google/wiki40b huggingface dataset:
Dan Tigerstedt

Dan Tigerstedt (s. 1954 Helsinki) on suomalainen musiikkiäänittäjä, -miksaaja ja -tuottaja. Tigerstedt on ollut mukana yli 500 suomalaisen albumin tekemisessä.
Tigerstedtin ura alkoi vuonna 1975 Leif Kiviharjun omistamassa Parkville-studiossa Helsingin Puistolassa. Sieltä studio laajensi Mellunmäkeen ja toimi nimellä Birdland. Vuonna 1980 Tigerstedt palkattiin Musiikki-Fazerin perustamaan Takomo-studioon, jossa 1980-luvulla syntyi Tigerstedtin äänittämänä monia klassikkolevyjä, menestyneimpinä Dingon kolme tunnetuinta albumia (1984–1986). Takomon lopetettua vuonna 1990 hän siirtyi välivuoden jälkeen Finnvox-studiolle. Vuodesta 2003 Tigerstedt on toiminut myös Oy KoDa Productions Ab:n studiopäällikkönä.
Internet Information Services

Internet Information Services (joissakin tapauksissa myös Server tai System, lyhennettynä IIS) on Microsoftin kehittämä palvelinohjelmistokokonaisuus, joka on tarkoitettu käytettäväksi Windows-pohjaisissa palvelimissa. IIS on maailman kolmanneksi suosituin web-palvelinohjelmisto Apachen ja Nginx:n jälkeen, ja on tunnettu etenkin yritysjärjestelmissä.
Alun perin IIS toimitettiin Windows NT 4.0 mukana, ja myöhemmässä vaiheessa liitettiin osaksi Windows 2000, Windows XP Professional ja Windows Server 2003 -julkaisua ja Windows Vista-julkaisua. Versio 7.0 ei ole saatavilla kuin Windows Vistan yritysversioille ja Windows Server 2008:lle.
Nykyinen versio IIS 7.0 tarjoaa FTP, SMTP, NNTP ja HTTP/HTTPS -palvelut. Varhaisemmat IIS:n versiot sisälsivät myös Gopher -palvelinohjelmiston. IIS 5.1 on rajoitettu versio joka tukee vain yhtä web-sivua sekä rajoitettua määrää yhteydenottoja, ja se toimitetaan Windows XP Professionalin mukana. Windows Vistaa varten kehitettiin uusi versio, IIS 7.0 josta on poistettu yhteydenottojen määrän rajoitus ja siirrytty työperusteisiin rajoituksiin. Rajoitukseton versio toimitetaan Windows Server 2008:n mukana.
IIS on tukenut Active Server Pages (ASP) -teknologiaa versiosta 3.0 lähtien.
Amenorrea

Primaari amenorrea

Primaarisen amenorrean syiden selvittely on aiheellista aloittaa, jos normaali puberteettikehitys ei käynnisty 13. ikävuoteen mennessä tai puberteettikehitys on muilta osin edennyt normaalisti, mutta kuukautiset eivät ole 15. ikävuoteen mennessä alkaneet. Kuukautisten puuttumisen syynä voi olla anatominen poikkeama, esimerkiksi puhkeamaton immenkalvo, jolloin vuoto ei pääse poistumaan normaalisti, emättimen puuttuminen tai sen ahtauma. Jotkin kromosomipoikkeavuudet, kuten Turnerin syndrooma ja testikulaarinen feminisaatio (maskuliininen genotyyppi ei reagoi testosteroniin), aiheuttavat amenorreaa. Lisäksi syyt voivat olla hormonaaliset, kuten aivolisäkkeen prolaktiinin tai munasarjojen estrogeenin erityksen häiriö.

Sekundaari amenorrea

Jo alkaneiden kuukautisten poisjäännin tavallisin syy on toiminnallinen häiriö, mikäli raskauden mahdollisuus on jo poissuljettu. Joskus syynä voi olla munasarjojen toiminnan ennenaikainen loppuminen tai jokin elimellinen vika. Elimellisiä syitä voivat olla esimerkiksi kohtuontelon umpeenkasvaminen vaikean tulehduksen jälkeen, munasarjojen kasvain tai muu sairaus, munasarjoihin kohdistunut sädehoito, sytostaattihoito, aivolisäkkeen tai lisämunuaisen kasvain. Toiminnallisia syitä ovat esimerkiksi liiallinen laihduttaminen tai urheilu, syömishäiriöt, stressi ja suuria estrogeenimääriä sisältävien ns. vanhempien ehkäisytablettien käytön lopettaminen.

