google/wiki40b huggingface dataset:
Igor Larionov

Saavutukset

Larionov edusti Himik Voskresenskia vuosina 1977–1981, jonka jälkeen siirtyi pelaamaan Moskovan TsSKA:aan. Hän on voittanut kaksi nuorten maailmanmestaruutta, vuosina 1979 ja 1980. Olympialaisissa Larionov on saavuttanut kaksi kultaa (1984, 1988) ja yhden pronssimitalin (2002). Hän on voittanut jääkiekon maailmanmestaruuden neljä kertaa: vuosina 1982, 1983, 1986 ja 1989 sekä Kanada Cupin vuonna 1981. Lisäksi hän on voittanut Stanley Cupin kolmesti Detroitissa (1997, 1998 ja 2002). Larionov kuuluukin niihin harvoihin kiekkoilijoihin, jotka ovat voittaneet sekä maailmanmestaruuden, olympiakullan että Stanley Cupin. Lisäksi hän on voittanut myös Kanada Cupin (nykyisin maailmancup).

Ammattilaisura NHL:ssä

Larionov pelasi kaikkiaan 921 NHL-ottelua seuroinaan Vancouver Canucks (1989–1992), San Jose Sharks (1993–1995), Detroit Red Wings (1995–2000, 2000–2003), Florida Panthers (2000) ja New Jersey Devils (2003–2004). Hänen NHL-uransa kohokohta oli Stanley Cupin kolmas loppuottelu vuonna 2002, jolloin hän teki kaksi Detroitin kolmesta maalista Carolina Hurricanesia vastaan. Maaleista jälkimmäinen ratkaisi maraton-ottelun kolmannessa jatkoerässä. Samalla Larionovista tuli vanhin Stanley Cupin finaaleissa maalin tehnyt pelaaja.

Pelaajana

Larionov oli taitava syöttelijä ja pelinrakentaja. Hänen lempinimensä olikin "Professori", ja häntä kutsuttiin kuuluisan kanadalaisen kollegansa mukaan myös "Euroopan Gretzkyksi". Larionov pelasi yleensä numerolla 8, mutta Neuvostoliiton maajoukkueessa hänen pelinumeronsa oli 11.

Muuta

Larionovin NHL-uraa edelsi julkinen konflikti maajoukkueen valmentajan Viktor Tihonovin kanssa. Tihonov ei halunnut päästää pelaajiaan NHL:ään ja rajoitti muutenkin heidän henkilökohtaista vapauttaan. Konfliktin aikana Larionov joutui Länteen loikkauksen pelon vuoksi sivuun maajoukkueesta. Riita oli kuitenkin osaltaan avaamassa neuvostokiekkoilijoiden tietä ammattilaiskaukaloihin.
Loikkauksen ajankohtaan liittyvä mielenkiintoinen kuriositeetti on, että HIFK:n silloisella toimitusjohtajalla Frank Mobergilla oli kassakaapissaan sopimus Igor Larionovin kanssa. Kapuloita hänen uralleen ei kuitenkaan tahdottu laittaa oikeusteitse.
Pelaajauran jälkeen Larionov on tehnyt uraa viinikauppiaana. Näihin liiketoimiin liittyen hän teki kahden ottelun mittaisen comebackin Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Brunflo IF:n paidassa kaudella 2005–2006.
Franco Citti

Franco Citti (23. huhtikuuta 1935 Rooma – 14. tammikuuta 2016 Rooma, ) oli italialainen elokuvanäyttelijä ja ohjaaja. Hämen tunnetaa erityisesti Pier Paolo Pasolinin elokuvien näyttelijänä.

