google/wiki40b huggingface dataset:
Fullereeni

Fullereeni eli pallohiili on fysiikassa yksi hiilen allotroopeista, jossa atomit ovat asettuneet suljetun pallopinnan muotoon. Tavallisin fullereeni koostuu yleensä 60 hiiliatomista, jotka muodostavat 20 kuusikulmaista ja 12 viisikulmaista tahkoa siten, että ne yhdessä muodostavat typistetyn ikosaedrin muotoisen rakenteen. Fullereenin löytö 1985 toi sen löytäjille Robert Curlille, Richard Smalleylle ja Harold Krotolle vuonna 1996 Nobelin kemian palkinnon. Myös 20:stä, 32:sta, 44:stä, 70:stä ja jopa 540:stä ja 960:stä hiiliatomista muodostuneita fulleriinirakenteita on löydetty. Pienin fullereenirakenne C₂₀ on muodoltaan dodekaedri, mutta hyvin epävakaa.
Fullereenejä esiintyy mm. noessa, josta niitä voi liuottaa tolueenilla tai bentseenillä. Niistä on löydetty jälkiä myös punaisten jättiläistähtien spektristä. Fullereenia esiintyy myös Venäjän Karjalan Sungasta löydetystä shungiitti-nimisestä metamorfisesta kivilajista.
Fullereeneilla on mielenkiintoisia ominaisuuksia, jotka avaavat valtavia mahdollisuuksia mm. nanoteknologian alalla. Fullereeniin voi liittää muita kemiallisia ryhmiä, tai sen sisään voi sijoittaa vieraan atomin. Fullereenista voi myös muotoilla sähköä johtavia nanoputkia, joista voi ehkä rakentaa nanokoneen, tai sitä voi hyödyntää kvanttitietokoneessa. Molekyyli on magneettinen ja mahdollisesti suprajohtava.
Fullereenit on nimetty arkkitehti Buckminster Fullerin mukaan, jonka suunnittelemia geodeettisia kupoleja pallofullereenimolekyyli muistuttaa. Fullereenia C₆₀ nimitetään buckminsterfullereeniksi ja sen CAS-numero on 99685-96-8. Pallofullereenilla on myös lempinimet soccerene (amerikanenglannin jalkapalloa tarkoittavan sanan soccer mukaan) sekä buckyball. National Geographicin mukaan puhdas pallofullereeni on hyvin myrkyllinen aine ja tappaa erityisesti nuoria soluja. GHS-järjestelmän kriteereillä fulleriinia ei voi luokitella myrkylliseksi hiirillä, sillä niiden sietämä fulleriiniannos oli 5 000 mg/kg ruumiinpainoa kohden.
Asia-Pacific Song Contest

Asiavision laulukilpailu on vuosittain järjestettävä, Eurovision laulukilpailuun pohjautuva laulukipailu. Tieto kilpailusta julkistettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007, kun Euroviisujen järjestäjä Euroopan yleisradiounioni ilmoitti myyneensä formaatin aasialaiselle yritykselle, joka järjestäisi vastaavan kilpailun Aasiassa. Toisin kuin Euroviisut, joiden järjestäjät ovat valtio-omisteisia yleisradiokanavia, Asiavision on kaupallinen hanke, jonka takana on Asiavision Pte Ltd.
Jokainen osallistujamaa lähettää kilpailuun laulun, joka esitetään suorassa televisiolähetyksessä. Lisäksi jokainen osallistujamaa voi äänestää sekä omaa maataan että myös muita kilpailukappaleita, jotta saadaan selville, mikä kilpailukappale on suosituin. Kappaleet saavat olla maksimissaan kolme minuuttia pitkiä, ja esitysten aikana lavalla saa olla maksimissaan viisi henkilöä.
Asiavision laulukilpailun on suunniteltu olevan kuusi kuukautta kestävä musiikkitapahtuma, joka koostuu kansallisista ja alueellisista karsinnoista ja finaalista. Ensimmäisenä vuonna kilpailuun osallistuu 14 maata tai aluetta, joilla asuu yhteensä yli kolme miljardia ihmistä (puolet maapallon väestöstä) ja on kaikkiaan yli 500 miljoonaa potentiaalista katsojaa.
Ensimmäinen Asiavision laulukilpailu piti alun perin järjestää Intiassa 26.-28. marraskuuta 2010, mutta kilpailu siirtyy myöhemmälle ajankohdalle. Kilpailu järjestettiin 14.10.2012.
Idolatria

