Hiilivero

Hiilivero on vero, jota maksetaan hiilidioksidipäästöistä.

Australia

Australiassa Julia Gillardin hallituksen ajama hiilivero hyväksyttiin Australian parlamentissa 8. marraskuuta 2011. Uuden lain myötä noin 500 eniten hiilidioksidipäästöjä tuottavaa australialaista yritystä alkoi maksaa veroa hiilidioksidipäästöistä heinäkuusta 2012 alkaen. Veron suuruus on 23 Australian dollaria tonnilta, ja hallitus suunnittelee tukitoimia, kuten verohelpotuksia ja sosiaaliturvan parannuksia, kompensoidakseen kuluttajille osan hiiliveron aiheuttamasta kustannusten noususta. Oppositio arvosteli Gillardia vaalilupauksen pettämisestä, sillä ennen vuoden 2010 vaaleja Gillard oli luvannut, ettei hänen hallituksensa tule esittämään hiilidioksidiveroa.
17. heinäkuuta 2014 Tony Abbottin hallitus kumosi hiiliveron.

Kanada

Kanada on ottamassa käyttöön kansallisen hiiliveron 1. tammikuuta 2019. Kanadalaiset lentoyhtiöt haluaisivat jäädä veron ulkopuolelle. Hiilivero on kuulunut pääministeri Justin Trudeaun kampanjalupauksiin. Hiilivero on aluksi 20 Kanadan dollaria tonnilta vuonna 2019 ja nousee 10 dollarilla joka vuosi, kunnes se on 50 dollaria vuonna 2022. Kanadalaiset yritykset valittivat hiiliverosta, sillä se heikentäisi kilpailukykyä suhteessa yhdysvaltalaisiin yrityksiin, ja se johti sen keventämiseen
Kanadan kansallisen hiiliveron avulla kerätyistä verovaroista 90 prosenttia annetaan kansalaisille veronpalautuksina. Loput 10 prosenttia jaetaan pienille ja keskisuurille yrityksille, kouluille, sairaaloille ja muille organisaatioille, jotka eivät pysty sisällyttämään hiiliveroa kuluttajahintaan. Hiiliveroa kotitalous maksaa keskimäärin $248 New Brunswickissä, $300 Ontariossa, $336 Manitobassa ja $598 Saskatchewanissa.

Lentoliikenteen hiilivero

Lentoliikenteen hiilivero on otettu käyttöön Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa vuonna 2008. Albertan provinssissa lentoliikenteen hiilivero otettiin käyttöön vuonna 2016.
Norwegian-lentoyhtiön pääjohtaja Bjørn Kjos kannatti lentoliikenteen hiiliveroa vuonna 2016. Kjosin mukaan tämä kannustaisi lentoyhtiöt uusimaan laivastojaan. Norwegianin laivasto on huomattavan nykyaikainen (alusten keski-ikä 3,7 vuotta) ja alusten polttoaineenkulutus on Atlantin ylittävillä lennoilla vertailun matalin.

Päästömaksu, hiilipitoisuusvero, hiilijalanjälkivero vai päästökauppa?

Hiilivero voidaan periä päästöjä tuotettaessa, esimerkiksi mittaamalla tai estimoimalla päästöt. Fossiilisista polttoaineista aiheutuvia päästöjä voidaan kuitenkin usein helpommin verottaa jo polttoainetta tuotettaessa/maahantuotaessa, polttoaineen hiilipitoisuuden perusteella.
Hiilivero eli hiilipäästömaksu on eräs mahdollinen haittavero ilmastohaitoille. Eräs vaihtoehtoinen haittavero on hyödykkeen hiilijalanjäljen vero. Se on epätarkempi ja mielivaltaisempi mutta sitä on ehdotettu sovellettavaksi tuontituotteille maista, joissa hiiliveroa ei ole. Haittaverojen vaihtoehtoja ovat päästökauppa tai tuotannolle ja kulutukselle asetetut normit ja rajoitukset.
Fossiilisten polttoaineiden kohdalla hiilipitoisuusvero olisi hyvä approksimaatio päästöverosta.
Luonnonvarakeskuksen erikoistutkija Juha-Matti Katajajuuren mukaan yksittäisille ruoka-aineille ei voi laskea selkeää hiilijalanjälkeä. Tämä tekee ongelmalliseksi ruoan päästöperusteisen verotuksen.

Haittaverot

Vatt:n ja Etlan valtioneuvostolle vuonna 2019 tekemän selvityksen mukaan tasasuuruinen vero kaikille kasvihuonekaasupäästöille olisi edullisin keino vähentää päästöjä. Verotusta pitäisi käyttää ainakin niihin päästöihin, joita EU:n päästökauppa ei koske. Tällaisia aloja ovat esimerkiksi kotimaan liikenne, maatalous sekä rakennusten erillislämmitys. Kun vero päästöille on yhdenmukainen, se kannustaa vähentämään niitä päästöjä, joiden vähentäminen on edullisinta. Kasvihuonepäästöjen verotusta kiristettäisiin. Koska päästöjen tulee pienentyä nopeasti, verotuotto ei riitä ratkaisemaan väestön ikääntymisestä johtuvaa kestävyysvajetta.