google/wiki40b huggingface dataset:
Tangshanin satama

Tangshanin satama (kiin. 唐山港, LOCODE: CN TGS tai CN CFD (Caofeidian) tai CN JTG (Jingtang (Tangshan))) on Hebein maakunnan Tangshanin kaupungin suuri merisatama Keltaisenmeren Bohainmereksi kutsutun lahden rannassa. Satama sijaitsee rantakaistaleella Kiinan pääkaupunki Pekingistä linnuntietä noin 200-250 kilometriä itäkaakkoon. Satamaan kuuluu pääosin 2000-luvulla merenrantaa täyttämällä rakennettu uusi suuri satama-alue (Caofeidian) ja pitempään satamana toiminut Jingtangin satama (39.208°N, 119.003°E).

Maailman kymmenen suurimman sataman joukkoon

Rotterdamin sataman keräämien tilastojen mukaan Tangshan oli vuonna 2011 noussut jo maailman yhdeksänneksi suurimmaksi satamaksi 308,0 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällä. Sataman rahdista suuri osa on irtotavaraa kuten hiiltä ja malmeja.
Sataman kasvu on ollut erittäin nopeaa vuosina 2007-2012. Vuoden 2012 viiden ensimmäisen kuukauden jaksolta Tangshanin sataman rahtimäärä oli 148,95 miljoonaa tonnia, minkä kerrottiin kuvaavan 19,4 prosentin kasvua edellisvuoteen verrattuna.
Yhdystie 1900

1900Yhdystie 1900 on 7 kilometrin pituinen tie joka kulkee Askaisista Lemuun.

Tien kulku

Tie saa alkunsa Askaisista Yhdystien 1930 risteyksestä, ensin tie kulkee loivia mutkia tehden metsien halki noin kilometrin verran jonka jälkeen se kohtaa Ruohosenmaantien risteyksen, sitten tie jatkuu laadultansa samanlaisena 2 kilometrin verran jonka jälkeen se kohtaa Miiaistentien risteyksen, sieltä puolestaan tie jatkuu noin puoli kilometriä jonka mentyä se ohittaa Lemun Kallelan kylän. Noin puoli kilometriä tästä tie saapuu Lemuun jossa se ensin kohtaa Kirkkotien risteyksen, sitten tie halkoo kilometrin verran Lemun kuntakeskusta jonka jälkeen se kohtaa taas Kirkkotien, sen ohitettua tie tekee välittömästi lyhyen ja loivan mutkan jonka jälkeen se saapuu päätepisteeseensä, eli Seututien 192 risteykseen josta saa alkunsa myös Nousiaisiin menevä Yhdystie 1912.
Brita Kekkonen

Brita Kekkonen (o.s. Fagerholm, 30. heinäkuuta 1927 Helsinki – 10. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suurlähettiläs Taneli Kekkosen puoliso ja tasavallan presidentti Urho Kekkosen miniä. Hänen isänsä oli valtioneuvos K.-A. Fagerholm. Koulutukseltaan hän oli romaanisen filologian maisteri. Kekkosilla oli kaksi lasta, Timo Kekkonen ja Tea Kekkonen.
Kekkonen kuoli 10. toukokuuta 2013 Helsingissä Laakson sairaalassa 85-vuotiaana. Hän sairasti syöpää.
Taustaltaan suomenruotsalaista Brita Kekkosta luonnehdittiin suorapuheiseksi, teräväkieliseksi kosmopoliitiksi.
Lahden kaupunginteatteri

Lahden kaupunginteatteri on suomalainen ammattiteatteri. Teatterissa käy vuosittain vajaat 70 000 katsojaa. Teatteri tuottaa vuosittain 7–10 uutta näytelmää.

