google/wiki40b huggingface dataset:
Meditation Garden

Meditation Garden on Elvis Presleyn hautapaikka Yhdysvaltain Memphisissä Tennesseessä sijaitsevan kotitilansa Gracelandin takapihalla. Rauhalliseen pieneen puutarhaan on haudattu myös Elviksen äiti Gladys Presley, isä Vernon Presley ja isoäiti Minnie Mae Presley. Lisäksi puistossa on muistomerkki, joka on pystytetty Elviksen kuolleena syntyneen kaksoisveljen Jesse Garon Presleyn muistoksi.
Gracelandissa ja haudoilla vierailee runsaat 600 000 kävijää vuosittain. Siellä järjestetään myös Elviksen kuolinpäivänä kynttiläkulkue, johon ottavat osaa kymmenet tuhannet Elviksen ihailijat.
Euroopan varpuslinnut – sukupuolen ja iän määritys

Suomalainen laitos

Kirjan ensimmäinen suomenkielinen laitos ilmestyi vuonna 1975 Esa Lehikoisen toimittamana. Toisen kerran kirja suomennettiin ja toimitettiin vuonna 1997 sen viimeisimmästä, vuonna 1992 ilmestyneestä neljännestä uudistetusta ja laajennetusta laitoksesta. Svensson kuitenkin toimitti runsaasti korjauksia ja täydennyksiä, paranneltuja ja uusia kuvia sekä kirjallisuusviitteitä suomenkielistä laitosta varten, joten uusinta laitosta voidaankin pitää viidentenä laitoksena. Tuolloin kirjan suomensivat ja toimittavat Hannu Jännes ja Pekka J. Nikander. Kummallakin kerralla kustantajana oli SLY:n Lintutieto Oy.
Kangaskäärme

Ulkonäkö ja koko

Kangaskäärmeen pituus on 60–70 senttimetriä. Laji on yleisväriltään ruskea tai harmaa. Naaras on yleensä tummanharmaa, mutta koiraiden selkäpuolen väritys vaihtelee. Sen selkää pitkin kulkee kaksi riviä tummia täpliä. Usein kangaskäärme sekoitetaan tumman selkäkuviointinsa vuoksi kyykäärmeeseen, joka on kuitenkin paljon kömpelömpi, voimakkaampi ja lyhythäntäisempi. Kangaskäärmeen selkäkuvio muodostuu tummanruskeiden täplien muodostamasta parijonosta selän sivuilla, ei sahalaitakuviosta kuten kyyllä. Kangaskäärmeellä on myös lieriömäinen ruumiis sekä pyöreä silmäterä, joiden perusteella se erottuu kyystä. Kangaskäärmeen pään sivuilla on kuonosta kaulaan asti kulkevat tummat ohjasjuovat.
Kyyn lisäksi kangaskäärme saatetaan Suomessa sekoittaa rantakäärmeeseen ja vaskitsaan.

Elinympäristö

Kangaskäärmeen tyypillisiä elinympäristöjä ovat hiekkapohjaisten, lämpimien kangasmetsien harvapuustoiset etelärinteet, joissa on tiheä aluskasvillisuus. Se suosii kuivaa ja aurinkoista maaperää. Kangaskäärmettä tavataan usein kanervanummilla, metsäaukioilla, avoimilla haka- ja laidunmailla, viiniviljelmien kivimuureilla, tienpenkereillä sekä kivisillä jyrkänteillä, toisinaan jopa pihapiirissä.
Kangaskäärmettä kutsuttiin Suomessa aiemmin myös kanervakäärmeeksi juuri sen elinympäristön takia.
Kangaskäärmehavaintoja (sekä uusia että vanhoja) toivotaan ilmoitettavaksi Luonnontieteellisen keskusmuseon ylläpitämään matelijoiden ja sammakkoeläinten levinneisyyskartoitukseen Internetissä, Hatikka-palvelun kautta.

