google/wiki40b huggingface dataset:
Nikita Panin

Nikita Ivanovitš Panin (29. syyskuuta (J: 18. syyskuuta) 1718 Gdańsk, Puola – 11. huhtikuuta (J: 31. maaliskuuta) 1783 Pietari) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän keisarikunnan ulkoministerinä vuosina 1763–1781 eli huomattavan osan Katariina Suuren hallitsijakaudesta.
Paninin isä oli venäläinen upseeri, joka toimi Pärnun kaupungin komendanttina Virossa. Hän liittyi itsekin Venäjän armeijaan vuonna 1740. Hänet nimitettiin 1747 Venäjän lähettilääksi Tanskaan, josta hän siirtyi seuraavana vuonna Ruotsiin Johann Albrecht von Korffin seuraajaksi. Panin toimi lähettiläänä Ruotsissa vuoteen 1760. Hän vastusti Ruotsin Ranskaan suuntautunutta ulkopolitiikkaa ja sai 1749–1750 sodalla uhkaamalla torjuttua hattupuolueen pyrkimykset laajentaa vuoden 1720 hallitusmuodon rajoittamaa kuninkaan valtaa. Ruotsin kokemukset tekivät Paninista perustuslaillisen hallinnon kannattajan. Hänen asemansa Venäjällä vaikeutui, kun Venäjä vuonna 1756 yllättäen liittyi seitsenvuotiseen sotaan Preussia vastaan Ranskan ja Itävallan liittolaisena.
Vuonna 1760 keisarinna Elisabet kutsui Paninin Pietariin valvomaan tulevan kruununperijän, suuriruhtinas Paavalin kasvatusta. Panin auttoi vuonna 1762 Paavalin isän, keisari Pietari III:n syrjäyttämisessä. Hän toivoi Paavalista keisaria ja tämän äidistä Katariinasta vain sijaishallitsijaa, mutta Katariina kruunattiinkin itse hallitsijaksi. Paninista tuli kuitenkin pian Katariinan luotettu neuvonantaja ulkopolitiikkaa koskeneissa asioissa ja vuonna 1763 Katariina nimitti hänet ulkoasiainkollegion puheenjohtajaksi.
Paninin tavoitteena oli luoda Venäjän, Preussin, Puolan ja Ruotsin liitto Ranskaa ja Itävaltaa vastaan, mutta se ei toteutunut. Samanaikaisesti hän halusi luoda Puolasta vahvan valtion, joka olisi liitossa Venäjän kanssa. Sen enempää keisarinna Katariina kuin Preussin kuningas Fredrik Suuri eivät pitäneet jälkimmäisestä ajatuksesta. Panin toteutti sitten Katariinan toivomaa politiikkaa Puolan suhteen, ensin järjestämällä vuonna 1764 Puolan hallitsijaksi Katariinan entisen rakastajan Stanislaw Poniatowskin sekä neuvottelemalla vuonna 1772 Preussin ja Itävallan kanssa toteutetun Puolan ensimmäisen jaon. Myöhemmin Paninin vaikutusvalta väheni, sillähän puolsi edelleen liittoa Preussin kanssa kun taas Katariina alkoi kannattaa kääntymistä Itävallan puoleen. Katariina erotti lopulta Paninin toukokuussa 1781.
Nikita Paninin poika Nikita Panin toimi vuosina 1799–1804 valtakunnan varakanslerina. Hänen poikansa Viktor Panin oli oikeusministerinä 1841–1862.
Red Bull RB3

Hyväntekeväisyys

Mark Webberin ja David Coulthardin autoja Britannian GP viikonloppuna koristi 30 000 fanien ja julkkisten kuvaa. Tarkoituksena oli kerätä rahaa Wings for Life (siivet elämälle) hyväntekeväisyysjärjestölle, joka hakee parannuksia selkärankavammoihin. Kuvan David Coulthardin tai Mark Webberin autoon sai 15 euron hintaan.
Movember

