google/wiki40b huggingface dataset:
Apache (palvelinohjelma)

Yleistä

Apachen HTTP-palvelin on saatavilla Unixille (BSD:t, Linux), Windowsille ja useille muille käyttöjärjestelmille, ja lisäksi se on integroitu OS X -käyttöjärjestelmään. Sen kehitys alkoi NCSA:n httpd-palvelinohjelmasta. Alkujaan Apache oli vain joukko päivityksiä ja korjauksia NCSA:n palvelimeen, mutta version 2.0 myötä se kirjoitettiin kokonaan uudelleen. Apachen nimi viittaa virallisesti Apassi-intiaaniheimoon, mutta sen on sanottu alusta lähtien olevan myös väännös ilmaisusta "a patchy server" (paikattu palvelin).
Pelkkä Apache tukee ainoastaan staattisten tiedostojen jakamista HTTP-protokollan yli. Apachen ydintä voidaan täydentää useilla moduuleilla, jotka mahdollistavat palvelimen räätälöinnin omia tarpeita vastaavaksi. Osa moduuleista tulee ohjelmiston mukana, osa on muiden tahojen tekemiä. Mukana tulevia moduuleita ovat muun muassa mod_cgi, joka mahdollistaa ulkoisten ohjelmien ajamisen CGI-ympäristössä, ja mod_rewrite, joka mahdollistaa erittäin monipuolisen URIen manipuloinnin. Ulkopuolisia moduuleja ovat muun muassa mod_perl, joka integroi Perl-tulkin palvelimeen ja nopeuttaa täten Perl-kielellä kirjoitettujen skriptien suorittamista, ja mod_log_mysql, joka mahdollistaa lokien tallentamisen MySQL-tietokantaan.
Vuoden 1996 huhtikuusta lähtien Apache on ollut Internetin suosituin HTTP-palvelin. Netcraftin tutkimuksen mukaan Apachella on 50 prosentin osuus kaikista palvelimista elokuussa 2008. Toiseksi suosituin palvelinohjelmisto on Netcraftin mukaan Microsoftin IIS. Apachen osuus sivustojen ohjelmista on 46,35 prosenttia.

Versiointi

Apachen versio 2.2.0 julkaistiin 1. joulukuuta 2005.
Apache käyttää versionumerojärjestelmää, jota Linux-ydin ennen käytti: jos sekundäärinen versionumero on pariton, on kyseessä kehitys- ja testiversio, jossa saattaa olla testaamattomia ja toimimattomia ominaisuuksia, ja jos numero on parillinen, on kyseessä vakaa, tuotantokäyttöön tarkoitettu versio.
Nihoa

Luonto

Matkan päästä saaren karu maisema näyttää elinkelvottomalta, mutta saarelta paljastuu runsaslajinen ekosysteemi, joka sisältää vain Nihoalla esiintyviä hyönteis-, merilintu- ja kasvilajeja. Nihoanpalilaa ja laysaninkerttusta tavataan pelkästään Nihoalla. Saarella on myös 72 niveljalkaislajia, joita ei tavata muualla. Saaren lähivesissä on runsaasti eri kalalajeja, ja sitä ympäröivältä koralliriutalta on löydetty 17 korallilajia. Voimakkaan aallokon vuoksi useimmat korallilajit ovat toistakymmentä metriä pinnan alla.
Saaren pohjoisosan basalttijyrkänne putoaa jyrkästi syvälle mereen myös pinnan alla. Saarelle sallitaan vain vähän vierailijoita. Vierailulupaa täytyy hakea The U.S. Fish and Wildlife Services -virastolta, ja lupia myönnetään enimmäkseen vain kulttuurin- tai luonnontieteellisen tutkimuksen tekijöille.