Elintavat

Kangaskäärme liikkuu rauhallisesti ja kiipeää vain harvoin pensaisiin tai puihin. Toisinaan se kuitenkin kiipeää linnunpesälle nappaamaan sieltä poikasia ravinnokseen. Vaaran uhatessa se koettaa päästä piilopaikkaan nopeasti. Laji on liikkeellä päivisin, mutta on varsin piilotteleva ja vaikeasti havaittava. Elinpiirin koko on yleensä 0,5–3 hehtaaria ja käärme siirtyy vuorokaudessa enintään 100 metriä. Britanniassa laji horrostaa lokakuusta huhtikuuhun, Suomessa asiaa ei ole tutkittu. Kangaskäärme luo nahkansa 4–6 kertaa vuodessa. 
Uhattuna kangaskäärme puree lyhyen varoitussähinän jälkeen ja erittää anaalirauhasistaan pahanhajuista nestettä hyökkääjän päälle.
Ravintonaan kangaskäärme käyttää sisiliskoja, muita käärmeitä, sammakkoeläimiä, pikkunisäkkäitä ja linnunpoikasia. Kangaskäärme ei ole myrkyllinen, vaan tappaa saaliinsa kuristamalla.

Lisääntyminen

Naaras tulee sukukypsäksi neljävuotiaana ja koiras kolmevuotiaana. Naaras lisääntyy vain joka toinen tai kolmas vuosi. Kangaskäärmeet parittelevat ainakin Ruotsissa toukokuussa. Kangaskäärme on ovovivipaarinen eläin, eli se munii munia, jotka se hautoo sisällään kuoriutumiseen asti. Elo–syyskuussa naaras synnyttää 2–15 elävää poikasta, jotka syntyessään ovat 13–18 senttimetrin mittaisia.
Freedoom

Freedoom on avoimen lähdekoodin versio Doom-ensimmäisen persoonan ammuntapelistä. Doomin pelimoottori eli Doom-pelimoottori lisensoitiin GNU General Public License -lisenssillä, joka teki avoimen lähdekoodin version tekemisen mahdolliseksi.
Ahvenjärvi (Sastamala)

Maantiede

Järven pinta-ala on 29,2 hehtaaria ja sen pituus on 1,3 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee suo-ojia eri suunnista. Sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa neljä kilometriä pitkä Raijonoja, joka laskee Kallojärveen.
Järven rantaviiva on 3,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille kuljee tiet Vesunnista. Pohjoisosassa on kolme luotomaista saarta.

Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ahvenusjärvi".
Bruce Nauman

Bruce Nauman (s. 6. joulukuuta 1941 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen nykytaiteilija. Nauman on monialainen taiteilija, joka käyttää teoksissaan esimerkiksi video- ja valokuvaa sekä neonvaloja. Nauman tunnetaan myös kuvanveistäjänä, piirtäjänä ja performanssitaiteilijana. Nauman yhdistelee installaatioissaan usein monia eri medioita.
Naumanin taidetta on hankala rajata mihinkään tiettyyn virtaukseen, mutta hänet on liitetty minimalismiin, käsitetaiteeseen ja body artiin. Teoksissaan hän käsittelee esimerkiksi yhteiskuntaa, ruumiillisuutta ja maailmanpolitiikkaa. Varsinkin hänen varhaisempi materiaalinsa sisälsi usein sanaleikkejä ja visuaalisia vitsejä. Nauman esiintyy itse useissa videoteoksissaan.

