google/wiki40b huggingface dataset:
Salon kylä

Salon kylä on entisen Uskelan pitäjän maakirjakylä, ja on nykyään osa Saloa. Salon kylän kylätontti sijaitsi paikalla, jossa nykyisin on Salon aluesairaala ja pääterveysasema. Salon kylä antoi nimensä ensinnäkin Salon kappeliseurakunnalle, joka oli yksi Uskelan jo keskiajalla syntyneitä kappeliseurakuntia, sittemmin myös Salon kauppalalle, vaikka itse kauppala ei alkujaan syntynytkään Salon kylän maille. Salon keskiaikainen kappelikirkko sijaitsi mäellä, jonne 1830-luvulla rakennettiin Uskelan uusi kivikirkko. Silloin vanha kappelikirkko purettiin. Salon kylässä oli 1800-luvulla kahdeksan maakirjatilaa. 
Salonjoen ylittävän sillan pieleen, noin 1,5 kilometrin päähän Salon kylästä, liikenteellisesti keskeiseen paikkaan Joensuun kartanon omistamalle maalle syntyi 1800-luvun kuluessa epävirallinen kauppala, joka sai vuonna 1887 kauppalaoikeudet. Kun kauppalan aluetta vuonna 1932 suuresti laajennettiin, tuli Salon kylästä osa kauppalan uutta aluetta. Salon aluesairaala aloitti toimintansa vuonna 1935 Salon kylän Nokan rusthollin entisessä päärakennuksessa. Sittemmin Salon kylän luonne maakirjakylänä on kokonaan hämärtynyt kaupunkirakentamisen edettyä.
William Desmond Taylor

William Desmond Taylor (26. huhtikuuta 1872 – 1. helmikuuta 1922) oli irlantilaissyntyinen, vuodesta 1890 Yhdysvalloissa asunut elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hänen töidensä joukossa on Up the Road with Sallie (1918).
Parhaiten Taylor kuitenkin muistetaan hänen kuolemastaan; hänet ammuttiin. Epäiltyjä nimettiin useita, mutta henkirikos jäi lopulta selvittämättä. Vuonna 1999 tuotiin julkisuuteen tieto, jonka mukaan näyttelijä Ella Margaret Gibson (1894–1964) olisi kuolinvuoteellaan tunnustanut teon. Mahdollisesta motiivista ei kuitenkaan ole tietoa.
The Entire Population of Hackney

The Entire Population of Hackney oli Iron Maidenin kitaristi Adrian Smithin ja rumpali Nicko McBrainin lyhytikäinen musiikillinen sivuprojekti Iron Maidenin pitäessä taukoa World Slavery Tour -kiertueensa ja Somewhere in Time -albuminsa välissä. 
Projektiyhtye esiintyi salaisessa konsertissa Lontoossa Marquee-klubilla 19. joulukuuta 1985. Adrian Smith ja Nicko McBrain kutsuivat soittamaan muutamia muusikkoystäviään: Adrian Smithin vanhan Urchin-yhtyeen jäsenet Dave Colwell ja Andy Barnett täydensivät kokoonpanon. Yhtye soitti enimmäkseen cover-kappaleita, mutta jäsenet kirjoittivat myös muutaman kappaleen yhdessä. Kappale "Reach Out" päätyi Iron Maidenin Somewhere In Time -albumilta julkaistun singlen Wasted Years B-puolelle. Kappaleet "Juanita" ja "That Girl" päätyivät saman albumin toisen singlen, Stranger in a Strange Landin B-puolelle.
Yrjö Talvitie

Yrjö Juho Talvitie (23. syyskuuta 1892 Ulvila – 18. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja tieto- ja sanakirjojen tekijä. 
Talvitien vanhemmat olivat kunnallislautakunnan esimies Juho Heikki Talvitie ja Anna Sofia Ihander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912, valmistui diplomi-insinööriksi 1916 ja  väitteli tekniikan tohtoriksi 1927. 
Talvitie toimi Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian assistentiina 1924-1925 ja tullikemistinä 1927-1946. Hän oli Kemian keskusliiton asiamies 1943–1959 ja toimitusjohtaja, Teknillisen kemian aikakauslehden päätoimittaja hän oli 1944–1959. 
Talvitie perusti 1948 yhdessä Pentti Talvitien kanssa muun muassa tekniikan alan sanakirjoja julkaisevan Tietoteoksen.
Andienpiikkipyrstö

