google/wiki40b huggingface dataset:
Hr. Ms. Koningin Wilhelmina der Nederlanden

Valmistus

Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1891. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1892 ja se otettiin palvelukseen 17. huhtikuuta 1894.
Alus oli 99,8 metriä pitkä ja sen leveys oli 14,91 ja syväys 6,07 metriä. Aluksen uppouma oli 4 530 tonnia. Aluksen propulsiojärjestelmä tuotti 4 600 ihp:tä, mikä mahdollisti 15,8 solmun maksiminopeuden.
Aluksen suojana oli 5 senttimetrin panssarikansi ja sen pääaseena oli 11 tuuman tykki. Apuaseina oli 8,2 tuuman ja kaksi 6,7 tuuman tykkiä.

Palvelus

Alus oli 14. heinäkuuta – 2. elokuuta avomerikokeissa Pohjanmerellä ja Atlantilla. Kokeiden aikana alus ajoi 19. heinäkuuta karille Harssenssin saaren edustalla lähtiessään Den Helderistä. Onnetomuuden syynä oli höyrykoneen pettäminen. Ennen aluksen lähtöä Hollannin Itä-Intiaan kuningatar Wilhelmina ja kuningataräiti vierailivat aluksella 12. syyskuuta 1894.
Alus lähti 10. joulukuuta 1896 Bataviasta laivastovierailulle Kiinaan, Koreaan, Japaniin ja Filippiineille.
Vuonna 1900 alus lähetettiin boksarikapinan alettua yhdessä Hr. Ms. Piet Heinin ja Hr. Ms. Hollandin kanssa Shanghaihin suojaamaan eurooppalaisia ja Alankomaiden etuja. Hollandilta maihin lähetetty sotilasosasto osallistui Ranskan Shanghain hallinta-alueen suojaamiseen, missä oli pääosa Shanghain alueen alankomaalaisista. Osasto lähti paluumatkalle Hollannin Itä-Intiaan 9. lokakuuta. Matkalla alukset vierailivat Amoyssa ja Swatowissa ja ne saapuivat Tanjung Priokiin 6. marraskuuta.
Alus aloitti 29. joulukuuta 1909 viimeisen matkansa Sabangista IJmuideniin, jonne se saapui 14. helmikuuta 1910. Alus poistettiin palveluksesta 5. maaliskuuta ja se myytiin romutettavaksi 14. lokakuuta.
Gabbar Singh

Vastaanotto

Gabbar Singh oli taloudellinen menestys ja se rikkoi joitakin Magadheeran (2009) asettamia telugunkielisen elokuvateollisuuden ennätyksiä.
Elokuva sai telugunkielisten elokuvien sarjassa kolme Filmfare Awards South -palkintoa: parhaasta miespääosasta (Pawan Kalyan), parhaasta musiikista (Devi Sri Prasad) ja parhaasta mieslaulajasta (Vaddepalli Srinivas kappaleessa ”Pilla”).

Jatko-osa

Elokuvan jatko-osa Sardaar Gabbar Singh ilmestyy huhtikuussa 2016.
Monikonpuro

Monikonpuro (ruots. Monikkobäcken) on Espoossa sijaitseva puro, joka virtaa Leppävaaran keskustan ja Vermon kautta Isoon Huopalahteen. Purosta on käytetty myös nimeä Kilonoja.
Puro on ollut julkisuudessa muun muassa Leppävaaran alueen rakentamisen yhteydessä tehdyn uoman siirtämisen sekä taimenkantansa takia.

Sijainti

Monikonpuron valuma-alueen yläosiin kuuluu muun muassa Hämevaara, Laaksolahden lounaisosa, Karakallio ja Lintuvaaran länsiosa. Puro kulkee Leppävaaran ulkoilupuistossa Monikko-nimisen alueen läpi, Leppävaaran keskuksen kautta Perkkaalle ja Vermoon ja laskee Vermon eteläpuolella Iso-Huopalahteen. Puron pituus on noin 6,5 kilometriä, ja uoma on leveydeltään 1–2 metriä.
Puron keskivirtaama on noin 0,1 m³/s, mutta rankkasateiden aikainen ylivirtaama jopa 6 m³/s.

