google/wiki40b huggingface dataset:
Arseni (Matsejevitš)

Arseni (ven. Арсений, oik. Aleksandr Ivanovitš Matsejevitš ven. Александр Иванович Мацеевич, 1697 – 28. helmikuuta 1772 Tallinna) oli venäläinen ja ukrainalainen kirkonmies.
Arseni toimi Rostovin arkkipiispana vuosina 1742–1763. Hän vastusti Pietari Suuren kirkollisia uudistuksia. Kun Arseni vastusti Katariina Suuren tekemää kirkon maiden takavarikkoa, hänet tuomittiin 1763 majesteettirikoksesta. Arseni erotettiin arkkipiispan virasta ja määrättiin pakkotyöhön kaukaiseen luostariin Karjalaan. Arseni jatkoi aktiivista Katariinan vastustamista Karjalasta käsin, minkä vuoksi ärsyyntynyt Katariina heitätti hänet vuonna 1767 loppuelämäksi tallinnalaiseen vankilaan. Vanginvartijat eivät puhuneet venäjää eivätkä tienneet tuntemattoman vangin nimeä.
Jaycee Lee Dugardin sieppaus

Jaycee Lee Dugard siepattiin 10. kesäkuuta 1991. Hän oli 11-vuotias kun hänet kidnapattiin autoon bussipysäkiltä South Lake Tahoessa Kaliforniassa. Hän oli siepattuna 18 vuotta, ennen kuin pääsi itse poliisiasemalle. Dugard sai vankeusaikanaan kaksi lasta.

Kaappauksen vuodet

Jaycee asui Garridojen takapihalla teltassa 18 vuotta. Nancy (s. 1955) ja Philip Garrido (s. 5. huhtikuuta 1951) pitivät Jayceeta kurjissa oloissa. Takapiha oli ahdas ja täynnä romuja. Philip raiskasi Jayceeta useita kertoja. Pidätyksessä Garridot väittivät parantaneensa tapansa ja rakastavansa "lapsiaan". Jaycee jopa itki, kun Garridot vietiin vankilaan.

Tuomiot

Kesäkuussa 2011 Phillip Garrido tuomittiin 431 vuodeksi vankeuteen. Nancy Garrido sai elinkautisen, jota hänen pitää istua vähintään 36 vuotta.
Refluksitauti

Ruokatorven refluksitauti on sairaus, jossa mahalaukun hapan sisältö virtaa väärään suuntaan eli ruokatorveen ja aiheuttaa närästysoireen ja joskus myös ruokatorven tulehduksen eli esofagiitin. Refluksitauti on krooninen sairaus, joka huonontaa siitä kärsivän elämänlaatua.
Lapsilla refluksitaudin oireet voivat poiketa aikuisten oireista, ja heidän sairautensa saattaa olla vaikeampi tunnistaa.
Barrettin ruokatorvi kehittyy 6–14 %:lle refluksitautia sairastavista henkilöistä. Barrettin ruokatorvesta jo kärsivien potilaiden elinikäinen sairastumisvaara syöpään on suunnilleen 0,5 %/vuosi.

Hoito

Närästyksen voi poistaa välittömästi nauttimalla vatsan happamuuden neutraloivaa ainetta, esimerkiksi kalsiumin ja magnesiumin karbonaattisuoloja sisältävää lääkettä. Pidempiaikaisia vaikutuksia saa lääkkeillä, jotka hillitsevät mahalaukun parietaalisolujen haponmuodostusta, kuten ranitidiinilla.
Refluksitautia epäiltäessä voidaan tehdä gastroskopia eli mahalaukuntähystys. Siinä nähdään ruokatorven, mahalaukun ja ohutsuolen alkuosan limakalvojen tila. Refluksitaudin hoidossa voidaan vaikeassa tapauksessa käyttää leikkausta.
Matti Maijala