Historia

Saarella on ollut havaijilaisasutusta vuosien 1000 ja 1700 välillä, ja sieltä on löydetty yli 80 muinaisjäännöspaikkaa, kuten keinotekoisia asumuspengerryksiä, asumuksia, uskonnollisten paikkojen jäänteitä, maanviljelypengerryksiä sekä luolahautoja. Näistä useimmat muistuttavat vastaavia Havaijin pääsaarilta tehtyjä löytöjä. Saarella uskotaan asuneen jopa 175 ihmistä, jotka ovat eläneet sen luonnonvarojen ja makeanveden lähteen avulla.
Kapteeni Douglasin käydessä saarella 1789 se ei ollut enää asuttu. Kuningatar Kaahumanu kävi Nihoalla 1822 ja julisti saaren osaksi Havaijia, ja vuonna 1857 kuningas Kamehameha IV julisti sen virallisesti osaksi Havaijin kuningaskuntaa. Kuningatar Liliuokalani kävi saarella 200-henkisen seurueensa kanssa 1885, vierailusta tehtiin dokumentoitu matkakertomus. Yhdysvallat määritteli saaren muiden Luoteis-Havaijin saarten tavoin (Midwayta lukuun ottamatta) luonnonsuojelualueeksi. Tanagerin retkikunta vieraili saarella 1923–1924 ja teki siellä kulttuurista ja biologista tutkimusta. Vuonna 1997 havaijilainen alkuperäisväestöryhmä Hui Mälama I Nä Küpuna O Hawai`i Nei palautti saarelle sieltä vuosikymmeniä aiemmin poistettuja esi-isien luita.
Wilhelm Frick

Wilhelm Frick (12. maaliskuuta 1877 Alsenz, Saksa – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, Saksa) oli saksalainen kansallissosialistinen poliitikko ja oikeustieteen tohtori, joka toimi muun muassa sisäministerinä vuosina 1933–1943.
Frick syntyi 12. maaliskuuta 1877 Alsenzissa, Saksassa. Hän opiskeli yhden lukukauden filologiaa Münchenissä, minkä jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa 1897–1900. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli Heidelbergin yliopistosta vuonna 1901. Vuonna 1903 hän työskenteli juristina poliisin päämajassa Münchenissä. Hänestä tuli piiriassessori vuonna 1907 ja hän yleni hallitusassessoriksi 1917. Ollessaan Münchenin rikospoliisin johdossa Frick osallistui oluttupavallankaappaukseen. Hänet vangittiin vallankaappausyrityksen johdosta ja vapautettiin poliisitehtävistään. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1924 ja työskenteli vakuutusyhtiössä.
Frick valittiin Saksan valtiopäiville toukokuussa 1924. Hän teki yhteistyötä kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiipeen kuuluneen radikaalin Gregor Strasserin kanssa. Strasser oli ollut puolueen puheenjohtajana vuodesta 1927. Frick nimitettiin Thüringenin osavaltion sisä- ja opetusministeriksi vuonna 1930.
Adolf Hitlerin tullessa valtaan tammikuussa 1933 Frick nimitettiin sisäministeriksi, ja hän oli vastuussa useista laeista, jotka vakiinnuttivat kansallissosialistista hallintoa. Aluksi, ollessaan sisäministerinä, Frick johti Saksan poliisivoimia, mutta menetti sen toimen Heinrich Himmlerille vuonna 1936. Hän pysyi sisäministerinä ilman vastuullisia tehtäviä, kunnes lopulta hävisi valtataistelun Himmlerille. Hänet nimettiin seremonialliseen Böömin ja Määrin valtakunnanprotektorin virkaan.
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Frick vangittiin ja Nürnbergin oikeudenkäynnissä hänet todettiin syylliseksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan ja tuomittiin kuolemaan. Hän oli ainoa syytetty, joka kieltäytyi puolustamasta itseään oikeudessa. Wilhelm Frick hirtettiin 16. lokakuuta 1946.
Valeosto