Biografia

Franco Cittin isä oli näyttelijä Santino Citti ja hän kasvoi veljensä Sergion kanssa Rooman esikaupungissa Marranellassa. Hän oli ammatiltaan sekatyömies, kunnes Pier Paolo Pasolini kiinnitti huomiota hänen ulkomuotoonsa ja vahvaan roomanmurteeseensa. Vuonna 1961 Pasolini valitsi hänet elokuvansa Pummi päärooliin. Seuraavana vuonna oli vuorossa Tomasson rooli Paolo Heuschin ja Brunello Rondin elokuvassa Une vita violenta.
Vuonna 1967 oli vuorossa Pasolinin ohjaama elokuva Oidipus, jossa Citti oli jälleen pääroolissa. Vuotta myöhemmin hän esiintyi aseiden salakuljettajana Valerio Zurlinin elokuvassa Pelon kädet (Seduto alla sua destro). Sen jälkeen hän palasi Pasolinin ohjaukseen ja esiintyi vuonna 1969 Sikolätin kannibaalina ja vuonna 1971 Decameronen Ser Ciappellettona. Sen jälkeen oli vuorossa Saatanan rooli vuonna 1973 valmistuneessa Pasolinin elokuvassa Canterburyn tarinoita ja demonina myös Pasolinin ohjaamassa elokuvassa Tuhat ja yksi yötä, joka valmistui 1974.
Vuonna 1970 Franco Citti näytteli pääosaa elokuvassa Ostia, joka oli hänen veljensä Sergion esikoisohjaus. Tämän lisäksi hän näytteli veljensä käsikirjoittamissa ja ystävänsä Vincenzo Cerami ohjaamissa elokuvissa kuten Himokkaiden hommelit (Storie scellerate, 1973), Rantariemut (Casotto, 1977) ja Il minestrone (1981). Vuonna 1972 ja vuonna 1990 Citti oli Calon roolissa Francis Ford Coppolan elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa III.
Vuonna 1998 Franco Citti debytoi ohjaajana yhdessä veljensä Sergio Cittin kanssa elokuvassa Cartoni animati. Hän toimi aktiivisesti myös teatterissa.
Franco Citti kuoli 80-vuotiaana kotonaan Roomassa 14. tammikuuta 2016. Hän oli sairastellut jo jonkin aikaa. Kuolemasta ilmoitti hänen ystävänsä Ninetto Davoli.

Teokset

Fanco Citti ja Claudio Valentini, Vita si un ragazzo di vita, SugarCO, 1992
Kööpenhaminan synagoga

Kööpenhaminan synagoga on Tanskan juutalaisyhteisön keskus Kööpenhaminassa. Synagogan on suunnitellut arkkitehti Gustav Friedrich Hetsch, ja sen rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1833.
Dawood Sarkhosh

Perhe

Sarkhoshilla oli veli Sarwar Sarkhosh, joka kuoli Afganistanissa 24-vuotiaana. Hänen perheensä lähti sodan vuoksi pakoon Pakistanin - Quettaan. Dawood Sarkhosh asuu tällä hetkellä Itävallassa - Wienissä. Hän on naimisissa Kobra Nekzad Sarkhoshin kanssa, ja heillä on kolme lasta: Saboor, Zolfoqar ja Yasir.
Pineeni

Biosynteesi

Kumpaakin pineenin muotoa tuotetaan geranyylipyrofosfaatista. Välituotteena syntyy linaloolin pyrofosfaattia, syklisaation viimeisessä vaiheessa poistuu protoni.

Käyttö

Pineenin selektiivinen hapettamisreaktio tiettyjen katalyyttien läsnä ollessa on tärkeä reaktio valmistettaessa lääketeollisuuden tuotteita sekä hajusteita. Yksi yleisimmin pineeniä hapettamalla valmistettava kemikaali on verbenoni.
Hapettaminen voidaan suorittaa yksinkertaisesti ilmassa, mutta verbenonin synteettinen valmistus edellyttää lyijy(IV)asetaatin käyttöä, mikä aiheuttaa ongelmia, koska kuten yleensäkin lyijyn yhdisteet myös lyijy(IV)asetaatti on myrkyllinen.

Pineenin vaikutukset ihmiseen ja ympäristöön

Hengitettynä pineenihuurut aiheuttavat hengitysvaikeuksia ja sekavuutta. Silmille ja iholle joutuessaan kemikaali saa aikaan punoitusta ja kirvelyä. Pineenin nieleminen aiheuttaa pahoinvointia. Pineenin palaessa syntyy hiilimonoksidia ja muita myrkyllisiä kaasuja. Pineeni on myrkyllistä vesieliöille. Pineenitärpätin raja-arvo ilmassa on 25 ppm. Kaatuessaan maahan aine imeytyy hyvin nopeasti ja vedessä pineeniä sisältävä tärpätti sitoutuu orgaaniseen ainekseen ja sedimenttiin.
Viimeinen partiopoika