Elämä ja ura

Bruce Nauman kasvoi Yhdysvaltojen Keskilännessä. Hänen isänsä oli insinööri ja Nauman on kertonut kiinnostuneensa itsekin jo varhain tekniikasta ja matematiikasta. Omien sanojensa mukaan hän "tunsi vetoa kaikkea abstraktia kohtaan". Naumanin mukaan hänen moraalisten ja välittävien vanhempiensa vaikutus näkyy hänen taiteessaan. Nauman uskoo, että taiteella on moraalinen ja eettinen tarkoitus.
Vuonna 1960 Bruce Nauman lähti Wisconsinin yliopistoon opiskelemaan matematiikkaa, fysiikkaa ja taidetta. Vuonna 1964 Nauman siirtyi opiskelemaan taidetta Kalifornian yliopistoon, jossa hän opiskeli muun muassa William T. Wileyn ja Robert Arnesonin alaisuudessa. Maalaamisesta aloittanut Nauman keskittyi Kalifornian yliopistossa opiskellessaan kuvanveistoon, performanssitaiteeseen ja elokuvaan. Vuosien 1965–1966 välillä hän teki yhdeksän elokuvaa, joista kuusi yhteistyönä. Näistä kuuluisin on vuonna 1966 valmistunut Fishing for Asian Carp, jossa hän kuvasi taidemaalari William Allenia pyydystämässä kalaa. Teos parodioi perinteistä käsitettä kerronnasta ja tarinan kestosta.
Vuonna 1966 Nauman suoritti Master of Arts -tutkinnon ja siirtyi opettamaan San Franciscon yliopistoon. Samana vuonna hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Leo Castelli Galleryssa Los Angelesissa.
Nauman on itse sanonut hakeneensa ja saaneensa vaikutteita Marcel Duchampilta, Man Raylta, Samuel Beckettiltä, Aloin Robbe-Grilletiltä, Vladimir Nabokovilta, Steve Reichilta, Philip Glassilta, La Monte Youngilta, Meredith Monkilta ja John Coltranelta.

Suomessa

Ensimmäisen kerran Bruce Naumanin teoksia nähtiin Suomessa suuressa yhteisnäyttelyssä Expo Stedelijkissä Ateneumissa keväällä 1971. Ars 74:ssä nähtiin Naumanin elokuva ja Ars 95:ssä oli myös hänen teoksiaan. Bruce Naumanin yksityisnäyttely oli Kiasmassa 1998–1999 ja Kiasmassa nähtiin hänen teoksiaan Full House -yhteisnäyttelyssä 2008–2009. Valtion taidemuseon kokoelmassa on yhdeksän Bruce Naumanin teosta, joista kahdeksan on multimedia- ja videoteosta vuosilta 1968–1969 ja yksi grafiikan vedos vuodelta 1997.
Tammikankaan hautausmaa

Tammikankaan hautausmaa sijaitsee Ylöjärven Kurussa, Poikeluksentien varressa, vajaa 2 kilometriä entisestä kuntakeskuksesta etelään. Hautausmaa ja sen kappeli vihittiin käyttöön vuonna 1904.
Hautausmaata peruskorjattiin viimeksi vuonna 1999, jolloin sinne myös rakennettiin kellotorni. Kellon torniin lahjoitti Kurun Lions Club.
Hautausmaan pohjoispuolella oleva laajennusosa hankittiin seurakunnan käyttöön vuonna 1956 ja takana oleva metsikkö vuonna 2002.
Vanhan osan pinta-ala on noin 1,48 ha ja huoltotien pohjoispuolisen uudemman osan pinta-ala noin 5254 m².
Djiguiya

Djiguiya on burkinafasolainen yhtye, joka esittää paikallista perinnemusiikkia. Se perustettiin Bobo Dioulassossa vuonna 1995. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, Sakidin vuonna 2003.
Gorgorothin tasanko

