google/wiki40b huggingface dataset:
Neurulaatio

Neurulaatiolla tarkoitetaan alkionkehityksen tapahtumaa, jossa gastrulaatiossa syntyneestä ektodermistä muodostuu hermostoputki. Hermostoputkesta erilaistuu myöhemmin yksilönkehityksen aikana keskushermosto. Neurulaatio alkaa heti kun gastrulaatio on valmis alkion kraniaalisessa osassa ja selkäjänne on kehittynyt. Gastrulaatiossa syntynyt selkäjänne indusoi päällä olevaa ektodermiä erikoistumaan soluiksi, joista myöhemmin muodostuu keskushermosto. Neurulaatio jaetaan primääriseen ja sekundääriseen neurulaatioon.

Primäärinen neurulaatio

Hermostolevy syntyy selkäjänteen päällä olevasta ektodermistä. Selkäjänne indusoi ektodermin erilaistumaan neuroektodermiksi, ja neuroektodermistä muodostuu myöhemmin hermostolevy. Primäärisellä neurulaatiolla tarkoitetaan hermostolevyn taipumista hermostoputkeksi. Levyyn muodostuu uurre, joka painuu syvemmäksi kunnes uurteen reunat yhtyvät muodostaen hermostoputken. Reunojen yhtymäkohtaan syntyy hermostopiena, jonka solut melko nopeasti irtoavat ja vaeltavat muodostamaan kudoksia ympäri alkiota. Hermostopienan muodostuessa hermostoputki sulkeutuu ja hermostopienan hajotessa kuroutuu irti ektodermistä. Homeobox-geenit ohjaavat kehitystä. A-vitamiinilla on tärkeä osa hermostoputken kehityksessä.

Sekundäärinen neurulaatio

Sekudäärisen neurulaation mekanismi on erilainen kuin primäärisen neurulaation: solumassan keskelle muodostuu putkimainen ontelo. Sekundäärisessä neurulaatiossa kehittyvät keskushermoston kaudaaliset osat.

Sulkeutumishäiriöt

Useimmiten keskushermoston epämuodostumat liityvät hermostoputken sulkeutumisessa tapahtuviin virheisiin. Sulkeutumishäiriöiden otaksutaan aiheutuvan puutteista induktoivissa signaaleissa tai niissä geeneissä, jotka ohjaavat sulkeutumisprosessia. Häiriöitä on hyvin eriasteisia ja ne voivat pahimmillaan johtaa kuolemaan. Kehityshäiriön vakavuus riippuu siitä, missä kohtaa hermostoputkea sulkeutuminen on puutteellista. Aivo-osan jäädessä sulkeutumatta tuloksena on anenkefalia, joka johtaa aina kuolemaan. Hermostoputken kaudaaliosan sulkeutumishäiriö aiheuttaa spina bifidaksi kutsutun tilan.

Hermostoputken erilaistuminen

Morfogeneettiset liikkeet muokkaavat ja taivuttavat hermostoputkea. Kraniaaliosaan muodostuvat aivokammiot ja kaudaaliosaan selkäydinkammio. Homeobox-geenien avulla hermostoputken kudos alkaa erilaistua keskushermoston erilaisiksi toiminnallisiksi kudoksiksi. Soluista erilaistuu neuroneita ja gliasoluja.
Jerry Bengtson

Seurajoukkueura

Ammattilaisuransa Bengtson aloitti vuonna 2007 paikallisessa Vidassa. Vuonna 2011 hän siirtyi maan suurseuraan CD Motaguaan ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan maan mestaruuden. Bengtson on voittanut kolmesti liigan maalikuninkuuden. Vuonna 2012 hän siirtyi Major League Soccerissa pelaavaan New England Revolutioniin. Bengtsonille ei tullut seurassa onnistumisia paljoakaan, joten hän siirtyi vuonna 2014 lainalle Argentiinan pääsarjan CA Belgranoon.