Movember (tunnetaan myös nimellä No-Shave November) on kansainvälinen hyväntekeväisyyskampanja, johon osallistuvat miehet kasvattavat itselleen viikset marraskuun ajaksi. Vuonna 2003 Australiassa perustetun kampanjan tarkoituksena on kerätä varoja ja lisätä tietoisuutta miesten terveysongelmista kuten eturauhassyövästä. Movember on kontaminaatio sanoista moustache (suom. viikset) ja november (suom. marraskuu). Kampanjan perustajan Tom Bettsin mukaan se sai alkunsa pubissa lyödyn vedon seurauksena.
Vuonna 2013 virallisia Movember-kampanjoita järjestettiin 21 maassa: Alankomaissa, Australiassa, Belgiassa, Britanniassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Hongkongissa, Irlannissa, Itävallassa, Kanadassa, Norjassa, Saksassa, Singaporessa, Suomessa, Ranskassa, Ruotsissa, Tanskassa, Tšekissä, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa.
Suomessa Movemberin pääyhteistyökumppani on Syöpäsäätiö. Movemberin tuotot ohjataan Syöpäsäätiölle, joka tukee varoilla eturauhas- ja kivessyöpätutkimusta.

Arvostelua

Movember on saanut osakseen myös kritiikkiä. Nykyään Movember ei ole hyväntekeväisyysjärjestö, vaan tavaramerkki, jonka omistaa australialainen yritys nimeltä Forideas Pty Ltd. Yhtiömuoto Pty Ltd, jolle ei löydy suomenkielistä vastinetta, oikeuttaa useiden keskeisten taloustietojen salaisina pitämisen.
Australialaisen Channel 7 -kanavan ajankohtaisohjelma Today Tonight teki kriittisen raportin yrityksen rahankäytöstä, jossa se kysyi "would you do a donation to a charity if you knew only 17 cents in a dollar would be passed on?" (suom. "Lahjoittaisitko hyväntekeväisyyteen, jos tietäisit että vain 17 senttiä dollarista annettaisiin eteenpäin?"). Video löytyi aiemmin myös YouTubesta, mutta Movember Foundation poisti sen.
Ian Arkley

Historia

Vuosina 1987–1992 Arkley soitti suositussa thrash metal -yhtyeessä Seventh Angel, joka julkaisi albumit The Torment (1990) ja Lament for the Weary (1992). Jälkimmäisestä albumista eräs kriitikko sanoi, että se "sisältää joitain hänen parhaita koskaan kuulemiaan kitarasooloja". Lament for the Weary -albumilla alkoi myös kuulua Ian Arkleyn kiinnostus doom metalia ja goottimusiikkia kohtaan.
Seventh Angelin hajottua 1992 Arkley perusti goottilaisen death-doom metal -yhtyeen Ashen Mortalityn Melanie Boltonin kanssa vuonna 1993. Tuossa yhtyeessä Arkley alkoi harjoittaa murinalaulua ja goottirocktyylille ominaista matalaa, puhdasta baritonilaulua. Ashen Mortality julkaisi täyspitkät albumit Sleepless Remorse (1996) ja Your Caress (1998).
Vuonna 1999 Arkley soitti sessiokitaristina australialaisessa doom metal -yhtye Paramaeciumissa albumilla A Time to Mourn.
Vuonna 2005 Ashen Mortalityn hajottua Arkley perusti entisten jäsenten kanssa uuden goottilaisen death-doom metal -yhtyeen My Silent Waken. Yhtye julkaisi nimi-ep:n vuonna 2005 sekä täyspitkät albumit Shadow of Sorrow 2006 ja The Anatomy of Melancholy 2007.
Ian Arkley teki myös yhdysvaltalaisen Visionaire-yhtyeen James Allinin kanssa yhteishankkeen nimellä Century Sleeper, joka julkaisi albumin Awaken (2006).
Eräs Arkleyn nykyisistä yhtyeistä on myös hänen Alan Southornin kanssa perustamansa psykedeelinen rockyhtye The Other Window.
Nykyisin Ian Arkley mainitsee vaikuttajikseen heavy metal -yhtyeet Black Sabbath, Led Zeppelin ja Iron Maiden; doom metal -yhtyeet Trouble, My Dying Bride ja Paradise Lost; goottirockyhtyeet Dead Can Dance, Bauhaus, The Sisters of Mercy ja Fields of the Nephilim; death metal -yhtyeen Obituary ja grindcore-yhtyeen Napalm Death; dark metal -yhtyeen Antestor; muusikot kuten Nick Cave, Mike Oldfield ja Leonard Cohen sekä folk- ja keskiajan musiikin.
Roman Zobnin