Matti Jaakko Maijala (17. heinäkuuta 1923 Kangasala – 30. tammikuuta 2007 Virrat) oli keskustan kansanedustaja sekä pankinjohtaja ja kunnallisneuvos. Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Maijala oli eduskunnassa vuosina 1970–1972 sekä 1975–1991. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1978, 1982 ja 1988. Maijalalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1989.
Günter Schabowski

Günter Schabowski (4. tammikuuta 1929 – 1. marraskuuta 2015 Berliini) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Itä-Saksan kommunistipuolueen politbyroon jäsen (1984-1989) ja Neuvostoliiton Berliinin-miehitysvyöhykkeen puoluejohtaja (1985-1989), joka marraskuussa 1989 ilmoitti vahingossa lehdistötilaisuudessa, että Berliinin muuri avataan.
Schabowski kuului toisen maailmansodan aikana ryhmäjohtajana Saksan natsipuolueen nuorisojärjestöön, Hitler-nuorisoon. Sodan jälkeen hän liittyi kommunistien johtamien ei-vapaiden ammattiyhdistysten järjestöön, Saksan vapaaseen ammattiyhdistysten liittoon 1946 sekä kommunistiseen nuorisojärjestöön, Saksan vapaaseen nuorisoon 1950 ja tuli kommunistipuolueen varsinaiseksi jäseneksi 1952.
Saksan jälleenyhdistyttyä Schabowski sai kolmen vuoden vankeustuomion osavastuullisena Berliinin muurin ylittäjien ampumiseen.
Anja Päivärinta

Anja Päivärinta (s. 27. tammikuuta 1933) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Vaarallista vapautta sekä esittänyt Visa Mäkisen ohjaamista Pekka Puupää-elokuvien ja televisiosarjan Vienoa.
Jean Forest

Jean Beatrice Forest O.C. (s. 24. heinäkuuta 1926) on kanadalainen poliitikko. Hän toimi Albertan yliopiston rehtorina vuosina 1978–1982 ja istui Kanadan senaatin jäsenenä vuosina 1996–1998. Hänestä tuli vuonna 1987 Kanadan ritarikunnan Officer. Hän on Waterloon yliopiston kunniatohtori, jolle on myönnetty myös muun muassa Newmanin teologisen opiston Kevin Carr Christian Leadership Award.
HMS Royal George (1788)

Valmistus

Alus tilattiin 25. maaliskuuta 1782 Chathamin telakalta nimellä HMS Umpire, mutta sen nimi vaihdettiin 11. syyskuuta 1783 HMS Royal Georgeksi ennen rakennustyön aloittamista. Aluksen rakennusmestarina toimi heinäkuuhun 1790 asti  Nicholas Phillips ja sen viimeisteli John Nelson.
Aluksen valmistuskustannukset olivat 51799 puntaa 5 shillinkiä ja 7 penniä, johon lisättiin varustelukustannukset Chathamissa 6503 puntaa 8 shillinkiä ja 5 penniä sekä Plymouthissa 10089 puntaa 12 shillinkiä. Plymouthissa se varustettiin kesäkuusta heinäkuuhun 1790 palvelemaan Englannin kanaalissa.

