google/wiki40b huggingface dataset:
Joe South

Joe South (syntyjään Joseph Alfred Souter 28. helmikuuta 1940 Atlanta, Georgia – 5. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja levyjen tuottaja.

Elämä ja ura

South aloitti uransa countrymuusikkona. Hän esiintyi Atlantan radiossa ja liittyi Pete Draken yhtyeeseen vuonna 1957. Seuraavana vuonna hän julkaisi humoristisen singlen ”The Purple People Eater Meets the Witch Doctor”. Hän toimi sessiomuusikkona Nashvillessä ja Muscle Shoalsissa ja soitti esimerkiksi Simon & Garfunkelin albumilla Sounds of Silence ja Bob Dylanin albumilla Blonde on Blonde. Studiotyönsä ohella South kirjoitti lauluja, kuten Deep Purplen esittämän ”Hush” ja Billy Joe Royalin ”Down in the Boondocks”.
South alkoi julkaista omaa materiaaliaan vuonna 1968. Hän sai Grammy-palkinnon kappaleestaan ”Games People Play” vuonna 1969. Vuonna 1971 Lynn Anderson sai hitin Southin kappaleella ”(I Never Promised You a) Rose Garden”.
South jäi tauolle musiikista vuonna 1971 kun hänen veljensä oli tehnyt itsemurhan. Hän teki lyhytaikaisen paluun vuonna 1975 mutta jätti levytykset ja esiintymiset pian sen jälkeen. Hän esiintyi jälleen Lontoossa vuonna 1994 ja jatkoi myöhemmin musiikin julkaisemista.
South otettiin vuonna 1979 Nashville Songwriters Hall of Fameen ja 13. syyskuuta 2003 Georgia Music Hall of Fameen.
South kuoli kotonaan Georgiassa syyskuussa 2012.
Pekka Hyvärinen (tuottaja)

Pekka Olavi Hyvärinen (s. 20. elokuuta 1953 Kuopio) on suomalainen taidenäyttelyiden järjestäjä, taidetapahtumien tuottaja ja taiteen tutkija, joka tunnetaan Helsingin Taidetalon ja Punkaharjun Retretin perustajana.
Hyvärinen kiinnostui kuvataiteesta kehystäjäisänsä ja galleristiäitinsä vaikutuksesta. Vuosien 1978–1982 kesinä Hyvärinen järjesti ensimmäiset taidenäytteynsä Punkaharjun keskustassa sijaitsevalla Punkasalmen koululla. Keväällä 1981 hän järjesti valtavan suosion saaneen Pekka Halosen töitä esittelevän näyttelyn Helsingin Viiskulmaan perustamassaan Helsingin Taidetalossa.
Retretti Oy:n hän perusti 1984 ja kasvatti Punkaharjun Retretistä Pohjoismaiden suurimman taidekeskuksen, joka käsittää noin 9000 neliömetriä valtaosin maan alle louhituissa luolastoissa. Retretti ajautui konkurssiin 1987, ja Hyvärinen vetäytyi vuosiksi julkisuudesta.
Pekka Hyvärinen on uransa aikana koonnut toistasataa kuvataidenäyttelyä, muun muassa Albert Edelfeltin näyttelyt 1979 ja 1983, Vilho Lammen ja Helene Schjerfbeckin näyttelyn 1980, Eero Nelimarkan satavuotisnäyttelyn 1990, Reidar Särestöniemen muistonäyttelyn 1993. Hän on lisäksi tuottanut yli 300 konserttia ja muuta esittävän taiteen tapahtumaa eri puolilla Suomea. Hän on toiminut muun muassa Taidekeskus Salmelan perustamistyöryhmässä, savonlinnalaisen Taidekeskus Pyrrin taiteellisena johtajana 1990–1995 sekä Ikaalisten ja Kymijoen taidekeskusten näyttelysuunnittelijana.
Outpost

Pelaaminen

Peli alkaa Maan tuhoutumisella ja pelaaja saa vain rajallisesti resursseja uuteen sijaintiin. Pelaajan tehtävä oli toimia siirtokunnan johtajana ja vaikuttaa resurssien käyttöön sekä teknologian kehitykseen. Teknologian kehitys saattoi johtaa siirtymiseen toiselel planeetalle tai planeetan maankaltaistamiseen. Peli saattoi myös päättyä heti alkuunsa mikäli uusi planeetta oli asumiskelvoton.

