google/wiki40b huggingface dataset:
Team RFR

Team RFR, aiemmin tunnettu nimellä KMP Racing, on ranskalainen formulatalli, joka kilpailee nykyään Formula Renault 3.5 -sarjassa. Talli käyttää venäläistä lisenssiä.
Talli perustettiin vuonna 2009, jolloin se debytoi Formula Renault 3.5 -sarjassa yhteistyössä SG Formulan kanssa. Vuonna 2010 talli käytti Ultimate Motorsportin autoja kilpaillen KMP Racing -nimellä. Vuonna 2012 tallin nimeksi vaihtui Team RFR.
Kaudeksi 2012 talli uudistui muutenkin kuin nimeltään, sillä se yhdistyi Ghislain Boettin BRT Teamin kanssa. Tiimi muutti Colomiersin talliltaan Toulousen läheltä Nogaron radalle BRT:n tiloihin. Tallipäällikkönä jatkaa tallin Bruno Besson.
Honda CM

Muunnokset

CM-400-sarjaa valmistettiin neljän vuoden aikana neljänä eri muunnoksena.
CM 400 T = Touring. Tätä mallia tuotiin Suomeen.
CM 400 E = Economy. Riisutumpi malli, josta puuttui mm. kierroslukumittari. Edessä oli T-mallista poiketen rumpujarru. Vanteet olivat perinteiset sisärenkaalliset pinnavanteet. Kromiosia vähemmän, mm. vilkunkotelot olivat mustaa muovia. Saatavana oli vain yksi väri: musta.
CM 400 A = Automatic. Automaattivaihteinen malli. Suunnattu Pohjois-Amerikan markkinoille. Myynti jäi lopulta vähäiseksi ja malliversion valmistus lopetettiin pian ensimmäisen vuoden jälkeen.
CM 400 C = Custom. Hyvin pitkälle sama kuin T, enemmän kromiosia, erilaiset väritykset ja satulan kuviointi.
T-mallin tiedot:
Teho: 31,4 kw, 43 hevosvoimaa/8500 kierr. min.
Huippunopeus: 156 km/h
Kiihtyvyys: 0–100 km/h n. 5,8 sek, tai 0–60 mph 5,5 sek.
Vaihteet: 5
Toisioveto: Ketju
Paino ajokunnossa: n. 190 kg
Polttoainetankki: 9,5 litraa
Renkaat: E: 3,50-18 ja T: 4,60-16. Voidaan käyttää tubeless-renkaita.
Sikainfluenssa

Sikainfluenssa on influenssaviruksen aiheuttama hengitystiesairaus. Sen aiheuttaja on lintuinfluenssaviruksen muunnos, A-tyypin influenssavirus A(H1N1), joka kuuluu ortomyksoviruksiin. Sikainfluenssa yleistyi Manner-Euroopassa 1970-luvun lopusta alkaen, ja nykyään se on Euroopassa yleinen eläintauti. Suomalaisesta siasta se tavattiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 alkupuolella.

Esiintyminen sioissa

Sioilla sairaus nostattaa korkean, jopa 41,5 asteen kuumeen. Muita oireita ovat ruokahaluttomuus, yskä ja niiskutus. Viruksen itämisaika on 1–3 vuorokautta. Sikainfluenssan leviämistä voi ehkäistä rajoittamalla eläinten maahantuontia.
Sikojen hengitystiereseptorit sitovat sekä sian, ihmisen että lintujen influenssaa aiheuttavia A-viruksia. Uusia influenssavirusyhdistelmiä voi syntyä, kun eri eläinlajien influenssavirukset tartuttavat sian samanaikaisesti.

Esiintyminen ihmisissä

Sikainfluenssa on esiintynyt useita kertoja zoonoosina myös ihmisissä. Rekombinaatio sikojen H1N1-viruksen ja kausittaisen H1N1-viruksen välillä tuotti aikanaan vuoden 1918 espanjantaudin pandemiakannan. Yleensä ihmisiin tarttunut sikainfluenssa ei ole kuitenkaan levinnyt laajalle. Vuoden 2009 sikainfluenssapandemian aiheuttaneeseen A(H1N1)v-influenssaan sairastuneista 98 % paranee ilman mitään hoitoa, ja tauti paranee noin viikon kotilevolla. Tauti voi myös esiintyä kuumeettomana.