Palvelus

HMS Royal George otettiin palvelukseen toukokuussa 1790 ensimmäisenä päällikkönään Thomas Pringle. Alus siirrettiin kuitenkin nopeasti takaisin telakalle, josta se otettiin uudelleen palvelukseen helmikuussa 1793 päällikkönään William Domett. Alus määrättiin vara-amiraali Sir Alexander Hoodin lippulaivaksi Howen laivasto-osastoon, jonka mukana se otti osaa 1. kesäkuuta 1794 Ushantin taisteluun. Taistelussa aluksen tappiot olivat 20 kaatunutta ja 72 haavoittunutta. Vara-amiraali Hood ylennettiin elokuussa 1794 amiraaliksi ja samalla hänet aateloitiin Bridportin varakreiviksi. Alus oli 23. kesäkuuta 1795 amiraali Hoodin lippulaivana Groixin taistelussa, jossa aluksen miehistöstä seitsemän haavoittui.
Alus määrättiin 1796 amiraali Earl Richard Howen lippulaivaksi. Aluksen miehistö nousi 1797 kapinaan osana Spitheadin kapinaa. Samana vuonna alukselle nosti lippunsa amiraali Hood ja edelleen kontra-amiraali Charles Pole. Alus otti osaa 2. heinäkuuta 1799 hyökkäykseen Espanjan laivastoa vastaan.
Aluksen päälliköksi määrättiin syyskuussa 1800 Robert Otway ja samalla se siirtyi kontra-amiraali Sir Hyde Parkerin lippulaivaksi. Seuraavana vuonna aluksen päälliköksi siirtyi John Child Purvis ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1802.
HMS Royal George siirrettiin heinäkuussa 1805 Chathamin telakalle uudelleen rakennettavaksi, mistä se palasi palvelukseen kesäkuussa 1806 Kanaalin laivastoon päällikkönään Charles Gill. Alus poistui telakalta kuitenkin vasta heinäkuussa. Vielä samana vuonna aluksen päälliköksi määrättiin Richard Dunn (k. 1808) ja se siirtyi vara-amiraali Sir John Duckworthin lippulaivaksi. Alus partioi tammikuusta 1807 Cadizin edustalla, kunnes se siirrettiin tammikuussa 1811 Plymouthiin telakalle.
Alus palasi välittömästi palvelukseen päällikkönään John Clavell, vaikka se viipyi telakalla huhtikuuhun. Alus siirrettiin palvelukseen otettaessa kontra-amiraali Sir Thomas Williamsin lippulaivaksi. Alus purjehti Välimerelle 17. marraskuuta 1811. Aluksen päälliköksi vaihtui 1812 Andrew King ja se siirtyi kontra-amiraali Francis Pickmoren lippulaivaksi. Myöhemmin aluksen päälliköksi vaihtui Thomas Mainwaring.
Aluksen viimeinen päällikkö William Cuming aloitti palveluksensa aluksella helmikuussa 1813. Alus poistettiin aktiivipalveluksesta heinäkuussa 1814 Plymouthissa ja se myytiin romutettavaksi helmikuussa 1822 edelleen Plymouthissa.
Tuki- ja liikuntaelin

Tuki- ja liikuntaelin (ihmiset) (lyh. TULE) on eri elinkokonaisuus joka mahdollistaa liikkumisen. TULE koostuu kehon lihaksista, luurangosta, nivelistä, nivelrustosta, nivelsiteistä ja jänteistä sekä sellaisesta kudoksesta, joka tukee ja pitää muun kudoksen ja elimet paikoillaan. Yhdessä ne mahdollistavat kehon tasapainottelun, tuen, liikunnan ja ryhdin. Luut ovat TULE:n kovat tukipilarit. Lihakset pitävät luut paikoillaan ja liikuttavat niitä yhdessä jänteiden kanssa. Liikuntaradat mahdollistavat nivelet. Nivelrusto estää luiden päitä hankaavan toisiaan vasten.

Bursa

Bursa on limapussi, joka sijaitsee joidenkin luiden ja jänteiden välissä.
Metoikit

Metoikit (muinaiskreikaksi μέτοικοι, métoikoi) olivat antiikin Ateenassa asuvat vieraspaikkakuntalaiset. Useimmat heistä olivat kreikkalaisia, mutta heidän joukossaan oli myös barbaareja, kuten foinikialaisia ja fryygialaisia. Heitä oli ehkä puolet varsinaisten kansalaisten lukumäärästä, eli noin 20 000.
Metoikkeja koskivat samat velvollisuudet kuin kansalaisia, mutta he maksoivat myös erillistä veroa (metoikion). Metoikit eivät saaneet omistaa taloja eivätkä maata. He palvelivat Ateenan armeijassa raskasaseistettuna hopliitteina, kevytaseistettuina tai laivastossa. Metoikit toimivat pääasiassa käsiteollisuuden ja kaupankäynnin piirissä.
Perikleen vuonna 451 eaa. säätämän lain mukaan metoikkinaisen ja ateenalaisen miehen lapsilla ei ollut kansalaisoikeutta. Metoikille saatettiin antaa kansalaisoikeus.
Šuura