Roman Sergejevitš Zobnin (ven. Роман Сергеевич Зобнин, s. 11. helmikuuta 1994 Irkutsk, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa FK Spartak Moskovan ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kokoontumisvapaus

Kokoontumisvapaus on yksilön vapaus ja ihmisoikeus keneltäkään lupaa kysymättä osallistua julkisiin kokouksiin ja mielenosoituksiin. Hänellä on myös oikeus itse järjestää vastaavia tilaisuuksia. Kokoontumisvapaus on tyypillisesti vapausoikeus eli negatiivinen vapaus. Kokoontumisvapautta pidetään myös poliittisena oikeutena, koska se mahdollistaa poliittisen vaikuttamisen. 
Suomen valtio ja monet muut tunnustavat melko laajan kokoontumisvapauden. Kokoontumisvapauteen ei yleensä kuitenkaan katsota kuuluvan oikeus kokoontua yksityisen maanomistajan maalla ilman omistajan lupaa. Myöskään äänenvahvistimien käyttöä toisten omistamissa tiloissa ilman omistajan lupaa ja toisten omistaman kulkutien käyttöä mielenosoitukseen ilman omistajan lupaa ei pidetä kokoontumisvapauteen kuuluvina. Monet valtiot kuten Suomi kuitenkin sallivat kokoontumisen monilla julkisyhteisöjen omistamilla mailla. Suomessa mielenosoituksesta pitää etukäteen ilmoittaa poliisille. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on päättänyt, että poliisilla on velvollisuus taata mielenosoittajien turvallisuus. Kokoontumisvapaus on lähellä yhdistymisvapautta.
Monissa autoritaarisissa ja totalitaarisissa maissa kokoontumisvapautta rajoitetaan rajusti. Esimerkiksi mielenosoitukset, toisinajattelijoiden kuten oppositiopuolueiden tai vapaiden ammattiyhdistysten ja kiellettyjen uskontojen kokoontumiset ovat näissä maissa laittomia.
Eräät libertaarit kritisoivat kokoontumisvapauden käsitettä siitä, että se edellyttää julkisyhteisöjen omistamia tiloja, ja kannattavat kaikkien julkisyhteisöjen omistamien kiinteistöjen yksityistämistä. Libertarismin mukaan kaikilla yksilöillä pitää olla vapaus kokoontua yksityisissä kiinteistöissä yksityisen omistajan luvalla.
Otto Vallenius