Vuoden 1976 epidemia Yhdysvalloissa

5. helmikuuta 1976 Fort Dixin armeijatukikohdassa Yhdysvalloissa sotilas sairastui ja kuoli seuraavana päivänä. Neljä muuta sotilasta sairastui myöhemmin. Kolme viikkoa myöhemmin terveysviranomaiset ilmoittivat, että kuoleman oli aiheuttanut sikainfluenssa, jolla saattaisi olla yhteys vuoden 1918 influenssapandemiaan.
Terveysviranomaiset neuvoivat presidentti Gerald Fordia rokotuttamaan kaikki Yhdysvalloissa. Rokotukset käynnistettiin, mutta niiden aiheuttamien haittavaikutusten vuoksi ne lopetettiin, kun 50 miljoonaa henkeä oli rokotettu: rokotus sairastutti ja tappoi huomattavasti tautia enemmän.
Kaikkiaan tautiin sairastui 230 ihmistä Fort Dixissä. Heistä 13 sai vaikeita hengitystieoireita, mutta kuolemantapauksien määrä jäi yhteen.
Eräajo

Eräajo (engl. batch processing) on tietojenkäsittelyä tietokoneella vastakohtana vuorovaikutteiselle tietojenkäsittelylle.
Eräajossa ohjelma oli talletettava reikäkorteille, jotka vietiin tietokonekeskukseen ajettavaksi: vastaus saattoi tulla vuorokauden päästä. Virheen tapahtuessa käyttäjän oli otettava uusi pino reikäkortteja ja syötettävä ohjelma uudelleen, sekä käytävä läpi sama odottelu uudelleen.
Eräajon ongelmia pyrittiin ratkomaan osituskäyttöön kehitetyillä järjestelmillä kuten Compatible Time-Sharing System (1961) ja Dartmouth Time Sharing System.
Suurtietokoneet olivat pääasiallisesti eräajotietokoneita.
Eräajon muotoa käytetään vielä nykyään esimerkiksi liikelaitosten vuorokauden päättyessä tehtäviin raportteihin.
Latomakone

Latomakone on kohopainotekniikassa käytettävä laite, jolla kirjasimet automatisoidusti laitetaan painolevyihin säästäen huomattavasti latojan työtä.
Kirjapainotaidossa tapahtui suoranainen mullistus latomakoneen myötä. Aikaisemmin latojat olivat kirjapainossa laittaneet kirjasimet yksitellen painolevyihin. On selvää, että sellainen painaminen oli erittäin työlästä.  
Vuonna 1885 yhdysvaltalainen Tolbert Lanston (1844–1913) sai ensimmäisen patentin Monotype-latomakoneelleen, joka valoi kunkin merkin erikseen reikänauhalle tehdyn välitallennuksen perusteella. 
Vuonna 1886 Ottmar Mergenthaler esitteli New York Tribunen kustantajille kehittämänsä latomakoneen. Kone teki seitsemän ammattitaitoisen latojan työn kooten painolevylle automaattisesti rivin kirjasimia, "a line o' types", josta menetelmä sai nimen Linotype. Riviin asetetuille kirjaimille valutettiin sulaa kirjasinmetallia ja saatiin näin valettua kukin tekstirivi omana metallikappaleenaan. 
Vuonna 1911 Hermann Ridder perusti Linotypen kanssa kilpailleen yrityksen, Intertype, jonka alkuvaiheessa myymistä koneista suurin osa oli käytännössä uudelleenrakennettuja Linotypen koneita. Vuonna 1917 Intertypellä oli kuitenkin myynnissä kolme itse suunniteltua konemallia, joiden mekanismia oli kehitetty nopeammaksi ja varmemmaksi. Intertypen käyttämät kirjainmatriisit olivat päikseen yhteensopivia Linotypen kanssa. Intertype valmisti ja valmistutti myös useita eri kirjasintyyppejä. 
Sekä Linotypen että Intertypen tuottamat valokset sopivat suoraan myös pieniin käsipainokoneisiin joissa käytettiin vanhastaan irtokirjasimia. 
Intertype yhtyi myöhemmin Harris-Seyboldiin ja muodostettu Harris-Intertype -yhtiö kehitti ensimmäisen latomakoneen jolla pystyttiin yhdistämään tekstiä valokuvaan, sekä koneen jolla ladonta suoritettiin suurikokoiselle valokuvafilmille, josta tehtiin painolaatat etsaamalla.
Latojat vastustivat alussa kiihkeästi latomakoneita, mikä hidasti niiden yleistymistä huomattavasti. Pitkällä aikavälillä kehitys ei kuitenkaan ollut pysäytettävissä. Latomakone edisti merkittävästi lukutaidon yleistymistä, koska se mahdollisti pikkurahalla ostettavat sanoma- ja aikakauslehdet ja entistä halvemmat kirjat.
Muita koneita vanhemman Monotypen etuna oli muun muassa se, että ladelmasta voitiin korjata eli ladelmaan vaihtaa yksittäisiä kirjainmerkkejä tarvitsematta valaa koko riviä uudelleen. Koneen tekstintuotantonopeus oli suunnilleen Linotypen luokkaa, mutta se osoittautui käytännöllisemmäksi kirjojen tuotannossa, kun taas Linotype valtasi alaa kapeampipalstaisen sanomalehtitekstin ladonnassa.
Neljäs latomakonetyyppi oli otsikoiden ja muiden lyhyiden tekstien ladontaan soveltuva Ludlow.
KS Kamza

