google/wiki40b huggingface dataset:
Radiation Laboratory

Perustaminen

Yhdysvaltain maavoimien ja laivaston tutkat käyttivät melko pitkää aallonpituutta. NDRC ei kuitenkaan aloittanut jalostamaan olemassa olemaa tutkaa, vaan siellä päätettiin kuitenkin tutkia tarkemmin lyhyempiä mikroaaltoja. Alfred Loomisin johtamassa Microwave Comitteessa tutkimus oli kuitenkin estynyt, kun komitealta puuttui elektroniputki, joka pystyisi tuottamaan tehokkaasti niin lyhyen aallonpituuden säteilyä. Ongelma ratkesi, kun Henry Tizardin johtama brittivaltuuskunta esitteli maassa kehitetyn ontelomagnetronin. Siinä oli vielä omat puutteensa, ja brittitieteilijät pelkäsivät, että maan sen hetkinen kapasiteetti ei riittäisi kunnolliseen jatkokehitykseen.
Vaikka NDRC:n johtaja Vannevar Bush oli aiemmin päättänyt, että tutkijat pidettäisiin sodan aikana omissa yliopistoissaan, niin virastossa päätettiin perustaa erillinen tutkalaboratorio. Loomis halusi ensin, että laboratorio perustettaisiin Carnegie-instituutin suojelukseen Washingtoniin. Bush vastusti ajatusta. He päättivät lopulta sijoittaa laboratorion MIT:n yhteyteen. Se perustettiin lokakuussa 1940, ja sen ensimmäisen vuoden budjetti oli 455 000 dollaria.

Toiminta

Marraskuussa 1940 Rad Lab aloitti toimintansa Lee Alvin DuBridgen komennossa. Kuukauden kuluttua laboratoriossa työskenteli jo 35 ihmistä, joista suurin osa oli yliopistofyysikoita. Tammikuun 4. päivänä 1941 laboratorion tutkijat lähettivät tutkasignaalin talonkatolta. Tämä ensimmäisen alkeellisen tutkan koe oli onnistunut, sillä laite vastaanotti kaikuja Charlesjoen vastarannalla olleista taloista.
Rad Labissa oli maaliskuussa jo 140 työntekijää, joista kaksikolmasosaa oli tieteilijöitä ja insinöörejä. Maaliskuun lopulla testattiin ensimmäistä tutkaa ilmassa, kun sellainen oli Douglas B-18 Bolo -koneen kyydissä. Tutka havaitsi noin 600 metrin korkeudesta 10 000 -tonnisen aluksen. Tämän jälkeen kone suuntasi laivaston sukellusvenetukikohtaan, ja tutkalaite tunnisti pintaan nousseen sukellusveneen noin 4,8 kilometrin päästä.
Rad Lab oli NDRC:n suurin yksikkö ja se tuotti seuraavien neljän vuoden aikana yli 150 erilaista tutkajärjestelmää. Näitä olivat muun muassa kannettavat mallit maajoukoille ja monia erilaisia malleja taistelulaivoihin, yötaistelukoneisiin, pommikoneisiin sekä LORAN-paikannusjärjestelmä. Rad Lab kehitti noin puolet toisessa maailmansodassa käytetyistä tutkista, ja sen teettämien järjestelmien kokonaishinta oli noin 1,5 miljardin arvosta tutkalaitteita. Parhaimmillaan laboratorion palveluksessa työskenteli lähes 4 000 ihmistä usealla mantereella.
Laboratorio suljettiin 31. joulukuuta 1945. Seuraavan vuoden alusta sen perustutkimusosasto jatkoi siirtymälaitoksena Office of Scientific Research and Developmentin tukemana. Se jatkoi elektroniikan alan tutkimusta, ja 1. heinäkuuta se yhdistettiin MIT:iin perustettuun elektroniikan tutkimuslaboratorioon.
Timanttituliperä