Juoni

Elokuva kertoo poliisista Joe Hallenbackista joka saa kuulla että hänen vaimonsa makaa hänen parhaan ystävänsä kanssa, eikä suhde tyttäreenkään ole siitä parhaimmasta päästä. Mies saa pienen kyttäyskeikan joka päättyy ammuskeluun, jossa kuolee tanssijatar Cory. Hän oli entisen jalkapalloilijan Jimmy Dixin tyttöystävä, joka lensi liigasta sopupelien takia. Joe ja Jimmy aloittavat yhteistyön saadakseen kiinni järjestön joka on Coryn murhan takana.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo Viimeistä partiopoikaa väkivaltaiseksi ja melkoisen typeräksi luupääviihteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.
Garnizonnoje

Garnizonnoje (ven. Гарнизонное сельское поселение, Garnizonnoje selskoje poselenije) on maalaiskunta Äänisenrannan piirin pohjoisosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Asukasluku on noin 2400.
Kunta sijaitsee noin 15 km Petroskoista luoteeseen Urozero-järven etelä- ja pohjoispuolella. Asutuskeskuksia on kaksi, keskustaajama Tšalna-1 (ven. Чална-1; aiemmin Garnizon Besovets ja Petrozavodsk-15 ) ja Koskenkylä (ven. Порожек, Porožek ). Tšalna-1 oli aiemmin osa Prääsän piirin Tšalnaa, mutta siirrettiin kuuluvaksi Äänisenrannan piiriin. Tšalna-1:ssä on koulu, lastentarha, upseeritalo ja joitakin harrastuspiirejä.
Garnizonnoje on varuskuntapaikkakunta, johon on sijoitettu viisi sotilasyksikköä, mm. Besovetsin lentoasemalta operoiva 159. kaartinhävittäjärykmentti.
Antonio Vivarini

Antonio Vivarini oli Venetsiassa renessanssiajalla työskennellyt taidemaalari. Hän eli 1400-luvulla, mutta tarkkoja vuosilukuja ei ole tiedossa. Hän teki hedelmällistä yhteistyötä velipuolensa Giovanni d'Alemagnan kanssa.
Vivarini kuului taiteilijasukuun. Hänen veljensä oli Bartolomeo Vivarini ja poikansa Alvise Vivarini.
Korvensuoran koulu

Korvensuoran koulu oli Oulun kaupungissa sijainnut peruskoulu, joka yhdistettiin Talvikankaan kouluun vuonna 2017. Koulussa annettiin opetusta luokka-asteille 1–6. Koulun toiminta loppui 22.12.2016. Koulu sijaitsi Korvensuoralla Korvensuoran suuralueella. Koulun rehtorina toimi Heikki Tikkanen.
Colombo

Maantiede ja ilmasto

Colombo sijaitsee saaren länsirannikolla, Kelani-joen eteläpuolella. Se on Sri Lankan tärkein satamakaupunki.
Vanhimmat kaupunginosat ovat nimeltään Fort (linnoitus) ja Pettah (se-mikä-ei-ole-linnoituksessa). Beira-järven eteläpuolnen Cinnamon Gardens on entistä kanelinkasvatusaluetta, josta on tullut asuntoalue.
Colombossa on kuumaa koko vuoden, keskimääräinen ylin lämpötila on 30 asteen vaiheilla, lämpimin kuukausi on tammikuu ja viilein syyskuu. Kuiva kausi ajoittuu tammi-helmikuuhun, eniten sadetta saadaan toukokuussa ja lokakuussa.

Historia

Colombon sataman kautta on kulkenut kauppareitti Aasiasta Eurooppaan 400-luvulta alkaen. Sitä hyödynsivät arabit, portugalilaiset ja hollantilaiset, jotka kasvattivat lähistöllä kanelia. Kun britit ottivat Ceylonin saaren haltuunsa 1815, Colombosta tuli sen pääkaupunki.
Nykyinen kaupunkikuva muodostui 1870-luvulla, kun satamaan rakennettiin suuret aallonmurtajat, ja Fortin linnake erotettiin mantereesta päästämällä vettä Fortin ja Pettahin välisille kosteikkoalueelle.
KuKun Sri Lanka itsenäistyi vuonna 1948, britit luovuttivat kaupungin uudelle hallinnolle rauhanomaisesti. Uusi parlamenttitalo valmistui Colombon kaukaiseen lähiöön nimeltään Sri Jayawardenepura-Kotte vuonna 1982.  
Tamilitiikerien iskut 1990-luvulla aiheuttivat kaupungin liike-elämän hiljenemistä, mutta rauhan myötä yritykset palaavat alueelle.
Karvakuonot