Kritiikki

Pelin julkaisuversio oli buginen ja siitä puuttui ominaisuuksia, jotka olivat lehtien arvosteluun käyttämässä beta-versiossa mukana. Pelille tehtyjen strategiaoppaiden mukaan loppupeliin olisi tarvinnut rakennuksia, jotka pelistä puuttuivat. Pelille julkaistiin kuitenkin myöhemmin päivitys, jossa osa näistä ominaisuuksista lisättiin peliin.
Simpsonin aavikko

Simpsonin aavikko (engl. Simpson Desert) on aavikko Australian sisäosissa Pohjoisterritorion, Etelä-Australian ja Queenslandin rajaseudulla.
Noin 143 000 neliökilometrin laajuista aavikkoa rajoittavat lännestä ja idästä joet, pohjoisesta MacDonnell Ranges -vuoristoketju ja etelästä Eyrejärvi. Aavikolla kulkee monia rinnakkaisia 20–37 metriä korkeita ja 160 kilometriä pitkiä dyynejä tai hiekkaharjanteita luode-kaakko-suunnassa.
Simpsonin aavikolla sataa keskimäärin 150 mm vuodessa. Aavikon alla on kuitenkin suuri pohjavesialue Iso arteesinen allas, josta nousee paikoin lähteitä maanpinnalle. Tunnetuin näistä ovat Dalhousien lähteet.
Simpsonin aavikolla elää monia harvinaisia Australian aavikoiden eläimiä. Iso osa aavikosta onkin suojelualuetta. Alueella ovat Simpsonin aavikon ja Witjiran kansallispuistot.
Ensimmäinen länsimaalainen Simpsonin aavikolla oli brittiläinen Charles Sturt, joka saapui alueelle vuonna 1845. Vasta vuonna 1936 Ted Colsonista tuli ensimmäinen Simpsonin aavikon läpikulkenut ihminen. Aavikkoa kutsuttiin alkujaan nimellä Aruntan aavikko. Cecil Madiganin tutkittua aavikkoa ilmasta vuonna 1929 hän nimesi sen uudelleen Australian kuninkaallisen maantieteellisen seuran silloisen johtajan A. A. Simpsonin mukaan.
Déodat de Séverac

Déodat de Séverac [deoda də sevəʁak] (20. heinäkuuta 1872 Saint-Félix-Lauragais – 24. maaliskuuta 1921 Céret) oli ranskalainen säveltäjä, jota omana aikanaan arvostettiin Claude Debussyn ja Maurice Ravelin veroiseksi, mutta joka on sittemmin jäänyt näiden aikalaistensa varjoon.
Taidemaalarin pojaksi aatelissukuun syntynyt Séverac varttui Languedocin maakunnassa Etelä-Ranskassa ja kävi koulunsa Toulousessa. Hän opiskeli 1893–1896 Toulousen konservatoriossa ja sitten Vincent d’Indyn perustamassa Pariisin Schola cantorumissa 1896–1907, yhtenä sen ensimmäisistä opiskelijoista. Pariisissa hän opiskeli muun muassa Isaac Albénizin johdolla ja toimi vuodesta 1900 tämän assistenttina. Hän tutustui kaupungissa muun muassa Debussyhin, Raveliin ja Manuel de Fallaan sekä kuvataiteilijoihin kuten Picasso, Braque ja Gris.
Maalaishenkisyyteen suuntautunut Séverac sai vuonna 1900 valmiiksi pianosarjansa Le chant de la terre, poème géorgique pour piano (”Maan laulu, maatyörunoelma pianolle”) joka oli ylistyslaulu Languedocin alueen maalaiselämälle. Veijo Murtomäen mukaan sen tyyli muistuttaa paikoin Modest Musorgskia tai Edvard Griegiä. Samaa tyyliä jatkoi vielä laajempi pianosarja En Languedoc (”Languedocissa”, 1903–1904), jonka osien nimet ovat ”Kohti maalaistaloa juhlapäivänä”, ”Lammella iltaisin”, ”Ratsain niityllä”, ”Hautausmaan nurkkaus keväällä” ja ”Markkinapäivä maalaistalossa”. Murtomäki kuulee tässä Debussyn ja Ravelin vaikutusta. Debussy olikin innoissaan Séveracista ja sanoi tämän musiikin ”tuoksuvan hyvälle”. Myöhemmin säveltäjä Henri Sauguet kertoi löytäneensä Séveracin lähes yhtä aikaa Debussyn ja Ravelin kanssa ja piti heitä uuden musiikin merkittävänä kolmikkona.
Séveracin nelikätinen Le Soldat de plomb, Histoire vraie en 3 récits pour piano à 4 mains ("Tinasotilas, kolmiosainen tositarina”, 1905) edeltää Debussyn lapsi- ja satuaiheisia teoksia, ja impressionismin vaikutusta on kuultavissa erityisesti teoksissa Baigneuses au soleil (”Aurinkokylpijättäret”, 1908) ja Les naïades et le faune indiscret (”Merenneidot ja tungetteleva fauni”, 1908), joita pidetään yhtä korkeatasoisina pianoteoksina kuin Ravelin Jeux d’eaux (1901) ja Debussyn L’isle joyeuse (1904). Séveracin oopperaa Le cœur du moulin (”Myllyn sydän”, 1903–1908) pidetään aikansa parhaimpiin ranskalaisoopperoihin kuuluvana Debussyn Pélléas et Mélisanden ohella.
Pariisista Séverac vetäytyi takaisin Etelä-Ranskaan, pieneen Céret’n kaupunkiin lähellä Espanjan rajaa, jossa vaikutti monia taiteilijoita, etenkin kubisteja. Seudun innoittamana hän sävelsi kypsimpänään pidetyn viisiosaisen pianosarjan Cerdaña (1908–1911), jossa on yhtäläisyyksiä hänen opettajansa Albenizin Iberia-sarjaan.
Japanilais-suomalainen Izumi Tateno on levyttänyt Séveracin keskeisen pianotuotannon tupla-albumille Sunflower Sea. Pianoworks by Déodat de Séverac (Finlandia Records, 2006). Myös pianisti Aldo Ciccolini levytti paljon Séveracin musiikkia.
Erik Gustafsson (pikajuoksija)