Kalakanta

Kalastusharrastajien Taimeninstituutti-niminen yhdistys istutti Monikonpuroon Inkoon Ingarskilanjoen taimenia vuonna 1994 ja kunnosti puroa useina vuosina. Vuonna 2000 purosta tavattiin myös geneettisesti alkuperäisiä taimenia. Vuosien 2002 ja 2003 kuivat kesät ja puron jäätyminen talvella aiheuttivat kuitenkin taimenkannan katoamisen, eikä taimenen poikasia ole tavattu purossa sen jälkeen.
Purossa esiintyy särkeä, seipiä, salakkaa, ahventa, haukea, kymmenpiikkiä ja kolmipiikkiä.

Uoman siirtämiset

1990-luvun lopulla Espoon kaupunki halusi siirtää Monikonpuron uomaa noin kilometrin matkalla kauppakeskus Sellon ja uuden liikenneterminaalin tieltä. Kaupunki sai vuonna 1999 Länsi-Suomen vesioikeudelta luvan puron siirtämiseen, mutta kaupungin ympäristölautakunta ja Espoon ympäristöyhdistys hakivat Vaasan hallinto-oikeudelta muutosta päätökseen. Hallinto-oikeus ei kuitenkaan muuttanut päätöstä, ja uoma siirrettiin vuonna 2001.
Myös Perkkaalle suunnitellun SuperLife Lab-keskuksen kohdalle on anottu ja saatu lupa Monikonpuron siirtämiseen. Alueen kaavamuutoksesta valitettiin Helsingin hallinto-oikeuteen, yhtenä perusteena Monikonpuron suojeleminen, mutta valitus hylättiin.
Viestirykmentti

Perinteet

Viestirykmentin perinnejoukko-osasto on Kenttälennätinpataljoona.
Earth Hour

Earth Hour (suom. Tunti maailmalle tai Maan tunti) on WWF:n organisoima maailmanlaajuinen ilmastotapahtuma, joka järjestetään yleensä maaliskuun viimeisenä lauantaina kello 20.30–21.30 paikallista aikaa. Sen aikana ihmiset eri puolilla maapalloa sammuttavat valonsa tunniksi ja kertovat näin huolensa ilmastonmuutoksesta.

Tausta

Ensimmäinen Earth Hour järjestettiin Australian Sydneyssä 31. maaliskuuta vuonna 2007. Vuonna 2008 mukana olivat lisäksi muun muassa Tanska, Yhdysvallat ja Kanada ja silloin lähes 400 kaupunkia ympäri maailman osallistui tapahtumaan. Vuoden 2009 tapahtumaan osallistui yli 4 000 kaupunkia 88 maasta, mukaan lukien kaikki Pohjoismaat. Vuonna 2010 osallistui 126 maata ja yli 4000 kaupunkia. Vuonna 2016 Earth Houriin osallistui maailmanlaajuisesti 178 maata ja maantieteellistä aluetta. 
Earth Hourin tarkoitus on ilmastohuolen globaali ilmaiseminen. Valot sammuvat ympäri maailman samaan kellonaikaan siten, että tapahtuma kiertää ympäri maapallon aikavyöhyke kerrallaan. Näin ihmiset kaikkialla maailmassa voivat osallistua. 
Tarkoitus ei ole säästää energiaa itse tapahtumatunnin aikana, vaikka Earth Hour on myös säästänyt energiaa esimerkiksi Suomessa. Parempi tietoisuus ilmastoasioista vaikuttaa kuitenkin myös ihmisten energiankulutustottumuksiin. Siksi Earth Hourin tavoite on myös vaikuttaa ihmisten energiankulutustottumuksiin pitkällä tähtäimellä.
Katukuvassa Earth Hour näkyy tunnettujen rakennuksien pimennyksinä ja erilaisina kulttuuri- ja ilmastoaiheisina tapahtumina. Earth Hourin aikana valonsa sammuttaneita kuuluisia rakennuksia ovat muun muassa Pariisin Eiffel-torni, Gizan pyramidit ja Helsingin tuomiokirkko.
Tapahtumaan voivat osallistua kaikki kunnat ja kaupungit, organisaatiot ja yksityiset ihmiset.

