Kasimir Jagiellon

Liettuan suuriruhtinaaksi

Kasimir Jagiellon nousi valtaan Žygimantas Kestutisin murhan aiheuttaman sekasorron keskellä. Murhan jälkeen useat tahot taistelivat Liettuan herruudesta ja liettualainen aatelisista koostunut Jonas Goštautasin johtama ryhmä kutsui suuriruhtinaaksi Jagellon pojan Kasimir Jagiellon. Kasimir oli tuolloin 13-vuotias. Perimisjärjestyksessä Kasimiria ennen ollut hänen vanhempi veljensä Vladislav III suostui Kasimirin valintaan hänen itsensä ollessa osallisena Unkarin kruununperimiskiistoissa. Kasimir asetettiin suuriruhtinaaksi 22. kesäkuuta 1440. Valtaa kuitenkin käytti todellisuudessa Goštautasin ympärille järjestäytynyt ylhäisaateliston neuvosto. Kasimirin tultua valtaan alkoi Liettuan olojen rauhoittaminen, mikä tapahtui sodalla kapinoivaa Smolenskia vastaan. Kiovan ruhtinaaksi valittiin Kasimirin serkku Olelka. Valtaa tavoitelleelle Švitrigailalle annettiin Volynia ja Podolia.

Puolan kuninkaaksi

Kasimirin veli Vladislav kaatui vuonna 1443 turkkilaisia vastaan käydyssä taistelussa Varnassa. Kasimir oli tämän jälkeen ainoa kruununtavoittelija. Hän olisi kuitenkin halunnut kruunun mieluummin perintönä kuin Puolan kruununneuvoston valitsemana. Tämä johti pitkiin neuvotteluihin puolalaisen aatelin kanssa, joka olisi halunnut Kasimirin liittävän Liettuan Puolaan. Tätä ajatusta puolestaan vastusti liettualainen aateli. Lopulta vuonna 1446 Brest-Litovskissa pidetyssä kokouksessa päätettiin Liettuan valtiollisen aseman säilymisestä, mutta Liettuan oli annettava alueita Volyniassa ja Podoliassa Puolalle. Lopulta kesäkuussa 1447 Kasimir kruunattiin Puolan kuninkaaksi nimellä Kasimir IV.

Vallassa

Kasimir oli 2. toukokuuta 1447 hyväksynyt Liettuan suuriruhtinaskunnan peruskirjan, joka vahvisti aateliston oikeudet ja sitoi Kasimirin nostamaan Liettuan virkoihin vain liettualaisia. Näin Liettua pysyi katolilaisen aateliston lähes ehdottomassa vallassa. Kasimir kiinnitti huomionsa Unkariin ja Böömiin, sillä hänen vaimollaan Elisabeth Habsburgilla oli niihin vaateita. Böömin ja Unkarin kruunun saikin Kasimirin poika Vladislav. Puola joutui kolmetoistavuotiseen sotaan Saksalaista ritarikuntaa vastaan vuosiksi 1454–1466. Kasimir valtasi sodassa Pommerin ja muuta Itämeren rannikkoa. Alueen valtaus alkoi paikallisten suurten kauppakaupunkien kapinana ritarikuntaa vastaan. Aluemuutokset vahvistettiin Thornin rauhalla. Ritarikunta joutui sodan päätteeksi alistumaan Puolan vasalliksi. Idässä vuonna 1449 Kasimir solmi niin sanotun ikuisen rauhan Moskovan Vasili II:n kanssa. Moskova hyökkäili kuitenkin vuodesta 1485 lähtien Liettuan rusilaisille maille, mutta Kasimir jätti asian paljolti huomiotta. Kasimir kuoli Grodnossa vuonna 1492.

Kuoleman jälkeen

Kasimirin onnistui perhesiteiden avulla vahvistaa Jagiellojen asemaa tuntuvasti. Hänen Böömin ja Unkarin kuninkaaksi nousseen poikansa lisäksi hänen kolmesta muusta pojastaan tuli vuorotellen Puolan kuninkaita ja Liettuan suuriruhtinaita. Laajojen perhesiteiden takia myös esimerkiksi Saksalaisen ritarikunnan viimeinen suurmestari Albrekt Brandenburgilainenkin oli sukua Kasimirille. Kasimirin Pommerin valloituksesta kehitettiin Saksassa myöhemmin ajatus siitä, että Puola oli jakanut Preussin. Tätä käytettiin perusteluna kun Preussi 
havitteli myöhemmin alueita Puolasta.