Šuura (arab. شورى‎‎‎, shūrā) on arabiankielinen neuvottelua tai neuvonpitoa tarkoittava sana. Termi tunnetaan Koraanista kahteen kertaan, kohdassa jossa Muhammed neuvottelee seuraajiensa kanssa ja toisessa kohdassa jossa muslimit neuvottelevat keskenään asioidensa hoidosta. Käsitettä pidetään pohjana demokraattisen järjestelmän toteuttamiselle islamin puitteissa. Sana on myös Koraanin 42. suuran, Neuvonpidon suuran nimi.

Historia

Šuura oli (mahdollisesti myyttisen) toisen kalifin Umar ibn al-Khattabin kokoama valitsijamiesten ryhmä joka valitsi kalifin seuraajan. Sen jälkeen nimeä on käytetty hallitsijan valtaneuvostosta ja nykyaikana parlamentista.

Nykyaikana

Egyptin parlamentin ylähuoneen nimi on vuoden 2014 perustuslain muutoksen asti Egyptin šuura-neuvosto (engl. Shura Council, Maǧlis al-Šūrā al-Maṣrī), jossa sana majlis (مجلس‎‎) merkitsee istuntoa. Saudi Arabian neuvoa-antavan kokouksen nimi on Majlis al-Shūra al-Saʿūdiyy. Iranin parlamentin nimi on Madžles-e Šura-je Eslam ja Pakistanin on Majlis ê Shura Pākistān.
Meluapotti

Tunnistaminen

Meluapotti on suurikokoinen varpuslintu. Se on kooltaan 32–35 cm. Lajin tunnistaa parhaiten sen korppikotkamaisesta täysin kaljusta ja mustasta päästä. Nokka on suurkokoinen ja tukevarakenteinen ja siinä on ylänokassa selvästi erottuva kyhmy. Selkä on ruskea tai harmaa ja rinnassa on hopeanharmaa kaulus. Vatsa on melukaljumesikolla likaisen valkoinen. Ulkonäöltään lajin voi sekoittaa samankokoiseen punahelttamesikkoon (Anthochaera carunculata), mutta eroaa viiruttoman vatsansa ja suorakulmaisemman pyrstönsä perusteella. Nimensä mukaisesti meluapotti on äänekäs; lajin äänet ovat karkeita, riitasointuisia ja törähteleviä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Meluapotti tavataan Uudessa-Guineassa ja Australiassa. Australiassa laji elää maan itäosissa alueella, joka ulottuu Queenslandista Uuteen Etelä-Walesiin. Linnun elinympäristöä ovat kuivat eukalyptusmetsät sekä pensaikot, mutta myös kosteammat metsä maat. Kuivilla seuduilla laji elää yleensä jokien lähettyvillä. Meluapotit ovat osittain muuttolintuja, jotka muuttavat pohjoisemmaksi syksyllä ja palaavat etelään myöhään talvella.

Elintavat ja ravinto

Meluapotit muodostavat pitkäaikaisia pareja. Pesimäkausi ulottuu elokuulta maaliskuulle. Naaras rakentaa oksanhaarukkaa suuren kuppimaisen pesän ruohosta, puiden kuoresta ja hämähäkinseitistä. Naaras hautoo munia yksin, mutta koiras osallistuu poikasten ruokintaan. Poikaset poistuvat pesästä vajaan kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan.
Meluapottien ravinto koostuu pääosin kukkien medestä sekä hyönteisitä ja muista pienistä selkärangattomista eläimistä. Satunnaisesti laji syö muiden lintujen munia ja poikasia. Linnut etsivät ravintonsa enimmäkseen puista.
Ulrik Rudenschöld

Ulrik Rudenschöld (1704 – 1765) oli ruotsalainen valtion virkamies ja taloustieteilijä. Tukholmassa syntynyt Rudenschöld opiskeli Uppsalan yliopistossa ja toimi sen jälkeen kauppakollegion virkamiehenä. Vuonna 1746 hänet nimitettiin kollegion asessoriksi. Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi Rudenschöld valittiin vuonna 1740.

