google/wiki40b huggingface dataset:
Rentoapila

Ulkonäkö ja koko

Rentoalpila kasvattaa 5–25 cm korkean karvaisen varren, joka on rento tai koheneva. Lehdet ovat kolmisormisia. Lehdykät ovat 0,8–1,2 cm pitkiä, vastapuikeita ja vain keskilehdykkä on ruodillinen. Puikeat korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia, 2–3 mm pitkiä ja lehtiruotia lyhyempiä. Kukinto on lähes pallomainen ja 20–30-kukkainen. Kukintoperä on tavallisesti tukilehteä selvästi pitempi. Kukan verhiö on kalju, teriö on tyveltä yhdislehtinen, väriltään aluksi vaaleankeltainen ja lopulta kellanruskea. Kukan purje on pitkittäispoimuinen. Rentoapila kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Muista Suomessa tavattavista apilalajeista rentoapila muistuttaa eniten pikkuapilaa (T. dubium) ja kelta-apilaa (T. aureum).

Levinneisyys

Rentoapila on levinnyt koko Eurooppaan Länsi-Venäjälle saakka lukuun ottamatta Islantia ja Fennoskandian pohjoisosia. Lisäksi sitä tavataan Pohjois-Afrikassa Marokosta Libyaan, Lähi-idässä, Turkissa, Kaukasuksen alueella ja paikoin Keski-Aasiassa. Laji on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan, erityisesti mantereen itäosiin. Suomessa rentoapilaa on tavattu satunnaisesti Oulun korkeudelle saakka. Eteläisimmässä Suomessa laji on vakiintunut, muualla maassa satunnainen tulokas.

Elinympäristö

Rentoapilaa tavataan Suomessa lähinnä kylvönurmikoilla, pelloilla ja tienvarsilla. Aikaisemmin lajia tavattiin lähinnä satamissa, jonne lajia tuli laivojen painolastimaiden mukana.
Laitilan seurakunta

Historia

Laitilan seurakunta perustettiin 1400-luvun puolivälissä. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhämaan, Hinnerjoen ja Kodisjoen seurakunnat.
Vuoden 1926 alussa Laitilan seurakunnalla oli 9 524 jäsentä. Vuonna 1929 jäseniä oli 9 639. Rippikoululaisia oli 190 ja kinkerikuntia 26. Seurakunnan kirkkokuoroon kuului 30 henkeä. Vuoden 1943 alkuun mennessä jäsenmäärä oli 9 808 henkeä. Vuoden 1946 lopussa oli jäsenmäärä noussut 10 039 henkeen. Vuonna 1953 seurakunnan jäsenmäärä oli 10 777. Tällöin mainitaan seurakunnassa olleen sen pohjoisosassa rukoilevaisuuden, eteläosassa evankelisen herätysliikkeen kannatusta. Vuonna 1968 seurakunnan jäsenmäärä oli laskenut 9 698 henkeen. Seurakunnan väestö oli pääosin maatalousväestöä. Kinkeripiirejä oli 25. Seurakunnassa mainitaan seurakunnassa olleen sekä rukoilevaisuuden että vähän myös evankelisen herätysliikkeen kannatusta. Kirkkokuorossa oli 40 jäsentä.
Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopisto

Kyrilloksen ja Methodioksen yliopisto (makedoniaksi Универзитет „Св. Кирил и Методиј“) on Pohjois-Makedonian Skopjessa sijaitseva maan suurin yliopisto.
Yliopisto on perustettu 1949.
Albert Palmberg

