google/wiki40b huggingface dataset:
Luova tuho

Hyödyt

Yhteiskunnat, jotka antavat luovan tuhon toimia, tulevat tuottavammiksi ja rikkaammiksi. Niillä on varaa korkeampaan elintasoon, lyhyempiin työviikkoihin, parempiin ja uusiin tuotteisiin ja työpaikkoihin. 
Luova tuho eli yritysdynamiikka tuottaa monessa kehittyneessä valtiossa 20–30 % tuottavuuden kasvusta. Tuoreiden tutkimusten mukaan luova tuho ei huononna työtyytyväisyyttä. 
Suomen yrityssektorin työpaikoista katoaa yli 10 % vuodessa mutta tilalle tulee yhtä paljon uusia. Evan tutkimuksen mukaan tämä luova tuho on tarpeen, jotta innovaatiot ja teknologinen kehitys muuttuisivat tuottavuuden kasvuksi. Tämän vuoksi työpaikkoja ei pitäisi suojella vaan pitäisi auttaa työntekijöitä löytämään uusia työpaikkoja.

Merkitys talouskasvulle

Luova tuho eli tuottamattomimpien yritysten kato markkinoilta vaikuttaa huomattavasti talouskasvuun. Muuten kansantalouden tuottavuus voisi jopa laskea huonojen yritysten markkinaosuuden kasvun vuoksi, vaikka jokaisen yrityksen tuottavuus kasvaisi. Yritystuet voivat pönkittää huonoimpia yrityksiä.

Haitat

Silti luovassa tuhossa joidenkin tilanne yleensä huononee, etenkin tilapäisesti. Esimerkiksi rautateiden, autojen ja lentokoneiden tulo teki useimmista vaununtekijöistä ja sepistä työttömiä. Yhdysvaltain rautateilläkin työskenteli vuonna 1920 kymmenkertainen määrä ihmisiä 2000-lukuun verrattuna. Kaukopuheluiden kymmenkertaistuessa 1970-luvulta työntekijämäärä putosi kolmannekseen uuden teknologian myötä. Sama ilmiö on tapahtunut teollisuudenalalla toisensa jälkeen. 
Nokian (nopea nousu ja) alamäki voidaan myös nähdä esimerkkinä luovasta tuhosta. Ensin Nokia syrjäytti muita yrityksiä ja imi itseensä resursseja, nyt muut tekevät asiakkaiden mielestä vieläkin parempia tuotteita ja Nokialta vapautuu resursseja muuhun käyttöön.

Politiikka

Koska haitat näkyvät heti ja yhteiskunnan hyödyt vasta vähitellen, luovaa tuhoa on usein vastustettu poliittisesti, mikä pitkittää luovan tuhon haittoja ja eliminoi sen hyötyjä, lannistaa tekemästä uusia tuotteita, vääristää markkinoiden hintainformaatiota ja kannustimia sekä tulee kalliiksi veronmaksajille.

Historia

"Luovan tuhon" teorian loi taloustieteilijä Joseph Schumpeter, joka piti yrittäjyyttä ja kilpailua luovan tuhon tärkeimpinä polttoaineina,, joskin jo Marx käytti termiä hieman samantapaisessa merkityksessä.

Pohjoismainen luova tuho

Etlan johtavien tutkijoiden ja professorin mukaan Suomessa ja muissa Pohjoismaissa luovan tuhon on annettu toimia vapaammin kuin muualla. Kannattamattomien yritysten ja alojen on annettu hävitä. Tästä syystä näissä maissa tuottavuuden kasvu näyttää olleen huomattavasti nopeampi kuin luovaa tuhoa vaimentaneissa maissa. 
Tutkijoiden mukaan kilpailu myös johtaa siihen, että tuottavuuskasvun hyödyt jäävät enimmäkseen palkansaajille ja yrittäjille. He korostavat, että työpaikkojen suojeleminen esimerkiksi tukemalla yrityksiä tai vaikeuttamalla irtisanomista haittaa luovaa tuhoa.
Pukeva

Pukeva oli kauppaneuvos Ruben Jaarin vuonna 1933 perustamalle Kappa-Keskukselle vuonna 1969 annettu uusi nimi. Laajimmillaan vaatekauppaketjulla oli viisi myymälää Helsingissä, muun muassa Helsingin Kaisaniemenkadulla. Vuonna 1975 Pukevan päämyymälä oli Helsingin Stockmannin jälkeen liikevaihdoltaan Suomen toiseksi suurin tavaratalo 96 miljoonan markan liikevaihdollaan.
Pukeva tuli tunnetuksi osamaksumyynnistä. Pukevan myymälöitä oli myös muualla Suomessa ja jopa Venäjällä. Yritys joutui konkurssiin vuonna 1993.
Corveyn luostari

