google/wiki40b huggingface dataset:
Ezequiel Calvente

Seurajoukkueura

Käytyään läpi Real Betisin junioriakatemian Ezequiel teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. elokuuta 2010 Segunda Divisiónin ottelussa Granadaa vastaan. Kolme päivää myöhemmin pelatussa Copa del Reyn ottelussa Salamancaa vastaan hän oli joukkueen avauskokoonpanossa. Hän teki samalla myös ensimmäisen ammattilaissopimuksensa, joka ulottuu kesään 2014 asti.
27. tammikuuta 2012 Ezequiel siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Sabadelliin.

Maajoukkueura

Ezequiel valittiin Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2010 Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Hän pelasi lohkovaiheen ensimmäisessä Portugalia ja viimeisessä ottelussa Italiaa vastaan, joista jälkimmäisessä hän onnistui myös maalinteossa rangaistuspotkulta. Hänen upea viimeistelynsä sai useita kehuja eri tahoilta, joista innokkaimmat ylistivät sitä "kaikkien aikojen rangaistuspotkuksi". Myöhemmin haastatteluissa hän totesi yrittäneensä laukausta ensimmäistä kertaa ja saaneen inspiraationsa ranskalaispelaaja Thierry Henrylta. Espanja sijoittui turnauksessa lopulta toiseksi, hävittyään loppuottelussa isäntämaa Ranskalle.
Elektra-kompleksi

Elektra-kompleksi on psykoanalyysin mukaan tyttären torjuttu seksuaalinen kiintymys isäänsä, oidipuskompleksin rinnakkaisilmiö. Molempiin komplekseihin liittyy ambivalentteja rakkauden ja vihan tunteita vastakkaista sukupuolta edustavaa vanhempaa kohtaan, mutta tytöllä tunteet kohdistuvat isän ja hänen peniksensä kautta alkuperäiseen rakkauden kohteeseen eli äitiin. Käsitteen kehitti alun perin Sigmund Freud, mutta nykyisen nimen kompleksille antoi hänen aikalaisensa Carl Jung. Nimi tulee kreikkalaisen mytologian Elektrasta, Klytaimnestran ja Agamemnonin tyttärestä.
Emma Goldman

Emma Goldman (27. kesäkuuta 1869 Kaunas, Liettua, Venäjän keisarikunta – 14. toukokuuta 1940  Toronto, Kanada) oli anarkisti ja feministi, joka tunnetaan poliittisesta aktivismistaan. Hänellä oli keskeinen rooli anarkistisen poliittisen filosofian kehityksessä 1900-luvun alussa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Goldman emigroitui Yhdysvaltoihin 16-vuotiaana. Hänet karkotettiin myöhemmin takaisin Venäjälle, jossa hän näki Venäjän vallankumouksen tapahtumia. Hän vietti vuosia läntisessä Euroopassa, missä hän kirjoitti muun muassa omaelämäkertansa Living My Life.
Ferratum

Historia ja perustaja

Ferratumin perusti vuonna 2005 konsernin perustaja ja toimitusjohtaja Jorma Jokela. Hän opiskeli laskentatointa Kuopion kauppaopistossa ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa Helsingissä. Hän perusti Helsingissä Jokela Capital Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuosina 1998–2000. Sittemmin hän myi Jokela Capitalin liiketoiminnan vuonna 2004. Vuonna 2005 hän perusti Ferratumin ja on ollut sen toimitusjohtaja yrityksen perustamisesta lähtien.

Maantieteellinen sijainti / toiminta:

Ferratum toimii nykyään Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja APAC-alueella. EU:n pank-kitoimintalupa mahdollistaa sen toiminnan kaikissa EU-maissa.