Bror-Erik (Erik) Gustafsson (s. 24. syyskuuta 1943 Jyväskylä) on entinen suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Alavuden Urheilijoita.
Gustafsson voitti 100 metrin Suomen-mestaruuden Kalevan kisoissa 1967. Hopealle hän juoksi vuosina 1963 ja 1972. Helmikuussa 1972 Gustafsson voitti hallissa 60 metrin Suomen-mestaruuden ja sivusi samalla sisäratojen ME-aikaa 6,4. Münchenin olympialaisissa 1972 Gustafsson oli mukana Suomen ennätyksen 39,30 juosseessa pikaviestijoukkueessa.
Monilahjakas Gustafsson pelasi nuoruudessaan myös jääkiekkoa ja pesäpalloa Jyväskylän Kirissä. Gustafsson toimi liikunnanopettajana Alavuden yläasteella ja lukiossa. Hän on kilpaillut myös ikämiesluokassa voittaen 100 metriä veteraanien EM-kilpailussa M50-sarjassa vuonna 1994.
François Bracci

Ura

Bracci aloitti ammattilaisuransa Marseillessa kaudella 1971–1972 ja saavutti samaisella kaudella Ranskan mestaruuden. Lisäksi hän voitti joukkueen mukana Ranskan cupin kahdesti. Bracci siirtyi myöhemmin Marseillessa vietetyn kahdeksan kauden jälkeen yhdeksi kaudeksi Strasbourgiin, josta matka jatkui Bordeaux'hon. Sittemmin hän palasi takaisin Marseilleen vuonna 1983. Bracci vietti vielä uransa kaksi viimeistä kautta Rouenissa ja Béziersissä.

Maajoukkueura

Bracci kuului Ranskan maajoukkueeseen vuosina 1973–1982. Tuona aikana hän edusti maataan yksissä arvokisoissa vuoden 1978 MM-kisossa. Kaiken kaikkiaan hän pelasi Ranskan paidassa 18 maaottelua.