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan timanttituliperä on noin 10–13 cm. Lajin otsa, päälaki, niska, selkä ja siivet ovat väriltään tuhkanharmaat. Viininpunaisesta nokasta ulottuu silmiin musta juova. Kurkku on valkoinen. Timanttituliperällä on musta kaulus, joka jatkuu sivuilla ja on siellä valkoisen täplittämä. Vatsa on linnulla valkoinen. Yläperä on väritykseltään tulenpunainen. Koiras ja naaras muistuttavat toisiaan ulkonäöltään, mutta naaras on hieman pienikokoisempi. Nuoret timanttituliperät ovat hieman aikuisia vaaleampia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Timanttituliperää tavataan Kaakkois-Australiassa alueella, joka ulottuu keskisestä Queenslandista Eyren niemimaalle ja Kangaroo Islandille.  Timanttituliperän elinympäristöä ovat eukalyptuspuiden dominoivat seudut, joilla kasvaa myös ruohikkoa.

Kanta ja uhat

Timanttituliperäkannan kooksi arvioidaan noin 200 000 yksilöä ja lintu luokitellaan silmälläpidettäväksi. Lajin elinympäristöä on hävinnyt huomattavan paljon ja alueella levinneet vieraat eläinlajit ovat tehneet kilpailun vaikeaksi timanttituliperälle. Elinympäristö on myös muuttunut laidunnuksen ja maaperän suolaantumisen vuoksi. Monet lajin ravintokasveista ovat yös hävinneet muiden kasvien tieltä. Timanttituliperä ei pärjää ravinnonhankinnassa parvina ruokailevalle oliivituliperälle (Neochmia temporalis).

Ravinto

Timanttituliperät hyppivät maassa etsiessä ravintoaan, lähes tai täysin kypsiä siemeniä. Toisinaan laji syö myös hyönteisiä ja niiden toukkia.

Elintavat

Soitimellaan timanttituliperäkoiras poimii erittäin pitkän ruohon ja heiluttelee sitä laulaessaan. Mikäli naaras kiinnostuu koiras lisää laulunsa ja ruohon heilutuksen voimakkuutta. Lopulta koiraslintu aukoo nokkaansa kuin ruokaa kerjäävät poikaset. 
Timanttituliperän lisääntymisaika kestää elokuusta tammikuulle. Lajin pesä sijaitsee tiheässä pensaassa ja puissa. Toisinaan laji käyttää myös vanhojen haukanpesien pohjia. Pesä on rakennettu ruohoista ja höyhenistä. Naaras munii viidestä kuuteen munaa. Munia haudotaan vajaat kaksi viikkoa ja poikaset poistuvat pesästä noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan. 
Timanttituliperät ovat itsevarmoja ja arkailemattomia lintuja. Ne voivat olla myös aggressiivisia toisia loistopeippoja kuten seeprapeippoja, helmiseeprapeippoja tai suippopyrstöpeippoja kohtaan etenkin lisääntymisaikana.
Urkeš

Urkeš on kukkula, jolla sijaitsi muinainen kaupunki nimeltään Urkeš eli Urkiš. Kaupunki on myöhemmin saanut nimen Tell Mozan. Kukkula sijaitsee Taurusvuorten ja Zagrosvuorten lähellä. Urkeš kuului Transkaukasialaiseen alueeseen. Se sijaitsi hieman Nagarin (Nawar) kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin asukkaat olivat enimmäkseen hurrilaisia.

Syyrialais-mesopotamialainen aikakausi

Urkeš kuului Syyriasta Mesopotamiaan ulottuneeseen alueeseen, jossa vuosina 3000–1500 eaa. vallitsi syyrialais-mesopotamialainen aikakausi. Tällä aikakaudella Mesopotamialla oli vahvat suhteet länteen. Urkešilla oli allianssi Akkadin kuninkaan Naram Sinin kanssa noin 2350-2100 eaa.

