Mikael Granlund

Junioriura

Granlund alkoi pelata jääkiekkoa viisivuotiaana Kempeleen Kiekko-Ketuissa. Joukkueen nimi vaihtui Laser HT:ksi Granlundin ollessa 10-vuotias. Hän pitää Laser HT:ta kasvattajaseuranaan ja käytti jo siellä pelinumeroaan 64, jonka valitsi käyttöönsä myös HIFK:ssa ja A-maajoukkueessa kunnianosoituksena kasvattajaseuralleen. Laser HT (nyk. Kiekko-Laser) nosti elokuussa 2011 Granlundin pelipaidan jäähallinsa kattoon.
Granlund pelasi Laserissa vuoteen 2006 asti, kunnes hän siirtyi Oulun Kärppiin. Hän voitti Kärpissä C-nuorten SM-hopeaa keväällä 2007. Kaudella 2007–2008 Granlund pelasi B-nuorissa, mutta vahvisti myös C-nuoria, joissa voitti Suomenmestaruuden. Granlund nostettiin kaudeksi 2008–2009 Kärppien A-nuoriin, jossa hän pelasi 35 ottelussa tehoilla 21+36=57. Hän jakoi A-nuorten pistepörssin kolmannen sijan Lukon Olli Palolan kanssa. Hänet valittiin A-nuorten tähdistökentälliseen sekä kauden tulokkaaksi. Hänellä oli sarjan paras pistekeskiarvo (1,63) ja eniten alivoimamaaleja (kolme). Samalla kaudella hän pelasi myös Mestistä alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kuudessa ottelussa, joissa hän teki tehot 4+3=7.

Kärpät ja sopimusriita (2008–2009)

Granlund debytoi Kärppien liigajoukkueessa 17-vuotissyntymäpäivänään 26. helmikuuta 2009 ja sai ottelussa jääaikaa 15.41 minuuttia.  Debyytissään hänet merkittiin kokoonpanoihin ykkösketjun keskushyökkääjäksi Jonas Anderssonin ja Vesa Viitakosken rinnalle Espoo Bluesia vastaan. Ottelu ratkaistiin voittomaalikisassa, jossa Kärppien valmentaja Matti Alatalo antoi Granlundille tilaisuuden näyttää kykynsä, mutta tämä ei kuitenkaan onnistunut laukauksessaan.
Maaliskuun 2009 alussa Granlundin sopimuksesta syntyi riita, ja nuorukainen vedettiin 3. maaliskuuta pois Kärppien kokoonpanosta vain hetki ennen ottelua Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Granlundia edustavan pelaaja-agentti Ilkka Larvan mukaan Kärpät oli muuttanut omin luvin Granlundin kestoltaan avoimeksi jätetyn pelaajasopimuksen kaksivuotiseksi. 9. maaliskuuta HIFK ilmoitti tehneensä Granlundin kanssa kahden vuoden sopimuksen. Kärpät valitti Granlundin siirrosta SM-liigalle ja Jääkiekkoliitolle, koska seuralla oli vielä voimassa oleva nelivuotinen sopimus vuodelta 2007. Kohusta huolimatta Granlund siirtyi kaudeksi 2009–2010 HIFK:hon kaksivuotisella sopimuksella. Hänellä oli vaihtoehtoina kolme pääkaupunkiseudun joukkuetta: Blues, HIFK tai Jokerit.
Granlund haastoi Kärpät oikeuteen 1. heinäkuuta 2009, sillä hänen mielestään hänen Kärppien kanssa tekemänsä pelaajasopimus ei täyttänyt työsopimuksen tunnusmerkkejä, vaan hän oli niin sanottu vapaa pelaaja ja siksi oikeutettu tekemään sopimuksen HIFK:n kanssa.  25. elokuuta Kärpät ja HIFK sopivat kiistan. Samalla kun seurat pääsivät yksimielisyyteen pelaajasiirrosta, Granlund peruutti Oulun käräjäoikeuteen jättämänsä kanteen. Sopimuksen sisältö on salainen, ja molemmat seurat ilmaisivat tyytyväisyytensä sopimukseen.
Heinäkuussa 2009 valkovenäläinen Dynamo Minsk varasi Granlundin KHL:n ensimmäisen varaustilaisuuden toisella kierroksella vuorolla 41.