Maajoukkueura

Bengtson debytoi Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa huhtikuussa 2010. Hän edusti maataan vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa olympiajoukkueen kanssa. Vuonna 2014 Bengtson oli mukana myös MM-kisoissa, joissa hän pelasi jokaisessa Hondurasin kolmessa ottelussa. Bengtson on pelannut maajoukkueessa 47 ottelua, joissa on tullut 19 maalia.
Liuskakurjenpolvi

Ulkonäkö ja koko

Yksi- tai joskus harvoin kaksivuotinen liuskakurjenpolvi kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Varren ja lehtiruotien hapsikarvat ovat alaviistoja. Varsilehdet ovat viisiliuskaisia ja syvään kapealiuskaisia. Aluslehtien liuskat ovat leveämpiä. Lyhytperäiset kukat ovat ylimpien varsilehtien tasalla. Kukat ovat punertavan sinipunaisia, 5–8 mm leveitä. Terälehdet ovat matalalanttoisia ja otakärkisten verholehtien pituisia. Liuskakurjenpolvi kukkii kesä-elokuussa. Hedelmykset ovat noin yhden sentin pituisia ja sirottavasti hapsi- ja nystykarvaisia. Siemenkuori on verkkomaisesti syväkuoppainen.
Liuskakurjenpolvi muistuttaa hieman kivikkokurjenpolvea (G. colombinum).

Levinneisyys

Liuskakurjenpolvea tavataan Euroopassa Atlantin rannikolta Länsi-Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle saakka. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian keskiosiin ja Baltiaan. Lajia kasvaa yleisenä myös Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan sekä Kaukasuksen alueella. Satunnaisena sitä tavataan myös muualla Pohjois-Afrikassa, Turkissa ja monin paikoin Lähi-idässä. Ihmisen mukana laji on levinnyt Pohjois-Amerikan itä- ja länsiosiin. Pohjoismaissa liuskakurjenpolvi on varhainen kulttuuritulokas. Suomessa sen vanhat esiintymät keskittyvät Ahvenanmaalle ja Varsinais-Suomen saaristoon. Muualta Suomesta lajia on tavattu satunnaisena tulokkaana useista satamakaupungeista ja sisämaan suurista kaupungeista.

Elinympäristö

Suomessa liuskakurjenpolvi kasvaa kallioilla ja tienvarsilla sekä satunnaisena nurmikoilla ja satamakentillä. Ruotsissa laji on myös tavallinen peltojen rikkakasvi. Liuskakurjenpolvi on kalkinsuosija. Laji on Suomessa viime vuosikymmeninä harvinaistunut. Taantumisen suurimpana syynä on perinteisen laidunnuksen vähenemisestä johtuva kasvupaikkojen umpeenkasvu.
Finanssiala (järjestö)

Eurooppalaista edunvalvontaa

Finanssiala ry on tiiviisti mukana alan eurooppalaisessa edunvalvonnassa kattojärjestöjen EBF:n (European Banking Federation), Insurance Europen, EFAMA:n (European Fund and Asset Management Association), Lease Europen, EPC:n (European Payments Council) ja Eurofinasin (The European Federation of Finance House Association) kautta. Olemme myös pohjoismaisen arvopaperiyhdistys NSA:n jäseniä.
FA valvoo EU:ssa suomalaisen finanssialan etua ja sitä, että kaikilla on Euroopan unionissa yhteiset pelisäännöt, yhdenmukainen valvonta ja laadukas sijoittajansuoja. Näillä periaatteilla FA haluaa turvata rahoitusmarkkinoiden vakauden ja luotettavuuden Euroopassa.

Historia

Suomen Pankkiyhdistys, Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitto, Rahoitusyhtiöiden yhdistys ja Finanssityönantajat ry:n yhdistyivät 1. tammikuuta 2007 Finanssialan Keskusliitoksi. Arvopaperivälittäjien yhdistys ja Finanssialan Keskusliitto yhdistyivät 1. tammikuuta 2009. Suomen Sijoitusrahastoyhdistys liittyi mukaan 1.9.2009. Finanssialan Keskusliiton ensimmäisenä toimitusjohtaja toimi Satu Huber. Piia-Noora Kauppi aloitti tehtävässä vuoden 2009 alussa. Toukokuussa 2017 Finanssialan Keskusliitto vaihtoi nimensä Finanssiala ry:ksi.
Perustamisesta lähtien mukana ollut OP Ryhmä erosi Finanssiala ry:n jäsenyydestä vuoden 2017 alussa. Tätä oli edeltänyt noin vuotta aiemmin pidättäytyminen etujärjestön toiminnasta. FA hoitaa silti edelleen OP Ryhmän maksuliikkeen edunvalvontaa.
FA:n edeltäjäjärjestöistä Finanssityönantajat ry oli pankki- ja vakuutusalan työnantajajärjestö. Muut edeltäjät olivat omien alojensa yhteistoiminta- ja edunvalvontajärjestöjä. FA toimii molemmissa rooleissa. Vaikka Finanssiala ry on työmarkkinaosapuoli, alan työmarkkinaneuvottelut hoitaa Palta.

