupallisten tv-kanavien kisa ohjelmaformaateista on Suomessa kovaa. Kilpailu ratkeaa aina vasta neuvottelemalla lisenssinhaltijan kanssa, eikä valmista voittoreseptiä ole. Ratkaisuun vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa nopeus, lisenssinhaltijan näkemykset, lisenssiä havittelevan kanavan imago suhteessa lisenssinhaltijan imagoon ja luonnollisesti myös raha.
CHEP

Historia

CHEP sai alkunsa toisen maailmansodan aikana Australiassa toimineesta Allied Materials Handling Standing Committee (AMHSC) -organisaatiosta, jonka maan hallitus perusti hoitamaan liittoutuneiden tavarantoimituksia mahdollisimman tehokkaasti.
Kun sota päättyi 1945 ja amerikkalaiset lähtivät Australiassa sijainneista tukikohdistaan, he jättivät jälkeensä suuren määrän tavarankäsittelyyn liittyviä laitteita ja tarvikkeita, kuten kuormalavoja. Australian liittovaltion (engl. the Commonwealth of Australia) hallitus päätti jatkaa organisaation toimintaa tukeakseen maan sodanjälkeistä kansantaloutta. Organisaation nimeksi tuli Commonwealth Handling Equipment Pool eli CHEP.
Vuonna 1949 maan uusi, liberaalipuolueen johtama hallitus yksityisti toiminnan ja antoi luvan organisaation myynnille. Nimi lyheni muotoon CHEP.
Brambles Limited -konsernin perusti Walter Edwin Bramble vuonna 1875. Brambles osti CHEPin 24.4.1958. Brambles (ASX: BXB) on listattu Australian pörssissä (Australian Securities Exchange). CHEPin lisäksi Bramblesiin kuuluu kaksi muuta liiketoimintayksikköä: uudelleenkäytettäviä muovikuljetuslaatikoita vuokraava IFCO sekä tiedonhallintapalveluita tarjoava Recall.
Alimaa

Massa ja läpimitta

Alimaa on maapalloa pienempi kivirautaplaneetta, jonka
massa on 0,01-0,5 Maan massaa.
Erään toisen määritelmän mukaan alimaan massa on alle 0.95 Maan massaa ja säde alle 0,82 Maan sädettä.

Tunnettuja alimaita

Alimaita ovat aurinkokunnassamme Merkurius ja Mars. 
K-spektrityypin tähdellä Kepler 444 on tähden läheisellä kuumalla vyöhykkeellä viisi alimaata.
Osa alimaista on mesoplaneettoja ja kääpiöplaneettoja.

Elinkelpoisuus

Alimailla on korkeintaan ohut kaasukehä ja heikko magneettikenttä. Geologinen aktiivisuus päättyy suhteellisen nopeasti planeetan historiassa. Toisaalta lähellä keskustähteään olevat alimaat ovat alttiita vuorovesivoimille. Lämpötilan ajalliset ja/tai paikalliset vaihtelut ovat alimaan pinnalla suuria. Niinpä alimaat ovat maapalloa vähemmän soveltuvia elämälle.

Alimaat ja planeettakuntien synty

Aurinkokunnan synnyn oligarkkivaiheen oligarkit olivat pääosin alimaita.
Haniwa

Haniwat (jap. 埴輪, savirenkaat) ovat esihistoriallisella Kofun-kaudella (200-500 jaa.) hautalahjoina käytettyjä savipatsaita. Haniwat esittävät ihmisiä, rakennuksia tai eläimiä. Ne voivat olla hyvin tyyliteltyjä tai realistisin yksityikohdin varusteltuja. Useita Kofun-kauden sotilaskulttuurin piirteitä on tallentunut haniwa-patsaisiin.
Tärkeimmät Haniwat ovat löytyneet eteläiseltä Honshūlta, erityisesti Kansain alueelta Naran ympäristöstä, sekä pohjoiselta Kyūshūlta.
Jorma Valtonen (pituushyppääjä)

Jorma Olavi Valtonen (29. maaliskuuta 1923 Sakkola – 31. toukokuuta 2001) oli suomalainen pituushyppääjä.
Seinäjoen Urheilijoita edustanut Valtonen voitti pituushypyn Suomen mestaruuden vuosina 1949 ja 1950. Kahdesti hän ylsi SM-hopealle ja kerran pronssille. Kalevan kisoissa hän lisäksi sijoittui 110 metrin aitajuoksussa viidenneksi vuonna 1949.
Valtonen sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten pituushypyssä parhaana suomalaisena viidenneksi tuloksella 716 cm. Seuraavana vuonna hän hyppäsi ennätyksekseen 736 cm. Hän osallistui urallaan 11 maaotteluun vuosina 1949–1953 ja voitti lajinsa kahdesti.
Valtonen myös pelasi pesäpallon SM-sarjassa yhden kauden edustaen Seinäjoen Maila-Jusseja. Hän oli SVUL:n Etelä-Karjalan piirin yleisurheiluvalmentajana vuosina 1952–1965 ja toimi aktiiviuransa jälkeen muun muassa Parikkalan Urheilijoiden puheenjohtajana 1960–1982 sekä Suomen Urheiluliiton liittovaltuuston jäsenenä 1959–1978 ja johtokunnan jäsenenä 1963–1964.
Corythosaurus