Valmennusura

Valmentamisen Bracci aloitti jo pelaajauransa lopulla, kun hän oli Rouenin pelaaja-valmentaja kaudella 1985–1986. Pelaajauransa jälkeen hän palasi valmentajaksi, kun hän oli Bordeaux'n reservijoukkueen päävalmentajana 1987–1991. Sittemmin Bracci valmensi pienempiä seuroja alasarjoissa, kunnes siirtyi vuonna 1993 Lyonin apuvalmentajaksi. Sopimus kesti aina vuoteen 1996 asti, ja tämän jälkeen Bracci jatkoi uraansa alasarjan seuroissa ja toimi muun muassa kaudella 1998–1999 Amiensin urheilujohtajana.
Vuodesta 2003 lähtien Bracci on valmentanut Pohjois-Afrikassa, kun hän siirtyi algerilaisjoukkue Constantineen kaudelle 2003–2004. Hän palasi kuitenkin vielä yhdeksi kaudeksi takaisin kotisaarelleen Korsikaan valmentamaan EF Bastiaa. Bracci palasi Algeriaan kesken kauden 2005–2006 ja johdatti MC Algerin Algerian cupin voittoon ja sai jatkaa valmentajana kaudella 2006–2007, jonka aikana hän johdatti joukkueen Algerian Super Cupin voittoon. Bracci sai kuitenkin kesken kauden potkut lokakuussa 2006.
Algerian-visiitin jälkeen hän siirtyi valmentamaan Marokkoon Khouribgaan, josta Bracci sai myös potkut lokakuussa 2007. Hän siirtyi vielä alkuvuodesta FUS de Rabatin valmentajaksi, jossa hän valmensi joukkuetta heinäkuulle saakka. Kauden 2008–2009 Bracci aloitti Difaa El Jadidan valmentajana. Kauden jälkeen hän siirtyi takaisin Algeriaan ja MC Algerin valmentajaksi. Bracci johdatti joukkueen takaisin menestykseen, kun seura voitti Algerian-mestaruuden yhdentoista vuoden jälkeen.
1. heinäkuuta 2010 Bracci siirtyi Tunisiaan Club Africainin päävalmentajaksi. Hänet erotettiin tehtävästään elokuun lopulla. Joukkue oli voittanut yhden ottelun kolmesta pelaamastaan ottelusta.
Lokakuussa 2011 Bracci palasi takaisin algerialaisen MC Algerin päävalmentajaksi.
Turkmenistanin energiapolitiikka

Turkmenistanin energiapolitiikka kertoo Turkmenistanin energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Turkmenistanilla on laajat maakaasuvarat.

Kaasu

Turkmenistanissa räjähti merkittävä kaasuputki hämärissä olosuhteissa huhtikuussa 2009. Turkmenistanin maakaasun ostajiin on sisältynyt Gazprom ja Naftogaz.
Venäjä solmi pitkäaikaisia kaasusopimuksia vuonna 2008 korkeiden hintojen vallitessa Keski-Aasian maiden kanssa. Turkmenistanin kanssa on 25 vuoden kaasusopimus. Koska kysyntä laski vuonna 2009 Gazpromilla oli ylitarjontaa. Dayletbat-Dariyalyk-kaasuputki räjähti rikki 9. huhtikuuta 2009 Turkmenistanissa lähellä Uzbekistanin rajaa. Putkessa oli painetta, joka aiheutti räjähdyksen. Putki on rakennettu vuonna 1979. Kaasu lakkasi virtaamasta Turkmenistanista Venäjälle eikä putkea oltu korjattu ainakaan vielä 24. huhtikuuta 2009. Keski-Aasiasta kulkee neuvostoaikana rakennettu öljyputki ja kaasuputki Venäjän kautta Eurooppaan Slovakiaan ja Puolaan.
Turkmenistanista on rakenteilla kaasuputki Uzbekistanin ja Kazakstanin kautta Kiinaan. Kazakstan sopi huhtikuussa 2009 kazakstanilaisen energiayhtiön myynnistä kiinalaiselle energiayhtiölle. Kazakstanista Kaspianmereltä on suunniteltu öljyputki Kiinan suuntaan.
Jerkin’

Jerkin’ on street dance, joka on lähtöisin Yhdysvalloista Kalifornian osavaltiosta. Jerkin’ oli alun perin pilatanssi. Tanssissa käytetään paljon breakdance-liikkeitä. Jerkin’-musiikki on vain hieman erilaista kuin normaali rap-musiikki. Kappaleissa on paljon toistoa muiden artistien kappaleista. Tunnettuja yhtyeitä ovat New Boyz, Audio Push, Rangers (GGPR), YT, Kid Zooted, Cliff Savage, Indigo Vanity, Pink Dollaz, Vixen ent., Jinc ent., The Bangz, YG, KP, Young sam sekä Baby Dollaz.
Langalla Jaska ja Ari