Matka Suomeen

Vuosina 1737–1738 Rudenschöld vietti puolitoista vuotta Suomessa. Hän kuului toimikuntaan, jonka tehtävänä oli laatia suunnitelmia maan kehnojen liikenneolojen parantamiseksi. Erityisesti tarkoituksena oli saada aikaiseksi uusia kulkukelpoisia vesireittejä sisämaasta rannikolle. Rudenschöld laati Suomessa tekemistään matkoista kaksi kertomusta.
Vuonna 1738 julkaistiin Berättelse om Strömfallen och Producterna, med mera uti Kymmenegårds och Nylands Län (Kertomus Kyminkartanon ja Uudenmaan läänien koskista ja tuotteista ynnä muusta). Se käsittelee Hämeen, Uudenmaan sekä Savon vesistöjä ja niiden käyttöä kulkuyhtyksinä. Hän kuvailee teoksessa myös alueiden talouselämää. Kolme vuotta myöhemmin ilmestyi Berättelse om Landetz beskaffenhet uti Björneborgs och Tavastehus Läner (Kertomus Porin ja Hämeenlinnan läänien luonnosta), joka perustuu Rudenschöldin keväällä ja kesällä 1737 Porista Päijänteelle suuntautuneeseen matkaan. Päätelmänään hän toteaa, että Porin ja Päijänteen yhdistäminen vesväylällä olisi Suomen talouselämän kohentamisen kannalta paras vaihtoehto.
Jälkimmäisessä matkakertomuksessaan Rudenschöld käsittelee eri paikkakuntien luonnonolojen ja historian lisäksi paikallisten asukkaiden elämää ja elinkeinoja. Rudenschöld kuvailee teoksessa yksityiskohtaisesti muun muassa Kokemäenjoen tokeilla tapahtuvaa lohenpyyntiä sekä Tammerkosken helmenkalastusta. Molemmat Rudenschöldin selonteot on julkaistu Suomessa vuonna 1899 sarjassa Todistuskappaleita Suomen historiaan, osa VI. Alkuosan suomennos, ”Kertomus koskista, tuotteista sekä muusta Kyminkartanon ja Uudenmaan lääneissä. (Alkuosa)”, on julkaistu Päijät-Hämeen tutkimusseuran vuosikirjassa 1988, s. 17–36.
Sisempi vino vatsalihas

Sisempi vino vatsalihas (lat. musculus obliquus internus abdominis) on vatsalihaksiin kuuluva litteä lihas, joka sijaitsee ulomman vinon vatsalihaksen alla. Sen tehtävänä on kannatella vatsaontelon elimiä ja avustaa ulostamisessa, synnytyksessä sekä uloshengityksessä. Sisempi vino vatsalihas jaetaan pars inguinalis ja pars lumbalis osaan. Pars inguinalis osa lähtee suoliluun kyhmystä sekä nivussiteestä. Pars lumbalis osa lähtee lanneselkäkalvosta. Molemmat osat päättyvät kalvojänteellä valkeaan jännesaumaan (lat. linea alba) ja kylkiluiden luu-rustoliitokseen. Sisempi vino vatsalihas muodostaa sisemmän nivusaukon kraniaalisen reunan.
Sisempää vinoa vatsalihasta hermottavat kylkivälihermot, suoli-alavatsahermo ja suoliluu-nivushermo.
Matti Manneri