Idolatria on kuvien, esineiden, asioiden, ajatusten ynnä muiden sellaisten uskonnollista palvontaa. Idolatrian kohde on idoli, joka nykykielessä on alkanut tarkoittaa varsinaista palvontaa arkisemman ihannoinnin kohdetta. Sanan juurena on kreikan eidololatria, joka on yhdistetty sanoista eidolon ’kuva, hahmo’ ja latreia ’palvonta’. Varhaisempi kanta saattaa olla heprean avodat elilim.
Epäjumala on leimaava ja halventava nimitys toisen uskonnon jumaluudesta tai tällaisen kuvasta tai patsaasta. Epäjumala tarkoittaa jumalaa, jota ei ole (jumalana) olemassa, mutta jota palvotaan. Epäjumala saattaa kuitenkin olla muutoin olemassa, esimerkiksi esineenä kuten idolina eli jumalankuvana tai joskus harvemmin jumalaa mitättömämpänä pahana henkenä. Suomen sana epäjumala on ollut käytössä lähes yksinomaan kristityssä merkityksessä, mutta viime aikoina myös jonkin verran islamilaisessa.
Sana idolatria sisältää usein kielteisen sävyn, sillä sitä on käytetty kuvaamaan juutalais-kristillisessä perinteessä synnillistä esineiden, asioiden ja kuvitelmien palvontaa oikeana pidetyn jumalan sijaan. Se minkä palvominen on uskontoa ja minkä idolatriaa, vaihtelee kulttuurista ja uskonnosta toiseen. Esimerkiksi kristinusko, islam ja juutalaisuus leimaavat kaikki muut jumalat kuin Jahven epäjumaliksi. Näissä yhteyksissä käsitykset epäjumalista on toisinaan pelkistetty siihen, että kaikki muut jumalat ovat pelkkiä esineitä, joita palvotaan. Tämä käsityksen mukaista väitettyä toimintaa nimitetään myös kuvainpalvonnaksi. Kuitenkin suurin osa eri uskontojen jumalankuvista tai muista pyhistä kuvista on vain vertauskuvallisia, samaan tapaan kuin esimerkiksi kristittyjen krusifiksit. Kuvia ei siis palvota niiden itsensä vuoksi, vaan niiden olentojen tai asioiden vertauskuvina, joita ne edustavat.
TDC

Historia

TDC:n historia Tanskassa alkaa vuodesta 1882, jolloin Kjøbenhavns Telefon-Aktieselskab ryhtyi operoimaan maan ensimmäistä puhelinlinjaa. Alun perin 22 käyttäjän puhelinlinja kasvoi nopeasti ja kattoi vuoteen 1900 mennessä 25000 käyttäjää. Vuonna 1990 Tanskan hallitus perusti Tele Danmarkin paikallisten teleyhtiöiden emoyhtiöksi. Paikalliset teleyhtiöt liitettiin osaksi Tele Danmarkia vuonna 1995. Operaattoritoiminta yksityistettiin Tanskassa vuonna 1996 ja Tele Danmarkista tuli täysin yksityinen yhtiö vuoteen 1997 mennessä. Vuonna 2000 Tele Danmark vaihtoi nimekseen TDC.

TDC Suomessa

Suomessa TDC:llä oli Helsingin päätoimipisteen lisäksi aluetoimistot Oulussa, Tampereella ja Turussa. DNA osti vuonna 2014 TDC:n suomalaiset liiketoiminnot 154 miljoonalla eurolla.