Gorgorothin tasanko on fiktiivinen paikka J. R. R. Tolkienin kirjoihin sijoittuvassa Keski-maassa. Se on pimeä, karu ja kivikkoinen autiomaa, jossa mikään elollinen ei kasva. Se sijaitsee Mordorin luoteisosassa Ephel Duathin eli Varjovuorten ja Ered Lithuinin eli Tuhkavuorten väliin jäävällä alueella. Vaikka Gorgoroth onkin Mordorin reunassa, sen voi hyvin sanoa olevan maan ydinkeskusta, sillä siellä ovat Sauronin linnake ja asuinpaikka Barad-dûr eli Mustatorni, sekä Taru sormusten herrasta -kirjan juonen kannalta merkittävä Orodruin eli Tuomiovuori. Lisäksi Mordorin pääportti Morannon johtaa Gorgorothille.
Ovi Musiikki Unlimited

Käyttö

Kappaleet voidaan ladata kännykkään suoraan mobiililaajakaistan kautta tai tietokoneelle, jolta ne siirretään puhelimeen apuohjelmalla. Ladatut kappaleet säilyvät puhelimessa ja niitä voi kuunnella myös tilauksen päättymisen jälkeen. Ohjelmalla voi toistaa sekä Comes With Music -kaupasta ladattuja että muita koneella olevia löytyviä musiikkitiedostoja, ja se tukee MP3-, AAC-, EAAC+-, WMA- ja WAV-tiedostomuotoja.
Musiikki ladataan WMA-muotoisena. Musiikin käyttöä on rajoitettu suojaamalla kappaleet Microsoft Windows Media Digital Rights Management (DRM) -tekniikalla. Niitä voi kuunnella lataamisen jälkeen myös muilla tätä suojaustekniikkaa tukevilla MP3-soittimilla.
Toistaiseksi Nokian musiikkikaupan www-palvelu toimii vain Microsoft Windows -käyttöjärjestelmällä ja Internet Explorer -selaimilla.

Musiikkivalikoima

Ovi Musiikki Unlimited sisälsi vuonna 2008 lanseerauksensa yhteydessä yli kaksi miljoonaa musiikkikappaletta. Suomen julkaisussa on noin kuusi miljoonaa kappaletta. Valikoimaan pyritään sisällyttämään sekä suurten että pienten levy-yhtiöiden julkaisemaa musiikkia. Nokian mukaan palvelun Suomen lanseerauksessa halutaan tarjota ulkomaisten artistien ohella myös laaja suomalainen musiikkitarjonta.

Puhelimet

Aikaisemmin Nokian musiikkikauppaa on voitu käyttää rajoitetusti vanhemmilla Nokian älypuhelimilla. Comes With Music (nykyään Ovi Musiikki Unlimited) -palvelu avattiin erityisesti musiikkipalvelua varten räätälöityjen Comes With Music tai Ovi Musiikki Unlimited -puhelimille. Ensimmäiset mallit julkaistiin 26. marraskuuta 2009 ja ne ovat Nokia X6 CWM, Nokia N97 mini CWM, Nokia 5230 CWM ja Nokia 5630 CWM. Esimerkiksi kosketusnäytöllistä X6-mallia myytiin aluksi ainoastaan Comes With Music -musiikkipalvelun kanssa.
Greg Hetson

Greg Hetson (s. 29. kesäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on soittanut useissa eri punk-yhtyeissä, joihin kuuluvat muun muassa Bad Religion, Circle Jerks ja Redd Kros. Hetson syntyi New Yorkin Brooklynissa, mutta on asunut Los Angelesissa kaksivuotiaasta lähtien. Vuonna 2005 Hetson perusti yhdessä Goldfingerin kitaristi Charlie Paulsonin kanssa yhtyeen Black President.

Circle Jerks

Vuonna 1980 Hetson jätti kitaristin paikkansa punk-yhtye Redd Krossissa perustaakseen Circle Jerksin Black Flag -yhtyeen entisen laulajan Keith Morrisin kanssa. Vuonna 1981 julkaistiin debyytti-LP Group Sex, ja yhtye myös esiteltiin losangelesilaisessa dokumentissa The Decline of Western Civilization monien muiden sikäläisten punk-yhtyeiden tavoin.
Vuonna 1982 Circle Jerks julkaisi toisen albuminsa Wild in the Streets. Albumi ei kuitenkaan myynyt yhtä hyvin kuin yhtyeen tuleva, kolmas albumi Golden Shower of Hits, joka julkaistiin 1983.