Earth Hour Suomessa

Suomessa Earth Hour järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2009 kansallisella tasolla. Silloin mukana oli 105 suomalaista kuntaa ja satoja organisaatioita. WWF:n teettämän galluptutkimuksen mukaan valonsa sammutti 51 prosenttia suomalaisista. Tapahtuma säästi sähköä noin yhden 30 000 ihmisen pikkukaupungin verran eli noin 100 megawattituntia.
Vuonna 2010 tapahtumaan ilmoittautui 86 suomalaista kuntaa, 105 oppilaitosta, 510 yritystä ja yli 200 muuta organisaatiota. WWF:n teettämän galluptutkimuksen perusteella noin joka kolmas yli 15-vuotias suomalainen osallistui tapahtumaan: naisista 38 % ja miehistä 23 %. Kampanjan tulokset luovutettiin ympäristöministeri Paula Lehtomäelle 11.5.2010. 
Vuoden 2010 Earth Hour saattoi vaikuttaa Uudessakaupungissa liikenneonnettomuuden syntymiseen. Mies kuoli, kun kevytmoottoripyörä törmäsi häneen tiellä, joka on tavallisesti valaistu, mutta oli pimeänä Earth Hour -tempauksen vuoksi. WWF pahoitteli onnettomuutta. Se kertoi laatineensa kunnille, yrityksille ja muille organisaatioille ohjeet valojen sammuttamisesta. Se korosti ohjeissaan, että turvallisuuden kannalta tärkeät valot, ml. katuvalot, voidaan jättää päälle.
Vuonna 2016 Earth Houria vietettiin teemalla Maailman suurin kynttiläillallinen. Teemalla haluttiin herättää keskustelua ruuan ilmastovaikutuksista. WWF:n teettämän kyselyn mukaan tuolloin Earth Houriin osallistui 1,6 miljoonaa suomalaista.
Stephen Marley

Biografia

Stephen aloitti uransa nuorena. Jo 8-vuotiaana hän esitti "Sugar Pie" -nimisen kappaleen Jamaica World Music Festivaleilla. Hän kuului Ziggy Marley & The Melody Makers -nimiseen reggaeyhtyeeseen yhdessä sisarustensa Ziggyn, Cedellan ja Sharonin kanssa.
Stephen on julkaissut toistaiseksi yhden sooloalbumin, Mind Control, vuonna 2007.
Puolalanmäen lukio