Corveyn luostari on luostari Saksassa Höxterin kaupungissa. Se perustettiin vuonna 815, ja se kukoisti 1200-luvulle saakka. kolmikymmenvuotisen sodan aikana se kärsi pahoin, mutta luostari rakennettiin kuitenkin uudelleen. Luostari lisättiin 2014 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Historia

Corveyn luostari perustettiin Kaarle Suuren seuraajan Ludvig Hurskaan aikana. Se perustivat 815 Picardiesta Corbien luostarista lähetetyt munkit. Nykyiseen paikkaansa luostari siirtyi 822, mikä onnistui sen jälkeen, kun Ludvig Hurskas oli siirtänyt alueen omistuksen munkeille. Karolingit antoivat benediktiiniluostarille sille oikeudet valita vapaasti apottinsa sekä markkina- ja rahanlyöntioikeudet. Lisäksi pyhän Vituksen pyhäinjäännökset siirrettiin sinne 836 Saint-Denis’n basilikasta.
Corveyn luostarista tuli nopeasti kulttuurinen ja uskollinen keskus, jossa oli koulu ja kirjasto. Sen länsipuolelle syntyi yksi suurimmista karolingiasutuksista, joka muodostui Höxterin ja Coreyn kaupungeista. Corvey kehittyi kaupungiksi 800–1100-luvuilla. Se linnoitettiin 1100-luvun puolivälissä, ja Weserjokeen rakennettu silta ja itsehallinnollinen lautakunta vahvisti sen taloudellista ja hallinnollista autonomiaa. Apotti Wibaldin aikana 1145–1159 luostarin vuosina 873–885 rakennettua kolmikerroksista rakennelmaa muokattiin nykyiseen kaksitorniseen ulkoasuunsa.
Höxterin kaupunkilaisten ja Paderbornin piispan muodostama liittouma tuhosi Corveyn 1265, eikä kaupunki toipunut siitä. Luostari oli jo tässä vaiheessa menettänyt suurimman merkityksensä, ja pyhän Vituksen pyhäinjäännökset siirrettiin 1355 Prahan katedraalin luostarikirkkoon. Corveyn luostarin merkittävyys kasvoi uudestaan 1500-luvulla, mutta kolmikymmenvuotisen sodan aikana luostari kärsi pahoin: isoja osia kirjastosta ja pyhän Vituksen pyhäkkö tuhoutui. Länsikköä lukuun ottamatta kirkko tuhottiin 1665. Luostarin uusi kirkko rakennettiin 1667–1671. Sen suunnittelivat pääosin kapusiinipappi Polykarp ja arkkitehti Niclas Dentel, ja se vihittiin käyttöön 1683. Luostarin uudelleenrakentainen aloitettiin 1699 apotti Florenz von dem Felden aikana ja saatiin päätökseen 1714 apotti Maximilian von Horrichin aikana. Seuraavat apotit rakennuttivat lisärakennuksia.
Luostari sekularisoitiin 1792 ja muutettiin hiippakunnaksi, jona se pysyi vuoteen 1825. Wienin kongressin jälkeen luostari siirtyi Ratiborin herttuan omistukseen. Se on ollut siitä saakka kuulunut Ratiborin herttuaperheeseen kuuluvalle Corveyn prinssille.
Corveyn luostaria kunnostettiin laajamittaisesti 1947–1966, jolloin sen länsikkö pyrittiin muuttamaan takaisin karolingiaikaiseen ulkoasuunsa.
18. divisioona (jatkosota)

18. divisioona oli Pohjois-Hämeen sotilasläänin perustama divisioona. Kyseiseen sotilaslääniin kuuluivat Pirkka-Hämeen ja Jyväskylän suojeluskuntapiirit. Divisioonaan kuului lisäksi Saimaan suojeluskuntapiirin perustamia yksiköitä.

