google/wiki40b huggingface dataset:
Nepalin kommunistinen puolue (maolainen)

Nepalin yhdistynyt kommunistinen puolue (maolainen) nepaliksi एकीकृत नेपाल कम्युनिष्ट पार्टी (माओवादी)) on Nepalissa toimiva marxilais-leniniläinen puolue. Puolue kävi sissisotaa Nepalin hallitusta vastaan vuosina 1996–2006. Kevään 2008 vaaleissa puolue nousi maan suurimmaksi, ja sen johtaja Pushpa Kamal Dahal eli Prachanda nousi pääministeriksi. Maolaisten johtama hallitus hallitsi Nepalia elokuusta 2008 toukokuuhun 2009.
Maolaiset saivat vuoden 2008 perustuslakia säätävän kokouksen vaaleissa 30,5 prosenttia äänistä ja 229 edustajaa.
Puolue perustettiin, kun Nepalin kommunistinen puolue (Yhtenäisyyskeskus) hajosi erimielisyyksiin. Uusi puolue käytti samaa nimeä vuoteen 1995 asti.
NKP(M) on maolaisten järjestöjen muodostaman Revolutionary Internationalist Movementin (RIM) ja Coordination Committee of Maoist Parties and Organizations of South Asian (CCOMPOSA) jäsen. Puolueen opiskelijajärjestö on All Nepal National Independent Students Union (Revolutionary) (ANNISU-R). Puoluetta lähellä oleva ammattijärjestö on All Nepal Trade Union Federation (Revolutionary), ANTUF(R).

Sissitoiminta

Alkuvuodesta 2003 Nepalin hallitus arvioi että NKP(M):n riveissä oli noin 5 500 varsinaista taistelijaa ja 8 000 apujoukkojen jäsentä. Arviolta 30 % taistelijoista oli naisia. NKP(M) oli värvännyt riveihinsä myös alaikäisiä lapsisotilaita. NKP(M):n sissit operoivat sodan aikana valtaosassa Nepalia ja pitivät käytännössä hallussaan osaa maaseudusta.
Ruosteluura

Levinneisyys

Ruosteluuraa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Berndt Otto Schauman

Berndt Otto (B. O.) Schauman  (17. toukokuuta 1821 Helsinki – 28. maaliskuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen taiteenharrastaja ja tietokirjailija, joka toimi Suomen taideyhdistyksen ensimmäisenä intendenttinä 1869–1887 ja harrasti taide-elämän kehittämistä.
B. O. Schaumanin vanhemmat olivat senaatin kamarineuvos Carl Schauman ja Johanna Lovisa Hoeckert. Hän oli teologi ja piispa Frans Ludvig Schaumanin sekä toimittaja August Schaumanin veli. Schauman kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1837 ja opiskeli Helsingissä sekä 1842–1843 Uppsalassa, mutta ei suorittanut mitään tutkintoa. Hän toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1849–1867. 1850-luvulla hän toimitti M. A. Castrénin kaksiosaiset matkamuistelmat ja julkaisi G. A. Wallinin matkoista kertovan kirjan sekä myöhemmin muitakin tietokirjoja.
Schauman liittyi Suomen taideyhdistykseen sen perustamisen yhteydessä 1846 ja tutustui 1857–1858 pitkällä ulkomaanmatkalla eurooppalaiseen taiteeseen. Vuosina 1862–1865 hän julkaisi ensimmäisen suomalaisen taidealbumin Fotografier af Finska Målares taflor jemte en kort text I–III. Hän toimi 1869–1887 taideyhdistyksen kokoelmien sekä 1885–1895 Cygnaeuksen gallerian intendenttinä. Schauman järjesti taideyhdistyksen kokoelmat ja kokosi niistä näyttelyitä sekä kirjoitti runsaasti suomalaisesta taiteesta ja suomalaisista taiteilijoista. Hän erosi toimestaan Ateneumin taidemuseon valmistuttua.
Schauman oli sukunsa (Schauman) edustajana aatelissäädyssä kaikilla valtiopäivillä 1863–1894 ja toimi Ritarihuoneen genealogina 1889–1891.
Oikeuden palvelija