Valeoston edellytykset

Valeosto saadaan tehdä, jos on syytä epäillä rikosta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kaksi vuotta vankeutta, taikka varkautta tai kätkemisrikosta ja on todennäköistä, että valeostolla saavutetaan jokin edellä mainittu tavoite.
Valeoston toteuttaja saa tehdä vain sellaista tiedonhankintaa, joka on välttämätöntä valeoston toteuttamiseksi. Valeosto on toteutettava siten, ettei se saa kohteena olevaa tai muuta henkilöä tekemään rikosta, jota hän ei muuten tekisi.
Valeosto asunnossa on sallittua vain, jos sisäänkäynti tai oleskelu tapahtuu asuntoa käyttävän aktiivisella myötävaikutuksella. Kotietsinnästä säädetään erikseen.

Valeoston tallentaminen

Pidättämiseen oikeutettu virkamies saa päättää, että valeostoa toteuttava poliisimies varustetaan kuuntelun ja katselun mahdollistavalla teknisellä laitteella, jos varustaminen on perusteltua hänen turvallisuutensa varmistamiseksi.
Kuuntelu ja katselu saadaan tallentaa. Tallenteet on hävitettävä heti sen jälkeen, kun niitä ei tarvita poliisimiehen turvaamiseen. Jos niitä on kuitenkin tarpeen säilyttää asiaan osallisen oikeusturvaan liittyvistä syistä, tallenteet saadaan säilyttää ja niitä saadaan käyttää tässä tarkoituksessa. Tällöin tallenteet on hävitettävä, kun asia on lainvoimaisesti ratkaistu tai jätetty sillensä.
Onni Talas

Onni Eugen Aleksander Talas (vuoteen 1895 Gratschoff; 15. kesäkuuta 1877 Lappeenranta – 3. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen professori, itsenäisyyssenaatin jäsen ja diplomaatti.
Talaksen vanhemmat olivat kauppias Aleksander Tertullian Gratschoff ja Josefina Katharina Eugenia Wesander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 ja suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1901, sai varatuomarin arvon 1903 ja suoritti lakitieteen lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot 1905. Talas toimi aluksi asianajajana Lahdessa 1901–1904 ja sitten Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden apulaisena 1905–1923. Hän oli myöhemmin Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden vaihtuva professori 1925–1930 ja virkaylioikeuden jäsen 1926–1930.
Talas oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1909–1914 ja 1917–1918. Kokoomuksen kansanedustajana hän oli 1918 Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä ja 1927–1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Talas oli senaatin oikeustoimituskunnan päällikkönä 1917–1918 Svinhufvudin itsenäisyyssenaatissa ja Paasikiven I hallituksessa. Talas toimi myös Hessenin prinssiä Suomen kuninkaaksi pyytämässä käyneen lähetyskunnan puheenjohtajana.
Diplomaatin uralla Talas toimi Suomen asiainhoitajana Madridissa ja Lissabonissa 1919–1921 sekä Suomen lähettiläänä Kööpenhaminassa 1930–1934, Budapestissä 1931–1940, Wienissä 1933–1938, Ankarassa, Belgradissa ja Sofiassa 1934–1940, Roomassa 1940–1944 ja Kroatiassa 1941–1942.
Talas ei hyväksynyt Väinö Tannerin teoksessaan Kuinka se oikein tapahtui esittämiä näkemyksiä vuoden 1918 tapahtumista ja kirjoitti sen vastineeksi vuonna 1949 teoksen Ei se niin tapahtunut. Hänen muistelmateoksensa ilmestyi hänen leskensä Lempi Talaksen toimittamana vuonna 1960.
Inuvik