Albert Julius Palmberg (18. marraskuuta 1831 Geta, Ahvenanmaa – 22. joulukuuta 1916 Pohja) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen hygieenikko.
Palmbergin vanhemmat olivat Pohjan kirkkoherra Anders Palmberg (1785-1854) ja hänen toinen puolisonsa Hedvig Sofia Arenander. Hän kävi Helsingin ja Turun yläalkeiskoulua sekä Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852. Palmberg valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1856 ja maisteriksi 1857, lääketieteen kandidaatiksi 1858 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1861. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän tuli 1863 väitöskirjalla Några ord om smaksinnet jemte försök att medelst elektrisk retning bestämma gränserna för detsamma. Professorin arvo hänelle myönnettiin 1893. Palmbergista tuli riemumaisteri 1907.  
Palmberg oli aluksi Fiskarsin tehtaanlääkärinä vuodesta 1860. Hän oli 1868–1896 Helsingin yliopiston lastentautiopin dosenttina ja hän toimi samalla lääkintöylihallituksen ylimääräisenä lääkärinä 1869–1882, rautatielääkärinä Viipurissa 1872 ja samalla muun muassa vt. linnanlääkärinä Viipurissa 1875–1882. Palmberg oli viimeksi Helsingin piirin piirilääkärinä 1887–1896. 
Hänen esityksestään perustettiin "yleisen terveyshoito-opin professorin" eli hygienian professorin virka yliopistoon vuonna 1890. Samoin hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1888 Hälsovårdsföreningen i Finland, Suomen Terveydenhoitoyhdistys. Se otti tehtäväkseen tuolloin kansantaudin asemassa olevan tuberkuloosin hillitsemisen. Hän toimi monissa asioissa senaatin asiantuntijana.
Palmberg kirjoitti ahkerasti ja oli 1898–1900 Finska Läkaresällskapets Handlingarin toimittaja. Kirjoituksistaan hänet myös palkittiin useita kertoja. Hän osallistui Suomen edustajana kansainvälisiin konferensseihin.
Albert Julius Palmberg oli naimisissa 1860–1913 Alexandra von Zeisigin (k. 1913) kanssa. Heidän poikansa oli Tammisaaren kaupunginvouti Rudolf Albert Palmberg (1861–1928).
Milan Biševac

Milan Biševac (s. 31. elokuuta 1983 Kosovska Mitrovica, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:n Olympique Lyonnais'ta.

Ura

Biševac aloitti pelaajauransa belgradilaisessa FK BASKissa vuonna 2001. Hän edusti uransa alkuvuodet pienempiä serbialaisjoukkueita, kunnes siirtyi kesällä 2004 maan suurseuraan Punaiseen tähteen. Seuran paidassa hän juhli kahta maan mestaruutta, vaikkei kuulunutkaan avauskokoonpanon vakiokasvoihin.
Kauden 2006/07 jälkeen Biševac jätti kotimaansa kentät siirtyen Ranskaan RC Lensiin. Ensimmäisellä kaudella vastuu jäi vähäiseksi, mutta kausi 2007/08 toi serbialaistopparille läpimurron Ranskassa. Kauden jälkeen hän siirtyi Valenciennesiin, jossa pelasi joukkueen runkotopparina kolmen kauden aikana sadassa liigaottelussa.
Kesällä 2011 Biševac siirtyi Paris Saint-Germainiin. PSG:n qatarilaisomistajien uusien hankintojen myötä Biševacin rooli seurassa pieneni ja kesällä 2012 hän siirtyi Olympique Lyoniin.
Serbian maajoukkueessa Biševac debytoi vuonna 2006.
Tac-Stick

Jääkiekkomailat

Mallistoon kuuluvat puiset TAC Compact -mailat, hiilikuitua ja puuta yhdistelevä TAC-Hybrid-sarja ja komposiittimateriaalesita valmistetut mailat.
Aikaisemmin yritys teki mailoja joillekin SM-liigaseuroille, mutta toimitukset loppuivat kilpailun käydessä liian kovaksi. ”Se sai epäterveitä piirteitä, meni mailojen jakamiseksi, huutokaupaksi”, silloinen toimitusjohtaja Kauko Sihvonen perusteli yrityksen päätöstä MTV3:n haastattelussa.
Maailman jääkiekkomailojen tuotanto vuodessa jää alle kymmenen miljoonan kappaleen, joista Tac-Stick valmistaa arviolta yli sata tuhatta mailaa ja seitsemän kymmenestä mailasta menee vientiin Eurooppaan.
Rudolf Israel Holsti