Historia

Vuonna 1912 aloitti toimitansa Lahden Amatööriteatteri. Sisällissota keskeytti teatterin toiminnan ja yritykset sen elvyttämiseksi onnistuivat vasta 1920-luvulla. Vuonna 1923 perustettiin Lahden Teatteri ja samoihin aikoihin alkoi teatteriharrastus elpyä myös lahtelaisen työväestön piirissä. Vuonna 1923 Lahden Työväen Teatterilla oli jo 13 palkattua harrastajanäyttelijää sekä kapellimestari. Lahden Työväen Teatteri toimi Lahden Työväentalossa Savonkadulla. Työväenliikkeen hajaantuminen johti 1920-luvulla uuden lahtelaisen teatterin perustamiseen: kommunistien hallintaan jääneen Työväen Teatterin rinnalle syntyi sosiaalidemokraattinen Lahden Työväen Näyttämö.
Pulavuosien kriisit koettelivat teattereiden taloutta. Parhaiten selviytyivät Lahden Teatteri ja Lahden Työväen Näyttämö. Lahden Teatteri löysi ratkaisun talousongelmiinsa kiertuetoiminnasta ja teatteri muutti nimensä Lahden Teatteri - Hämeen Maakuntateatteriksi.
Lahden kaupunginteatteri perustettiin vuonna 1946 Lahden Teatterin ja Lahden Työväen Näyttämön yhdistyessä. Kaupunginteatteri toimi ensin osakeyhtiönä ja vuodesta 1950 täysin kunnallisena. Teatteri toimi yli 30 vuotta tilapäisissä tiloissa, kunnes sai oman teatteritalon vuonna 1983.

Nykyaika

Teatterinjohtajana aloitti huhtikuussa 2014 Ilkka Laasonen. Vuosina 2007–2013 teatteria johti Maarit Pyökäri ja 2001–2006 Kari Rentola.
Lahden teatterikerho ry pyörittää kahviotoimintaa sekä asiakkaille että henkilökunnalle ja jakaa vuosittaisen Iivaripatsaan.

Rakennus

Lahden teatteritalo on Lahden kaupunginteatterin nykyinen, vuonna 1983 valmistunut teatterirakennus. Se sijaitsee Lahden keskustan tuntumassa Kirkkokadulla. Rakennuksen suunnittelu alkoi 1970-luvun alussa arkkitehtikilpailulla ja rakennustyöt aloitettiin syksyllä 1980. Talon pääsuunnittelija oli arkkitehtitoimisto Pekka Salminen Ky. Teatteritalo voitti vuoden betonirakenne -kilpailun vuonna 1982. Viralliset vihkiäiset olivat 10. syyskuuta 1983.
Talossa on kolme näyttämöä: suuri Juhani-näyttämö (653 henkeä), pieni Eero-näyttämö (250–290 henkeä) sekä studionäyttämö Aino (81 henkeä). Rakennuksen tilavuus on noin 80 000 m³ ja kerrosala noin 12 000 m².
Ulleung

Maantiede

Ulleungin saari (Ulleung-do) on Etetlä-Koreaan kuuluva saari Japaninmerellä noin 178 kilometriä Gangneungin rannikkokaupungista merelle päin. Saari on kooltaan idästä länteen noin 10 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 9,5 kilometriä. Saaren keskellä kohoaa merenpinnasta mitattuna 984 metriin nouseva Seonginbong. Noin 76 % saaresta on metsää ja 18 % viljeltyä aluetta. Saari on tuliperäinen ja muodostunut mahdollisesti tulivuorenpurkauksen seurauksena noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten. Hallinnollisesti Ulleungin kuntaan kuuluvat myös pienemmät Liancourtsaaret (Dokdo ri). Kaikkiaan mkuntaan kuuluvia eri saaria on 43, mutta vain 3 niistä on asuttuja. 
Saarella tavataan 62 eri eläinlajia ja 750 eri kasvilajia. Ympäröivällä merialueella on myös runsaita kalakantoja. 
Vuoden keskimääräinen lämpötila Ulleungilla on 12°C ja keskimääräinen sadanta 1193 mm. Alueella esiintyy ajoittain taifuuneja ja pienempiä myrskyjä. Ulleungin on myös yksi Etelä-Korean lumisimmsita seuduista.