Klubi Sportiv Kamza on jalkapalloseura Kamëzin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Albanian korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Kamza on perustettu vuonna 1947. Kotiottelunsa se pelaa Stadiumi Kamzalla.
Kovapuu

Kovapuu on lajittelemattomasta trooppisesta lehtipuutavarasta käytetty termi. Kovapuuksi nimitettyjä puulajeja käytetään erityisesti ulkokalusteissa. Termi on harhaanjohtava, ja niin on sen esikuvakin englannin kielen sana hardwood, joka tarkoittaa lehtipuuta yleensä.

Kovapuulattia

Termiä käytetään myös muodossa kovapuulattia, joka tarkoittaa tavanomaista ohuempaa parkettilattiaa, jossa puu on muutaman millimetrin viiluna hdf-rungon pinnalla. Kovapuulattian puulaji voi olla myös muuta kuin trooppista lehtipuuta.
Konni Wetzer

Gotthard Konrad (Konni) Wetzer (5. helmikuuta 1871 Helsinki – 15. maaliskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja näyttelijä.
Wetzerin vanhemmat olivat insinöörimekaanikko Martin Wetzer ja Amalie Katarina Juliane Schramm. Wetzer pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1889 ja opiskeli sitten teatteritaidetta ja musiikkia Tukholmassa 1894–1895 ja Wienissä 1896–1897. Hän oli Helsingin ruotsalaisen teatterin näyttelijänä 1892–1894 ja apulaisohjaajana 1898–1903. Wetzer toimi Turun ruotsalaisen teatterin johtajana 1903–1904, Helsingin ruotsalaisen teatterin intendenttinä ja taiteellisena johtajana 1904–1916, Albert Ranftin teatterin johtajana ja apulaisjohtajana Tukholmassa, Malmössa ja Göteborgissa 1916–1918 sekä Vaasan ruotsalaisen teatterin johtajana 1921–1928.
Konni Wetzer oli mukana jääkäriliikkeessä sekä Vöyrin sotakoulun toiminnassa.
Wetzer oli naimisissa 1905–1907 vapaaherratar Eva Elisabeth (Lulli) Silfverhjelmin kanssa. Liitto päättyi avioeroon.
Kenraaliluutanantti Martin Wetzer oli Konni Wetzerin vanhempi veli.
Fábio Simplício

Seurajoukkueura

São Paulo Futebol Clubessa jalkapalloilun aloittanut Simplício siirtyi Parma FC:hen vuonna 2004. Kahden Parmassa vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi US Palermoon. Palermossa vietetyn neljän vuoden aikana Simplício oli yksi joukkueensa avainpelaajista. 2010 hän siirtyi Serie A:n sisällä AS Romaan, jonka riveissä hän pelasi myös Mestarien liigaa. Vuonna 2012 Simplício lähti Japaniin, Cerezo Osakaan ja 2014 hän vaihtoi saman maan Vissel Kobeen.

Maajoukkueura

Simplício pelasi ainoan ottelunsa Brasilian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2009 30-vuotiaana, kun Brasilia voitti Omanin 2-0 ystävyysottelussa. Simplício tuli toisella puoliajalla Felipe Melon tilalle.
Puritanismi

Oppi

Puritanismi perustui Raamattuun ja hurskauteen. Pyhää sanaa oli levitettävä kaikkialle ympäristöön, ja ihmiset oli saatava ymmärtämään oman elämänsä syntisyys. Puritaanien hallintomalli oli ankara, ja siihen sisältyi myös yritys estää lähimmäisten syntiset teot.