Otto Vladimir Vallenius (9. huhtikuuta 1855 Kemin maalaiskunta – 25. kesäkuuta 1925 Kemi) oli suomalainen oopperalaulaja ja taidemaalari.
Valleniuksen vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja Johan Konstantin Wallenius ja Katarina Margareta Ramberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Oulun alkeisoppilaitoksesta.
Vallenius lähti opiskelemaan luonnontieteitä Helsinkiin vuonna 1875, mutta keskeytti jo toisena opintovuotenaan keskittyäkseen piirtämiseen yliopiston piirustussalissa Adolf von Beckerin opetuksessa. Hän sai piirustusstipendin yliopistolle neljäksi vuodeksi. Vuonna 1877, 22-vuotiaana, hän suuntasi opiskelemaan maalaustaidetta Pariisiin, missä viipyi muutaman vuoden ja kuului tiiviisti pohjoismaalaiseen taiteilijayhteisöön. Hänet hyväksyttiin oppilaaksi kuuluisan taiteilijan Jean-Léon Gérômen ateljeehen Albert Edelfeltin myötävaikutuksella. Jo 24-vuotiaana hän sai töitään esille aikalaistaiteilijoiden Gunnar Berndtsonin, Albert Edelfeltin, Walter Runebergin ja Ville Vallgrenin teosten rinnalle. Valleniuksen kuvataiteellinen ura jäi suhteellisen lyhyeksi ja tuotanto oli suppea. Hän oli ensimmäinen Lapista kotoisin oleva Pohjoismaiden ulkopuolelle suuntautunut taiteilija.
Todettuaan että taiteilijana kilpailu on ankaraa Pariisin Vallenius vuosien jälkeen siirtyy teatteriin ja oopperalauluun. Hän opiskeli 1890-luvulla oopperalaulua Pariisissa ja Milanossa. Hänet kiinnitettiin solistiksi Tukholman Kuninkaalliseen Oopperaan vuosiksi 1892–1895. Tukholman vuosien jälkeen Vallenius vetäytyi oopperalavoilta. Hän piti joitain konsertteja Kemissä ja Oulussa, mutta ei esiintynyt Suomen oopperalavoilla.
Vallenius asettui asumaan Lautiosaaren Ylirautiolaan vaimonsa ruotsalaissyntyisen Charlotta ”Tora” Wahlströmin (1848–1915) kanssa. Maalaaminen ja musiikki kuuluivat edelleen hänen harrastuksiinsa. Kotiseudulle paluunsa jälkeen hän maalasi paikallisia ihmisiä ja rakkaita maisemia: Kallinkangasta, Akkunusjokea ja Kemijokea. Talvinen maisema-aihe Kallinkankaalta vuodelta 1925 jäi Valleniuksen viimeiseksi teokseksi. Hän kuoli samana vuonna, ja hänet on haudattu Keminmaan hautausmaalle.
Kyle Korver

Yksityiselämä

Korverilla on kolme veljeä, Kirk, Kaleb ja Klayton.
Badou Jack

Ura

Amatööriurallaan Jack edusti Gambiaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ollen 17:s keskisarjassa. Hän toimi myös Gambian lipunkantajana avajaisissa. Ennen olympialaisia Jack oli edustanut Ruotsia.
Jack aloitti ammattilaisuransa vuonna 2009. Hän voitti avausottelussaan Maksim Nikonorovin. Suomessa Jack on otellut ammattilaisurallaan kahdesti, elokuussa 2009 Ulvilan pesäpallostadionilla ja saman vuoden lokakuussa Vaasan Maapohjahallissa. Huhtikuussa 2015 Jack saavutti WBC-liiton maailmanmestaruuden voitettuaan Anthony Dirrellin. Jack on voittanut ammattilaisuransa 21 ottelusta 19, joista 12 tyrmäyksellä. Nykyisin Jack edustaa Ruotsia.
Floyd Mayweather Jr. toimii Jackin promoottorina.
Detroit

Maantiede

Detroit sijaitsee Detroitjoen pohjoisrannalla, Eriejärven ja St. Clairjärven välissä, Michiganin kaakkoisosassa. Detroitin koordinaatit ovat 42° 23' pohjoista leveyttä ja 83° 05' läntistä pituutta. Kaupungin pinta-ala on 370,2 neliökilometriä, josta maa-alueen osuus on 359,4 km² ja vesialueen 10,8 km². Hamtramckin ja Highland Parkin kaupungit ovat Detroitin enklaaveja.