Karvakuonot on Yleisradion Yle TV2-kanavan Pikku Kakkosessa ja muissa kanavan lastenohjelmissa esiintyvä käsinukkekoirista Ransusta, Eno-Elmeristä ja Rikusta koostuva kolmikko. Kolmikko on tehnyt useita yhtenäisiä ohjelmia 1970-luvun lopulta lähtien. Kolmikosta Ransu on esiintynyt monissa Pikku Kakkosen ohjelmaosuuksissa myös yksinään ja myös juontanut ohjelmaa. 
Ransulle ihmisäänen on antanut Pertti Nättilä, Eno-Elmerille Pekka Salo ja Rikulle alun perin Kalevi Honkanen, mutta Honkasen kuoltua Rikun haukun on puheeksi kääntänyt näyttelijä Matti Viironen sekä Pikku Kakkosen juontajanakin toiminut Olli Mononen.
Karvakuonot ovat julkaiseet myös kaksi pitkäsoittolevyä Luusoppaa ja Karvakuonot joulutuulella.

Hahmoista

Eno-Elmeri on Karvakuonoista vanhin ja tietäväisin. Hän kertoo jaksoissa esimerkiksi jääkaudesta ja linnavuorista. Karvakuonojen päähenkilö Ransu on eloisa ja rohkea persoonallisuus. Karvakuonoista nuorimman eli Rikun tekee yleensä mieli ruokaa ja hän on kovin arka. "Puskii" on Karvakuonojen höyrylaiva, jonka purjeessa on Karvakuonojen tunnus eli tassunkuva. Rikun sekä Ransun nuket muuttuivat 1980-luvulla.
Viisajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,4 metriä mpy.
Lisa von Lübeck

Lisa von Lübeck on replika 1400-luvun Hansaliiton koggilaivasta. Kolmimastoisen koggirunkoisen ja karaveli-takiloidun aluksen kotisatama on Lyypekki Saksassa.
Hansaliiton käyttämän aluksen replikan rakennustyö aloitettiin vuonna 1999 Lyypekin satamassa sosiaalisena projektina. Alus laskettiin vesille vuonna 2004, ja se teki neitsytpurjehduksensa Itämerellä seuraavana vuonna.
Thames Valley Police

Thames Valley Police on Englannissa oleva poliisipiiri, jonka toimialueena on kolme kreivikuntaa: Oxfordshire, Berkshire ja Buckinghamshire. Poliisipiiri on laajin metropolialueiden ulkopuolisista poliisivoimista Englannissa ja Walesissa. Vastaavia poliisipiirejä on koko kuningaskunnassa noin 50. 
Poliisipiirin alueella asuu 2,2 miljoonaa ihmistä ja siellä käy vuosittain 6 miljoonaa matkailijaa. Poliisipiiri on jaettu 14 paikallispoliisialueeseen, jotka kattavat alueen 263 kaupunkia tai taajamaa. Vuonna 2012 poliisivirkoja oli 4 179 ja siviilivirkoja 2 723. Näiden lisäksi oli vielä 600 vapaaehtoista.

Roads Policing Unit (RPU)

Thames Valley Policen liikennevalvontayksikköön oli vuonna 2012 irrotettu muutama prosentti väestä, eli noin 200 virkaa. RPU:n toimialueella kulkee 315 kilometriä moottoriteitä (M1, M4, M24 ja M40). Tällä alueella kuoli liikenteessä 73 ja loukkaantui 7 722 ihmistä vuonna 2011
Haagin kongressi