Kronologia

Varhaisimmat merkit asutuksesta Urkešin alueelta ovat peräisin ajalta 5000 eaa., jolloin Mesopotamiassa vallitsi halaf-kulttuuri. Urkešiin alkoi muodostua kaupunki noin 2900 eaa., jolloin sumerilaisilla oli yhteyksiä pohjoiseen. Urkešia hallinneita kuninkaita olivat Tis-atal, Tupkins (2250–2225 eaa.), Šatar-mat, Atal-šen, Ann-atal noin 2050 eaa. ja Te'irru 1800 eaa.

Arkeologia

Arkeologisissa kaivauksissa Tell Mozasta eli Urkešin alueelta on löydetty Kumarbin temppelin jäännöksiä, jotka ovat peräisin ajalta 2400 eaa. Sieltä on löydetty jäännöksiä myös rinnetemppelistä, jonka ympärille kaupungin muut rakennukset rakennettiin suoraviivaisessa kaavassa 2200–1400 eaa.
Launiasjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee kolme tulo-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Piikkilänjärveen.
Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Järven soita ympäröivät Suumaan kylän peltomaat.
Air Indian lento 182

Taustaa

Iskun pääepäillyt olivat Kanadassa asuneita sikhien äärijärjestö Babbar Khalsan jäseniä, jotka halusivat kostaa sen, että Intian armeija oli edellisvuonna hyökännyt sikhien Kultaiseen temppeliin Amritsarissa. Operaatiossa temppeli vallattiin militanttien sikhien johtajalta ja hänen kannattajiltaan. Intian hallituksen antaman tiedonannon mukaan operaatiossa kuoli 492 siviiliä. Neljän kuukauden kuluttua Intian pääministerin Indira Gandhin sikhiläiset henkivartijat murhasivat hänet. Murhan jälkeen seurasi levottomuuksia, joissa tapettiin noin 8 000 sikhiä.

Toinen pommi

55 minuuttia ennen Air Indian koneen tuhoutumista räjähti Naritan kansainvälisellä lentoasemalla (tuolloin nimellä New Tokyo International Airport) pommi, joka surmasi kaksi japanilaista lentokentän työntekijää ja haavoitti neljää muuta. Pommin uskotaan olleen Babbar Khalsan asettama, ja sen kohteena oli Air Indian lento Tokiosta Bangkokiin, mutta pommi räjähti ennen lentoa, koska terroristit eivät mahdollisesti olleet ottaneet huomioon, että Japanissa ei noudatettu kesäaikaa kuten Kanadassa. Kone, jonka mukana pommi saapui Tokioon, oli lastattu Vancouverissa.

Tutkinta ja oikeudenkäynti

Terrori-iskua seurannut tutkinta ja oikeudenkäynti kesti lähes 20 vuotta. Teosta tuomittiin yksi henkilö, Kanadan kansalainen Inderjit Singh Reyat, joka sai 15 vuoden vankeustuomion. Hänen lisäkseen seitsemää henkilöä epäiltiin yhteydestä terrori-iskuun, mutta he joko kuolivat ennen tutkinnan valmistumista tai heidät vapautettiin syytteistä.
Vuonna 1995 Kanadassa asunut sanomalehden kustantaja Tara Singh Hayer kertoi olleensa paikalla, kun yksi epäillyistä tunnusti osallisuutensa tekoon. Hayer murhattiin kotinsa edustalle Surreyssä kolme vuotta myöhemmin. Hän on ainoa toimittaja, joka on murhattu Kanadassa työnsä takia.
Kirby’s Fun Pak

Pelit

Kirby’s Fun Pakissa on yhdeksän erilaista pienimuotoista peliä. Ne voidaan jakaa kahdeksi ryhmäksi: tasohyppelypelit ja muut pelit. Kaikkia pelejä, lukuun ottamatta yhtä, voi pelata yksi tai kaksi pelaajaa.