Puolalanmäen lukio sijaitsee Turun keskustassa Puolalanmäellä. Lukiossa toimii yksi Suomen kymmenestä musiikkilukiosta, ja 40 % lukion 450 oppilaasta käy musiikkilinjaa. Lukio on hyvin kansainvälinen vaihto-oppilaiden, kansainvälisyyskurssien, musiikkitoiminnan (kuoromatkat yms.) ja monipuolisten kielten opiskelumahdollisuuksiensa vuoksi. 
Puolalanmäen lukio jatkaa vuonna 1928 perustetun Turun Toisen Suomalaisen Lyseon, sittemmin Puolalan Yhteislyseon perinnettä. Jälkimmäinen näistä entisistä nimistä on edelleen koulurakennuksen Puutarhakadun puoleisessa seinässä. TTSL:n kutsumanimenä käytettiin koulun perustajan ja pitkäaikaisen rehtorin H. W. Halmeen lempinimestä väännettyä ”Hessun koulua”, Puolalan Yhteislyseo puolestaan tunnettiin Pyllinä, jota nimeä koulun myöhemmätkin oppilaat ovat käyttäneet. Puutarhakatu 5:n koulutaloon ”Hessun koulu” muutti sodan jälkeen ruotsinkielisen reaalilyseon toiminnan päätyttyä toimittuaan sitä ennen mm. Kauppatorin laidalla sijainneessa entisessä postitalossa. Muuton jälkeen entisen poikakoulun ovet aukesivat myös tytöille.
Samassa rakennuksessa toimii yläaste, joka yhdistyi vuoden 2006 elokuussa Puolalan ala-asteen kanssa yhtenäiseksi oppilaitokseksi. Nykyisin Puolalan yläaste käyttää nimeä Puolalan yläkoulu, ja ala-aste puolestaan nimeä Puolalan alakoulu, mutta lukiota ei sisällytetty koulu-uudistukseen. Puolalan alakoulu toimii eri tiloissa kuin yläkoulu ja lukio.
Puutarhakatu 5:n koulutalo valmistui alun perin Svenska Lyceum i Åbon tiloiksi vuonna 1888. Sen suunnitteli arkkitehti Florentin Granholm. Rakennusta laajennettiin 1950-luvun lopulla arkkitehti A. Piiraisen suunnitelman mukaan. Rakennuspari peruskorjattiin vuosina 2010–2012.
Tornikatu 4:n koulutalo valmistui 1900-luvun alussa arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelemana Åbo Svenska Samskolanin käyttöön. Nykyinen lukion päärakennus on osoitteessa Aurakatu 11 eli vanhassa kauppaopiston talossa. 
Lukion rehtorina toimi vuoteen 1993 asti Eeva Matinolli (joka oli aloittanut Puolalan Yhteislyseon rehtorina vuonna 1969), 1993–2011 Pekka Pesonen ja 2011 alkaen Jouko Kauppinen.

Puolalanmäen koulusurma

Vuonna 1981 lukion 18-vuotias miesopiskelija surmasi opettajansa lyömällä tätä lapiolla.
Santino Ferrucci

Santino Ferrucci (s. 31. toukokuuta 1998 Woodbury, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rata-autoilija.
Ferrucci toimii Haasin Formula 1 -tallin kehityskuljettajana.

Ura

Ferrucci aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2013 Ferrucci aloitti kilpauransa Pohjois-Amerikan Formula 2000 -sarjassa. Hän saavutti neljä palkintosijaa ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan viidenneksi, vaikka tuli mukaan sarjaan kesken kauden.
Vuonna 2014 Ferrucci siirtyi Eurooppaan kilpailemaan Euroopan Formula 3 -sarjaa. Hän saavutti 24 pistettä kauden aikana. Samana vuonna hän ajoi viisi kilpailua Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan ja 33 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2015 Ferrucci jatkoi Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan ja 91 pistettä sijoittuen sarjan 11:nneksi.
Vuonna 2016 Ferrucci siirtyi GP3-sarjaan DAMS-tallin kuljettajaksi. Hän jatkoi myös kaudella 2017 DAMS’lla.
Ferrucci on toiminut Haasin F1-tallissa kehityskuljettajana maaliskuusta 2016 alkaen.

Silverstonen F2-Grand Prix 2018

Tapahtumat alkoivat lauantain kilpailun jäähdyttelykierroksella, kun Ferrucci törmäsi tahallaan tallikaveriinsa, intialaiseen Arjun Mainiin. Kilpailun jälkeen Trident-talli ilmoitti purkaneensa sopimuksensa Ferruccin kanssa. Pian tämän jälkeen julkisuudessa alkoi levitä huhuja joissa kerrottiin Ferruccin pilkanneensa Mainin aksenttia.
Kolarin takia Ferrucci kutsuttiin tuomariston kuultavaksi. Hän ei kuitenkaan saapunut sinne ja näin hän sai 60 000 euron sakon. Sunnuntaina sama toistui, kun ensin hän työnsi kilpailussa Mainin pois radalta, jonka jälkeen hänet kutsuttiin tuomariston kuultavaksi. Hän jätti kuitenkin saapumatta, jonka takia hänet hylättiin kilpailusta ja hän sai kilpailukiellon seuraaviin kahteen kilpailuviikonloppuun.
The Lobster