Frankfurtin pörssiin listautuminen

Ferratum listautui Frankfurtin pörssin päälistalle 6.2.2015. Ferratum oli pörssin ensimmäinen finanssiteknologiayritys. Listautumisen yhteydessä Ferratum myi osakkeitaan kansainvälisille institutionaalisille sijoittajille. Osakkeiden myyntihinta oli 17 euroa, joilla yhtiön markkina-arvo oli noin 370 miljoonaa euroa. Yhtiölle kerättiin yhteensä 48 miljoonaa euroa sen tulevan kasvun rahoittamiseksi uusille tuotealueille ja liiketoiminnan laajentamiseksi. Listautumisen jälkeen Jorma Jokela on yhä yhtiön suurin osakkeenomistaja.
Voikoski

Voikoski on Sarkavedestä Vuohijärveen laskeva koski. Se kuuluu Mäntyharjun reittiin. Kosken länsiranta kuuluu Mäntyharjuun ja itäranta Kouvolaan (entiseen Valkealaan).
Voikosken putouskorkeus on 2,9 metriä. Koski otettiin voimatalouden käyttöön 1917. Mäntyharjun vanhin teollisuusyritys Woikoski Oy sijaitsee kosken partaalla.
Koskeen ei ole vielä rakennettu kalaporrasta. Koski oli ennen muinoin kuuluisa kaloistaan, joita mm. Urho Kekkonen kävi usein kalastamassa. Nykyään koskessa ei voi kalastaa. Kalaportaan puute estää kalojen nousun lähes kokonaan Vuohijärvestä vesistön latvoille, joissa muutoin on jo portaat. Tähän asiaan ei ole pian tulossa muutosta, eivätkä 100 vuoden tauon jälkeen vaeltavat kalat edelleenkään pääse kulkemaan koskessa. Itä-Suomen Aluehallintovirasto antoi 11.5.2015 Woikoski Oy:lle luvan rakentaa Voikoskeen uuden voimalaitosyksikön ja  samalla piti rakennetaan uusi luonnonmukainen kalatie Vuohijärvestä kosken yläpuolelle ja takaisin. Kalatiehen oli määrätty kesällä juoksutettavaksi 0,5 m3/s vettä ja talvella 0,4 m3/s. Talviaikainen juoksutus olisi mahdollistanut lohikalojen lisääntymisen kalatiessä.  Hanke ei kuitenkaan ole toteutumassa eikä Woikoski Oy näin ollen ole toteuttamassa julkisuudessakin esittämäänsä hanketta.
Mäntyharjun tukinuittoreitti ohitti aikoinaan Voikosken; kosken luona oli vaijerikäyttöinen kapearaiteinen ylikuljetusrata, jonka avulla tukkiniput siirrettiin. Tästä ne jatkoivat Voikkaalle.
Compagnie de Chine

Compagnie de Chine oli ranskalainen kauppakomppania joka perustettiin 1660 ja lakkautettiin 1773. Komppanian perustivat katoliset ranskalaiset papit,ja komppanian tarkoituksena oli kuljettaa katolisia lähetyssaarnaajia Aasiaan. Komppania tilasi itselleen laivan, mutta laiva ajautui karille vähän ajan kuluttua vesillelaskusta. Laivan karilleajon jälkeen lähetyssaarnaajat saattoivat matkata vain maata pitkin ja komppania joutui vaikeuksiin. 1664 komppania yhdistyi Ranskan Itä-Intian kauppakomppaniaan. 1698 komppania perustettiin uudelleen mutta se lopetti toimintansa 1723.
Peter Lindroos (raviohjastaja)

Peter Lindroos (s.1966) on suomalainen raviohjastaja. Vuoden 2011 helmikuuhun mennessä hän oli ajanut lähes 5000 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 400. Lindroosin kotirata on Forssa. Hän on menestynyt muun muassa ruuna Extreme Energyllä, jota hän myös itse valmentaa.
Saksan Lounais-Afrikka