HIFK (2009–2012)

Ensimmäisen ottelunsa HIFK:n paidassa Granlund pelasi 10. syyskuuta 2009 paikallisvastustaja Jokereita vastaan kauden 2009–2010 avausottelussa, jonka HIFK hävisi 4–1. Granlund pelasi HIFK:n kakkoskentässä ja sai paljon vastuuta, sillä hän pelasi joukkueen ylivoimakentällisessä ja saavutti myös ensimmäisen liigapisteensä. Ensimmäisen maalinsa hän teki 15. syyskuuta kotiottelussa Saimaan Palloa vastaan. Kauden aikana hän oli sivussa marraskuussa kymmenen peliä nivusvaivojen takia. Hän palasi kaukaloon joulukuussa. Hän oli tämän jälkeen poissa vielä viisi peliä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen takia, mutta voitti tästä huolimatta tulokkaiden pistepörssin tehoilla 13+27=40. Pudotuspeleissä Granlund pelasi kuusi ottelua tehoilla 1+5=6 HIFK:n pudotessa puolivälierissä Hämeenlinnan Pallokerholle. Kaudella 2009–2010 Granlundin voitettua tulokkaiden pistepörssin hänet palkittiin kauden päätteeksi myös vuoden tulokkaana Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. Granlund palkittiin myös kauden herrasmiespelaajana Raimo Kilpiö -palkinnolla. Hän keräsi SM-liigan runkosarjassa vain kaksi jäähyminuuttia. 
Huikea debyyttikausi herätti kiinnostusta NHL-piireissä. Granlundia ennustettiin NHL:n varaustilaisuuden kärkikymmenikköön. Lopulta Minnesota Wild varasi hänet varauksen yhdeksäntenä pelaajana. Granlund on korkein suomalaisvaraus sitten vuoden 2002, jolloin Kari Lehtonen ja Joni Pitkänen varattiin NHL:ään. Hänestä tuli samalla ensimmäinen suomalainen ensimmäisen kierroksen varaus neljään vuoteen.
Kaudella 2010–2011 Granlund jatkoi HIFK:ssa, joka oli hankkinut riveihinsä Ville Peltosen. Päävalmentaja Jalonen istutti Granlundin Juha-Pekka Haatajan ja Peltosen väliin keskushyökkääjäksi. Granlund loukkaantui lokakuussa pelissä Bluesia vastaan sattuneen aivotärähdyksen jälkeen, joka johtui ohimenneestä taklauksesta. Häneltä jäi väliin myös vuodenvaihteessa pelatut alle 20-vuotiaiden MM-kisat sekä yli 20 liigaottelua. Granlund ratkaisi ensimmäisen Olympiastadionilla pelatun Talviklassikon kahdella maalillaan; ensimmäinen syntyi vain 23 sekunnin jälkeen ja toinen oli 4–3-voittomaali. Granlund teki kevään 2011 pudotuspeleissä SM-liigan ennätyksiä. Hän teki 15 ottelussa tehot 5+11=16, joilla Granlundista tuli SM-liigan pudotuspelien kaikkien aikojen eniten pisteitä yhdessä kaudessa tehnyt alle 20-vuotias pelaaja. Ennätyksen edellisiä haltijoita olivat Teppo Numminen (1988) ja Saku Koivu (1994) 12 pisteellään. Samalla Granlundista tuli SM-liigan pudotuspelien kaikkien aikojen nuorin yhdessä kaudessa 12 pistettä tehnyt pelaaja. Hän voitti lopulta pudotuspelien syöttöpörssin ja jakoi pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Juha-Pekka Haatajan kanssa. 5. huhtikuuta 2011 pelatussa välieräottelussa Rauman Lukkoa vastaan Granlund teki tehot 2+3=5, jotka syntyivät 12 minuutissa ja 38 sekunnissa. Hänestä tuli SM-liigan playoff-historian nopeimmassa ajassa viisi pistettä tehnyt pelaaja. Kauden päätteeksi Granlund voitti Suomen mestaruuden. Hänelle myönnettiin kauden päätteeksi Presidents' Trophy, joka myönnetään jääkiekon parissa vaikuttaneelle henkilölle sekä Iltalehden Kultaleijona-palkinnon, jonka julkaisu luovuttaa playoffien parhaalle pelaajalle.
Toukokuussa 2011 Granlund ilmoitti jatkavansa HIFK:ssa vielä yhden kauden saadakseen hoidettua loppuun lukion ja armeijan, jonka jälkeen hän siirtyisi pelaamaan Minnesota Wildin organisaatioon. Kausi itse sujui Granlundilta loistavasti ja hän oli HIFK:n paras pistemies ja SM-liigan pistepörssin kuudes tehoilla 20+31, vaikka oli sivussa 15 ottelusta. Granlundilla oli Ässien Tomáš Záborskýn kanssa SM-liigan paras pistekeskiarvo (1,13). HIFK:n kausi päättyi jo puolivälierässä paikallisvastustaja Jokereita vastaan, joka voitti sarjan puhtaasti 4–0. Granlund jäi 43 äänellä toiseksi Záborskýn (90 ääntä) jälkeen Kultainen kypärä -äänestyksessä, jonka suorittavat SM-liigapelaajat.