Rudolf Israel Holsti (6. tammikuuta 1815 Vaasa – 7. helmikuuta 1852 Hämeenlinna) oli suomalainen filosofian tohtori ja yläalkeiskoulun rehtori.
Holstin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden protonotaari Benjamin Holstius, myöhemmin Holsti (1783–1818) ja Maria Sofia Estlander. Holsti kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1838, maisteriksi 1840, lisensiaatiksi 1844 ja tohtoriksi 1847. Holsti toimi Eteläpohjalaisen osakunnan kuraattorina 1843–1846 ja Hämeenlinnan yläalkeiskoulun rehtorina vuodesta 1846. Hän kirjoitti runoja ja julkaisi muistokirjoituksen pohjalaisesta herännäisyyden piirissä toimineesta ylioppilaasta J. J. Östringistä sekä tutkielman Hamletista.
Holsti oli naimisissa vuodesta 1847 Amanda Rosalie Thodénin (k. 1868) kanssa. Heidän poikansa oli kihlakunnantuomari Frans Michael Severin Holsti (1847–1912) ja pojanpoikansa Suomen ulkomnisterinä toiminut Rudolf Holsti.
Karl-Erik Ladau

Karl-Erik Gustaf Ladau (3. kesäkuuta 1916 Tampere – 9. syyskuuta 2009 Aitolahti, Tampere) oli suomalainen varatuomari, vakuutusyhtiö Varman toimitusjohtaja ja sodanaikainen SS-vapaaehtoinen.
Ladaun suku on kotoisin Saksista ja hän polveutuu vuonna 1718 Ruotsissa aateloidusta everstiluutnantti Otto Reinhold Ladausta.
Talvisodan aikana Ladau taisteli JR 7:ssä Summan lohkolla ja hän oli sodan päätyttyä eversti Aaro Pajarin adjutanttina. Ladau liittyi kesällä 1941 suomalaiseen SS-vapaaehtoispataljoonaan ja taisteli pataljoonaan aina Kaukasuksella saakka. Hän yleni SS-Hauptsturmführeriksi ja oli ensimmäinen suomalainen Waffen-SS:n komppanianpäällikkö. Kun pataljoona kotiutettiin Suomeen kesäkuussa 1943 Ladau palasi sen mukana ja palveli sitten Suomen armeijassa 26. tykkikomppanian päällikkönä 18. divisioonassa Karjalankannaksella. Hän haavoittui sotavuosina kaikkiaan seitsemän kertaa. Suomen armeijassa Ladau yleni majuriksi.
Ladau pääsi sotien jälkeen ylioppilaaksi 1945 Tampereen lyseosta ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1950. Hän sai varatuomarin arvon 1954.
Ladau oli ensin asianajajana Mäkinen & Salvénin toimistossa ja toimi sitten vakuutusyhtiö Varman lakimiehenä. Hän toimi Varman apulaisjohtajana ja oli sittemmin Varman toimitusjohtajana 1953–1978 sekä Varman hallituksen puheenjohtajana 1962–1980.
Ladau oli Tampereen kaupunginvaltuutettuna 1969–1972 ja hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Secondo Pia

Secondo Pia (1855 Piemonte –1941) oli italialainen juristi ja amatöörivalokuvaaja. Hän otti ensimmäiset kuvat Torinon käärinliinasta 28. toukokuuta 1898. Roomalaiskatolinen kirkko on virallisesti hyväksynyt hänen ottamansa kuvan liinasta yhdeksi Jeesuksen pyhien kasvojen kunnioituksen muodoista. Hän oli paikallishallinnon virkansa ohella aktiivinen valokuvaaja, ja hänen kuviaan on tallennettu Torinon valokuvamuseoon. Museossa järjestettiin keväällä 2010 näyttely kuvista ja muusta aineistosta, jota on koottu Torinon museosta ja Käärinliinan museosta.
Wallingfordin tornado