Parodia

Kummeli -televisiosarjan 1. tuotantokaudella esitetään ohjelmasta parodioivaa Missä mennään? -nimistä sketsijatkumoa, jossa Heikki Silvennoinen esittää Jouko -nimistä juontajaa, ja Timo Kahilainen Kosti -nimistä käsinukkea. Ohjelmassa arvuutellaan nähtävyyksiä, joista vihjeet kertoo reportteri Mauno Ahonen.
11. arrondissementti (Pariisi)

Pariisin 11. arrondissementti (ransk. 11ᵉ arrondissement de Paris) on yksi Pariisin kahdestakymmenestä arrondissementista, joka tunnetaan myös nimellä arrondissement de Popincourt. Se jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. quartiers), jotka ovat Folie-Méricourt, Saint-Ambroise, Roquette ja Sainte-Marguerite.
Arrondissementti sijaitsee Seinen oikealla rannalla. Se rajautuu 10., 19., 20., 12. ja 3. arrondissementtiin.
Arrondissementin pinta-ala on 3,67 km² ja sen väkiluku oli vuoden 2011 lopussa 154 411 henkeä. Sen määrinä on toiminut 29. maaliskuuta 2008 lähtien sosialistipuolueen Patrick Bloche.
Yhdystie

Yhdystiet (ruots. förbindelseväg) ovat Suomen tieverkon maanteitä, jotka eivät ole valta-, kanta- tai seututeitä. Joskus yhdysteistä käytetään myös nimitystä muu yleinen tie. Yhdystiet palvelevat paikallista liikennettä. Niiden liikenteellinen merkitys on yleensä pieni, joskin Suomessa on myös hyvinkin vilkasliikenteisiä yhdysteitä. Yhdysteille on tienumerointijärjestelmässä varattu numerot 1000–9999, jotka voidaan merkitä valkoisin numeroin siniselle pohjalle. Aina yhdysteiden numeroita ei kuitenkaan merkitä tieopasteisiin.
Vuoden 2006 alussa voimaan tulleen uuden maantielain mukaan myös entiset paikallistiet (numerot 11000–19999) ovat nykyisin yhdysteitä. Käytännössä jako yhdysteihin ja paikallisteihin on monissa yhteyksissä kuitenkin vielä käytössä. Entisten paikallisteiden numerot ovat pelkästään hallinnollisia eikä niitä merkitä opasteisiin.
Liikenne- ja viestintäministeriö määrää, mitkä tiet ovat yhdysteitä. Vuoden 2014 alussa Suomessa oli 51 133 kilometriä yhdysteitä, joista noin 9 prosenttia oli kestopäällysteisiä, noin 39 prosenttia kevytpäällysteisiä ja noin 52 prosenttia sorateitä.
Sinauli

Sinauli, myös Sanauli (Devanagiri: सिनौली) on arkeologinen löytöpaikka Luoteis-Intiassa. Sieltä on löydetty vanhoja hautoja. Joissakin haudoissa on kiekkopyöräisiä vaunuja. Sinauli kuuluu okralla maalatun keramiikan alueeseen.

Sijainti, viitekehys

Sinaulin hautausmaa (Sanauli) sijaitsee Barot tehsil:issä, Baghpatin piirikunnassa, Uttar Pradeshin osavaltiossa, Intiassa. Nykyään se on noin 6 km päässä Jamuna-joesta. Tuon ajan asutuskeskus Alamgirpur sijaitsee noin 20 km tästä paikasta itäkaakkoon. Aiemmin Jamuna-joki saattoi virrata lähempänä. Paikan hautoihin luultavasti liittyvää suurta muinaista asutuskeskusta ei ole löydetty. Jonkinverran uunien jäänteitä esiintyy lähellä. Seudulta on tehty paljon okranvärisen keramiikan ja kupariaarteiden löytöjä.