Historia ja vaikutus Yhdysvalloissa

Vaikka puritanismi vaikuttikin vahvasti synnyinmaassaan Englannissa, sen tärkein kehitys on tapahtunut Yhdysvalloissa. Englannissa harjoitettu sortopolitiikka pakotti puritaanit lähtemään kotimaastaan ja asettumaan Yhdysvaltoihin. Puritanismista tulikin 1600-luvulla Amerikassa vahva uskonnollinen liike.
Ensimmäiset puritaanit nousivat 21. marraskuuta 1620 Pohjois-Amerikan mantereelle Cape Codissa. Purjealus Mayflower oli kuljettanut heidät uuteen maailmaan. Intiaanien kylät olivat lähes autioita vuonna 1616 puhjenneen isorokkoepidemian jäljiltä. Pyhiinvaeltajat tekivät tutkimusmatkoja pitkin rannikkoa etsien itselleen asuinpaikkaa. He jäivät paikkaan, jonka englantilaiset olivat hieman aiemmin nimenneet Uudeksi-Plymouthiksi.
Puritaanit olivat rantautuneet Amerikkaan juuri talven kynnyksellä, ja monet heistä menehtyivät pakkaseen ja jäätävään viimaan vailla kunnon ravintoa. Pyhiinvaeltajien alkutaival oli vaikea, mutta maaliskuussa 1621 he saivat vieraita, kun paikalliset wampanoag-intiaanit tulivat tervehdyskäynnille. Tapaaminen muutti puritaanien tulevaisuuden. Wampanoagit opettivat heidät viljelemään, kalastamaan ja metsästämään. Ensimmäinen elonkorjuujuhla vietettiin syksyllä, ja wampanoagit kutsuttiin juhlaan.
Puritaanien alkuperäinen tarkoitus oli rakentaa Amerikan mantereelle yhteisö, joka toimisi esimerkkinä muille. Kukkulan laelle nouseva kaupunki tulisi olemaan Uusi Jerusalem. He kohtasivat matkalla onneen ja menestykseen kuitenkin yllättäviä vaikeuksia: alkuperäisasukkaat. Hyödyntämällä Uuden-Englannin siirtolaisten tulivoimaa ja intiaanien omia keskinäisiä riitaisuuksia puritaanit onnistuivat kasvattamaan yhteisöään.
Myöhempinä aikoina onkin sanottu, että puritaaniyhteisö oli luultavasti merkittävin yksittäinen ryhmä, joka on vaikuttanut Yhdysvaltain kehitykseen ja kulttuuriin. Puritaanien keskuudesta on lähtöisin myös amerikkalaisen saarnaajan perustyyppi, joka sanomansa perille saamiseksi osasi käyttää helppoja kielikuvia. Evankeliset liikkeet omaksuivat tämän saarnakäytännön itselleen ja levittivät sitä maailmalle.
Latvian tiedeakatemian rakennus

Latvian tiedeakatemian rakennus (latv. Zinātņu akadēmijas augstceltne) on 21-kerroksinen stalinistista arkkitehtuuria edustava pilvenpiirtäjä Latvian pääkaupungissa Riiassa.
Kaupunkisiluettia hallitsevan 111 metriä korkean rakennuksen suunnitteli neuvostoliittolainen arkkitehti Lev Rudnev. Se rakennettiin vuosina 1953–1956. Rakennus oli muiden neuvostotasavaltojen työläisten ja talonpoikien lahja Latvian kansalle. Alun perin se suunniteltiin kolhoosityöläisten taloksi, mutta valmistumisensa jälkeen se lahjoitettiin Latvian tiedeakatemialle. Se edustaa tyyliltään sosialistista realismia ja stalinistista arkkitehtuuria, joka oli silloisessa Neuvostoliitossa suosiossa. Samantapaisia rakennuksia ovat muun muassa Hotelli Ukraina Moskovassa sekä Kulttuurin ja tieteen palatsi Varsovassa.
Rakennuksessa toimii nykyään Latvian tiedeakatemian hallintoelimiä, humanistisia laitoksia, tieteellinen kustantamo, valtion tiedeneuvosto ja muita tutkimusorganisaatioita.
Alalampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Kivijärven alueeseen (35.661) se kuuluu.
Jaconia

Jaconia on Petri Hiltusen luoma fantasiamaailma, jonka tapahtumista kerrotaan Hiltusen Praedor-sarjakuvissa, Hiltusen ja Ville Vuorelan suunnittelemassa Praedor-roolipelissä sekä Vuorelan romaanissa Vanha koira.