Yhteiskunnallinen tukitoiminta

Finanssiala ry:n tavoitteena on olla vastuullinen suomalaisen hyvinvoinnin, vaurauden ja kilpailukyvyn rakentaja. Tehtävänä on rakentaa jäsenyrityksille toimintaympäristöä, jossa ne voivat liiketoiminnallaan lisätä suomalaista hyvinvointia. Pankit, henki-, työeläke- ja vahinkovakuutusyhtiöt, rahastoyhtiöt, rahoitusyhtiöt ja arvopaperinvälittäjät hoitavat liiketoimintaansa vastuullisesti ja voivat auttaa Suomea menestymään.
Vuonna 2016 FA tuki YK:n päivänä järjestettävää Save Syria -marssia. Vuoden 2016 joulutervehdyksiin varatut rahat ohjattiin Kirkon Ulkomaanavulle, joka auttaa Jordaniassa syyrialaispakolaisia.
Apun maailma

Tarina

Kalkutan yliopistoon stipendin saanut Apu joutuu keskeyttämään opintonsa varojen puutteessa. Hän menee naimisiin, on onnellinen ja uskoo löytäneensä paikkansa maailmassa. Nuori vaimo kuitenkin kuolee lapsivuoteeseen. Murtunut Apu ei halua edes nähdä vastasyntynyttä poikaansa, vaan lähtee yksinäiselle vaellukselle ympäri maata. Viisi vuotta myöhemmin Apu palaa, näkee poikansa ja löytää lopultakin rauhan ja elämälleen tarkoituksen isän roolissa.

Vastaanotto

Elokuva oli BAFTA-ehdokkaana ja sai National Board of Review -palkinnon.
Mykola Pymonenko

Mykola Kornylovytš Pymonenko (ukr. Микола Корнилович Пимоненко, ven. Николай Корнилович Пимоненко, Nikolai Kornilovitš Pimonenko; 21. maaliskuuta (J: 9. maaliskuuta) 1862 Kiova - 8. huhtikuuta (J: 26. maaliskuuta) 1912 Kiova) oli ukrainalainen realistinen taidemaalari.

Elämäkerta

Mykola Pymonenko syntyi Kiovassa vuonna 1862. Hän oli ikonimaalari Kornilo Pymonenkon poika. Hän opiskeli Kiovan piirustuskoulussa vuosina 1878-1882 ja sen jälkeen Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa vuosina 1882-1884, jossa hänen opettajiinsa kuului Volodymyr Orlovski. Opintojen jälkeen hän opetti Kiovan piirustuskoulussa vuosina 1884-1900 ja sen jälkeen Kiovan taidekoulussa vuosina 1900-1906. Kazimir Malevitš kuului hänen oppilaisiinsa.
Hän osallistui Etelä-Venäjän taiteilijayhdistyksen näyttelyihin vuosina 1891-1896 ja vuodesta 1893 alkaen Vaeltajien näyttelyihin, joihin hän liittyi muodollisesti vuonna 1899. Vuonna 1904 hänestä tuli Keisarillisen taideakatemian jäsen.
Pymenenko kuoli Kiovassa vuonna 1912 ja hänet haudattiin Lukjanovin hautausmaalle.
Pymenenkolle omistettu museo sijaitsee Maljutjankan kylässä lähellä Kiovaa.

