Matti Aikio

Elämäkerta

Matti Aikio syntyi lukkari Mathis Isaksenin ja Ragna (Ragnhild) Heimon perheeseen ja eli elämänsä naimattomana. 
Aikio kävi ammattikoulua Vesisaaressa vuonna 1888. Täällä hän menestyi niin hyvin, että hän sai vuonna 1890 toisen kahdesta saamelaisille varatuista opettajaseminaarin opiskelupaikoista Tromssassa. Tällöin hän ensi kertaa tutustui norjan kieleen. Aikio suoritti opettajan tutkinnon vuonna 1892. Sitten hän työskenteli yhden vuoden Tenon kansakoulussa. Seitsemän kuukauden kuluttua hän osallistui kapteeni, filosofian kandidaatti Olaf Sivertsenin keskikoulun kurssiin Trondheimissa vuonna 1894 ja valmistui ylioppilaaksi Kristianiassa keväällä 1896. Aikio oli Norjan ensimmäisenä yliopistoon rekisteröitynyt saamelaisopiskelija ja hän suoritti myös taiteesta tutkinnon yliopistossa samana syksynä. Jonkin aikaa hän opiskeli lakia, mutta keskeytti opinnot ja työskenteli keskikoulun opettajana yksityiskoulussa Lyngørissä 1903–04.

Kirjoitustyössä

Hänen debyyttinsä kaunokirjailijana oli Kuningas Akab, joka ilmestyi Kööpenhaminassa vuonna 1904. Jo tässä teoksessa löytyy hänen pääteemansa: etnisyys ja kulttuurien sekoitus. Kirja perustuu omaelämäkertaan. Saamelainen opettaja tutustuu paremmasta yhteiskuntaluokasta olevaan tyttöön Lyngørissä. Näiden välinen suhde ei voi koskaan toteutua, etnisyys asettaa ylitsepääsemättömiä rajoja. 
Matti Aikio eli aikana, jolloin saamelaisten asema Norjassa oli hyvin heikko. Monia hänen etnistä alkuperää koskevista tai satiirisista kirjoistaan sekä hänen saamelaista kansanelämän kuvausta pidettiin petoksina. 
Se, mikä turvasi Aikion toimeentulon 25 vuotta, oli hänen työnsä toimittajana. Hän toimitti artikkeleita Tidens Tegnille ja kirjoitti säännöllisesti eri joululehdille. Hän kirjoitti lähinnä pohjoisesta Norjasta sekä saamelaisten ja muun väestön suhteista. Aikio yritti näin ollen täyttää kaksi tehtävää: hän oli viileä, henkinen kommentoija, joka kirjoitti kaikenlaisista maailman tapahtumista, ja hänen fiktioaktiviteeteillaan hän myös myötävaikutti Norjan käsitteisiin saamelaisten vähemmistöstä. Mutta kun vuonna 1917 hän kuvasi Trondheimin kansalliskokousta Tidens Tegnille, artikkeli epäonnistui, ja ruotsalainen Sam Valdemar Lindholm kertoi Nidarosissa Aikion artikkeleista: "Kaikilla kansoilla on pettureita."
Aikio kirjoitti aikajaksona, jolloin yhteiskunnan politiikka saamelaisuutta ja etnistä vähemmistöä koskevassa politiikassa muuttui. Vuonna 1905 saamelaisten paikat katosivat seminaarissa Tromssassa, ja vuonna 1906 Bernt Thomassenista tuli uusi koulun johtaja. Hän oli saamelaisalueiden pakkotyön arkkitehti. Pakkotyö virallisesti hylättiin vuonna 1945. Vuodesta 1905 vuoteen 1921 saamelaisten vastarinta oli tehokkaasti vaiennettu ja saamelaisten etujärjestöt nukahtivat vuoteen 1946 asti.

Huomioita

Vuonna 1925 Aikio debytoi kuvanveistäjänä tekemällä kaksi omakuvaa. Nämä näytettiin Blomqvistissa Oslossa, ja Tidens Tegn ilmoitti, että suuri veistos "muistuttaa Napoleonia onnellisessa ja harmonisessa elämänvaiheessaan".
Vuonna 1983 Nils Gaup ja Knut Walle kirjoittivat näytelmän Geesat Hålogalandin teatterille kuvitellusta taidemaalari John Savion ja Matti Aikion tapaamisesta. Samana vuonna saamelaislehti Sámi Áigi (tänään Mín Áigi) julkaisi sarjan artikkeleita Aikiosta. Aikion nuoremman veljen lapsenlapsi Else Marie Isaksen on vuodesta 1995 lähtien kartoittanut Aikion elämää ja kirjoittamista. Vuosina 1995 ja 1998 hän järjesti Aikiosta näyttelyitä Kaarasjoella. Tavoitteena on saada pysyvä Aikio-näyttely kotikaupungissa.