google/wiki40b huggingface dataset:
The Driller Killer

Kohtelu Yhdistyneessä kuningaskunnassa

Vaikka elokuvan sisällön ja väkivallan ympärillä ei noussut kohua sen kotimaassa Yhdysvalloissa, tilanne Iso-Britanniassa oli toinen, eikä vähiten elokuvan videojulkaisun taustalla olleen levitysyhtiö Vipcon räväkän mainoskampanjan, joka poiki viranomaisvalituksia. Seurauksena elokuva nostettiin kuuluisalle "video nasties" -listalle ja siellä päätyi niiden 39 kaikkein pahamaineisimman elokuvan (ns. DPP 39 -lista) joukkoon, joita vastaan maassa nostettiin onnistuneesti syytteitä moraalittomuudesta ja säädyttömyydestä. Elokuva julkaistiin (silloinkin leikattuna) maassa vasta 1999 ja alkuperäisessä muodossaan DVD-versiona vuonna 2002.

Kohtelu Suomessa

Elokuvan piti saada virallinen Suomen ensi-iltansa Rakkautta & Anarkiaa -elokuvafestivaaleilla 1993, mutta festivaalin järjestäjät siirsivät elokuvan näytöksen Viron puolelle yhdessä Jörg Buttgereitin jo Suomessa esityskiellon saaneen elokuvan Nekromantik kanssa arvellen elokuvan joutuvan kielletyksi Suomessa ennen festivaalia. Virallinen ensi-ilta jäi saamatta.
Tšatša

Tšatša (georg. ჭაჭა) on perinteinen väkevä alkoholijuoma Georgiassa. Se valmistetaan useimmiten tislaamalla viinin puristustähteitä (rypäleiden kuoria ja siemeniä) samaan tapaan kuin italialainen grappa, mutta muitakin marjoja ja hedelmiä voidaan käyttää raaka-aineina. Tšatšan kotitarvevalmistus on yleistä.
Allan Liuhala

Kaarlo Allan Liuhala (12. maaliskuuta 1925 Keikyä – 14. heinäkuuta 2014 Hämeenlinna) oli Hämeen Sanomien päätoimittaja ja journalistinen vaikuttaja.
Liuhala vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Vammalassa, jossa hän myös kävi koulunsa. Osallistuttuaan jatkosotaan ja Lapin sotaan hän tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta vuonna 1945. Hän valmistui 1950 Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi. Hän aloitti samana vuonna Aamulehden vakituisena toimittajana ja nimitettiin myöhemmin ensin toimitussihteeriksi, sitten toimituspäälliköksi. Helsingin Sanomien toimituspäällikkönä Liuhala toimi 1970−1971. Hämeen Sanomien päätoimittajana Liuhala työskenteli vuodet 1971−1990, eläkkeelle jäämiseensä asti.
Liuhala kuului Julkisen sanan neuvoston perustajajäseniin ja toimi sen varapuheenjohtajana vuosina 1969−1970. Hän julkaisi tiedotusopin oppikirjan Tiedota! (1974) ja osallistui Suomen sanomalehdistö − yhteiskunnan kuvastin -kirjan kirjoittamiseen (1971). Työnsä ohella ja eläkkeellä ollessaan hän kirjoitti myös pakinoita.
HMS London (D16)

Palvelus

HMS London laukaisi ensimmäisen kerran Sea Slug -ohjuksen huhtikuussa 1964 Aberporthin ampuma-alueella. Koulutuksen päätyttyä alus ylitti Atlantin syyskuussa 1964 ja vieraili Bermudalla ja Houstonissa ennen liittymistään vara-amiraali Sir Fitzroy Talbotin johtamaan laivasto-osastoon. Osaston mukana alus vieraili läpäistyään Panaman kanavan Perun, Chilen, Uruguayn ja Brasilian kaupungeissa ennen purjehdusta Tristan da Cunhan kautta Simon’s Towniin, jossa alus vietti joulun ja uudenvuoden. Aluksen matka jatkui Kauko-itään, jossa se vieraili Hongkongissa, Bangkokissa ja Subicissa. 
HMS London oli viimeinen Britannian kuninkaallisen laivaston alus, joka poistui Maltan laivastotukikohdasta Maltan hallituksen suljettua sotasataman. Alus poistettiin palveluksesta joulukuussa 1981 palveltuaan sitä ennen kuusi kuukautta Länsi-Intiassa, jossa sen miehistö todisti muun muassa Antiguan itsenäistymistä.