Teokset

Pymonenko teki yli 700 laatukuvaa, maisemamaalausta ja muotokuvaa, joista useista on tehty postikortteja. Hän kuvasi uskollisesti ukrainalaisen elämän eri puolia. Hänen teoksistaan voidaan mainita Torilla (1898), Fanatismin uhri (1899), Ennen myrskyä (1906) tai Hopak (1908).
Pymonenko kuvitti myös Taras Ševtšenkon runoja ja osallsitui 1890-luvulta Kiovan Pyhän Vladimirin katedraalin freskojen maalaukseen.
Juhana Uusikartano

Juhana "Juho" Uusikartano (synt. Johan Antinpoika Uuskartano, 18. joulukuuta 1772 Honkilahti – 15. maaliskuuta 1835 Honkilahti) oli suomalainen maallikkosaarnaaja. Hänet tunnetaan Satakunnassa 1800-luvun alkupuolella vaikuttaneen hyppyherätyksen alullepanijana ja ensimmäisenä johtajana. Kotipaikkansa Honkilahden Auvaisten kylän mukaan lempi- tai pilkkanimensä "Auvaisten paavi" saanut Uusikartano koki uskonnollisen herätyksen vuonna 1817. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli seppä.
Rukoilevaisissa toimineen vaikuttajan Matti Paavolan mukaan Uusikartano oli alkoholisoitunut ja sai voimakkaita hengellisiä kokemuksia, jotka hän tulkitsi Jumalan viesteiksi. Hän järjesti kotitalossaan seuroja, joissa osallistujat kiitosvirsiä veisatessaan alkoivat hyppimään ja taputtamaan. Liikkeeseen kuuluivat myös profetiat, ilmestykset ja askeesi. Uusikartanon synnyttämä herätysliike levisi nopeasti vanhoille rukoilevaisten alueille eri puolille eteläistä Satakuntaa ja maakunnan rannikkoseutua sekä myös Vakka-Suomen puolelle muun muassa Laitilaan. Toinen ja laajempi hyppyherätyksen aalto lähti leviämään vuonna 1827. Uusikartano jättäytyi pois liikkeestä 1820- ja 1830-lukujen vaihteessa ja hänen tilalleen nousivat Eurajoelta kotoisin ollut Johan Dahlberg sekä tältä oppia saanut luvialainen Mikael Rostedt.
Vanha rukoilevaisherätys luotti Raamattuun ainoana Jumalan ilmoituksen lähteenä, mutta Uusikartano korosti sen sijaan ihmisen omassa mielessään kokemaa "sisäistä ilmoitusta". Tämä johti Raamatun merkityksen vähenemiseen, joka herätti suurta vastustusta sekä luterilaisen kirkon papistossa, että rukoilevaisten johtohahmoissa. Hämmennystä herätti myös Uusikartanon väite, että hän pystyi ihmistä silmiin katsomalla kertomaan, joutuuko tämä kuoltuaan taivaaseen vai helvettiin. Uusikartanon vastustajat kuvailivat häntä usein ylimieliseksi ja ylpeäksi.
Jotkut tutkijat pitävät Uusikartanon luomaa hyppyherätystä nykyisen kaltaisen rukoilevaisliikkeen alkuna. Rukoilevaiset itse kuitenkin katsovat liikkeensä syntyneen 1700-luvun puolivälin kansanherätyksen myötä.
Joni Suutari

Ura

Suutari on Saimaan Pallon kasvatti. Hän voitti joukkueessa B-nuorten I-divisioonan hopeaa vuonna 2009. Suutari debytoi miesten peleissä kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi yhden Mestis-ottelun alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kesäkuussa 2011 Suutari teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen SaiPan kanssa. Hän ei tehnyt kuitenkaan liigadebyyttiään vielä kaudella 2011–2012, jolloin Suutari nousi joukkueen A-nuorten kapteenistoon. Elokuussa 2012 hän joutui useiksi kuukausiksi sivuun olkapäävamman takia ja Suutari pelasi kauden 2012–2013 aikana vain 16 runkosarjaottelua SaiPan A-nuorissa, eikä debytoinut vieläkään SM-liigassa. Maaliskuussa 2013 SaiPan käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Suutarin kanssa.
Suutari loukkaantui Lappeenrannan turnauksessa harjoituskaudella 2013. Kuntouduttuaan hän aloitti kauden 2013–2014 lokakuussa kahden ottelun lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa, josta Suutari palasi SaiPan vahvuuteen ja teki liigadebyyttinsä 15. lokakuuta 2013 Rauman Lukkoa vastaan. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 30. marraskuuta 2013 Tapparaa vastaan. Kaikkiaan Suutarin tulokaskausi toi 36 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Huhtikuussa 2014 hän teki 2+1-vuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa. 
Kaudella 2014–2015 Suutari pelasi SaiPassa viisi SM-liigaottelua. Tammikuun 2015 lopulla seurasi lainasi hänet SaPKoon, jossa Suutari pelasi kauden loppuun. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös neljän ottelun verran lainalla Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterässä. Kaudella 2015–2016 Suutari ehti pelata ainoastaan yhdeksän ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, kunnes SaiPa lainasi hänet loppukaudeksi Ketterään tammikuussa 2016. Suutari voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan hopeaa.
Suutari teki kauden 2016–2017 kynnyksellä vuoden mittaisen sopimuksen Ketterän kanssa. Hänen kautensa päättyi loukkaantumiseen Suomi-sarjan puolivälieräsarjassa Kotkan Titaaneja vastaan, eikä Suutari näin ollen pelannut enää Mestiksen karsinnoissa. Hän voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan mestaruuden. Ketterä nostettiin kauden päätteeksi Mestikseen, kun Kajaanin Hokki jäi ilman sarjalisenssiä. Suutari teki elokuussa 2017 joukkuen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Metsälammi (Lohja)

