google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Finnilä

Carl Johan Finnilä (18. maaliskuuta 1892 - 1. helmikuuta 1918 Vihti) oli suomalainen lintutieteilijä.
Carl Finnilän saman niminen isä Carl Johan Finnilä (s. 1862, k. 1920) oli vaasalainen liikemies, joka omisti aikanaan Pohjoismaiden suurimman tukkuliikkeen. Hänen äitinsä oli Hanna Elisabeth Häggblom (s. 31. heinäkuuta 1868 Uusikaarlepyy).
Finnilä oli eläintieteilijä, joka tutki etenkin Lapin lintuja. Luonnontieteellisessä keskusmuseossa säilytetään hänen munakokoelmaansa, joka käsittää 164 lintulajin 568 pesyettä. Hän julkaisi kirjoituksen Studier över fågelfaunan i Salla Lappmark sommaren 1914 (J. Simelius, Helsinki 1914) ja (postuumisti) teoksen Napapiirin tuolla puolen (WSOY 1919). 
Carl Finnilä murhattiin Suomen sisällissodassa 1918 ollessaan matkalla pohjoiselle rintamalle. Kuollessaan hän oli naimaton, oli kirjoilla Helsingissä ja toimi yliopiston amanuenssina. Finnilän vanhemmat perustivat Helsingin yliopistoon eläintieteellisen rahaston poikansa muistoksi.
Saulius Sondeckis

Saulius Sondeckis [son'dätskis] (11. lokakuuta 1928 Šiauliai – 3. helmikuuta 2016) oli liettualainen kapellimestari. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi vuonna 1980, ja hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon 1987. Hänelle myönnettiin myös Liettuan kansallispalkinto vuonna 1999.
Sondeckis opiskeli Vilnan konservatoriossa viulunsoittoa Aleksandras Livontasin johdolla ja valmistui vuonna 1952. Orkesterinjohtoa hänelle opetti Igor Markevitch. Hän alkoi itse opettaa Vilnan konservatoriossa vuonna 1957 ja hoiti siellä professuuria vuodesta 1977.
Sondeckis perusti Liettuan kamariorkesterin vuonna 1960. Hän johti esimerkiksi Berliinin, Pietarin ja Toronton filharmonikkoja. Sondeckis johti Salzburgin musiikkijuhlilla vuonna 1988 Arvo Pärtin ja Alfred Schnittken säveltämän Othello-baletin. Vuonna 1994 hän johti Mariinski-teatterissa Taikahuilun ja Eremitaašin teatterissa Orfeuksen ja Eurydiken esityksen. Hän istui esimerkiksi kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun tuomaristossa.
Pärtin teos Tabula rasa sekä Schnittken Concerto grossot nro 1 ja 3 ovat Sondeckikselle omistettuja sävellyksiä.
Hanna Kinnunen

Näyttelijänä

Kinnunen tuli tunnetuksi vuonna 2003 voitettuaan Haluatko filmitähdeksi-kilpailun. Kilpailun voittajalle luvattiin palkinnoksi näkyvä rooli Levottomat 3 -elokuvassa. Kinnunen näytteli vuonna 2004 valmistuneessa elokuvassa, mutta hänen roolinsa oli luvattua pienempi. Tätä ennen Kinnunen oli näytellyt jo pienessä sivuosassa elokuvassa Rölli ja metsänhenki vuonna 2001.
Kinnunen tuli vuonna 2006 mukaan MTV3:n päivittäisdraamasarjaan Salatut elämät, jossa hän esitti Laura Kivirannan puheliasta ja utelevaa serkkua Salla Mattilaa (ent. Tervajoki ja Laitela). Roolihahmon luultiin kuolleen sarjassa kevään 2009 viimeisessä jaksossa ravintolan räjähdyksessä, mutta Salla heräsikin eloon ruumishuoneella. Kinnunen jätti sarjan toukokuussa 2009 raskautensa vuoksi, ja hänen roolihahmonsa Salla poistui tv-esityksissä tammikuussa 2010. Hahmo nähtiin spin-off-sarjassa Pihlajasatu, joka esitettiin kesällä 2018. Hahmo palasi runkosarjaan vuonna 2019 kevään päätösjaksossa.