Tasohyppelypelit

Tässä pelissä on viisi erilaista tasohyppely- eli ns. peruspeliä:

Spring Breeze

Spring Breeze on uusintaversio Kirby’s Dream Land -pelistä. Eroja alkuperäiseen peliin: Yksi taso vähemmän, mahdollista saada vastustajien kyvyt, uudistetut grafiikat.

Dyna Blade

Dyna Bladessa liikutaan eri tasoihin pienellä kartalla. Tavallisia tasoja on viisi ja salaisia tasoja on kaksi. Loppuvastus on jättiläislintu Dyna Blade.

The Great Cave Offensive

The Great Cave Offensive on aarteenmetsästyspeli. Siinä on tarkoitus löytää 60 aarrearkkua. Jotkut aarteet ovat helpommin löydettävissä kun taas toiset ovat piilotettuna tai muuten hankalampia saada.

Revenge of Meta-Knight

Revenge of Meta-Knightissa on tarkoitus tuhota Kirbyn vihollisen Meta Knightin alus, Halberd, ja näin estää Meta Knightin valloitus-suunnitelmat Dream Landia kohtaan. Jokaisessa erillisessä peliosuudessa on aikaraja, jonka aikana taso pitää läpäistä. Pelissä tavataan myös uudestaan Dyna Blade.

Milky Way Wishes

Milky Way Wishesin tarina alkaa siitä, että kuu ja aurinko taistelevat ja Kirby matkaa avaruuden ja planeettojen läpi lopettaakseen tämän sotkun. Peli on erilainen verrattuna muihin Kirby-peleihin, sillä tässä pelissä ei voi saada vihollisten kykyjä imemällä niitä, vaan kyvyt kerätään planeetoilta ns. taitojalustoilta. Kun on kerran saanut kyvyn, niin sitä ei tarvitse enää hakea uudestaan vaan sen voi vaihtaa suoraa kykyvalikosta. Milky Way Wishes on Kirby’s Fun Pakin toinen peli jossa siirrytään tasosta toiseen minikartan avulla. Milky Way Wishesin loppuvastus on nimeltään Marx.

Muut pelit

Kirby’s Fun Pakissa on 4 erilaista ei-tasohyppelypeliä (voidaan luokitella mini-peleiksi):

Gourmet Race

Gourmet Race on juoksukisapeli, jossa on 3 eri tasoa. Niitä voi pelata joko aikaa (itseään) tai Kuningas Dededeä vastaan.

The Arena

The Arenassa sinun pitää voittaa kaikki Kirby’s Fun Pakissa esiintyneet vastukset lukuun ottamatta tavallisia vihollisia (poikkeuksena Waddle Dee). Käytössä on vain yksi elämä ja viisi voimat kokonaan parantavaa Maximum Tomatoa ja pelin alussa saa valita minkä tahansa taidon. Taisteluita on yhteensä yhdeksäntoista. The Arenaa saa pelata vasta kun on läpäissyt kaikki edellä mainitut pelimuodot ainakin kerran. Kun on läpäissyt The Arenan, eräs salaisuus aukeaa.

Megaton Punch

Megaton Punchissa on ajoitus tärkeää. Se on minipeli, jossa on kolme osuutta, joissa pitää napin painallus ajoittaa oikein saadakseen mahdollisimman korkeat pisteet.

Samurai Kirby

Samurai Kirby on peli joka testaa reaktionopeutta. Se pelaaja joka ensimmäisenä painaa nappia kun ruutuun tulee merkki ja kuuluu äänimerkki, voittaa kierroksen.
Heinätavi

Koko ja ulkonäkö

Heinätavi on 37–41 cm pitkä ja sen siipiväli on 53–59 cm. Juhlapukuisella koiraalla on ruskea pää ja silmän edestä pitkälle niskaan kulkeva valkoinen juova. Rinta on ruskea ja muodostaa selvän rajan valkoisen vatsan kanssa. Siivet ovat päältä vaaleanharmaat ja niissä on kaksi leveää valkeaa juovaa. Naaras on ruskeankirjava. Sillä on vaalea silmäkulmanjuova sekä vaalea täplä nokan tyvellä. Lisäksi kurkku on beigenvalkea.
Koiraan soidinääni on nariseva "krrrr", hieman kuin kamman pärisyttäminen. Naaran ääni on hiljainen, nenäsointinen, lyhyt kaakatus, joka on melko tavimainen.