Politiikka

Detroit on demokraattien kannatusaluetta, eikä pormestariksi ole valittu republikaania viimeiseen 40 vuoteen.
Useiden skandaalien ja oikeuspäätösten jälkeen oikeus määräsi vuonna 2004 Detroitin poliisin organisoitavaksi uudelleen FBI:n valvonnassa. Pormestari Kwame Kilpatrick, joka oli valittu virkaansa vuonna 2002 31-vuotiaana, sai maaliskuussa 2008 syytteen petoksista ja virkarikoksista ja joutui eroamaan. Kaupungin nykyinen pormestari on Mike Duggan.

Talous

Detroitilla on maineikas historia maailman autoteollisuuden pääkaupunkina. General Motorsin pääkonttori Renaissance Center sijaitsee kaupungissa. Myös rauta- ja kemianteollisuus on huomattavaa. Detroitin suuren sataman kautta viedään ja tuodaan muun muassa viljaa. Kaupungissa on kaksi yliopistoa.
2000-vuosikymmenen jälkipuoliskon taantuma on koetellut autoteollisuutta ankaralla kädellä. Detroitin kaupunki hakeutui konkurssiin 18. heinäkuuta 2013. Kaupunki oli yrittänyt neuvotella velkojiensa kanssa rahoituksen uudelleenjärjestelystä ja eläkerahastojen kanssa eläkkeiden alentamisesta, mutta neuvottelut kariutuivat. Mikäli oikeus hyväksyy konkurssihakemuksen, kaupungin hätätilajohtaja David Orr saisi oikeudet leikata eläkkeitä, sosiaaliavustuksia ja muita menoja. Kaupungilla velat olivat tässä vaiheessa yhteensä 18,5 miljardia dollaria.

Liikenne

Detroit on niin moottoritie- kuin rautatieliikenteenkin solmukohta, mikä johtuu kaupungin sijainnista rajanylityspaikkana Yhdysvaltain ja Kanadan välillä sekä suuresta teollisuuslaitosten määrästä. Kanadan puolella sijaitsee 333 kilometrin päässä suurkaupunki Toronto, joka on Kanadan suurin kaupunki ja talouselämän keskus.
Detroitissa sijaitsee myös kansainvälinen lentokenttä Detroit Metropolitan Wayne County International Airport.

Musiikki

Detroit on erittäin tunnettu musiikkikaupunki. Vuonna 1959 perustettu Motown Records on yksi tunnetuimpia ja menestyksekkäimpiä pienempiä levy-yhtiöitä, ja sen nähdään nostaneen soul-musiikki 1960-luvulla silloiseen maailmanmaineeseensa. Muun muassa Marvin Gaye, The Supremes ja Diana Ross, The Temptations sekä Jackson 5 nousivat kaikki suuren yleisön tietoisuuteen levyttäessään Motown Recordsin kanssa.
Detroitista on tullut useita muitakin artisteja, kuten Sufjan Stevens, Aretha Franklin, Madonna, Eminem, Proof,  Insane Clown Posse, Twiztid, Obie Trice, Kid Rock, D12, The White Stripes, Bob Seger, Ted Nugent, Iggy Pop, Alice Cooper, George Clinton, Mitch Ryder, MC5 ja The Stooges. Kissin kappale "Detroit Rock City" kertoo miehestä, joka kuolee kolarissa matkalla Kissin konserttiin Detroitissa.
Tekno syntyi Detroitissa 1980-luvun puolessa välissä.
Sinisepelkaija