Muusikkona

Kinnunen on myös levyttänyt R&B-tyylistä musiikkia artistinimellä Hanna B. Hän voitti keväällä 2009 esitetyn Biisikärpänen-viihdeohjelman toisen kauden avausjakson, jossa julkisuuden henkilöt kisasivat toisiaan vastaan. Kinnunen on suunnitellut uutta musiikkialbumia. Vuonna 2015 hän julkaisi kappaleen "Hautaudun".

Toimittajana ja juontajana

Kaiken muun lisäksi Hanna Kinnunen on työskennellyt muun muassa Yle Uutisissa toimittajana vuosina 2004–2014 ja Yle Puheessa vuosina 2014-2016. Helmikuussa 2016 hän siirtyi Yle Puheesta Radio Aallon juontajaksi.
Hän vieraili huhtikuussa 2017 Heikoin lenkki -viihdeohjelman uusissa jaksoissa ja voitti muita julkisuuden henkilöitä vastaan käydyn kisan.

Kirjailijana

Kinnunen on kirjoittanut kirjan Valtavan ihana – Havaintoja naisen kehosta ja kiloista yhdessä yhdessä musiikkipromoottori Aino-Kuutamo Uusitorpan kanssa. Teoksessa äänessä ovat myös eri asiantuntijat, jotka avaavat näkökulmia naisen kehosuhteeseen. Kinnunen muistelee kirjassa epämiellyttävää temppua Haluatko filmitähdeksi-ohjelmassa.
Johannes Matzen

Johannes Matzen (s. 13. helmikuuta 1925) on saksalainen entinen jalkapalloilija.

Ura

Matzen aloitti ammattilaisuransa vuonna 1942 pelaten Reichsbahn-TSV 1888 Wittenbergessä. Yhden vuoden jälkeen hän siirtyi SG Wittenberge-Südiin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kauden 1949–1950 Matzen pelasi SG Volkspolizei Potsdamissa, jonka jälkeen Matzen siirtyi Dynamo Dresdeniin. Seurassa Matzen voitti FDGB-Pokalin vuonna 1952 ja DDR-Oberligan vuotta myöhemmin. Marraskuussa 1954 Dynamon pelaajisto siirrettiin Berliiniin, jonne perustettiin SC Dynamo Berlin. Myös Matzen siirtyi Berliinin joukkueeseen pelaten seurassa vuoteen 1958 saakka, jonka jälkeen hän lopetti pääsarjauransa.
Matzen pelasi Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueessa kaksi ottelua tehden yhden maalin.
Desi Arnaz

Ura

Arnaz aloitti muusikonuransa 1936 soittamalla mm. jazzia. Vuonna 1939 hän näytteli Broadwaylla menestysmusikaalissa Too Many Girls. Seuraavana vuonna hänet nähtiin musikaalista tehdyssä elokuvaversiossa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Lucille Ball. Hän ja Lucille Ball menivät naimisiin saman vuoden aikana. Kaikkein parhaiten Desi ja Lucille muistetaan kuitenkin komediasarjasta I Love Lucy, joka pyöri vuosina 1951–1957, on jäänyt elämään yhdeksi kaikkein aikojen suosituimmista komediasarjoista. Desi Arnaz on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, yhden televisiosta ja toisen elokuvista.

Yksityiselämä

Desi Arnaz syntyi varakkaaseen perheeseen Santiago de Cubassa, Kuuban toiseksi suurimmassa kaupungissa. Kuuban levottomuuksien takia perhe muutti Yhdysvaltoihin 1930-luvulla. Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa; Lucille Ball (1940–1960, päättyi avioeroon) ja Edith Mack Hirsch (1963–1985, päättyi Edithin kuolemaan). Lucillen kanssa hänellä oli kaksi lasta; tytär Lucie Arnaz (s. 1951) ja poika Desi Arnaz Jr. (s. 1953). Desi Arnaz kuoli 69-vuotiaana vuonna 1986 keuhkosyöpään.
Mýrtos (Kefaloniá)