Elokuvasovitus

Elokuva romaanista julkaistiin maaliskuussa 2011. Sen pääosassa näyttelevät Matthew McConaughey ja Marisa Tomei. Elokuvan ohjasi Brad Furman ja käsikirjoituksen teki John Romano.
Hanhijärvi (Parkano)

Maantietoa

Järven pituus on 850 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee Vuorijärven eteläpuolella peltomaan ja suomaaston välissä, missä kulkee Lapinnevalta pohjoiseen Isosaareen ulottuvan hajujakson osa. Järveen laskee etelästä Niininevan, ja lounaasta Takalansuon laskuojat. Lännestä laskee Sarkinkeitaan turvetuotannon laskuvedet. Hanhijärvi laskee Vuorijärveen 800 metriä pitkää perattua laskujokea myöten. Rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä pitkä. Rannat ovat idässä harjun reunaa ja lännessä on kosteikkoa, paitsi lounaassa, missä on peltoa. Rannalla on yksi Hanhijärven maatila ja yksi vapaa-ajan asunto. Järven pohjoispuolella kulkee yhdystie 13323 ja lännessä yhdystie 13321.

Historiaa

Jo vuonna 1869 haettiin lupaa suorittaa Vuorijärven kylällä Majajärven, Hanhijärven ja Vuorijärven välisten kanavien perkaus ja kunnostus. Hanke näiden järvien vedenpinnan laskemiseksi on siten täytynyt alkaa aiemmin. Samaa tehtiin vielä 1926, jolloin kanavia anottiin kunnostettavaksi. Vuonna 1929 suoritettiin Majajärven ja Vuorjärven kylien vesijättömaiden jako.
Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa järven nimi oli kirjoitettu "Työjärvi" ja sen lounaisrannassa sijaitsi Hanhilahden talo. Järven muoto oli silloin sama kuin mitä nykyinen järvi ja kosteikot muodostavat yhdessä. Tästä voidaan päätellä järvenlaskun onnistuminen. Järvenlasku on ollut helppo tehtävä, sillä uomaa on tarvinnut aluksi syventää vain alajuokulla oleva harjun kohdalta. Työjärvestä oli myös piirretty Työluoma, joka laski lännessä olleesta suoksi kuivatetusta Vähä Työjärvestä. Vanhoissa kartoissa se näkyy vielä lampena, jota kutsuttiin osassa karttoja vain "Työlammeksi".
Erkki Alhava

Erkki Alhava (4. maaliskuuta 1919 – 1963) oli suomalainen pesäpalloilija ja agronomi.
Hän pelasi Lahden Mailaveikoissa, jotka voittivat Suomen mestaruuden vuonna 1950 ja hopean 1948. Vuosina 1945–1949 hän pelasi kolmessa Itä–Länsi-ottelussa. Hän oli Tauno Alhavan veli.
Alapati Lui Mataeliga

Alapati Lui Mataeliga (s. 4. tammikuuta 1953) on samoalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi kardinaali Pio Taofinu'u vuonna 1977. Hänet nimitettiin Samoa-Apian arkkihiippakunnan johtoon marraskuussa 2002, ja hänet vihittiin piispaksi seuraavan tammikuun alussa. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Coveney, jota avustivat Petero Mataca ja Soane Lilo Foliaki.
James Clark Ross