Pakistanin laivasto

Alus myytiin 23. maaliskuuta 1982 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Babur. Alus poistettiin palveluksesta 1993 ja se myytiin romutettavaksi 1995.
Ranskan keskiylänkö

Ranskan keskiylänkö (ransk. Massif central) on ylänköalue Etelä-Ranskan keskiosassa. Keskiylänkö on syntynyt vulkaanisen toiminnan tuloksena, ja siihen kuuluu useita sammuneita tulivuoria, jotka ovat jo kuluneet matalammiksi. Keskiylänköä erottaa Alpeista syvä ja laaja Rhône-joen laakso.
Ylängön korkeimmat huiput jäävät hiukan 1 900 metrin alapuolelle. 
Keskiylängöllä on kaksi Ranskan suuraluetta kokonaan: Auvergne ja Limousin. Kolme aluetta ulottuu osittain keskiylängölle:Languedoc-Roussillon, Midi-Pyrénées ja Rhône-Alpes. Nämä jakaantuvat edelleen kahteentoista departementtiin. Suurimmat kaupungit ovat Clermont-Ferrand ja  Saint-Étienne – yleiskuvaltaan ylänköalue on harvaan asuttua maaseutua.
Polaris Celebration Band

Polaris Celebration Band on suomalainen vuonna 1981 perustettu klassisen jazzin yhtye. Yhtyeen ohjelmisto on perinteistä klassista jazzia eli dixielandiä, swingiä ja New Orleans -jazzia. Yhtyeen perustajajäsenet – monet tietotekniikan ja oikeustieteen ammattilaisia – olivat soittaneet monissa yhteisissä kokoonpanoissa jo 1960-luvulta lähtien. Yhtye on esiintynyt esimerkiksi Pori Jazzissa, Kaamosjazzissa ja Classic Jazz -festivaaleilla sekä myös muun muassa Saksassa, Unkarissa ja Virossa.
Bassaricyon neblina

Tuntomerkit

Bassaricyon neblina kuuluu olingojen sukuun,, ja on kooltaan pienempi kuin muut olingot. Se painaa keskimäärin 900 grammaa ja on puolikarhujen heimon pienin laji. Sen turkki on paljon karvaisempi kuin suvun muiden lajien; sillä on myös erilainen hampaisto, lyhyempi häntä ja pienemmät korvat kuin lähisukulaisillaan.
Morfologisten erojen perusteella Bassaricyon neblina -laji jaettiin lajikuvauksen yhteydessä neljään alalajiin: Bassaricyon neblina neblina, B. n. osborni, B. n. hershkovitzi ja B. n. ruber.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia esiintyy Andien pohjoisosissa noin 1500–2750 metrin korkeudessa merenpinnasta, kun taas muiden olingojen elinympäristö on huomattavasti alempana. Lajin yksilöitä on havaittu sademetsässä keskisestä Kolumbiasta Ecuadorin länsiosiin. Sen ei uskota olevan vaarassa hävitä sukupuuttoon, mutta on arvioitu, että 40 prosenttia sen luontaisista asuinmetsistä on hävitetty.

Elintavat

Bassaricyon neblina on kaikkiruokainen, mutta pääasiallisesti kasvinsyöjä, joka syö lähinnä hedelmiä kuten viikunoita, mutta myös hyönteisiä ja mettä, minkä takia lajin uloste koostuu tyypillisesti mustikan kokoisista papanoista. Lajin uskotaan olevan parhaiten yksinään viihtyvä yöeläin. Bassaricyon neblina vaikuttaa viettävän aikansa lähes yksinomaisesti puissa. Sillä on yksi maitorauhanen, ja sen uskotaan synnyttävän yhden poikasen kerrallaan.