Historia Suomessa

TDC Oy:n kaupallinen toiminta Suomessa juontaa kahden yrityksen - Telian ja Imatran Voiman – ja niiden omistamien ja niitä seuranneiden yritysten yhdistymiseen. Vuonna 1987 Telia aloitti Suomen markkinoilla. Imatran Voima (IVO) rakensi valtakunnallisen runkoverkon 1992 ja IVO:n omistama Telivo aloitti operaattoriliiketoiminnan 1993. Tele1 Europe perustettiin Ruotsissa vuonna 1995. 1996-1997 Telia osti asteittain Telivon IVO:lta. 1997-1998 Tele1 Europen kaupallinen toiminta alkoi Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Vuonna 1999 Tele1 Europe perustettiin Suomeen ja samana vuonna yritys osti Clinet Oy:n. Vuonna 2001 Tele1 Europe vaihtoi nimekseen Song Networks. Song Networks osti Telia Finland Oy:n kiinteän verkon Suomen toiminnot ja ne yhdistyivät. Marraskuussa 2004 Song Networksista tuli osa TDC-konsernia. Maaliskuussa 2005 yrityksen nimeksi tuli TDC Song Oy. Vuodesta 2008 alkaen yritys on toiminut Suomessa nimellä TDC Oy.

Palvelut Suomessa

TDC Oy tarjosi IP-pohjaisia data-, internet- ja puheliikenteen palveluja yrityksille, yhteisöille ja julkishallinnon organisaatioille. TDC:n IP-pohjaiset palvelut perustuivat MPLS (Multi Protocol Label Switching) -tekniikkaa hyödyntävään monipalveluverkkoon. MPLS-tekniikassa tietoverkon liikenne reitittyi paketteina lippukytkentään perustuvalla välityksellä. TDC:n MPLS-verkon ohjausprotokolla oli TCP/IP. TDC:n pääosin vuonna 1999 rakennettu pohjoismainen runkoverkko oli maailman ensimmäisiä lippukytkentään perustuvia televerkkoja. Vuonna 2007 koko TDC:n dataverkko Pohjoismaissa perustui Ethernet-tekniikkaan. TDC tarjosi asiakkailleen n. 65000 km runkoverkkoa koko Pohjoismaiden alueella. Perinteisten telepalvelujen lisäksi TDC on tarjonnut ensimmäisenä Pohjoismaisena tietoliikennetoimittajana verkostaan yritysvaihderatkaisuja, toimialaverkkoja, TV-lähetyksiä (IP-TV, VoD) ja pankkiverkkoyhteyksiä.
Fritz Buttenhoff

Fredrik Georg Fritz Buttenhoff  (23. marraskuuta 1874 Rautu – 6. syyskuuta 1955) oli tilanomistaja, johtaja ja tunnettu hevosmies, alkujaan viipurilainen. Buttenhoff oli saksalaista sukua, joka oli peräisin Itä-Preussin Pommerista. Hän isännöi myöhemmin Talissa Hämäläisen hovia, jonka kauppaa hän oli aiemmin rahoittanut.
Buttenhoffin vanhemmat olivat tilanomistaja Constantin Buttenhoff ja Aleksandrine Charlotte Sofie von Ketzler. Hän kävi Mariankoulun Pietarissa ja kaksi luokkaa suomalaista lyseota Viipurissa. Buttenhoff omisti huonekalu- ja tapettiliikkeen Viipurissa 1895–1900 ja hän omisti sittemmin paloviina- ja spriitehtaan. Hän oli naimisissa vuodesta 1898 Vera Uschanoffin kanssa.
Buttenhoff oli Suomen Ravirenkaan kunniapuheenjohtaja 20 vuotta. Hän omisti useita ravihevosia, joista tunnetuimpia ovat moninkertainen valtion ravikilpailujen voittaja Eino-Vakaa sekä ravikuninkaalliset Pamun-Humu ja Eri-Aaroni. Eino-Vakaa voitti Kuninkuusravien edeltäjänä pidetyn Suuren orikilpailun kuudesti vuosina 1907–1912. Pamun-Humu saavutti ravikuninkuuden 1928 Lahdessa Buttenhoffin itsensä ohjastamana ja Eri-Aaroni vuonna 1943 Seinäjoella.
Lappeen raviradalla kilpaillaan edelleen Eino-Vakaan voittamasta hopeamaljasta. Eri-Aaronin Buttenhoff myi Laihialle kahdesta miljoonasta markasta mikä vastaa vuoden 2010 euron arvolla noin 680 000 euroa. Hinta oli korkein Suomessa hevosesta maksettu ja tapauksesta levisi juttuja, joissa kerrottiin esimerkiksi maksuna olleen säkillisen markkoja tai "täyteenpoljettu sypryskopallinen kahisevaa ja kiliseviä vakalla". Maksu toimitettiin kuitenkin šekillä.
XXx