Sir James Clark Ross (15. huhtikuuta 1800 – 3. huhtikuuta 1862) oli brittiläinen merivoimien upseeri ja tutkimusmatkailija. Hän tutki pohjoisnapaa setänsä Sir John Rossin ja Sir William Edward Parryn kanssa, ja myöhemmin hän johti omia retkiä Etelänapamantereelle.
Ross syntyi Lontoossa. Hän astui merivoimiin vuonna 1812 John Rossin alaisuuteen, jonka kanssa hän teki ensimmäisen arktisen tutkimusmatkansa luoteisväylän löytämiseksi vuonna 1818. Vuosina 1819–1827 hän otti osaa neljään arktiseen tutkimusmatkaan Parryn alaisuudessa, ja vuosina 1829–1833 jälleen setänsä alaisuudessa. 1. kesäkuuta 1831 he löysivät maan magneettisen pohjoisnavan.  
Vuonna 1834 Ross kohosi kapteeniksi, ja vuodesta 1835 vuoteen 1838 hän tutki maapallon magneettikentän vaihtelua. Vuosina 1839–1843 hän komensi aluksia HMS Erebus ja HMS Terror eteläisillä merialueilla, kartoittaen suurimman osan Etelänapamantereen rantaviivasta. Vuonna 1841 hän löysi Rossinmeren, Victorianmaan ja tulivuoret Mount Erebus ja Mount Terror.  
Rossin palatessa hänet lyötiin ritariksi vuonna 1844, ja hän sai korkea-arvoisen ranskalaisen kunniamerkin. Vuonna 1847 hän julkaisi kirjan nimeltä A Voyage of Discovery and Research to Southern and Antarctic Regions. Hänet valittiin kuninkaalliseen tiedeseuraan vuonna 1848. Samana vuonna hän teki viimeisen tutkimusretkensä, toimien HMS Enterprisen kapteenina. Hän kuoli Aylesburyssä.  
Sininen muistokilpi osoittaa Rossin kotia Lontoon Blackheathissa.
Hänen mukaansa on nimetty brittiläinen etelänapalaiva James Clark Ross ja Rossin jäähylly etelänapamantereella.
Rossin kraatteri kuussa on nimetty yhteisesti James Clarkin ja Frank Elmoren mukaan.
Ritvala

Ritvala on kylä entisessä Sääksmäen pitäjässä, joka kuuluu nykyään Valkeakosken kaupunkiin.
Ritvalassa on asuttu jo kivikaudella, ja sen kylähistoria ulottuu esihistorian hämäriin. Ritvala oli keskiajalta aina 1700-luvulle asti koko valtavan Sääksmäen kihlakunnan suurin kylä.
Ritvala on tunnettu helluntain helkajuhlistaan.
Portugalin huhtikuu

”Portugalin huhtikuu” (Coimbra) on Raul Ferrãon säveltämä ja José Galhardon portugaliksi sanoittama fado-laulu, joka tunnetaan alkukielellään erityisesti Amália Rodriguesin esittämänä. 1930-luvulla sävelletystä laulusta on tehty lukemattomia versioita eri kielillä ja eri maissa.
Laulu kuullaan Amália Rodriguesin maineen aloittaneessa Armando de Mirandan ohjaamassa musiikkielokuvassa Capas negras vuodelta 1947. Siinä Rodrigues näyttelee naispääosaa, Coimbran yliopistokaupungissa oikeustieteen opiskelijaan rakastuvaa nuorta naista, jonka mies saattaa raskaaksi mutta häipyy sitten tekemään laulajanuraa. Laulua käytettiin António de Oliveira Salazarin johtaman Portugalin ”toisen tasavallan” (1926–1974) propagandavälineenä kansainvälisten suhteiden hoidossa. Yliopistokaupunki Coimbraa ylistävä sanoitus sai englanninkielisen asun irlantilaisen Jimmy Kennedyn kääntämänä ja Louis Armstrongin vuonna 1953 levyttämänä versiona ”April in Portugal”. Jacques Larue sanoitti sen ranskaksi nimellä ”Avril au Portugal”.  
Myös suomeksi laulu levytettiin ensi kerran vuonna 1953 Sauvo Puhtilan sanoittamana ja Olavi Virran esittämänä. Myöhempiä suomalaislevyttäjiä ovat Henry Theel (1954), Annikki Tähti (1961), Esko Rahkonen (1976), Reijo Taipale (1976), Eino Grön (1979) ja Kari Tapio (1986).
Kuwa (1918)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1934.
Anne-Laure Folly