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan andienpiikkipyrstö on 16–17 cm. Lajin vatsa ja selkä ovat voimakkaasti ruskean ja valkoisen raidalliset. Raidoitus eroaa hieman alalajeittain. Päälaki on harmaanruskea ja päässä on leveä valkoinen silmäkulmajuova. Siivet ovat väriltään ruskeat. Kurkku on valkoinen.  Pyrstön keskihöyhenet ovat muita höyheniä pidemmät ja teräväkärkiset. Linnun pyrstön uloimmat höyhenet ovat valkoreunaiset.

Levinneisyys ja elinympäristö

Andienpiikkipyrstön levinneisyysalue Andeilla on kaksiosainen. Pohjoinen esiintymisalue ulottuu Venezuelan eteläosasta Kolumbian kautta Ecuadoriin. Eteläinen levinneisyysalue ulottuu Boliviasta Pohjois-Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohomaat, metsien reunat ja pensaikot. Andienpiikkipyrstön elinalueet sijaitsevat yleensä 3 000–4 500 metrin korkeudella meren pinnasta.

Elintavat ja ravinto

Andienpiikkipyrstöt elävät yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Laji viettää paljon aikaa liikkuen pensaiden lehtien joukossa.  Linnun pesimäkausi kestää syyskuusta helmikuulle. Pesä sijaitsee ruohikossa tai talojen räystäiden alla. Naaras munii kaksi valkoista munaa. 
Andienpiikkipyrstön ravinto koostuu hyönteisistä.
Ympäristöestetiikka

Ympäristöestetiikka on filosofisen estetiikan ja ympäristöfilosofian osa-alue, joka tutkii erityisesti luonnon esteettistä arvottamista. Kuten muutenkin estetiikassa, kyse on jonkin kohteen arvottamisesta kauniina. Tässä tapauksessa kohteena voi olla jokin kohde, joka on luonnossa, esimerkiksi maisema. Kuitenkin myös jotakin yksittäistä luonnossa olevaa yksikköä, kuten kasvia tai eläintä voidaan arvottaa kauniina.

Ympäristöestetiikan tutkimuksen historiaa

Luontoa on tutkittu filosofian historian aikana jo kaukaisista ajoista lähtien. Jo Platon tutki luontoa erityisesti dialogissaan Timaios. Luonnon kauneutta on tutkittu myös jo hyvin kauan. Kuitenkin nykyistä keskustelua silmällä pitäen tärkeimmät luonnon esteettistä arvottamista kehitelleet filosofit ovat olleet 1700- luvulla Immanuel Kant (1724 - 1804) sekä skotlantilainen filosofi David Hume (1711 -1776) ja englantilainen poliitikko, esteetikko ja filosofi Lordi Shaftesbury (1671 - 1713).
Luonnon esteettisen arvottamisen kannalta tärkeitä käsitteitä ovat olleet ylevän käsite ja pyyteetön arvostelma. Pyyteettömyydellä tarkoitetaan yleisesti sitä, että esteettiseen arvostelmaan ei saisi liittyä minkäänlaista intressiä kyseistä kohdetta kohtaan, vaan arvostelman tulisi olla jollakin tavoin välitön. Tämä ajatus, joka on tuttu varsinkin Immanuel Kantilta on kuitenkin ongelmallinen. Ylevän käsite taas liittyy maisemantutkimukseen esimerkiksi vuoristoissa, aiheuttaen kunnioitusta.
Koirankuonolainen

Koirankuonolainen on taruolento vanhoissa eurooppalaisissa tarinoissa. Koirankuonolaisella on ihmisen vartalo ja koiran pää, tai ainakin koiran kuono, ja usein ne ovat karvaisia. Koirankuonolaisiksi kuvattiin joissain keskiaikaisissa tarinoissa aasialaiset, joita vastaan taisteltiin.
Myös suomalaisessa kansanperinteessä kerrotaan kohtaamisista koirankuonolaisten kanssa. Nämä tapahtuvat yleensä syrjäseuduilla tai aivan korvessa. Koirankuonolaisia uskottiin olevan varsinkin sankoissa metsissä ja Lapissa. Olennot puhuvat vierasta kieltä ja ovat vihamielisiä. Erään tarinan mukaan koirankuonolaiset kiduttivat kiinni saamansa tytön kuoliaaksi. Ainoan silminnäkijän, toisen tytön kertomus uskottiin käräjillä, ja hän säästyi murhasyytteeltä.
Petroli

