google/wiki40b huggingface dataset:
Walter Wanderley

Walter Wanderley (12. toukokuuta 1932 Recife, Brasilia – 4. syyskuuta 1986 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brasilialainen bossa nova -muusikko ja Hammond-urkuri. Wanderley tunnetaan parhaiten yhteistyöstään laulaja Astrud Gilberton ja tämän aviomiehen kitaristi João Gilberton kanssa. Kolmikko levytti Verve-levy-yhtiölle vuonna 1966 bossa novaa Yhdysvalloissa laajemmin tunnetuksi tehneen levyn A Certain Smile, a Certain Sadness. 
Wanderley oli erittäin tuottelias artisti: hän julkaisi yhteensä 46 sooloalbumia urallaan. Lisäksi hän toimi jo ennen läpimurtoaan lukemattomilla bossa nova -levytyksillä studiomuusikkona. Wanderleyn soololevyistä Rain Forest myi platinaa Yhdysvalloissa.
Keltakylkikukastaja

Esiintyminen

Keltakylkikukastajat elävät Indonesiassa, nimialalaji aureolimbatum Sulawesilla ja lähisaarilla, alalaji laterale Sangihen saarella. Wallace kuvaili lajin holotyypin Sulawesin Minahassan vuoristosta. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.

Elinympäristö

Trooppiset ja subtroopiset kosteat metsät.
Kaitalahti

Kaitalahti (ruots. Hålvik) on noin 350 asukkaan pientaloalue Helsingin Laajasalon länsirannalla, Kruunu­vuoren­rannan osa-alueella Tullisaarensalmesta kaakkoon. Kaitalahdessa on enimmäkseen omakotitaloja, jonkin verran myös paritaloja ja rivitaloja, mutta ei ainuttakaan kerrostaloa. Kaitalahti on toistaiseksi ainoa asutusalue Kruunu­vuoren­rannassa. 
Kaitalahti on suhteellisen pieni omakotialue, jonka päätie on nimeltään Päätie. Asukkaiden keskitulo on korkea, samaa luokkaa kuin Tammisalossa. Vuonna 2011 15 vuotta täyttäneiden keskitulo oli 54 947 euroa vuodessa. Kaitalahdessa ei ole mitään julkisia palveluita ja sinne johtaa ainoastaan yksi tie, Henrik Borgströmin tie, sekä kulkee ainoastaan yksi bussi, linja 88 Herttoniemen metroasemalta.
Kaitalahden länsipuolella on Kruunuvuoren kesämaja-alue, jossa on romahtaneita tai palaneita huviloita. Pohjoispuolella on Henrik Borgströmin puisto Tullisaaressa. Alueen eteläpuolella on toimintansa lopettanut Laajasalon öljysatama. Kaitalahdessa sijaitsee myös Kaitalahden puisto, jossa on lampi, jolla voi ruokkia sorsia. Alueella on vehreää maastoa, isoja tontteja ja pieni venesatama. Maasto nousee jyrkästi venesataman molemmilla puolilla ja sieltä on näkymä Kulosaareen.
Entisen öljysataman paikalle Kruunuvuorenrantaan on suunniteltu uutta asuntoaluetta. Kun se lähivuosina rakennetaan, laajennetaan suunnitelman mukaan myös Kaitalahden pientaloaluetta.

Kruunuvuori

Kruunuvuori on yksi Helsingin parhaimmista näköalapaikoista. Avoimelta kalliolta näkyy koko kantakaupungin itäranta sekä Kruunuvuorenselän rannat Suomenlinnasta Kulosaareen. Kruunuvuori sijaitsee noin 700 metriä bussin 88 päätepysäkiltä. Päätien eteläpäästä alkava polku loppuu yksityisasunnon pihaan, jonka läpi on kuljettava ennen kuin päästään nousemaan mäkeä ylös. Kruunuvuoren juurella on pieni Kruunuvuorenlampi ja Helsingin laajin luonnonvarainen lehmusto. Myös suota on näkyvissä.