Maantiede

Vaikka Jaconia-nimitystä käytetään myös koko maailmasta, varsinainen Jaconia on pyöreä maa-ala, läpimitaltaan 2000 virstaa, jota ympäröi Borvaria, mittaamattoman suuri rauniokaupunki.
Jaconian maantiede on monipuolista: alueella on niin vehreää tasankoa, vuoristoja, laajoja metsiä kuin suomaitakin. Ilmasto on pohjoisessa leuto ja sateinen, etelässä mantereisempi.
Praedor-tarinoiden tapahtuma-aikaan Jaconiassa on viitisentoista valtakuntaa, joista merkittävin on Farrignia.
Pompeijin viimeiset päivät (vuoden 1959 elokuva)

Juoni

Elokuva perustuu Edward Bulwer-Lyttonin romaaniin, joka oli filmatisoitu Italiassa monta kertaa aiemmin. Palestiinan ja Syyrian valloitukseen osallistunut kenturio Glaucus Lito palaa Vesuviuksen varjossa elävään Pompeijiin vuonna 79. Naamioitu ryöstäjäjoukko on murhannut hänen isänsä. Konsuli Ascanius epäilee ryöstäjiksi kristittyjä ja ryhtyy vainoamaan heitä. Glaucus saa taskuvaras Antoninus Marcuksen avulla selville, että joukkion takana ovat Isiksen temppelin ylipappi Arbaces ja Ascaniuksen jalkavaimo Julia Lavinia, jotka haluavat vapauttaa Egyptin roomalaisista. Glaucus rakastuu Ascaniuksen kristittyyn tyttäreen Ioneen. Ascaniuksen murhasta syytetty Glaucus joutuu Ionen ja kristittyjen mukana sirkuksen leijonien eteen, mutta juuri sillä hetkellä Vesuvius purkautuu ja hautaa alleen kaupungin.

Tuotanto ja vastaanotto

Pompeijin viimeiset päivät on kuvattu Madridin CEA-studiolla, Andalusiassa ja Rooman Cinecittàssa Supertotalscope-tekniikalla Eastmancolor-väreissä. Mario Bonnardin sairastuttua elokuvan ohjasi myöhemmin spagettiwesterneistään tunnetuksi tullut Sergio Leone. Antonio López Ballestrerosin kuvaus ja autenttisilta näyttävät lavasteet tekevät siitä komean toimintaelokuvan, joka samalla kärsii heikosta käsikirjoituksesta sekä erimaalaisten näyttelijöiden jäykästä työskentelystä. Pääosaa esittänyt Steve Reeves sai kuvausten aikana olkapäävamman, joka haittasi hänen myöhempää uraansa.
Elokuva oli suuri menestys Italiassa, ja se on edelleen tunnetuin Bulwer-Lyttonin teoksen filmatisoinneista. Se poiki myös useita jäljitelmiä, joista tunnetuin on Herculaneumin tuhosta kertova Gianfranco Parolinin Anno 79 – La distruzione di Ercolano vuodelta 1962.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa perinteiseksi suuren budjetin seikkailuelokuvaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

DVD-julkaisut

Pompeijin viimeiset päivät on saatavilla hyvätasoisena italialaisena ja saksalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. Sen kylkiäisenä on vuonna 1913 tehty samanniminen elokuva. Amerikkalainen julkaisu on kuvanlaadultaan heikko.
Elisläinen koulukunta