Petroli on väritön tai kellertävä palava neste, joka valmistetaan tislaamalla raakaöljystä 135–290 °C:n lämpötilassa. Petroli on alkaani, jossa on 9-16 hiiliatomia. Se on raskaampaa kuin bensiini (C5-C8), mutta kevyempää kuin kevyt polttoöljy (C15-C19). Petrolia käytetään polttoaineena sekä liuottimena ja sitä myydään eri käyttötarkoituksiin jalostettuna kauppanimillä valopetroli, lämmityspetroli, moottoripetroli ja lentopetroli. Petrolia käytetään myös grillin sytytysnesteissä ja petroliöljymaalin valmistukseen.
Yhdysvalloissa ja Australiassa petrolista käytetään nimeä kerosene. Sana on johdettu kreikan sanasta keros (κερωσ, vaha). Suomen kielen sanalla kerosiini viitataan useimmiten lentopetroliin.
Petrolia käytettiin vielä 1980-luvulla autojen polttoaineena, jonka käyttö on sittemmin loppunut. Petrolin käyttö bensiiniautossa aiheuttaa polttoainemaksun perinnän.
Douglasin piirikunta (Minnesota)

Douglasin piirikunta on Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 36 009. Hallinnollinen keskus on Alexandrian kaupunki.
Risto Isomäki

Ura

Gilgamešin tappio (1994) on Kristalliruusu-kokoelman ”Puu”-novellista kehitelty avaruusseikkailu. Isomäki sai European Science Fiction Society palkinnon lupaavimpana tieteiskirjailijana vuonna 1994. Pimeän pilven ritarit (1997) on perinteistä tieteiskirjallisuutta, jossa sadan miljoonan komeetan parvi uhkaa maapalloa 2100-luvulla. Komeettalentäjät yrittävät suojella maapalloa ampumalla ydinohjuksia. Herääminen (2000) on dystopiakuvaus kasvihuoneilmiöstä. Sarasvatin hiekkaa (2005) oli Finlandia-palkintoehdokas ja voitti vuoden 2006 Tähtivaeltaja-palkinnon. Vuonna 2009 Sarasvatin hiekkaa -sarjakuva-albumi voitti Sarjakuva-Finlandian. Samana vuonna Isomäki voitti myös Warelius-palkinnon.
Vuonna 2009 julkaistussa romaanissa Jumalan pikkusormi Egyptiin rakennettua suurta aurinkotuulivoimalaa uhataan terrorilla.
Isomäki suunnittelee Litium 6:lle ja Jumalan pikkusormelle kahtakin jatko-osaa. Hän hahmottelee jännäriä hyvin korkealla lentävistä suihkukoneista, jotka pahentaisivat ilmastonmuutosta.
Teoksessaan Miten Salpausselät syntyivät Isomäki esittää vaihtoehtoista teoriaa Salpausselkien synnystä. Geologian tutkijat ovat kuitenkin suhtautuneet kirjaan varauksellisesti.
Isomäki sanoo olevansa sitoutunut gandhilaisuuteen, millä hän tarkoittaa konfliktien välttämistä tunnistamalla ristiriitojen ydin ja kunnioittamalla vastapuolta.