Tutkimus ja hoito

Kuukautisten puuttumisen syytä selvitettäessä määritetään verestä usein eri hormonien pitoisuuksia, jotta saadaan tietoa missä elimessä häiriö on. Lisäksi voidaan käyttää erilaisia kuvantamismenetelmiä sekä aivojen että sukurauhasten rakenteen selvittämiseksi. Hoidolla pyritään mahdollisuuksien mukaan vaikuttamaan alkuperäiseen syyhyn, esimerkiksi poistamalla kasvain, korjaamalla anatominen poikkeavuus tai ohjaamalla ravitsemuksellisissa asioissa. Monia häiriöitä voidaan hoitaa antamalla hormonihoitoa.
Cameron Meyer

Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
Oksennuspussi

Oksennuspussi on yleensä voimapaperista tai muovista valmistettu pussi, joita on usein saatavilla paikoissa ja tilanteissa, joissa oksentamiseen johtava pahoinvointi on yleistä. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa julkiset kulkuneuvot, kuten lentokone.
Rotuerottelu

Rotuerottelu tai (rodullinen) segregaatio on käytäntö, jossa ihmisiä erotellaan rodun perusteella normaaleissa toiminnoissa kuten koulutuksessa, julkisissa kulkuvälineissä, hotelli- ja ravintolapalveluissa tai asumisessa. Rotuerottelu voi olla pakollista tai vapaaehtoista ja virallista tai epävirallista. Lainsäädäntöön perustuvaa rotusegregaatiota on harjoitettu muun muassa Yhdysvaltojen etelävaltioissa noin 1960-luvulle asti ja apartheidin aikaan Etelä-Afrikassa.
Rotuerottelua on käytetty poliittisesti dominoivan etnisen ryhmän etuoikeutetun sosioekonomisen aseman ylläpitämiseen. Historian aikana lukuisat valloittajat kuten mongolit, bantut ja asteekit ovat ylläpitäneet rotuerottelujärjestelmiä valloittamiensa kansojen piirissä. Rotuerottelujärjestelmiä on ilmennyt kaikissa monietnisissä yhteisöissä lukuun ottamatta Havaijin ja Brasilian kaltaisia yhteiskuntia, jossa etniset ryhmät ovat voimakkaasti sekoittuneet.

Yhdysvallat

Yhdysvalloissa rotuerottelu perustui juridisesti Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1896 antamaan päätökseen Plessy vastaan Ferguson Päätöksen mukaan Louisianan osavaltion laki, joka teki mustille ja valkoisille tarkoitetut erilliset mutta yhdenvertaiset tilat rautatieliikenteessä pakollisiksi, ei ollut perustuslain vastainen. Päätös muodosti osavaltioiden ja paikallishallintojen rotuerottelukäytäntöjen juridisen perustan aina vuoteen 1954 asti, jolloin korkein oikeus kumosi sen päätöksellä Brown vastaan Topekan koululautakunta. Tässä yksimielisessä (9–0) päätöksessä katsotaan, että rotuerottelu on perustuslain neljännentoista lisäyksen, joka takasi kaikille kansalaisille yhtenäisen kohtelun lain edessä, vastainen. Päätös aloitti Yhdysvalloissa koulutusjärjestelmän ja yleisemmän sosiaalisen reformin ja toimi innoittajana kansalaisoikeusliikkeen syntymiselle.
Etelävaltioissa rotuerottelun säätivät niin sanotut Jim Crow -lait. Jim Crow -lait antoivat mustalle väestölle erilliset mutta "yhtäläiset" oikeudet (separate but equal). Todellisuudessa nämä lait olivat osa järjestelmällistä rotusyrjintää, joilla rajoitettiin mustan väestön tavallista elämää. Pääosin ne pyrkivät erottamaan mustan väestön valkoisista ihmisistä muun muassa kouluissa ja useimmissa julkisissa paikoissa, erityisesti junissa ja busseissa. Vuonna 1914 jokaisessa etelävaltiossa oli Jim Crow -lakeja. Vuonna 1930 Alabaman Birminghamissa valkoisten ja värillisten oli esimerkiksi laitonta pelata dominoa tai tammea keskenään. Lakien noudattamatta jättäminen merkitsi jopa koko perheen saattamista alttiiksi hengenvaaralle. Ilmiötä sivusivat alkuvuosina myös lukuisat vihaisten väkijoukkojen suorittamat lynkkaukset.
Ratkaisija

