google/wiki40b huggingface dataset:
Pitkäjärvi (Pälkäne)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 73 hehtaaria ja se on 2,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,5 metriä mpy.

Historiaa

Pälkäneen ja Hauhon rajamailla Myllyhaudanojassa oli myös vanha myllynpaikka. Vuodelta 1692 olevan kartan selityksissä mainitaan paikalla olleen puromyllyn. Viime vuosisadan puolimaissa rakennutti Hauhon Vuoli¬joen rusthollari, joka omisti kolmanneksen Pitkäjärven. talosta, paikalle tulli¬myllyn, jonka oli tarkoitus tyydyttää Vuolijoen, Pitkäjärven, Kuiseman ja Joensuun jauhatustarve. Myllynpaikka oli 408 kyynärää Pitkäjärvestä puroa alaspäin. Myllyrakennus oli samaa luokkaa kuin edellä selostetuissa myllyissä. Myllyssä oli 1 kivipari ja kivien halkaisija 2 kyynärää. Koejauhatuksessa myllyn tehoksi havaittiin kappa ruista 7 minuutissa. Pitkäjärven pikku myllyn etuna oli pitkä vuotuinen käyttöaika, noin 5 kuukautta.
Kunnostusyhdistys
Pitkäjärven ranta-asukkaat ovat perustaneet v. 2011 Pälkäneen Pitkäjärven kunnostusyhdistys ry:n hidastamaan järven rehevöitymistä ja elvyttämään sen luonnontilaa.
Paratiisin porteilla

Juoni

Sarja kertoo 17-vuotiaasta Catalina "Cata" Santanasta, joka alkaa kadehtia muita ikäisiään tyttöjä. Hänen äitinsä varoittaa niiden tyttöjen olevan "huonoilla teillä", mutta tytär ei välitä. Catalina haluaisi kansikuvatytöksi, mutta ei saa sopimusta pienten rintojensa takia. Lopulta Catalina päättää hankkia itselleen rintaimplantit. Hän joutuu tekemään vaikeita päätöksiä muodonmuutoksensa rahoittamiseen.
Kaamosmasennus

Kaamosmasennus (lat. depressio hiemalis) on pimeään vuodenaikaan toistuvasti esiintyvä masennustila. Kaamosmasennuksesta kärsivillä masennusoireet tyypillisesti rajoittuvat syksyyn tai talveen ja helpottavat kevään ja kesän aikana, ja masennus uusiutuu peräkkäisinä syksyinä tai talvina. Niidenkin masennusta sairastavien keskuudessa, joiden oireet eivät rajoitu syksyyn ja talveen, on varsin yleistä, että oireet pahenevat loppusyksyllä ja talvella.
Tiedeyhteisössä on erimielisyyttä siitä, onko kaamosmasennus masennuksesta erillinen häiriö. Tautiluokitukset kuitenkin luokittelevat sen masennuksen alamuodoksi.

Esiintyvyys

Vakavaa kaamosmasennusta potee Suomessa prosentti väestöstä. Lievempiä oireita on 20 prosentilla naisista ja 12 prosentilla miehistä.

Aiheuttaja

Kaamosmasennus saattaa johtua siitä, että ihmiset heräävät talvella liian aikaisin, jolloin on vielä pimeää. Pohjois-Norjassa eletään Keski-Euroopan aikaa, mikä saattaa selittää sen, ettei siellä esiinny kaamosmasennusta. Lisäksi aikavyöhykkeiden itälaidalla asuvilla ihmisillä on vähemmän kaamosoireita kuin länsilaidan asukkailla. Toisaalta Islannissa, joka on äärimmäisen lännessä aikavyöhykkeehensä nähden, ei tavata juuri lainkaan kaamosmasennusta. Oireyhtymän aiheuttajaksi on todettu luonnollisen valon puute talvella.