Tappiot

Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 18. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 10 184 henkilöä.
Odert Gripenberg

Odert Henrik Gripenberg (14. huhtikuuta 1788 Sääksmäki – 29. tammikuuta 1848 Tukholma) oli suomalainen luutnantti ja koulunjohtaja. 
Gripenbergin vanhemmat olivat kenraalimajuri Hans Henrik Gripenberg (k. 1813) ja Hedvig Lovisa Jahnsson. Hänestä tuli vänrikki Hämeen rykmentissä 1794 ja hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1802. Gripenberg oli kadettina Haapaniemen sotakoulussa 1802–1805. Hän oli adjutanttina Uudenmaan prikaatin kevyessä rakuunaosastossa vuonna 1806 ja palveli sitten aliluutnanttina Ruotsin sotamittauskunnassa. Suomen sodan alkaessa 1808 Gripenberg oli luutnanttina Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä ja toimi isänsä adjutanttina. Sodan päätyttyä hän erosi Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1811.
Gripenberg matkusti armeijasta erottuaan Sveitsiin jossa hän opiskeli pedagogiikkaa Johann Heinrich Pestalozzin johdolla. Palattuaan Suomeen hän perusti 1812 yksityisen poikien internaattikoulun Hämeenlinnaan. Koulu siirtyi 1813 Poriin ja viimeksi se toimi Gripenbergin isältään perimällä Johannesbergin maatilalla Sääksmäellä Voipaalassa 1817–1822 kunnes koulu jouduttiin lopettamaan taloudellisten syiden takia. Gripenberg toimi sitten Haminan kadettikoulun alkeiskoulun tarkastajana 1822–1828 ja maatilan vuokraajana Sipoon Savijärvellä. Hän perusti vaimonsa kanssa yksityisen tyttökoulun ja pienten lasten koulun Helsinkiin vuonna 1835. Gripenberg julkaisi myös jonkin aikaa Suomen ensimmäistä kasvatusopillista aikakauslehteä Veckoblad för Uppfostran och Undervisning. Gripenberg kuoli tammikuussa 1848 Tukholmassa ollessaan matkalla Englantiin esittelemään siellä keksimäänsä kylvökonetta.
Gripenberg oli naimisissa vuodesta 1811 Fredrika Maria Nymanderin (k. 1875) kanssa.
Vaksalan kihlakunta

Vaksalan kihlakunta (ruots. Vaksala härad) oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 135,28 neliökilometriä ja asukasluku 4 658 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Gamla Uppsala, Vaksala ja Danmark.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Uppsalan kuntaan.
Darren McCarty

Juniorisarjat

McCarty pelasi Peterboroughissa b-junioreissa ennen siirtymistään 17-vuotiaana OHL-junioriliigaan Belleville Bullsiin. Kolmannella OHL-kaudellaan 1991–1992 McCarty voitti liigan maalipörssin 55 maalilla. Detroit Red Wings varasi hänet kyseisen kauden jälkeisessä NHL:n varaustilaisuudessa toisella kierroksella numerolla 46.

Detroit Red Wings

McCarty solmi sopimuksen Detroitin kanssa ja siirtyi seuran AHL-liigan farmijoukkueeseen Adirondack Red Wingsiin. Seuraavaksi kaudeksi 1993–1994 McCarty nostettiin NHL:ään, ja hän teki 26 pistettä 67 ottelussa tulokaskaudellaan. Hänestä kehittyi kova taklaaja, joka sai tärkeän roolin joukkueessa.
Kaudella 1996–1997 McCarty teki uransa parhaat tehopisteet (19 maalia ja 49 tehopistettä), kun Detroit voitti Philadelphia Flyersin Stanley Cup finaalissa ensimmäistä kertaa 42 vuoteen. Detroit uusi mestaruuden seuraavalla kaudella.
McCarty joutui olemaan tyrän takia sivussa suurimman osan kaudesta 1999–2000. Kaudeksi 2001–2002 Detroit teki suuria hankintoja. Muun muassa Brett Hull, Dominik Hašek ja Luc Robitaille liittyivät joukkueeseen ja McCarty voitti kaudella kolmannen Stanley Cupinsa. Pudotuspelissä hän teki ensimmäisen kypärätemppunsa ensimmäisessä itäisen konferenssin ottelussa Colorado Avalanchea vastaan.
Kausi 2003–2004 jäi McCartyn viimeiseksi Detroitissa. 11 seurassa pelatun kauden jälkeen hän jäi vapaaksi agentiksi. Työsulkukaudella hän ei pelannut missään.