Maantiede

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 70 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 1,2 kilometriä pitkä oja Mustijokeen.
Järven rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja sen ranta on suota, jonka reunoihin päättyy moreenipohjainen metsämaasto.Järven rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä. Valtatie 2 ohittaa järven 500 metrin etäisyydeltä.

Historia

Järvi on piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta sille ei ole annettu nimeä. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Rajalampi", josta laski oja "Mustajokeen".
Sudet tulevat

Juoni

Nuori Rosaline on hyvin läheinen isoäitinsä kanssa, ja pitää siitä, kun hän kertoo kauhutarinoitaan. Tarinoissa esiintyy usein ihmissusia ja nuoria kauniita neitoja, jotka rakastuvat tuntemattomiin miehiin joiden kulmakarvat kasvavat yhteen, ja jotka katoavat täydenkuun aikaan metsään. Eräänä päivänä metsässä Rosaline tapaa komean nuorukaisen. Pian hän pistääkin merkille, että kylän ulkopuolella on alkanut parveilla susia...
Duodesimaalijärjestelmä

Duodesimaalijärjestelmä on lukujärjestelmä, jossa kantalukuna on 12. Kymmenjärjestelmän lukua 10 merkitään duodesimaalijärjestelmässä usein kirjaimella A ja lukua 11 kirjaimella B.
Luvulla on 12 on kuusi jakajaa: 1, 2, 3, 4, 6 ja 12, joista 2 ja 3 ovat alkulukuja. Duodesimaalijärjestelmä on tästä syystä kätevämpi lukujärjestelmä murtolukujen laskemisessa kuin esimerkiksi kymmenjärjestelmässä, vigesimaalijärjestelmässä, binaarijärjestelmässä tai heksadesimaalijärjestelmässä. Luvulla 10 on neljä jakajaa: 1, 2, 5 ja 10, joista 2 ja 5 alkulukuja. Vigesimaalijärjestelmässä tämä jakajien joukko kasvaa luvuilla 4 ja 20, eikä saada lisää alkutekijöitä. Tällöin jakajia on yhtä monta kuin duodesimaalijärjestelmässä (6), mutta kantaluku on myös suurempi. Lisäksi alkulukutekijä 5 on vähemmän hyödyllinen kuin luku 3, koska 33,3 % luvuista on kolmella jaollisia, kun taas vain 20% on viidellä jaollisia. Luvulla 2 on kaksi jakajaa: 1 ja 2, ja luvulla 16 on viisi jakajaa: 1, 2, 4, 8, 16, niistä vain 2 on alkuluku.
Duodesimaalijärjestelmää käytetään laskettaessa kappalemääriä tusinoina (12 kpl) ja krosseina (12²=144 kpl).