Hoitomenetelmiä

Hoitomenetelmäksi suositellaan päivittäistä annosta kirkasvaloa. Kirkasvalo kompensoi keinotekoisesti menetettyä auringonvaloa, ja 15–45 minuuttia päivittäin valonlähteen ääressä helpottaa oireita. Matkailua aurinkoisiin talvikohteisiin viikoksi tai kahdeksi suositellaan myös hoitomenetelmänä. On suositeltavaa keskustella lääkärin kanssa oireista niiden ilmetessä.
Eija Sinikka

Ura

Eija Sinikan laulajanura alkoi vuonna 1968 hänen tuurattuaan keikalla sairastunutta ystäväänsä. Vuonna 1970 hän muutti Helsinkiin ja teki levytyssopimuksen ja ensilevynsä Saa kesä kaiken muuttumaan PSO:n kanssa. Oltuaan pari vuotta muun muassa Englannissa au pairina ja laulajana hän palasi vuonna 1973 Suomeen. Hänen ensimmäinen suuri hittinsä oli esikoisalbumin nimikappale Kanssasi sun (1973; julkaistu myös vuoden 1975 singlen Tää liian hyvää on kääntöpuolella). Vuoden 1974 Ranskan euroviisun (La vie a vingt-cinq ans) suomenkielinen versio Kuuma kesä kanssain jaa oli myös suuri hitti. Muita tunnettuja kappaleita ovat mm. Vesipisaroiden laulu, Rantamökissä ja Variksen saappaat.
1970-luvun lopun humppabuumin aikana Eija Sinikka levytti runsaasti humppaa ja vanhaa tanssimusiikkia ja sai albumistaan Rantamökissä kultalevyn. Tämän albumin, samoin kuin Sä muistatko metsätien -levyn hän lauloi Pauli Granfeltin yhtyen solistina. Heinäkuussa 1977 hän pääsi esiintymään tasavallan presidentti Urho Kekkoselle tämän virallisella vastaanotolla. 1970-luvun puolivälissä laulaja oli mukana YK:n rauhanturvaajien kiertueella Lähi-idässä ja kesällä 1979 Uuden Iloisen Teatterin esityksessä Samassa veneessä.
2000-luvulla Eija Sinikka konsertoi edelleen sekä kotimaassa että ulkomailla ja toimii sivutoimisena maanviljelijänä. Hän on tullut tunnetuksi maatalouden puolestapuhujana. Eija Sinikan uusin CD-single Vuosien jälkeen ja Villikissa soivat Mitä Suomi tanssii -listalla ja uusi juhla-CD julkaistiin vuonna 2010, jolloin oli kulunut 40 vuotta Eija Sinikan ensilevytyksestä.
The Pale

The Pale (iiriksi An Pháil) tai English Pale (An Pháil Sasanach) on nimitys, jota keskiajan loppupuolella käytettiin suoraan Englannin kuninkaan vallan alla olleesta osasta Irlantia, eli Dublinista ympäristöineen. Alueen koko vaihteli eri aikoina. Muualla Irlannissa 1100-luvulla alkaneessa normannivalloituksessa valtaan nousseet normanniruhtinaat olivat pikkuhiljaa enemmän tai vähemmän sulautuneet valtaväestön kulttuuriin.
Molly Moon: Hervoton hypnoosiseikkailu

Juoni

10-vuotias Molly Moon asuu Biersvillessä Hardwick Housen orpokodissa, jossa hänen arkensa on ankeaa. Orpokodin johtaja neiti Adderstone määrää hänelle tämän tästä rangaistuksia (kuten vessanpöntön jynssäämistä hammasharjalla), ja muut lapset kiusaavat häntä. Mollyn paras ja ainoa ystävä Rockykin adoptoidaan oikeaan perheeseen.
Mollyn arki kuitenkin muuttuu täysin, kun hän löytää tohtori Loganin kirjoittaman hypnoosikäsikirjan. Sen avulla hän oppii hypnotisoimaan, ja pian hänet nähdäänkin jo New Yorkissa Tähdet Marsissa -musikaalin pääosassa.
Mollyn elämään mahtuu kuitenkin myös paljon mutkia. Kaiken huipuksi häntä vaaditaan ryöstämään pankki hypnoottisten taitojensa avulla. Lopulta Molly tajuaa, että hän viihtyy kuitenkin paremmin Hardwick Housessa.
Livonsaari

Luonto

Livonsaaren eteläkärjessä, Teersalon itäpuolella sijaitsee 8,35 hehtaarin maakunnallisesti arvokas perinnemaisema Henttulan laitumet. Alueen metsälaitumia, niittyjä ja hakamaita on laidunnettu ainakin sadan vuoden ajan, nykyään siellä laiduntaa Henttulan luomutilan alkuperäiskarja. Paikalla kasvaa muun muassa keltamataraa, heinäratamoa, mäkikauraa, ahdekaunokkia, kissankelloa ja ahomansikkaa. Alueella laidunnetaan myös merenrantaniittyjä ja tervalepiköitä.