Tuotanto

Sarjan päähenkilö on apulaispoliisipäällikkö Brenda Leigh Johnson, jota esittää näyttelijä Kyra Sedgwick. Sedgwick voitti roolistaan Golden Globe -palkinnon vuonna 2007 ja Primetime Emmy -palkinnon vuonna 2010. Ennen voittoaan Sedgwick oli kuusi kertaa Emmy-ehdokkaana.
Sarja alkoi Yhdysvalloissa vuonna 2005 ja päättyi vuonna 2012 seitsemän tuotantokauden jälkeen. Muita pidempi viimeinen tuotantokausi pohjusti spin-off-sarjaa Rikoksista pahin. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa TNT-kanavalla. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3.
Marjo (laulaja)

Marjoléne Morin, taiteilijanimeltään Marjo (s. 2. elokuuta 1953 Montreal) on kanadalainen rocklaulaja ja -lauluntekijä. Hän toimi alun perin lyhyesti sihteerinä, valokuvamallina ja näyttelijänä, mutta löysi kutsumuksensa laulamisesta. Vuosina 1979–1984 hän oli keulahahmona Corbeau-rockyhtyeessä, jonka suurin hitti oli "Illégal". Ensimmäisen sooloalbuminsa (Celle qui va) Marjo julkaisi vuonna 1988. Uusia albumeita on sittemmin seurannut.
Työväenmuseo Werstas

Pysyvät näyttelyt

Werstaan päänäyttely Meirän kaupunki käsittelee työelämän muuttumista, työväen asumista ja kansalaisyhteiskunnan vaiheita 1900-luvulla. Näyttelyssä pääsee tutustumaan muun muassa vuosisadan alun osuuskauppaan, työväen säästöpankkiin ja työväentaloon.
Höyrykonemuseon pysyvässä näyttelyssä on esillä suurin Suomessa käytetty höyrykone. Sulzer-jättiläiskone on otettu käyttöön vuonna 1900, ja se on toiminut Finlaysonin tehtaan voimanlähteenä. Kone sijaitsee alkuperäisellä paikallaan. Höyrykonemuseo on ollut aiemmin Finlaysonin tehtaan yksityisenä museona.
Vuonna 2017 avautunut Vapauden museo on Werstaan suurnäyttely, jossa tarkastellaan suomalaista yhteiskuntaa ja Suomen itsenäisyyden aikaa vapauden ja hyvinvoinnin kannalta. Kustannuksiltaan se on Werstaan historian suurin näyttely.

Historia

Työväenkulttuurin tallentamiseen erikoistuneen museon perustamisesta keskusteltiin Suomessa 1980-luvun alusta lähtien. Tavoitteen saavuttamiseksi perustettiin Työväen keskusmuseoyhdistys vuonna 1988. Yhdistys alkoi kartuttaa tulevan museon kokoelmia. Tulevan museon kokoelmiin sulautettiin useita jo olemassa olevia museoita ja kokoelmia, kuten Osuuskauppamuseo, Työväenaatteen museo, STS-pankkimuseo ja Kivistön torpparimuseo.
Työväen keskusmuseo perustettiin vuonna 1993. Museo toimi ensimmäiset vuodet Finlaysonin tehdasalueen rakennuksessa TR 57. Muutto TR 6:een vuonna 2001 antoi museolle uuden nimen Työväen keskusmuseo Werstas. Vuonna 2007 nimi lyhennettiin muotoon Työväenmuseo Werstas.
Museon kävijäennätys on vuodelta 2018, jolloin siellä vieraili 50 169 kävijää.
Pihkova–Riika-rata