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta huimapäästä Xander Cagesta, joka ystävineen harrastaa extreme-lajeja ja siinä sivussa rikkoo usein myös lakia. Lopulta Xander joutuu pidätetyksi. Hän tapaa Augustus Gibbonsin, NSA:n agentin, joka tarjoaa Xanderille mahdollisuuden välttää vankilan ryhtymällä salaiseksi agentiksi. Xander suostuu Gibbonsin tarjoukseen ja on pian Kolumbiassa keskellä vaarallista huumeimperiumia. Jälkeenpäin Gibbons kertoo Xanderille, että Kolumbian tehtävä oli vain testi uusille agenteille. Todellinen tehtävä onkin vasta Itä-Euroopassa ja Xander lähetetään Prahaan, jossa hänen täytyy soluttautua Anarchy 99 -nimiseen järjestöön, joka koostuu vanhoista sotilaista ja tiedustelupalvelun miehistä.
Iso-Näkiäinen

Maantiede

Järven pinta-ala on 5,4 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee useita suo-ojia. Yksi näistä on yhteydessä viereisiin Pikku-Näkiäiseen ja Sammakkolammiin. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 750 metriä pitkä laskuoja Hylönjärveen.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsämaata, joka on soistunutta. Rannoilla ei ole rakennuksia, mutta neljällä viereisellä metsäisellä mäellä niitä on kymmenkunta. Lähin tie on sadan metrin päässä oleva metsäautotie.
Katinkultamonni

Koko ja ulkonäkö

Kalan väri vaihtelee vaaleanharmaasta tummanharmaaseen. Ruumiissa näkyy myös kullan ja vihreän välkettä. Naaraan vatsa on pulleampi. Muita sukupuolieroja ei vielä tunneta. Katinkultamonnin pituus on noin 6–8 cm.

Alkuperä

Katinkultamonni on kotoisin Etelä-Amerikasta, Brasilian seuraavista joista: Paraiba do Norte, Piranhas, Canhotinho, Mundau ja Salgado.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Katinkultamonni on seurallinen parvikala ja sen vaatima parven koko on vähintään viisi yksilöä. Koska katinkultamonnit sirottelevat mätimunat ympäri allasta eivätkä vahdi niitä, on niiden kasvatuksessa parempi käyttää erillistä kutuakvaariota.

Vesiolot

Veden tulee olla pehmeää, pH:n 6,0–7,5 ja lämpötilan 22–28 °C.
Michael Jacksonin diskografia

Kappaleet

(Kappaleet, jotka Michael Jackson on kirjoittanut muille artisteille tai on vierallut heidän kappaleissaan sekä Michael Jacksonin omat kappaleet, jotka on julkaistu yksittäisinä singleinä tai hittisinglejen B-puolella.)
Konrad von Bagh