Historia

Tutkimusmatkailija Alexander Mackenzie saapui Beaufortinmeren rannalle nykyisen kaupungin alueelle 1789, kun hän kartoitti nimeään kantavaa Mackenziejokea. Tuolloin alueella ei ollut minkäänlaista asutusta, vaan alue sijoittui pohjoisessa asuvien inuiittien ja etelän dene-intiaanien maiden väliin.
Alueen hallinnollinen keskus sijaitsi vuoteen 1958 saakka Aklavikissä. 1950-luvun alussa Kanadan hallinto teki päätöksen Inuvikin alueen uuden pääkaupungin rakentamisesta, koska Aklavik sijaitsi vaikeakulkuisella ja vuosittain tulvivassa jokisuistossa. Eroosion epäiltiin myös huuhtovan pian Aklavikin kylän mennessään. Vuonna 1954 suoritetuissa selvityksissä nykyinen kaupungin paikka, jota tuolloin kutsuttiin nimellä East Three, todettiin parhaiten soveltuvaksi. Se sijaitsi alueella, jossa ei ollut vaaraa joen tulvimiseen. Lisäksi se oli riittävän suuri jopa lentoaseman rakentamiseen, ja Mackenziejokea pitkin oli mahdollista kuljettaa rakennustarvikkeita. Rakennustyöt kaupungin paikalla aloitettiin vuonna 1955, ja ne oli tarkoitus saada päätökseen vuoteen 1962 mennessä. Kaupungin rakentaminen tyhjästä ikiroudan alueelle oli teknisesti vaativa urakka, eikä sellaista työtä oltu aikaisemmin yritetty. Ikiroudan takia rakennukset ja tiet on rakennettu joko paaluille tai paksun sorakerroksen päälle; jopa lentoaseman ja kiitotien alla on noin kaksi metriä paksu sorakerros tasaamassa epävakaan maan liikkeitä.
Inuvikin väkiluku kasvoi alkuaikoina voimakkaasti lähialueiden asukkaiden muuttaessa kylään. 1. huhtikuuta 1967 Inuvik määriteltiin virallisesti kyläksi. Kylä oli tuolloin Kanadan ainoa virallistettu asuinalue pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Vuonna 1970 Inuvik sai kaupunkioikeudet ja oli jälleen Kanadan ainoa kaupunki pohjoisen napapiirin pohjoispuolella.
Beaufortinmeren alta löydettiin 1970 öljyesiintymiä ja seuraavana vuonna maakaasuesiintymiä. Öljy-yhtiöt aloittivat poraustoiminnan alueella, minkä jälkeen kylään virtasi jälleen uusia asukkaita ja öljyteollisuuden tuomaa vaurautta. 1970 ja 1980-luvuilla öljyteollisuudessa nähtiin monia nousu- ja laskukausia, jotka vaikuttivat myös Inuvikin väkilukuun. Dempsterin valtatie eteläisestä Kanadasta Inuvikiin valmistui 1979, ja ensimmäistä kertaa kylään pääsi maanteitse. Tätä ennen ainoat yhteydet olivat lentokone, laiva tai koiravaljakko.
Afrikantasku

Levinneisyys

Esiintyy Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.
Aaro Sorva

Aaro Sorva on turkulainen taikuri. Taikuri Aaro Sorvan esiintymisiä on nähty useissa yritystilaisuuksissa ja televisiossa, esimerkiksi ohjelmassa Suomen Las Vegas (2009). Hänen erikoisalaansa ovat stand-up taikashow't ja läheltä näytettävät close-up lähitaikuudet sekä suuremmat näyttämöllä esitettävät illuusio-ohjelmanumerot.
Ferry Corsten