Näkemykset ympäristöstä

Isomäki oli ydinvoiman kannattaja vuoden 1986 Tšernobylin onnettomuuteen asti. Hänen kriittistä näkemystään vahvistivat Washingtonin ja New Yorkin terrori-iskut 2001, joiden yhteydessä väitettiin, että al-Qaida oli alun perin ajatellut iskuja ydinvoimaloita vastaan. Isomäki voi kuitenkin hyväksyä vähemmän haavoittuvat, maanalaiset ydinlaitokset.
Olkiluoto-3 oli Isomäen mielestä virhe, eikä sitä tulisi ottaa käyttöön lainkaan. Erityisen kummallisena Isomäki pitää sitä, että Olkiluodon kolmas reaktori päätettiin kaavoittaa melkein meren rannalle niinkin myöhään kuin vuonna 2002. Britanniassa ydinvoiman rantarakentamisesta oli silloin keskusteltu jo 30 vuoden ajan. Marraskuussa 2009 Isomäen mukaan olisi ilmiömäisen typerää rakentaa uusia ydinvoimaloita rantaan, koska tutkimusten mukaan merenpinnan ennustetaan nousevan paljon aiempia tietoja enemmän. Isomäki uskoo, että yritykset joutuvat kustantamaan myös nykyisten voimaloiden siirron sisämaahan jossain vaiheessa, jos niiden käyttöä ei lopeteta.
Isomäki on puolustanut julkisesti palmuöljyn viljelyä biopolttoaineiden tuottoon, mitä vastaan etenkin Greenpeace on kampanjoinut.
Ulisse Aldrovandi

Ulisse Aldrovandi (11. syyskuuta 1522, Bologna–4. toukokuuta 1605, Bologna) oli italialainen luonnontieteilijä, eräs Euroopan ensimmäisistä.
Aldrovandi, aikanaan myös Aldrovandus, syntyi bolognalaiseen aatelisperheeseen. Hän opiskeli perheensä vaatimuksesta ensin kaupallista alaa. Kutsumuksensa hän kuitenkin löysi opiskeltuaan humanistisia tieteitä ja lakia Bolognan ja Padovan yliopistoissa, ja hänestä tuli notaari. Sen jälkeen hänen mielenkiintonsa suuntautui filosofiaan ja logiikkaan, jotka hän yhdisti lääketieteen opinnoilla.
Hän suoritti loppututkinnon lääketieteessä ja filosofiassa 1553 ja ryhtyi opettamaan logiikkaa ja filosofiaa Bolognan yliopistossa 1554. Hänestä tuli filosofian professori 1559 ja 1561 hänestä tuli Bolognan ensimmäinen luonnontieteiden professori (lectura philosophiae naturalis ordinaria de fossilibus, plantis et animalibus).
Kesäkuussa 1549 häntä syytettiin harhaoppisuudesta ja hän joutui pidätetyksi esitettyään kasteenuudistaja Camillo Renaton vastaisia mielipiteitä. Syyskuussa hän julkaisi abjuraation, jossa hän hylkäsi harhaoppinsa, mutta silti hänet siirrettiin Roomaan ja hän joutui arestiin, kunnes sai synninpäästön huhtikuussa 1550. Arestinsa aikana hän tutustui moniin paikallisiin tiedemiehiin ja  kiinnostui yhä syvemmin kasviopista, eläintieteestä ja geologista. Vuodesta 1551 alkaen hän organisoi joukon tutkimusmatkoja Italian vuoristoihin, maaseudulle, saarille ja rannikolle tarkoituksena tutkia ja kerätä kasveja.
Elämänsä aikana hän keräsi mitä eriskummallisimman kokoelman luonnonhistoriaa valottavista objekteista, kaikkiaan noin 7 000 näytettä, joista hän kirjoitti 1595. Hänen herbaarionsa käsitti noin 4 760 kuivattua näytettä 4 117 taulussa ja 16 osassa. Sitä säilytettiin Bolognan yliopistossa. Hän myös palkkasi joukon taiteilijoita kuvittamaan tauluja (Jacopo Ligozzi, Giovanni Neri ja Cornelio Schwindt).
Aldrovandin vaatimuksesta ja hänen johdollaan Bolognaan perustettiin yleinen kasvipuutarha 1568. Riitaannuttuaan farmaseuttien ja lääkärien kanssa yleisen lääketieteen olemuksesta hän vetäytyi viideksi vuodeksi syrjään kaikista julkisista toimista. 1577 hän pyysi apua paavi Gregorius XIII:lta. Tämä kirjoitti Bolognan mahtimiehille, että Aldrovandille oli palautettava hänen julkinen asemansa, ja vaati hänelle taloudellista tukea, jotta hän voisi julkaista kirjansa.
Hän lahjoitti valtavan kasvi- ja eläinkokoelmansa Bolognan senaatille. Vuodesta 1742 kokoelmaa oli säilytetty Palazzo Publicossa, sitten Palazzo Poggissa, mutta 1800-luvulla kokoelma hajotettiin useisiin kirjastoihin ja instituutteihin. Vuonna 1907 edustava osa kokoelmasta sijoitettiin takaisin Palazzio Poggiin, Bolognaan, missä hänen kuolemansa 400-vuotispäivää vietettiin erityisessä juhlanäyttelyssä vuonna 2005.
Australian rajaseutusodat