Konrad Ernst von Bagh (10. helmikuuta 1908 Pietari – 13. tammikuuta 1982 Lahti) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Von Baghin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Hermanna Konrad von Bagh ja Anna Elizabeth zur Loye. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 (k. 1949) oli sairaanhoitaja Aino Salome Tuomala ja toinen vuodesta 1959 Signe Maria Ahokas. Elokuvahistorioitsija Peter von Bagh (1943–2014) oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Von Bagh tuli ylioppilaaksi 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1935. Uransa alussa hän työskenteli Helsingin Lapinlahden ja Kivelän sairaaloissa.
Von Bagh oli taustaltaan neurofysiologian ja neuropatologian tutkija. Hänellä oli Helsingissä 1939 saatu hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyys ja alan professorin pätevyys Helsingissä ja Turussa. Hän oli Turun ensimmäinen hermo- ja mielitautiopin professori 1936–1939. Lyhyen aikaa syksyllä 1946 hän hoiti Helsingin yliopiston psykiatrian professorin virkaa. Kun Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta 1949 perustettiin, Bagh nimitettiin psykiatrian professoriksi, mutta jo samana vuonna hän irtisanoutui ja siirtyi Oulun piirimielisairaalan, myöhemmin Oulun keskusmielisairaalan, ylilääkäriksi ja toimi erikoislääkärikouluttajana. Hän oli tunnettu varsinkin dementian tutkimuksesta, johon hän oli perehtynyt Berliinissä. Hän jäi Oulusta eläkkeelle 1973. Von Baghille myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1968.
Von Bagh oli jatkosodan aikana sotapsykiatrian vaikuttajia. Suomalaissotilaiden psyykkisiä häiriöitä jatkosodan aikana tutkineen Ville Kivimäen mukaan von Bagh edusti psykiatriassa saksalaista koulukuntaa joka tarjosi mielisairauksien hoitokeinoiksi työtä ja kovaa kuria. Jatkosodan aikana von Bagh määräsi armeijan hermotoipilaille kovia voimisteluharjoituksia joiden tarkoituksena oli von Baghin mukaan saada potilas "pakenemaan terveyteen". Von Baghin vaikutuksesta myös saksalaispsykiatrian perinne jatkui Pohjois-Suomessa pitempään kuin muualla Suomessa.
Jenisei

Jokiliikenne

Joella on säännöllistä laivaliikennettä yläjuoksun Sajanogorskiin saakka, valtamerialuksilla päästään alajuoksun Igarkaan asti.

Sivujoet

Merkittävimmät sivujoet ovat Angara (Ylä-Tunguska), Kivinen-Tunguska ja Ala-Tunguska. 
Yläjuoksulta suuaukolle laskien suurin joen pituus on jopa 5 539 kilometriä, mikä on pisin Venäjän läpi virtaavista joista. Tämä muodostuu reittiä Selengan sivujoen Iderin latvoilta Selengan, Baikaljärven ja sen laskujoen Angaran kautta.

Suurimmat kaupungit vesistön varrella

Suurimpia Jenisein pääuoman varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat: Kyzyl, Abakan ja Krasnojarsk. Sivu-uomien varrella sijaitsevat muun muassa Ulan Ude, Irkutsk, Angarsk, Bratsk, Ust-Ilimsk ja Kansk.
Kishore Kumar

Kishore Kumar (oik. Abhas Kumar Ganguly; 4. elokuuta 1929 Khandwa – 13. lokakuuta 1987 Bombay) oli intialainen laulaja, näyttelijä, sanoittaja, säveltäjä, tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Häntä pidetään yhtenä menestyneimmistä playback-laulajista hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän voitti kahdeksan parhaan mieslaulajan Filmfare Awards -palkintoa.