Työ

Vuonna 1994 Anne-Laure Folly voitti hopeamitalin Monte Carlo Television festivaalilla dokumenttielokuvastaan Femmes aux yeux ouverts (Naiset, joilla on silmät auki, ). Tämä elokuva tallentaa naisia Beninistä, Burkina Fasosta, Malista ja Senegalista pohtien heidän elämäänsä. Tämän elokuvan alussa nuori nainen katsoo kameraan ja kertoo runon: 
Hyvän naisen pitää aina noudattaa aviomiehensä ohjeita,
Hyvän naisen ei pidä osata lukea,
Hyvän naisen silmät eivät saa olla auki.
Runo on Burkina Fasosta olevan runoilijan Monique Ilboudon, joka on yksi dokumenttielokuvasta kuvatuista naisista. Elokuvassa eri maiden naiset puhuvat  siitä, miten he käsittelevät kohtaamiansa asioita. Elokuvan seitsemän osaa kattavat muun muassa aiheita naisten sukupuolielinten silpomista , pakkoavioliittoa, HIV/ aidsia, taistelua, selviytymistä, taloudenhoitoa ja politiikkaa. Elokuva osoittaa paradoksin, jossa naisilla on suuri vastuu perheensä selviytymisestä ja hyvinvoinnista, mutta heille annetaan vain vähän äänivaltaa suurissa päätöksissä.
Follyn Les Oubliées (Unohdetut naiset, 1996) on dokumenttielokuva Angolasta. Kymmenen vuoden itsenäisyyssodan jälkeen Angolan sota jatkui vielä kahdenkymmenen vuoden ajan. Elokuvassa pohditaan taistelijoiden motiiveja, jotka liittyivät kylmään sotaan, Kuuban väliintuloon ja rasistiseen Etelä-Afrikan hallintoon. Tässä elokuvassa Folly sallii jälleen naisten kertovan omia tarinoitaan. Hän näyttää naisia keski- tai lähietäisyydeltä pakottaen katsojan keskittymään heidän kasvoihinsa, eikä kehoonsa tai ympäristöönsä. Hän käyttää aikaa kertoakseen, mitä heillä on sanottavaa ja antaa ainutlaatuisen naisten näkökulman konfliktiin. Folly osallistuu elokuvaan taustakerrontansa kautta  kautta tuoden mukaan subjektiivisen elementin. Hän myöntää, että ei tunne Angolaa, eikä ole asiantuntija. 
Hänen elokuvansa Sarah Maldoror ou la nostalgie de l'utopie (1998) on kunnianosoitus Sarah Maldororille , joka teki klassisen elokuvan Sambizanga (1972).
Northumberlandin kansallispuisto

Northumberlandin kansallispuisto on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Sen alueella on vuoria ja kukkuloita ja Hadrianuksen vallin jäänteitä.
Northumberlandin kansallispuisto on kaikista Englannin kansallispuistoista kauimpana suurista kaupungeista, siellä on vähiten asukkaita ja vähiten vierailijoita. Puisto perustettiin vuonna 1956. Sen rajat vedettiin ylämaalle niin että kaikki merkittävät asutuskeskukset jätettiin ulkopuolelle - puistoalueen suurin taajama on Elsdonin kylä jossa on noin 50 taloa. 
Puiston tunnuslintu on kuovi. Sielä voi nähdä myös teeriä ja oravia, jotka ovat Englannissa harvinaisia.
Juan Kasari