Levinneisyys

Heinätavia tavataan pesivänä suuressa osassa Eurooppaa sekä Aasian keski- ja itäosissa Tyynenmeren rannikolle saakka. Talvehtimisalueet sijaitsevat Afrikassa sekä Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Heinätavin kokonaiskannaksi arvioidaan 2,6–2,8 miljoonaa yksilöä.
Suomessa heinätavin levinneisyys painottuu Etelä- ja Keski-Suomeen. Suomen pesimäkannaksi arvioitiin vuonna 2010 1 000–2 000 paria, mutta kannan koko voi vaihdella suuresti eri vuosien välillä. Vuoden 2010 uhanlaisuusarvioinnissa heinätavi luokiteltiin Suomessa vaarantuneeksi, kun se aiemmin oli luokiteltu elinvoimaiseksi. Heinätavi on Suomessa taantuva laji. Taantumisen syyksi epäillään muun muassa elinympäristöjen muutosta sekä metsästystä Suomen ulkopuolella. Lajin elinvoimaisuuden vaarantumisesta johtuen heinätavi on rauhoitettu Suomessa Ahvenanmaan alueella. Maailmanlaajuisesti heinätavi on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö

Heinätavi on pesimäympäristönsä suhteen vaatelias. Se elää rehevillä järvillä ja runsaskasvustoisimmilla merenlahdilla.

Lisääntyminen

Heinätavi rakentaa pesänsä ruoikkoon tai sarojen, kortteiden ja muun kasvillisuuden kätköön. Naaras munii touko-kesäkuussa 8–10 kellertävää munaa ja hautoo niitä noin 22 vuorokautta. Heinätavin poikaset oppivat lentämään 5–7 viikon ikäisinä. Poikaset ovat monien muiden sorsalintujen tapaan pesäpakoisia, eli ne etsivät jo varhain itse oman ravintonsa, vaikka kulkevatkin poikueena naaraan seurassa.

Ravinto

Heinätavi käyttää ravinnokseen veden pikkueläimiä ja vesikasvien siemeniä. Suomessa rehevillä vesillä tehdyn tutkimuksen mukaan heinätavit söivät 99-prosenttisesti eläinravintoa: kotiloita, surviaissääskien toukkia, vesisiiroja ja vesimittareita.
Jussi-palkinnot 1959

Jussi-gaala 1959 järjestettiin 18. marraskuuta 1959 Helsingin Kalastajatorpalla. Tilaisuudessa palkittiin elokuvat, jotka olivat saaneet ensi-iltansa Helsingissä 1. lokakuuta 1958 – 30. syyskuuta 1959. Eniten palkintoja keräsi Punainen viiva (5 kappaletta).
Godiva Chocolatier

Godiva Chocolatier on belgialainen suklaata valmistava yritys. Sen perusti Pierre Draps vuonna 1926. Hänen perheensä ihaili Lady Godivan legendaa, ja he nimesivät yrityksen hänen mukaansa. Vuonna 1968 yritys pääsi Belgian kuninkaalliseksi hovihankkijaksi, mikä lisäsi tuotemerkin tunnettavuutta. Vuonna 1972 Godiva avasi ensimmäiset kansainväliset liikkeensä Pariisiin, New Yorkiin ja Tokioon. Nykyään yrityksellä on yli 600 liikettä yli sadassa maassa.
Cristian Marina