Matti Kalevi Manneri (26. maaliskuuta 1935 – 17. syyskuuta 2013 Tuusula) oli Hankkijan varatoimitusjohtaja ja Hankkijan Maatilapalvelun johtaja. Hänen alaisuudessaan toimi noin 1.700 henkilöä Hankkijan oman teollisuuden sekä maataloustarvikkeiden tukku- ja vähittäiskaupan aloilla. Mannerin johtama yksikkö hoiti mm. noin 1/3 koko Suomen viljakaupasta.
Mannerin johdolla rakennettiin ja organisoitiin Hankkijalle 1970-luvun puolivälin jälkeen viljan keräilyverkosto, joka käsitti 155 paikkakunnalla yhteensä noin 220 milj. kg viljan varastotilaa. Niin ikään hänen johdollaan Hankkija rakensi lähes koko rehuteollisuutensa uudelleen 1970-luvun loppupuolella ja siirtyi 1980-luvun alussa kokonaan uudelle teollisuuden alalle öljykasvien siementen puristustoiminnan piirissä. 
Matti Manneri kuului Valtion Viljavaraston johtokuntaan ja oli MTK:n viljavaliokunnan asiantuntijajäsenenä. Hän toimi maatalouden alalla myös puolustustaloudellisen suunnittelukeskuksen kansanhuoltojaoston elintarviketoimikunnassa sekä kasvinviljelytuotetyövaliokunnassa. Vuonna 1978 hän sai Suomen Valkoisen Ruusun 1 luokan Ritarimerkin ansioistaan maanpuolustuksen parissa. Lisäksi Manneri toimi lukuisissa muissa luottamustoimissa mm. Intercoopin (International Agricultural Society) ja Suomen eläinlääketieteen säätiön sekä Osuustoiminnan tutkimus- sekä Kemiantutkimussäätiön hallituksissa. Tuottajain Rypsi ja Satoturve Osakeyhtiöissä hän oli hallituksien puheenjohtajana. Tunnustuksina ansioistaan Mannerille on myönnetty mm. Hopeinen Gebhard -mitali 1980 ja MTK:n kultainen ansiomerkki 1985. Manneri jäi eläkkeelle Hankkijalta 1986. Eläkeiällään Matti Manneri kiinnostui pankkialan osuustoiminnasta ja hänet valittiin Keski-Uudenmaan Osuuspankin johtokunnan puheenjohtajaksi. Koko elämänsä ajan hän myös viljeli omaa kotitilaansa Tuusulassa.
Aavasaksa

Aavasaksa on vaara Ylitornion kunnassa Tornionjoen varrella 70 kilometrin päässä Torniosta ja noin viiden kilometrin päässä Ylitornion keskustasta pohjoiseen. Sen korkeus on 242 metriä merenpinnasta, ja se on selvästi lähiseudun vaaroja korkeampi. Aavasaksa on vanhastaan ollut tunnettu maisemanähtävyys ja näköalapaikka, ja se on yksi ympäristöministeriön valitsemista 27 virallisesta kansallismaisemasta.

Historiaa

Aavasaksan rinteillä on näkyvissä jääkauden jälkeisen, Saksasta Lappiin ulottuneen Ancylusjärven muinaista huuhtoutunutta rantakivikkoa. Aavasaksa-nimen oletetaan saaneen alkunsa saksalaisten hansakauppiaiden ylläpitämistä kulttuurisuhteista.
Ranskan tiedeakatemia teki Pierre Louis Moreau de Maupertuis’n johdolla geofysikaalisia mittauksia Aavasaksalla vuosina 1736–1737. Aavasaksa oli myös Struven ketjun yksi mittauskohde 1800-luvun alkupuoliskolla ja sellaisena nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi.

Vapaa-ajan kohde

Aavasaksalla on lomakylä ja hiihtokeskus, kahvila ja näkötorni sekä vuonna 1882 rakennettu Keisarinmaja. Vaara tunnetaan Suomen eteläisimpänä pisteenä, jossa voidaan juhannuksena nähdä keskiyön aurinko. Varsinkin 1950- ja 1960-luvuilla siellä pidettiinkin vuosittain suuri juhannusjuhla, jonne saapui joka vuosi tuhansittain ihmisiä. Aavasaksalla on järjestetty myös Aawastock-rockfestivaaleja.
Lontoossa sijaitsevassa Harrodsin luksustavaratalon ravintoloissa ja kahviloissa myydään talon vetenä aavasaksalaista lähdevettä.