Koko ja ulkonäkö

Sinisepelkaija on noin 22 cm pitkä ja painaa noin 155 g. Lajista tunnetaan 2 alalajia, G. s. simplex ja G. s. buergersi. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, tummempi selkäpuolelta ja siipien yläpeitinhöyhenistä. Naama ja kurkku ovat kellanvihreät, siipien alapeitinhöyhenet tummansiniset, pyrstön alapinta on himmeän keltainen ja yläpinta vihreä ja siipisulkien sekä isojen peitinhöyhenten reunukset ovat kellanvihreät. Koiraan kaulan ympärillä on siniharmaa sepel, joka puuttuu naaraalta. Naaraan päälaki on sinihohtoinen. Nokka on tummanharmaa, iiris kermanvalkoinen ja jalat oliivinharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta ilman sinihohtoista päälakea ja sen nokka on ruskeanharmaa ja iiris likaisen harmaa.
Ruokailupuita etsivät pikku parvet ovat meluisia ja näkyviä, ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia korkealta lehvästöstä.

Esiintyminen

Sinisepelkaija elää Papua-Uusi-Guinean vuoristoseuduilla. Alalaji simplexiä tavataan vain Vogelkopissa Arfak- ja Tamrauvuoristoissa saaren länsikärjessä. Sen populaatio on kooltaan yli 50 000 yksilöä ja sen elinympäristön ala 50 000–100 000 neliökilometriä.

Elinympäristö

Laji elää tuoreissa vuoristometsissä 600–2 000 m korkeudella merenpinnasta.

Lisääntyminen

Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti ja perustuu yhteen pesälöytöön. Pesä on puun kolossa usein hyvin korkealla. Naaras munii ainakin 2 munaa joulu-tammikuussa.

Ravinto

Sinisepelkaija syö hedelmiä, siemeniä, marjoja ja mahdollisesti kukkien mettä.
Paraguayn maantiede

Topografia

Joen itäpuoli, Paraneña, koostuu ruohikkoisista tasangoista ja metsäisistä kukkuloista. Korkein kohta, Cerro Pero, on 842 metriä korkea.
Länsipuoli eli Gran Chacon alue on soista tasankoa joen lähettyvillä ja kuivaa metsää kauempana lännessä.

Joet

Joet ovat Paraguayssa olleet aina merkittäviä kulkuväyliä, ja kaikki suurimmat kaupungit ovat jokisatamia. Río Paraguayn 2600 metrin pituudesta 1200 km kulkee joko Paraguayn halki tai sen rajalla.
Kaakkoisrajalla virtaa Paranájoki, jossa on suuri Itaipun pato, jonka Paraguay jakaa Brasilian kanssa. Se on tällä hetkellä maailman suurin vesivoimalaitos ja se tuottaa 95 % Paraguayn ja noin 25 % Brasilian kuluttamasta sähköstä.

Ilmasto

Paraneñan ilmasto on subtrooppinen, Chacon ilmasto trooppinen. Paraneñassa on kesä lokakuusta maaliskuuhun ja talvi toukokuusta elokuuhun.
Ascuncionissa vuoden lämpimin kuukausi on tammikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 33,5 astetta. Kylmimmän kuukauden eli heinäkuun keskimääräinen alin on 13,1 astetta.

Luonto ja luonnonsuojelu

Paraguayssa elää 200 kalalajia, 645 lintulajia ja 167 nisäkäslajia.
Paraguayssa on 11 kansallispuistoa ja 7 muuta luonnonsuojelualuetta. Matkailijoiden suosimat kansallispuistot ovat Ybycuin kansallispuisto, Cerro Corrán kansallispuisto ja Defensores del Chacon kansallispuisto.
Pantanalin kosteikkoalue ulottuu Brasiliasta myös Paraguayn koillisnurkkaan. Sinne, missä Chacon ruohikkotasanko muuttuu Pantanalin suoalueeksi on perustettu Chaco-Pantanalin luonnonsuojelualue. Siellä tavataan "kolme jättiläistä": uhanalaiset jättiläissaukko, jättiläisvyötiäinen ja isomuurahaiskarhu.
Pilum

Pilum (lat. pīlum, monikossa pila) oli antiikin Rooman legioonalaisten käyttämä raskas heittokeihäs. Keihäs oli tavallisten rivisotilaiden hyökkäysaseena aina kolmannelle vuosisadalle saakka, jolloin se jäi vähittäin pois käytöstä. Se oli noin kaksi metriä pitkä ja painoi kahdesta viiteen kilogrammaa. Aseen tehokas kantama oli noin 15 metriä, ja se heitettiin etenevään vihollisrivistöön ennen siirtymistä miekan (gladiuksen) ja kilven käyttöön.