Kaitalahden kaivos

Kaitalahden alueelta löydettiin vuonna 1787 malmiesiintymä, ja alueelle perustettiin kaivos. Malmi sisälsi 16 grammaa hopeaa tonnia kohti, minkä vuoksi se tunnettiin hopeakaivoksena, mutta sieltä saatiin myös lyijyhohdetta ja sinkkivälkettä. Esiintymän löytyminen kiinnitti aikoinaan paljon huomiota, mutta se osoittautui niukaksi, ja kaivostoiminta alueella lopetettiin jo kahden vuoden kuluttua. Malmin on todettu sisältäneen myös kuparikiisua, rikkikiisua, kalkkisälpää ja useita muita mineraaleja. Kaivoksesta on nykyisin jäljellä vain veden täyttämät kuopat.
Pulla

Valmistus

Pullataikinaan käytetään perinteisesti ja tavallisesti maitoa, hiivaa, vehnäjauhoja, kananmunia, sokeria ja voita tai margariinia. Pullataikina maustetaan usein kardemummalla ja jouluna ruotsalaisen perinteen mukaan sahramilla. Usein taikinaan lisätään myös rusinoita, etenkin jos tehdään pitkoja tai pyöreitä pikkupullia. Ennen paistamista pullat voidellaan kiiltävän pinnan saamiseksi. Usein voiteluun käytetään kananmunaa, joskus pelkkää munan keltuaista tai kahvia. 
Pullataikina ei vaadi kananmunaa, joten ilman munaa leivottu pulla sopii myös kananmuna-allergikolle. Leivontanesteenä maito voidaan korvata vedellä tai vaikkapa soijajuomalla, jolloin pulla sopii myös maitoallergikolle ja laktoosi-intoleranteille. Varsinkaan ternimaitoon leivottuun pullataikinaan ei tarvita kananmunaa ja voin tai margariinin määrää voi huomattavasti vähentää.
Pullataikinasta voi leipoa pikkupullien, pitkojen ja korvapuustien lisäksi myös piirakkaa.

Pikkupulla

Usein pelkäksi pullaksi kutsuttu sämpylänmallinen vehnänen, jonka päälle voidaan laittaa koristeeksi esimerkiksi raesokeria.

Voisilmäpulla

Sama kuin pikkupulla, mutta keskelle tehtyyn koloon laitetaan voita ja sokeria, jotka uunissa sulaessaan imeytyvät pullaan pitäen ytimen mehevänä. Voisilmäpullaa kutsutaan toisinaan myös tulivuoripullaksi, koska sormella painettu kolo kohoaa uunissa kraatterimaiseksi.

Pitko

Pitko on letittämällä tehty koristeellinen pulla. Pitko letitetään tavallisesti kolmesta tangosta, joskus neljästä tai jopa viidestä tai kuudesta tangosta. Leipomoissa pitkojen letityksessä ei enää välttämättä tarvita leipureita, kun letityskonehoitaa pullapitkon letityksen. Juhlapöydässä pitko pannaan usein esille kokonaisena ja se leikataan valmiiksi viipaleiksi. Arkena pullasta leikataan viipale kerrallaan tarpeen mukaan. Suuresta pitkosta voidaan tehdä myös kranssinmuotoinen. Pitkon voi valmistaa tavallisesta pullataikinasta ja sen päälle ripotellaan usein koristeeksi mantelilastuja, raesokeria tai kuivattuja hedelmiä.  
Kuivahtaneesta pitkosta voi kuivattaa korppua tai valmistaa jälkiruokia, kuten pappilan hätävaraa tai köyhiä ritareita.

Pullapohjaiset piirakat

Esimerkiksi rahka- tai mustikkapiirakka voidaan tehdä muropohjan sijaan pullapohjalle. Tällöin piiras tehdään joko piirasvuokaan tai koko tavallisen uuninpellin kokoiseksi.
Suzanne Stokes

Suzanne Lee Stokes (s. 9. heinäkuuta 1979 Naples, Florida) on yhdysvaltalainen malli. Hän oli Playboyn "Playmate of the Month" helmikuussa 2000.
Stokes lähti vanhempiensa luota jo 15-vuotiaana asumaan yhdessä poikaystävänsä kanssa. Hän valmistui high schoolista vuonna 1997 ja muutti sen jälkeen Miamiin aloittamaan uraansa mallintöissä.
Stokes on esiintynyt vuoden 2005 komediaelokuvassa Frostbite ja lisäksi muutamaan otteeseen Howard Sternin show'ssa.
Sakari Lappi-Seppälä

