google/wiki40b huggingface dataset:
Pietro Vierchowod

Pietro Vierchowod (s. 6. huhtikuuta 1959, Calcinate) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Vierchowod oli pelipaikaltaan puolustaja, sanan perinteisessä merkityksessä. Hänet tunnettiin lempinimellä Tsaari, joka viittasi hänen ukrainalaiseen syntyperäänsä – hänen isänsä oli entinen Puna-armeijan upseeri; perheen sukunimi oli alun perin Верховод (Verh’ovod). Vierchowod oli vastapelaajan vartioinnissa maailman huippuja ja myös taitava lukemaan peliä. Hän kykeni poikkeuksellisesti säilyttämään nopeutensa uransa loppuun, 41-vuotiaaksi saakka. Usein sanotaan, ettei Vierchowodia olisi pitkän uransa aikana kertaakaan kyetty jättämään juoksunopeudessa toiseksi. Väitteen todenperäisyyden tarkistaminen lienee kuitenkin mahdotonta.
Vierchowod aloitti ammattilaisuransa Comossa ennen kuin siirtyi Fiorentinaan. Menestystä hän alkoi kuitenkin saavuttaa vasta siirryttyään AS Romaan, missä saavutti Serie A:n voitolla Italian mestaruuden eli scudetton vuonna 1983. Tämän jälkeen hän siirtyi Sampdoriaan, missä voitti Italian cupin neljästi, Euroopan cup-voittajien cupin kerran ja vuonna 1991 vielä toisen scudetton.
Vuonna 1995 Vierchowod teki jo kokeneena pelaajana sopimuksen Juventuksen kanssa. Siellä hän saavutti 37-vuotiaana ainoan Mestarien liigan voittonsa vuonna 1996. Vielä tässä uransa myöhäisvaiheessakin Vierchowodilla oli pelikyky kansainvälisellä tasolla. Erityisesti hänet muistetaan ilmiömäisestä esityksestään Roomassa, kun Juventus kaatoi Ajaxin rangaistuspotkukilpailussa. Tämän jälkeen hän siirtyi AC Milaniin ja Piacenza Calcioon, missä vielä 41-vuotiaana jatkoi säännöllistä pelaamista. Hän lopetti uransa vuonna 2000.
Vierchowod pelasi 562 ottelua Serie A:ssa, mikä on neljänneksi eniten liigan historiassa – vielä enemmän ovat pelanneet vain Paolo Maldini, Gianluca Pagliuca ja  Dino Zoff. Hän pelasi Italian maajoukkueessa 45 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän oli mukana vuoden 1982 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa mutta ei päässyt pelaamaan yhdessäkään ottelussa. Hän on myös vanhimpana Italian maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja: 24. maaliskuuta 1993 hän onnistui Maltaa vastaan pelatussa karsintaottelussa, jonka Italia voitti 6–1. Kuten monilla aikansa italialaispuolustajilla, Vierchowodilla olisi ollut mahdollisuus pelata Italian maajoukkueessa, lempinimeltään Azzurri ("Taivaansiniset"), huomattavasti useamminkin, ellei maan jalkapallo olisi juuri tuolloin tuottanut suoranaista tulvaa kansainvälisen tason puolustajia.
Valmentamista Vierchowod on kokeillut Cataniassa, Serie C1:ssä, Florentia Violassa (nykyinen Fiorentina),  Serie C2:ssa ja Triestinassa,  Serie B:ssä. Näistä kaikista hänet on kuitenkin irtisanottu ennen kauden päättymistä.
Pusula

Kylät

Ahonpää, Arimaa, Hattula, Hauhula, Herrala, Hirvijoki, Hyrkkölä, Hyönölä, Ikkala, Karisjärvi, Karjasjärvi, Kaukela, Koisjärvi, Kärkölä, Marttila, Mäkkylä, Pusula, Radus, Seppälä, Suomela, Tausta, Tölli, Uusikylä, Viiala, Vörlö
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Pusulan taajamat olivat Pusulan kylä (524 asukasta) ja Ikkala (213 asukasta).
Quentin Merabet