Löytäminen

Bassaricyon neblinan tunnistamisesta omaksi lajikseen tiedottivat 15. elokuuta 2013 Smithsonianin-instituutin National Museum of Natural Historyn kuraattori Kristofer Helgen ja Pohjois-Carolinan luonnontieteiden museon olingoasiantuntija Roland Kays avustajineen. Helgen havaitsi Bassaricyon neblinan sukunsa muista lajeista erilliseksi lajiksi tehtyään DNA-testin Chicagon Field Museum of Natural Historyssa säilytetyille yksilöille.
Osittain kaikkiruokaisena lajina Bassaricyon neblina oli 35 vuoteen ensimmäinen Amerikan mantereelta tunnistettu uusi lihaa syövä nisäkäslaji. Sitä ei ollut aiemmin ymmärretty omaksi lajikseen, vaikka siitä oli tehty jatkuvasti havaintoja ja sitä oli jopa pidetty julkisesti esillä. Aiemmin se oli sekoitettu sukulaisiinsa olingoihin. Tällainen yleisölle näytteillä ollut yksilö oli Washington National Zoological Parkissa asunut ja useissa muissa eläintarhoissa kiertänyt Ringerl, jota tutkijat olivat turhaan yrittäneet saada lisääntymään muiden olingojen kanssa ymmärtämättä, että kyseessä olivat eri lajit. Ringerl kuoli vuonna 1976.
Onnen kerjäläiset

Iänitteet

Jaakko Tepon diskografia

Eletty elo

Jaakko Tepon tarina
Edvard Skarp

Edvard Leonard Skarp (7. elokuuta 1888 Kristiinankaupunki – 17. kesäkuuta 1946) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan eskadroonanpäällikkönä valkoisen armeijan ratsujääkärijoukoissa. Huhtikuussa 1918 Skarp oli osallisena Joensuussa tapahtuneeseen 99 sotavangin teloitukseen.

Perhe ja opinnot

Skarpin vanhemmat olivat räätäli, myöhemmin kauppias Johan Edvard Skarp ja Serafia Bergholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Elli Matilda Sippolan kanssa. Hän kävi kansakoulun ja kirjanpitokurssin.

Jääkärikausi

Skarp liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 2. syyskuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Pataljoonasta hänet komennettiin joulukuu 1915 – huhtikuu 1916 väliseksi ajaksi etappitehtäviin Ruotsiin, jossa hän toimi Haaparannalla ja Uumajassa jääkärialokkaiden vastaanottajana ja ohjaajana. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Skarp saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan eskadroonanpäälliköksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 2. eskadroonaan Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kämärällä ja Nuoraalla, jossa hän haavoittui 25. huhtikuuta 1918. 
14. huhtikuuta Karjalan ratsujääkärirykmentin sotilaat teloittivat Joensuussa 99 Raudun taistelussa vangittua venäläissotilasta, jotka oli siirretty kaupunkiin Sortavalan kautta. Kyseessä oli muutaman upseerin omavaltainen teko, jolla kuitenkin oli tuolloin rykmentin vt. komentajana toimineen Skarpin lupa. Hän oli myös itse mahdollisesti teloituspaikalla. Skarp lupasi myöhemmin laatia asiasta raportin esimiehelleen jääkäriratsumestari Sven Weckströmille, muttei milloinkaan tehnyt sitä.
Yhdysvaltain Grand Prix 1972

Yhdysvaltain Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. lokakuuta 1972 Watkins Glenin radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden neljäs.
Paula-tyttö