Yksityiselämä

Kumar oli naimisissa neljä kertaa. Hänen kaikki vaimonsa olivat näyttelijöitä; Ruma Guha Thakurta, Madhubala, Yogeeta Bali ja Leena Chandavarkar. Kumarilla oli kaksi poikaa, Amit Kumar Ruman kanssa ja Sumit Kumar Leenan kanssa.
Siankärsämö

Ulkonäkö ja koko

Siankärsämö kasvaa yleensä 20–70 cm korkeaksi. Sen varsi on vankka, pysty ja vaihtelevan pehmeänkarvainen. Kasvi tekee maarönsyjä. Lehdet ovat 5–20 cm pitkiä ja järjestyneet kierteisesti varren ympärille. Lehtilapa on 2–3 kertaa pariliuskainen, ja liuskapareja on tavallisesti yli 15 kappaletta. Liuskat ovat kapeita, keskenään samanlaisia ja eri suuntiin harittavia. Kukinto on tavallisesti tiheä, huiskilomainen mykeröstö. Mykeröiden laitojen kielikukkia on noin 5 kappaletta. Kukka on väriltään yleensä valkoinen, toisinaan myös vaalean- tai purppuranpunainen. Siankärsämö kukkii Suomessa heinä-syyskuussa.
Suomessa tavataan kahta eri siankärsämön alalajia: Etelä- ja Keski-Suomessa tyypillistä etelänsiankärsämöä (ssp. millefolium) ja Pohjois-Suomessa yleistä pohjansiankärsämöä (ssp. alpestris aikaisemmin ssp. sudetica). Alalajien väliset erot ovat pieniä. Kukkien kehtosuomut ovat hieman erivärisiä ja pohjansiankärsämöllä on vähemmän lehtiä. Sillä on myös ilmeisesti useammin punaisia kukkia kuin etelänsiankärsämöllä.

Levinneisyys

Siankärsämö on levinnyt erittäin laajalle alueelle pohjoisella pallonpuoliskolla. Sen alalajeja tavataan lähes kaikkialla Euroopassa. Levinnäisyysalue jatkuu läpi Venäjän Keski-Aasiaan. Lajia kasvaa myös yleisenä Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Siankärsämö on levinnyt myös useisiin paikkoihin eteläisellä pallonpuoliskolla. Suomessa siankärsämöä kasvaa koko maassa, ja se on aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta hyvin yleinen kasvi.

Elinympäristö

Siankärsämö kestää hyvin kuivuutta ja viihtyy ihmisen muokkaamassa ympäristössä. Sitä tavataan esimerkiksi niityillä, pientareilla, pihoilla, pelloilla, metsänreunoissa, joutomailla ja tienvarsilla.
Siankärsämöllä on oma loiskasvinsa, kärsämönnäive (Orobanche purpurea). Lajia tavataan pääasiassa Etelä- ja Keski-Euroopassa. Kärsämönnäiveen Suomea lähinnä olevat esiintymät ovat Gotlannissa.

Käyttö

Siankärsämö on hyvin vanha rohdos-ja maustekasvi, jota on käytetty erityisesti haavojen hoitoon verenvuotoa ehkäisevän betonisiinin (C₇H₁₃NO₃) ja paikallista kipua lievittävän eugenolin vuoksi. Keski-Euroopassa sen kukista ja lehdistä on tehty alkoholiuutosta eli siankärsämöviinaa, jota on käytetty sekä sisäisesti että ulkoisesti. Nuoria lehtiä on käytetty salaateissa mausteena. Siankärsämön käytöllä on laukaistu kouristuksia, ehkäisty tulehduksia ja lisätty ruokahalua. Siankärsämö kuuluu edelleen kauppayrtteihin. Kasvi sisältää muun muassa haihtuvia öljyjä (kamatsuleeni) ja karvasainetta nimeltä akilleiini.
Siankärsämöä on käytetty ennen humalaa mausteena oluen panemisessa. Yrttiseosta, jossa siankärsämöä on käytetty, kutsuttiin englanniksi nimellä gruit ja sillä maustettuja oluita kutsutaan nykyään nimellä gruit ale.
Siankärsämöä käytetään jalostettuna myös puutarhakasvina.
Siankärsämöä voi käyttää myös kasvivärjäyksessä. Kukista voi aluna- tai tinapuretuksen avulla värjätä villaa keltaiseksi. Käyttämällä koko kasvia värjäyksessä siitä saa rautasuolojen avulla oliivinvihreää.
Cordwainer Smith