Cristian Marina (s. 1965 Cluj) on romanialais-ruotsalainen säveltäjä. Hän opiskeli synnyinmaassaan sellonsoittoa, ja hän sai myös sävellysopetusta Cornel Taranulta Gheorghe Dima -musikkiakatemiassa. Vuonna 1987 hän muutti Ruotsiin, jossa hän jatkoi sävellysopintojaan Göteborgissa ja Tukholmassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Magnus Lindberg ja Sven-David Sandström; lisäksi hän opiskeli IRCAM:n Academie d'étéssä (Pariisi, 1995) Luca Francesconin ja Accademia Chigianassa (Siena, 1996) Franco Donatonin johdolla. Hän osallistui myös muiden muassa Brian Ferneyhoughin ja Philippe Manouryn kursseille sekä Miklos Marósin opetukseen.
Marinan teoksia on esitetty lukuisissa Euroopan maissa, Japanissa ja Hongkongissa sekä useita kertoja ISCM:n maailman musiikkipäivillä. Hänen nuottinsa julkaisee Edition Suecia, ja hänen teoksiaan on levytetty useilla levymerkeillä, joihin kuuluu Phono Suecia.
Useimmat taidemusiikin genret ovat edustettuina Marinan tuotannon joukossa. Hänen musiikkinsa esittäjiensä joukossa ovat olleet Bukarestin George Enescu -filharmonikot ja Tukholman saksofonikvartetti.
Ludlow (kone)

Ludlow-valinkone on chicagolaisen Ludlowin valinkonetehtaan mukaan nimetty latomakone, jolla tehdään kirjapainossa tarvittavia painolaattoja. Valinkone kehitettiin alun perin kirjapainojen otsikonladontatarpeeseen, sillä niitä eivät normaalit latomakoneet tai käsinladonta pystyneet tuottamaan. Otsikoiden valmistuksen lisäksi konetta käytettiin myös muuhun lyhyeen ladontaan. Ludloweja alettiin käyttää kirjapainoissa 1920-luvulla.
Käytettäessä Ludlowin valinkonetta, valitaan aluksi halutut kirjasimet Ludlowin matriisiregaaleista ja ladotaan ne riviin latomahakaan, sen jälkeen rivi asetetaan koneeseen, joka valaa ja höylää sen oikeankokoiseksi. Höylätty rivi voidaan sitten latoa painokuntoon. Lopuksi latoja poistaa matriisirivin koneesta ja purkaa sen takaisin kasteihin.
Ludlowilla on mahdollista valmistaa 6 tai 12 pisteen kokoisia välisteitä ja täyteloittoja. Kone voidaan myös automatisoida latomaan yhtä ja samaa lausetta, sanaa, kirjainta tai muuta merkkiyhdistelmää kunnes se keskeytetään. Tällä tavalla Ludlow-konetta voidaan käyttää kirjasinten valuun muita kohopainolatomon tarpeita varten.
Paikallinen ryhmä