Juan Kasari on Helsingissä asuva ja työskentelevä kuvataiteilija, joka on valmistunut Kuvataideakatemiasta kuvataiteen maisteriksi tila-aikataiteiden koulutusohjelmasta 2012.  Hänen töitään on ollut esillä useissa yksityisnäyttelyissä muun muassa Sinne galleriassa Helsingissä, Galleria Hippolytessä ja MUU Galleriassa Helsingissä , valokuvakeskus Perissä Turussa sekä useissa kuratoiduissa korkeataisoisissa ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla.
Taiteilijana Juan Kasaria kiinnostaa venyttää valokuvan käsitettä eri suuntiin ja rikkoa valokuvan pintarakennetta materiaalikokeiluilla. Hän yhdistää teoksissaan esimerkiksi epoksilakkaa ja puhdasta pigmenttiä                  digitaalisiin efekteihin. Hän on hyödyntänyt kuvien tekemisessä myös tietokoneohjelmointia ja numeraalisia keinoja. Kasarin näyttelyt ovatkokonaisvaltaisia installaatioita, sisältäen tilaan rakennettuja elementtejä, useita videoprojisointeja, ääntä,valokuvaa sekä luonnon- ja keinovaloa.
Kasari on tehnyt myös useita kokeellisen musiikin levytyksiä nimellä 80juan80. Kokoonpanoon kuului myös Lari Koppinen, rummut ja Ville Koppinen kitara. Kokoonpano keikkaili aktiivisesti vuosina 2005-2007. 
Kasarin teoksia on useissa kokoelmissa ja hän on saanut Suomen kulttuurirahaston vuosiapurahan kaksi kertaa.  Hän on avoliitossa kuvataiteilija Jonna Johanssonin kanssa. He ovat myös pitäneet useita yhteisnäyttelyitä mm taidekeskus Mältinrannassa Tampereella. Hänen töitään on ollut myös esillä monilla kansainvälisillä kuratoiduilla nykytaidemessuilla, kuten Swab Art fairissa sekä Art Copenhagen messuilla. 
Vuonna 2005 Johansson ja Kasari perustivat Helsinkiin ns. vaihtoehtoisen galleriatilan ja nykytaideyhdistyksen 00130Galleryn. Galleriatila sijaitsi Korkeavuorenkadulla Designmuseon vieressä ja kuului 2000-luvun alun vaihtoehtoisten gallerioiden liittymään huutogallerioiden ja Myymälä2 gallerian ohella. 00130Galleryssä piti näyttelyitä pääasiassa nuoret taiteilijat ja gallerian linja oli erittäin kunnianhimoinen ja epäkaupallinen. Kutsunäyttelyissä oli useita amerikkalaisia nykytaiteilijoita, kuten Robert Boyd, Lee Walton, VIctoria Fu. Galleriassa oli myös esillä Diana Machulinan kuratoima venäläisen poliittisen taiteen näyttely "Unconfortable art" mikä herätti paljon keskustelua venäjän poliittisesta tilanteesta taidekentällä. Näyttelyn taiteilijoissa oli mukana mm taiteilijaryhmä Voina, jonka jäsenistä osa perusti myöhemmin Pussy Riot ryhmän sekä taitelijaryhmä Blue Noses. 00130Gallery joutui muuttamaan pois Korkeavuorenkadun tiloistaan talon remontin vuoksi vuonn 2014. Galleria on edelleen olemassa ja osallistuu kutsuttuna kansainvälisille nykytaidemessuille ja on kuratoinut useita ryhmänäyttelyitä Suomeen sekä ulkomaille.   
Kasari on osallistunut useisiin nykytaidetta koskeviin paneeleihin ja keskusteluihin ja ollut mm Kuvataideakamian maisteriohjelman opiskelijavalintalautakunnassa  
Kuvataiteilijana toimimisen ohella Kasari on toiminut opettajana usean vuoden ajan Helsingissä ja suorittanut erityispedagogiikan opintoja.
Sokotranherttu

Levinneisyys

Sokotranherttua tavataan kotoperäisenä Sokotran saarella. Sen kannaksi arvioidaan 12 000 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Lajin levinneisyysalue on pieni, ja vaikka se ei olekaan vähenemässä, sitä voi tulevaisuudessa uhata elinympäristöjen tuhoutuminen, joten laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Christian Sibelius

Christian Sibelius (28. maaliskuuta 1869 Hämeenlinna – 2. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, professori ja psykiatrian uudistaja.