Taustat

Eurooppalaisten ensimmäinen retkikunta Australiaan tapahtui vuonna 1770 James Cookin johdolla. Matka kulki pitkin Australian itärannikkoa. Cookin miehistön ja paikallisen Tharawal-heimon välillä tapahtui pienimuotoinen yhteenotto samana vuonna Botany Bayssä, kun Cookin miehet tulittivat kohti uhkaavasti käyttäytyneitä aboriginaaleja, jotka pakenivat heitettyään ensin miehistöä kohti keihäitä. Cook onnistui kuitenkin luomaan rauhalliset suhteet Kokobujundji-heimoon hänen korjauttaessaan laivaansa nykyisen Cooktownin alueella. Cook valtasi alueen Britannialle 28.8.1770. Britit perustivat Australiaan vankisiirtolan vuonna 1786. Silloinen kuvernööri Arthur Phillip kehotti kohtelemaan aboriginaaleja kohteliaasti konfliktien välttämiseksi. Pian alkoi kuitenkin tulla välikohtauksia siirtolaisten ja aboriginaalien välillä. Eniten konflikteja aiheutui, kun siirtolaiset metsästivät alueen eläimiä, joista aboriginaalit olivat riippuvaisia.

Historia

Ensimmäiset vakavammat yhteenotot tapahtuivat vuonna 1788. Paikalliset aboriginaalit suuttuivat brittien kalastuksesta ja tappoivat viisi vankisiirtolan asukasta, minkä lisäksi yksi aboriginaali haavoittui toukokuussa tapahtuneessa yhteenotossa. Phillip yritti edelleen välttää konflikteja, mutta kun aboriginaalisoturi Pemulwuy tappoi hänen metsästäjänsä, hän teki kaksi rankaisuretkeä aboriginaalien kimppuun.
1800-luvulla britit perustivat useita tukikohtia pitkin Australian rannikoita. Yhteenotot kiihtyivät entisestään, kun siirtolaisten ja aboriginaalien kilpailu metsästettävästä riistasta kasvoi. Taisteluihin ei kuitenkaan yleensä osallistunut kuin pieniä joukkoja, ja brittiläiset sotilaat osallistuivat niihin vain harvoin. Huonomman taktiikan takia aboriginaalien tappiot olivat yleensä paljon suuremmat kuin eurooppalaisten. Aboriginaalien taistelutaktiikka perustui lähinnä heidän metsästystapoihinsa, ja toisin kuin esimerkiksi maorit maorisodissa, he eivät oppineet käyttämään länsimaista aseistusta tehokkaasti. 1850-luvulla käyttöön tulleet uudet aseet kuten Colt-pistooli, Snider-Enfield-kivääri ja Martini-Henry-kivääri nostivat eurooppalaisten ylivoimaa entisestään.
Conistonin verilöylyä 1928 pidetään Australian rajaseutusotien viimeisenä vakavana yhteenottona. Verilölyssä Australian poliisi tappoi 31 aboriginaalia Pohjoisterritoriossa. Joidenkin lähteiden mukaan verilöylyssä olisi kuollut jopa 110 henkilöä. Verilöyly tapahtui kostona Frederick Brooks -nimisen dingonmetsästäjän tappamisesta.
Amanda Schull

Nuoruus

Schull syntyi Havaijin pääkaupungissa Honolulussa vuonna 1978. Hän kävi Punahoun koulua ja jatkoi opiskelua balettitanssijan linjalla Hawaii State Ballet -koulussa. Schull pääsi Indianan yliopistoon Bloomingtonissa täydellä apurahalla, jossa hän liittyi Delta Delta Delta -sisarkuntaan.