Wallingfordin tornado oli Wallingfordin kaupunkiin Connecticutiin Yhdysvalloissa 9. elokuuta 1878 iskenyt tornado, jonka voimakkuus Fujitan asteikolla oli F4. Surmansa sai 34 henkilöä ja yli 70 loukkaantui.
Grand Canyon – elämää kaupungissa

Juoni

Siirtolaislakimiehenä toimiva Mack (Kevin Kline) on palaamassa myöhään illalla Los Angeles Lakersin baseball-ottelusta, kun hänen autonsa rikkoutuu mustien slummialueella. Hän välttyy väkivaltaiselta ryöstöltä hinausautonkuljettaja  Simonin (Danny Glover) oikea-aikaisen saapumisen ansiosta.
Samaan aikaan Mackin vaimo Claire (Mary McDonnell) löytää juoksulenkillään pensaikosta hylätyn vauvan ja saa idean adoptoida tämän. Clairen ja Mackin hyvä ystävä, toimintaelokuvien tuottaja Davis (Steve Martin) alkaa laittaa elämänarvojaan uuteen järjestykseen tultuaan ryöstetyksi ja ammutuksi jalkaan. Hän lupaa omistaa loppuelämänsä väkivallan poistamiseen Hollywood-elokuvista.
Elokuva kertoo miten näiden ihmisten kokemukset ja ratkaisut vaikuttavat heidän ja heidän läheistensä ja työtoveriensa elämään. Elokuvan lopussa päähenkilöt matkustavat yhdessä katsomaan Grand Canyonia ja ymmärtävät yksittäisten ihmisten elämän pienuuden suurten ja pysyvien asioiden rinnalla.
Elokuvan toistuvana avainkuvana käytetään Los Angelesin taivaalla risteileviä poliisihelikoptereita, jotka muistuttavat Vietnamin sodasta tehdyissä elokuvissa nähtyjä taistelukoptereita.

Vastaanotto

Grand Canyon sai pääosin erittäin kiittäviä arvosteluja muun muassa yhteiskunnallisesta ajankohtaisuudestaan. Elokuva voitti Berliinin elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinnon. Elokuva oli ehdolla Golden Globe- ja Writers Guild of America -palkintojen saajaksi, ja sen käsikirjoitus oli ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon.
Frans I (keisari)

Frans I (saks. Franz Stefan; 8. joulukuuta 1708 Nancy, Lothringen – 18. elokuuta 1765 Innsbruck, Itävalta) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1745–1765. Hän oli sitä ennen Lothringenin herttua vuosina 1729–1737 (nimellä Frans III Stefan) ja Toscanan suurherttua vuosina 1737–1765 (nimellä Frans II).
Frans meni 12. helmikuuta 1736 naimisiin Habsburg-sukuisen keisari Kaarle VI:n tyttären Maria Teresian kanssa. Kun Kaarle VI kuoli vuonna 1740 ilman miesjälkeläisiä, syttyi kahdeksan vuotta kestänyt Itävallan perimyssota. Vuonna 1745 Fransista tuli keisari vaimonsa asettamana – Maria Teresia pysyi kuitenkin miehensä rinnalla tosiasiallisena Itävallan hallitsijana. Yhdessä pariskunta sai 16 lasta, jotka jatkoivat Habsburgien dynastiaa uutena Habsburg-Lothringen-sukuna, joka polveutui Fransin edustamasta Lothringenin suvusta.
EF Education First