Historia

Ulleungilta on tehty joitakin arkeologisia löytöjä, jotka viittaavat ihmisasutukseen saarella pronssikaudella 1 000–300 vuotta ennen ajalaskun alkua ja rautakaudella pronssikauden jälkeen ajanlaskun alun paikkeille saakka. Saareen on tehty mahdollisesti viittauksia Goguryeo-dynastian aikaisissa asiakirjoissa. Ensimmäinen varma maininta korealaisissa lähteissä on kuitenkin vasta vuodelta 513 Korean Sillan kuningaskunnan kaudelta, jolloin saari liitettiin kuningaskunnan alueeseen. Vuosien 1400 ja 1882 välillä saaret olivat aumattomia, kun Korean Joseon-dynastian hallitsijat tyhjensivät saaren sen asukkaista japanilaisten muodostaman uhan takia. 1880-luvulla Japani alkoi esittää vaatimuksia saaren suhteen ja se päätettiin asuttaa uudelleen Japanin vaikutusvallan hillitsemiseksi. Ensimmäiset 54 siirtolaista saapuivat saarelle vuonna 1883. Vuonna 1900 perustettiin Gangwoniin kuulunut Ulleungin kunta.

Väestö

Syyskuussa 2016 Ulleungin kunnan asukasluku oli 10 124. Määrä on tippunut sitten vuoden 1974, jolloin kunnan asukasluku oli vielä 29 810.

Kulttuuri

Ulleungilla syödään runsaasti meren antimia. Esimerkiksi kalmarejapyydystetään kesäkuun ja tammikuun välisenä aikana. Kalmarit kuviataan ja nittä käytetään muiden ruoka-lajien valmistukseen. Paikallisista kurpitsoista valmistetaan esimerkiksi hilloa. Myös monet saarella luonnostaan kasvavat kasvit ovat syömäkelpoisia. Kerättäviä ja käytettäviä luonnonvarasia kasveja ovat esimerkiksi ginseng, ukonkauriit ja Allium ochotense.
Mustalampi (Multia, Riuttakoski)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Multianjoen alaosan alueeseen (35.671) se kuuluu.
Tabarnia

Tabarnia on kuvitteellinen Tarragonan ja Barcelonan provinssien osien unioni Espanjassa. Tabarniaan luetuilla alueilla ei ole mitään oikeaa hallinnollista yhteyttä, mutta Katalonian kriisin yhteydessä vuoden 2017 lopulla perinteisessä ja sosiaalisessa mediassa nousi esiin kampanja, jolla vaadittiin Tabarnian eroa muusta Kataloniasta. Kampanja käyttää samoja taloudellisia, kulttuurillisia, demografisia ja etnisiä argumentteja kuin Katalonian itsenäisyysliike vaatiessaan Tabarnian eroa itsenäiseksi julistautuneesta Katalonasta ja liittymistä Espanjan itsehallinnolliseksi alueeksi.
Tabarnian alueella asuisi 6,1 miljoonaa Katalonian 7,5 miljoonasta asukkaasta, ja sille kuuluisivat tärkeimmät talous- ja teollisuuskeskittymät sekä useimmat turistikohteet. Barcelonan suurkaupunkialueella espanja on valtakieli, kun taas maaseudulla katalaaninkieliset ovat enemmistönä. 
Kampanjan tunnuslause on englanninkielinen "Barcelona is not Catalonia", joka matkii Katalonian itsenäisyysliikkeen mottoa "Catalonia is not Spain". Espanjan pääkaupunki Madrid muodostaa oman itsehallintoalueensa, mutta Tabarnian kohdalla itsenäisyysvaatimus on osaksi vitsi ja sosiaalisen median meemi. Joulunpyhinä syntyi myös mediailmiö Catabàrnia: kunnat, jotka haluavat erota Tabarniasta ja liittyä Kataloniaan.
1808 (albumi)