Ura

Vuonna 2000 Schull sai ensimmäisen näyttelijäroolinsa nuorten draamaelokuvassa Center Stage, jossa hän näytteli Jody Sawyeriä.
Schull lopetti balettiuransa San Francisco Balletin riveissä huhtikuussa 2006.
Vuonna 2009 Schull matkusti Australiaan kuvaamaan tanssijan Li Cunxin elämästä kertovaa elokuvaa Mao's Last Dancer.
Vuosien 2009 ja 2013 välillä hän vieraili pienissä rooleissa muun muassa televisiosarjoissa Paljastavat valheet, Aavekuiskaaja, Bones, Havaiji 5-0 ja Grimm.
Marraskuussa 2013 Schull sai Cassandra Raillyn roolin televisiosarjassa 12 apinaa, joka perustuu vuonna 1995 julkaistuun samannimiseen elokuvaan.
NHL:n varaustilaisuus 1988

NHL:n varaustilaisuus 1988 oli jääkiekkoliiga NHL:n järjestyksessään 26. vuotuinen varaustilaisuus. Tilaisuus järjestettiin 11. kesäkuuta 1988 Montrealissa, Kanadassa. Tilaisuudessa varattiin kaiken kaikkiaan 252 pelaajaa seitsemästä eri maasta, joista ensimmäinen oli Minnesota North Starsin varaama Mike Modano.
Suomalaispelaajia NHL:ään varattiin tilaisuudessa yhteensä seitsemän (Teemu Selänne, Petro Koivunen, Petri Aaltonen, Jukka Marttila, Sakari Lindfors, Timo Peltomaa ja Ari Matilainen). Heistä Teemu Selänne on luonut menestyksekkäimmän uran NHL:ssä, ollen historian paras suomalaispelaaja joka on koskaan pelannut koko liigassa. Selänne oli tilaisuuden järjestyksessään kymmenes varattu pelaaja, ja hänet varasi Winnipeg Jets.
Luhtatähtimö

Ulkonäkö ja koko

Luhtatähtimö kasvaa 15–60 senttimetriä korkeaksi. Sen särmikkäät ja kaljut varret kasvavat pystysti tai kohenevasti. Väriltään kasvi on sini-, valkoisen-, puhtaan- tai kellanvihreä. Varsi ja lehtilaita ovat sileitä tai joskus matalista, tylpistä nystermistä alaosastaan vähän karheita. Kukallisen verson alimmatkin lehdet ovat lähes ruodittomia. Kaljulaitaiset ja tavallisesti yläviistoon siirottavat lehdet ovat kapeansuikeita tai tasasoukkia, joskus myös leveänsuikeita tai soikeita. Kukintona on tavallisesti 3–13-kukkainen, suppea tai harsu kaksihaarainen viuhko. Joskus viuhko on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Luhtatähtimön kukassa on viisi valkoista terälehteä, jotka ovat 6–13 millimetriä pitkiä ja syvästi halkoisia. Teriötä selvästi pienempi verhiö on viisilehtinen, kalju ja 5–7 mm pitkä. Heteiden ponnet ovat 0,8–1,2 mm pitkiä, emiö on kolmelehtinen. Suomessa luhtatähtimö kukkii kesä-elokuussa. Hedelmänä on kuusiliuskaisesti aukeava, lyhyt kota. Siemenet ovat 1,2–1,5 mm pitkiä. Lajin kromosomiluku on poikkeuksellisen suuri ja muunteleva.
Luhtatähtimö muistuttaa ulkonäöltään suuresti Suomessa harvinaista suomentähtimöä eli idänluhtatähtimöä (Stellaria fennica) sekä myös jossain määrin myös kevättähtimöä (Stellaria holostea). Luhtatähtimö voi risteytyä heinätähtimön (Stellaria graminea) kanssa. Luhtatähtimö on ulkonäöltään muutoinkin hyvin monimuotoinen, joten erottaminen lähilajeista tai risteymistä voi olla hankalaa.

Levinneisyys

Euroopassa luhtatähtimöä kasvaa Britteinsaarilta ja Pohjois- ja Itä-Ranskasta itään aina Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Pohjois-Italiaan, Pohjois-Balkanille, Romaniaan ja Etelä-Ukrainaan. Pohjoisessa sitä puolestaan kasvaa Pohjois-Venäjälle ja Fennoskandian pohjoisosiin, joskin Norjassa lajia tavataan vain maan kaakkoisosissa. Kaukasuksella lajilla on erillinen esiintymisalueensa. Euroopasta luhtatähtimön levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Keski-Siperiaan. Hajanaisemmin lajia kasvaa Keski-Aasiassa sekä Pohjois- ja Itä-Siperiassa. Tulokaslajina sitä esiintyy Itä-Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa luhtatähtimö on alkuperäislaji, jota tavataan paikoitellen Keski-Lappia myöten. Runsaimmillaan laji on Etelä- ja Keski-Suomessa sekä Perämeren rannikkoseudulla.