Juoni

Davidin (Colin Farrell) vaimo jättää hänet toisen likinäköisen miehen vuoksi. Yksineläminen ei ole sallittua, joten David ja hänen koiraksi muutettu veljensä siirretään hotelliin, jossa hänellä on 45 päivää aikaa löytää uusi kumppani. Jos kumppanin löytäminen ei onnistu tavoiteajassa, ihminen muutetaan valitsemakseen eläimeksi. David haluaa että hänet muutetaan hummeriksi, sillä ne elävät yli 100-vuotiaaksi ja ovat siniverisiä.
Hotellin asukkaat elävät hotellinjohtajan (Olivia Colman) tiukan kurin alla tehden kaiken yksin. He saavat esimerkiksi harrastaa vain sellaisia urheilulajeja, joita voi harrastaa yksin ja he myös syövät ateriansa jokainen omassa pöydässään yksin. Hotellin sääntöjen mukaan masturbointi on kiellettyä ja asukkaiden tulee osallistua parisuhteen iloista kertoville propagandaluennoille. Joka päivä asukkaat metsästävät nukutusnuolilla läheisessä metsässä asuvia kapinallisia Yksinäisiä, ja he saavat jokaisesta onnistuneesta kiinniotetusta Yksinäisesta lisäpäivän hotellissa.  
Parinvalinnassa tärkeätä on että kumppaneilla on joku heitä yhdistävä ominaisuus, kuten hyvä lauluääni, likinäköisyys, ontuminen tai usein toistuvat nenäverenvuodot. Potentiaalisen kumppanin löytyessä asukkaat saavat parihuoneen ja he saavat harrastaa ryhmäliikuntalajeja. Viimeiseksi parisuhde testataan kahden viikon "lomalla" huvijahdilla ennen sopeuttamista takaisin yhteiskuntaan. David tutustuu hotellissa keksejä rakastavaan naiseen (Ashley Jensen), ontuvaan mieheen (Ben Whishaw) ja puhevikaiseen mieheen (John C. Reilly). Heistä ontuva mies aloittaa suhteen nenäverenvuotonaisen (Jessica Barden) kanssa valehtelemalla kärsivänsä itsekin usein nenäverenvuodoista. David valitsee parikseen sydämettömän naisen (Angelikí Papoúlia) ja teeskentelee olevansa yhtä tunteeton.
Kun sydämetön nainen tappaa Davidin veljen, David jää kiinni valheestaan ja päätyy metsään elämään Yksinäisten kanssa. Heidän johtajansa (Léa Seydoux) pitää yllä tiukkaa kuria, esimerkiksi kaikkien tulee kaivaa valmiiksi oma hautansa ja ryhmän jäseniltä on kielletty flirttailu. Ryhmän jäsenet tekevät retkiä tavalliseen yhteiskuntaan teeskennellen olevansa pariskuntia. Yksinäiset tekevät myös hyökkäksen hotelliin sinne soluttautuneen sisäkön (Ariane Labed) avulla. Ajan kuluessa David ja likinäköinen nainen (Rachel Weisz) ihastuvat ja johtaja rankaisee naista sokaisemalla hänet.

Tuotanto

The Lobster on Lánthimoksen kuudes elokuva ja ensimmäinen englanninkielinen elokuva. Hänen vuoden 2009 elokuvansa Dogtooth oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Elokuvan tuotanto alkoi vuonna 2010, kun Element Pictures ja Lánthimos aloittivat yhteistyön. Kaksi vuotta myöhemmin oli valmiina 12-sivuinen käsikirjoitus yksinäisyyden kieltävässä dystopiassa elävästä miehestä.
Elokuva rahoitettiin usean eri toimijan yhteistyönä jossa mukana olivat muun muassa British Film Institute (Iso-Britannia), Irish Film Board (Irlanti) sekä CanalPlus ja Cinéma Multimédia Communication (Ranska).
Elokuva kuvattiin kuudessa viikossa 24. maaliskuuta ja 9. toukokuuta välisenä aikana vuonna 2014 Kerryn kreivikunnassa Irlannissa.
Δ13C