Lauri Sakari Lappi-Seppälä (4. maaliskuuta 1920 Vaasa – 14. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen tiedottaja
Lappi-Seppälän vanhemmat olivat jääkäri ja liikemies Lauri Lappi-Seppälä ent. Seppälä (1894-1935) ja Siiri Elina Lehikoinen (1897-1968). Hän oli mukana suomalaisissa SS-joukoissa. Sotien jälkeen hän toimi Kansanhuoltoministeriössä tiedotussihteerinä, Hotelli Tornin mainospäällikkönä ja Torni-lehden toimitussihteerinä.
Lappi-Seppälä lähetettiin takaisin Suomeen vakoiluepäilysten vuoksi vuonna 1942. Teoksessa Haudat Dnjeprin varrella: SS-miehen päiväkirjan lehtiä hän kertoo kokemuksistaan SS-joukoissa. Valpon mukaan eräs suomalainen SS-ryhmä suunnitteli vuonna 1946 kostoa kirjan paljastuksien vuoksi.
Seltyn piiri

Seltyn piiri (ven. Селти́нский райо́н, Seltinski raion, udmurtiksi Сьӧлта ёрос, Śölta joros) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1884,4 neliökilometriä. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2010).
Seltyn piiri sijaitsee Udmurtian länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Krasnogorskojen, idässä Igran ja Jakšur-Bodjan, kaakossa Uvan ja lounaassa Sjumsin piireihin sekä luoteessa Kirovin alueeseen. Pinta-alasta 40 % on metsää. Tärkein joki on Kilmez. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, hiekka, sora ja kalkkikivi.
Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Haldy, Kilmez (keskuspaikka Selty), Kolesur, Kopki, Novaja Monja, Selty, Sjuromošur, Uzi ja Valamaz. Hallinnollinen keskus on Seltyn kylä.
Asukkaista 58,4 % on udmurtteja ja 39,4 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin läpi kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Iževskiin on maantieyhteys Uvan ja Nylgan kautta. Tärkein elinkeino on puunhankinta ja -jalostus. Lisäksi on pellavanjalostuslaitos, tiilitehdas ja rakennusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, pellavan ja vihannesten viljelyyn.
Paikallislehtenä ilmestyy Oktjabr.
Akryylihappo

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus aineelle syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Legend of Edda

Arvoasteikot

Legend of Eddassa on mahdollisuus kerätä "jumalapisteitä" (God points), jotka nostavat arvoasteikkoasi. Jumalapisteitä voit saada osallistumalla taisteluihin kolmella eri areenalla. Jumalapisteitä saa tapoista, aiheuttamastasi vahingosta (damage), vastaanottamastasi vahingosta, sekä varastamalla vastapuolen kristalleja. Arvoasteikossa ylös päästessä, myös tilastosi (stats) kasvavat.
Supreme Commanderista ylöspäin,arvoasteikot ovat saatavissa vain "Rank Resetin" jälkeen. Ollessaan Supreme Commander, ei saa enää normaalisti jumalapisteitä, vaan joka toinen viikko ne nollataan ja eniten pisteitä kerännyt pääsee legendaariseksi "Sodan jumalaksi" (God of war)
Sodan jumalaksi voi päästä vain yksi henkilö kaikilta hahmoluokilta kahden viikon ajaksi. Toiseksi eniten jumalapisteitä kerännyt pääsee Sankariksi (Hero) yms. Korkeammat arvoasteikot oikeuttavat parempiin tavaroihin, jotka auttavat PvP:ssä.
Reunustäplämittari

Koko ja ulkonäkö

Pienehkö, näennäisen mustavalkoinen ja helposti tunnistettava perhoslaji. Siivet ovat pohjaväriltään valkoiset ja niiden keski- ja ulko-osissa on laajoja, syvän tummanruskeita laikkuja. Perhosyksilöiden siipikuviointi vaihtelee poikkeuksellisen paljon, mutta keskeisinä lajituntomerkkeinä etusiiven tyviosan tumma täplä on venynyt siiven suunnassa ja siiven keskiosan etureunasta siiven keskelle ulottuva laikku on muodoltaan epäsymmetrinen. Joskus siiven keskiosan tumma väri muodostaa koko siiven poikki ulottuvan vyön. Takasiivet ovat ulkosyrjästään tummanruskeat ja niiden poikki kulkee vyö vaihtelevankokoisia laikkuja. Siipiväli on 22–28 mm.
Satunnaisesti tavataan lähes kokonaan tummanruskeita tai miltei valkoisia, vain siipien etureunasta kuviollisia yksilöitä.