Quentin Merabet (syntynyt 9. heinäkuuta 1991) on ranskalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän näyttelee Ulrich Sterniä Code Lyoko evolutionissa. Hänellä on lemmikkikoira ja sisar Morigane.
AA-12

Ampumatarvikkeet

Haulikossa voidaan käyttää kolmen tuuman 12 kaliiperin patruunoita. Sitä voidaan käyttää myös valorakettien laukaisuun. Siihen on saatavilla myös "frag-12"-patruunoita, jotka räjähtävät osuessaan kohteeseensa.
Iso Pahalammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Keihäsjärven lähialueeseen (35.351) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy.
Edward Donovan

Edward Donovan (1768, Cork, Irlanti – 1. helmikuuta 1837, Lontoo) oli irlantilaissyntyinen kirjailija, taiteilija, matkailija ja amatöörieläintieteilijä.
Donovan oli perustamassa London Museum and Institute of Natural History nimistä laitosta, jossa säilytettiin hänen laajaa luonnonhistoriallista kokoelmaansa. Kokoelma huutokaupattiin 1817.
Donovan julkaisi lukuisia kansantajuisia luonnonhistoriallisia teoksia. Linnuista hän kuvaili ja nimesi muun muassa amerikantukkasotkan (Aythya collaris).
Western Sahara Resource Watch

Western Sahara Resource Watch (WSRW) on vuonna 2004 perustettu kansainvälinen verkosto-organisaatio, joka työskentelee solidaarisuudesta Länsi-Saharan kansaa kohtaan. WSRW koostuu lähes 40 erimaalaisesta organisaatioista ja yksityishenkilöistä, jotka tutkivat ja tuovat julki luonnonvaroiltaan rikkaassa Länsi-Saharassa kauppaa käyvien ulkomaisten yhtiöiden toimintaa.
Länsi-Sahara on Marokon miehittämä. Marokon hallitus käyttää ulkomaisten yhtiöiden ja hallitusten kanssa Länsi-Saharan luonnonvaroja hyväkseen. YK:n laintulkinnan mukaan, vuodelta 2002, luonnonvarojen käyttö Länsi-Saharassa loukkaa kansainvälistä oikeutta, mikäli se tapahtuu Sahrawi-kansan tahdon ja toiveet sivuuttaen. WSRW työskentelee tuodakseen tämän lakiasian tunnetuksi kansainvälisessä liiketoiminnassa, kehottaen ulkomaisia yhtiöitä ja hallituksia kunnioittamaan YK:n laintulkintaa pysyttelemällä poissa alueelta kunnes ratkaisu poliittiseen konfliktiin on löytynyt.
WSRW on paheksunut kansainvälisiä fosfaatti-, öljy- ja kalastusteollisuutta miehitetyssä Länsi-Saharassa. WSRW on vuodesta 2006 työskennellyt Fish Elsewhere -kampanjan puitteissa estääkseen EU:ta maksamasta Marokolle kalastaakseen miehitetyllä alueella. Useat yhtiöt ovat lopettaneet toimintansa Länsi-Saharassa WSRW:n kansainvälisten kampanjoiden myötävaikutuksesta.
Vihtori Urvikko

Johan Viktor ”Vihtori” Urvikko (Wiren, 29. huhtikuuta 1889 Urjala, Suomen suuriruhtinaskunta – 2. huhtikuuta 1961 Tampere) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Tampereen Pyrintöä edustanut Urvikko kilpaili Tukholman kesäolympialaisissa 1912 67,5 kilogramman painoluokassa, jossa hän putosi jatkosta neljännellä kierroksella koettuaan toisen tappionsa. Urvikko voitti 73-kiloisissa Suomen mestaruuden vuonna 1910 ja SM-hopeaa vuonna 1911.
Urvikon poika pelasi jalkapalloa, ja pojanpoika Jouko Urvikko pelasi jääkiekkoa Suomen pääsarjassa. Urvikon pojanpojanpojantytär Annika Urvikko on 2000-luvun menestyneimpiä suomalaisia naistelinevoimistelijoita ja olympiaedustaja.
Alexander Massialas