Elisläinen koulukunta, myöhemmin eretrialainen koulukunta, oli Sokrateen oppilaan Faidon Elisläisen perustama sokraattinen filosofikoulukunta. Koulukunta syntyi Eliiseen, kun Faidon palasi sinne pian Sokrateen kuoltua. Hänen oppilaitaan olivat siellä Ankhipylos ja Moskhos sekä Pleistanos, joka toimi koulun johdossa Faidonin jälkeen. Myöhemmin Menedemos ja Asklepiades siirsivät koulun Eretriaan, ja siitä tuli eretrialainen koulukunta.
Kreikkalaisten filosofikoulukuntien joukossa koulukunta ei ollut kovin merkittävä eikä pitkäikäinen. Se lakkasi pian Menedemoksen kuoleman (n. 270 eaa.) jälkeen. Koulukunnan filosofiasta ei ole juuri tietoa, mutta voidaan olettaa, että sen opetuksiin kuului pitkälti Sokrateen oppeja. Koulukunnan perustaja Faidon esiintyi hänen mukaansa Platonin nimetyssä dialogissa Faidon, mutta dialogista hänen oppejaan ei voi päätellä. Myöhempinä aikoina koulukunnan opetukset liitettiin usein megaralaisen koulukunnan oppeihin. Menedemos oli ollut Stilponin oppilas Megarassa ennen kuin hänestä tuli Faidonin oppilas.
Megaralaisten tavoin eretrialaiset vaikuttavat uskoneen hyvän olevan yksi sekä kieltäneen hyveen moneuden ja sen, että hyvän ja totuuden välillä olisi mitään eroa. Ciceron mukaan he sijoittivat kaiken hyvän mieleen, joka kykenee määrittämään totuuden. Diogenes Laertioksen mukaan he kielsivät sen, että totuus voitaisiin johtaa negatiivisten kategoristen väittämien avulla, ja sallivat vain positiiviset ja sellaisistakin vain yksinkertaiset väittämät.
RN Ruggiero di Lauria

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 11. marraskuuta 1909.
Leryn Franco

Leryn Dahiana Franco Steneri (s. 1. maaliskuuta 1982 Asunción) on paraguaylainen näyttelijä, malli ja urheilu-uransa vuonna 2014 lopettanut keihäänheittäjä.
Franco teki maansa ennätyksen alle 17-vuotiaiden sarjassa keihäänheitossa sekä kolmiloikassa vuonna 1998. Hän voitti junioreiden Etelä-Amerikan mestaruuden keihäänheitossa vuonna 2001 ja alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuden vuonna 2004.
Yleisurheilun MM-kisoissa Franco sijoittui vuonna 2003 24:nneksi ja Ateenan olympialaisissa 42:nneksi. Vuonna 2007 hän sijoittui kahdenneksitoista Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa. Franco kilpaili myös Pekingin olympialaisissa 2008. Vuonna 2012 Franco heitti ennätyksekseen 57,77 metriä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui finaalista heitettyään 51,45.
Urheilemisen ohella Franco on osallistunut myös mallikilpailuihin. Vuonna 2006 hän sijoittui toiseksi Miss Paraguay -kilpailussa. Elokuussa 2010 Bleacher Report -sivusto valitsi Francon "The 100 Hottest Athletes Of All Time" -listan ykköseksi.
Kilpi

Rooman legioonan kilpi

Antiikin Rooman legioonalaisten kilpi scutum on yksi tunnetuimmista kilpityypeistä. Se oli soikea ja kaareva. Kilven mitat olivat noin 130 x 65 cm ja se oli lähes sentin paksuinen. Kilpi oli tehty puusta ja nahasta kiinnittämällä kolme puukerrosta päällekkäin ja suojaamalla puu vasikannahalla. Myöhemmin kilvestä tehtiin suunnikkaan muotoinen. Kilpeä pienennettiin lähes joka suunnasta. Se oli enää vain noin puoli senttimetriä paksu ja lyhyempi sekä kevyempi.
Etenkin piirityksissä legioonalaiset käyttivät niin sanottua kilpikonnamuodostelmaa eli testudoa, jossa tiiviisti seisova sotilasjoukko muodosti kilvistä yhtenäisen rivistön kaikille sivustoille ja kannen päidensä yläpuolelle. Näin voitiin suojautua piiritettävän linnoituksen muurilta heitettäviä ja ammuttavia esineitä vastaan.

Mellakkakilpi ja muut nykyaikaiset kilvet

Erilaiset viranomaiset, kuten mellakkapoliisit, SWAT ja Karhu-ryhmä ym. käyttävät vielä nykyaikanakin erilaisia kilpiä tehtävän sitä vaatiessa. Niinpä ballistiset rynnäkkökilvet, miinanraivauskilvet, mellakkakilvet sekä kevyet polykarbonaatista valmistetut kilvet hoitohenkilökunnalle kuuluvat edelleen em. ryhmien varustukseen. Kilpi on joko läpinäkyvä tai siinä on tähystysikkuna.
Kotalammi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee seitsemän suo- tai pelto-ojaa. Yksi niistä tuo Jouhilammin vedet. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 600 metriä pitkä laskuoja Kanajärveen.
Järven rantaviiva on 940 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin suomaastoa. Luoteisranta päättyy peltomaahan. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda tietä. Lähin tie päättyy pellonlaitaan ja se yhtyy Tammelan Lautaportaan ja Hattulan Rimmilän yhdistävän tiehen. Järveltä on 350 metriä matkaa Tammelan ja Hattulan yhteiselle rajalle.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kato lampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi on "Kotalampi" ja sen laskuoja on piirretty luikertelevana purona. Jouhilammilla ei tuolloin ollut laskujokea Kotalampeen.
Kuitinmäki