Paula-tyttö oli suomalaisen kahvinvalmistaja Pauligin mainoshahmo, kansallispukuinen nainen. Hahmon esimuoto oli Pauligin kahvipurkin kyljessä ensi kerran jo vuonna 1904, jolloin Gustav Paulig aloitti kahvin paahtamisen. Hahmo nimettiin Paulaksi vuonna 1926, jolloin sen ulkonäkö vakiintui ja järjestelmällinen käyttö kahvipaketeissa alkoi. Ruskeahiuksinen tyttö on pukeutunut sääksmäkeläiseen kansallispukuun, sillä kiertäessään markkina-aluetta 1800-luvun lopulla Gustav Paulig oli Sääksmäen Visavuoressa tavannut kansallisasuun pukeutuneen talontyttären ja ihastunut asuun. Tämä muisto oli mielessä, kun mainokseen valittiin asua, ja jälleen, kun elävää Paula-tyttöä ensi kerran vuonna 1950 etsittiin.
Vuodesta 1950 alkaen Paulig valitsi muutaman vuoden väliajoin oikean ”Paula-tytön”, jota käytettiin yhtiön mannekiinina, tuote-esittelijänä ja mainoshahmona eri tiedotusvälineissä. Ajatuksen keksi yhtiön johtaja Henrik Paulig, ja esikuvana lienee ollut yhdysvaltalaisen General Mills -yhtiön piirroshahmo Betty Crocker. Ensimmäinen suomalainen Paula-tyttö oli Sinikka Kekki, joka valittiin 738 ehdokkaan joukosta. Paula-tytön kuvalla myytiin myös Paula-merkkistä kahvia. Vuonna 2013 valittiin järjestyksessä 18. Paula-tyttö.
Vuonna 2014 Paula-tytön tyyliä ryhdyttiin päivittämään, ja kansallispuku jäi juhlakäyttöön. Vuoden 2019 alussa Paulig kertoi korvaavansa Paula-tytön ”brändilähettiläällä”, ja tehtävää voi hakea kuka tahansa sukupuolesta ja hiusten väristä riippumatta.
Nöykkiö

Palvelut

Nöykkiössä on useita kouluja. Alueen pohjoisosassa sijaitsee Nöykkiönlaakson koulu (alakoulu) ja Nöykkiön koulu (yläkoulu). Etelämpänä, Eestinlaakson alueella, sijaitsee Eestinkallion koulu (alakoulu) ja Martinkallion koulu (yhtenäiskoulu). Nöykkiössä on kahden kunnallisen päiväkodin lisäksi yksi yksityinen päiväkoti sekä yksi ryhmäperhepäiväkoti. Nöykkiön pohjoisosassa sijaitsee myös kirjasto, hammaslääkäri, nuorisotila ja neuvola.
Erityisesti nuorten keskuudessa suurta huomiota herättänyt Valintatalo-kauppa avattiin huhtikuussa 2008 Nöykkiön koulun viereen, kauppa muuttui K-Marketiksi heinäkuussa 2016. Nöykkiöstä löytyy myös yksityinen parturi-kampaamo. Eestinkallion koulun läheisyydessä sijaitsee pieni kioski, jonka omistaja on vaihtunut useaan otteeseen. Aiemmin Kattilalaakson alueella aivan Nöykkiön välittömässä läheisyydessä on toiminut pieni, perinteinen kyläkauppa K-extra Cajander. Nöykkiön Eteläosaan Länsiväylän varrelle avattiin vuoden 2017 helmikuussa Lidl-ketjun liike.

Muuta

Aivan Nöykkiön ja Saunalahden kaupunginosien rajalla sijaitsee Espoonlahden vesitorni. Vesitornin liepeille rakennetaan maanalaista länsimetroon kuuluvaa Sammalvuoren metrovarikkoa.
RN Cristoforo Colombo (1892)

Valmistus

Benedetto Brinin suunnittelema alus, joka oli teräsrunkoinen toisinto edeltäneestä saman nimisestä puurunkoisesta aluksesta, tilattiin Venetsian laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 1. syyskuuta 1890. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1892 ja se otettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1894.

Palvelus

Aluksen aseistusta vähennettiin palveluksen lopulla kuuteen 4,7 tuuman tykkiin. Se poistettiin palveluksesta 10. maaliskuuta 1907.
Cyle Larin

Seurajoukkueura

Larin pelasi vuodet 2013–2014 Connecticutin yliopiston Huskies-joukkueessa. Hän aloitti aikuisten uransa vuonna 2014 kasvattajaseurassaan Sigma FC:ssä, jossa hän pelasi viisi ottelua onnistuen maalinteossa neljä kertaa. Tammikuussa 2015 Orlando City varasi Larinin ensimmäisenä Major League Soccerin varaustilaisuudessa. Debyyttikaudellaan MLS:ssä Larin rikkoi tulokkaiden maaliennätyksen onnistuen 27 pelissä 17 kertaa. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös vuoden tulokkaaksi.