Alexander Massialas (s. 20. huhtikuuta 1994 San Francisco, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen miekkailija, joka miekkailee floretilla. Hän saavutti Rion olympialaisissa 2016 hopeaa miesten floretissa. Tämä oli ensimmäinen yhdysvaltalaisen miehen saama miekkailun henkilökohtainen olympiamitali vuoden 1984 jälkeen. Rion olympialaisten joukkuekilpailussa hän saavutti pronssia. Hän on ykkönen sekä maailmanrankingissa että Yhdysvaltain rankingissa.
Massialas edusti Yhdysvaltoja myös Lontoon olympialaisissa vuonna 2012. Hän oli tuolloin Yhdysvaltain nuorin miespuolinen olympiaedustaja kaikki lajit huomioiden.

Yksityiselämä

Alexander Massialas opiskelee Stanfordin yliopistossa. Hän harrastaa koripalloa, jalkapalloa ja musiikkia. Hänen isänsä Greg Massialas on myös edustanut Yhdysvaltoja olympialaisissa miekkailussa.
Multian kirkko

Perus-ristikirkko

Alkuperäinen tasavartinen sisäviisteinen ristikirkko valmistui 1796. Sen suunnitteli ja rakensi Mats Åkergren. Aumatun paanukaton ristikohdassa oli pieni torni ja sisällä kuorin katto oli pyörökaaren mallinen. Kirkon vierelle valmistui vuonna 1810 erillinen kellotapuli, jonka rakensi Erkki Leppänen.
Kirkko vihittiin 11. joulukuuta 1796 Loviisa Charlottan kirkoksi, nimi tuli Mecklenburg-Schwerinin prinsessalta Luise Charlottelta, joka oli lyhyen aikaa kuningas Kustaa IV Aadolfin kihlattu.

Muutos pitkäkirkoksi

1800-luvun loppupuolella kirkkoon tehtiin peruskorjaus, joka oli varsin perusteellinen: sanottiin ainoastaan lattialankkujen jääneen jäljelle vanhasta kirkosta. Kirkkoa jatkettiin pitkäkirkoksi. Alttari ja sakaristo muutettiin länsisakaraan ja itäsakaran jatkeeksi rakennettiin korkea goottilaistyylinen torni. Katolla ollut pikkutorni eli kattoratsastaja purettiin pois. Vanha kellotapuli todettiin heikkokuntoiseksi ja purettiin. Muutostöiden suunnittelija oli Vaasan lääninarkkitehti Karl Viktor Reinius, joka oli 1890-luvulla tehnyt paljon opintomatkoja Keski-Eurooppaan.
Kirkon alkuperäinen ja myös nykyinen väri vuodesta 1971 lähtien on tiilenruskea. Kirkko oli välillä maalattu valkoiseksi. Ulkopuoli on maalattu ja kunnostettu viimeksi 1995.