Paikallinen ryhmä on galaksiryhmä, johon oma galaksimme Linnunrata kuuluu. Paikallisesta ryhmästä tunnetaan tällä hetkellä noin 50 galaksia. Niistä kohtalaisen suuria on kolme kierteisgalaksia: suuruusjärjestyksessä Andromedan galaksi, Linnunrata ja Kolmion galaksi. Niiden lisäksi ryhmässä on pari keskikokoista galaksia ja suuri joukko pieniä kääpiögalakseja. Paikallinen ryhmä on osa Neitsyen superjoukkoa.
Paikallisen ryhmän läpimitta on 10 miljoonaa valovuotta, ja sen massa on (1,29 ± 0,14)×10¹² kertaa Auringon massa.
Paikallisen ryhmän galaksit sijaitsevat kahdessa alaryhmässä, joista Linnunrata seuralaisineen on yhdessä, ja Andromeda ja Kolmion galaksi seuralaisineen toisessa.
Paikallisen ryhmän suurten galaksien historiat ovat hiukan erilaiset. Linnunradassa on runsaasti vanhoja, yli 10 miljardin vuoden ikäisiä tähtiä. Andromedan tähdet ovat nuorempia, mikä johtunee siitä, että suurin osa galaksin massasta on keräytynyt alkuaikojen jälkeen tapahtuneiden galaksitörmäysten synnyttämissä tähtien syntyryöpyissä. Kolmion galaksin historia on ollut rauhallisempi kuin Andromedan galaksin. Se kuitenkin menetti suuren osan ulkolaitojensa aineesta pari miljardia vuotta sitten ohittaessaan Andromedan galaksin hyvin läheltä. Andromeda ja Kolmion galaksi saattavat kiertää toisiaan ja muodostaa kaksoisgalaksin.
Kaikki kolme suurta galaksia sulautuvat miljardien vuosien kuluttua yhteen ja muodostavat luultavasti suuren ellipsigalaksin. Andromedan galaksi ja Linnunrata törmäävät toisiinsa noin 4 miljardin vuoden kuluttua ja yhdistyvät.
Kolmen suuren galaksin jälkeen paikallisen ryhmän suurimmat galaksit ovat Linnunradan seuralaiset, epäsäännölliset galaksit Suuri ja Pieni Magellanin pilvi. Ne ovat massaltaan vain sadasosa Linnunradan massasta, mutta läheisyytensä johdosta ne näkyvät taivaalla hyvin.
Paikallisen ryhmän pienimmät galaksit ovat kääpiögalakseja, joita tunnetaan noin 50 kappaletta. Suurin osa niistä kiertää Andromedaa tai Linnunrataa. Kääpiögalakseja on pallomaisia ja epäsäännöllisiä sekä muutama sekamuotoinen.
Galaksien lisäksi paikallisessa ryhmässä on heikosti näkyviä tähtivirtoja.
Paavo Haimila

Paavo Ilmari Haimila (s. 6. syyskuuta 1983 Joutseno, Suomi) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa hyökkääjänä Saksan bundesliigan UHC Weißenfelsissä.

Ura

Haimila on Joutsenon Katajan kasvatti, mutta miesten tasolla hän on pelannut enimmäkseen Ruokolahden Rajussa. Hän on Rajun kaikkien aikojen tehotilastossa kolmantena pistein 68 + 70 = 138.
Rajun pudottua II-divisioonaan kaudeksi 2004–2005 Haimila siirtyi lappeenrantalaisen NST:n riveihin ja oli mukana nostamassa joukkuetta I-divisioonasta Salibandyliigaan. Kaudella 2005–2006 hän pelasi liigan runkosarjassa 29 ottelussa pistein 4 + 3 = 7. Kaudeksi 2006–2007 hän palasi Rajuun.
UHC Weißenfelsiin Haimila siirtyi Rajusta elokuussa 2007. Hän voitti joukkueessa Saksan-mestaruuden kaudella 2007–2008. Hän oli bundesliigan runkosarjan paras pisteidentekijä pistein 41 + 40 = 81 ja pudotuspelien kolmanneksi paras pistein 4 + 5 = 9. Joukkueessa pelasi myös hänen maanmiehensä Lasse Heiskanen. Elokuussa 2008 joukkue otti osaa EuroFloorball Cupin karsintaturnaukseen, jossa Haimila teki kolmessa ottelussa pisteet 2 + 10 = 12.
Zweites Buch