Cordwainer Smith (oikealta nimeltään Paul Myron Anthony Linebarger, 11. heinäkuuta 1913 Milwaukee – 6. elokuuta 1966 Baltimore) oli yhdysvaltalainen Itä-Aasian tutkija, psykologisen sodankäynnin asiantuntija ja kirjailijanimellä Cordwainer Smith tieteiskirjailija. Smithin novellien parhaimmistoa on suomennettu valikoimassa Planeetta nimeltä Shajol (WSOY 1985, suom. Matti Rosvall).
Esko Eskelinen

Esko Eskelinen (1933–1995) oli pohjoiskarjalainen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi pohjoiskarjalaisen elämänmenon ja ihmisten kuvaajana. Eskelinen työskenteli aktiivisesti maakunnassaan tallentaen kameralla tavallisten ihmisten arkielämää.
Jo Benkow

Josef Elias Benkowitz eli Jo Benkow (15. elokuuta 1924 – 18. toukokuuta 2013) oli norjalainen poliitikko. Hän kuului maansa pieneen juutalaiseen vähemmistöön.
Benkow syntyi Trondheimissa, mutta muutti varhain Bærumiin. Hän pakeni vuonna 1942 natsivainoja ensin Ruotsiin ja sitten Britanniaan, mutta palasi lopulta kotimaahansa. 
Benkow istui Norjan parlamentissa konservatiivipuolue Høyren jäsenenä vuosina 1965–1993. Hän eteni puoluejohtajaksi (1980–1984), puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi (1981–1985) ja lopulta parlamentin puhemieheksi (1985–1993). 
Benkow julkaisi useita menestyneitä kirjoja, kuten Fra synagogen til Løvebakkenin, jolla hän sai Bokhandlerprisenin 1985, sekä Olav – menneske og monarkin (1991).
Rapex

Rapex tai Rape-aXe on vuonna 2005 Etelä-Afrikassa patentoitu tuote, jolla pyritään estämään raiskauksia. Laitteen on kehittänyt eteläafrikkalainen Sonette Ehlers, koska ”naisia ei ole ikinä yritetty auttaa niin, etteivät he joutuisi raiskatuiksi, ja mielestäni nyt oli korkea aika”. Ehlers itse uskoo, että tuote voi toimia myös pelkkänä pelotteena. 
Rapexia käytetään siten, että nainen laittaa lateksista valmistetun Rapexin tamponin tapaan sisäänsä. Jos nainen raiskataan, laite kiinnittyy miehen penikseen. Kondomin sisällä olevat sahalaidat satuttavat miestä, ja samalla nainen saa lisäaikaa pakenemiseen. Penikseen kiinnittynyt laite voidaan poistaa ainoastaan sairaalassa, ja samalla rikos tulee sairaalahenkilökunnan ja poliisin tietoon.
Kansainvälisen poliisin Interpolin tutkimuksen mukaan Etelä-Afrikassa on maailman korkeimmat raiskaustilastot. Etelä-Afrikassa raiskataan nainen joka 17. sekunti. Esimerkiksi vuonna 2006 paikallinen poliisi tilastoi 54 926 raiskausta. Kaikki raiskaukset eivät kuitenkaan tule poliisin tietoon, joten määrä saattaa olla jopa neljä kertaa suurempi kuin virallinen luku. Etelä-Afrikassa on myös enemmän HIV- ja aids-tartuntoja kuin missään muualla maailmassa. Raiskausten lisäksi Rapex voisi estää myös ei-toivottuja raskauksia ja sukupuolitautien leviämistä.
Rapex siirtyi massavalmistusasteelle vuonna 2008. Tuotetta valmistetaan Kiinassa, jotta sen hinta pysyisi mahdollisimman alhaisena. Rapexia on tarkoitus saada myyntiin tavallisten kondomien rinnalle.
Agathe Uwilingiyimana