Maajoukkueura

Kanadaa alle 20-vuotiaissa edustanut Larin debytoi Kanadan jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan. Avausmaali syntyi maaliskuussa 2015 Puerto Ricon verkkoon. Vuoden 2015 Gold Cupissa Larin oli kentällä kolmessa ottelussa.
HMS Northumberland (F238)

Palvelus

Koeajojen ja koulutusjakson jälkeen alus sijoitettiin Falklandille. Matkalla alus joutui myrskyyn, josta se pelasti troolarin miehistön. Pelastustehtävän yhteydessä alus törmäsi valaaseen. Pelastetut kalastajat laskettiin maihin Teneriffalla, josta lähdettyä keulan kaikuluotain alkoi vuotaa. Vuoto jatkui loppumatkan Falklandille, mikä pakotti odottamaan sään paranemista ennen kuin alus lähti Brasiliaan kuivatelakalle kahden tyypin 22 fregatin saattamana. Alus oli telakalla kolme viikkoa.
Alfred Saukkonen

'Alfred Saukkonen (11. syyskuuta 1887 Parikkala – 3. syyskuuta 1946 Uusikaupunki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Anni Rättyä

Eeva Anni Rättyä (s. 4. tammikuuta 1934 Nivala) on entinen suomalainen keihäänheittäjä.
Anni Rättyä sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa naisten keihäänheitossa parhaana suomalaisena 14:nneksi. Hän edusti seuratasolla Nivalan Urheilijoita ja saavutti SM-pronssia vuonna 1952. Vuonna 1953 hän heitti Suomen ennätyksen 45,27 m ja vuonna 1955 hän voitti lajinsa Ruotsi-maaottelussa. Hänestä käytettiin lempinimeä Nivalan lettipää.
Rättyä julkaisi 1990-luvulla runokirjat Taivaan kainalossa (1993), Lähetä lounatuuli (1995) ja Jumalan rikkaat köyhät (1997).
Fraser Island

Maantiede

Noin 122 kilometriä pitkä Fraser Island sijaitsee Queenslandin kaakkoisrannikolla 180 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Sen erottaa mantereesta 5–10 kilometriä leveä Great Sandy Strait -salmi. Fraser Island on maailman suurin hiekkasaari, ja sen pinta-ala on 1 840 neliökilometriä. Saari on muodostunut satojen tuhansien vuosien aikana hiekasta, jota on kulkeutunut tuulien, aaltojen ja merivirtojen mukana Australian kaakkoisosista ja jopa Etelämantereelta saakka. Australian itärannikolla on useita samalla tavalla muodostuneita hiekkasaaria South Stradbroke Islandista Fraser Islandiin, jossa hiekka kasautui vulkaanisen toiminnan seurauksena kohonnoille matalille kallioille.
Fraser Islandin maisemaa hallitsevat useat osittain päällekkäiset dyynit, joista vanhimmat ovat ainakin 700 000 vuotta vanhoja. Saarella on ainakin kahdeksan dyynijärjestelmää, joista nuorimmat puolestaan ovat alle 10 000 vuotta vanhoja.
Fraser Islandin makean veden järvet ovat maailman puhtaimpien joukossa. Suosituin näistä järvistä on Lake McKenzie, joka on sisämaassa Eurongin pikkukaupungin vieressä. Järven ranta on lähes puhdasta piidioksidia.
Fraser Islandin ilmasto on merellinen ja subtrooppinen, ja päivän keskilämpötila vaihtelee 14,1 asteesta 28,8 asteesta. Sademäärät ovat korkeita, ja eniten sataa korkeimmilla dyyneillä saaren keskellä, missä sadanta voi olla 1 800 millimetriä vuodessa.

Luonto

Fraser Islandin kasvillisuus on monipuoliesta rannikkonummeista subtroppisiin sademetsiin. Saari on ainoa paikka maailmassa, jossa sademetsää kasvaa dyyneillä yli 200 metrin korkeudessa. Saarella on nummien ja sademetsien lisäksi kaksi muuta merkittävää kasvillisuusaluetta, rannikkometsä ja korkea eukalyptusmetsää. Saaren saniaislajisto on erityisen merkittävä, sillä sieltä löytyy noin 50 saniaislajia tai -muunnelmaa.
Dingot ovat saarella yleisiä. Nämä eläimet ovat viimeisiä puhtaita dingoja. Ristisiitosten estämiseksi koirien tuonti saarelle on kiellettyä.