Kansanmurha

Saksan imperialistinen politiikka Lounais-Afrikassa oli raakaa. Sitä on sanottu 1900-luvun ensimmäiseksi kansanmurhaksi. Saksalaiset tuhosivat alkuperäisväestöä herero- ja nama-kansaa järjestelmällisesti. Puukeihäin aseistettuja kapinoivia hereroja vastassa oli konekiväärein varustautuneet saksalaiset. Perustetuilla keskitysleireillä kuoli ihmisiä nälkään, ja vainajien pääkalloja lähetettiin rotuhygienisiin tutkimuksiin Saksaan. Hereroja ja muuta alkuperäisväestöä surmattiin arviolta 65 000−100 000. Heitä raiskattiin, surmattiin ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä neljä vuotta. Kansanmurhan jälkeen heitä oli jäljellä 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muualle, ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa Betšuanamaa.
Saksalaiset asuttivat alkuperäisasukkaiden maat, ja maita on edelleen heidän jälkeläistensä hallussa. Saksankielisiä on Namibiassa noin 20 000. Hereroja on nykyisin noin 20 000 ja nama-kansaa 16 000.
Saksa on vältellyt tapahtumien tunnustamista kansanmurhaksi, kunnes heinäkuussa 2016 ulkoministeri Frank-Walter Steinmeier käytti sanaa ”kansanmurha” asiasta puhuessaan. Viralliset neuvottelut korvauksista aloitettiin tammikuussa 2017. Saksa haluaisi antaa korvaukset kehitysapuhankkeina, sen sijaan Namibiassa vaaditaan rahallista korvausta. Tuhottujen kansojen jälkeläisten edustajia ei ole otettu neuvotteluihin.
Päidre järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22  hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on etelässä lahti, joka jää pitkä niemen eteläpuolelle. Sen laskee useita ympäristöön kaivettua kuivatusojaa. Järven valuma-alueen laajuus on 16,9 neliökilometriä. Järven läpi virtaa Päidre oja, joka saa alkuunsa Päidren kylästä. Se yhtyy lounaassa Kõpu jõgeen.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja suurin syvyys 3,6 metriä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 50,0 m mpy. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00054 kuutiokilometriä eli 0,54 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda tietä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (viroksi keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (viroksi makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Jura (vuoristo)

Geologia

Vuoristo on keskiosiltaan edelleen nousemassa, mutta samaan aikaan mataloitumassa sivuiltaan. Sen keskeisin osa kulkee koillis–lounais-suuntaisesti. Vuoriston muodonmuutos johtuu siitä, että mannerlaattojen liikkeen vuoksi Alpit ovat hitaasti liikkeessä pohjoiseen. Nämä voimat käyvät kuitenkin sitä heikommiksi, mitä kauemmaksi Alpeista mennään.
Kivilajeiltaan vuoristo jakautuu kolmeen osaan, jotka ovat peräisin jurakauden eri vaiheista: varhaisjura- eli Lias-, keskijura- eli Dogger (epookki)- ja myöhäisjura- eli Malm-kausilta. Vuoristossa on erityisesti kalsiitti-, bioklasti- ja ooliittikerrostumia.
Juravuoriston synty ajoittuu kenotsooiselle maailmankaudelle. Suurin geologinen muodonmuutos tapahtui plioseenikaudella noin 2,6–5,3 miljoonaa vuotta sitten. Osa vuorista on vielä sen verran nuoria, ettei eroosio ole ehtinyt niihin kovin suuresti vaikuttaa. 
Juravuoriston korkein huippu on Ranskassa Ainin departementissa sijaitseva Le Crêt de la Neige. Se on uusimpien mittausten mukaan 1 720 metriä korkea, mutta varhaisemmissa lähteissä sen korkeudeksi on ilmoitettu 1 717,6 metriä. Tämän on arveltu johtuvan siitä, että vuoristo on maankuoren tektonisten liikkeiden vuoksi edelleen kohoamassa.

Matkailu

Juravuoristosta on tullut suosittu matkailualue. Siellä voi harrastaa patikointia, pyöräilyä ja hiihtoa. Alueella kulkee 310 kilometriä pitkä patikointireitti, Jurahöhenweg (engl. Jura ridgeway), joka johtaa Dielsdorfista läheltä Zürichiä Nyoniin Genevenjärven rannalle.
Suosittuja nähtävyyksiä ovat luonnonmuodostumat, kuten Van’in rotko, näköalapaikat kuten Chasseral sekä luolat kuten Grottes de l’Orbe.
Antti Aatamila