Δ13C (δ13C) eli delta-13C on hiilen isotooppien C-13 ja C-12 suhde tuhannesosina. Δ13C-arvoja mitataan muinaisista kerrostumista. δ13C nousee, kun kasvien tai kasviplanktonin määrä lisääntyy. Joukkotuhojen aikana δ13C aleni. Maaskasvien ilmaantuminen lisäsi δ13C:ta. Kuivassa viihtyvät evoluutiossa myöhään tulleet C4-kasvit tuottavat pienemmän δ13C:n kuin aiemmin kehittäneet kosteassa viihtyvät C3-kasvit.
Google Daydream View

Muotoilu

Daydream View -lasit on valmistettu vaahtomuovista ja kankaasta, jotta ne olisivat pehmeinä miellyttävät käyttää. Daydream View -lasit painavat 220 grammaa. Ne ovat saatavilla kolmessa värissä: ”Slate” (harmaa), ”Snow” (valkoinen) ja ”Crimson” (punainen). Daydream View -lasien mukana ei toimiteta kuulokkeita.

Käyttö

Daydream View -lasien sisään asetetaan puhelin. Daydream View'iä ohjataan sen mukana toimitettavalla langattomalla ohjaimella, jossa on liikeantureita, ohjauslevy sekä koti- ja valikkopainike.

Vastaanotto

Daydream View'n ennakkotuntuma sai Digitodayn arvostelija Henrik Kärkkäiseltä ”varauksettomat ennakkokehut”. Kärkkäinen kehui Daydream View -laseja kilpailijoita pehmeämmiksi ja kevyemmiksi.
Sonja Korkeala

Sonja Korkeala (s. 1969 Oulu) on suomalainen viulisti ja professori Münchenin musiikki- ja esittävien taiteiden yliopistossa.

Elämäkerta

Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Helsingissä  ja Budapestin Liszt-Akatemiassa. Sonja Korkeala jatkoi opintojaan Münchenin musiikki- ja esittävän taiteen yliopistossa, jossa hän suoritti opinnot mestarikurssilla.

Opetus

Vuonna 1994 hänestä tuli apulaisprofessori Münchenin musiikki- ja esittävän taiteen yliopistossa, sitten vuodesta 2000 hän on opettanut omaa luokkaa. Hän on vuodesta 2011 lähtien professori samassa instituutissa. Hän on saanut nimeä hyvin lahjakkaiden nuorten viulistien opettajana.
Jouki Tikkanen

SM-kilpailut

Tikkanen aloitti voimistelun vuonna 1999 ja kilpaili ensimmäisen kerran SM-sarjassa vuonna 2008 ja tuli viidenneksi nuorten neliottelussa. Vuonna 2009 Tikkanen voitti nuorten Suomen mestaruuden. Naisten sarjassa Tikkanen on voittanut kolme SM-kultaa vuosina 2012-2014 sekä kolme SM-hopeaa vuosina 2011, 2015 ja 2016.

PM-kilpailut

Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Tikkanen on kilpaillut kahdesti. Vuonna 2016 hän voitti kultaa neliottelussa, pallolla, keiloilla ja nauhalla. Vuonna 2014 Tikkanen otti hopeaa ottelussa, vanteella, pallolla ja nauhalla sekä pronssia keiloilla. Sekä 2016 että 2014 Tikkanen voitti team-kilpailun kultaa.

MM- ja EM-kilpailut

Tikkanen on osallistunut MM-kilpailuihin vuosina 2011, 2013, 2014 ja 2015. Vuonna 2014 hän pääsi karsinnan sijalta 22 neliottelun finaaliin, jossa nousi  sijalle 17., mikä on kautta aikojen paras suomalaistulos.
EM-kilpailuihin Tikkanen on osallistunut viidesti: junioreissa 2010 ja naisissa 2011, 2013, 2015 ja 2016. Vuonna 2010 juniorien sarjassa Tikkanen edusti pallo-ohjelmalla Suomea team-kilpailussa yhdessä Meri Kontkasen (keilat), Iina Linnan (vanne) ja Kati Rantsin (naru) kanssa. Team sijoittui 14. ja täten Suomi nousi kuumaan ryhmään seuraaviin juniorien EM-kilpailuihin. 
Naisten sarjassa vuoden 2013 EM-kilpailuissa Tikkanen oli yhdessä Ekaterina Volkovan kanssa joukkuekilpailun kymmenes. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Volkova ja Tikkanen ylsivät kautta aikojen Suomen kovimpaan joukkuekilpailutulokseen sijoittuen kuudenneksi. Tikkasen henkilökohtainen sijoitus oli ottelussa 21. Vuonna 2016 Tikkanen kilpaili EM-neliottelun finaalissa, jossa hän sijoittui 17.