Bad Religion

Hetsonin ensimmäinen virallinen Bad Religion -albumi oli Back to the Known vuodelta 1984. Back to the Known oli Bad Religionin paluu punkjuurilleen progressiivisen Into the Unknown -kokeilualbumin jälkeen. Tämän jälkeen yhtye hajosi joksikin aikaa.
Vuonna 1987 Hetson kokosi yhtyeen uudelleen kasaan kutsuen muut jäsenet ympäri maailmaa Los Angelesiin harjoittelemaan uutta levyä varten. Seurauksena yhtye julkaisi laajalti ylistetyn paluualbuminsa Suffer.  Vuonna 1988 Hetson pakotettiin valitsemaan Circle Jerksin ja Bad Religionin välillä. Hän valitsi Bad Religionin ja soitti muun muassa menestysalbumeilla No Control, Against the Grain ja Generator. Vuonna 1995 Hetson liittyi uudelleen Circle Jerksin. 2014 hän ilmoitti, ettei ole enää Bad Religionin jäsen.

Black President

Hetson perusti superkokoonpano Black Presidentin Charlie Paulsonin (Goldfinger), Jason Christopherin ja Wade Youmanin (molemmat yhtyeestä Unwritten Law) sekä Christian Blackin (Dee Dee Ramone Band) kanssa. Yhtyeen ensimmäinen albumi Black President julkaistiin vuonna 2008.
Antero Juntumaa

Armo Eino Antero Juntumaa, sukunimi aik. Juntunen (28. heinäkuuta 1921 Oulu – 18. syyskuuta 2002 Orivesi) oli suomalainen rovasti ja Suomen kristillisen liiton kansanedustaja.

Opinnot

Juntumaa pääsi ylioppilaaksi 1941, suoritti teologian erotutkinnon 1945, sai pappisvihkimyksen 1945 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1949 (Oulu). Juntumaa valmistui myöhemmin teologian kandidaatiksi 1952 (Helsingin yliopisto), filosofian kandidaatiksi 1969 (Tampereen yliopisto) sekä teologian ja filosofian maisteriksi 1969.

Pappina ja opettajana

Juntumaa oli jatkosodan aikana sotilasalivirkailijana ja sotilaspastorina. Sodan jälkeen hän oli ylimääräisenä pappina Virroilla 1945, Raahessa 1946–1947 ja Kiimingissä 1947. Hän oli Kotikasvatusyhdistyksen toiminnanjohtajana 1947–1948, Nivalan nuorisopappina 1948–1949, Muonion yhteiskoulun rehtorina 1949–1952 ja Raution kirkkoherrana 1952–1955. Tämän jälkeen Juntumaa oli Raahen opettajaseminaarissa vt. lehtorina 1954–1955 ja lehtorina 1955–1961, Raahen kirkkoherran apulaisena 1955–1961, Pirkanmaan yhteiskoulun vanhempana lehtorina 1961–1965, Tampereen Härmälän seurakunnan kirkkoherran apulaisena 1961–1965 ja Oriveden seurakunnan kappalaisena 1965–1984. Hän sai rovastin arvon 1982.

Eduskuntatyö

Juntumaa oli Suomen kristillisen liiton kansanedustajana 1972–1983 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli Kristillisen liiton eduskuntaryhmän puheenjohtajana 1974 ja kuului Parlamenttienvälisen liiton IPU:n Suomen ryhmän johtokuntaan.