Historia

Pihkovan ja Riian välistä rautatieyhteyttä pidettiin tärkeänä jo pitkään ennen sen valmistumista. Baltian alueen teollisuusjohtajat ja Pihkovan kuvernementin kauppiaat olivat varsin kiinnostuneita radan tarjoamasta kuljetuskapasiteetista, mutta maan hallituspiirit pelkäsivät uuden liikenneyhteyden aiheuttavan haittaa Pietarin sataman kehitykselle sekä Nikolain ja Baltian rautateille. Radan rakentamispäätöstä joudutti lopulta Venäjän keisarikunnan huoli maan ulkoisesta turvallisuudesta. Tsaari Aleksanteri III hyväksyi helmikuun 1883 erityiskokouksessa suunnitelman sotilaallisesti tärkeiden rautatieyhteyksien rakentamisesta valtakunnan länsirajalle, mikä johti lopulta Pihkova–Riika-radan rakentamispäätökseen 1880-luvun puolivälissä. Suunnitelmaan sisältyi myös haararata Valgasta Tarttoon, joka valmistuttuaan kytkisi Viron ja Latvian alueen rautatiet yhteen ja muodostaisi näin Tallinnan ja Riian välille aikaisempaa huomattavasti lyhyemmän rautatieyhteyden. Venäjän sotaministeriö tiedotti Pihkovan kuvernöörille 7. heinäkuuta 1885, että rautatien rakentamista varten on perustettu komitea, jonka puhemieheksi on määrätty pääesikunnan eversti Timler.
Ruijanpallas

Levinneisyys

Ruijanpallas esiintyy Euroopassa Biskajanlahdelta Huippuvuorille ja Islantiin, Pohjois-Amerikassa Virginiasta Labradoriin ja Keski-Grönlantiin. Se elää rannikoiden läheisyydessä ja mannerjalustan reunan tuntumassa aina kahden kilometrin syvyyteen. Ruijanpallasta on tavattu myös Itämeren eteläosassa.

Ravinto ja elintavat

Ruijanpallas käyttää ravintonaan pääasiassa muita kaloja, mutta syö myös äyriäisiä ja mustekaloja.
Päivät ruijanpallas viettää pohjalla, mutta liikkuu yöaikaan uiden ja saalistaen ravintoa. Se voi myös vaeltaa pitkiäkin matkoja paikalta toiselle.
Ruijanpallas tulee sukukypsäksi 5–7 vuoden iässä, koiraat noin 55 senttimetrin naaraat yli metrin pituisina. Kutu tapahtuu talviaikaan syvässä (300–700 m) vedessä, mutta nuoret kalat kasvavat lähempänä rannikkoa 20–60 metrin syvyydellä.

Kanta ja kalastus

Aikaisemmin ruijanpallas oli tärkeä ruokakala. Se on myös urheilukalastuksen himoittu kohde. Ennen 1960-luvun puoliväliä vuotuiset saaliit olivat 10 000–15 000 tonnin luokkaa. Liikakalastuksen ja hitaan lisääntymisen takia kanta on romahtanut ja laji on erittäin uhanalainen koko levinneisyysalueellaan. Nykysaaliit (v. 2004) ovat olleet alle 2 000 vuositonnin, josta yli puolet Norjan pyyntiä.
Jay Leno

The Tonight Show

Vuodesta 1954 saakka esitetyn The Tonight Show’n pitkäaikaisen juontajan Johnny Carsonin jäätyä eläkkeelle vuonna 1992 alkoi valtataistelu David Lettermanin ja Jay Lenon välillä The Tonight Show’n juontajan paikasta. NBC ilmoitti vuonna 1993, että Jay Lenosta tulee uusi juontaja. Lettermanin lähdettyä kilpailevalle CBS-kanavalle, heidän välilleen muodostui kilpailu katsojista. Kilpailua johti muutaman vuoden ajan Letterman, minkä jälkeen Leno on voittanut kaikki kilpailijansa. The Tonight Show with Jay Lenoa esitetään Yhdysvalloissa samaan aikaan Late Show with David Lettermanin kanssa, eli puoli kahdeltatoista illalla.