Ura

Ferry aloitti työnsä muusikkona 1991 tuottamalla hardcore/gabber -kappaleita, mutta myöhemmin laajensi tuotantoaan kevyempään klubimusiikkiin, kuten houseen ja tranceen. 1990-luvun loppuun mennessä hän oli yksi suosituimmista trance-DJ:stä ja -artisteista. Vuonna 2001 hän julkaisi trance-kappaleen Out of the Blue nimellä System F, joka soi tanssilattioilla ympäri maailmaa.
Vuonna 1999 Ferry valittiin vuoden tuottajaksi Ericsson Muzik -gaalassa, Lontoossa. Hänet on myös valittu parhaaksi remixaajaksi William Ørbitin kappaleesta Barber's Adagio For Strings Dancestar 2000 -gaalassa.
Vuonna 1997 Ferry Corsten ja Robert Smit perustivat Tsunami Recordsin yhdessä saksalaisen viihdealan yrityksen Purple Eye Entertainmentin kanssa.
Vuonna 2006 hänen kappaleensa Fire musiikkivideo valittiin parhaaksi trance-videoksi Trance Awards -gaalassa.
Ferry Corsten on perustanut hiljattain uuden levy-yhtiön nimeltään Flashover Recordings.

Muut nimet

Ferry Corsten tunnetaan myös seuraavilla nimillä:

Artistinimet

4x4, A Jolly Good Fellow, Albion, Bypass, Cyber F, Dance Therapy, Digital Control, Eon, Exiter, Ferr, Firmly Underground, Free Inside,
Funk Einsatz, Kinky Toys, Moonman, Party Cruiser, Ransom, Pulp Victim, Raya Shaku, Sidewinder, System F, The Nutter, Zenithal.

Yhteistyönimet

Alter Native, Blade Racer, Discodroids, Double Dutch, DrN, Elektrika, Energiya, FB, Fernick, Gouryella, Mind To Mind, Nixieland, Penetrator, Project Aurora, Roef, S.O.A, Scum, Selected Worx, Sons Of Aliens, Soundcheck, Spirit Of Adventure, Starparty, The Tellurians, Veracocha, Vimana
Game of Thrones (8. tuotantokausi)

Markkinointi

Viimeisen kauden ensimmäinen traileri julkaistiin 6. joulukuuta 2018. Toinen traileri julkaistiin 13. tammikuuta 2019, jolloin paljastettiin, että kauden ensimmäinen jakso esitetään 14. huhtikuuta 2019.
Kakha Kaladze

Urheilu-ura

Kaladze aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 kotimaansa pääsarjassa Tbilisin Dynamon joukkueessa, josta hän siirtyi ukrainalaiseen Kiovan Dynamoon vuonna 1998. Kolme vuotta myöhemmin Kaladzesta tuli kaikkien aikojen kallein georgialainen jalkapalloilija, kun AC Milan osti hänet 16 miljoonalla eurolla. Kaladze siirtyi Milanista saman sarjan Genoaan kesällä 2010 ja edusti seuraa kahden kauden ajan ennen uransa lopettamista.
Georgian jalkapallomaajoukkueessa Kaladze debytoi maaliskuussa 1996 Kyprosta vastaan. Hän edusti Georgiaa kaikkiaan 83 kertaa. Georgian vuoden jalkapalloilijaksi Kaladze valittiin vuosina 2001–2003, 2006 ja 2011.
Vuonna 2001 Kaladzen veli Levan siepattiin Georgiassa ja hänestä vaadittiin 600 000 dollarin lunnaita. Toukokuussa 2005 poliisi löysi Svanetian alueelta kahdeksan ihmisen ruumiit ja myöhemmin varmistui, että yksi vainajista oli Levan. AC Milanin hyökkääjä Andri Ševtšenko omisti Mestarien liigan ensimmäisellä pudotuspelikierroksella tekemänsä maalin Kaladzen perheelle. Kaladze nimesi vuonna 2009 syntyneen ensimmäisen poikansa veljensä mukaan.