Sisätilat

Nykyinen uusi alttaritaulu hankittiin keräysvaroilla vuonna 1912. Sen on maalannut Felix Frang. Kirkon toinen tornikelloista on valettu 1829 Pietarissa ja toinen 1842 Tukholmassa. Vanhan alttaritaulun yläosa Kristus ristillä on sijoitettu kirkon peräseinälle. Vanhan alttaritaulun alaosa, joka esittää Pyhää Ehtoollista, on sijoitettu seurakuntasaliin. Taulut lahjoitti vuonna 1824 Matias Gillstén. Näiden taulujen tekijä on tuntematon, mahdollisesti 1800-luvun alkupuolelta Jonas Bergman tai Johannes Backman.
Albanus Jurva rakensi Multian kirkon ensimmäiset urut vuonna 1902. Urut olivat 16-äänikertaiset ja tuon ajan rakennustyylin mukaisesti romanttiset. Urkujen julkisivu on klassismin tyylinen, mutta oli koristeltu runsaammin kuin julkisivut tuona aikana yleensä. Soittimen tekniikan epäluotettavuuden ja uusien urkuihanteiden takia urut purettiin 1960 ja tilalle rakennettiin Kangasalan urkutehtaan 28-äänikertaiset uusbarokki-tyyliset urut, joihin käytettiin kahdeksan äänikertaa vanhoista uruista. Urut on toiseen kertaan uusittu vuonna 2006. Urkurakentamo Veikko Virtasen rakentamien 22-äänikertaisten uusien urkujen kaapin ja julkisivun mallina ovat olleet kirkon ensimmäiset urut.
Lukupulpettina toimii vanhan kirkon saarnatuoli, jonka apostoliset maalaukset ovat Karl Frekrik Blomin tekemät 1840.  Kirkon eteisessä olevan vaivaisukon vuodelta 1835 kunnosti Alpo Ruokonen 1977. Eteisessä oleva pöytä on vanhasta sakaristosta.
Brill Building

Brill Building, alun perin Alan E. Lefcourt Building, on vuonna 1931 rakennettu toimistorakennus New Yorkin Manhattanilla, osoitteessa 1619 Broadway. 1940-luvulta lähtien Brill Building on toiminut tärkeänä musiikkiteollisuuden keskuksena. Art deco -tyylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Victor Bark Jr.
Puksoozero

Historia

Puksoozero on saanut alkunsa vuonna 1930 Neuvostoliiton maatalouden kollektivisoinnin aikana karkotettujen ”kulakkien” asutuksesta. Vuonna 1936 sinne alettiin rakentaa vankityövoimalla rautatietä Puksan asemalta. Vuonna 1939 valmistui Oneglagin vankien rakentama selluloosatehdas. Vuodesta 1942 lähtien Puksoozero kuului Kargopollagin alaisuuteen ja vuodesta 1954 se toimi Mehrengan vankileirihallinnon (Mehrenlag) keskuksena. Vuonna 1944 Puksoozero sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen kannattamattomaksi osoittautunut sellutehdas lopetti toimintansa vuonna 1994. Samalla suljettiin myös jäljellä olleet kolme vankisiirtolaa. Puksoozeron taajama jäi lähes kokonaan vaille työpaikkoja ja suurin osa sen asukkaista muutti pois. Puksoozerosta kauas itään ulottunut rautatieverkosto purettiin ja sen varrella sijainneet asutukset lakkautettiin. Mehrengan rautatie suljettiin lopullisesti vuonna 2002. Puksoozero menetti kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 2013.

Liikenne, talous ja palvelut

Puksoozeroon johtaa asfaltoitu maantie Plesetskistä. Taajamasta on linja-autoyhteys piirikeskukseen.
Seudun tärkein elinkeino on puunhankinta. Puksoozeron taajamassa toimii leipomo. Maataloutta edustavat yksityiset palstaviljelmät. Palveluihin kuuluvat koulu, kirjasto, pieni poliklinikka ja joukko kauppoja.
Oldenburg

Historia

Oldenburg mainitaan ensi kerran 1108, ja kaupunkioikeudet se sai vuonna 1345.
Oldenburg oli 1100-luvulta saksalainen kreivikunta, jonka kreivistä Kristianista tuli Tanskan kuningas vuonna 1448. Oldenburgista tuli 1777 herttuakunta ja suurherttuakunta 1815. Oldenburgin kaupunki oli Oldenburgin osavaltion pääkaupunki vuodesta 1918 alkaen kunnes vuonna 1946 se liitettiin Ala-Saksiin.
Oldenburgin yliopisto on perustettu vuonna 1973.
Antilokhos