Calgary Flames

Työsulkukauden jälkeen McCarty oli vapailla markkinoilla, kunnes Calgary Flames teki sopimuksen hänen kanssaan. McCarty pelasi heikosti kaksi kautta Calgaryssa. Kaudella 2006–2007 hän pelasi vain 32 ottelua tekemättä pistettäkään. Sopimuksen päätyttä Flames ei uusinut hänen sopimustaan ja McCarty jäi työttömäksi.

Alasarjat ja paluu Detroitiin

Flamesin jälkeen McCarty ei saanut pelipaikkaa yhdessäkään NHL-joukkueessa. Hän tapasi ystävänsä Kris Draperin, joka halusi auttaa McCartya elvyttämään uransa. Draperin tuella McCarty siirtyi IHL-liigaan Flint Generalsiin joulukuussa 2007 tarkoituksenaan yrittää vielä saavuttaa pelipaikka NHL:ssä. McCarty pelasi 11 ottelua Flintissä, kunnes sai ammattilaissopimuksen AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsiin. 28. helmikuuta 2008 hän solmi kaksisuuntaisen sopimuksen Detroitin kanssa, ja jatkoi Grand Rapidsissa nyt farmipelaajana, kunnes Detroit kutsui hänet ylös kauden lopuksi. McCarty voitti kauden 2007–2008 päätteeksi neljännen Stanley Cupinsa.
Kauden 2008–2009 McCarty aloitti jälleen Grand Rapidsissa, mutta loukkaantui ja joutui olemaan valtaosan kaudesta sivussa. Hän palasi loppukaudesta, ja pelasi Grand Rapidissa kunnes joukkue putosi pudotuspelien toisella kierroksella, jolloin Detroit kutsui McCartyn jälleen NHL:ään. McCarty pelasi runkosarjassa 13 ottelua, muttei mahtunut joukkueen kokoonpanoon pudotuspeleissä. Kauden päätteeksi hänen sopimuksensa päättyi.
McCarty ei saanut sopimusta yhdenkään joukkueen kanssa, joten joulukuussa 2009 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Terry Callier

Terrence Orlando ”Terry” Callier (24. toukokuuta 1945 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 27. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka yhdisteli musiikissaan folkia, bluesia ja jazzia.
Callier aloitti 12-vuotiaana laulamisen doo-wop-yhtyeissä. Jo 17-vuotiaana hän levytti Chess Recordsille. Hän kuitenkin valitsi musiikkiuran sijaan koulun. Collegessa hän sai folk-innostuksen ja alkoi Bob Dylanin ja Fred Neilin kaltaisten laulaja-lauluntekijöiden innoittamana kiertää klubeja kitara kädessään. Myös jazz-saksofonisti John Coltrane oli suuri vaikuttaja, vaikka tämän hurmoksellisen esiintymisen näkeminen saikin Callierin epäilemään omaa intohimoaan musiikkia kohtaan.
Callierin ensialbumi The New Folk Sound of Terry Callier valmistui jo vuonna 1965, mutta sen julkaisu venyi vuoteen 1968. Callier julkaisi vielä viisi albumia vuosina 1972–1979, mutta vetäytyi 1980-luvun alussa alalta.
1990-luvulle tultaessa Callierin ura sai kuitenkin yllättävää nostetta Isosta-Britanniasta, missä hänen kappaleensa olivat saaneet suosiota klubisoitossa. Hänet irtisanottiin päivätyöstään tietokoneohjelmoijana, kun hänen toinen ammattinsa muusikkona paljastui. Paluualbumi TimePeace ilmestyi vuonna 1998.
Callier teki yhteistyötä Beth Ortonin kanssa Best Bit -EP:llä (1997). Vuonna 2006 hän lauloi Massive Attackin kappaleella ”Live with Me”.
Suomessa Callier esiintyi kerran: Flow-festivaaleilla Helsingissä elokuussa 2007.
Lokakuussa 2012 Callier menehtyi kotonaan pitkäaikaiseen sairauteen.
Juho Liuksiala