Minnesota Wild (2012–2019)

Pian Suomessa järjestettyjen  2012 MM-kilpailuiden jälkeen Granlundin ja monen muun Suomen MM-joukkueen pelaajan ympärillä alkoivat kiertää huhut NHL-siirroista. Pian tämän jälkeen Minnesota Star Tribune -lehden toimittaja Michael Russo kirjoitti, että Wild julkistaisi hänen NHL-sopimuksen piakkoin. Granlundin agentti Ilkka Larva vahvisti vain päivää myöhemmin, että sopimuksen ehdot olivat selvillä ja vailla hänen omaa allekirjoitustaan. 23. toukokuuta Minnesota Wild tiedotti tehneensä Granlundin kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
NHL-kauden 2012–2013 alku peruuntui kuitenkin työsulun vuoksi, ja Granlundin tiedotettiin aloittavan kauden  Minnesota Wildin AHL-liigan farmiseura Houston Aerosissa. Myös Granlundin paluuta Helsingin IFK:hon pidettiin mahdollisena, mutta hän halusi tottua Pohjois-Amerikan pienemmän kaukalon fyysisempään pelityyliin ennen ensimmäistä NHL-kauttaan. Jo AHL-liigan harjoittelukaudella Granlundin näytöt olivat lupaavia; Oklahoma City Baronsia vastaan pelatussa ottelussa Granlund oli huikeassa vedossa iskien tehopisteet 4+1=5, Runkosarjan käynnistyessä Granlund jäi avausottelussaan pisteittä, mutta tämän jälkeen hänen pisteputkensa jatkui loistaen; viiden ottelun jälkeen tehopisteet 2+5=7 iskenyt Granlund nappasi johtoaseman paitsi oman joukkueensa sisäisessä pistepörssissä, myös koko liigan tulokkaiden pistepörssissä. Seitsemässä ottelussa tehopisteet 3+7=10 iskenyt Granlund valittiinkin AHL:n syyskuun parhaaksi tulokaspelaajaksi. Houstonissa pelatessaan hän muodosti tehokkaan kolmikon Charlie Coylen ja Jason Zuckerin kanssa, mutta NHL-työsulku päättyi vuoden 2013 tammikuussa, minkä johdosta myös Granlundin visiitti AHL:ään jäi 21 ottelun mittaiseksi. Vaikka hänen AHL-kauttaan varjostikin loukkaantuminen, hän onnistui silti tekemään 21 ottelussaan tehopisteet 8+13=21.
Granlund valittiin Minnesotan harjoitusleirin jälkeen heti NHL-miehistöön, ja hän aloitti avauskautensa kotiyleisönsä edessä St. Paulin Xcel Energy Centerissä Minnesotassa Colorado Avalanchea vastaan 19. tammikuuta 2013. Ensimmäisen maalinsa Granlund teki heti avausottelun toisessa erässä, ohjattuaan Jared Spurgeonin siniviivalaukauksen maaliin. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.49 minuuttia ja valittiin ottelun kakkostähdeksi. Granlundin avauskausi NHL:ssä oli pettymys, eikä hän saanut hyökkäyspään vahvuuksiaan esiin hyvin. Ongelmat olivat hänen fysiikassaan, jolla hän pärjäsi vielä Euroopan kentillä, mutta Pohjois-Amerikassa fyysiset ongelmat ilmenivät. Granlund pelasi NHL:ssä kauden aikana 27 runkosarjaottelua tehoilla 2+6=8 ja AHL:ssä 29 ottelua runkosarjassa (tehot 10+18=28) ja viisi pudotuspeleissä (1+1=2). 