Ammattiura

Sibelius nimitettiin psykiatrian dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 1900. Hän kuului Alexander Homénin koulukuntaan ja toi neurologiaa Lapinlahden, Kivelän ja Marian sairaalaan. Hänen väitöstutkimuksensa ohjaajana toimi Homén, ja tutkielma käsitteli selkäytimen patologiaa; väitöskirja tunnustettiin erittäin ansiokkaaksi. Vuonna 1904 Sibeliuksesta tuli Lapinlahden mielisairaalan ylilääkäri ja vuonna 1908 Helsingin yliopiston psykiatrian ylimääräinen professori. Hän perusti Lapinlahteen neuropatologisen laboratorion ja hänen johdollaan sai alkunsa Suomen Psykiatriyhdistys vuonna 1913.
Huolimatta työstään mielisairaalan ylilääkärinä Sibelius selitti vuonna 1911 tietokirjaan Oma maa tekemässään artikkelissa, että terveyden ja mielisairauden välimaastoon sijoittuvat ihmiset ovat "degeneroituneita" ja "ehdottomasti ala-arvoisia yhteiskunnan jäseniä". 
Christian Sibeliuksen aloitettua ylilääkärinä Lapinlahdessa luovuttiin pakkokeinoista (jalkaraudat, oksennuttaminen, kuumat kylvyt) hoidossa kokonaan. Myös hoitomuotoja sekä sairaalan tiloja uudistettiin inhimillisemmiksi.

Henkilöhistoria

Sibeliuksen isä, Hämeenlinnan kaupunginlääkäri Christian Gustaf Sibelius, kuoli 47-vuotiaana lavantautiin heinäkuussa 1868 ennen Christianin syntymää. Äiti oli Pyhäjoen rovastin tytär Maria Charlotta (o.s. Borg) (1841–1897). Jean-veljen lisäksi Christian Sibeliuksella oli sisar, opettaja Linda Maria (1863–1932), jonka mielenterveys horjui. Hän sairastui kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön ja kuoli Nikkilän mielisairaalassa.  
Sibeliuksen puoliso oli kirjailija Nelma Sibelius (Kaino Ihanelma o. s. Swan) (1878–1970) ja heille syntyi neljä lasta.  Kaarina Marjatta Ahlström (1901—1989), Johannes (Jussi) Gustaf Christian (1904–1940), Rita (Riitta) Elisabeth Wangel (1907–2004) ja Harry Christian (1910–1951).   
Riitta Sibeliuksesta tuli sekä silmä- että reumatauteihin erikoistunut lääkäri. Hän avioitui neurologian erikoislääkäri Gustaf Adolf Wangelin (1894—1973) kanssa. 
Christian Sibelius oli, kuten veljensä Jean Sibelius, lahjakas kamarimuusikko ja esiintyikin nuorena veljensä kanssa.
Tymoliftaleiini

Synteesi

Tymoliftaleiinia voidaan valmistaa kuumentamalla tymolia ja ftaalianhydridiä happamissa olosuhteissa.
Rosina Lavonius

Sofia Rosina Lavonius (o.s. von Haartman 27. kesäkuuta 1821 Turku – 11. tammikuuta 1890 Tukholma) oli suomalainen seurapiirikaunotar ja Venäjän Tukholman pääkonsulin, myöhemmin Oulun läänin kuvernöörin, Alexander Lavoniuksen puoliso. Hän toimi yleisenä seppeleensitojattarena Helsingin yliopiston 200-vuotispromootion kunniaksi pidetyssä vuoden 1840 riemujuhlassa.