Liikenne

Livonsaareen johtava päätie on yhdystie 1931, joka kulkee saaren sillan kautta mantereelta. Livonsaaren Teersalon rannasta pääsee losilla edelleen Palvan saareen, sekä yhteysaluksella lähisaariin. Alueen liikennemäärät kasvavat kesäisin huomattavasi loma-asukkaiden myötä.

Tieliikenne

Saareen johtava päätie on yhdystie 1931 eli Velkuantie, joka alkaa mantereella erkanemalla yhdystie 1930:sta Rauduisten kohdalla. Päätie kulkee Livonsaareen pienen sillan kautta Vangenrauman salmessa. Tie päättyy Livonsaaren eteläosassa sijaitsevaan Teersalon lossirantaan, jonne päättyvät myös joukkoliikennelinjat. Teersalosta kulkee Palvaan kilometrin pituinen lossireitti, jossa lossi pystyy kuljettamaan noin 10 henkilöautoa kerralla. Siellä tie jatkuu paikallistienä 12246. Tietä pitkin pääsee edelleen Palvasta lossilla Velkuanmaan saareen. Saaren pohjoisosiin johtaa paikallistie 12247 eli Pohjanpääntie. Se erkanee yhdystie 1931:stä Toivaisissa seurojentalon kohdalla.
Livonsaaren läpi yhdystietä 1931 pitkin kulkee Teersaloon TLO:n linja-autoreitti Turusta, Raision ja Maskun kautta. Lisäksi Teersalosta on palveluliikennelinja Naantaliin.

Vesiliikenne

Teersaloa kotisatamanaan pitävä yhteysalus M/S Kivimo liikennöi Teersalon eteläpuolisiin saariin. Alukselle mahtuu 8 henkilöautoa ja 50 matkustajaa tai vaihtoehtoisesti vain matkustajia ottavana 70. Teersalosta on päässyt myös Taivassalon Hakkeenpäähän kesäisin Merenkulkulaitoksen yhteysaluksella. Reitti on osa Saariston Rengastietä.
Teersalossa sijaitsee vierasvenesatama ja sieltä lähtee kaksi laivaväylää. Kumpikin väylistä on kulkusyvyydeltään 2,4 metriä ja ne ovat yhteydessä toisiinsa. Lisäksi Teersalon ohitse kulkee 2,1 metrin laivaväylä, josta pääsee muun muassa Taivassalon Hakkenpäähän ja Naantaliin. Livonsaaren koillisrannalta kulkee venereitti saaren pohjoisenpuolelta Askaisiin. Viitoitetun reitin kulkusyvyys on 2 metriä.
Neu!

Neu! (saksan kielen sana Uusi!, IPA: [ˈnɔɪ]) oli saksalainen krautrock-yhtye. Yhtye menestyi kaupallisesti erittäin huonosti ollessaan aktiivinen, mutta jälkeenpäin heidän musiikkinsa on toiminut useiden yhtyeiden ja artistien vaikuttajana, kuten PiL, Joy Division, David Bowie, Stereolab, Gary Numan, Ultravox ja Simple Minds.
Sotilaan tytär

Juoni

Jake on Vietnamin sodan veteraani,joka elää erakoituneena metsän keskellä. Eräänä päivänä hänen entinen alaisensa Henry tulee vieraisille tyttärensä kanssa. Jaken elämässä kääntyy uusi lehti, kun Henry kertoo sairastuneensa keuhkosyöpään ja jättää tyttärensä Jaken hoidettavaksi.
Purnumukka

Purnumukka (pohjoissaameksi Burdnomohkki) on Sodankylän kunnan pohjoisosassa sijaitseva lapinkylä, jossa on nykyään noin 20 asukasta. Sodankylän keskustasta Purnumukkaan on matkaa 105 kilometriä ja Saariselältä 36 kilometriä. Kylän pääelinkeinot ovat poronhoito ja matkailu. Purnumukka kuuluu yhdessä Sompion ja Mutenian kylien kanssa Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Historia