Vastaanotto

Soundin Vesa Siltasen mukaan sävellykset alkavat toimia kunnolla vasta levyn puolenvälin tienoilla. Edeltäjäänsä Lohuton (2008) nähden yhtyeen iskevyys on selkeästi parantunut. Desibelin Mika Rothin mielestä kappaleiden vastavoimat täydentävät toisiaan, eikä albumi sisällä kuin pari täytekappaletta.
Lucía Jiménez

Lucía Jiménez (s. 21. marraskuuta 1978) on espanjalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan uuden näyttelijättären Goya-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa La buena vida (Trueba, 1996).
Keijo Pitkänen

Elämä ja urheilu-ura

Salon Vilppaan kasvatti Pitkänen tunnettiin fyysisenä korinaluspelaajana joka kykeni korintekoon vastustajien estelyistä huolimattakin. Hän edusti SM-sarjaurallaan Helsingin Kisa-Tovereita ja Helsingin NMKY:tä yhteensä 11 kauden ajan vuosina 1971–1982. HKT:ssa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1973 ja SM-pronssia vuonna 1972. Suomen cupissa Pitkänen oli kolmesti hopealla, HKT:n kanssa vuonna 1972 ja HNMKY:ssä vuosina 1978 ja 1979.
Suomen maajoukkueessa Pitkänen pelasi vuosina 1970–1977 73 ottelua 5,4 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi olympia- ja EM-karsinnoissa sekä Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi Pitkäselle kertyi nuorisomaaotteluita. Miesten maajoukkueen piste-ennätyksensä (22) Pitkänen heitti vuonna 1972 Ruotsia vastaan.
Pitkänen työskenteli pelaajauransa jälkeen Koripalloliiton Eteläisen alueen aluepäällikkönä. Hän kuoli sairasteltuaan 66-vuotiaana 1. maaliskuuta 2018.
Peräjärvi (Tampere, Kämmenniemi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,3 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,8 metriä mpy.
Carl Mesterton

Carl Mesterton (s. 21. marraskuuta 1929 Helsinki) on suomalainen televisio-ohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. 
Mestertonin TV-ohjauksista tunnetuimpia ja suosituimpia ovat Metsolat (1993–1995), sukukronikka kainuulaisesta pienviljelijäperheestä ja Hovimäki (1999–2003), Lindhofin aatelissuvun ja Sepän torpparisuvun vaiheita kolmella eri vuosisadalla seuraava draama. Mesterton on kirjoittanut sarjat yhdessä muun muassa vaimonsa Anna-Lisa Mestertonin kanssa. 
Mesterton on myös näytellyt isompia ja pienempiä rooleja elokuvissa ja televisiossa, kuten Markku Pölösen Onnen maassa (1993), Jaakko Pakkasvirran Kafka-filmatisoinnissa Linna (1986) sekä Reima Kekäläisen ohjaamassa ja Paavo Haavikon omasta romaanistaan dramatisoimassa TV-sarjassa Barr-niminen mies (1984).
Mesterton toimi myös yhtenä apulaisohjaajana Warren Beattyn osittain Suomessa kuvaamassa elokuvassa Punaiset (1981).
Carl Mesterton opiskeli Vapaassa taidekoulussa ja Helsingin yliopistossa sekä kävi Svenska Teaternin oppilaskoulun. Saman teatterin näyttelijäkuntaan hän kuului 1952–1957. Radiossa hän toimi vuosina 1954–1958 ohjaajana, tuottajana, näyttelijänä ja reportterina. Ruotsin radion vierailevana ohjaajana Mesterton toimi vuonna 1968.
Vuonna 1966 Carl Mesterton sai elokuvataiteen valtionpalkinnon elokuvan En gammal mans dag ohjauksesta. Hän on opettanut tv-alaa Taideteollisessa oppilaitoksessa ja ruotsalaisessa teatterikoulussa.
Karim Tintšurin