Grand Prix

Tikkanen on kilpaillut Grand Prix -sarjassa vuodesta 2011 alkaen. Parhaita tuloksia ovat vuoden 2016 Bukarestin osakilpailun 8. sija neliottelussa, vuoden 2015 Holonin 8. sija nauhafinaalissa, vuoden 2012 Brnon 4. sija pallofinaalissa sekä Berliinin 6. sija keila- ja nauhafinaalissa.

Palkinnot

Tikkanen on saanut Kansainvälisen Voimisteluliiton kultaisen World Class Gymnast -tunnustuksen. 
Tikkanen on saanut Voimisteluliiton ja TUL:n vuoden paras rytminen voimistelija -palkinnon vuosina 2014 ja 2012. 
Tikkanen on valittu myös Mäkelärinteen lukion urheilukapteeniksi vuonna 2015.
Jarmo Jylhä

Jarmo Voitto Ilari Jylhä (s. 19. tammikuuta 1951 Loppi) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, tuottaja ja muusikko.
Jylhän kiinnostus musiikkiin virisi 1950-1960 -lukujen taitteessa Elviksen, Tommy Steelen ja rautalankayhtyeiden ansiosta. Tärkein vaikuttaja oli The Beatles ja ensimmäinen kitara hankittiin osamaksulla v. 1964 lopulla. 
1968 ilmestyi Shokki-levymerkillä Jarmo Jylhän laulama single Samantekevää / Nyt Kaiken toisin nään, jonka sävellykset ja sanoitukset olivat hämeenlinnalaiskaksikon Irwin Goodman ja Vexi Salmi käsialaa, nimimerkeillä William White – Leo Länsi. PSO (Pohjoismainen Sähkö Oy) julkaisi 1970-luvun alussa kaksi omista sävellyksistä/sanoituksista koostuvaa singleä Noutaja / Takaa-ajettu sekä Ilo Irti / Ei ole onnesi yhdestä kiinni, joiden jälkeen Jylhä vetäytyi laulu-uralta.
Armeijanpalveluksen jälkeen vuonna 1972 Jarmo Jylhä siirtyi päätoimisesti musiikin pariin ensimmäisen työpaikan ollessa Henry Haapalaisen Fonovox. Samoihin aikoihin jatkuivat musiikin sovitusopiskelut jazzkitaristi Tommy Nordströmin opastuksella. 
Vuonna 1979 yhdessä Erkki Puumalaisen kanssa perustettu JP-Musiikki teki mittavan tuotannon Suomalaiseen kevyeen musiikkiin suurimman menestyksen ollessa Jaakko Teppo, hänen kolme ensimmäistä albumia, joista jokaista on myyty kasetit ja CD-versiot mukaan lukien yli 100 000 kpl. JP-Musiikin jälkeen Jarmo Jylhä oli perustamatta uutta Overdisc-yhtiötä, jonka toiminta jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Myöhemmin hän on jatkanut pienimuotoista levynjulkaisutoimintaa Finedit-yrityksensä puitteissa.
Jarmo Jylhä on toiminut säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana ja tuottajana lukuisille artisteille, joista mainittakoon muun muassa Berit, Tapio Heinonen, Sonja Lumme, Jaska Mäkynen, Esko Rahkonen, Salomon, Jarno Sarjanen, Reijo Taipale ja Jaakko Teppo.
Sävellyksiä ovat mm. Alla etelän taivaan, Casablanca, Ilo Irti, Kadotettu onni ja Kaunis maa, joista kaikista on useita levytyksiä, sekä Jaakko Tepon 1992 levyttämät Lenita ja Sammakkoprinssi. Jylhä sanoitti mm. käännöstekstin lastenlauluun Pingviinitanssi ja sovitti Jaakko Tepon kappaleen Pamela. 
Jarmo Jylhä on toiminut myös tuottajana kahdessa Suomen Euroviisuedustajassa: Eläköön elämä – Sonja Lumme, Göteborg 1985 ja Bye Bye baby – CatCat, Dublin 1994.
Scouting for Girls