Haudat

Sinaulin hautausmaa ajoittuu aikaan 2200-1800 eaa Pronssi- ja kupariesineitä on löydetty, muttei rautaa. Hautoja on löydetty ainakin 116. Haudat ovat joko "laajennettuja hautauksia": ruumis kyykyssä, toiseen kertaan hautauksia: vain luunsiruja, eläinhautauksia tai ruumiittomia "symbolisia hautauksia". On haudattu molempia sukupuolia, kaiken ikäisiä, monista yhteiskuntaluokista. Löytökerrostuman keskiosassa on polttetun saven tasanne, joka saattaa kieliä polttohautauksista. Lisäksi on löydetty arkkuhautauksia joissa kaksi antenniperäistä pronssimiekkaa ja kypäriä. Erään arkun kannessa on härän pää, jonka sarvien keskellä pyhän pipal-viikunapuun lehti. Haudoista on löydetty myös vaunuja, kilpiä, pitkävartinen soihtu, kypärä, Ruumiit on haudattu pää pohjoiseen tai luoteeseen päin. Antenniperäiset miekat ovat tyypillisiä kupariaarrekulttuurille, joka on pääosin myöhäisharappalainen. Niitä ei esiintynyt kypsässä Harappan kulttuurissa. Mutta keramiikka muistuttaa harappalaista.
Saviastioita on ruumiin jalkopäässä ja pään lähellä, Eri haudoissa saviastioiden luku on yleensä pariton. Yhdestä paikasta on löydetty viulun muotoisen kotelon jäänteet, jossa on kupariaarrekulttuurile tyypillisä "kalaihmisen" muotoisia kuparilevyjä. Kotelo saattaa olla kilpi.

Vaunulöydöt

Sinaulista on löydetty hyvin vanhat sotavaunut ehkä ajalta 2000-1800 eaa. Vaunut ovat varhaisen Mesopotamian jne. mallisia kiekkopyöräisiä, ei myöhempää puolapyöräistä tyyppiä. Vaunuhauta lienee ainakin paikallisen mahtimiehen tai sotapäällikön hauta. Löytö saattaa viitata siihen, että Indus-kulttuurin ajan ihmiset eivät olleet ainakaan kulttuurin taantumavaiheessa niin rauhanomaisia kuin on aiemmin ajateltu
George Gervin

Elämä ja ura

Gervin pelasi yliopistokoripalloa vuodet 1970–1972 Eastern Michigan -yliopiston joukkueessa. Hänet on nimetty myös yliopistokoripallon hall of fameen. Vuosina 1972–1974 Gervin pelasi ABA-joukkue Virginia Squiresissa, ja vuonna 1974 Phoenix Suns varasi hänet NBA:han 40. vuorolla kesän varaustilaisuudessa. ABA:ssa Gervin saavutti useita palkintoja.
Gervin siirtyi NBA:han Spursin mukana ABA:n ja NBA:n yhdistyessä vuonna 1976. Gervin edusti Spursia vuoteen 1985 asti niittäen henkilökohtaista menestystä: hän voitti neljästi sarjan korikuninkuuden, oli viidesti NBA:n tähdistöjoukkueen ykkösviisikossa ja kahdesti kakkosviisikossa ja pelasi yhdeksästi peräkkäin NBA:n tähdistöottelussa ollen vuoden 1980 ottelun arvokkain pelaaja. Spursin jälkeen Gervin pelasi yhden kauden Chicago Bullsissa ja päätti pelaajauransa pelaten 1980-luvun lopulla Italiassa, Espanjassa ja piensarja CBA:ssa.
Spurs on jäädyttänyt Gervinin pelinumeron, ja vuonna 1996 hänet valittiin NBA:n 50 merkittävimmän pelaajan joukkoon. Samana vuonna Gervin nimettiin Basketball Hall of Fameen.
Kalle Manninen

Karl (Kalle) Anton Manninen (30. heinäkuuta 1892 Pori – 5. toukokuuta 1962) oli suomalainen toimittaja.
Mannisen vanhemmat olivat maalarimestari Anton Abraham Manninen ja Sofia Rosendahl-Hannula. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913 ja osallistui jääkäriliikkeen toimintaan. Manninen oli Helsingin poliisilaitoksella ylikonstaapelina 1917 ja sihteerinä 1918. Hän oli Suomen Sosialidemokraatti-lehden toimittajana 1918–1926 ja 1928–1948 ja toimi sen jälkeen lehden avustajana. Manninen oli Työväen sanomalehtien tietotoimiston johtajana 1926–1928.
Manninen oli Suomen sosialidemokraattisen sanomalehtimiesliiton hallituksen jäsen ja liiton sihteeri 1927–1947. Hän oli myös Suomen sanomalehtimiesten liiton hallituksen jäsenenä ja liiton 2. varapuheenjohtajana. 
Kalle Manninen oli naimisissa vuodesta 1918 Nanna Sofia Kuittisen kanssa.
Tatra T23

Moottori

Auton moottorina oli nelisylinterinen, nestejäähdytteinen rivimoottori mallinimeltään T64. Sen polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 48 KB -kaasutin. Moottori oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen.