Vaisun avauskauden jälkeen Granlund harjoitteli ahkerasti kesän 2013 painottaen kamppailuvoimaan ja luisteluun, jonka valmennusta antoivat jäätanssilegendat Susanna Rahkamo ja Petri Kokko heinäkuussa sekä muodostelmaluisteluvalmentaja Kaisa Nieminen elokuussa. Ratkaisusta teki harvinaisen se, että normaalisti huippukiekkoilijat turvautuvat yleisemmin pikaluistelupuolen valmennukseen kuin taitoluistelun. Granlund pelasi kauden 2013–2014 vakuuttavasti ja pelasi Wildin ykkösketjussa laidoillaan Jason Pominville ja Zach Parise. Kautta haittasi marraskuussa 2013 ja huhtikuussa 2014 tulleet päävammat, joiden vuoksi hän oli sivussa 19 ottelusta. Granlund pelasi 63 runkosarjaottelua tehoilla 8+33=41 ja 13 pudotuspeliottelua tehoilla 4+3=7. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä Parisen ja Erik Haulan kanssa.
Kausi 2014–2015 oli Granlundille pisteiden valossa pienoinen pettymys, kun 68 runkosarjaottelussa syntyi tehot 8+31=39. Hänellä oli kuitenkin runkosarjassa joukkueen kolmanneksi paras +/- -tilasto (+17) ja pudotuspeleissä toiseksi paras (+2). Granlund nosti pudotuspeleissä tasoaan ja muodosti Parisen ja Pominvillen kanssa joukkueen parhaan ketjun. Hän oli Pominvillen kanssa joukkueen toiseksi paras pistemies pudotuspeleissä tehoilla 2+4=6.
Heinäkuussa 2015 Granlund ja Wild solmivat kahden vuoden pituisen jatkosopimuksen, joka on arvoltaan yhteensä kuusi miljoonaa dollaria (noin 5,4 miljoonaa euroa). Kaudella 2015–2016 Granlund pelasi ensimmäistä kertaa runkosarjan kaikki 82 ottelua rikkoen oman piste- ja maaliennätyksensä tehoilla 13+31=44. Hänelle kaavailtiin ykkössentterin roolia, mutta rooli ja ketjukaverit vaihtelivat läpi kauden. Päävalmentaja Mike Yeon saatua potkut helmikuussa 2016 tilalle tullut John Torchetti siirsi Granlundin laitahyökkääjäksi Mikko Koivun ja David Jonesin ketjuun. Loppukausi sujui nousujohteisesti ja pudotuspeleissä ketju oli joukkueen parhaimpia.
Kaudella 2016–2017 Wildin päävalmentajaksi tullut Bruce Boudreau istutti Granlundin pysyvästi laitahyökkääjän tontille. Hän teki uuden henkilökohtaisen piste-ennätyksensä NHL:ssä pelaten 81 runkosarjaottelua tehoilla 26+43=69 ja viisi playoff-ottelua tehoilla 0+2=2. Granlund oli joukkueen paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä Eric Staaln jälkeen. Granlund teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun 4. helmikuuta 2017 Vancouver Canucksia vastaan. Hän teki ottelussa tehot 3+1=4 ja alivoimalla tehty 3–1-maali jäi ottelun voittomaaliksi. Granlund valittiin ottelun ykköstähdeksi. Samalla Granlund venytti pisteputkensa 12 ottelun (tehot 5+12=17) mittaiseksi, joka oli NHL-kauden ja Wildin koko seurahistorian pisin. Hän oli ehdolla Lady Byng Memorial Trophyn voittajaksi Calgary Flamesin Johnny Gaudreaun ja St. Louis Bluesin Vladimir Tarasenkon kanssa, mutta jäi äänestyksessä kolmanneksi.
Granlund solmi elokuussa 2017 kolmivuotisen, 17,25 miljoonan dollarin jatkosopimuksen Wildin kanssa, joka takaa kausittaisen 5,75 miljoonan keskipalkan. Granlundin kauden 2017–2018 alkua lyhensi loukkaantuminen. Granlund teki 77 runkosarjaottelussa tehot 21+46=67 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Hän teki NHL-uransa toisen hattutempun 29. joulukuuta 2017 kotiottelussa Nashville Predatorsia vastaan.