Purnumukan saamelaisasutus syntyi 1870-luvulla, kun kymmenkunta porosaamelaisperhettä muutti Sodankylään Pohjois-Norjan Koutokeinon ja Enontekiön alueilta. Syynä oli Ruotsin ja Norjan välinen rajasulku, joka teki poronhoidon harjoittamisen mahdottomaksi. Purnumukan asutus muodostui Tankajoen ja sen sivu-uoman Iso-ojan yhtymäkohtaan. Purnumukka tuhoutui kokonaan Lapin sodan aikana keväällä 1945, kun perääntyvät saksalaisjoukot polttivat sen. Kylän nykyinen rakennuskanta on yhtä savusaunaa lukuun ottamatta peräisin sodan jälkeiseltä ajalta. Kylä autioitui uuden porotilalain vuoksi 1980-luvulle tultaessa, mutta asutettiin jälleen vuonna 1989, kun Purnumukkaan vedettiin sähköt. Kylän tunnettuihin asukkaisiin kuuluu Aslak Peltovuoma, joka vuonna 1934 löysi kultaa Purnumukan läheiseltä Tankavaaralta.
Kantatie 73

Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 73 oli Laatokan Karjalassa Sortavalasta Suistamon kautta Suojärvelle kulkenut tie. Moskovan välirauhansopimuksessa 1944 tie jäi kokonaan luovutetulle alueelle.
Nykyinen kantatie 73 on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla.
Delirium (Ellie Gouldingin albumi)

Taustaa

Ellie Goulding on itse kertonut Deliriumin saundin olevan tarkoituksella huomattavasti popimpi kuin hänen aikaisemmilla julkaisuillaan. NME:n haastattelussa Goulding kertoi tulevasta albumistaan näin: "Osa minusta ajattelee tämän albumin jonkinlaisena testinä/kokeena, kokeena tehdä iso pop-albumi; Tein tietoisen valinnan, että tahdoin sen olevan uudella tasolla".

Singlet

Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”On My Mind”. Single julkaistiin 17. syyskuuta 2015. Kappale sai sekä kriitikoilta että kuuntelijoilta positiivista palautetta ja nousi listoille muun muassa Yhdysvalloissa, Saksassa, Britanniassa, Espanjassa, Suomessa, Kolumbiassa ja Meksikossa. Billboard Hot 100 -listalla kappale saavutti parhaimmillaan 13. sijan.
Toisena singlenä julkaistiin ”Army” 9. tammikuuta 2016 ja kolmantena singlenä ”Something in the Way You Move” 19. tammikuuta 2016.
Kappaletta ”Love Me Like You Do” ei julkaistu varsinaisena singlenä, mutta se nousi megahitiksi ympäri maailmaa ollessaan Fifty Shades of Grey -elokuvan teemakappale. Kappaletta on kuunneltu toukokuuhun 2016 mennessä Spotifyssa lähes 470 miljoonaa kertaa.
Hitiksi nousi myös jo vuonna 2014 Calvin Harrisin Motion-albumilla julkaistu kappale ”Outside”, jossa Goulding laulaa. Kappale on myös julkaistu Deliriumin Deluxe Editionilla.
Christian Daniel Rauch