Haagin kongressi oli 2.–7. syyskuuta 1872 Alankomaiden Haagissa järjestetty Ensimmäisen internationaalin viides kansainvälinen kongressi. Se merkitsi sosialistisen työväenliikkeen hajoamista kahtia, kun aikaisemmin samassa yhteistyöjärjestössä toimineet marxilaiset ja anarkistit erosivat toisistaan aatteellisten ristiriitojen seurauksena. Keskeisenä syynä hajoamiseen oli internationaalin perustajiin kuuluneiden Karl Marxin ja Mihail Bakuninin keskinäiset erimielisyydet. Ensimmäisestä internationaalista eronneet anarkistit perustivat vain paria viikkoa myöhemmin Sveitsin Saint-Imierissä omaksi yhteistyöjärjestökseen Anarkistisen internationaalin.
Marxin ja Bakuninin riitojen taustalla oli suhtautuminen vuoden takaisiin Pariisin kommuunin tapahtumiin. Pamfletissaan Kansalaissota Ranskassa Marx tulkitsi Pariisin kommuunin epäonnistumista niin, että on muodostettava koko proletariaattia edustava keskusjohtoinen puolue, joka myöhemmin ottaa valtion hallintaansa eli muodostaa niin sanotun proletariaatin diktatuurin. Bakuninin näkemyksen mukaan taas työläisten ja talonpoikien pitää toimia keskenään vallankumouksellisessa liitossa ilman puolueita ja johtavaa eliittiä. Myös koko valtiosta pitää hänen mukaansa luopua ja pyrkiä sen lakkauttamiseen. Bakunin sai kongressissa tukea ajatuksilleen muun muassa sveitsiläiseltä James Guillaumelta.
Ensimmäinen internationaali järjesti Haagin jälkeen vielä kaksi kongressia ennen vuonna 1876 tapahtunutta hajoamistaan. Sen toimintaa perustettiin jatkamaan Toinen internationaali vuonna 1889.
Pikkukäärmeenkieli

Ulkonäkö

Pikkukäärmeenkieli kasvaa 1–6 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa paljon isokäärmeenkieltä (Ophioglossum vulgatum), johon verrattuna laji on pienikokoisempi ja samasta juurakosta kasvaa useampia lehtiä. Lehden leveä osa on väriltään vihreä, kiilatyvinen ja tylppäkärkinen. Lehtimäinen lehden osa on 1,5–2,3 cm pitkä. Pikkukäärmeenkielen tähkämäisessä itiöpesäkkeistössä on 6–14 pesäkeparia.

Levinneisyys

Pikkukäärmeenkieltä tavataan Atlantin pohjoisosan rannikolla ja saarilla, pohjoisimpana Islannissa kuumien lähteiden lähellä sekä Grönlannissa.
Rakkauden sävel

Suosio

Levyn nimikkokappale nousi radiosoitossa Ylellä ja sen Radiomafiassa TOP 10:een. Toisten lähteiden mukaan levyn sijoitus olisi ollut eri soittolistoilla 3 ja 10 .
Levyä myytiin alle 10000 kappaletta.
Englantilainen aamiainen

Englantilainen aamiainen (engl. English breakfast) on osa Englannin ruokaperinnettä. Se on monesta ainesosasta koottu tuhti annos, jota nautitaan toisinaan myös lounaaksi tai päivälliseksi. Ruoalla on vuosisataiset perinteet, ja nykyisen koostumuksensa se sai 1900-luvun alussa. Vuosisadan puolivälistä lähtien perinteinen englantilainen aamiainen on ollut yleinen kaikkien Britannian kansankerrosten ruokapöydissä.

Historia

Perinteisen englantilaisen aamiaisen historia ulottuu 1300-luvulle. Perinteen aloitti englantilainen maalaisaateli. Viktoriaanisella ajalla englantilainen aamiainen kehitettiin taitoa vaativaksi lajiksi, jonka kautta varakkaat saattoivat korostaa varallisuuttaan, hyvää makuaan ja kasvatustaan. Edvardiaanisella ajalla aineosat yhdenmukaistettiin. Englantilaisesta aamiaisesta tuli yleinen aamiaisruokalaji Britannian hotelleissa, junissa ja muissa paikoissa, ja täysi englantilainen aamiainen levisi myös keskiluokan perheaamiaiseksi. Kun myös työväenluokka otti sen omakseen, samanlaisen englantilaisen aamiaisen söi 1950-luvulla jo puolet briteistä. Ruoka nautittiin tyypillisesti pienessä ja halvassa kahvilassa, joka tarjosi paistettuja ruokia. Perinteinen englantilainen aamiainen on Britanniassa edelleen suosittu kaikissa kansankerroksissa. Sitä nautitaan usein myös lounaaksi tai päivälliseksi.