Turismi

Saarelle pääsee lautalla ja saarella saa ajaa ainoastaan nelivetoisella autolla. Saarelta löytyy useita leirintäalueita, joilta on näköala merelle ja ryhävalaiden muuttoreiteille. Fraser Islandilla on myös suljettuja alueita, joilla kasvillisuutta ennallistetaan.
Sonja O. kävi täällä

Sonja O. kävi täällä on suomalaisen Anja Snellmanin, silloisen Kaurasen, esikoisromaani vuodelta 1981. Se ilmestyi WSOY:n kustantamana. Kirjan päähenkilö Sonja O. oli ehdolla Satusuomalaiseksi.
Tuomisto (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,0 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvi ja sen ympäristö sijaitsee Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostumalla. Järvi on ilmeisesti syntynyt harjun viereen jääneen jäävuoren painaumaan eli suppaan . Järvi on Renkajoen läpivirtausjärvi eikä siihen laske muita ojia kuin sen etelärannan tuntumassa olevan lammen oja. Sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven etelärannat ovat lähes koko pituudeltaan harjun jyrkkää rinnettä ja sen pohjoisrannat ovat Korkeamäen harjumuodostumien tai deltamuodostuman rinnettä. Rannoille on rakennettu parikymmentä vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa yhdystieltä 2855 haarautuvat tiet. Järvessä on yksi saari, jonak alapuolella sijaitsee Vahresalmen kapeikko. Kapeikossa kulkee Hattulan ja Hämeenlinnan välinen raja. Hattulalle kuuluu järven yläpää.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen yläosan valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,2 metriä mpy.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli piirretty kunnanrajan kohdalta poikki ja siinä kulki vain Renkajoen uoma. Alajuoksulla Hiittan sajan pato piti järven vedenpintaa niin korkealla, että Tuomiston kaakkoispäässä vesi oli mahdollisesti koholla. Vielä myöhemminkin on järven vedenpinta vaihdellut. Vuoden 1961 peruskartassa oli järvelle meritty yksi saari, mutta seuraavassa vuoden 1979 kartassa niitä oli kaksi. Vaikuttaa siltä, että vedenpinta olisi noussut ja sitten vuoden 1989 kartan jälkeen taas laskenut.
Luca Signorelli

Luca Signorelli (syntymänimeltään Luca d’Egidio di Ventura, n. 1450 – 16. lokakuuta 1523) oli italialainen taidemaalari. 
Signorelli oli syntyisin Cortonan kaupungista. Hänen taiteelleen oli ominaista kiinnostus ihmisen anatomiaan ja liikkeen esittämiseen. Signorellin päätyö on vuosina 1499–1503 maalattu Orvieton tuomiokirkon freskosarja Viimeinen tuomio. Signorelli maalasi myös Rooman Sikstuksen kappeliin freskon Mooseksen teot.
Muita töitä on Monte Oliveton luostarissa oleva freskosarja  Benedictus Nursialaisen elämästä (1498–1508)
Hauholan koulu

Lehtikankaan koulu (entinen Hauholan koulu) oli Kajaanissa Lehtikankaan kaupunginosassa sijaiseva peruskoulu, joka käsitti luokka-asteet 6-9. Hauholan koulun vanha rakennus purettiin ja paikalle on rakennettu monitoimitalo, jossa on päiväkoti, peruskoulu, kirjasto, tuotantokeittiö ja aamu- ja iltapäivätoiminta.
Hakoslampi (Joutsa)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,8 metriä mpy.
Nicola Legrottaglie

Nicola Legrottaglie (s. 20. lokakuuta  1976 Gioia del Colle) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa  Serie A:ssa pelaavaa Calcio Cataniaa. Hän on 189 cm pitkä ja painaa 85 kg. Legrottaglien pelipaikkana on keskuspuolustus.