Antti Aatamila, taiteilijanimeltään Antti Anatomia (s. 22. kesäkuuta 1982 Ivalo, Inari) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Negativen ja Jupi7erin nykyisenä basistina. Nykyään hän asuu Tampereella, kuten muutkin Negativen jäsenet. Antti soittaa rumpuja Mancity Dolls-punk-coveryhtyeessä sekä vuodesta 2015 alkaen Sonja Sinivuori Sirkuksessa.
Aatamila suoritti varusmiespalveluksensa vuoden 2002 alussa, palvellen kuusi kuukautta Niinisalon tykistöprikaatissa. Tämän jälkeen hän jatkoi uraansa Negativen parissa.
Antilla on kaksi veljeä: Anssi ja Arttu. Sukulaisjuuret ovat Nurmeksessa
Antilla on monia tatuointeja, jotka kertovat hänen elämänsä eri vaiheista.
Aatamilasta tuli isä loppuvuodesta 2011.
Purppuranapsija

Ulkonäkö ja koko

Purppuranapsija on punasävyinen ja ahvenen muotoinen ja se voi kasvaa metrin mittaiseksi. Se sekoitetaan usein punanapsijaan (Lutjanus campechanus) tai muihin napsijalajeihin.

Levinneisyys

Purppuranapsijoita tavataan Atlantin länsiosassa, Karibialla Kuubasta etelään aina Brasiliaan asti.
Tarjei Sandvik Moe

Yksityiselämä

Moe käy Hartvig Nissenin lukiota, mihin Skam myös suurelta osin sijoittuu.
Nacho

Annos

Nachot koostuvat juustokuorrutteisista tortillalastuista, jotka tarjoillaan joskus esimerkiksi kanan, papujen tai pippurien kera. Juusto on tavallisesti cheddaria, mutta monet valmsitajat käyttävät eri juustojen sekoituksia.

Historia

Nachojen keksijänä on pidetty Ignacio Anayaa. Hänen nimensä lyhennettiin usein muotoon Nacho ja hän työskenteli isäntänä (maître) Victory Club-hotellilla Piedras Negrasissa Meksikossa. Vuonna 1943 paikan päälle tuli amerikkalaisten naisten matkaseurue. Naisten miehet työskentelivät läheisellä Fort Duncanin lentotukikohdassa Yhdysvaltojen puolella rajaa ja naiset olivat tulleet syömään Victory Clubille ostosmatkansa aikana. Kokki ei ollut kuitenkaan tuolloin töissä, joten Ignacio Anaya päätti tehdä itse ruokaa joukolle. 
Keittiössä oli joitakin ylijääneitä raaka-aineita. Anaya valmisti joitakin tortillalastuja ja kuorrutti ne cheddarjuustolla ja jalapenolla lämmittäen annosta muutaman minuutin uunissa nimeten valmiin annoksen lempinimensä mukaan nachoiksi. Nachojen keksijä Anaya kuoli vuonna 1975. 
Nachojen resepti julkaistiin vuonna 1949 ilmestyneessä kirjassa A Taste of Texas ja vuonna 1976 Frank Liberton omistama Rico’s Products tarjoili nachoja ensimmäistä kertaa baseballpelin aikana Texas Rangers-joukkueen ottelussa.
Onni Karhunen

Onni Aukusti Karhunen (13. heinäkuuta 1881 Vesanto – 26. toukokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen osuustoiminnan parissa työskennellyt juristi. 
Karhusen vanhemmat olivat kauppias Torsten Karhunen ja Agatha Lyytinen ja puoliso vuodesta 1912 Kerttu Maria Palojärvi. Matemaatikko Kari Karhunen oli heidän poikansa. Ylioppilaaksi Karhunen tuli Kuopion klassillisesta lyseosta ja kirjoittautui vuonna 1901 opiskelijaksi Helsingin yliopiston lainopilliseen tiedekuntaan. Hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1907, jolloin hän meni Pellervo-Seuran sihteeriksi, toimien usean vuoden ajan Hannes Gebhardin lähimpänä työtoverina. Pellervo-Seuran toimitusjohtaja Karhunen oli vuodesta 1922 vuoteen 1928. Hän oli Osuuskassojen Keskuslainarahasto-osakeyhtiön 2. johtaja 1928–1937 ja Osuuskassojen Keskusliiton toimitusjohtaja 1933–1937. Pellervo-seuran johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja Karhunen 1929–1937.
FK Šah’tar Donetsk