Agathe Uwilingiyimana (1953 Nyaruhengeri− 7. huhtikuuta 1994 Kigali) oli ruandalainen poliitikko, joka kuului maan tutseihin. Uwilingiyimana toimi maan ensimmäisenä naispääministerinä 17. heinäkuuta 1993−7. huhtikuuta 1994. Uwilingiyimana murhattiin Ruandan kansanmurhan ensimmäisenä päivänä.
Uwilingiyimana syntyi vuonna 1953 maanviljelijäperheeseen Nyaruhengerin kylässä noin 140 km kaakkoon Kigalista. Hän suoritti maisterintutkinnon kemiasta ja opetti tiedeaineita high schoolissa kymmenen vuoden ajan. Vuoden 1992 tammikuussa Uwilingiyimana liittyi MDR-oppositiopuolueeseen, joka vastusti presidentti Juvenal Habyarimanan MRND-puoluetta ja nimitettiin neljä kuukautta myöhemmin Habyarimanan nimittämään vallanjakohallitukseen opetusministeriksi. 17. heinäkuuta 1993 hänestä tuli maan ensimmäinen naispääministeri kokouksessa, johon osallistui presidentti ja viisi suurinta oppositiopuoluetta. Hallitus ryhtyi neuvottelemaan Ruandan isänmaallisen rintaman (RPF) kanssa maan sisällissodan lopettamisesta.
4. elokuuta 1993 presidentti Habyarimana, oppositiopuolueet ja RPF allekirjoittivat Arushan rauhansopimuksen, jonka mukaan presidentin tuli 30 vuorokauden sisällä nimittää uusi vallanjakomalliin pohjautuva hallitus, jossa RPF:n edustajat olivat mukana. Tämän vuoksi Habyarimana erotti Uwilingiyimanan pääministerin tehtävistä alle kuukauden toimikauden jälkeen ja nimitti hänen tilalleen MDR-puolueen Faustin Twagiramungun. Koska uutta hallitusta ei kuitenkaan poliittisten kiistojen vuoksi saatu nimitettyä, toimi Uwilingiyimana pääministerinä vielä useiden kuukausien ajan kuolemaansa asti huhtikuussa 1994.
6. huhtikuuta 1994 presidentti Habyarimanan lentokone oli laskeutumassa Kigalin lentokentälle hänen palatessaan Tansaniasta kokouksesta, johon oli osallistunut joukko naapurimaiden päämiehiä, kun tuntemattomasta paikasta ammuttu ranskalaisvalmisteinen MILAN-ohjus osui presidentin koneeseen. Seuranneessa räjähdyksessä kone tuhoutui täydellisesti ja kaikki matkustajat, joukossa myös Burundin uusi presidentti Cyprien Ntaryamira, kuolivat. Ruandan valtionradio syytti presidentin salamurhasta seuraavana aamuna RPF:ää ja UNAMIR-joukkoja. Habyarimanan salamurhaajia ei varmuudella tiedetä, mutta yleisesti on arveltu, että kyseessä olisi ollut joukko presidentin henkivartiokaartin äärihutuja.
Seuraavana yönä Uwilingiyimanan viidentoista ghanalaisen ja belgialaisen rauhanturvaajan vartioimaan taloon tunkeutui hallituksen santarmit, jotka riisuivat rauhanturvaajat aseita ja ampuivat pääministerin ja tämän aviomiehen. He vangitsivat myös belgialaiset sotilaat, kuljettivat heidät sotilastukikohtaansa, jossa murhasivat nämä viidakkoveitsillä. Uwilingiyimanan murhan takana on arveltu olleen presidentin henkivartiokaarti.
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro

Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro on suomalainen kuoro, joka perustettiin vuonna 1961. Pohjoismaissa ortodoksisia mieskuoroja on yhteensä vain kolme.
Kuoro on levyttänyt viisi vinyylilevyä ja kolme CD-levyä. Kuoron johtajana on toiminut vuodesta 1998 unkarilainen István Záborszky.