Kritiikkiä

Monien kielikoulujen ja vaihto-opiskeluohjelmien tavoin EF on saanut kritiikkiä muun muassa markkinointitavoistaan, nuorten kohtelusta isäntämaissa, nuorten heikosta valvonnasta sekä nuoren työvoiman heikosta palkkauksesta.
EF markkinoi 1990-luvulla Suomessa kielimatkoja käyttämällä teini-ikäisiä asiamiehinään. Uusia matkalaisia hankkimalla sai ilmaisen kielimatkan. Ilmenneiden haittojen takia EF sopi kuluttaja-asiamiehen kanssa, että vanhemmilta pyydetään ensin suostumus ja palkintomatkat arvotaan eikä anneta eniten myyneille.
Vuonna 2007 Ruotsin television Uppdrag granskning -ohjelmassa ”Bästa året i ditt liv” (Elämäsi paras vuosi) kritisoitiin monin tavoin EF-yrityksen toimintaa maissa, joihin se lähettää nuoria. Muun muassa lukiolaistyttö, jolle oli luvattu vuotta Kaliforniassa päätyikin Kentuckyn maaseudulle, jossa helluntailainen perhe käytti käärmeitä seremonioissaan. Tytön kertomusta ei kuitenkaan kyetty vahvistamaan. Ohjelmassa kritisoitiin myös EF:n tapaa kohdella nuoria, joilla ilmenee ongelmia isäntäperheensä kanssa. Heitä vaadittiin allekirjoittamaan ”käytössopimus”, joka kielsi heitä kritisoimasta aiempaa isäntäperhettään perheenvaihdon tapahduttua.
Helsingin Sanomat kiinnitti huomiota EF:n ulkomaille lähetettyjen valvojien palkkaukseen. Esi­mer­kkinä lehti mainitsi EF:n Yhdistyneessä kuningaskunnassa työs­ken­nel­leen oh­jaa­jan, joka sai vuo­den 2010 ke­säl­lä majoituksen, matkavakuutuksen ja aamiaisen lisäksi ainoastaan 29 eu­roa päi­väs­sä ”kulukorvausta”, josta ei maksettu työnantajamaksuja eikä veroja.
Kuluttajariitalautakunta on saanut EF Education Oy:tä koskevia valituksia kielimatkojen ehdottomasta alkoholikiellosta. EF palauttaa sääntöä rikkoneen kurssilaisen kotiin, mutta ei palauta matkasta maksettuja rahoja, vaikka kotimatka alkaisi heti kurssin alussa.
Heinäkuussa 2012 venäläinen teinityttö Polina Rahman putosi jyrkänteeltä ja kuoli Maltalla kävellessään yksin kotiin EF:n juhlista neljän aikoihin aamuyöllä. EF:n edustaja David Widerberg muistutti, että tyttö oli itse valinnut tavallista vapaamman kielikurssimuodon, jossa ei ollut kotiintuloaikoja eikä pakollisia yhteiskuljetuksia.
Heinäkuussa 2012 Iltalehti kertoi 14-vuotiaiden suomalaissisarusten kehnosta kohtelusta isäntäperheen ja EF:n taholta Maltalla.

English Proficiency Index (EPI)

EF julkaisee säännöllisin väliajoin ranking-listaa maista, joissa englantia puhutaan vieraana kielenä parhaiten maailmassa. Lista perustuu EF:n kielikokeisiin osallistuneiden vastausaineistoon. Vuonna 2015 EF kertoi parhaiten englantia osattavan Tanskassa, Alankomaissa, Ruotsissa, Suomessa, Norjassa, Puolassa ja Itävallassa, maailman heikoimmin taas Irakissa, Libyassa ja Kambodžassa. Tulos perustuu 750 000 testituloksen aineistoon vuodelta 2013.
Are

Väestö

Vuonna 2011 Aren kunnassa oli 1 177 asukasta, joista 1 131 (96,1 %) oli virolaisia, 30 (2,5 %) venäläisiä ja 15 (1,3 %) muita kansallisuuksia.
Sokotranmedestäjä

Levinneisyys

Sokotranmedestäjää tavataan kotoperäisenä Sokotran saarella. Lajia on kuvattu yleiesksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuomipihlajat

Kuvaus

Tuomipihlajat ovat kesävihantia yksikotisia pensaita tai pieniä puita. Lajit tekevät usein maarönsyjä. Lehdet kasvavat kierteisesti. Lehtilapa on ehyt ja sahalaitainen. Kukinto on tavallisesti terttu. Kukat ovat kaksineuvoisia ja teriö valkoinen. Hedelmä on sininen tai tumman sinipunainen vahapeitteinen pohjusmarja.