Tengeliön kylä

Tengeliö on Tornionjoen itärannalla lähellä Aavasaksan vaaraa sijaitseva kylä. Sen kautta kulkevat valtatie 21 ja Kolarin rata. Kylästä johtaa vuonna 1965 valmistunut kantatien 98 silta Tornionjoen yli Ruotsin Ylitornion keskustaan Matarenkiin. Kylässä on aikoinaan ollut myös rautatieasema, joka ei enää ole kaupallisen liikenteen käytössä.
Kanava-palkinto

Kanava-palkinto on Kanava-lehden ja Otavan Kirjasäätiön yhteinen tietokirjoille vuosittain myöntämä palkinto. Se myönnetään vuoden parhaalle suomalaiselle politiikan, yhteiskunnan, talouden, historian tai kulttuurin alan tietokirjalle. Se myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2012.
Palkinnon arvo on 10 000 euroa.
Sainte-Colombe-des-Bois

Sainte-Colombe-des-Bois on kunta Nièvren departementissa Burgundin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 133 asukasta vuonna 2007. Sainte-Colombe-des-Bois'n pinta-ala on 30 neliökilometriä.
Daveigh Chase

Ura

Daveigh Chase syntyi Las Vegasissa ja kasvoi Albanyssa Oregonissa yksinhuoltajaäitinsä Cathy Chasen luona. Hänelle annettiin syntyessään isänsä sukunimi Schwallier, mutta se vaihdettiin Chaseksi vanhempien erotessa. Chase piti esiintymisestä jo lapsena ja voitti Little Miss America -missikisan laulukilpailun. Vuonna 1998 hän esitti mormonia lasta musikaalissa Utah. Seitsemänvuotiaana hän esiintyi Campbell's Soupin mainoksessa.
Vuonna 2001 Chase ääninäytteli japanilaista kymmenvuotiasta tyttöä Henkien kätkemä -elokuvassa, joka dubattiin japanista englanniksi.
Chasen läpimurto tapahtui vuonna 2002, kun hän ääninäytteli Lilo Pelekaita Disneyn animaatioelokuvassa Lilo ja Stitch. Chase teki ehkä tunnetuimman roolinsa esittäen kaltoin kohdeltua, ihmisiä tappamaan ryhtynyttä pikkutyttöä Samara Morgania kauhuelokuvassa Ring (2002). Hän voitti roolisuorituksestaan ”parhaan vihollisen” palkinnon MTV Movie Awards -gaalassa. Chase ei kuitenkaan enää saanut roolia elokuvan jatko-osasta, Ring 2 (2005), koska hän oli kasvanut liian isoksi esittämään kahdeksanvuotiasta. Hänet korvasi Kelly Stables. Hänellä oli rooli elokuvassa Beethovenin viides vuonna 2003.
Chasella oli sivurooli vuoden 2001 elokuvassa Donnie Darko, jossa hän näytteli päähenkilön sisarta. Hän uusi roolinsa elokuvan jatko-osassa S. Darko vuonna 2009. Tilannekomediasarjassa Oliver Beene Chase esitti päähenkilön tyttöystävää. Hän on lisäksi vieraillut useissa tv-sarjoissa, kuten Enkelin kosketuksessa ja Teho-osastossa.
Chase esiintyi sivuroolissa HBO-kanavan sarjassa Big Love vuosina 2006–2011. Hän myös ääninäytteli elokuvan Leroy & Stitch, joka on jatkoa elokuvalle Lilo & Stitch.
Steven Spielberg huomasi Chasen laululahjakkuuden ja valitsi hänet laulamaan kappaleen ”God Bless America” elokuvassa A.I. – Tekoäly. Hän on lisäksi tehnyt laulukohtauksia televisiosarjoissa Big Love ja Oliver Beene.
Paramagnetismi