Ura

Liuksiala aloitti jääkiekkoilun 5-vuotiaana Vammalan Palloseurassa. Hän siirtyi C2-juniorina HC Nokiaan kaudeksi 2009–2010, josta Liuksiala jatkoi kaudeksi 2010–2011 try-outin kautta Tampereen Ilveksen C-nuoriin. Kauden 2011–2012 hän vietti suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa, mutta Liuksiala pelasi myös Ilveksen B2-nuorissa, joiden pudotuspelien jäähypörssin hän voitti 33 minuutillaan. Liuksiala voitti kauden päätteeksi B2-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2012–2013 hän oli Ilveksen B-nuorten paras maalintekijä 24 osumallaan.
Kaudella 2014–2015 Liuksiala debytoi Ilveksen SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 3. tammikuuta 2015 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Liuksialasta tuli kaikkien aikojen ensimmäinen HC Nokian juniori SM-liigassa. Hänet merkittiin heti Ilveksen ykkösketjuun Tapio Laakson ja Sami Sandellin viereen. Liuksiala sai ottelussa jääaikaa 10.18 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Kauden 2015–2016 Liuksiala pelasi kokonaan Ilveksen A-nuorissa. Hän voitti tehoilla 34+27=61 koko A-nuorten SM-liigan maalipörssin (Arto Javanainen -palkinto) ja sijoittui pistepörssissä kuudenneksi. Ilves eteni sarjan finaaleihin, joiden ensimmäisessä ottelussa 31. maaliskuuta 2016 Espoo Bluesia vastaan Liuksiala teki kaksi maalia, joista toinen jäi Ilveksen 6–5-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Joukkueen Suomenmestaruus ratkesi lopulta seuraavassa ottelussa.
Huhtikuussa 2016 Liuksiala teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Kauden 2016–2017 kynnyksellä seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan, jossa Liuksiala pelasi kauden aikana 19 runkosarjaottelua tehopistein 5+6=11. Hän pelasi Ilveksessä ensimmäisen ja uransa neljännen SM-liigaottelunsa 26. marraskuuta 2016 vieraissa Pelicansia vastaan, jolloin Liuksiala teki myös liigauransa avausmaalin. Hänen varsinainen tulokaskautensa SM-liigassa toi 37 runkosarjaottelussa tehot 12+6=18 ja kymmenessä playoff-ottelussa neljä syöttöpistettä. Liuksiala voitti koko SM-liigan tulokkaiden runkosarjan maalipörssin ja sijoittui tulokkaiden pistepörssissä viidenneksi. Hän jakoi myös Ilveksen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Aleksi Mustosen kanssa. Tammikuussa 2017 Liuksiala teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kaudeksi 2019–2020 Liuksiala siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Vaasan Sportiin.

Muuta

Liuksiala on käynyt Tampereen Kauppaoppilaitoksessa sporttimerkonomi-linjan.
Martha Quinn

Näyttelijä

Quinn on esiintynyt Joe Hillin The Firemanissa. Parhaiten hänet tunnetaan kuitenkin Comedy Centralin The Showbiz Show with David Spade -televisiosarjasta.

Henkilökohtaista

Quinn on kasvissyöjä. Hän meni vuonna 1992 naimisiin muusikko Jordan Tarlowin kanssa.
Lohmoijärvi

Lohmoijärvi (ven. Ло́гмозеро, Logmozero) on järvi Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä ja Petroskoin kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 16,1 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 10 300 neliökilometriä. 
Järveen laskee luoteesta useaksi suuhaaraksi jakautuva Suojoki. Muita jokia ovat Lohmoja (ven. Logmorutšei), Njutškina, Svjatlitsa, Padas ja Tomitsa. Solomannin salmi yhdistää Lohmoijärven Äänisen Petroskoinlahteen. Itärannalla sijaitsee Järventakuisen kylä ja etelässä Petroskoin kaupunkiin kuuluva Solomanni.
Olga Konon

Olga Anatolevna Konon (s. 11. marraskuuta 1989 Brest) on saksalainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla BV Gifhornia. Konon on edustanut aiemmin myös Valko-Venäjää ja Puolaa.
Konon osallistui vuonna 2008 Valko-Venäjän edustajana EM-kisoissa kaksinpeliin, jossa hän putosi toisella kierroksella hävittyään venäläiselle Anna Diehlille. Hän kilpaili kaksinpelissä myös saman vuoden olympialaisissa, joissa hän pääsi kolmannelle kierrokselle saakka tultuaan silloin turnauksesta hopeaa voittaneen Xie Xingfanin pudottamaksi. Konon saavutti parhaan sijoituksensa BWF:n ranking-listalla vuonna 2011, jolloin hän nousi listan 29. sijalle.
Pyhä Zosimus

Pyhä Zosimus (k. 418) oli paavina 18. maaliskuuta 417 – 26. joulukuuta 418. Syntyjään hän oli kreikkalainen. Hän sekaantui Gallian kirkon kiistoihin ja asettui Arlesin puolelle tekemättä kuitenkaan selvää ratkaisua kummankaan vallantavoittelijan puolesta. Hänen kiivas ja ailahtelevainen luonteensa aiheutti hajaannusta muuallakin kirkkokunnassa Rooman papistoa myöten.
Steve Prefontaine

Steve Roland Prefontaine (25. tammikuuta 1951 – 30. toukokuuta 1975) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.