Alkuperä

Duodesimaalijärjestelmää käyttävät kielet ovat harvinaisia. Nigerian keskivyöhykkeen kielten kuten janjin, gbiri-niragun, pitin ja gwandaran kielen nimbia-murteen, Nepalin chepang-kielen ja Malediiveilla ja Malikun saarella puhutun divehin tiedetään käyttävän 12-järjestelmää.
Germaanisissa kielissä on erityiset sanat luvuille 11 ja 12, kuten englannin eleven ja twelve. Niiden uskotaan tulevan kantagermaanin ilmaisuista *ainlif ja *twalif (yksi jäljellä ja kaksi jäljellä), jotka molemmat perustuvat kymmenjärjestelmään.
Historiallisesti katsottuna monien sivilisaatioiden ajan yksiköt perustuvat 12-järjestelmään. Eläinradan merkkejä on 12, vuodessa on kaksitoista kuuautta, ja babylonialaiset jakoivat päivän kahteentoista tuntiin. Perinteiset kiinalaiset kalenterit, kellot ja kompassit perustuvat kahteentoista maalliseen oksaan. Brittiläisen yksikköjärjestelmän jalassa on 12 tuumaa, troy-paunassa on 12 troy-unssia, shillingissä on 12 penniä, päivässä on 24 (12×2) tuntia, ja monia asioita lasketaan tusinoina (12 kpl) tai krosseina (12² = 144 kpl). Roomalaiset käyttivät 12:een perustuvaa murtolukujärjestelmää, ja heidän rahayksikkönsä assi jakautui 12 unssiin. Ennen vuotta 1971 Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttivät rahassaan 12-20-sekajärjestelmää (12 penniä = 1 šillinki, 20 šillinkiä tai 240 penniä Englannin tai Irlannin punnassa), ja myös Kaarle Suuri perusti rahajärjestelmän, jonka kantana olivat luvut 12 ja 20.
Luvun 12 merkittävyyden on arveltu johtuvan siitä, että vuodessa on 12 kuunkiertoa, tai siitä, että ihmisillä on 12 sormiluuta (falangia) kummassakin kädessä (kolme jokaisessa neljässä sormessa). Kahteentoista voi laskea käyttämällä peukaloa osoittimena ja koskettamalla vuorotellen jokaista sormiluuta. Monin paikoin Aasiassa edelleen käytetty sormillalaskemisjärjestelmä perustuu juuri sormiluiden määrään, ja voi selittää 12:een ja 60:een perustuvat lukujärjestelmät perinteisten 10:een, 20:een ja 5:een perustuvien järjestelmien lisäksi.
Zlin Z-37 Čmelák

Zlin tai LET Z-37 Čmelák on tšekkiläinen maatalouslentokone, jonka ensilento tapahtui 29. kesäkuuta 1963. Konetta valmistettiin vuosina 1965-1994 eri versioina yhteensä 713 kappaletta.

Museokoneita

Suomen ilmailumuseon näyttelyssä on yksi suomalainen lannoituskone.
Pietarin löytölastenhuone

Pietarin löytölastenhuone (ven. Санкт-Петербу́ргский воспита́тельный дом, Sankt-Peterburgski vospitatelnyi dom) oli keisarillisella Venäjällä toiminut aviottomina syntyneiden, orpojen ja köyhälistön lasten kasvatuslaitos.
Ivan Betskoin aloitteesta vuonna 1770 perustettu kasvatuslaitos rahoitettiin pelikorttimonopolin, yksityishenkilöiden avustusten ja erilaisten veroluonteisten maksujen avulla. Synnytyksen ja mahdollisen imetysvaiheen jälkeen suurin osa lapsista lähetettiin Pietarin, Pihkovan ja Novgorodin läänien talonpoikaisperheisiin, joille maksettiin heidän ylläpidostaan viidenteentoista ikävuoteen saakka. Suomen suuriruhtinaskunnassa pietarilaisten kasvattilasten hoidosta luovuttiin vuonna 1859.
1700-luvulla 80–90 % lapsista kuoli ensimmäisen elinvuotensa aikana. 1800-luvun loppuun mennessä luku laski 10–20 prosenttiin. 1880-luvun aikana Pietarin löytölastenhuoneelle tuotiin yhteensä 95 000 lasta, joista valtaosa oli aviottomina syntyneitä. Kaksikymmenvuotiaiksi saakka Pietarin ja Moskovan kasvattilapsista eli 10–13 %. Hoidokkien suuren kuolleisuuden lisäksi järjestelmä aiheutti ongelmia maaseutuväestön keskuudessa. Suomessa ja Inkerinmaalla todettiin, että kasvattilasten pitäminen levittää syfilistä, lisää perheen omien lasten kuolleisuutta ja aiheuttaa ”sopimatonta käytöstä imettäjiksi aikovien naimattomien naisten keskuudessa”.
Eloon jääneet lapset saivat alkeis- tai harvemmin keskikoulutuksen. Löytölastenhuoneen yhteydessä toimi vuonna 1811 perustettu kätilöopisto, lastenhoitajakoulu (1851), välskäriopisto (1854), opettajankoulutuslaitos (1864, vuodesta 1867 opettajaseminaari) ja naisten opisto (1867). Laitos lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen tehtävät siirrettiin valistusasiain ja terveydenhuollon kansankomissariaateille.
Karel Čapek