Elämäkerta

Rosina von Haartman oli yleisenä seppeleensitojattarena Helsingin yliopiston vuonna 1840 järjestetyssä 200-vuotispromootiossa, jossa hänet oli valittu filosofisen tiedekunnan promootioon sitomaan maisterien seppeleet. Tämä tilaisuus vakiinnutti hieman aikaisemmin alkaneen tavan, jossa merkittävän professorin tai muun merkkihenkilön nuori tytär toimi juhlien kuningattarena. Tämä oli alkua naisten osallistumiselle promootioperinteeseen. 
Hän solmi avioliiton itseään 19 vuotta vanhemman Alexander Lavoniuksen kanssa vuonna 1842 Tukholmassa. Pariskunta muutti vuonna 1847 Tukholmasta Ouluun, kun Alexander Lavoniuksesta tuli Oulun läänin kuvernööri. Kuvernöörinä keskinkertainen Alexander Lavonius aateloitiin 1855. Alle 20-vuotiaana kuolleen esikoispojan lisäksi pariskunta sai kolme tytärtä. 
Lavonius sai promootiossa merkittäviä elinikäisiä ystäviä kollegineuvos Jakov Grotista ja promootiossa kunniatohtoriksi vihitystä Pietarin yliopiston rehtorista, todellisesta valtioneuvoksesta Pjotr Pletnevistä. Grot omisti hänelle Norrskenet ('Revontulet') -nimisen runon ja teki hänestä siluettikuvan.
Kuvernöörin erottua palveluksesta Lavoniukset muuttivat Oulusta takaisin Tukholmaan. Puolisonsa kuoltua vuonna 1875 Rosina Lavonius asui vielä myös Oulussa. Hän kuoli vuonna 1890 Tukholmassa 69 vuoden ikäisenä.
Tadeusz Sołtyk

Tadeusz Sołtyk (s. 30. elokuuta 1909 Radom – 14. heinäkuuta 2004 Varsovassa) oli puolalainen lentokonesuunnittelija.
Sołtyk valmistui isninööriksi vuonna 1934 Varsovan teknillisen yliopiston koneinsinööriosastolta ja alkoi työskennellä PZL-yhtiössä suunnittelijana. Hän osallistui  PZL 23 Karaś- ja PZL.46 Sum -lentokoneiden suunnitteluun. Vuonna 1939 hän oli pääsuunnittelijan Stanisław Praussin kakkosmies. 
Sołtyk osallistui toisen maailmansodan alussa Saksan hyökkäyksen torjuntayrityksiin mm. Kockin taistelussa syyskuussa 1939. Hän jäi vangiksi mutta pakeni ja piileskeli Puolan maaseudulla sodan ajan. Vuonna 1944 Neuvostoliiton vapautettua Puolan Saksan miehityksestä Sołtyk organisoi Lublinissa kokeellisen lentokonesuunnittelutoimiston (LWD) ja toimi sen johtajana.
Vuonna 1949 Sołtyk perusti Varsovan ilmailuinstituutin. Vuonna 1952 hän perusti sinne lentokoneiden suunnittelutoimiston. Vuonna 1955 ensimmäisen koulutuslentokoneen, PZL TS-8 Bies:n, prototyyppi oli valmis testeihin, ja sen valmistus alkoi vuonna 1957. Lentokone saavutti heti kolme maailmanennätystä. Sołtyk suunnitteli Puolan ensimmäisen suihkukoneen PZL TS-11 Iskra jatkokoutuskoneen, ja koelensi sen itse vuonna 1960. Iskra oli tarkoittetu Varsovan liiton koulukoneeksi, mutta tšekkoslovakialaisen Aeron L-29 voitti tämän kilvan. Puolan ilmavoimat osti Iskraa, ja konetta myytiin myös Intian ilmavoimille.
Vuodesta 1967 alkaen Sołtyk työskenteli Automaatioalan teollisen instituutin johtajana. Tämän jälkeen hän työskenteli vain laivojen automaatiojärjestelmien parissa.
Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1992.
Tadeusz Sołtyk luennoi Łódźin, Gdańskin ja Varsovan teknillisissa korkeakouluissa ja asevoimien teknillisessä akatemiassa.
Hefaistoksen temppeli