Antilokhos (muinaiskreikaksi Ἀντίλοχος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Nestorin, Pyloksen kuninkaan poika. Hän oli yksi Helenan kosijoista, joten valansa velvoittamana hän osallistui Troijan sotaan. Antilokhos oli tunnettu komeudestaan, nopeudestaan ja taidoistaan vaunujen ajajana.
Yleisimmän version mukaan Antilokhos sai surmansa Memnonin kädestä puolustaessaan isäänsä, jonka jälkeen Akhilleus kosti ystävänsä kuoleman surmaamalla pian Antilokhoksen kuoleman jälkeen Memnonin keihäällään. Hyginus kertoo Hektorin surmanneen hänet ja Dares Fryygialaisen mukaan Aleksander, Priamoksen poika, tappoi hänet nuolellaan yhdessä Akhilleuksen kanssa.
Antilokhos haudattiin yhdessä hänen toveriensa Akhilleuksen ja Patroloksen kanssa samaan paikkaan, ja Odysseiassa kuvataan, kuinka heidän henkensä ovat haadeksessa yhdessä kuolemansa jälkeen.
Paksunokkaviheltäjä

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 14 senttimetriä. Sen höyhenpuku on pääosin oliivinruskea ja vahva, paksu nokka on musta. Koiras on alapuolelta ja siivistä musta ja sen poskella on suuri vaaleanpunainen läikkä. Naaras on oliivinvärinen.

Esiintyminen

Laji on kotoperäinen Uuden-Guinean saaren keskiosassa. Lajin esiintymisalue on kooltaan 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Paksunokkaviheltäjän elinympäristöä ovat kosteat, sammaleiset vuoristometsät.

Ravinto

Lajin ravintoa ovat pääasiassa hyönteiset ja niiden toukat, joita se etsii vahvalla nokallaan puun kuoren alta.
Oikeustoimittajat

Oikeustoimittajat ry on 1. joulukuuta 1988 Helsingissä perustettu rikos- ja oikeustoimittajan yhdistys, joka pyrkii edistämään sananvapautta ja julkisuutta sekä järjestämään koulutusta alan toimittajille. Siihen kuuluu noin 80 jäsentä eri puolilta Suomea. Yhdistyksen puheenjohtaja on Rami Mäkinen.
Yhdistys jakaa vuosittain Valokeila- ja Sumuverho-palkinnot avoimuutta ja salaamista edistäneille tahoille.
Daimio

Daimio eli daimyō (jap. 大名) oli japanilaisen lääninherran arvonimi 1100-luvulta 1800-luvulle. Sananmukaisesti se tarkoittaa suurta nimeä. Nimitystä käytetään joskus myös mahtisukujen päämiehistä. Shōgun valittiin tyypillisesti daimioiden joukosta. Daimioiden määrä vaihteli, mutta keskimäärin heitä oli yhtäaikaisesti noin 250 ympäri Japania.