Juoksu-ura

Prefontaine juoksi ensimmäisessä maan maastomestaruusjuoksussa sijalle 54. Hän aloitti kovan harjoittelun juosten suuria kilometrimääriä. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi maastojuoksussa. Prefontaine juoksi Yhdysvaltain lukioiden kahden mailin ennätyksen 8.41,5.
Bill Bowermann alkoi valmentaa Prefontainea. Prefontaine voitti kolme yliopistojen maastojuoksumestaruutta ja voitti neljä 3 mailin kilpailua ulkoradoilla. Hän juoksi Yhdysvaltain ennätyksen 5 000 metrillä ja valittiin Münchenin olympialaisiin. Prefontaine sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä Münchenin olympialaisissa vuonna 1972. Hän johti suurimman osan kilpailua, mutta loppusuoralla mitalistit menivät ohitse. Palattuaan olympiakisoista hän voitti muut yhdysvaltalaiset juoksijat Oregonin yliopistossa. Prefontaine teki Yhdysvaltojen ennätykset jokaisella matkalla 2 000 metristä 10 000 metriin.

Kuolema

Prefontaine oli palaamassa juhlista 30. toukokuuta 1975, kun hän menetti ajoneuvonsa hallinnan ja törmäsi kiviaitaan. Auto meni nurin ja Prefontaine kuoli. Hänen verensä alkoholipitoisuudeksi mitattiin 1,6 promillea.
Prefontainesta on tehty kaksi elokuvaa: vuonna 1997 Prefontaine ja vuonna 1998 Ilman rajoja. Dokumenttielokuva Fire on the Track käsittelee myös hänen elämäänsä. Juoksukilpailua Pre Classic on juostu vuodesta 1974 lähtien. Onnettomuuspaikka on nimetty Pren kallioksi. Sadat kävijät ovat jättäneet onnettomuuspaikalle hikinauhoja, mitaleja ja kenkiä.
Giulia Rubini

Giulia Rubini (s. 2. kesäkuuta 1935) on italialainen näyttelijä. Hän esiintyi 35:ssä elokuvassa vuosina 1953–1968. Hän esiintyi pääroolissa La finestra sul Luna Parkissa (1957), joka otettiin Berliinin elokuvajuhlille. Muita elokuvia, joissa hänellä oli osia, olivat muiden muassa Peppino, le modelle e chella là (1957), Daavid ja Goljat (1960) ja Kauhujen viidakko (1965).
Järfälla IBK

ELD-ketju

Järfallan IBK:n ensimmäistä ykkösketjua kutsutaan nimellä ELD-ketju, joka tulee nimistä, Mats Egnell, Joakim Lindtröm ja Fredrik Djurling. Pelaajat tekivät yli 730 pistettä Järfallassa joista 581 samassa ketjussa. Ketju on hajonnut kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran Mats Egnell meni IBF Faluniin, mutta palasi muutaman kuukauden kuluttua takaisin. Toisen kerran Djurling ja Egnell siirtyivät AIK:hon.
Kara DioGuardi

Kara Elizabeth DioGuardi (s. 9. joulukuuta 1970 Ossining, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tehnyt musiikkia useille maailmanlaajuisesti tunnetuille esiintyjille, joiden joukossa ovat Christina Aguilera, Paris Hilton, Avril Lavigne, Britney Spears, Ashlee Simpson, Laura Pausini, Jessica Simpson ja Lindsay Lohan.
Duken yliopistosta valmistunut DioGuardi on toisinaan laulanut myös taustalauluja. Hänen sukujuurensa ovat Albaniassa ja Italiassa, ja hänen isänsä Joseph J. DioGuardi on tunnettu poliitikko.
DioGuardi toimi myös tuomarina American Idol -televisiosarjassa 8. sekä 9. tuotantokaudella.
Hohtolamppu

Rakenne

Hohtolampussa on lasikuori, johon menee kaksi metallilankaa. Lasikammiossa on neon-kaasua, joka hohtaa kun virta kulkee sen läpi. Hohtolamppu loistaa hyvin myös pienellä virralla, koska kuumennettavaa hehkulankaa ei ole.
Hohtolamppu tarvitsee syttyäkseen n.100 volttia jännitettä, josta tulee 120 voltin alarajajännite. Hohtolampun käyttöikä on lähes sama kuin LED:eillä. Hohtolamppu ei myöskään mene rikki jännitepiikeistä tai lämpötilan vaihtelusta.