Historia

Temppelin rakentaminen on alkanut noin vuonna 460 eaa. ja se on valmistunut noin vuonna 420 eaa. Arkeologinen tutkimus on osoittanut, ettei paikalla ollut aiempaa temppeliä lukuun ottamatta pientä pyhäkköä, jonka persialaiset tuhosivat vallattuaan Ateenan vuonna 480 eaa. 1800-luvulla tutkijat olettivat temppelin Theseuksen temppeliksi eli Ateenan myyttisen kuninkaan Theseuksen viimeiseksi lepopaikaksi sen jälkeen, kun Kimon toi tämän ruumiin takaisin Skýrokselta vuonna 475 eaa. Oletus kumoutui, kun temppelistä ja sen lähialueelta tehdyt arkeologiset löydökset kytkivät sen selkeästi tulen- ja sepäntaitojen jumalaan Hefaistokseen.
Hefaistoksen ohella temppeli oli omistettu Athenelle, joka oli käsityötaitojen jumalatar. Sepäntaidot ja käsityötaidot liittyivät Agoralla harjoitettuun toimintaan. Aiemmin rakennusta ehdotettiin myös Eukleian eli Artemiin temppeliksi.
Nykyisin temppeli on Kreikan parhaiten säilynyt antiikin aikainen temppeli ja seisoo paikallaan lähes sellaisena kuin se alun perin rakennettiin. Syynä säilymiseen on se, että temppeli toimi ortodoksisena kirkkona (Ágios Geórgios Akámas) 600-luvulta aina vuoteen 1834 saakka. 1800-luvun alussa kirkko toimi ei-ortodoksisten protestanttien ja filhelleenien hautapaikkana. Vuonna 1833 Kreikan kuningas Otto I otettiin vastaan temppelillä. Vuonna 1834 Otto määräsi rakennuksen muutettavaksi museoksi. Temppeli toimi museona vuoteen 1934, jolloin se muutettiin arkeologiseksi kohteeksi ja palautettiin antiikin aikaiseen asuunsa.
Temppeli on antanut nimen ympäröivälle Thiseíon kaupunginosalle.

Rakennus

Temppeli edustaa doorilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista ja se oli Ateenan ensimmäinen marmoritemppeli. Temppeli on rakennettu itä-länsisuunnassa ja sen kummassakin päädyssä on 6 pylvästä ja pidemmällä sivulla 13 pylvästä. Temppelin pituus on noin 38,2 metriä ja leveys noin 13,7 metriä. Sen pylväiden korkeus on noin 5,7 metriä ja pylväiden välinen etäisyys noin 2,4–2,6 metriä. Pylväiden halkaisija niiden alaosassa on noin yksi metri.
Temppelin koristelu esittää lukuisia kreikkalaisen mytologian aiheita, kuten Herakleen urotöitä, kentaurien taistelua, Theseuksen taistelua pallantideja eli Pallaksen viittäkymmentä lasta vastaan sekä Troijan tuhoa. Koristeluja on tarkoituksellisesti rikottu sinä aikana, kun temppeli toimi kirkkona.
Asterix ja Latraviata

Asterix ja Latraviata (ransk. Astérix et Latraviata) on Asterix seikkailee -sarjan 31. osa, joka julkaistiin vuonna 2001.
Katja Kilpi

Katja Piritta Kilpi (s. 26. huhtikuuta 1974 Virrat) on suomalainen korkeushyppääjä. Kilpi voitti korkeushypyn Suomen mestaruuden ulkoradoilla kolme kertaa. Hänen ennätystuloksensa on vuonna 1990 hypätty 190 cm, jolla hän on jaetulla viidennellä sijalla Suomen kaikkien aikojen tilastossa. Seuratasolla hän edusti Virtain Urheilijoita. Hän saavutti maailmanmestaruushopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1990 Plovdivissa, Bulgariassa tuloksella 188.
Myös Katja Kilven veli Jouko Kilpi on entinen korkeushyppääjä.