Scouting for Girls on vuonna 2005 perustettu englantilainen popyhtye, jonka esikoisalbumi Scouting for Girls julkaistiin vuonna 2007.
Krystyna Guzik

Arvokilpailut

Guzik on osallistunut olympialaisiin kolmesti. Hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat normaalimatkoilta; Torinossa 2006 hän oli viides,  Vancouverissa 2010 15:s ja Sotšissa 2014 kymmenenes.
Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Guzik sai hopeaa takaa-ajokilpailusta, johon hän lähti pikakilpailun jälkeen seitsemänneltä sijalta. Yhteislähtökilpailussa hän oli seitsemäs. Ennen vuotta 2013 hänen paras sijoituksensa MM-kisoissa oli yhteislähdön 17:s sija Anterselvan MM-kisoissa 2007.
Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Guzik oli pikakilpailussa viides, takaa-ajossa kahdeksas ja normaalimatkalla 14:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla seitsemänneksi.

Maailmancup

Ampumahiihdon maailmancupissa Guzikin parhaat sijoitukset ennen Nové Měston MM-hopeaa olivat viidennet sijat Torinon olympialaisissa ja Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2012–2013.
Kaudella 2013–2014 Guzik oli kolmas Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2015–2016 Guzik sijoittui toiseksi Canmoren pikakilpailussa ja kolmanneksi Presque Islen pikakilpailussa.
Kokonaiscupissa Guzik on ollut parhaimmillaan kymmenes kaudella 2015–2016.
Jorma Pakkanen

Jorma Antero Pakkanen (s. 20. toukokuuta 1929 Sortavalan maalaiskunta) on suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.
Pakkanen kävi Sortavalan lyseota 1942–1944 ja Turun suomalaista yheiskoulua 1945–1950. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa 1950–1955.
Pakkanen oli pappina Joutsassa 1956–1958 ja Virolahdella 1958–1962. Sen jälkeen hän oli Herättäjä-Yhdistyksen matkapappina 1962–1964 asuen Tampereella. Viimeksi Pakkanen oli kirkkoherrana Ristijärvellä 1964–1967 ja Reposaaressa 1968–1992.
Harald Strøm

Harald Aleksander Strøm (14. lokakuuta 1897 Horten – 25. joulukuuta 1977 Borre) oli norjalainen pikaluistelija ja jalkapalloilija. Hän voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden vuonna 1922 ja Euroopan-mestaruuden 1923. Hän kilpaili vuoden 1924 talviolympialaisissa Chamonix'ssa ja toimi siellä maansa lipunkantajana avajaisseremoniassa.
Strøm pelasi jalkapalloa Ørn Horten -seurassa ja voitti sen kanssa kansallisen mestaruuden kahdesti (1920, 1927). Hän kuului myös Norjan jalkapallomaajoukkueeseen. Hänelle myönnettiin vuonna 1921 Egebergs Ærespris.
Jamie Pierre

Matthew Jamie Pierre (1973 – 13. marraskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen ammattilaisvapaalaskija. Hän on tehnyt maailmanennätyksen hyppäämällä alas 77,7 metrin (255 jalkaa) korkuiselta kallionjyrkänteeltä.

Kuolema

Pierre kuoli 13. marraskuuta 2011. Hän kuoli jäätyään lumivyöryyn Utahin Snowbirdissä. Nettitietojen mukaan Pierre ei hautautunut lumeen vaan tippui vyöryn pyyhkäisemänä kalliolta. Hän oli kuollessaan 38-vuotias.