Daimiot Edo-kaudella

Ennen Edo-kautta termillä "daimio" ei ollut vakiintunutta merkitystä. Se kuitenkin muodostui tarkoittamaan sotureita tai heidän jälkeiläisiään, joiden läänit tuottivat arviolta 10 000  kokua riisiä tai vastaavaa summaa muita tuotteita. Termin käytössä esiintyi kuitenkin poikkeuksia myös Edo-kaudella.
Daimiot käyttivät vaatetuksessaan yleensä violettia väritystä. Vaalea ja tumma purppura vaihtuivat tummaan tai vaaleaan vihreään, punaiseen ja lopulta mustaan. Vaatetuksen värin määritti, kuinka korkeassa asemassa daimio oli. Kaikkein korkeimmissa arvoissa olevat daimiot luettiin jalosukuisiin. 
Vuoden 1600 Sekigaharan taistelu aloitti Edo-kauden. Shōgun Tokugawa Ieyasu järjesti vanhat klaanit ja provinssit (kuni) uuteen järjestykseen (han) riisintuotannon mukaan. Daimiotkin jaettiin kolmeen ryhmään. Jakoperusteena oli daimion suhde johtavaan Tokugawan sukuun. Shinpan-ryhmään sijoitettiin sukulaiset, fudait olivat olleet Tokugawan liittolaisia ja tozamat taasen suvun vihollisia. Vuoden 1800 aikoihin Japanissa oli 170 daimiota.
Shinpan-daimioille annettiin laajat han-alueet johdettavikseen. Muutamalle fudai-daimiolle annettiin suurehkot alueet, mutta useimmat saivat pienen. Fudait aseteltiin strategisesti puolustamaan kauppateiden alueita ja muita tärkeitä kohteita. Monet fudai-daimiot saivat myös paikkoja Edon shōgunaatissa, ja jotkut jopa rōjūn arvonimen. Fudain ja tozaman erona olivat juuri nämä hallinnosta tarjotut paikat: Tozamat eivät niitä saaneet.
Eräät tozama-daimiot saivat itselleen laajoja läänityksiä, kun taas toiset heistä olivat vain kuuluisia kuten Mori no Nagato, Shimazu no Satsuma, Date no Sendai ja Uesugi no Yonezawa. Shōgun Tokugawa piti heitä uhkana ja pelkäsi heidän mahdollisesti kapinoivan, mutta silti shogun-perheen ja tozamien kesken solmittiin onnistuneita avioliittoja.
Sankin kōtai -järjestelmän mukaan kaikki daimiot joutuivat viettämään joka toisen vuoden Edossa jättäen perheensä omille haneilleen. Tämä paransi daimioiden toiminnan kontrollia. Ajan myötä Tokugawat keksivät uusia järjestelmiä, joilla daimiot pidettiin valvovan silmän alla. Heidät määrättiin osittain rahoittamaan julkisten teiden rakennusta eivätkä he saaneet rakentaa laivoja tai linnoituksia. Muitakaan sotilaallisen voiman osoituksia kiellettiin esittämästä.
Valvontajärjestelmien ja ylenmääräisen rahanmenon vuoksi daimiot kääntyivät Tokugawan shogunaattia vastaan Meijin uudistuksessa. Uudistuksen jälkeen, vuonna 1869 daimiot ja kuget muodostivat uuden aristokraattisen luokan nimeltään kazoku.
Vuonna 1871 hanit kumottiin, uudet aluejärjestelmät laadittiin, ja daimioiden aikakausi oli virallisesti ohi.
Charles Bolden

Charles Frank "Charlie" Bolden, Jr. (s. 19. elokuuta 1946, Columbia, Yhdysvallat) on kesällä 2009 virkaan astunut Nasan pääjohtaja, ensimmäinen Nasan mustaihoinen johtaja. 
Bolden syntyi 19. elokuuta 1946 Columbuksessa, Etelä-Carolinan osavaltiossa. Hän opiskeli Yhdysvaltain laivastoakatemiassa upseeriksi. Hän lensi sotalentoja Vietnamin sodassa. Hän suoritti US Naval Test Pilot School -koelentokoulun vuonna 1979. Hän on eläkkeellä oleva merijalkaväen kenraalimajuri. Koelentokoulun jälkeen hänet valittiin NASAn astronauttikoulutukseen ja hän on tehnyt sukkulalentoja, myös sen ohjaajana. NASA-komennuksen jälkeen hän palasi merijalkaväkeen toimien Yhdysvaltain Japanin joukkojen komentaja kunnes siirtyi eläkkeelle vuonna 2003. 
Bolden toimi Jack and Panther LLC -konsulttiyhtiössä ja oli teksasilaisen Marathon Oilin, joka on jäänyt rahanpesusta kiinni vuonna 2004, johtokunnassa. Boldenin todettiin Senaatin tutkimuksissa olleen syytön talousepäselvyyksiin yhtiössä.
Ejnar Nielsen