Mýrtos (kreik. Μύρτος; myös Mírtos) on ranta Kefalonián saarella Kreikassa. Se sijaitsee Pýlaroksessa saaren pohjoisrannikolla Mýrtoksenlahden rannalla, noin 30 kilometriä pohjoiseen saaren pääkaupungista Argostólista.
Mýrtoksen ranta on puolikaaren muotoinen ja sitä reunustavat korkeat kalliot. Ranta on usein arvioitu yhdeksi Kreikan parhaista. Se on luontonsa ja maisemiensa ansiosta myös yksi Kreikan kuvatuimmista ja Kefalonián suosituimpia turistikohteita. Ranta esiintyy myös muun muassa saarelle sijoittuvassa elokuvassa Kapteeni Corellin mandoliini.
Hämyvälskäri

Koko ja ulkonäkö

Hämyvälskäri on heimonsa kaloista pienimpiä ja jää noin 12–15 cm:n pituiseksi. Se on pohjaväliltään ruskeansävyinen, nuorena sinisen, keltaisen ja valkoisen kuviollinen. Kalan aikuistuessa sen vartalon väri tasaantuu, pyrstö muuttuu siniseksi ja selkä- ja vatsaevien takakulma muuttuu keltaiseksi.

Alkuperä

Hämyvälskäri on kotoisin läntisen Tyynenmeren keskiosista. Aiemmin sen luultiin elävän vain Tominin lahdella.

Käyttäytyminen

Hämyvälskäriä pidetään sukunsa vaativimpana akvaariohoidokkina.
Se on usein aggressiivinen rauhallisempia kaloja kohtaan.

Ravinto

Hämyvälskäri syö kasvispitoista sekaruokaa.
Saarioisjärvi

Maantietoa

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 53 hehtaaria. Järven vedenpinta on 79,4 metriä meren pinnan yläpuolella ja järven tiheän vesikasvillisuuden vuoksi avovettä esiintyy vain järven keskiosissa. Järvi on Karvastenlahden kautta yhteydessä Vanajaveden Rautunselkään. Yhteyttä voidaan kutsua joeksikin, mutta Saarioisjärven ja Vanajaveden vedenpinnat ovat samalla tasolla, jolloin yhteys olisikin salmi. Koska uomaa on rehevän kasvillisuuden vuoksi välillä perattu, kuvaa käsite joki hyvin järvien välistä yhteyttä. Järven suurin laskujoki on Oikolanjoki, joka tuo suuren osan Oikolanjoen valuma-alueen vesistä Saarioisjärven läpi. Sekä jokeen että järveen johdetaan yhdeksän muun suoalueen reuna- ja pelto-ojien kuivatusvesiä. Pajasillanojan vedet ovat peräisin kilometrien päästä ojitetulta Pyhäsuolta asti. Karvasten lahteen virtaa alle 20 metriä leveä ja alle 200 metrinen ”laskujoki”.
Saarioisjärven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa Saarioispuolen suota. Itäpuolella on Vasikkahaanrahka ja lounais- ja eteläpuolella on Santinsuo. Rantaan rajautuu peltomaata kaakkoispäässä ja järven pohjoisosissa. Kaakkoispäässä rantaan työntyy Lapinnokka, joka on lyhyen harjujakson pää. Rantaan johtaa tiet Lapinnokan lintutornille ja luoteisrannalla sijaitsevassa Päivölän Kansanopistolla. Valtatie 3 ohittaa järven 800 metriä etelässä.

Luonnonsuojelualue

Saarioisjärvi on valtakunnallisesti arvostettu lintujärvi, joka on sisällytetty Natura 2000-ohjelmaan Vanajaveden lintualuesiin.