Levinneisyys ja lentoaika

Yleinen ja laajalle levinnyt laji, joka elää Portugalista ja Brittein saarilta Japaniin. Suomessa reunustäplämittaria esiintyy hyvin yleisenä suurimmassa osassa maata ja se puuttuu vain Inarin Lapista ja Enontekiön tuntureilta. Perhoset ovat lennossa toukokuun lopulta heinäkuun lopulle, mutta toista sukupolvea voi tavata jopa syyskuulle asti.

Elinympäristö ja elintavat

Reunustäplämittari suosii avoimia elinympäristöjä, kuten pensaikkoisia niittyjä, rantoja, metsänreunoja sekä puutarhoja. Laji lentää pääasiassa öisin ja tulee valolle, mutta lähtee häirittynä helposti lentoon päivälläkin. Päivisin perhoset lepäävät avoimesti kasvien lehdillä pyrkimättä piilottelemaan itseään. On arveltu, että perhosen väritys toisaalta rikkoo sen hahmon saalistajien silmissä ja saa sen muistuttamaan linnun ulostetta. Kotelo on talvehtiva vaihe.

Ravintokasvi

Toukka elää lehtipuilla, etenkin pajuilla (Salix), poppeleilla (Populus) ja koivuilla (Betula).
Pekka Pouta

Pekka Ilmari Pouta (s. 20. toukokuuta 1968 Savonlinna) on suomalainen meteorologi, joka on ennustanut säätä vuodesta 1991 lähtien  MTV3-televisiokanavalla.
Aluksi Pouta opiskeli Helsingin yliopistossa teoreettista fysiikkaa. Säätieteilijöille oli kuitenkin tarjolla enemmän kesätyöpaikkoja ja samassa tiedekunnassa oli mahdollista opiskella meteorologiaakin, joten Pouta päätyi nykyiseen ammattiinsa. Hänen meteorologian opintonsa ovat vielä kesken.
Pouta on metallimusiikin suuri ystävä ja onkin jokavuotinen vierailija Helsingissä järjestettävillä Tuska-festivaaleilla.
Pekka Pouta osallistui syksyllä 2018 esitettyyn Tanssii tähtien kanssa -ohjelman 11. tuotantokaudelle.
Augusto Pestana

Augusto Pestana (22. toukokuuta 1868 – 29. toukokuuta 1934) oli brasilialainen insinööri ja poliitikko. Pestana oli Rio Grande do Sulin osavaltiossa sijaitsevan Ijuín kunnan ensimmäinen pormestari ja ensimmäinen toimitusjohtaja valtionrautateille. Hänet valittiin kolme kertaa Brasilian parlamenttiin. Hänen mukaansa on nimetty Augusto Pestanan kaupunki.
Chico Freeman

Chico Freeman (s. 17. heinäkuuta 1949 Chicago) on yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti. 
Freeman syntyi muusikkoperheeseen: hänen isänsä Von Freeman on jazz-muusikko, ja Chico Freemania opettivat myös kitaristi- ja rumpaliveli. Freeman soitti alun perin trumpettia, mutta vaihtoi soittimensa sittemmin saksofoniin. Keskeisenä musiikillisena vaikuttajana kotikaupungissaan Chicagossa hän pitää yhdistystä Association for Advancement of Creative Musicians (AACM) ja sen perustajaa Muhal Richard Abramsia, jonka johdolla hän opiskeli musiikin teoriaa. Chico Freeman valmistui Northwestern-yliopistosta vuonna 1972 ja muutti New Yorkiin 1977. Freeman on johtanut useita yhtyeitä ja tehnyt yhteistyötä muiden muassa Elvin Jonesin, Sun Ran ja Don Pullenin kanssa. Vuonna 1980 hänet äänestettiin Down Beat -lehden lukijaäänestyksessä vuoden kiinnostavimmaksi uudeksi kyvyksi.
Freeman on kiertänyt kansainvälisesti ja esiintynyt Suomessa Pori Jazz -festivaaleilla kvartetteineen 1981 ja Espoon April Jazzissa Espoo Big Bandin solistina 2006. Vuonna 1980 hänen oli määrä olla mukana Edward Vesalan kokoonpanossa yhdessä saksofonisti James Spauldingin ja basisti Reggie Workmanin kanssa, mutta aikataulut eivät kohdanneet.
Petri Suvanto