Yksityiselämä

Leno avioitui Mavis Nicholsonin kanssa vuonna 1980.
Lenolla on yli sadan auton kokoelma, joka ulottuu 1900-luvun alun antiikkiautoista (Bugatti, Duesenberg, Packard) 2000-luvun urheiluautoihin.
Winfield Dunn

Bryant Winfield Culberson Dunn (s. 1. heinäkuuta 1927) oli Tennesseen republikaaninen kuvernööri vuosina 1971–1975.
Dunn syntyi Meridianissa, Mississippissä, ja valmistui Mississippin yliopistosta vuonna 1950 sekä myöhemmin Tennesseen yliopistosta. Hän asettui pian vakituisesti Memphisiin.
Kuvernöörinä Dunnia seurasi vuonna 1975 Ray Blanton. Dunn on poliitikon uransa lisäksi toiminut hammaslääkärinä ja yritysjohtajana. 
Dunn avioitui 1950-luvun alussa Betty Prichardin kanssa. Parilla on kolme lasta.
Pahajärvi (Pello, Sirkkakoski)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Iso-Vietosen alueeseen (67.961) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,3 metriä mpy.
Julius Mattila

Julius Mattila (s. 9. lokakuuta 1997 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NCAA:ssa pelaavaa Boston Collegea. Pelipaikkanaan hän on keskushyökkääjä. Mattilalla on identtinen kaksoisveli Jesper, joka niin ikään on jääkiekon pelaaja. Kaksosveljesten isä on Hannu Mattila. Heidän isoisänsä oli Tapani Mattila, joka on Kiekkoleijonana aateloitu.
Kaudella 2015–2016 Mattila voitti Jere Lehtinen -palkinnon.
Paikuse (kunta)

Paikuse on entinen kunta Pärnumaan maakunnassa, Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Audrun, Paikusen ja Tõstamaan kunnat sekä Pärnun kaupunki yhdistyivät muodostaen uuden Pärnun kaupungin.
Kuntaan kuului Paikusen kauppala.

Väestö

Vuonna 2011 Paikusen kunnassa oli 3 579 asukasta, joista 3 267 (91,3 %) oli virolaisia, 210 (5,9 %) venäläisiä ja 99 (2,8 %) muita kansallisuuksia.
C. K. Prahalad

Nuoruus

Prahalad syntyi yhdeksänlapsiseen perheeseen. Hänen isänsä oli tunnettu sanskritin tutkija ja juristi Chennaissa, Intiassa.
C. K. Prahalad palkattiin 19-vuotiaana Union Carbiden akkutehtaalle, jossa hän työskenteli neljä vuotta. Prahalad muisteli sen aikaista kokemustaan merkittävänä muutospisteenä elämässään.
Eräänlaisen valaistuksen kokeneena Prahalad ryhtyi opiskelemaan ja suoritti tekniikan kandidaatin tutkinnon Madrasin yliopistossa vuonna 1960. Sieltä hän jatkoi Indian Institute of Managementiin Ahmedabadissa (IIMA). Siellä ollessaan hän rakastui lähiyliopiston opiskelijaan. Viiden vuoden vakuuttelu perheille tuotti tulosta, ja pariskunta vihittiin. Naimisiinmenon jälkeen he lähtivät Harvardin yliopistoon, jossa Prahalad teki kahdessa vuodessa tohtorinväitöksen aiheesta monikansallinen johtaminen.
Tohtorinväitöksen jälkeen pariskunta palasi Intiaan ja Prahalad alkoi opettaa IIMAssa. Hänen näkemyksensä globaalista kaupankäynnistä ei kuitenkaan ollut intialaisnationalistien mieleen, joten hän päätti palata Yhdysvaltoihin, missä Michiganin yliopisto palkkasi hänet apulaisprofessoriksi.
Kopiokynä

Kopiokynä eli  kosmoskynä on alun perin kynä, jonka jälki mahdollistaa kopioinnin vesijäljennöksenä eli painamalla kostutettu ohut kopiopaperi alkuperäistä paperia vasten. Kopioitaessa väri siirtyy alkuperäisestä paperista kopiopaperiin. Menetelmä tuotti kopion paperiin peilikuvana, joka voitiin lukea paperin läpi valoa vasten tai läpikuultavaa kopiopaperia käytettäessä valkeaa taustaa vasten. Tämän märkäkopiointiprosessin kehitti James Watt, joka patentoi sen vuonna 1780. Kopiokynän väri sisälsi yleensä kaoliinin ja grafiitin lisäksi veteen liukenevaa aniliiniväriä, joka oli useimmiten metyyliviolettia.
Kopiokynä patentoitiin Englannissa 1874. Petit valmisti ensimmäisen kopiokynän vuonna 1874.
Kopiokynästä on aikaisemmin käytetty myös nimitystä kosmoskynä tai kosmuskynä. Kosmoskynälle on ominaista, ettei jälkeä voi poistaa pyyhekumilla. Tämä ominaisuus mainitaan eräässä patentissa jo vuonna 1877. Sen korvasi sittemmin kuulakärkikynä.
Litham