Käyttö

Marjatuomipihlajasta on jalostettu marjanviljelyyn lajikkeita. Näitä lajikkeita kutsutaan nimellä saskatoon. Näitä lajikkeita ovat "Smokey", "Thiessen", "Martin", "Regent Northline" ja "Honeywood".
Suomessa iso- ja marjatuomipihlaja menestyvät Lapissa saakka (kasvuvyöhykkeet I–VI), mutta ruso- ja sirotuomipihlaja menestyvät vain Keski-Suomeen saakka.
Soittorasia (televisiosarja)

Juoni

Irma Alanko (Marjukka Halttunen) on saapunut lastensa kanssa perheen kesämökille. Isän (Esko Roine) pitäisi seurata perässä, mutta häntä ei kuulu, ja alkaa tapahtua kummia. Tärkeää osaa näyttelee pieni huutokaupasta ostettu soittorasia.

Vastaanotto

Monet 1970-luvun lapset ja nuoret muistelevat Soittorasiaa pelottavuutensa takia yhtenä mieleenjääneimmistä televisiokokemuksista.
Helsingin Sanomien tv-kriitikko Jukka Kajava piti sarjaa näyttävänä mutta tyhjänpäiväisenä tuhlauksena: ”On valmistettu siisti ja sujuva jännäri, jonka päähenkilö asuttaa suloisten lapsiensa kanssa ja kuvankauniin vaimonsa kanssa ylellisyysasuntoa siinä missä ulkomaisetkin sankarit. On hakeuduttu värikameroin ulos studiosta: miljöö näyttää pesunkestävältä. Ja Interpolkin on sotkeutunut tarinaan, niin että ohjelman ulkomaista vientiäkin lienee ohimennen ajateltu.” Kajavasta käsikirjoitus, ohjaus tai näyttelijäsuoritukset eivät kuitenkaan yllä korkealle.
ISS year long mission

ISS year long mission on tutkimushanke, jossa tutkitaan yhtämittaisen pitkäkestoisen avaruudessa olemisen vaikutuksia ihmiseen. Hankkeen päävaihe koostui vuoden mittaisesta lennosta Kansainvälisellä avaruusasemalla. Tutkimukseen osallistu vuosina 2015-2016 342 päivää asemalla yhtä mittaa viettäneet Scott Kelly and Mihail Kornijenko.
Kelly ja Kornienko yhdessä Gennadi Padalkan kanssa laukaistiin ISS:lle maaliskuussa 2015 lennolla Sojuz TMA-16M. Kelly ja Kornienko osallistuivat hankeen myötä retkikuntiin 43, 44, 45 ja 46. Pari laskeutui 2. maaliskuuta 2016 Sojuz TMA-18M -aluksella yhdessä Sergey Volkovin kanssa.
Hankkeessa uutta aiempiin pitkäkestoisiin, noin vuoden mittaisiin, yhtämittaisiin lentoihin verrattuna on osallistujien aiempaa tarkempi lääketieteellinen tutkimus ennen lentoa, sen aikana ja sen jälkeen. Lisäksi vertailukohtana voidaan käyttää Mark Kellyä, joka on Scott Kellyn kanssa identtinen kaksonen. Scott on tosin myös entinen astronautti.