Petri Suvanto (s. 13. marraskuuta 1992 Seinäjoki, Etelä-Pohjanmaa) on suomalainen moottoriurheilija. Voitettuaan monia Karting-kilpailuja Suomessa, Suvanto siirtyi Formula BMW-sarjaan vuonna 2010. Hän parhaaksi sijoitukset oli kaksi kuutossijaa Circuit Park Zandvoortissa ja Silverstonessa. Hän sijoittui kokonaispisteissä 11:ksi. Vuonna 2011 Suvanto siirtyi amerikkaan kilpailemaan U.S. F2000 National Championship -sarjassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Hän otti sieltä viisi voittoa ja ajaen yhtä lukuun ottamatta jokaisessa kilpailussa palkintokorokkeelle. Vuonna 2012 Suvanto kilpaili Star Mazda Championship -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2013 Suvanto jatkaa sarjassa.
Latvia olympialaisissa

Kesäolympialaiset

Lähteet:

Talviolympialaiset

Lähteet:

Kesäolympialaiset

Lähteet:

Talviolympialaiset

Lähteet:
Kolmitäplätilapia

Ulkonäkö ja koko

Sukukypsyyden kolmitäplätilapia saavuttaa 12–15 senttimetriä pitkänä, ja lajin maksimipituus on 61 senttimetriä ja maksimipaino 4,7 kilogrammaa. Sekä koiraalla että naaralla on lisääntymiskauden ulkopuolella 3 tai 4 selvää täplää keskivartalossa ja punaiset reunat selkä- ja peräevässä. Lisääntymisaikana koiraiden evien punaiset reunat ovat leveämmät ja kirkkaammat. Lisäksi koiraan päässä, selässä ja kyltissä erottuu kimalteleva ruskean sinipunerva.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kolmitäplätilapia elää Sambesin yläjuoksulla sekä Kafue-, Okavango- ja Cunenejoissa. Se on melko yleinen sekä Sambesissa että Okavangossa.
Aikusia yksilöitä tavataan pääasiassa syvemmissä lammissa ja jokien pääuomissa. Poikasia tavataan sen sijaan useamassa elinympäristöissä, kuten tulvatasankojen laguuneissa, suurissa avoimissa soissa sekä harvoin jokien pienemmissä sivujoissa.
Kolmitäplätilapian yksilömäärä on laskussa, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen vaarantuneeksi. Suurimman uhan sille asettaa mahdollinen niilintilapian leviäminen, joka on aiheuttanut jo muutamian muiden tilapialajien sukupuuton.
Mykonos (antiikin kaupunki)

Maantiede

Mykonoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi oletettavasti nykyisen Mýkonoksen kaupungin paikalla saaren länsirannikolla. Pseudo-Skylaksin mukaan Mykonoksen saari oli dipolis, toisin sanoen siellä oli myös toinen polis. Nämä olivat kuitenkin yhdistyneet viimeistään noin vuonna 200 eaa., ja on mahdollista, että ne muodostivat liiton jo aiemmin. Saaren toisesta poliksesta ei tiedetä muutoin mitään, eikä sen sijaintia tunneta varmuudella. Sen arvellaan kuitenkin sijainneen nykyisin Palaiókastrona tunnetulla paikalla.
Mykonoksen kaupunkivaltio käsitti näin ainakin myöhemmällä ajalla koko Mykonoksen saaren, joka sijaitsi antiikin nimistöllä itään Deloksesta ja pohjoiseen Naksoksesta. Strabon luki saaren osaksi Kykladeja, johon se luetaan myös nykyisin. Plinius vanhempi kuvasi saaren etäisyyden Deloksesta 15 roomalaiseksi mailiksi, mutta tämän on todellista etäisyyttä paljon enemmän. Pseudo-Skylaks arvioi etäisyyden länsipuolisesta Rheneian saaresta oikeammin 40 stadioninmitaksi.