Politiikka

Kaladze toimi liikemiehenä jo pelaajauranasa aikana, sijoittaen muun muassa Georgian energiasektoriin. Vuonna 2012 hänet valittiin parlamenttiin Georgialainen unelma -puolueen listalta ja nimitettiin varapääministeriksi sekä energiaministeriksi.
Jacob Georg Agardh

Jacob Georg Agardh (8. joulukuuta 1813 Lund – 17. tammikuuta 1901) oli ruotsalainen kasvitieteilijä. Hänen virallinen nimilyhenteensä on J. Agardh.
Agardh oli kasvitieteilijä Carl Adolph Agardhin poika. Hän työskenteli professorina Lundin yliopistossa vuosina 1854–1879 ja istui maansa parlamentin jäsenenä vuosina 1867–1872.
Agardhin mukaan nimettiin kasvisuvut Agardhiella, Agardhinula ja Neoagardhiella. Hän voitti Linné-mitalin 1897.
Ulla von Wendt

Ulla von Wendt (s. 4. toukokuuta 1917 Helsinki) on suomalainen kuvittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.
Ulla von Wendt kuvitti Suomen Partiolaisten adventtikalenterit vuosina 1948–1949, 1951–1957 ja 1959–1964.
Kokonainen funktio

Funktioteoriassa kokonainen funktio on holomorfinen funktio koko kompleksitasossa. Tyypillisiä esimerkkejä kokonaisesta funktioista ovat polynomit, eksponenttifunktio sekä kokonaisten funktioiden summat, tulot ja yhdisteet. Jokainen kokonainen funktio voidaan esittää kaikkialla suppenevan potenssisarjan avulla.
Huomaa, että kokonaisella funktiolla voi olla singulariteetti tai jopa oleellinen singulariteetti laajennetun kompleksitason äärettömyyspisteessä. Jälkimmäisessä tapauksessa funktiota kutsutaan transsendenttiseksi kokonaiseksi funktioksi. Liouvillen lauseesta seuraa, että funktio, joka on kokonainen koko Riemannin pallolla, on vakio.
Liouvillen lause antaa tärkeän kokonaisia funktioita koskevan tuloksen: Rajoitettu kokonainen funktio on vakio. Tätä ominaisuutta voidaan käyttää algebran peruslauseen todistukseen. Picardin lause on merkittävä yleistys Liouvillen lauseesta: ei-vakio kokonainen funktio saa jokaisen kompleksiarvon korkeintaan yhtä lukuun ottamatta. Jälkimmäisestä poikkeuksesta on esimerkkinä eksponenttifunktio, joka ei saa arvokseen nollaa missään pisteessä.
Yannick N’Djeng

Ura

N’Djeng pelasi juniorivuosina kotimaassaan Kamerunissa, jossa hän edusti Mimbomania ja Canon Yaoundéa.

JSM Bejaia

Joulukuussa 2008 N’Djeng matkasi Algeriaan, jossa hän aloitti ammattilaisuransa JSM Bejaian riveissä. Kaudella 2009–2010 N’Djeng nousi joukkueensa johtavaksi maalintekijäksi 14 maalilla. Hän sijoittui Algerian pääsarjan maalitilastossa kolmanneksi. Samalla kun N’Djengin joukkue sijoittui pääsarjassa viidenneksi. Kausi 2010–2011 oli vielä menestyksekkäämpi joukkueen kannalta, kun he sijoittuivat Algerian pääsarjassa toiseksi. Myös N’Djeng onnistui toistamiseen tekemään 14 maalia, jolla hän oli Algerian pääsarjan toiseksi paras maalintekijä.

Espérance

Heinäkuussa 2011 N’Djeng allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen tunisialaisen Espérancen kanssa. Hän saavutti myös heti Tunisian cupin mestaruuden, joka pelattiin 25. heinäkuuta 2011. Sittemmin marraskuussa 2011 N’Djeng juhli myös Afrikan Mestarien liigan mestaruutta. Kauden 2011–2012 N’Djeng aloitti heti maalinteolla tehtyään ensimmäisen maalinsa Tunisian pääsarjassa 16. marraskuuta 2011 Gafsaa vastaan. Joulukuussa 2011 N'Djeng oli Esperancen mukana seurajoukkueiden MM-kisoissa, jossa onnistui kerran maalinteossa meksikolaista Monterreyta vastaan. Esperance kuitenkin hävisi ottelun maalein 3–2 ja sijoittui lopulta kuudenneksi.