Koostumus

Täysi englantilainen aamiainen on tuhti annos. Sen tyypilliset ainesosat ovat Englantilaisen aamiaisyhdistyksen mukaan pekoni, munat, brittiläinen makkara, uunipavut, paistettu tomaatti, paistetut sienet, verimakkara sekä paistettu ja paahdettu leipä. Paikallista vaihtelua kuitenkin esiintyy, ja oikeista ainesosista käydään Britanniassa edelleen keskustelua. Ruoan kanssa nautitaan teetä tai kahvia sekä appelsiinituoremehua. Leivälle voidaan levittää hilloa, voita tai marmeladia.
Oikeaan englantilaiseen aamiaiseen kuuluu Culinaria-teoksen mukaan viisi ruokalajia. Klassisessa englantilaisessa aamiaisessa ne tarjotaan erikseen. Ensimmäinen ruokalaji koostuu lasillisesta appelsiinimehua tai puolikkaasta greipistä, joka on maustettu sokerilla. Myös muita hedelmiä voidaan nauttia. Toiseen ruokalajiin kuuluu kaurapuuroa tai maissihiutaleita. Puuro maustetaan voisilmällä, suolalla, fariinisokerilla ja maidolla. Maissihiutaleet syödään rapeina maidon kera. Kolmanteen ruokalajiin kuuluu munia ja pekonia sekä lisäkkeitä kuten grillattuja tomaatteja, sieniä, prinssinakkeja tai  makkaroita. Neljännessä ruokalajissa on kalaa tai lihaa, kuten savusilliä, lampaan munuaisia tai kedgereetä, joka on kalasta ja riisistä tehty curryruoka. Viides ruokalaji koostuu paahtoleivästä, jolle sivellään marmeladia tai hilloa. Papuja voidaan syödä niin paahtoleivän päällä kuin lihankin kera. Aamiaisen kanssa juodaan useasti teetä.
Akrofobia

Akrofobia on korkeiden paikkojen pelko, eräs fobia. Kyseessä on neuroottinen häiriö. Akrofobiikolle on ominaista korkeiden paikkojen välttäminen.
Don’t Sit Down ’Cause I’ve Moved Your Chair

Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Alex Turner.
Itävallan keisari

Itävallan keisari -arvonimen julisti itselleen vuonna 1804 Habsburg-suvun Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Frans II, pelätessään menettävänsä keisarintittelinsä Napoleonin valloitusten alla. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta hajosikin jo 1806.
Arvonimi säilyi vuoteen 1918, mutta Itävallan keisarikunnan rajat eivät koskaan vakiintuneet.
Itävalta oli ollut arkkiherttuakunta 1400-luvulta asti, mutta muilla keisarin hallitsemilla mailla oli omat instituutionsa ja historiansa. Yhtenäistämistoimenpiteitä yritettiin unkarilaisten kapinan jälkeen vuosina 1848–1859, mutta viimein Unkarille jouduttiin antamaan kuningaskunnan asema, johtaen Itävalta-Unkarin syntyyn 1867. Keisarikunta hajosi lopullisesti ensimmäisen maailmansodan lopuksi vuonna 1918, kun Itävallasta tuli tasavalta ja muut Keisarillisessa neuvostossa edustetut maat itsenäistyivät tai jaettiin naapurimaiden kesken.

Arvonimiluettelo

Vuodesta 1869 lähtien Itävallan keisarin virallinen arvonimiluettelo kuului kokonaisuudessaan seuraavasti:
Seine Kaiserliche und Königliche Apostolische Majestät

N.N. 

von Gottes Gnaden Kaiser von Österreich, 

König von Ungarn und Böhmen, von Dalmatien, Kroatien, Slawonien, Galizien, Lodomerien und Illyrien; 

König von Jerusalem etc.;  

Erzherzog von Österreich; 

Großherzog von Toskana und Krakau; 

Herzog von Lothringen, von Salzburg, Steyer, Kärnten, Krain und der Bukowina; 

Großfürst von Siebenbürgen, Markgraf von Mähren; 

Herzog von Ober- und Niederschlesien, von Modena, Parma, Piacenza und Guastalla, von Auschwitz und Zator, von Teschen, Friaul, Ragusa und Zara; 

Gefürsteter Graf von Habsburg und Tirol, von Kyburg, Görz und Gradisca; 

Fürst von Trient und Brixen; 

Markgraf von Ober- und Niederlausitz und in Istrien; 

Graf von Hohenems, Feldkirch, Bregenz, Sonnenberg etc.; 

Herr von Triest, von Cattaro und auf der Windischen Mark; 

Großwojwode der Wojwodschaft Serbien 

etc., etc. 
Historiallisina jäänteinä varhaisemmilta ajoilta tässä arvonimiluettelossa mainittiin joukko sellaisiakin maita, maakuntia ja paikkakuntia, jotka eivät enää tuohon aikaan olleet Habsburg-suvun hallinnassa.