Historia

Mykonos esiintyy antiikin ajan lähteissä suhteellisen harvoin. Se kuvataan Ateenan siirtokunnaksi, ja sen asukkaat olivat joonialaisia. Kreikkalaisessa mytologiassa Mykonos sai nimensä sen ensimmäisestä hallitsijasta, heeros Mykonsista, joka oli Apollonin jälkeläinen. Myyteissä Mykonos esiintyy myös paikkana, jossa Herakles löi gigantit gigantomakhian aikana, ja nämä muuttuivat saaren kiviksi. Mykonosta pidettiin myös lokrislaisen Aiaan hautapaikkana.
Historiassa Mykonoksen kaupungin ja saaren vaiheet liittyvät läheisesti Delokseen. Datis pysähtyi Mykonoksella vuonna 490 eaa., ja saari oli persialaissotien aikaan Persian vallan alla. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Mykonos kuului ensin Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 452/451–416/415 eaa. Vuodesta 376 eaa. kaupunki kuului puolestaan toiseen Ateenan liittoon. Mykonos löi omaa pronssirahaa ainakin 300-luvulla eaa. 200-luvulla eaa. kaupunki kuului saarelaisten liittoon.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Mykonios (Μυκόνιος). Antiikin kirjallisuudessa Mykonosta pidettiin köyhänä ja kurjana paikkana. Mykonoslaisia pilkattiin näiden huonosta ja saidasta luonteesta, mistä tuli huonoon naapuriin viittava sanonta Mykonios geitōn (Μυκόνιος γείτων, ”mykonoslainen naapuri”), sekä kaljuudesta jo nuorella iällä.

Rakennukset ja löydökset

Antiikin aikaisesta Mykonoksen kaupungista ei ole säilynyt jäänteitä, ja myös arkeologiset löydökset ovat vähäisiä. Nykyisen kaupungin kaakkoispuolelta on paikannettu pyhäkkö. Lisäksi nykyisen kaupungin alueelta on tehty yksi hautalöytö, joka ajoittuu 600-luvulle eaa. Se osoittaa, että antiikin aikainen kaupunki on ilmeisesti ollut alueeltaan nykyistä pienempi. Myöskään muualta saarelta ei ole tehty juurikaan antiikin aikaisia löytöjä.
Hartikka Speitz

Hartvig (Hartikka) Henrikinpoika Speitz (1591, Liuttulan kartano, Rantoo, Sääksmäki – 1651) oli suomalainen lainlukija, joka käänsi suomeksi asetuksia. Tiettävästi hän sai valmiiksi myös koko Ruotsin valtakunnan lain suomentamisen, mutta tämä työ jäi käsikirjoitukseksi, joka on kadonnut.
Speitzin vanhemmat olivat hyvin suomen kieltä taitava lainlukija ja alilaamanni Henrik Jakobinpoika ja Margareta Thomasintytär. Hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa, mutta hänen ei tiedetä suorittaneen yliopistotutkintoa. Speitz toimi 1623–1624 Vehmaan ja Maskun lainlukijana, mutta joutui laamanni Petrus Wigeliuksen kanssa kiisteltyään erotetuksi virasta ja hankki sen jälkeen elantonsa perintötiloiltaan, joita oli Sääksmäellä, Paraisilla ja Lempäälässä.
Virkaeron jälkeen Speitz paneutui lainsuomennostyöhön. Ensimmäiseksi hän suomensi 1620-luvulla Kustaa II Aadolfin vuonna 1621 antamat sota-artiklat. Hän painatti vuonna 1642 omalla kustannuksellaan artikloista laitoksen, jossa olivat rinnakkain ruotsinkielinen alkuteksti ja hänen oma suomennoksensa. Seuraavana vuonna hän julkaisi samanlaisen kaksikielisen laitoksen eräistä vuoritoimeen liittyvistä asetuksista.
Pian tämän jälkeen Speitz hävisi perintöriidan Turun hovioikeudessa ja julkaisi tästä katkeroituneena hovioikeutta vastaan suunnatun kirjelmän vuonna 1645. Tästä syystä hän sai kuolemantuomion, jonka kuningatar Kristiina muutti kuitenkin kuuden vuoden vankeudeksi. Loppujen lopuksi Speitz istui tuomiostaan vain pari vuotta. Vankeusaikanaan hän suomensi kirkkokaarta lukuun ottamatta koko Ruotsin valtakunnan lain. Sitä ei julkaistu ja käsikirjoituskin on kadonnut.
Marianne Kaufmann-Abderhalden