Karim Galijevitš Tintšurin (ven. Карим Галиевич Тинчурин, tat. Кәрим Гали улы Тинчурин, Kärim Gali ulı Tinçurin, 15. syyskuuta 1887 nykyisen Penzan alueen Tarakanovon kylä, nykyään Beloozerka – 15. marraskuuta 1938) oli tataarilaissyntyinen neuvostoliittolainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja teatteriohjaaja. Häntä pidetään yhtenä tataarinkielisen teatterin alullepanijoista.
Karim Tintšurin syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän opiskeli lähikylän koraanikoulussa ja vuosina 1900–1906 Kazanin Muhammadija-madrasassa. Vuodesta 1910 lähtien Tintšurin työskenteli Saijar-teatteriryhmän näyttelijänä ja ohjaajana. Venäjän kansalaissodan aikana hän toimi puna-armeijan teatteriryhmän ohjaajana. Vuonna 1920 hän työskenteli Samarassa, vuonna 1921 Orenburgissa ja vuonna 1922 Taškentissa. Vuonna 1922 Tintšurinista tuli Kazaniin perustetun Valtion tataariteatterin (nykyään Kamalille nimetty Tatarstanin akateeminen teatteri) johtaja, ohjaaja ja näyttelijä. Vuosina 1928–1929 hän oli perustamassa Astrahanin tataariteatteria.
Tintšurin kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1906. Hänet tunnetaan erityisesti komedioiden ja musiikkinäytelmien tekijänä. Satiirisista näytelmistä parhaita ovat Saqla, şartlamasın! (”Varo, räjähtää!”, 1918), Josıf-Zöläyxa (1919), Amerikan (”Amerikkalainen”, 1924) ja Cilkänsezlär (”Ilman purjeita”, 1926). Salih Saidaševin kanssa laadituista musiikkinäytelmistä ovat edelleen suosittuja Qazan sölgese (”Kazanin pyyheliina”, 1923), Zäŋgär şäl (”Sininen šaali”, 1926), İl (”Synnyinmaa”, 1927) ja Kandır buje (”Kandr-joella”, 1930). Tintšurin kirjoitti myös kertomuksia ja novelleja, jotka on koottu kokoelmaksi Märcännär (”Koralleja”, 1960).
Kirjailija ohjasi itse lähes kaikki näytelmänsä. Hänen näyttelijänroolejaan olivat muun muassa Hlestakov Gogolin Reviisorissa, Boris Godunov Aleksei Tolstoin Iivana Julman kuolemassa ja Žamaletdin Ğaliäsğar Qamalin Vararikontekijässä. Vuonna 1926 Tintšurinille myönnettiin Tatarstanin ASNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi ja vuonna 1934 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi.
Tintšurin pidätettiin Stalinin vainojen aikana syyskuussa 1937. Kuulusteluissa suurin osa kysymyksistä koski hänen yhteyksiään ulkomailla asuneeseen tataarinationalistiin Gajaz Ishakiin. Tintšurin tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1955.
Tatarstanin draama- ja komediateatteri nimettiin Karim Tintšurinin mukaan vuonna 1988.
Johannes Wirtanen