Muut luottamustoimet

Juntumaa oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa. Juntumaa oli myös Muonion ja Oriveden kunnanvaltuutettuna ja muun muassa Kristillisen liiton Pohjois-Hämeen piirin puheenjohtajana ja Kristillisen raittiustyön edustajiston varapuheenjohtajana. Hän oli ainoa kansanedustaja, joka äänesti tyhjää tammikuussa 1973 pidetyssä Suomen presidentin valintaa koskeneessa poikkeuslakiäänestyksessä.

Suku

Juntumaan vanhemmat olivat postikonttorinhoitaja Eino Henrik Juntunen ja proviisori Lempi Katariina Korpikoski.

Perhe-elämä

Juntumaa oli naimisissa vuodesta 1945 peruskoulunopettaja Helvi Tuulikki Teräksen kanssa.
John Ambrose Fleming

Sir John Ambrose Fleming (29. marraskuuta 1849 Lancaster, Englanti – 18. huhtikuuta 1945 Sidmouth, Englanti) oli englantilainen fyysikko. Fleming tunnetaan elektroniputken eli diodin keksimisestä vuonna 1904. Hän osallistui myös television kehittämiseen yhdessä John Logie Bairdin kanssa.

Elämäkerta

Fleming syntyi pappisperheeseen. Perheen vähävaraisuudesta johtuen hän ei voinut opiskella ja tutkia päätoimisesti, mutta hakeutui opettajan toimeen University College Londoniin, missä hän alkoi myös opiskella kokeellista fysiikkaa George Carey Fosterin johdolla, kemiaa Alexander Williamsonin johdolla ja matematiikkaa Augustus De Morganin johdolla vuonna 1867. Talousvaikeudet pakottivat hänet kuitenkin keskeyttämään opintonsa neljäksi kuukaudeksi, minkä jälkeen hän jatkoi osa-aikaisia opiskelua suorittaen kandidaatin tutkinnon Lontoon yliopistossa 1870.
Fleming jatkoi opettajana Lancashiressa, kunnes kykeni rahoittamaan kemianopintoja South Kensingtonin Science Schoolsissa vuonna 1872. Hän luki Michael Faradayn töitä ja esitteli tutkimustuloksiaan jokien sähkömagneettisesta induktiosta kesällä 1875. Sittemmin Fleming jatkoi opintoja James Clerk Maxwellin alaisuudessa Cambridgen yliopistossa. Hän suoritti DSc-tutkinnon Lontoon yliopistossa 1879. Maxwellin kuoltua Fleming työskenteli James Stuartin alaisuudessa yliopiston insinöörityöpajassa ja luennoi sovelletusta mekaniikasta. Stuart suositteli Flemingiä University College Nottinghamin professuuriin, mihin hänet nimitettiinkin kesällä 1881. Fleming kuitenkin erosi professuurista jo 1882 siirtyen Edison Lighting Companyn palvelukseen Lontooseen. Hän piti myös luentoja hehkulampputehtaan työntekijöille 1886. Hänet kutsuttiin myös luennoijaksi University College Londoniin, jossa hänestä tuli sähkötekniikan professori vuonna 1885. Fleming oli tutkinut ja kirjoittanut jo pitkään termisestä emissiosta, minkä ansiosta hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1892. Hän kehitti ahkerasti ja jatkuvasti yliopiston sähkötekniikan laboratorioita hankkien niihin runsaasti rahoitusta elinkeinoelämältä muun muassa John Penderiltä. Hänet nimitettiin myös John Penderin nimeä kantaneeseen professuuriin.
Flemingistä tuli Marconi Wireless Telegraph Companyn neuvonantaja 1899 ja hän avusti laitteiston kehittelyssä Englannin kanaalin yli tarkoitettujen langattomien lähetysten kokeilemisessa. Samana kesänä Ranskasta lähetettyä langatonta signaalia kyettiin vastaanottamaan Britanniassa. Fleming oli myös aktiivisesti mukana Atlantin yli tapahtuneeseen radiolähetykseen 1901. Hänen neuvonantajaroolinsa päättyi 1903. Hänet valittiin samana vuonna Institution of Electrical Engineers -järjestön varapuheenjohtajaksi.
Fleming patentoi elektroniputken saatuaan ajatuksen siihen aiempien tutkimustensa pohjalta vuonna 1904 ja jatkoi myöhemmin konsulttina Marconi-yhtiöille. Hän jäi eläkkeelle ja muutti Sidmouthiin 1926 jatkaen kokeita kotilaboratoriossaan ja pitäen yhteyksiä University College Londoniin emeritusprofessorin ominaisuudessa. Fleming aateloitiin 1929.
Love in a Million Shades (kappale)