Christian Daniel Rauch (2. tammikuuta 1777 Arolsen, Waldeck – 3. joulukuuta 1857 Dresden, Saksi) oli preussilainen kuvanveistäjä ja yksi johtavista saksalaisista kuvanveistäjistä 1800-luvulla. Hänen työnsä edustavat klassistista tyyliä.
Rauch oli Waldeckin ruhtinaan kamaripalvelijan poika. Hän pääsi 17-vuotiaana vuonna 1790 kuvanveistäjä Friedrich Valentinin oppilaaksi ja oli myöhemmin myös Johann Christian Ruhlin oppilaana Kasselissa. Isänsä ja veljensä kuoltua Rauch joutui nuorena elättämään perheensä, ja ryhtyi siksi veljensä seuraajana Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n kamaripalvelijaksi vuonna 1797. Tämä merkitsi Rauchille aluksi luopumista taideopinnoista. Hän onnistui kuitenkin kiinnittämään hovikuvanveistäjä Johann Gottfried Schadowin huomion, ja opiskeltuaan vuoden ajan taidehistoriaa ja arkeologiaa Berliinin taideakatemiassa hän pääsi vuonna 1803 Schadowin henkilökohtaiseksi oppilaaksi. Saatuaan kuninkaalta pitkän matka-apurahan hän jatkoi opintojaan vuosina 1804–1810 Roomassa, jossa hän kuului Preussin lähettiläänä toimineen Wilhelm von Humboldtin johtamaan saksalaisyhteisöön. Humboldt toimi sittemmin Rauchin suojelijana.
Rauch debytoi veistoksellaan Endymion vuonna 1802. Hän sai Rooman-vuosinaan vaikutteita muun muassa Antonio Canovalta ja Bertel Thorvaldsenilta. Rauchin ensimmäinen merkittävä työ oli nuorena kuolleen kuningatar Luisen hautamuistomerkki Charlottenburgin linnan puistoon rakennetussa mausoleumissa. Luisen kuoltua vuonna 1810 kuningas Fredrik Vilhelm pyysi aluksi tarjoamaan muistomerkin veistotyötä Canovalle tai Thorvaldsenille, mutta Thorvaldsenin kieltäydyttyä Rauch kutsuttiin vuonna 1811 Berliiniin suorittamaan työ. Vuonna 1815 pystytetty marmorinen veistos sai tunnustusta luonnollisuudestaan ja suloisuudestaan. Rauch toteutti tämän jälkeen monia julkisia muistomerkkejä, joiden joukossa olivat muun muassa Bülowin (1822), Scharnhorstin (1822) ja Blücherin (1826) patsaat Berliinin Neue Wachen edustalla, Goethen patsas Frankfurtissa, kuningas Maksimilian I:n patsas Münchenissä (1829, pystytetty 1835), Albrecht Dürerin patsas Nürnbergissä sekä Fredrik Suuren ratsastajapatsas Berliinin Unter den Lindenillä (1839, pystytetty 1851). Rauch veisti myös kuningas Fredrik Vilhelm III:n hautasarkofagin vuonna 1840, kuusi suurta veistosta Walhallaan sekä useita voitonjumalatar Viktoriaa esittäneitä patsaita erilaisiin muistomerkkeihin.
Valkjärvi (Heinola, Hirvisalo)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,1 metriä mpy.
EDIC 9092

Valmistus

Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN). Sen köli laskettiin 1957 ja alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1958. Alus otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1959.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 4. marraskuuta 1988.
OpenSkies

OpenSkies (IATA: EC, ICAO: BOS, kutsukoodi: MISTRAL) on British Airwaysin tytäryhtiö, joka aloitti liikenteen kesäkuussa 2008 käyttäen emoyhtiöltään vapautuneita Boeing 757 -koneita. Yhtiö lentää New Yorkista Amsterdamiin ja Pariisiin. Suunnitelmissa on avata reitit myös Brysseliin, Dubliniin, Frankfurtiin, Madridiin ja Milanoon.
Yhtiön toiminta tuli mahdolliseksi, kun Euroopan unioni ja Yhdysvallat solmivat open skies -sopimuksen, jonka mukaan mikä tahansa eurooppalainen lentoyhtiö saattoi lentää mille tahansa yhdysvaltalaiselle lentoasemalle mistä tahansa Euroopan kentältä. Tätä ennen yhtiöt olivat saaneet lentää lentojaan vain kotikentiltään, British Airwaysin tapauksessa esimerkiksi Heathrow'n lentoasemalta Lontoosta.
British Airways osti vuonna 2008 ranskalaisen kaukolentoyhtiön L'Avionin (viralliselta nimeltään Elysair SAS) ja yhdisti sen seuraavana vuonna OpenSkies-yhtiöön.
Rasvasolu

Rasvasolu eli adiposyytti on eläinsolu, jonka tehtävä on varastoida lipidejä eli rasva-aineita energiantuotantoa varten. Rasva varastoituu soluun pääosin triglyseridinä joko suureksi ja yhtenäiseksi pisaraksi (valkoinen rasvasolu) tai pieniksi ja erillisiksi pisaroiksi (ruskea rasvasolu).
Valkoisissa rasvasoluissa suuri rasvapisara täyttää suurimman osan solusta pakottaen vähät soluelimet ja soluliman solun reunoille. Mikroskoopilla tarkasteltaessa valkoiset rasvasolut tunnistaa helposti juuri tästä syystä, sillä soluelimet näkyvät joidenkin solujen laidalla sirppimäisenä tummana alueena. Valkoiset rasvasolut ovat eläinkunnan yleisin rasvasolutyyppi.
Ruskeissa rasvasoluissa rasvapisarat ovat pieniä ja erillisiä eivätkä täten muodosta yhtenäistä aluetta soluun. Ruskeat rasvasolut sisältävät enemmän mitokondrioita kuin valkoiset ja tuottavat tästä syystä paremmin lämpöä. Ns. ruskeaa rasvaa esiintyykin tästä syystä erityisen runsaasti nimenomaan kylmään sopeutuneilla eläimillä. Ihmiselläkin on vauvana runsaasti ruskeita rasvasoluja, mutta niiden osuus vähenee iän myötä. Kylmään muita ihmiskansoja paremmin sopeutuneilla eskimoilla on kuitenkin runsaasti ruskeaa rasvaa myös myöhemmällä iällä.
Reino Hirva