Litham eli tagelmust on tuaregien käyttämä päähine. Se on noin kolmen metrin pituinen ja puolisen metriä leveä indigonsininen kangas. Se kiedotaan pään ympäri kuin turbaani, mutta loppupää kiedotaan peittämään kasvojen alaosa niin, että vain silmät ja nenän yläosa jäävät näkymiin.
Lithamia pitävät vain aikuiset tuaregimiehet. He eivät riisu sitä julkisesti koskaan; jopa ruoka ja juomakin työnnetään suuhun lithamin reunan alitse. Jos päähine pitää sitoa uudelleen, se tehdään teltan pimeimmässä nurkassa niin, ettei kukaan näe kasvoja. 
Lithamin käyttöoikeus on aikuisuuteen astumisen merkki nuorelle tuaregipojalle.
Käytännön merkitys on se, että lithamin kasvo-osa estää hiekan pääsyn suuhun ja hengityselimiin. Uskomus on, että se suojaa myös pahoilta hengiltä.
Villeneuve (Sveitsi)

Sijainti

Villeneuve sijaitsee Genevenjärven kaakkoisrannalla viitisen kilometriä Montreux’sta etelään.

Liikenne

SBB:n rautatie Lausanne–Brig kulkee Villeneuven halki. Moottoritie A9 ohittaa Villeneuven kaupungin itäpuolelta.
Harlu (Karjalan tasavalta)

Maantiede ja asutus

Harlun kunnan pinta-ala on 261 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Suojärven piirin Loimolan, kaakossa Pitkärannan piirin Läskelän, lounaassa Sortavalan ja lännessä Sortavalan piirin Kaalamon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki, Alatsoja ja Pirokanoja. Suurimmat järvet ovat Laatokan ohella Jänisjärvi ja Suistamonjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, gneissigranitti, liuske ja rakennuskivi. Seudulle suunnitellaan Laatokan saariston kansallispuistoa.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Jänisjärven asema sekä kolme kylää: Alattu, Rautalahti ja Ulmalahti. Hämekosken kylä lasketaan osaksi Harlun taajamaa. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 400 asukkaan Rautalahti. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 79 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 10 % valkovenäläisiä, 3 % karjalaisia ja 2 % ukrainalaisia.

Historia

Nykyinen Harlun kunta käsittää ennen talvi- ja jatkosotaa Suomeen kuuluneen Harlun kunnan pohjoisosan. Harlun kirkonkylä tunnettiin myös nimellä Leppäkoski. Siellä oli Läskelän paperitehtaan yhteyteen kuulunut sellu- ja paperitehdas, joka lopetti toimintansa 1980-luvun lopussa. Vuonna 1959 Harlun taajamassa oli 4 000, vuonna 1979 2 000 ja vuonna 2002 1 100 asukasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen A130-maantie. Harlusta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Petroskoihin, Suojärvelle ja Sortavalaan. Rautalahdessa on huoltoasema.
Jänisjärven asemalla yhtyvät Lotinapeltoon, Suojärvelle ja Hiitolaan johtavat rautatiet. Radoilla on myös Harlun asema sekä Alatun ja Hämekosken pysäkit.
Seudun pääelinkeinot ovat metsäteollisuus ja maatalous. Kunnassa  toimii kaksi puunjalostuslaitosta, kalanviljelylaitos ja leipomo. Jänisjoella on vuonna 1903 rakennettu Hämekosken ja vuonna 1936 valmistunut Harlun vesivoimalaitos.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kansantaiteen talo, poliklinikka, yleinen sauna, posti, ruokala ja muutama kauppa. Taajamassa on helluntailaiskirkko.