Historia

Šah’tar perustettiin toukokuussa vuonna 1936 nimellä Stahanovets Donetsin laakiolla eläneen legendaarisen kaivosmiehen Aleksei Stahanovin mukaan. Vuosina 1936–1992 joukkueen nimi oli venäjänkielinen kaivosmiestä merkitsevä sana Šahtjor. Ukrainan itsenäistyttyä virallinen nimi muuttui ukrainankieliseksi, Šah’tar.
Ensimmäisen kerran joukkue saavutti suurempaa menestystä sijoituttuaan pronssille Neuvostoliiton liigassa vuonna 1951. 1960-luvun alkupuolella joukkue selviytyi Oleg Ošenkovin valmentamana kolme kertaa Neuvostoliiton cupin loppuotteluun, joista voitti kaksi (1961 ja 1962). Vuonna 1975 joukkue saavutti historiansa parhaan sarjasijoituksen sijoituttuaan hopealle. Tämän johdosta se pääsi myös Euroopan kentille. Vuonna 1978 joukkue saavutti pronssia ja vuonna 1979 jälleen hopeaa. Tuolloin joukkueen kapteeni, hyökkääjä Vitali Staruhin, voitti maalikuninkuuden 26 osumallaan ja valittiin lisäksi sarjan parhaaksi pelaajaksi. Vuosina 1980 ja 1983 joukkue voitti Neuvostoliiton cupin ja vuonna 1984 se peittosi Dnepr Dnepropetrovskin supercupissa.
Ukrainan itsenäistyttyä Šah’tar on Kiovan Dynamon ohella ollut maan vahvimpia joukkueita. Vuodesta 1996 seuran on omistanut Ukrainan rikkain mies, tataarioligarkki Rinat Ah’metov, joka oli Viktor Janukovytšin merkittävimpiä tukijoita vuoden 2004 Ukrainan presidentinvaalissa. Ah’metov lupasi Šah’tarin kannattajille seuran saavuttavan menestystä eurocupeissa. Vuonna 1999 perustettiin seuran junioriakatemia noin 3 000 nuorelle pelaajalle. Samana vuonna avattiin harjoituskeskus Kirša. Uusi stadion Donbass Arena valmistui vuonna 2009, jota ennen seuran kotina toimivat Šah’tar- ja Olimpijskyi-stadionit.
Kaudella 2008–2009 Šah’tar juhli ensimmäisenä ukrainalaisseurana UEFA Cupin mestaruutta kaadettuaan loppuottelussa Werder Bremenin maalein 2–1. Mestaruus jäi historiaan, sillä loppuottelu päätti UEFA Cupin tarinan ja kaudella 2009–2010 sen korvasi uusi Europa League.
Elgin Baylor

Elgin Gay Baylor (s. 16. syyskuuta 1934) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi Los Angeles Lakersissa vuosina 1958–1971.
Baylor syntyi Washington DC:ssä. Hän pelasi ennen NBA-uraansa yliopistotasolla College of Idahossa ja Seattle Universityssa.
Baylor kelpuutettiin vuonna 1977 Basketball Hall of Fameen. Häntä pidetään lajinsa historian suurimpina osaajina, ja vuonna 2003 koripallolehti SLAM nimesikin hänet kaikkien aikojen 11. suurimmaksi NBA-pelaajaksi.
E. V. Petterson