Historiaa

Vuoden 1956 peruskartassa järven ympärillä viljeltiin lähes samoja palstoja kuin tänäänkin. Päivölän kansanopiston alueella toimi myös Maamieskoulu. Vuonna 1976 Vanajaveden ylitti seututie 130 ja vuoden 1986 kartassa ei vielä näkynyt valtatietä 3.
Shakawe

Shakawe on Botswanan lounaiskulmaan ja Okavangon suiston alkupäähän sijoittuva kylä lähellä Namibian ja Angolan rajaa. Kylässä ja sen läheisyydessä asui 7 506 ihmistä vuonna 2001. Shakawen läheisyydessä, 40 kilometrin päässä, sijaitsevat Tsodilon kukkulat, joilta on löytynyt yli 4 500 kalliomaalausta. Kylästä on myös yhteys Caprivin käytävään. Shakawea palvelee sen läheisyydessä sijaitseva Shakawen lentokenttä, jolle lentää AirShakawe, minkä lisäksi alueelle pääsee myös Botswanan A35-tietä pitkin.
Roberto Omegna

Roberto Omegna (28. maaliskuuta 1876 Torino – 19. marraskuuta 1948 Torino) oli italialainen elokuvaaja ja dokumenttielokuvien tekijä.
Omegna aloitti uutiselokuvien kuvaajana vuonna 1904. Hän osallistui Ambrosio Filmin perustamiseen ja työskenteli sen teknisen osaston päällikkönä ja toisinaan ohjaajana. Omegna teki kuvausmatkoja Afrikkaan ja Intiaan ja sai Torinon maailmannäyttelyssä vuonna 1911 ensimmäisen palkinnon elokuvastaan Perhosten synty. Vuosina 1926–1942 Omegna työskenteli Luce-instituutin tieteellisen osaston johtajana. Häntä pidetään italialaisen opetus- ja dokumenttielokuvan edelläkävijänä.
Mayreth Söderholm

2013

Gold. Work: "Thunderheart" Promax Global Excellence, Los Angeles. Category Best Sports Program General Image Spot
Finalist. Work: "Thunderheart" Promax Global Excellence, Los Angeles. Category Best use of an Original Music
Gold. Work: “Mash Up”, Yle Teema Channel Ident Series (as a co writer) Eurovision Connect Awards, Brussels in category Best Channel Branding
Gold. Work: "Thunderheart" BassAwards. International Awards of Broadcast Design. Category Best Sports Promo
Silver. Work: "Thunderheart" BassAwards. International Awards of Broadcast Design. Category Best Promo Ever
Finalist. Work: "Thunderheart" PromaxBDA Europe Awards, Paris. Category Best Sports Promo of the Year
Finalist. Work: "Thunderheart" PromaxBDA Europe Awards, Paris. Category Best use of an Original Music

2012

Gold. Work: "Yesterday Lives" (as a co writer) EBU INAP Awards, Copenhagen. Category Grand Prix
Silver. Work: "Yesterday Lives" (as a co writer) PromaxBDA Europe Awards, Barcelona. Category Best Copy/Screenwriting
Silver. Work: "Yesterday Lives" (as a co writer) PromaxBDA Europe Awards, Barcelona. Category Best General Branding/ Image Promotion
Silver. Work: "Yesterday Lives" (as a co writer) PromaxBDA Europe Awards, Barcelona. Category Best Promo For Channel or Interactive Service

2011

Gold. Work: "Soul of Music" Media & Message, Naantali. Category Best Promo
Gold. Work: "Soul of Music" EBU INAP Awards, Lucerne. Category Best Sound Design

2010

Finalist. Work: "Tv1 - Joy and Sense" PromaxBDA Europe Awards, Lisbon. Category Best Television Image Campaign

2008

Gold. Work: "Strömsö Food with Mikael and Matias" Media & Message, Naantali. Category Best Promo
Silver. Work: "Strömsö Food with Mikael and Matias" EBU INAP Awards, Lucerne. Category Best Promo of the Year

2007

Silver. Work: "Love Story in History" PromaxBDA Europe Awards, Berlin. Category Best Copy/ Screenwriting
Bronze. Work: "Love Story in History" EBU INAP Awards, Lucerne. Category Best Promo of the Year
Gold. Work: "Teema Passion" commercial series Media & Message, Naantali. Category Best Channel Advertising
Valtionraja