Käyttö

Hohtolamppua käytetään merkkivalona ja joissain tapauksissa ylijännitesuojana. Vanhemmassa elektroniikassa hohtolamppua on käytetty tasaamaan pienivirtaisten piirien jännitettä.
Hohtolampulla voidaan myös selvittää sähköisesti varautuneen kappaleen varauksen laji (positiivinen tai negatiivinen varaus) koskettamalla kappaletta hohtolampulla. Kappaleen varauksen ollessa negatiivinen, lampussa välähtää valo kappaleen puoleisessa kohtiossa. Jos taas kappaleen varaus on positiivinen välähtää valo kappaleeseen nähden vastakkaisessa kohtiossa.
Andraé Crouch

Andraé Edward Crouch (1. heinäkuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia – 8. tammikuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen gospel-muusikko, sanoittaja ja tuottaja. Hänen serkkunsa on musiikkikriitikko Stanley Crouch.

Kuvaus

Andraé Crouch oli merkittävä hahmo Jesus movement -nimisessä liikkeessä 1960- ja 1970-luvuilla. Crouch tuli tunnetuksi 1960-luvulla huippulahjakkaana nuorena gospelpianistina. Hänen hengellisiä laulujaan ovat laulaneet niin Elvis Presley, Paul Simon, hipit, kuin myös helluntaiveljensä. Crouchin sävellys I got Confidence päätyi Elviksen gospelrepertuaariin. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi mm. lauluistaan Trough it all ja The blood never loses it's power.
Andraé Crouchille myönnettiin seitsemän Grammy-palkintoa, ja hän oli kerran ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Hän pääsi Gospel Music Associationin Gospel Music Hall of Fameen vuonna 1998. Crouch toimi myöhemmin Michael Jacksonin, Madonnan (Like A Prayer), Quincy Jonesin, Diana Rossin, Elton Johnin ja Rick Astleyn tuottajana tai järjestäjänä. Hänet on myös kelpuutettu Hollywoodin walk of fameen.
Crouch vieraili viimeisen kerran Suomessa vuonna 2011.
Roope-setä kääpiöintiaanien maassa

Roope-setä kääpiöintiaanien maassa tai Roope-setä ja kääpiöintiaanit (engl. Land of the Pygmy Indians) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1956. Se julkaistiin alun perin Uncle Scrooge -lehden numerossa 18 vuonna 1957. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa jatkokertomuksena Aku Ankka -lehden numeroissa 52/1962 ja 1-2/1963.
Don Rosa teki vuonna 1991 Barksin tarinalle jatko-osan nimeltä Windigojen mailla (engl. War Of The Wendigo). The Walt Disney Company kielsi aikoinaan sekä Barksin että Rosan tarinoiden julkaisun, koska tarinoiden tapaa kuvata intiaaneja pidettiin poliittisesti epäkorrektina.

Juoni

Roope Ankka kyllästyy Ankkalinnan saasteisiin ja ostaa Kanadasta Yläjärven pohjoispuolella sijaitsevan maa-alueen, joka hän kuvittelee olevan asumatonta metsää. Matkustettuaan alueelle yhdessä Aku Ankan sekä Tupun, Hupun ja Lupun kanssa Roope huomaa metsän olevan peeweega-heimoon kuuluvien pienikokoisten intiaanien asuttama. Peeweegat pitävät ankkoja uhkana elämäntavalleen ja vangitsevat heidät. Päästäkseen vapaaksi Akun on pyydystettävä järvessä elävä valtava petokala.

Yksityiskohtia

Peeweega-intiaanit puhuvat samankaltaista runollista kieltä kuin Henry Wadsworth Longfellow'n runossa The Song of Hiawatha käytetään.
Barks kertoi tehneensä intiaaneista kääpiöitä siksi, että pienikokoiset ankat eivät olisi olleet uskottava uhka normaalinkokoisille ihmisille.