Seurajoukkueura

Legrottaglie aloitti uransa kaudella 1996–1997 Serie C1:ssä Pistoiesen joukkueessa, josta hän siirtyi samalla sarjatasolla pelaavan Praton joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi sarjaporrasta ylemmäs Serie B:hen ja Chievon joukkueeseen. Legrottaglie viihtyi sielläkin vain yhden kauden ja siirtyi takaisin Serie C1:een Reggianan joukkueeseen. Kuitenkin jo vuoden 2000 tammikuussa hän palasi Chievoon. Tälläkään kertaa menestystä ei juurikaan tullut, vaan hän matkasi Modenaan, joka silloin pelasi Serie C1:ssä. Seuraavana kahtena kautena hän pelasi jälleen Chievossa, jossa hän teki vihdoin läpimurron. Näiden menestyksekkäiden kausien jälkeen hän siirtyi Juventukseen, jossa hän pelasi surkeasti eikä Fabio Capellon valmentajaksi tulon jälkeen kaudella 2004–2005 pelannut enää yhtään ottelua. Seuraavat kaksi kautta Legrottaglie pelasi lainasopimuksella, ensimmäisen Bolognassa ja toisen Sienassa monen muun Juventus-pelaajan tavoin. Syksyllä 2006 Legrottaglie palasi Juventukseen, joka oli päätetty pudottaa Serie B:hen. Hän jatkoi samassa seurassa sen noustua vuonna 2007 Serie A:han. Nicola Legrottaglie teki 6 kuukauden lainasopimuksen AC Milaniin 31. tammikuuta 2011.

Maajoukkueura

Legrottaglie on pelannut Italian maajoukkueessa seitsemän maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Maali syntyi Sveitsiä vastaan 30. toukokuuta 2003. Hän on pelannut myös yhden poikien maaottelun. Legrottaglie pelasi Italian maajoukkueessa myös Confederations Cupissa 2009 yhden ottelun. Se oli USA:ta vastaan ja Italia voitti 3–1.
Njuksenitsan piiri

Njuksenitsan piiri (ven. Ню́ксенский райо́н, Njuksenski raion) on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 5 200 neliökilometriä ja asukkaita on 12 200 henkeä.

Sijainti ja luonto

Njuksenitsan piiri sijaitsee Vologdan alueen koillisosassa. Idässä se rajoittuu Veliki Ustjugin ja Kitšmengski Gorodokin piireihin, etelässä Totman ja Babuškinin piireihin, lännessä Tarnogski Gorodokin piiriin ja pohjoisessa Arkangelin alueeseen. Seudun läpi virtaa Suhonajoki. Pinta-alasta on yli 80 % on metsää ja 11 % suota. Piirissä on kolme rauhoitusaluetta ja kaksi suojeltua luonnonmuistomerkkiä.

Historia

Seudulta on löydetty Vologdan alueen vanhin paleoliittinen asuinpaikka sekä 1100-luvun kurgaanihautoja. 1500-luvun loppupuolella rakennettiin Brusenskin linnake, joka valvoi liikennettä tärkeänä kauppaväylänä toimineella Suhonajoella. 1500–1700-luvulla seudun läpi kulki Suhonan ja Vienanjoen vesitie. Vuonna 1866 avattiin säännöllinen höyrylaivaliikenne.

Hallinto

Piirin hallinnollinen keskus on Njuksenitsan kylä. Siihen kuuluu 9 maalaiskuntaa: Bobrovskoje, Brusenskoje (keskuspaikka Pustynja), Brusnovolovski Pogost, Gorodištšna, Igmas, Krasavino, Njuksenskoje (Matvejevskaja), Uftjugskoje (Njuksenitsa) ja Vostroje.
Piirin päämies on Vasili Maltsev.

Liikenne

Piirin kautta kulkee Vologdan ja Veliki Ustjugin välinen maantie.

Talous

Piirin talous perustuu metsänhankintaan ja maatalouteen. Maatalousyritykset tuottavat maitoa, joka jalostetaan paikallisessa meijerissä. Seudulla toimii myös sen kautta kulkevan kaasujohdon käyttöön ja kunnossapitoon erikoistuneita yrityksiä.

Kulttuuri

Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo ja keskuskirjasto haaraosastoineen, Njuksenitsan musiikkikoulu, kansanperinnekeskus ja kotiseutumuseo. Venäjän ortodoksisen kirkon seurakuntia toimii Berjozovaja Slobodkassa, Bobrovskojessa, Gorodištšnassa ja Njuksenitsassa. Njuksenitsassa ilmestyy piirilehti Novyi den ja yksityinen Ujezdnyje vedomosti.