Erik Viktor Petterson (23. maaliskuuta 1834 Hailuoto – 17. marraskuuta 1900 Tampere ) oli suomalainen kirkkoherra, joka menetti virkansa ja joutui vankeuteen 1889 suurta huomiota herättäneen petosjutun seurauksena.
Pettersonin vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Israel Reinhold Pettersson ja Johanna Gustava Ehrström. Petterson aikoi aluksi apteekkialalle ja oli jonkin aikaa oppipoikana Porvoon apteekissa. Hän siirtyi kuitenkin pian kansakoulunopettajaksi Hämeenlinnaan ja opiskeli samalla päästen ylioppilaaksi 1857. Hän toimi sitten Helsingin yksityisen lyseon saksan kielen opettajana ja kotiopettajana. Pettersson suoritti teologian erotutkinnon 1863, hänet vihittiin papiksi 1864, ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1866.
Petterson toimi sitten uskonnon opettajana lyseossa, ja hän oli Suomen kaartin seurakunnan pastorina 1867–1876. Vuonna 1876 hän sai sotarovastin arvon. Petterson piti myös yksityistä kirjoituskoulua Helsingissä, ja hän toimi merimieslähetyksen kiertävänä matkasaarnaajana. Vuonna 1876 hänet nimitettiin Asikkalan kirkkoherraksi. Hän syrjäytti seurakuntalaisten valitseman ehdokkaan, sillä Asikkala oli ns. keisarillinen seurakunta, jossa keisari senaatin esityksestä lopullisesti nimitti kirkkoherran. Pettersonin kirkkoherrakaudella Asikkalaan valmistui lokakuussa 1880 uusi kirkko. Hän oli mukana säätyvaltiopäivillä pappissäädyn edustajana 1882, 1885 ja 1888. Petterson oli myös edustajana vuoden 1886 kirkolliskokouksessa.
Tammikuussa 1888 paljastui, että Petterson oli lainannut vuodesta 1880 alkaen väärennettyjen papereiden avulla Asikkalan kirkonrakennuksen nimissä 117 000 markkaa Helsingin yliopistolta, useilta pankeilta ja vakuutusyhtiöiltä sekä yksityishenkilöiltä. Pettersonille oli kertynyt velkaa jo 37 000 markkaa hänen tullessaan kirkkoherraksi Asikkalaan. Perheen ylellinen elämä lisäsi velkojen määrää, kun tulot eivät riittäneet menoihin, ja niinpä Petterson joutui lopulta turvautumaan petoksiin saadakseen rahaa.
Turun hovioikeuden vuoden 1889 alussa antaman päätöksen mukaan Petterson tuomittiin viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen kirkonkokouspöytäkirjojen väärentämisestä sekä vuodeksi vankeuteen kevytmielisestä käytöksestään velkojiaan kohtaan. Hän joutui myös maksamaan sakkoja ja korvauksia. Petterson menetti myös papin virkansa.
Päästyään vankilasta Petterson asui Helsingissä ja Tampereella. Hän hankki toimeentulonsa kääntämällä ranskalaisia romaaneja suomeksi. Petterson kuoli Tampereella marraskuussa 1900.
Petterson oli naimisissa vuosina 1861–1896 Charlotta Fredrika Fabritiuksen (k. 1896) kanssa ja vuodesta 1898 Maria Kristina Nurmen kanssa.
Lucile Watson

Lucile Watson (27. toukokuuta 1879 Quebec, Kanada – 24. kesäkuuta 1962 New York, USA) oli kanadalainen näyttelijä, joka työskenteli New Yorkin Broadwayllä läpi 1900-luvun alkupuoliskon, vuodesta 1902 vuoteen 1954. Elokuvanäyttelijänä hänet nähdään erityisesti 1940-luvun elokuvissa, usein vauraan lesken tai muun varttuneen porvarisnaisen rooleissa. Watson oli Oscar-ehdokkaana sivuosastaan vuoden 1943 elokuvassa Usko huomispäivään.
Krimin kansainvälinen asema

Krimin kansainvälinen asema on kiistanalainen. Venäjä liitti Krimin osaksi itseään sotiaallisessa interventiossa 28. helmikuuta 2014, mutta Yhdistyneet kansakunnat ei ole tunnustanut sitä osaksi Venäjää. YK:n yleiskokouksen päätöslauselman 68/262 mukaan yleiskokous on todennut vuoden 2014 Krimin kansanäänestyksen olleen epäpätevä.  Ei-sitovaa päätöslauselmaa tuki 100 Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenvaltiota, 11 valtiota äänesti päätöslauselmaa vastaan, kun taas 58 maata tyhjää, ja lisäksi 24 valtiota oli poissa äänestyksen aikana.
Pardies