Musiikkivideo

Love In A Million Shades-singlen musiikkivideo nähtiin ensinäytössä 25. tammikuuta 2009 Musiikki-tv:n lähetyksessä. Video sisältää kohtauksia elokuvasta Kielletty hedelmä ja videolla on mukana Hanna-faneja näkyvissä rooleissa. Videon ohjasi Jukka Salo.
Riku Pelo

Konserttiohjelmistossa

mm. Johannes-passio (Bach), Matteus-passio (Bach), Jouluoratorio (Bach), h-mollimessu (Bach), Requiem (Verdi), Te Deum (Charpentier), Requiem (Fauré), Requiem (Duruflé), Via crucis (Liszt), Jouluoratorio (Saint-Saëns), Triduum paschale (Kostiainen), Vigilia (Rautavaara).

Roolit

mm. Julius Caesar: Akillas (Händel), Ihmepoika A: Isä/Köksä (Hietala/Paleface), Leijonankesyttäjä: Poika / Herra Leonard von Voi (lastenooppera), Hölmöläiset-koululaisooppera: Matti (Linkola), Tohtori Akustiikka ja kadonnut ääni (lastenooppera), Kadoskissa: Sellovaara (lastenooppera).
Roolit muualla:
Savonlinnan Oopperajuhlat: Taikuri (Nora) Kani Koipeliinin kuperkeika, La Boheme: Marcello (Puccini), Don Pasquale: Malatesta (Donizetti), Viimeiset Kiusaukset: Seppä (Kokkonen), Neito tornissa: Fogden (Sibelius), Harrbådan neito: Pekka (S. Pohjola), Opera d’Alvilda in Åbo: Alfo (Badia), Dido ja Aeneas: Aeneas (Purcell), Don Giovanni: Leporello (Mozart), Così fan tutte: Guglielmo (Mozart), Lemmenjuoma: Belcore (Donizetti), Madama Butterfly: Sharpless (Puccini), Gianni Schicchi: Marco (Puccini), Savitri: Kuolema (Holst), Vanhapiika ja varas: Bob (Menotti), Fitness-kevytooppera: Tero (Lintinen), PULA! Ooppera Konikapinasta: Nuorukainen (Kuusisto), Den svarte munken: Kovrin (Nordgren), Messenius ja Lucia: Noviisi (Kortekangas), Käärme: Iso-Venne (Saastamoinen), The Rockland: Pekka Ahopelto (Linkola), Cherbourgin sateenvarjot: Guy (Cassard), Tuhkimo: Prinssi (Rodgers), My Fair Lady: Freddy (Loewe), Keisarin valssi: Aleksanteri I (Siikavire).
HMS St. Andrew (1670)