Paramagnetismi on eräs joillakin aineilla havaittava elektroneista johtuva magneettisuuden muoto, joka ilmenee kun aine on ulkoisessa magneettikentässä. Kun paramagneettiseen aineeseen tuodaan ulkoinen magneettikenttä, se vetää paramagneettista ainetta heikosti puoleensa. Paramagneettisten aineiden magnetoituma kuitenkin häviää täysin, kun ulkoinen magneettikenttä poistetaan, toisin kuin ferromagneettisilla aineilla. Paramagnetismi on diamagnetismia paljon voimakkaampi ilmiö.
Paramagneettisia aineita ovat jotkin suolat, siirtymämetallien kompleksit; molekyylit, joilla on parittomia elektroneja kuten NO₂, ja vapaat radikaalit kuten trifenyylimetyyli.  Metalleista paramagneettisia ovat muun muassa alumiini ja platina.
Paramagneettiset aineet sisältävät pysyviä dipolimomentteja, magneettisia momentteja, jotka johtuvat aineiden atomien elektronien spineistä ja rataliikemäärämomenteista. Nämä magneettiset momentit ovat ilman ulkoisen magneettikentän vaikutusta täysin epäjärjestäytyneessä tilassa, mutta ulkoisessa magneettikentässä niistä osa järjestäytyy osoittamaan magneettikentän kanssa samaan suuntaan. Kun ulkoisen magneettikentän voimakkuutta kasvatetaan, yhä useampi magneettinen momentti järjestäytyy sen suuntaiseksi. Lopulta saavutetaan saturaatiomagnetisaatio, jossa kaikki magneettiset momentit ovat järjestäytyneitä ulkoisen magneettikentän suuntaisesti eikä magneettikentän voimakkuuden lisääminen enää muuta aineen tilaa. Käytännössä paramagneettisten aineiden saturaatiomagnetisaatio on erittäin vaikea saavuttaa paitsi hyvin matalissa lämpötiloissa.
Shiranui (1899)

Palvelus

Alus palveli Venäjän–Japanin sodassa osallistuen Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.
Shiranui luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä Saksan keisarikunnan eteläisen Tyynenmeren siirtokuntien miehitykseen. Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1922 apumiinalaivaksi ja edelleen yhteysalukseksi 1. elokuuta 1923, kunnes alus myytiin romutettavaksi 25. helmikuuta 1925.
Englannin kirkko

Hallinto

Englannin kirkko koostuu kahdesta kirkkoprovinssista, Canterburyn ja Yorkin provinsseista, sekä 42 hiippakunnasta, joista yksi, Hiippakunta Euroopassa, toimii Englannin ulkopuolella Manner-Euroopassa.
Don Knotts

Jesse Donald Knotts (21. heinäkuuta 1924 Morgantown, Länsi-Virginia – 24. helmikuuta 2006 Los Angeles, Kalifornia), oikealta nimeltään Jesse Donald Knotts, oli yhdysvaltalainen luonnenäyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan kenties parhaiten sarjoista The Andy Griffith Show (roolina apulaissheriffi Barney Fife) sekä Matlock. Lisäksi Knotts on tehnyt merkittävän elokuvauran. Erään tunnetuimmista rooleistaan hän tekee elokuvassa Riemukupla.

Yksityiselämä

Knots oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta (1947–1964) Kathryn Metzin kanssa syntyi lapset Karen ja Thomas. Toinen avioliitto Loralee Czuchnan kanssa kesti vuodesta 1974 vuoteen 1983. Knots ei avioitunut enää tämän jälkeen, joskin hänellä oli romanttinen suhde näyttelijä Francey Yarboroughiin.
Knotts kuoli keuhkosyöpään 81-vuotiaana Beverly Hillsissä helmikuussa 2006.