Perhe ja opinnot

Hirvan vanhemmat olivat ylijunailija Kaarlo Hellgren ja Juudit Saikkonen. Hirva valmistui ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1926 ja suuntasi sotilasuralle käymällä Kadettikurssi 10:n vuosina 1927-1929. Komentajakurssin hän kävi 1941, Sotakorkeakoulun yleisen osaston 1951 ja maanpuolustuskurssin 1962. Hirvan puoliso oli toimittaja Irja-Onerva Lamminen, ja heillä oli yksi lapsi.

Sotilasura

Kadettikoulun jälkeen Hirva toimi nuorempana upseerina KTR 2:ssa 1929-1936. Vuosina 1936-1940 hän opetti Taistelukoulussa. Talvisodassa Hirva toimi Pohjois-Suomen ryhmän esikunnassa tykistökomentajana ja myöhemmin patteriston komentajana KTR 9:ssä sekä samalla 9. divisioonan tykistökomentajana. Välirauhan aikana hän toimi toimistopäällikkönä IV. armeijakunnan esikunnassa.
Jatkosodassa Hirva toimi patteriston ja tykistöryhmän komentajana KTR 18:ssa Rukajärven suunnalla. Sodan jälkeen hän toimi kouluttajana ja rykmenttiupseerina KTR 2:ssa 1945-1946 ja Tykistökoulussa 1946-1947 ja patteristonkomentajana KTR 3:ssa 1947-1948. Tykistökoulussa osastonjohtajana hän oli 1951-1956. KTR 1:ä Hirva komensi 1956-1958. Pääesikunnassa järjestelyosastoa hän johti 1958-1960 ja toimi komentopäällikkönä 1960-1961. Sotakorkeakoulun johtajana Hirva oli 1961-1963. Tykistön tarkastajana hän palveli uransa päätteeksi 1963-1966. 
Hirva oli myös pidätettynä noin kaksi viikkoa ns. asekätkentäjutun yhteydessä, mutta häntä vastaan ei nostettu asiassa syytteitä.
Ylennykset: reservivänrikki 1927, vänrikki 1929, luutnantti 1931, kapteeni 1938, majuri 1941, everstiluutnantti 1948, eversti 1956, kenraalimajuri 1961, kenraaliluutnantti 1963.
Chandela

Chandela oli nykyisen Pohjois-Intian alueella hallinnut rajput-klaani. Sen uskotaan hallinneen alueella 800-luvulta lähtien. Heidän perintönään on Kalinjarin linnake Uttar Pradeshin osavaltion alueella. Vuonna 1023 Chandela menetti linnakkeen hallinnan Ghaznavideille ja vuosisadan loppuun mennessä Chandelan valta oli jo hiipunut.
Lárnaka

Maantiede

Lárnaka sijaitsee Kyproksen kaakkoisrannikolla. Etäisyys Lárnakasta pääkaupunki Nikosiaan on noin 45 kilometriä, Famagustaan noin 43 kilometriä, Limassoliin noin 67 kilometriä ja Páfokseen noin 132 kilometriä. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee suuri suolajärvi, Lárnakan suolajärvi. Lentoasema sijaitsee kaupungista nähtynä suolajärven toisella puolella, noin neljän kilometrin päässä keskustasta.