Valtionraja on maantieteellinen linja, joka määrittää valtion kansallisen alueen (maa-alueen, vesialueen ja ilmatilan) eli valtion toimivallan alueen. Yleensä valtionrajoja pyritään valvomaan. Joillakin valtioiden välisillä rajoilla, kuten Schengen-alueella, vartiointi on rajoitettua. Muut rajat ovat osittain tai täysin vartioituja ja ne voidaan ylittää laillisesti ainoastaan virallisissa rajanylityspaikoissa ja rajavyöhykettä voidaan vartioida. Joillekin rajoille, kuten kiistanalaisille alueille voidaan rakentaa puskurivyöhykkeitä.
Emil Öhmann

Emil Öhmann (25. tammikuuta 1894 Helsinki – 7. lokakuuta 1984 Helsinki) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen kielentutkija. Hän oli ensin Turun yliopiston, sitten Helsingin yliopiston germaanisen kielitieteen professori, mutta hänen tutkimuksensa käsittelivät myös suomen kieltä. Hän on kirjoittanut muun muassa kansantajuisen, kielitieteen perusasioita käsittelevän kirjan Kieli ja kulttuuri, jonka vuonna 1964 ilmestynyt painos kuuluu Jokamiehen korkeakoulu -kirjasarjaan.
Mars (jumala)

Mars  (Mavors, Mamers, etruskiksi Maris)  oli Juppiterin ohella muinaisten roomalaisten pääjumala, sodan jumala, sekä viljelysten suojelija. Mars oli roomalaisten vastine kreikkalaisten Ares-jumalalle, mutta oli esikuvaansa jalompi ja ystävällisempi. Roomalaiset uskoivat Rooman perustajien, Romuluksen ja Remuksen, olleen Marsin poikia. Rooman armeijan sotilaat uskoivat Marsin suojelevan heitä ja johdattavan heidät taisteluissa voittoon. Augustuksen aikana Marsiin liitettiin uusi lisänimi, Ultor ('kostaja'), kunnioittamaan Caesarin muistoa ja voittoa hänen murhaajistaan.
Mars oli alun perin vanha itaalinen jumala, joka vasta kreikkalaisten vaikutuksesta samaistettiin kreikkalaisten sodanjumala Arekseen. Kreikkalaisvaikutuksen vuoksi roomalaiset kehittivät oman versionsa Areksen ja Afroditen suhteelle, Marsin ja Venuksen rakkaustarinan. Mars yhdistettiin alkujaan paimenjumala Silvanukseen, ja näitä piirteitä säilyi Marsin roolissa maanviljelyn jumalana.
Myyttien mukaan Marsin synnytti Juno ilman puolisoaan Juppiteria. Juno oli suuttunut siitä, että Juppiter oli synnyttänyt Minervan suoraan päästään ilman Junon apua. Juno värväsi avukseen kukkivien kasvien jumalattaren Floran, joka kosketti Junoa taikayrtillä ja auttoi häntä siten saattamaan Marsin alkuun.

Merkitys ja palvonta

Koska Marsia pidettiin Romuluksen ja Remuksen isänä, katsoivat roomalaiset jumalan kantaisäkseen ja kutsuivat itseään Marsin pojiksi. Pontifex maximuksen virkahuoneistossa Forum Romanumilla säilytettiin Marsin pyhää kilpeä, joka oli legendojen mukaan pudonnut taivaasta. Kilpeä pidettiin Rooman valtakunnan pysyvyyden takeena. Marsin symbolina oli keihäs, ja hänen pyhiä eläimiään olivat palokärki, susi ja härkä. Joka viides vuosi valtio järjesti pyhän uhritoimituksen (dei suovetaurilia) Marsin kunniaksi. Marsin pappeja kutsuttiin nimellä Salii "hyppääjät" heidän rituaalissa esittämänsä sotatanssin vuoksi. Tässä tanssissa punaisiin sotaviittoihin pukeutuneet papit heiluttivat pyhiä kahdeksikon muotoisia kilpiä ja keihäitä. Tanssin lomassa he huusivat Mars, vigila! (Mars, herää!). Augustus myös rakennutti Roomaan Mars Ultorille omistetun temppelin, jossa säilytettiin pyhäinjäännöksenä Caesarin miekkaa. Lisäksi Tiberin rannalla, kaupunginmuurin ulkopuolella, sijaiti Campus Martius eli Marskenttä alttareineen. Armeija piti siellä harjoituksia, ja lokakuun puolivälissä kentällä uhrattiin kolmivaljakkokilpailun voittaneen valjakon uloin hevonen jumalan kunniaksi ja sotakauden loppumisen merkiksi.
Mars hallitsi sodan lisäksi myös maaseutua ja maanviljelystä. Jumalan kunniaksi suoritettiin erilaisia riittejä, joiden tarkoituksen aoli torjua hallan, rajuilmojen ja villieläinten aiheuttamia tuhoja. Marsille pyhitetyt juhlat osuivat sekä sodan että maanviljelyksen kannalta tärkeisiin ajankohtiin. Lokakuussa päättyi sadonkorjuu ja sodankäynti, maaliskuussa puolestaan aloitettiin toukotyöt ja vuotuinen sodankäynti. Sotaretkelle lähtevät sotapäälliköt kävivät Mars Ultorin temppelissä vannomassa valansa.
Marsin mukaan on nimetty Mars-planeetta ja maaliskuu, kuukausi, jolloin Italian kansat saattoivat kelirikon jälkeen lähteä sotaan.
Kepler-70c