Nähtävyydet ja matkailu

Harlun taajamalla on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkejä ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu pappila sekä 1800-luvun loppupuolelta peräisin oleva asuintalo ja lastentarhan talo. Taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka. 
Rautalahden lähistöllä on lomakylä sekä kalastus- ja metsästysmaja ja Jänisjärven asemalla lomakylä. Matkailijoita houkuttelee Jänisjoen melontareitti.
Cantorin lause (geometria)

Euklidisessa geometriassa Cantorin lause kuuluu seuraavasti: Jännenelikulmion sivujen keskinormaalit leikkaavat samassa pisteessä.
Thierry Paterlini

Ura

Paterlini pelasi ensimmäistä kertaa National League B:ssä Grasshopper Club Zürichin paidassa 1993. Kaudeksi 1996 Paterlini siirtyi SC Bernin joukkueeseen National League A:han. Hän pelasi nelä kautta SC Bernissä, neljä HC Davosissa, kolme ZSC Lionsissa ja kaksi kautta HC Luganossa.

Maajoukkue

Paterlini valittiin Sveitsin maajoukkueeseen Vancouverin talviolympialaisiin 2010. Aiemmin hän oli edustanut Sveitsiä U20 MM-kisoissa 1994 ja 1995, MM-kisoissa 1997, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009 sekä talviolympialaisissa 2006.
Ylli

Ylli on 30 metriä pitkä entinen teräsproomu, joka on tehty vuonna 1907 rakennetun matkustajahöyrylaiva Ylä-Keiteleen rungosta 1950-luvulla. Aluksen kotisatama on Keitele-järven rannassa Viitasaarella.   
Liikenteestä vuonna 1948 poistettu S/S Ylä-Keitele siirtyi vuonna 1951 Viitasaaren Höyrylaiva Osakeyhtiöltä Osuusliike Sisämaan (SOK) omistukseen yhdessä maa-alueen ja varastorakennuksen kanssa. Osuusliike myi ensiksi laivan irtaimiston huutokaupalla ja myöhemmin vuonna 1953 itse laivan. Ylä-Keiteleen uudeksi omistajaksi tuli viitasaarelainen yhtiö Haapaniemen Saha E. Saraste. 
Ylä-Keiteleen hyttirakenteet purettiin Suolahdessa vuonna 1954, ja laivasta poistettiin höyrykone ja kattila. Kone myytiin Alajärven Sahalle, jossa sitä käytettiin sähkögeneraattorin pyörittämiseen. 1970-luvulla höyrykone myytiin romuksi. Kattila romutettiin jo laivasta poistettaessa. 
Ylä-Keiteleen muutostyö proomuksi jatkui Viitasaarella, ja alus valmistui kesäkuussa 1958, jolloin se telakoitiin Suolahdessa, maalattiin, katsastettiin ja otettiin liikenteeseen. Aluksen perään rakennettiin korkea ohjailuhytti. Aluksen uusi nimi "Ylli" oli lyhenne nimestä Ylä-Keitele. Tätä lyhennettä olivat lapset käyttäneet jo 1910-luvulla.
Yllin palvelu proomuna jäi lyhyeksi, sillä vuonna 1964 proomuliikenne loppui VR:n purettua Suolahdessa olleen proomujen lastauspaikan sen tilalle rakennetun nippunosturin tieltä. Viimeinen puutavarakuorma Yllillä kuljetettiin kesäkuussa 1964.
Vuoden 1964 jälkeen Ylli jäi rappeutumaan ja upposi lopulta. Vuonna 1991 se nostettiin pintaan ja hinattiin Äänekoskelle telakoitavaksi. Aluksen pohja paikattiin ja maalattiin. Vuoden 1991 jälkeen Yllin kunnostaminen on jatkunut.
Insuliinireseptorisubstraatti 1

Insuliinireseptorisubstraatti 1 (IRS-1) on proteiini joka liittyy lihassolujen sisäiseen insuliiniaineenvaihduntaan. Sen toimintaa aktivoi insuliinireseptori, jonka jälkeen se aktivoi glukoosinsiirtäjiä, glykolyysiä (sokerin muuntoa solujen polttoaineeksi) ja Glykogeenisyntaasikinaasi-3-proteiinin ilmenemistä.