Pilumin käyttö

Pilumin pitkä ja kapea kärki lävisti vihollisten haarniskat ja kilvet tehokkaasti. Se tappoi vastustajan tai hankaloitti tämän liikkeitä jäädessään roikkumaan kilvestä. Vihollinen ei puolestaan voinut hyödyntää pilumia taistelussa, koska sen ohut kärki vääntyi onnistuneessa torjunnassa poikkeuksetta käyttökelvottomaksi. Tiukka kuri oli tarpeen, etteivät legioonalaiset intoutuneet heittämään keihäitään ennen aikojaan.

Pilumin rakenne

Terävä rautapiikki voitiin kiinnittää puiseen varteen kahdella tavalla. Joidenkin pilumien rautakärjet päättyivät holkkiin, ja liitosta lujitti puuvarren ympärille kierretty rautarengas. Yleisempi ja yksinkertaisempi tapa oli kuitenkin takoa kärjen perään leveä, suorakulmainen ruoto, joka sovitettiin puuhun koverrettuun uraan kuin puukko tuppeen ja kiinnitettiin paikoilleen kahdella naulalla.
Rooman ajan korkokuvissa ja veistoksissa on kuvattu myös kantapiikeillä varustettuja pilumeja ja pallonmuotoisia, rautapiikin alapuolelle kiinnitettyjä lyijypainoja, joilla todennäköisesti pyrittiin lisäämään keihään iskuvoimaa kohdistamalla painoa kärjen taakse. Varmuutta näiden lisävarusteiden käytön laajuudesta ei silti ole. Joskus harvoin sotilaat lisäsivät keihääseen oma-aloitteisesti kädensijan eli kouraimen, jos aikoivat käyttää pilumia lähitaistelussa.
Varhaiskeskiaikainen ango on hyvin paljon pilumia muistuttava keihäs.
Onni Palaste

Onni Palaste (vuoteen 1945 Onni Bovellán, 27. joulukuuta 1917 Kiuruvesi – 1. heinäkuuta 2009 Helsinki) oli tuottelias suomalainen sotakirjailija, ja genressään yksi maan tunnetuimmista. Palasteella on laaja lukijakunta. Hänen tuotantoonsa kuuluu 19 teosta. Palasteen sukujuuret ovat Iisalmessa ja Kiuruvedellä. Isän suvusta, Iisalmen Bovellaneista, osa otti käyttöön Palaste-nimen. Bovellanin suku on lähtöisin alun perin Ranskan Lyonista, josta ensimmäinen kantaisä 1700-luvulla asettui Iisalmeen.

Elämänvaiheet

Palaste oli koulutukseltaan liikuntaneuvoja. Hän kilpaili Suomen-mestaruustasolla uinnissa, hiihdossa ja yhdistetyssä ja osallistui Lahden maailmanmestaruushiihtoihin yhdistetyssä 1938. Hän oli Vuokatin urheiluopiston ensimmäinen johtaja vuosina 1946–1954, jolloin hän asui Sotkamossa. Sen jälkeen hän toimi urheiluliikkeen johtajana Kajaanissa. Suomen sotaveteraaniliiton palveluksessa hän oli 1954–1960. Palaste oli myös taidemaalari. Vuonna 1981 hän muutti kirjailijantyönsä vuoksi kotiseudultaan Kainuusta Helsinkiin voidakseen hyödyntää paremmin arkistoja.
Palaste oli myös sotaveteraani. Talvisodassa hän taisteli eversti Siilasvuon joukoissa. Talvisodan aikana hän pääsi myös ensimmäiselle kaukopartiomatkalleen. Kokemuksista syntyi 1979 teos Suomussalmen sankarit.
Jatkosodassa Palaste palveli 14. divisioonassa Rukajärvellä juuri niiden miesten aseveljenä, joita hän kirjailijana kuvasi 50 vuotta myöhemmin. Hän toimi pataljoonan jääkärijoukkueen varajohtajana ja johtajana. Sotien aikana hän yleni aina alikersantista ylikersantiksi saakka.