Juho (Johannes) Wirtanen (27. elokuuta 1898 Jalasjärvi – 24. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen rovasti, kirjailija ja kokoomuksen kansanedustaja.
Wirtasen vanhemmat olivat pienviljelijä, räätäli Iisak Wirtanen (aik. Harri) ja Sofia Erkkilä Jalasjärven Jokipiissä. Johannes Wirtanen kävi siellä Harrin kansakoulun, opiskeli 1912–1914 Lapuan yhteiskoulussa ja suoritti 1918 Metodistisen episkopaalisen kirkon pappisseminaarin Helsingissä. Hänet vihittiin papiksi 1923. Wirtanen suoritti ylioppilastutkinnon 1926 Bostonissa ja hän suoritti erotutkinnot 1928 Suomi Collegessa Yhdysvalloissa sekä 1932 Bostonin yliopistossa. Hänet vihittiin myös papiksi vuonna 1928 Suomi-synodissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Suomeen Wirtanen suoritti 1932 tutkinnon Helsingin yliopistossa ja sai samana vuonna oikeuden papin virkaan Suomessa. Hän suoritti vielä pastoraalitutkinnon 1935 ja kasvatusopin tutkinnon 1939.
Wirtanen toimi Metodistisen piispallisen kirkon pappina Viipurissa, Vaasassa ja Kuopiossa sekä Luurinmäen orpokodin johtajana 1918–1922. Hän muutti sitten Yhdysvaltoihin toimien siellä siirtolaispappina ja hän oli vuosina 1928–1931 Worcesterin suomalaisen Suomi-synodin seurakunnan pappina. Palattuaan Suomeen Wirtanen toimi Jalasjärven kirkkoherran apulaisena 1931–1933 ja Vaasan suomalaisen seurakunnan virallisena apulaisena 1933–1959. Hän oli Vaasan suomalaisen lyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vt. vanhempana lehtorina 1933–1936 ja toimi kenttäpappina vuodesta 1934 alkaen. Sotavuosina 1939–1944 Wirtanen oli rintamapappina ja sotasairaala 27:n pappina.
Wirtanen oli kansanedustajana 1945–1959 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa 1959 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli kokoomuksen Reino Ala-Kulju. Wirtanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen.
Johannes Wirtanen oli naimisissa vuodesta 1936 Verna Hellevi Vainion kanssa. Taiteilija Juhani Harri oli hänen poikansa.
Ihanainen (Pälkäne)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 45 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kukkian alueeseen (35.781) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,4 metriä mpy.
Rosensteinin linna

Rosensteinin linna (saks. Schloss Rosenstein) on klassistista tyylisuuntaa edustava linna Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa. Se sijaitsee Bad Cannstattin kaupunginosassa. Linnan rakennutti kuningas Vilhelm I vuosina 1822–1830 hoviarkkitehtinsa Giovanni Saluccin (1749–1845) piirustusten pohjalta. Nykyisin linnassa toimii osavaltiollinen luonnonhistorian museo (Staatliche Museum für Naturkunde Stuttgart).
Raymond Carver

Elämä

Carver syntyi Clatskanien pikkukaupungissa Oregonissa ja kasvoi Yakimassa, Washingtonissa. Hänen isänsä oli alkoholisoitunut sahatyöläinen. Carverin äiti työskenteli tarjoilijana ja kauppa-apulaisena. Carver luki nuorena Mickey Spillanen romaaneja. Hän meni vuonna 1956 naimisiin raskaana olevan 16-vuotiaan tyttöystävänsä Maryann Burken kanssa. Carver oli 20-vuotias heidän toisen lapsensa syntyessä.
Carver muutti perheineen Kaliforniaan, missä hänen vaimonsa vanhemmilla oli asunto, ja kiinnostui kirjoittamisesta. Hän osallistui luovan kirjoittamisen kurssille, jota piti kirjailija John Gardner. Gardnerilla oli suuri vaikutus Carverin elämään ja tuotantoon. Carver jatkoi opintoja ensin Chico State Collegessa ja sitten Humboldt State Collegessa, josta hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1963.
1960-luvun puolivälissä Carver asui Sacramentossa, työskenteli sairaalan yövalvojana ja opiskeli Kalifornian osavaltionyliopistossa. Hänen ensimmäinen runoteoksensa Near Klamath ilmestyi 1968. 1970- ja 1980-luvuilla kirjailijan työ alkoi kantaa hedelmää, ja Carver opetti yliopistoissa ympäri Yhdysvaltoja. Vuosina 1980–1983 hän toimi englannin kielen professorina Syracusen yliopistossa.
Vuosien myötä alkoholista tuli Carverille yhä pahempi ongelma, mutta hän lopetti juomisen vuonna 1977. Carver erosi ensimmäisestä vaimostaan 1982. Hän oli elänyt vuodesta 1979 yhdessä runoilija Tess Gallagherin kanssa ja meni tämän kanssa naimisiin 1988. Kahden kuukauden kuluttua, 2. elokuuta 1988, Carver kuoli keuhkosyöpään 50-vuotiaana.