Valmistus

Alus tilattiin Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi maaliskuuhun 1668 Christopher Pett ja sen jälkeen Edward Byland. Se laskettiin vesille 4. lokakuuta 1670. Aluksen valmistuskustannukset olivat 21 417 puntaa.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 18. lokakuuta 1670 päällikkönään John Tinker, joka sai surmansa 6. joulukuuta. Alus oli 16. tammikuuta 1672 amiraali Sir George Ayscuen lippulaivana hänen kuolemaansa saakka 8. huhtikuuta. Tämän jälkeen alus oli kontra-amiraali Sir John Kempthornen lippulaivana aina 18. lokakuuta 1673 saakka lippukapteeninaan 27. maaliskuuta 1673 alkaen John Archer, joka sai surmansa 18. lokakuuta.
Alus osallistui sinisen laivueen jälkiosastossa 28. toukokuuta 1672 Solebayn taisteluun sekä Schooneveldin taisteluihin 28. toukokuuta 1673 ja 4. kesäkuuta. Se oli edelleen sinisessä laivueessa 11. elokuuta Texelin taistelussa. Aluksen päällikkönä oli 1690 Robert Dorrell ja se osallistui sinisen laivueen mukana 30. kesäkuuta Beachy Headin taisteluun. Seuraavana vuonna alus oli punaisen laivueen kontra-amiraalin lordi John Berkeleyn lippulaivana ja se kuului Russellin laivasto-osastoon. Vuonna 1692 aluksen päällikkönä oli George Churchill ja se osallistui punaisen laivueen mukana Barfleurin taisteluun 19.-24. toukokuuta. Seuraavana vuonna aluksen päällikkönä oli John Clements ja vuonna 1694 Wolfram Cornwall, kun se kuului Russellin laivasto-osastoon Kanaalissa. Alus siirrettiin lokakuussa Välimerelle, mistä se palasi Kanaalin alueelle 1697.

HMS Royal Anne

Aluksen uudelleen rakentaminen tilattiin 6. maaliskuuta 1703 Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi William Lee. Alus nimettiin Amiraliteetin määräyksestä 8. heinäkuuta 1703 HMS Royal Anneksi ja se laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1704 100-tykkisenä linjalaivana.
Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1705 kontra-amiraali John Jenningsin lippulaivana päällikkönään Richard Hughes. Alus oli myöhemmin sinisen vara-amiraalin Sir George Byngin lippulaivana vuoteen 1709 Kanaalissa ja Biskajanlahdella. Aluksen päällikkönä oli Välimerellä vuonna 1706 William Passenger, joka luopui tehtävästä 1707. Alus oli Alicantessa heinäkuussa. Kanaalissa vuonna 1708 aluksen päällikkönä oli James Moneypenny, joka oli tehtävässä vuoteen 1709. Alus siirtyi 1709 Välimerelle ja sen päällikkönä oli 1710 Bartholomew Candler aluksen ollessa amiraaliksi ylenneen Sir John Jenningsin lippulaivana.
Amiraliteetti määräsi aluksen 26. elokuuta 1710 ankkuroitavaksi Chathamiin. Se määrättiin uudelleen rakennettavaksi 21. maaliskuuta 1727 ja alus purettiin Chathamissa toukokuussa.
Tahdon naimisiin

Juoni lyhyesti

Muriel Heslop (Toni Collette) on pienessä australialaisessa Porpoise Spitin kaupungissa asuva ylipainoinen ja "ruma" tyttö. Romanttinen Muriel kuuntelee Abban musiikkia ja haaveilee naimisiin pääsystä. Lopulta hän kyllästyy elämäänsä Purpoise Spitissä ja muuttaa Sydneyyn etsimään onneaan. Hän muuttaa nimensä Marieliksi. Hän menee asumaan vanhan ystävänsä Rhondan (Rachel Griffiths) kanssa. Rhonda sairastuu syöpään, jonka vuoksi hän joutuu loppuiäksi pyörätuoliin. Samaan aikaan "Mariel" menee naimisiin eteläafrikkalaisen uimarin kanssa, joka tarvitsee maahanmuuttoluvan Australiaan. Äitinsä tekemän itsemurhan jälkeen Muriel joutuu tutkiskelemaan itseään. Muriel päättää jättää miehensä, koska ei rakasta tätä. Elokuvan lopussa Muriel käy hakemassa äitinsä luona asuvan Rhondan takaisin luokseen Sydneyyn, ja Muriel on viimein oppinut hyväksymään itsensä.