Suomennos

Hänen keisarillinen ja kuninkaallinen apostolinen majesteettinsa 

NN,

Jumalan armosta Itävallan keisari,
Unkarin, Böömin, Dalmatian, Kroatian, Slavonian, Galitsian, Lodomerian ja Illyrian kuningas;
Jerusalemin kuningas jne.; 

Itävallan arkkiherttua; 
Toscanan ja Krakovan suurherttua;
Lothringenin, Salzburgin, Steyerin, Kärntenin, Krainin ja Bukovinan herttua;

Ylä- ja Ala-Sleesian, Modenan, Parman, Piacenzan ja Guastallan, Auschwitzin ja Zatorin, Teschenin, Friaulin, Ragusan ja Zaran herttua;

Habsburgin ja Tirolin, Kyburgin, Görzin ja Gradiscan hallitseva kreivi;

Trientin ja Brixenin ruhtinas, 

Ylä- ja Ala-Lausitzin ja Istrian maakreivi, 
Hohenemsin, Feldkirchin, Bregenzin ja Sonnenbergin kreivi, 
Triesten, Cattaron ja windiläisen maan herra;
Serbian voivodikunnan suurvoivodi

jne. jne.
Hubert Velud

Hubert Velud (s. 8. kesäkuuta 1959 Villefranche-sur-Saône, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Hän toimii TP Mazemben päävalmentajana.
Pentti Tevä

Pentti Kalervo Tevä (ent. Ax, 8. joulukuuta 1907 – 25. helmikuuta 1940) oli suomalainen Harmon-patsaalla palkittu lentäjä, joka kaatui talvisodassa taistelulennolla.
Tevän vanhemmat olivat paperimestari Kalle Oskari Ax ja Selma Hytönen. Tevä kävi Kajaanin lyseon ja siirtyi asevelvollisuutensa 1926-1927 suoritettuaan sotilasuralle. Ilmavoimien ohjaajakoulun hän kävi 1928, hävittäjäkurssin 1932 ja mittarilentokurssin 1933, jolloin hän suoritti myös sotilasradiosähköttäjätutkinnon. Alikersantiksi ja kersantiksi Tevä ylennettiin 1927, ylikersantiksi 1931, vääpeliksi 1932 ja reservin luutnantiksi 1939. Hän toimi IlmK:n koulutusaliupseerina ja lentokoneohjaajana 1927-1928, MaalK:ssa 1928-1929 ja 2. Erill. MeLL:ssä lentomestarina 1929 ja ohjaajana 1929-1935 ja sitten LAs. 5:ssa lentokoneohjaajana. Tammikuun 28. päivänä 1933 hän pelasti joukon muita lentäjiä Laatokalta jäälautalta, mistä sai tunnustuksena Harmon-patsaan vääpeli Reino Vilkunan kanssa, Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n mitalin kultaristein ja Suomen Meripelastusseuran kunniakirjan.
Talvisodassa Tevä toimi hävittäjälentäjänä Lentolaivue 26:ssa ja osallistui kaikkiin laivueensa käymiin taisteluihin. Partiolennolla helmikuussa 1940 hän joutui taisteluun yhdeksän Polikarpov R-5 -viholliskoneen laivueen kanssa, joista hän pudotti kaksi, ennen kuin hänen oma koneensa sai täysosuman ja räjähti kappaleiksi.

Fiktiossa

Kirjailija Erkki Rekimies julkaisi vuonna 1963 kirjan Laatokan lentäjät, jossa hän kuvailee elävästi joskin kirjailijan vapauksia ottaen Tevän ja Vilkunan urotyötä vuonna 1933. Vilkunasta kirjailija käyttää sukunimeä Aalto.
Ocean Machine: Biomech

Julkaisu

Albumi julkaistiin heinäkuussa 1997. Kun Townsend ei kyennyt löytämään levy-yhtiötä, hän perusti oman itsenäisen levy-yhtiönsä, HevyDevy Recordsin julkaistakseen soolotuotantoaan. Albumin alkuperäisen Japanin painoksen nimi oli Biomech, jossa yhtyenimekkeenä "Ocean Machine"; albumi julkaistiin myöhemmin maailmanlaajuisesti, Townsendin nimi kannessa.