Sion

N’Djeng allekirjoitti toukokuussa 2012 kolmen vuoden sopimuksen sveitsiläisen Sionin kanssa. Hän kuitenkin onnistui sopimaan pelaavansa kauden päätökseen Espérancessa ennen lopullista siirtymistään Sveitsiin. N’Djeng pelasi lopulta avauskaudellaan 16 sarjaottelua Sveitsissä ja onnistui maalinteossa kahdesti. Hän teki myös Sveitsin cupissa kaksi maalia kolmessa ottelussa. Kaudella 2013–2014 N’Djeng pelasi vain kolme ottelua, jonka jälkeen hän päätti siirtyä kesken kauden pois Sionista.

Espérance

Elokuussa 2013 N’Djeng palasi takaisin Espérancem riveihin.
Action Force

Action Force eli G. I. Joe: A Real American Hero on Hasbron armeijahenkinen action-figuurisarja, josta tehtiin myös sarjakuvalehtiä ja piirrosanimaatioita. Sarjakuvia tuottivat muun muassa Marvel Comics ja Dark Horse Comics -kustantamot, tuotteliain ja tunnetuin sarjan tekijöistä lienee Larry Hama. Vuodesta 2008 lähtien IDW Publishing on jatkanut sarjakuvien julkaisemista. Figuurit ja sarjakuvat uudelleennimettiin Euroopassa Action Forceksi luultavasti liian Yhdysvalta-keskeisyyden välttämiseksi. Sarjan perusidea on, että Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukko Action Force taistelee pahaa terroristijärjestöä Cobraa vastaan.
Hasbro alkoi tuottaa sotilasnukkeja 1960-luvulla pojille, vastavetona tyttöjen Barbie-nukeille, ja alun perin ne olivatkin lähes samankokoisia. Vuonna 1982 hahmoista tehtiin Tähtien sota -figuurien korkuisia ja ne saavuttivat suursuosion, minkä johdosta alettiin tuottaa sarjakuvia, animaatiosarjaa ja pelejä. Vuonna 1985 G. I. Joe oli parhaiten myyvä lelu Yhdysvalloissa.
Sarjakuvaa julkaisi Suomessa Semic vuosina 1988–1995.

Taustaa

Action Force on Yhdysvaltain armeijan salainen erikoisyksikkö, jonka tarkkaan valituilla jäsenillä on perustaistelutaitojen lisäksi erikoisosaamista jollakin sodankäynnin alalla. Cobra on terroristijärjestö ja Action Forcen päävihollinen.
Action Forcen päämaja sijaitsi aikaisemmin tavallisen sotilasalueen alla, mutta se tuhoutui myöhemmin. Eräs Cobran tärkeimmistä tukikohdista oli Cobra-saari, joka oli syntynyt maanjäristyksen seurauksena. Toinen Cobran tukialue oli Springfieldin kulissikaupunki. Action Forcen hyökättyä sinne paikka evakuoitiin ja asukkaat siirrettiin Cobra-saarelle.
Kulmalammi

Maantietoa

Lampi sijaitsee suuremman Mallinkaistenjärven eteläpuolella, mutta se laskee silti etelään. Lampi on syntynyt mäkien väliin. Sen pinta-ala on 5,0 ha ja se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja rannat ovat suota. Suorannasta huolimatta lammen lähistöllä on yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa ja lähiympäristössä vielä lisää. Niille johtaa Jokimaalta tie.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Mallasjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,6 metriä mpy. Lampeen on johdettu vain yksi suon kuivatusoja pohjoisesta. Sen oma laskuoja lähtee sen etelärannasta ja se juoksee mäenrinteitä alas Jokimaan alueen pellolle, josta se kääntyy itään ja yhtyy pian Mallasjokeen. Mallasjoki yhtyy Puujokeen Puujaan kylän lähellä ja se virtaa Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa lampi oli autio eikä sinne johtanut tietä. Lammelle oli rakennettu mökkitiet kahdesta suunnasta vuoden 1979 kartassa, jossa oli vasta neljä mökkiä.
Charles Looff