Tuotanto

Merkittävin Palasteen ammatillisista tehtävistä oli kirjailijanura. Hän aloitti kirjoittamisen jo rintamalla, mutta menestysteokseksi noussut esikoisteos Rukajärven sissit ilmestyi vasta 1967. Teoksen ilmestyessä Palaste toimi liikemiehenä.
Teoksia on luonnehdittu dokumenttiromaaneiksi tai fiktiivisiksi dokumenteiksi. Palaste hyödynsi kirjailijantyössään Rukajärven suunnan historiatoimikunnan kerämiä 14. divisioonan miesten sotamuistelmia  teoksissaan Raappanan miehet (1996) ja Korpisodan sankarit (1998). Omien sotakokemusten rinnalla Palaste laajensi kirjailijankuvaansa historialliseen romaaniin isonvihan aikoja kuvaavissa Simo Hurtta -aiheisissa romaaneissaan. Omiin kokemuksiin pohjautuva kerronta toi Palasteen teoksiin aitoutta, joka oli merkittävä valtti hänen kirjoissaan.
Final Four

Final Four on urheilussa käytettävä termi neljälle pudotuspelien tai runkosarjan kautta selvinneelle joukkueelle, jotka siis ovat vielä jäljellä turnauksessa tai sarjassa. Termiä käytettiin ensikertaa NCAA:ssa. Yleensä Final Fourissa pelataan välierät, joiden voittajat etenevät sarjan finaaliin ja häviäjät joutuvat pronssipeliin. Yleensä varsinkin suuremmissa turnauksissa välierien ja mitalipelien välissä on kahden päivän tauko.
Valkoniskakutoja

Levinneisyys

Valkoniskakutojaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan yleisesti harvinainen, mutta sen kannankehitys on vakaa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keskimmäinen (Hämeenlinna)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvi sijaitsee Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostumassa. Keskimäinen jää harjumuodostuman pohjoispuolelle ja sen soistunet rannat alkavat rinteiden juurelta. Järven itäpää rajautuu kahteen sanduriin tai deltaan, joiden yläpinta on saavuttanut muinaisen merenpinnan. Deltan pinta on kuopillaan supista ja deltojen välikin saattaa olla suppa . Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat pääosin suota. Lampi on autio, mutta sinne johtaa kahdesta suunnasta yhdystieltä 2871 tiet lähelle rantaa.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,6 metriä mpy. Siihen laskee Ranninjärvestä oja ja sen laskuoja laskee Alimmaiseen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Sammakkolammi on saanut Keskimmäisen nimen. Nykyinen Keskimmäinen on piirretty siihen karttaan suurempana kuin se on nykyään. Vuoden 1961 peruskartassa on järvi piirretty puoli kilometriä pitkänä, mutta soistuneena järvenä. Vaikuttaa siltä, että järvi on soistunut umpeen, mutta onko sen vedenpintaa alennettu järvenlaskussa, vaatisi vielä varmistavan tietolähteen. Kiinteistökartassa on omistusraja, joka kiertää järveä sen entisiä rantoja pitkin. Se voisi tarkoittaa vesijättömaan aluetta. Joka tapauksessa vuoden 1979 peruskarttaan lampi on piirretty enää 200 metriä pitkänä.