Tuotanto

Carverin tuotanto keskittyi novelleihin ja runoihin. Hänen aiheensa tulivat usein työväenluokan elämästä, mikä samoin kuin alkoholismin kuvaaminen heijasti Carverin omaa taustaa. Carverin tyyliä ja aiheita on usein verrattu Ernest Hemingwayhin, Anton Tšehoviin ja Franz Kafkaan. Tšehov lienee Carverin suurin vaikuttaja, ja hän kirjoitti novellinkin Tšehovin elämän viimeisistä hetkistä. Carverin tyyliä on kuvattu vähäeleiseksi mutta vaikuttavaksi.
Monica Hickmann Alves

Monica Hickmann Alves, taiteilijanimeltään Mônica (s. 21. huhtikuuta 1987) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 62 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Brasilian kaikki neljä ottelua alusta loppuun. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi vuonna 2014.
Mônica edustaa kotimaassaan Corinthiansia. Hän on pelannut myös muun muassa yhdysvaltalaisseura Orlando Pridessa ja espanjalaisseura Atlético Madridissa.
Pierre Alechinsky

Pierre Alechinsky (s. 19. lokakuuta 1927 Bryssel, Belgia) on belgialainen taiteilija ja graafikko. Hän kuului Cobra-taiteilijaryhmään vuosina 1948–1951.
Alechinsky opiskeli kirjankuvitusta, kirjapainotaitoa, typografiaa ja valokuvausta Brysselissä. Hänen tuotannossaan yhdistyvät kirjallinen ja kuvallinen ilmaisu, kuten myös Henri Michaux’n taiteessa. Grafiikan ja maalausten lisäksi hän on tehnyt keraamisia töitä.
Cobra-ryhmän perustivat tanskalainen taidemaalari Asger Jorn, belgialainen kirjailija Christian Dotremont ja hollantilainen taidemaalari Constant Notre Damen kahvilassa Pariisissa 8. marraskuuta 1948. Ryhmän nimi muodostettiin taiteilijoiden kotikaupunkien alkukirjaimista: COpenhagen, BRussels, Amsterdam. Alechinsky liittyi Cobra-ryhmään vuonna 1949, noin vuosi sen perustamisen jälkeen.
Vuonna 1951 hän muutti Pariisiin asumaan, jossa hän asuu edelleen. Siellä hän tutustui japanilaisiin taiteilijoiden. Hän matkusti 1950-luvulla Japaniin, jossa hän teki elokuvan Calligraphie Japonaise.
Kansainvälistä mainetta Alechinsky saavutti 1960-luvulla, jolloin hänellä oli töitä näytteillä muun muassa Lontoossa, Venetsian biennaalissa ja New Yorkissa.
Vuonna 1983 hänestä tuli Pariisissa École des Beaux-Arts-korkeakoulun maalauksen professori. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Brysselin vapaan yliopiston (Université Libre de Bruxelles) kunniatohtoriksi.
Aino Tandefelt-Laurila

Aino Maili Tandefelt-Laurila (9. marraskuuta 1926 – 13. lokakuuta 2016) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli KK:n arkkitehtina muun muassa Kontulan ostoskeskuksen (1967). Myöhemmin hän oli Helsingin kaupungin rakennusviraston arkkitehti ja suunnitteli muun muassa Ruiskumestarin talon peruskorjauksen, joka toteutettiin 1978–1980.
Tandefelt-Laurilan puoliso oli arkkitehti, apulaisprofessori Pekka Laurila.
HMS Russell (1764)

Palvelus

Alus myytiin 1811.