Pardies on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 999 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Pardies’n pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Antti Rentola

Antti Elias Rentola (8. helmikuuta 1881 Vimpeli – 28. heinäkuuta 1919 Kuhmoinen) oli Kuhmoisten kappalainen ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Rentolan vanhemmat olivat talokas Erkki Rentola ja Martta Storstrang. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 ja suoritti teologian erotutkinnon 1907. Rentola vihittiin papiksi 1907 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1911. Rentola oli ylimääräisenä pappina Luopioisissa 1907–1908 ja Jämsässä 1908–1915 sekä kappalaisena Kuhmoisissa 1915–1919. Hän toimi vuosina 1913–1915 lisäksi Jämsän kristillisen kansanopiston ja sen yhteydessä toimineen isäntä- ja emäntäkoulun johtajana. Hän oli myös kansanopiston johtokunnan sihteerinä.
Rentola oli kansanedustajana 1917–1919 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä.
Antti Rentola oli naimisissa vuodesta 1909 Suoma Sanelma Konkolan kanssa. Heidän tyttärensä olivat näyttelijä Rauha Rentola ja lottana rintamalla kunnostautunut Saara Rentola.
Mustadrongo

Levinneisyys

Mustadrongoa tavataan laajalla alueella Etelä-, Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin maailmanlaajuista populaatiota ei tiedetä, mutta sekä Kiinassa että Taiwanissa arvioidaan pesivän 10 000–100 000 paria. Mustadrongo on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keskusta (suunnittelualue)

Keskusta on Tampereen keskiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Keskustan suunnittelualueeseen kuuluvat Finlaysonin, Tammerkosken, Nalkalan, Amuri A:n, Amuri B:n, Kaakinmaan, Pyynikinrinteen, Särkänniemen, Tampellan, Jussinkylän, Kyttälä A:n, Kyttälä B:n, Ratinan, Osmonmäen, Tammela A:n, Tammela B:n, Tullin, Kalevanharjun, Hatanpään ja Pyynikin tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Perino Modello 1908

Historia

Giuseppe Perino alkoi suunnittelemaan rekyylitoimista konekivääriä, joka käyttäisi Hotchkiss M1909:n tavoin 15–20 patruunan panoslevyä. Levyn kuluessa tyhjäksi se putosi oikealta puolen asetta pois ja vasemmalta puolen laitettiin uusi levy sisään valmiina ammuttavaksi. Tämän ominaisuuden tarkoitus oli estää käytettyjen hylsyjen osumista omiin sotilaisiin tai joutumista heidän jalkojen alle. Vasemmalla puolen konekivääriä oli laatikko täytetty viidellä tai kuudella panoslevyllä, joista alimmainen tuli käyttöön ammuttaessa. Tämä helpotti ampujan apulaista täyttämään laatikko uusilla panoslevyillä tarpeen mukaan. Perino käytti vesijäähdytteistä piippua ja oli aikansa teknisesti kehittyineimpiä konekiväärejä Italiassa. Se menestyi hyvin myös kokeiluissa Maxim-konekivääriä vastaan, mutta koska sitä ei ikinä testattu julkisissa kokeiluissa sodan aikana, asetta ei koskaan saatu suunniteltua täydelliseksi. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Italian kuningaskunnan armeija otti käyttöön Fiat-Revelli konekiväärin, koska aseen valmistajat olivat halukkaita laittamaan konekiväärinsä massatuotantoon. Sitä vastoin Perino 1908 mallia valmistettiin 200 kappaletta. Lisäksi edistyneestä tekniikasta huolimatta Perino oli liian painava, jonka vuoksi sitä käytettiin hyvin vähän. Myöhemmin 1910 kehitettiin kevyempi malli, joka osoittautui epäluotettavaksi.