Vertailu muihin pitkäkestoisiin lentoihin

Vladimir Titov ja Musa Manarov viettivät 365 päivää Mir-asemalla joulukuusta 1987 joulukuuhun 1988. Sergei Avdejev vietti 379 päivää Mirillä 1999 ja Valeri Poljakov 437 päivää vuonna 1995. Ennen Year Long Missionia pisin lento ISS:llä oli Mihail Tjurin ja Michael López-Alegría 215 päivää. Pisin yhtämittainen lento naisista on Samantha Cristoforettilla at 199,7 päivää.
John Ashbery

John Lawrence Ashbery (28. heinäkuuta 1927 Rochester, New York – 3. syyskuuta 2017 Hudson, New York) oli yhdysvaltalainen runoilija.
John Ashbery syntyi Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa, ja varttui maatilalla lähellä Ontariojärveä. Hän opiskeli Deerfield Academyssä ja osallistui 11–15-vuotiaana viikoittain rochesterilaisessa taidemuseossa tarjottuun kuvataideopetukseen. Hän valmistui vuonna 1949 Harvardin yliopistosta ja opiskeli vielä New Yorkin ja Columbian yliopistoissa.
Ashberylle myönnettiin 1950-luvulla Fulbright-stipendi. Hän asui vuoteen 1965 Ranskassa. Hän toimi uransa aikana myös taidekriitikkona ja -toimittajana sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Hän oli vuodesta 1980 Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen. Hän oli homoseksuaali.

Kirjailijanura

John Ashbery voitti varhaisella kokoelmallaan Some Trees Yale Younger Poets Prizen vuonna 1956. Hän julkaisi kaksi kokoelmaa myös Ranskassa asuessaan. 1970-lukuun mennessä hän oli noussut yhdeksi merkittävimmistä yhdysvaltalaisista nykyrunoilijoista. Vuonna 1975 hän voitti Pulitzer-palkinnon, Kansallisen kirjapalkinnon ja National Book Critics Circle Awardin.
Kokoelmaa Self-Portrait in a Convex Mirror (1975) ja varsinkin sen nimikkorunoa pidetään yhä yhdysvaltalaisen runouden merkkiteoksena. Hän julkaisi runojensa lisäksi proosaa ja näytelmiä; myös runoilijan julkaisemia taidearvosteluja on koottu kirjaksi.
Ashberyn johdolla opiskeli muiden muassa runoilija John Yau.
Kanelikurkkukipuaja

Levinneisyys

Kanelikurkkukipuajaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi. Sen kannankehitys on laskeva, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.
Pajusi

Kylät

Pajusissa oli yhteensä 22 kylää: Aidu, Arisvere, Kaave, Kalana, Kauru, Kose, Kõpu, Kõrkküla, Lahavere, Loopre, Luige, Mõisaküla, Mõrtsi, Nurga, Pisisaare, Sopimetsa, Tapiku, Tõivere, Uuevälja, Vorsti, Vägari, Väljataguse.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Pajusin kunnassa oli 1 152 asukasta, joista 1 122 (97,4 %) oli virolaisia, 18 (1,6 %) venäläisiä ja 15 (1,3 %) muita kansallisuuksia.
Jokohaman metro

Historia

Jokohaman kaupunginvaltuusto päätti metrojärjestelmän rakentamisesta heinäkuussa 1966. Kaupungin maaperä tunnetaan heikkoudestaan: rakennustöiden edetessä kohdattuja vaikeita olosuhteita ratkaistiin eri keinoin, joilla oli oma vaikutuksensa maanrakennustekniikan kehittymiseen. Sinisen linjan ensimmäinen, 5,2 kilometrin pituinen osuus avattiin liikenteelle joulukuussa 1972. Sen jälkeen linjaa vähitellen pidennettiin niin, että se saavutti nykyisen yli 40 kilometrin mittansa vuonna 1999. Sitä lyhyempi vihreä linja avattiin vuorostaan vuonna 2008.
Marino Marini

Marino Marini (27. helmikuuta 1901 Pistoia, Italia –1980) oli italialainen kuvanveistäjä. Hän oli vuodesta 1940 Milanon taideakatemian professori. Hän oli italialaisen etruskilaisen suunnan pääedustajia. Hän käytti materiaalinaan pronssia ja puuta, mutta teki myös moniväritöitä. Hänen tuotannossaan on muunnelmia hevos- ja ratsastaja-aiheista sekä muotokuvia, esimerkiksi Igor Stravinskin muotokuva vuodelta 1951. Ateneumin taidemuseossa on Arcangela, Joensuun museossa Philippo de Pisis.
Erythroxylaceae