Charles I. D. Looff (s. 24. toukokuuta 1852 Schleswig-Holstein – k. 1. heinäkuuta 1918 Kalifornia) oli tanskalaissyntyinen, Yhdysvalloissa elänyt karusellien ja muiden huvipuistolaitteiden valmistaja. Hän oli yksi alan pioneereista Yhdysvalloissa.
Charles Looff muutti Yhdysvaltoihin 18-vuotiaana vuonna 1870 ja sai töitä huonekalujen kaivertajana. Hän toimi myös tanssinopettajana ja avioitui oppilaansa Anna Dollen kanssa. Pariskunta sai kuusi lasta. Vapaa-ajallaan Looff valmisti ensimmäisen karusellinsa ja pystytti sen Coney Islandille vuonna 1876. Karusellista tuli hyvin suosittu. Looffin toisen karusellin tilasi Charles Feltman, ja se pystytettiin myös Coney Islandille. Kysynnän kasvaessa Looff otti palvelukseensa useita taitavia kaivertajia, joukossa muun muassa Marcus Illions, Charles Carmel ja John Zalar.
Vuonna 1905 Looff muutti Rhode Islandille Riversideen, jonne hän oli pystyttänyt suuren karusellin kymmenen vuotta aikaisemmin. Toiminnan kasvaessa Looff alkoi valmistaa myös muita huvipuistolaitteita. Muutamaa vuotta myöhemmin Looff siirtyi Kaliforniaan: tässä vaiheessa hän oli ansainnut huvipuistolaitteillaan jo miljoonaomaisuuden. Elinaikanaan Looff valmisti kymmeniä karuselleja ja loi niin kutsutun Coney Island -karusellinkaiverrustyylin, jolle on tunnusomaista runsas koristeellisuus ja satumaisuus.
Yakuza 6: The Song of Life

Juoni

Peli sijoittuu vuosia Yakuza 5:n tapahtumien jälkeen, jotka kerrotaan pelissä. Pelisarja nojaa vahvasti tarinan kerrontaan ja pelissä oleva päätarina on vakava sivutehtävien ollessa humoristisempia.

Vastaanotto

Famitsū-lehti antoi pelin japanilaiselle julkaisulle lähes täydellisen arvion 39/40 pistettä.
Muropaketti antoi pelille 4,5/5 tähteä arvostelussaan.
Baltasar Kormákur

Baltasar Kormákur Samper (s. 27. helmikuuta 1966, Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja, -näyttelijä, -tuottaja sekä käsikirjoittaja. Hän on elokuvien lisäksi ohjannut kymmenen teatterinäytelmää, muun muassa Islannin kansallisteatterissa sekä ulkomailla.
Kovaa aikaa

Arviot

Kovaa aikaa on saanut kritiikeissä kautta linjan hyvin myönteisen vastaanoton. Matti Kuusela toteaa Aamulehdessä, että kirjassa olisi paljon ainesta elokuvaksi.
Jouko Juonala luonnehtii Ilta-Sanomissa kirjaa väkeväksi romaaniksi. Hän pitää kirjoittajaa tasapuolisena ja sovinnollisena, mikä tulee esiin muissakin arvioissa.
Sirpa Koskinen (Kansan Uutiset) muistuttaa, että tekijä kypsytti kertomusta neljäkymmentä vuotta, ja Koskisen mukaan se näkyy tekstissä.
Järvisen pojanpoika Simo Kurra pitää romaania raakileena, jota kirjoittaja olisi aikanaan voinut kustantajan palautteen avulla kehittää eteenpäin.