Nashville Predators (2019–)

Granlund vaihdettiin juuri ennen NHL:n siirtorajaa Nashville Predatorsiin. Minnesota sai vaihdossa sveitsiläishyökkääjä Kevin Fialan.

A-maajoukkue

A-maajoukkueen päävalmentaja Jukka Jalonen kutsui Granlundin ja muutaman muun lupauksen huhtikuun 2010 lopussa Saksan MM-kisoihin valmistautuvaan leiriryhmään. Hänet valittiin myöhemmin Euro Hockey Tourissa pelattavaan Ruotsin LG Hockey Gamesiin. Ensimmäisessä A-maaottelussaan 29. huhtikuuta 2010 Granlund ratkaisi Suomelle 5–4-voiton Venäjästä rangaistuslaukauskisassa, mutta ei kuitenkaan tullut valituksi lopulliseen kisajoukkueeseen. 
Granlund pelasi MM-kotikisat vuonna 2012 vaisusti ja sai kritiikkiä otteistaan Suomen sijoittuessa neljänneksi. Hän liittyi Suomen MM-joukkueeseen kesken vuoden 2013 kotikisojen, kun kausi Pohjois-Amerikassa oli tullut päätökseen. Granlund oli jälleen neljänneksi sijoittuneen Suomen parhaita pelaajia lopputurnauksen ajan.
Granlund muodosti Mikko Koivun kanssa tehokkaan tutkaparin MM-kilpailuissa vuonna 2016 ja jakoi tehoilla 4+8=12 Suomen sisäisen pistepörssin voiton ja turnauksen pistepörssin neljännen sijan Patrik Laineen kanssa. Hän voitti MM-hopeaa, ja hänet valittiin tähdistökentälliseen sekä yhdeksi Suomen kolmesta parhaasta pelaajasta. Granlund palkittiin Tanskaa vastaan pelatun puolivälieräottelun jälkeen Suomen joukkueen ottelun parhaana pelaajana.
Granlund pelasi Suomen joukkueessa maailmancupissa 2016.

Maailmanmestaruuskilpailut 2011

Granlund pelasi ensimmäiset miesten MM-kilpailunsa vuonna 2011 Bratislavassa. Turnauksessa hän pelasi joukkueessa laitahyökkääjänä kolmosketjussa yhdessä Jarkko Immosen ja Janne Pesosen kanssa. Granlund teki ensimmäisen maalinsa ensimmäisessä pelissään aikuisten MM-kisoissa tekemällä Suomen 4–1-maalin Tanskaa vastaan 30. huhtikuuta 2011, ja hänet valittiin ottelussa Suomen joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Granlund teki MM-kisojen välierässä Venäjää vastaan ns. ilmaveivi-maalin nostamalla kiekon mailan lavan päälle ja kiepauttamalla sen maaliin. Ottelun jälkeen maalia kehuttiin jopa MM-jääkiekkohistorian upeimmaksi maaliksi. Suomi voitti ottelun 3–0. Ilmaveivistä tehtiin myös postimerkki. Loppuottelussa Suomea vastaan asettui Ruotsi. Suomi nousi maalin takaa-ajoasemasta 6–1-voittoon. Granlundille merkittiin finaalissa yksi syöttöpiste Janne Pesosen 4–1-maalista.
Granlund keräsi turnauksen yhdeksässä ottelussaan tehopisteet 2+7=9 ja jakoi turnauksen pistepörssin viidennen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Hän sijoittui turnauksen syöttöpörssissä toiseksi Norjan Mathis Olimbin jälkeen. Joukkueen palatessa Suomeen Finnair antoi joukkuetta kuljettaneelle erikoislennolle numeron AY7164: 7 tarkoittaa erikoislentoa, 1 tuli Suomen sijoituksesta turnauksessa ja 64 oli Granlundin pelinumero.