Fyysiset ominaisuudet

Kepler-70c kiertää emotähteään 0,0076 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on vain noin 8,23 tuntia. Planeetta onkin yksi lyhimmässä ajassa tähtensä kiertävistä ja lyhimmän kiertoradan omaavista planeetoista. Lisäksi läheisyys emotähteen nostanee planeetan pintalämpötilan jopa 6 350 Kelviniin, mikä tekee siitä myös erään kuumimmista tunnetuista eksoplaneetoista.
Kepler-70c ja sen naapuriplaneetta Kepler-70b ovat 3:2 -resonanssissa keskenään. Ne lienevät selvinneet emotähtensä jättiläistähtivaiheesta, joka päättyi noin 18 miljoonaa vuotta sitten. Kepler-70b kulkee vain 240,000 km päästä Kepler-70c:stä niiden lähimmän kohtaamisen aikana. Tämä on lyhyin raportoitu kahden eksoplaneetan välinen etäisyys.
Aisopos

Aisopos (n. 620–560 eaa.) oli muinaiskreikkalainen satujen kirjoittaja. Hän on erityisen tunnettu eläinsaduista. Niitä käytetään edelleen moraaliopetuksessa ja lapsille tehtyjen satujen, näytelmien ja sarjakuvien pohjana.

Totuus saduissa

Aisopos kirjoitti muun muassa janoisesta variksesta joka laittoi kiviä vesiastiaan, jotta sai vedenpinnan kohoamaan. Tätä on testattu myös käytännössä ja todettu mahdolliseksi tavaksi toimia. Tarina innoitti tutkijoita siinä määrin, että Cambridgen yliopiston koe-eläiminä käytettiin neljää varista poimimaan kelluva mato vesiastiasta. Varikset käyttivät jopa mielellään isompia kiviä ensin.
Hanna Tarkka

Hanna Liisa Tarkka, o.s. Savolainen (s. 8. kesäkuuta 1955 Turku) on suomentaja. 
Tarkka syntyi tietokirjailija, diplomi-insinööri Pentti O. Savolaisen ja Alma Anna-Liisa Rikalan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1979 oli Juha Timonen (ero 1987) ja toinen vuodesta 1991 on toimittaja Pekka Tarkka. Tarkka tuli ylioppilaaksi 1973 ja sai Certificate of Proficiency in English -todistuksen samana vuonna Cambridgesta. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Turun yliopistosta 1980 ja toimi opettajana 1981–82. Kääntäjänä hän on työskennellyt vuodesta 1983 asti. Tarkka on suomentanut englannin kielestä useita kymmeniä teoksia, muun muassa E. M. Forsterilta (Hotelli Firenzessä), Carl Saganilta (Ensimmäinen yhteys), Arundhati Royltä (Joutavuuksien jumala), Carol Shieldsiltä, Margaret Atwoodilta ja Annie Proulxilta.
Osório Bebber