Ejnar August Nielsen (1872–1956) oli tanskalainen taidemaalari. Hän opiskeli Kööpenhaminan taideakatemiassa 1889–1893. Nielsen maalasi symbolistisia aiheita. Hän liittyi 1890-luvun symbolismiin, teki pessimistisiä töitä, joiden aiheet liittyvät paljolti elämään ja kuolemaan. Harvalukuisilla harmaavoittoisilla väreillä sekä tasapintaisuutta lähenevällä muotojen käsittelyllä Nielsen kuvasi surua ja tuskaa. Nielsen teki myös mosaiikkikoristeluja muun muassa Kööpenhaminan Det Kongelige Teaterin uuden näyttämön eteistiloihin. Vuosina 1920–1930 Nielsen oli professori Kööpenhaminassa. Häntä on pidetty yhtenä oman aikansa Tanskan persoonallisimmista taiteilijoista.
Vanhaenglanninbulldoggi

Ulkonäkö

Vanhaenglanninbulldoggi on keskikokoinen koira. Rungoltaan se on vahvarakenteinen ja vanttera, mutta silti atleettinen. Karvapeite on lyhyt ja häntä on suora tai päästä kippura.
Pyrografia

Pyrografia eli polttopiirustus on menetelmä jolla tehdään kuvioita kuumennetun työkalun avulla. Polttopiirustusta on käytetty muun muassa puun, nahan tai sametin kuviointiin. Se on ollut kansantaiteessa käytetty menetelmä.
Pyrografialla on pitkä perinne monissa kulttuureissa. Alkuun polttopiirtämisessä käytettiin tulessa kuumennettua rautaa puun hiiltämiseen. Sen jälkeen polttopiirustusta on tehty muun muassa polttamalla ontolla platinakynällä, jonka läpi painetaan kautsupallolla bentsiinihöyryä, tai sähkövirran kuumentamalla poltinoralla. Nykyisin käytetään sähköllä toimivia laitteita, kuten vastuslankakynää tai kaasuliekkijuotinta, joissa on lämmönsäätö.
Polttopiirustusta käytetään pääasiassa koriste-esineiden kuten puurasioiden koristelussa ja huonekalujen täytepinnoissa.
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2012

Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 olivat järjestyksessään 61. judon Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne käytiin Traktor Arenalla Tšeljabinskissä, Venäjällä 26.–29. huhtikuuta 2012. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa ja joukkuekilpailu sekä miehille että naisille.