Sotšin olympialaiset 2014

Granlund pelasi ensimmäisissä olympialaisissaan Sotšissa 2014 Suomen ykkösketjussa Teemu Selänteen rinnalla. Hän aloitti kisat laitahyökkääjänä, mutta ketjun Aleksander Barkovin loukkaannuttua Granlund pelasi loppukisat keskushyökkääjänä. Kaksikkoa Selänne-Granlund pidettiin suurimpana syynä maalivahti Tuukka Raskin ohella Suomen menestykseen, kun joukkue kaatoi puolivälierässä isäntämaa Venäjän 3–1. Granlund teki ottelussa tehot 1+1=2. Suomi voitti lopulta pronssia Yhdysvaltoja vastaan pelatussa ottelussa, missä Granlund syötti kaksi maalia, joissa maalintekijänä oli Selänne. Hän oli Suomen paras pistemies tehoilla 3+4=7 ja koko turnauksen pistepörssin kolmas samoilla tehoilla Yhdysvaltojen James van Riemsdykin kanssa. Granlund ja Selänne muodostivat erinomaisen tutkaparin ja molemmat valittiin tähdistökentälliseen, ja Selänne koko turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Granlundia pidettiin Sotšin olympialaisissa Suomen pelillisenä johtajana.

Nuorten maajoukkueet

Granlund valittiin edustamaan Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2009 MM-kisoihin. Granlund oli sillä hetkellä kaikkien aikojen toiseksi nuorin Suomea edustanut pelaaja Reijo Ruotsalaisen jälkeen, joka pelasi kisoissa vuonna 1977. Hän teki tehot kuudessa ottelussa tehot 2+1=3 Suomen jäädessä karsintasarjaan. Granlund valittiin edustamaan Suomea vuoden 2009 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuihin. Suomen ketjun Toni Rajala–Granlund–Teemu Pulkkinen kaikki pelaajat sijoittuivat pistepörssin kärkisijoille. He keräsivät yhteensä 45 tehopistettä, joista Granlund teki tehot 2+11=13. Suomi voitti kilpailussa pronssia kukistamalla Kanadan voittomaalikilpailun jälkeen 5–4. Granlund valittiin tuon ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän voitti myös turnauksen syöttöpörssin ja palkittiin Suomen top-3-pelaajana.
Granlund pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010. Hän oli Suomen joukkueen nuorin pelaaja. Itse turnauksessa Granlundin peliesitykset herättivät ristiriitaisia mielipiteitä. Hän kuitenkin voitti Suomen sisäisen pistepörssin ja oli turnauksen syöttöpörssin jaetulla neljännellä sijalla Suomen jäädessä viidenneksi. Samana vuonna hän osallistui alle 18-vuotiaiden MM-kisoihin, jotka pelattiin Valko-Venäjällä. Suomi joutui toistamiseen pronssiotteluun, jossa se voitti Venäjän 5–1. Granlund iski ottelussa tehot 1+3=4 ja koko turnauksessa 4+9=13, mikä oikeutti pistepörssin kolmanteen sijaan. Hän voitti myös toista kertaa peräkkäin turnauksen syöttöpörssin ja palkittiin Suomen top-3-pelaajana.
Granlund pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vielä vuonna 2012, jolloin hän toimi Suomen kapteenina. Granlundista tuli kolmas pelaaja Peter Forsbergin ja Patrice Bergeronin jälkeen, joka osallistui miesten maailmanmestarina alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin. Kisoissa hänen pelinumeronsa oli 20, sillä turnauksen kansainvälisten sääntöjen mukaan kisoissa sai käyttää vain pelinumeroita 1–35. Näin ollen Granlund ei saanut tavanomaista pelinumeroaan (64) käyttöönsä. Semifinaalissa Suomi kohtasi Ruotsin, joka voitti Suomen 2–2 päättyneen pelin jälkeen rangaistuslaukauskilpailussa. Granlundilla oli viimeisessä rangaistuslaukauksessa mahdollisuus tasoittaa kilpailu, mutta kiekko karkasi hänen lavastaan ja Ruotsi eteni finaaliin. Granlundin epäonnistuminen rangaistuslaukauksessa oli näkyvästi esillä ruotsalaisissa Aftonbladet ja Expressen -lehdissä. Pronssiottelussa Suomea vastaan asettui Kanada, joka voitti Suomen 4–0. Granlund teki tehot 2+9=11 ja valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän oli pistepörssin toinen yhdessä Ruotsin Max Fribergin kanssa ja voitti syöttöpörssin. Granlund palkittiin myös Suomen top-3-pelaajana.