Marianne Kaufmann-Abderhalden (o.s. Abderhalden, s. 1. huhtikuuta 1986) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2006 Kaufmann-Abderhalden voitti syöksylaskussa kultaa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 14:s. Maansa mestaruuskisoissa hän saavutti kaksi kultamitalia vuonna 2011.
Kaufmann-Abderhaldenin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Åren syöksylaskussa 15. maaliskuuta 2006, jossa hän sijoittui 27:nneksi. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Kaufmann-Abderhalden saavutti maaliskuussa 2010 kotimaassaan Crans Montanassa lasketussa syöksylaskussa, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Hän oli kolmas myös Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2012. Joulukuussa 2013 hän sijoittui toiseksi Lake Louisen syöksylaskussa ja saavutti ensimmäisen voittonsa Val d’Isèren syöksylaskussa. Tammikuussa 2014 hän oli toinen Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa. Hän sijoittui kauden 2013–2014 syöksylaskucupissa viidenneksi.
Seinä

Seinä on rakennuksessa tilaa jakava ja usein myös kantavana rakenteena toimiva pystysuora rakenneosa. Myös avattavia väliseiniä on olemassa.
Seiniä voidaan luokitella materiaalin, esimerkiksi puu-, kivi-, tiiliseinä, tai rakenteellisen tarkoituksen mukaan: esimerkiksi ulkoseinä, kevyt väliseinä, kantava väliseinä, paloseinä. Edelleen niille voidaan määrittää erilaisia arvoja esimerkiksi kantavuuden, palonkestävyyden, lämmön- ja ääneneristyskyvyn mukaan.
Nykyrakentamisessa on hyvin yleistä tehdä seinä kerroksellisena rakenteena eri materiaaleja käyttäen. Kerroksellisessa seinässä kullakin kerroksella voi olla oma tehtävänsä: seinä voi sisältää höyrynsulku-, tai lämmöneristekerroksen, tuulensuojan ja kantavan kerroksen. Kerroksellinen seinä on yleensä rankarakenteinen, sen sisällä on rangoista tehty pystyrunko, yleensä ranka 60 cm välein.
Massiivinen seinä on tehty kauttaaltaan samasta materiaalista. Tällaisia ovat muun muassa hirsiseinät, tiilimuurit ja jotkin kevytbetoniseinät.
Ulkoseinän tehtävänä on toimia suojana sääoloja ja jossain määrin rakennukseen sisääntunkeutumista vastaan. Ulkoseinä on osa rakennuksen vaippaa. Ulkoseinälle asetettavat lämmöneristysvaatimukset riippuvat siitä ovatko sen rajaamat tilat lämpimiä, puolilämpimiä, lämmittämättömiä vai jäähdytettyjä.
Väliseinät palvelevat ennen kaikkea tilanjakajina. Väliseinä voi olla tarvittaessa eristetty, esimerkiksi kylmätilan ja huonetilan välinen seinä. Väliseinä voi olla myös osastoiva seinä, eli joko ääntä tai paloa eristävä. 
Kantavat seinät voivat olla joko ulko- tai väliseiniä. Kantavan seinän tarkoitus on kannatella yläpuolisia kerroksia ja kattorakenteita, sekä rakennuksen käytön aiheuttamaa kuormaa. Rakennuksessa voi olla myös jäykistäviä seiniä, jotka vastaanottavat tuulikuormia.
Kantavien, osastoivien tai jäykistävien seinien purku tai aukotus vaatii rakennusvalvonnan luvan.