Elinympäristö

Luhtatähtimö kasvaa Suomessa luhtaisilla rannoilla, -niityillä ja -pensaikoissa ja ojanvarsissa.
Janne Viitamies

Janne Sakari Viitamies (s. 21. tammikuuta 1964 Lahti) on entinen kansanedustaja ja kaupunkikeskustan kehittämisen asiantuntija. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori.

Toiminta kaupunkikehittäjänä

Viitamies on työskennellyt kaupunkikehittäjänä ja -tutkijana 2000-luvulla Jyväskylässä, Lahdessa, Mikkelissä, muualla Itä-Suomessa, Vantaalla, Helsingissä ja Huittisissa. 
Viitamies toimi Mikkelissä kaupunkikeskustan kehittämisyhdistys Mikken toiminnanjohtajana 2001–2013. Mikkelin keskustauudistus palkittiin vuonna 2012 kaupunkikeskustapalkinnolla. Mikkelin kaupunki muisti Viitamiestä Pro Mikkeli -mitalilla.
Viitamies työskenteli Lahti City ry:n toiminnanjohtajana Lahdessa 2013–2018 ja samaan aikaan keskustakehittämisen konsulttina useissa kaupungeissa Etelä-Suomessa. Lahteen rakennettiin keskuspysäköintilaitos torin alle, laajennettiin kävelykeskustaa ja alettiin Viitamiehen aloitteesta suunnitella taide- ja muotoilukeskusta.
Vuonna 2014 Viitamies toimitti kaupunkikeskustan kehittämisen käsikirjan Citybook '14 yhdessä arkkitehti Pokko Lemminkäisen kanssa. Ympäristöministeriö tuki julkaisun tuottamista. Viitamiehen kaupunkitutkimuksen väitöskirja Kenen Aleksi sen Helsinki – Kluuvin kävelykatutaistelut 1968–2003 valmistui vuonna 2016. Se käsittelee osallistumisoikeutta kaupungin kehittämiseen ja kaupunkitilan demokratian edellytyksiä.
Elokuussa 2018 Viitamies aloitti Jyväskylän kaupunkikeskustan kulttuuritilojen ja -toimintojen projektipäällikönä.

Poliittinen toiminta

Viitamies oli valittuna kansanedustajaksi vuosina 1995–1999 Mikkelin läänin vaalipiiristä ja kuului Sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään.

Yksityiselämä

Janne Viitamiehen sisar Pauliina Viitamies on myös ollut sosiaalidemokraattien kansanedustaja.

Tunnustuksia

Viitamies palkittiin vuonna 2011 Vuoden mikkeliläisen kunniamaininnalla ja vuonna 2013 Pro Mikkeli -mitalilla.
Lotošinon piiri

Lotošinon piiri (ven. Лотошинский район, Lotošinski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Moskovan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 000 neliökilometriä ja asukkaita on 17 800 henkeä (vuonna 2007).
Lotošinon piiri sijaitsee Moskovan alueen luoteisosassa. Lännessä se rajoittuu Istran, kaakossa Volokolamskin ja etelässä Šahovskajan piireihin sekä muualla Tverin alueeseen.
Hallinnollinen keskus on Lotošinon kaupunkimainen taajama. Sen lisäksi piiriin kuuluvat Mikulinon ja Ošeikinon maalaiskunnat.
Lotošinosta on maantieyhteys Kliniin, Šahovskajaan ja Tveriin. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.
Lotošinon piiri on moskovalaisten suosimaa lomanviettoseutua. Nähtävyyksiä ovat keskiaikaisen Mikulinin kaupungin jäännökset ja 1500-luvulla rakennettu arkkienkeli Mikaelin katedraali nykyisessä Mikulinon kylässä sekä Tatištševin kartano Gribanovossa.