Osório Bebber (s. 11. kesäkuuta 1929 Flores da Cunha) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 13. helmikuuta 1955 ja nimitettiin Tubarãon hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 30. marraskuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. maaliskuuta 1980. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Benedito Zorzi ja Anselmo Pietrulla.
Bebberistä tuli 17. syyskuuta 1981 Tubarãon piispa. 18. tammikuuta 1992 hän sai nimityksen Coximin prelaatiksi ja 17. maaliskuuta 1999 Joaçaban piispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 9. huhtikuuta 2003.
HMS Tamarisk (K216)

Palvelus

Alus luovutettiin vuonna 1941 Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Tombazis.
Täpläinterferometria

Täpläinterferometria on tähtitieteessä menetelmä, jolla parannetaan kaukoputken tarkkuutta poistamalla ilmakehän aiheuttama häiriö.

Periaate

Kohteesta otetaan peräkkäin muutaman sekunnin aikana tuhansia kuvia, joista jokaisen valotusaika on 2-5 millisekuntia. Kuvat asetetaan päällekkäin tietokoneella siten, että niiden kirkkaimmat pisteet osuvat päällekkäin. Tämän jälkeen syntyneestä kuvasta häivytetään ylimääräinen informaatio tuottamalla siitä tietokoneella ns. keskimääräinen bispektri ja Fourierin spektri, josta tuotetaan lopullinen kuva.
Matemaattinen käsittely suodattaa pois kuvan leviämisen ilmakehän väreillessä eli ns. seeing-kiekon. Seeing-kiekko koostuu kirkkaista läiskistä. Näin päästään lähelle kaukoputken todellista erotuskykyä ja kaukoputken tarkkuus kasvaa noin 30-kertaiseksi.
Infrapunakuvalle voidaan käyttää pidempää 100 millisekunnin valotusaikaa.
Nykyään käytetään tähtitieteessä tavallisesti valokuvausfilmiä 10 kertaa herkempiä CCD-kennoja, jotka ottavat talteen 70% tulevista valonsäteistä. Tekniikan edistymisen takia täpläinterferometria (speckle-interferometria) on käytössä nykyään laajalla alueella.

Historia

Täpläinterferometrian keksi Antoine Labeyrie 1970. Täpläinterferometrian ajatus on eliminoida pois valonlähteestä yhtä kuvapistettä vastaavan ns. Airyn kiekon leviäminen laajalle alueelle, samaan tapaan kuin väreilevästä tai aaltoilevasta vedestä heijastuva valonlähteen kuva täplittyy.
Yhdessä alle 10 millisekunnin aikana otetussa kuvassa ilmakehän luontainen väreily on "jäätynyt" paikoilleen. Ilmakehä on silti levittänyt yksittäistä kuvaa eli aivan kaukoputken teoreettiseen erotuskykyyn ei tälläkään menetelmällä ylletä.
Täpläinterferometrian käyttöä rajoitti aluksi pienten valotusaikojen tarve: menetelmä ei sovi himmeille kohteille, jotka vaativat suuria valotusaikoja, tarvitaan myös suuria suurennuksia. Toinen rajoittava tekijä oli suuren laskentatehon omaavien tietokoneiden harvinaisuus: Menetelmä vaati raskaita matemaattisia muunnoksia. Tietokoneiden laskentakapasiteetti on tehostunut sitten 1970-luvun ja tehokkaat supertietokoneet yleistyneet.
Uuno Kahma

Uuno Albert Kahma (14. kesäkuuta 1872 Ilmajoki – 30. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kuuromykkäinkoulun johtaja ja suomentaja.
Kahman vanhemmat olivat kauppias Kaarlo Kahma ja Justiina Amalia Killinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 Vaasan yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897 ja maisteriksi 1919.
Kahma toimi enonsa Kustaa Killisen johtamassa Kuopion kuuromykkäin koulussa opettajana 1900–1923 ja Killisen jälkeen koulun johtajana 1923–1939. Hän toimi myös Kuuromykkäin- ja sokeainkoululehden päätoimittajana. Kahma laati suomenkielisen artikulaatiojärjestelmän kuuromykkien opetusta varten. 
Uuno Kahma oli naimisissa vuodesta 1913 Maria Elisabet Hällin kanssa. Heidän poikansa oli professori ja geologi Aarno Kahma.