Kuitinmäki on Espoon Olarin kaupunginosan pienalue, jonka rajat kulkevat idässä Olarinkatua, lännessä Friisinkalliontietä, etelässä Kuitinmäentietä, Piispanporttia ja Länsiväylää mukaillen ja pohjoisessa Puolarintien suuntaista metsäpolkua. Pienalueen tienimistöstä merkittävä osa on avaruusaiheista. Kuitinmäessä oli 6 207 asukasta vuodenvaihteessa 2016–2017.
Kuitinmäen rakennuskanta koostuu pääosin kerrostaloista, jotka on rakennettu 1970- ja 1980-luvuilla. Olarin ja Kuitinmäen alueen pääarkkitehteinä toimivat Eero Valjakka ja Simo Järvinen. Alueelle leimalliset värikkäin julkisivulasein koristellut punatiilitalot ovat rakennusliike Rakennus Oy Arjatsalon pilarilaattatekniikalla valmistamia; Rakennusliike Puolimatkan talot puolestaan on vuorattu betonielementeillä. Olarin – Kuitinmäen aluetta halkovat kävelytiet ja asuintalojen välissä on runsaasti leikkipuistoja.

Palvelut

Kuitinmäessä sijaitsee ostoskeskus. Ostoskeskuksen alueella on kauppa ja kioski, bussin kääntöpaikka ja taksitolppa, virolainen ruokakauppa, baareja ja pizzeroita, kuntosali, William K. -ketjuravintola, Pub Olarin Kamelit, Road House -ravintola, apteekki sekä Espoon seurakuntiin kuuluva Olarin kappeli. Linja-autoja menee useita niin Helsinkiin kuin muualle Espooseen.
Friisilän puolella sijaitsevan Palvelutalo Hopeakuun yhteydessä toiminut neuvola siirsi toimintansa Matinkylässä sijaitsevaan kauppakeskus Ison Omenan palvelutorille.

Koulutus ja päivähoito

Kuitinmäessä toimii yhtenäinen peruskoulu nimeltään Kuitinmäen koulu. Espoon koulutuskuntayhtymä Omnialla on Kuitinmäessä aluekeskus. Päiväkoteja on useita, esim. Kuutamon vuorohoitopäiväkoti, joka on auki ympärivuorokautisesti. Muita päivähoitopaikkoja ovat mm. alueen rakentamisen aikoihin vuonna 1973 perustettu Kuitinmäen päiväkoti, englanninkielinen Carousel-päiväkoti sekä Kuperkeikka-päiväkoti.
Olarin asukaspuisto sijaitsee keskellä Kuitinmäkeä. Puistoon kuuluu ulkoleikkialueiden lisäksi kerhorakennus.
Kokemäen rautatieasema

Kokemäen vanha rautatieasema

Kokemäen rautatieasema otettiin käyttöön Peipohjan aseman alaisena laiturivaihteena junaliikenteen alkaessa Tampereen ja Porin välillä vuonna 1895. Lähelle Kokemäen kirkonkylää Tulkkilaa sijoitetulle liikennepaikalle rakennettiin odotussuoja ja neljä vuotta myöhemmin sivuraide. Alkuperäinen pysäkkirakennus poltettiin kansalaissodan aikana, ja sen tilalle valmistui Thure Hellströmin laatimien Suupohjan radan V luokan piirustusten mukainen asemarakennus, tosin alkuperäisten piirustusten peilikuvana. Vaikka Kokemäen asema sijaitsi aivan kirkonkylän tuntumassa, se jäi risteysasemana toimineen Peipohjan varjoon. Kokemäen asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1969, henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1983 ja liikennepaikka lakkautettiin sekä kohtausraide purettiin vuonna 1984. Asemarakennus purettiin vuonna 1985.