Zweites Buch (”Toinen kirja”) on nimitys Adolf Hitlerin vuonna 1928 sanelemalle kirjalle, jota ei julkaistu hänen elinaikanaan. Teoksessa Hitler täydensi ja tarkensi aiemmin Taisteluni-kirjassa esiintuomiaan näkemyksiään varsinkin Saksan ulkopolitiikasta ja tarpeellisista aluelaajennuksista. Oleellisia muutoksia hänen ajattelussaan ei kirjasta ilmene.
Virikkeenä kirjalle oli Saksan kansallismielisissä piireissä syntynyt paheksunta Italian fasistien pyrkimyksistä italialaistaa pääasiassa saksankielinen Etelä-Tirolin osavaltio. Hitlerin mielestä Saksan tuli olla valmis luopumaan aluevaatimuksistaan Etelä-Tiroliin, sillä liitto fasistisen Italian kanssa oli tarpeellinen. Hän katsoi tarpeelliseksi selvittää tarkemmin näkemystään, sillä keskustelu aiheesta oli noussut uudelleen ja poliittiset kilpailijat olivat syyttäneet häntä petturiksi. Teos laajeni käsittelemään muitakin kansainvälisen politiikan aiheita, muun muassa Yhdysvaltain talousmahtia. Hitler saneli käsikirjoituksen pikaisesti kesällä 1928 puolueensa kustannusjohtaja Max Amannille vieraillessaan Obersaltzbergissa, mutta sitä ei toimitettu julkaisukuntoon. Syyt tähän saattoivat olla taloudelliset; toistaiseksi huonosti myyneelle Mein Kampfille ei ehkä haluttu kilpailijaa.
Käsikirjoitusta säilytettiin Hitlerin elinaikana salaisessa paikassa eikä sen olemassaolosta kerrottu julkisuuteen. Toisen maailmansodan jälkeen se päätyi yhdysvaltalaisille ja julkaistiin lopulta saksaksi vuonna 1961.
Andy Gray

Andrew Mullen Gray (s. 30. marraskuuta 1955 Glasgow, Skotlanti) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija. Hän toimi uransa jälkeen jalkapallokommentaattorina Sky Sports -televisiokanavalla, kunnes sai potkut tammikuussa 2011 esitettyään TV-lähetyksessä seksistisiä kommentteja naispuolisesta avustavasta erotuomarista.

Jalkapalloilu-ura

Hyökkääjänä pelannut Gray aloitti uransa Dundee Unitedissa, josta siirtyi 20-vuotiaana englantilaiseen Aston Villaan. Kolmannella kaudellaan birminghamilaisseurassa hän teki 29 maalia ja voitti sekä PFA:n parhaan nuoren pelaajan että PFA:n vuoden pelaajan palkinnot. Gray oli ainoa molemmat palkinnot samalla kaudella saanut vuoteen 2007 asti, kunnes Manchester Unitedin Cristiano Ronaldo sai myös molemmat palkinnot. Vuoden pelaaja -palkintojen voittaminen ei kuitenkaan vakuuttanut Skotlannin valmentajaa Ally McLeodia, joka jätti Grayn ulos vuoden 1978 jalkapallon MM-kisoista. Hän siirtyi seuraavaksi vuodeksi Wolverhampton Wanderersiin silloisella ennätyssummalla 1,5 miljoonalla punnalla (noin 2,2 miljoonaa euroa). Gray ratkaisi maalillaan vuoden 1980 Englannin liigacupin Nottingham Forestia vastaan. Vuonna 1983 Everton maksoi hänestä 250 000 puntaa. Gray pelasi Evertonissa kaksi upeaa kautta, saaliinaan FA Cupin voitto 1984 ja Englannin liigamestaruus ja Cup-voittajien cupin voitto vuotta myöhemmin. Evertonista matka jatkui takaisin Aston Villaan, jonka jälkeen seurasivat vielä lyhyet ajanjaksot Notts Countyssä, West Bromwichissa ja Rangersissa, jonka kannattaja Gray on ollut koko ikänsä. Hän koetti valmentamista vielä 1980-luvun lopussa Englannin Kansallisessa Konferenssissa pelaavassa Cheltenham Townissa, mutta heikolla menestyksellä.

Muuta

Andy Gray on toiminut myös FIFA-pelisarjassa kommentaattorina.