Myöhempi historia

Perimätiedon mukaan kaupungin ensimmäisenä piispana toimi Lasarus, jonka Jeesus oli herättänyt kuolleista. Lasarus päätyi tämän jälkeen lähetystyöhön Kyprokselle. Hänet myös haudattiin kaupungiin. Hauta löydettiin vuonna 890. Arabit perustivat Lárnakan lähelle Hala Sultan Tekken 600-luvulla.
Kaupunki sai nykyisen nimensä keskiajalla seudun useista antiikin aikaisista haudoista ja sarkofageista (larnaks). Keskiajalla Lárnaka oli suolajärvensä ansiosta merkittävä suolanviennin keskus, ja se tunnettiin siksi myös nimellä Salinas.
Osmanit valtasivat Lárnakan 1570–1571. Sen linna rakennettiin uudelleen vuonna 1625. Osmanivallan aikana kaupunki oli saaren ulkomaisten lähettiläiden keskus Nikosian sijasta, ja se oli saaren vauraimpia ja nykyaikaisimpia kaupunkeja. Ennen vuotta 1974 kaupungin väestö koostui kreikkalaisista ja turkkilaisista, mutta tämän jälkeen turkkilaiset joutuivat lähtemään, kun taas kaupunkiin muutti evakkoja Pohjois-Kyproksesta. Lárnakan lentoasema rakennettiin vuoden 1974 tapahtumien ja Nikosian lentoaseman menettämisen jälkeen. Kaupungin turismi on kehittynyt voimakkaasti 1980-luvulta lähtien.

Nähtävyydet

Lárnakan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa antiikin Kitionin arkeologiset alueet, mukaan lukien mykeneläisaikaiset jäänteet sekä suuren temppelin, akropoliin ja sataman jäänteet antiikin ajalta, sekä Lárnakan arkeologinen museo. Muita nähtävyyksiä ovat Lárnakan bysanttilainen museo, Pierídis (Pierides) -säätiön museo, Luonnonhistoriallinen museo sekä linnoitus ja sen yhteydessä toimiva keskiaikaa esittelevä museo. Tunnetuin kirkko on Pyhän Lasaruksen kirkko (Ágios Lázaros), joka on rakennettu 900-luvulla paikalle, jota perinne pitää Lasaruksen toisena hautapaikkana. Lárnakan eteläpuolella sijaitsee Hala Sultan Tekke, joka on islamin pyhiä paikkoja.
Yöjuttu (televisiosarja)

Yöjuttu (Night Gallery) oli Rod Serlingin juontama kauhutarinoihin perustunut tv-sarja, jota lähetettiin NBC-kanavalla kolme kautta vuosina 1970-1973, yhteensä 46 jaksoa + pilotti. Suomessa sarjaa esitti Mainos-tv (nyk. MTV3).
Jokaisen jakson alussa Sterling esitteli taidegalleriassa makaaberin maalauksen tai patsaan, joka perustui esitettävään tarinaan. Jaksossa oli yleensä kolme tarinaa. Osa tarinoista perustui kuuluisiin kauhutarinoihin, muun muassa H.P. Lovecraftin teoksiin ja nuoret ohjaajat, kuten Steven Spielberg ohjasivat joitain tarinoita.
Jim Marshall

James Charles ”Jim” Marshall (29. heinäkuuta 1923 Lontoo – 5. huhtikuuta 2012 Buckinghamshire) oli englantilainen kitaravahvistimistaan tunnetun Marshall Amplification -yhtiön perustaja. Hän kuoli 88-vuotiaana.
Lielvārdelainen

Lielvārdelainen Henrikin kronikassa

Henrikin Liivinmaan kronikan mukaan lielvārdelainen oli vuonna 1213 Liivinmaalle suunnanneen sotajoukon päällikkö. Sotaretki tapahtui kostoksi Kokneselaisten ritarien ja lättiläisten suorittamista sotaretkistä seelejä ja liettualaisia vastaan. Lielvārdelaisen joukot tulivat Väinäjoen yli Lielvārdeen, jossa liettualaiset surmasivat ja ottivat vangeiksi paikallisia liiviläisiä. Vangiksi joutui myös paikallinen vanhin nimeltä Uldewene. Paikalle saapui Volkwinin johtama kalparitari- ja kauppiasjoukko, joka hyökkäsi liettualaisten kimppuun. Lielvārdelainen sai surmansa seuranneessa taistelussa, jossa liettualaiset kärsivät tappion. Lielvārdelaisen pää irrotettiin ja se annettiin lopulta liettualaisille lunnaina Uldewenestä. Kronikan mukaan liettualaiset hautasivat pään pakanallisten tapojen mukaisesti hautajaisissa, joihin liittyi juomingit.