Granlundista sanottua ja pelityyli

Vuonna 1992 syntynyttä Granlundia pidetään yhtenä maailman lahjakkaimmista kiekkoilijoista ikäluokassaan. The Hockey News -lehti valitsi hänet kesällä 2009 oman ikäluokkansa (1992 syntyneet) kuudenneksi parhaaksi pelaajaksi. 
Urheilulehti piti syyskuussa 2009 Granlundia seuraavana suomalaisena supertähtenä ja rinnastaa hänet Saku Koivuun. Takavuosien hyökkääjätähti Matti Hagman totesi kisakommentissaan elävänsä uraansa uudelleen katsellessaan Mikael Granlundia jäällä, kun tämä antaa, kuten SM-liigassakin, vastustajan tehdä aloitteen ja tulla aivan "iholle", jonka jälkeen hän vasta heittää "lätyn" tarkasti vapaaseen tilaan. Lehti piti Granlundia varmana kymmenen ensimmäisen varauksen joukossa olevana pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa. Myös pelaajatarkkailija Göran Stubb on verrannut Granlundia Saku Koivuun. NHL:n Central Scouting Bureau arvioi vuoden 2010 alussa Granlundin sijoittuvan tulevan varaustilaisuuden kymmenen lupaavimman kenttäpelaajan joukkoon. Minnesota Wild varasi Granlundin yhdeksännellä varausvuorolla.
Granlundin vahvuuksina on pidetty kiekollista peliä, ylivoimaa ja pelisilmää. Hänen heikkouksinaan on pidetty kovuuden puutetta ja luistelua.
Urheilutoimittajain liitto valitsi Granlundin vuoden 2009 nuoreksi urheilijaksi. Äänestyksessä Granlund sai 538 ääntä ja voitti toiseksi tulleen uimari Emilia Pikkaraisen yli 100 äänellä. Toinen jääkiekkoilija, Sami Vatanen, sai 101 ääntä ja oli äänestyksen seitsemäs. Urheilutoimittajien äänestyksessä vuoden 2011 parhaasta suomalaisurheilijasta Granlund sijoittui viidenneksi edellään kolme muuta urheilijaa ja MM-kultaa voittanut Suomen jääkiekkomaajoukkue. Samalla Granlund valittiin Vuoden jääkiekkoilijaksi.

Muu elämä

Granlund kasvoi Oulunsalossa ja pelasi jalkapalloa Oulunsalon Pallossa 13-vuotiaaksi asti. Hän voitti seurassa 11-vuotiaana Pohjois-Suomen mestaruuden. Hänet valittiin silloin tähdistökentälliseen. Hän aloitti opiskelun Oulussa Kastellin urheilulukiossa syksyllä 2008. Granlund valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2012.
Granlund aloitti asepalveluksensa kesäkuussa 2011 Hämeen rykmentin Urheilukoulussa Lahdessa ja kotiutui joulukuussa 2011.
Granlundin vuotta nuorempi pikkuveli Markus Granlund pelasi HIFK:n joukkueessa, ja NHL-seura Calgary Flames varasi Markuksen vuoden 2011 varaustilaisuudessa toisella varauskierroksella numerolla 45. Nykyään Markus Granlund pelaa Edmonton Oilersissa. Veljekset pelasivat yhdessä HIFK:ssa sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012.
Granlund on naimisissa sisustusarkkitehti Emmi Kainulaisen kanssa. He asuvat Yhdysvalloissa Nashvillessa. He tapasivat kesällä 2012, kihlautuivat syksyllä 2018 ja heidät vihittiin 19. heinäkuuta 2019 Helsingin Tuomiokirkossa. Pariskunnan esikoinen, poika, syntyi helmikuussa 2019 samaan aikaan, kun Mikael Granlund kaupattiin Minnesota Wildistä Nashville Predatorsiin.

Tilastot

Päivitetty 27. toukokuuta 2019.