Voimansiirto ja alusta

Moottorin takana oli kuiva kartiokytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli vetopyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akselin jousitus oli järjestetty kahden vinottain asennetun lehtijousen avulla; jouset oli kiinnitetty takapäistään jarrukilpiin ja etupäistään runkoputkeen. Keskeltä ne oli tuettu runkoputkeen kiinnitetyillä varsilla. Edessä oli päällekkäiset kolmiotuet ja kierrejouset. Käyttöjarruina oli hydraulisesti toimivat rumpujarrut. Seisontajarrua varten oli vetopyörästön takapuolelle asennettu erillinen jarrurumpu, joka vaikutti voimansiirtoon.

Sotilaskäyttö

Vuonna 1928 Tšekkoslovakian asevoimille luovutettiin yksi T23-kuorma-auto testejä varten. Armeija kuitenkin päätyi hankkimaan kolmiakselisia T24-malleja, jotka sopivat paremmin maastoajoon.
Aavekauppiaan tytär

Vastaanotto

Suomen Kuvalehden arvostelijan Salla Simukan mukaan kirjan kerronta ja juoni haparoivat. Lapin kansan Erkki Wideniuksen mukaan kirja toimii hyvin viihteenä, mutta sisältö jää hiukan ohueksi. Helsingin Sanomien Toni Jerrmanin mukaan luistava ja mielikuvituksekas viihdefantasia sisältää myös arvostelevia piikkejä nyky-yhteiskuntaa kohtaan.
Tähtivaeltajan Elli Lepän mukaan tarkastaja Chen on oivallinen päähenkilö, jonka tasaisen ulkokuoren takana on suuria tunteita ja itsepäisyyttä. Kirjan maailma on kiintoisa ja ympäristön ankeudesta huolimatta kuvauksissa on usein mukana lempeää huumoria. Kirjan teemoja ovat muun muassa uskollisuus ja arvovalinnat.
Keskinen (Ähtäri)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Kolunjoen alaosan alueeseen (35.461) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 167,8 metriä mpy.
Miekka-Miehet

Miekka-Miehet on vuonna 1931 perustettu Helsingissä toimiva miekkailuseura. Se toimii Töölön kisahallilla ja osallistuu kilpailu- ja valmennustoimintaan kaikilla kolmella urheilumiekkailuaseella.
Klemens IV

Klemens IV, syntymänimeltään Gui Faucoi le Gros (k. 1268) oli paavina 23. helmikuuta 1265 – 29. marraskuuta 1268. Hän oli ennen kirkollista uraansa ollut sotilas ja lakimies, ja työskennellyt Ranskan kuningas Ludvig IX:n kirjurina. Hän nousi kardinaaliksi Urbanus IV:n nimittämänä, ja edusti paavia Englannissa kunnes tuli nimitetyksi tämän seuraajaksi. Klemensin kuoleman jälkeen kardinaalit eivät päässeet sopuun uudesta paavista, vaan paavinistuin oli tyhjänä kolme vuotta.
Cledos

Yksityiselämä

Cledos on absolutisti. Hän on harrastanut telinevoimistelua sekä parkouria, ja hänellä on musta vyö taekwondossa. Hänellä on myös oma vaatemallisto.
Aegidius Roomalainen

Aegidius Roomalainen (lat. Aegidius Romanus, ital. Egidio Colonna, ransk. Gilles de Rome) (n. 1243–1316) oli keskiajalla elänyt munkki ja skolastinen filosofi. Hän oli Bourgesin arkkipiispa. Paavi Benedictus XIV antoi hänelle arvonimen Doctor Fundatissimus ("Parhaiten perusteleva opettaja"). Hän kuoli Avignonissa.
Giles tuli kuuluisaksi kommentaarioistaan Aristoteleen logiikan alan teokseen Organoniin. Hän kirjoitti myös kaksi muuta merkittävää teosta, toinen oli merkittävä kirjoitus varhaisen 1300-luvun paaviudesta, ja toinen oli De Regimine Principum, opaskirja prinsseille.