Nimi

Corythosaurus tarkoittaa "kypäräliskoa". Tutkijat antoivat sille tuon nimen sen päässä olevan heltan vuoksi, joka muistutti heidän mielestään antiikin kreikkalaisten sotilaiden kypäriä.

Koko

Corythosauruksen pituus oli yhdeksän metriä. Se oli yksi suurimmista hadrosaureista.

Kallo

Corythosauruksen päässä oli ontto heltta, joka toimi mahdollisesti torvena, joka voimisti äänen kumisevaksi toitotukseksi, joka kantautui kauas. Toitotukset saattoivat varoittaa muita lauman jäseniä, että saalistajia vaani lähistöllä. Suussaan Corythosauruksella oli nokka. Suun takaosassa oli pieniä, ruuan hiomiseen soveltuneita hampaita. Corythosauruksella on lisäksi kuviteltu olleen posket estämään ruuan putoaminen pois suusta syömisen aikana. Yhdellä Corythosaurus-yksilöllä on huomattu olleen suuri tärykalvo, mutta sirot korvaluut, mikä osoittaa, että Corythosauruksella oli hyvin kehittynyt kuulo, joka oli luultavasti dinosauruksen yksi eniten käyttämiä aisteja.

Iho

Joidenkin luurankolöytöjen yhteydessä on ollut hyvin säilyneitä ihonpainaumia. Jotkut niistä osoittivat, että Corythosauruksen mahassa oli outoja kyhmyjä.

Selkä

Corythosauruksen selän nikamien pidentyneitä neuraalihaarakkeita peitti nahkainen heltta, joka muodosti sen selkään harjanteen. Selkäheltta oli erittäin silmiinpistävä päässä olevan heltan takana, johon se kytkeytyi.

Fossiilit

Corythosaurus on yksi parhaiten tunnetuista hadrosaureista. Sen fossiileja on löydetty Kanadan Albertasta ja Yhdysvaltain Montanasta. Löydettyihin fossiileihin lukeutuu useiden yksilöiden jäänteitä, joista jotkut ovat säilyneet lähes täydellisesti. Lisäksi Corythosauruksesta on löydetty jäänteitä/jälkiä pehmeistä kudoksista.

Elinympäristö

Useimpien hadrosaurien tavoin Corythosaurus eli lämpöisten tasankojen metsämailla ja soilla lähellä Kalliovuoria Pohjois-Amerikassa. Se vaelteli niissä kenties laumoina.

Saalistajat

Todennäköisiä Corythosauruksen saalistajia olivat muun muassa tyrannosaurit, kuten Albertosaurus tai ehkäpä Tyrannosaurus rex. Muita uhkia saattoivat olla pienemmät valesirppikynnet, kuten Troodon, mikä saattoi olla erityinen uhka runsaasti pienemmille, nuorille Corythosauruksille.

Ravinto

Corythosauruksen kuono oli pienempi ja heiveröisempi kuin muilla hadrosaureilla, mikä viittaa siihen, että sen ruokavalioon kuului hentoja lehtiä, mehukkaita hedelmiä, siemeniä ja männynneulasia.
Kimmo Kylmäaho

Kimmo Kylmäaho on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980-luvulla. Kylmäaho edusti urallaan Kainuun Hiihtoseuraa.
Hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa kahdeksanneksi Lahden suurmäessä maaliskuussa 1985. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 49:s. Maaliskuussa 1988 hän sijoittui Lahden normaalimäen kilpailussa 15:nneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli 74:s.
Joukkuemäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailussa Kylmäaho oli hopealla vuonna 1984. Joukkueessa hyppäsivät myös Veli-Matti Ahonen, Pekka Suorsa ja Hannu Ahonen
Ase itse

Vastaanotto

Portti-lehden arvostelijan mukaan kirjailija onnistuu monipuolisten, rosoisten ja kiinnostavien henkilöhahmojen luonnissa. Teos rakentuu juuri vahvojen ja luonteikkaiden henkilöiden varaan. Raadollisen aikuisfantasian lukijoille teos on arvostelun mukaan parasta viihdettä George R. R. Martinin jälkeen.