Tuotanto

Čapekia on usein pidetty tieteiskirjailijana, mutta hän vertautuu paremmin aikansa nimiin, kuten George Orwelliin ja Aldous Huxleyyn, jotka kirjoittivat valtavirtakirjallisuutta tieteiskirjallisuuden kaavussa, kuin myöhempiin Isaac Asimovin ja Arthur C. Clarken tapaisiin varsinaisiin tieteiskirjailijoihin. Suuri osa Čapekin töistä käsittelee monia nykymaailman mullistavia keksintöjä ja kehityslinjoja, jotka olivat nähtävissä jo 1900-luvun alkupuolella. Näihin lukeutuvat muun muassa massatuotanto, ydinaseet ja ihmisen ulkopuolinen äly, joka ilmenee Čapekin teosten roboteissa ja älykkäissä salamantereissa.
Čapekia pelottivat nähtävillä olleet yhteiskunnalliset epäkohdat, diktatuurit, väkivalta ja suuryhtiöiden kasvava valta. Erityisesti Čapekia huolestutti 1930-luvulla natsi-Saksan diktatuuri mutta myös kommunismi. Nämä kaikki nivoutuvat yhteen Čapekin ehkä tunnetuimmassa romaanissa Salamanterisota (1936), joka sisältää paikoin hyvinkin synkkää satiiria.
Sodan jälkeen Tšekkoslovakian kommunistihallinto hieman vastahakoisesti hyväksyi Čapekin tuotannon, koska häntä pidettiin kansallissosialismin vastustajana.

Elämä

Čapek opiskeli filosofiaa Prahassa, Berliinissä ja Pariisissa, ja asettui Prahaan vuonna 1917 missä hän työskenteli kirjailijana ja lehtimiehenä. Vuosina 1907-1920 hän teki kirjoja yhdessä taiteilijaveljensä Josefin kanssa.
Čapek ei kelvannut sotapalvelukseen selkärankareuman takia. Hän työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikana museossa. Saksan tunkeutuminen Tsekkoslovakiaan vuonna 1938 oli vakava isku natseja ja sotaa vastustaneelle Čapekille. Hän pakeni Stržiin kirjoittamaan viimeistä kirjaansa, mutta kuoli Prahassa jouluna 1938. Josef-veli lähetettiin Saksaan keskitysleirille ja hän kuoli Bergen-Belsenissä huhtikuussa 1945.
Čapekille ehdotettiin Nobelin kirjallisuuspalkintoa useita kertoja 1930-luvulla.
Fellinin Casanova

Fellinin Casanova (ital. Il Casanova di Federico Fellini) on italialaisen ohjaajan Federico Fellinin elokuva vuodelta 1976. Se perustuu Giacomo Casanovan omaelämäkertaan. Elokuvan pääosaa esittää Donald Sutherland. Elokuva kuvattiin kokonaan Cinecittàn studioilla Roomassa. Elokuva voitti 1977 parhaan puvustuksen Oscarin.
Abdelkader al-Aïfaoui

Maajoukkueura

Al-Aïfaoui pelasi ensimmäisen kerran Algerian paidassa 17. elokuuta 2004 Burkina Fasoa vastaan. Toisen ottelunsa hän pelasi viisi vuotta myöhemmin 12. elokuuta Uruguayta vastaan.
Al-Aïfaoui valittiin vuoden 2010 Afrikan-kisoihin, jotka olivat samalla hänen ensimmäiset arvokisat.