Tuntomerkit

Erythroxylaceae käsittää pienehköjä puita ja pensaita, joista eräät ovat kausivihantia. Niiden puusolukossa on yleisesti piidioksidijyväsiä, ja solujen joukossa on kivisoluja (sklereidejä). Silmut ovat suomuisia. Lehdet ovat tavallisesti kahdessa rivissä, harvemmin kierteisesti tai vastakkaisesti, ja korvakkeellisia. Lapa on ehytlaitainen. Melko pienet kukat sijaitsevat usein ryhmissä. Erilaisvartaloisuus (heterostylia) on yleistä. Nectaropetalum-suvussa kukkapohjus on maljamainen hypanthium. Verhiö on yhdislehtinen, teriö suojaa silmuvaiheen kukkaa, ja terälehdissä on tavallisesti ripsureunainen ja kaksiliuskainen kieleke, jonka alla on mesirauhasia. Hetiö on kaksikiehkurainen. Yhdislehtinen sikiäin koostuu tavallisesti kolmesta, harvoin kahdesta tai neljästä emilehdestä, ja vartalon haarat ovat hyvin kehittyneitä. Luotti on enemmän tai vähemmän pallomainen. Hedelmä on yksisiemeninen luumarja tai suvussa Aneulophus liiteluomainen kota. Sekä verhiö että hetiö säilyvät hedelmän tyvellä. Joskus siemenessä on vaippa eli arillus.

Levinneisyys

Erythroxylaceae-kasvit kasvavat tropiikissa, erityisesti Etelä-Amerikassa.
Kemopetrol

Historia

Marko Soukka ja Kalle Koivisto perustivat alun perin ambient-projektiksi tarkoitetun Kemopetrolin marraskuussa 1998. Laura Närhi liittyi yhtyeeseen tammikuussa 1999. Myöhemmin samana vuonna mukaan tulivat rumpali Teemu Nordman ja basisti Kari Myöhänen. Heinäkuussa yhtye meni studioon.
Kemopetrol löi läpi singlellään ”Child Is My Name” vuoden 1999 lopussa. Vuonna 2000 ilmestyi esikoisalbumi Slowed Down, jolla yhtye soittaa valtavirrasta poikkeavaa, rockin, jazzin ja elektronisen musiikin fuusiota. Vuoden 2001 aikana yhtye esiintyi myös Espanjassa ja Italiassa.
Maaliskuussa 2002 ilmestyi single ”Saw it on TV” ja saman vuoden toukokuussa albumi Everything’s Fine. Vuonna 2004 ilmestyivät single My Superstar ja albumi Play for Me, joilla bassoa soittaa yhtyeen kolme ensimmäistä albumia tuottanut Kalle Chydenius. Pian Play for Men ilmestyttyä Lauri Hämäläinen liittyi yhtyeeseen vakituikseksi basistiksi.
Kemopetrolin neljäs albumi Teleport julkaistiin 29. maaliskuuta 2006. Maaliskuun 8. päivänä kauppoihin tuli jo ”Planet”-single. Levyn julkaisi aiempien tapaan Plastinka Records ja jakelusta vastaa Sony BMG. Teleport oli Suomen iTunesin albumilistan kärjessä.
Vuonna 2007 julkaistulle Leevi and the Leavings -tribuuttikokoelmalle Melkein vieraissa Kemopetrol levytti kappaleen ”En tahdo sinua enää”.
Yhtye aloitti viidennen albuminsa äänitykset toukokuussa 2008. Tässä yhteydessä basisti Lauri Hämäläinen lähti yhtyeestä. 21. syyskuuta 2011 julkaistu albumi on nimeltään A Song & A Reason. Kalle Chydenius oli jälleen mukana tuotannossa. Julkaisua seuranneella kiertueella basistina on toiminut muun muassa LAB-yhtyeestä tunnettu Pekka ”Splendid” Laine.