Mitalistit

Lähde: eurojudo2012.ru
Hotelli Aulanko

Historia

Hotelli Aulangon paikalla sijaitsi alun perin Karlbergin kartano, jonka päärakennus paloi tammikuussa vuonna 1928. Hämeenlinnan kaupunki oli kaksi vuotta aikaisemmin ostanut alueen eversti Hugo Standertskjöldiltä ja alkanut kehittää sitä matkailukeskukseksi. Palaneen kartanon tilalle kaupunki rakensi uuden puurakenteisen hotelli-ravintolan, jossa oli 12 majoitushuonetta. Martti Välikankaan suunnittelema rakennus kuitenkin siirrettiin vuonna 1937 pois uuden hotellin tieltä. Tulipaloa edeltävistä rakennuksista on vielä jäljellä arkkitehti Waldemar Aspelinin 1900-luvun vaihteessa piirtämä "Kavaljeri"-niminen vierastalo.
Uuden hotellin rakentaminen sai alkunsa vuonna 1936, kun Suomen Matkailijayhdistys osti Hämeenlinnan kaupungilta noin 60 hehtaarin maa-alueen ja perusti yhdessä Oy Alkoholiliike Ab:n ja Suomen Höyrylaiva Oy:n kanssa Aulanko Oy:n. Arkkitehdeiksi valittiin Märta Blomstedt ja Matti Lampén, jotka olivat yhdessä Pauli Blomstedtin kanssa suunnitelleet samana vuonna valmistuneen Hotelli Pohjanhovin Rovaniemelle. Vuonna 1938 valmistunutta Hotelli Aulankoa pidettiin arkkitehtuurisena sensaationa, joka keräsi kehuja ulkomaita myöten. Blomstedt ja Lampén suunnittelivat myös hotellin sisustuksen. Vuodepaikkoja Hotelli Aulangossa oli yhteensä 250, ja sen suureen ravintolasaliin mahtui 760 asiakasta. Ravintolaan liittyi lisäksi suuri ulkoterassi. Hotellin vihkiäistilaisuus oli suuri seurapiiritapahtuma, jonne osallistui myös valtionjohtoa: paikalla oli muun muassa marsalkka Mannerheim. 
Aulangon ravintolatoiminta oli alkuaikoina lähes omavarainen, hotellilla oli esimerkiksi omaa karjaa sekä oma leipomo, lihankäsittelyhuone ja tila, jossa ravintolassa tarjottavia kaloja säilytettiin altaissa. Talvisodan aikana hotelli oli sotasairaalana, jatkosodan aikana se puolestaan toimi Lappiin sijoitettujen saksalaisten upseerien lomanviettopaikkana. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisten yhteydessä hotelliin majoitettiin kisoihin osallistuneita urheilijoita. Hotelli Aulanko oli aikoinaan Suomen loistokkaimpia hotelleja, ja se esiintyi myös lukuisissa kotimaisissa elokuvissa. Vuonna 1939 tapahtui ikävä tragedia, kun Rikas tyttö -elokuvan kuvausten päätösjuhlan aikana näyttelijä Sirkka Sari kiipesi hotellin katolle ja kuoli pudottuaan siellä savupiippuun.

Hotellin laajennukset

Ensimmäistä kertaa Hotelli Aulankoa laajennettiin vuonna 1963, jolloin valmistui Märta Blomstedtin suunnittelema pieni funkistyylinen laajennus. Vuosina 1970 ja 1973 rakennettiin arkkitehti Aarne Ehojoen piirtämät nykyaikaiset laajennusosat. Hotelli osaksi Rantasipi-ketjua 1978. Vuonna 1990 hotellin yhteyteen valmistui kongeressikeskus talvipuutarhoineen, ja viimeisin laajennus on arkkitehti Marjatta Hara-Pietilän suunnittelema kylpyläosa ja urheilun monitoimihalli, jotka otettiin käyttöön vuonna 2006.
Doug Collins

Pelaajaura

Collins pelasi yliopistokoripalloa Illinois'n osavaltionyliopistossa vuosina 1969–1973. Vuonna 1972 hän edusti Yhdysvaltoja Münchenin olympialaisissa. Collins pelasi kaikki yhdeksän ottelua, joista maa hävisi ainoastaan kiistellyn loppuottelun Neuvostoliittoa vastaan. Vuonna 1973 Collins ilmoittautui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Philadelphia 76ers varasi hänet koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän edusti koko NBA-uransa kyseistä seuraa, jonka paidassa hän pääsi tähdistöotteluun neljä kertaa vuosina 1976–1979. Tilastollisesti Collinsin paras kausi oli 1975–1976, jolloin hän teki 20,8 pistettä ottelua kohden. Yhdeksän NBA-kauden jälkeen Collins vetäytyi koripallosta loukkaantumisten takia.

Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Collins valmensi yliopistojoukkueissa. Toukokuussa 1986 hän siirtyi Chicago Bullsin päävalmentajaksi. Hän valmensi Chicagoa kolme kautta, joiden aikana seura eteni parhaimmillaan konferenssin finaaleihin. Vuonna 1995 Collins jatkoi valmentamista Detroit Pistonsissa, joka paransi heti voittojen määrää. Vuodet 2001–2003 hän valmensi Washington Wizardsia ja vuosina 2010–2013 Philadelphia 76ersia.