google/wiki40b huggingface dataset:
Rokin tunneli

Rokin tunneli on Ison Kaukasusvuoriston läpäisevä tunneli. Se kulkee Venäjän federaation hallitseman Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan Alagirin piiristä Georgiaan Dzaun piiriin, joka kuuluu Georgian Šida Kartlin hallintoalueeseen. 
Tunneli rakennettiin Neuvostoliiton aikana ja se valmistui vuonna 1984. Se on yksi harvoista kätevistä reiteistä, jotka läpäisevät Kaukasusvuoriston. Se kulkee noin 2 500 metriä merenpinnan yläpuolella ja on 3 730 metriä pitkä. Tunnelin liikenteeltä kerättävät tiemaksut ovat merkittävä verotulojen lähde itsenäiseksi tasavallaksi julistautuneelle Etelä-Ossetian (de facto) hallitukselle.

Muuta

Rokin tunneli on tärkeä sotilaallinen kohde, koska se mahdollistaa vahvistusten tuomisen Pohjois-Kaukasian sotilaspiirin alueelta Pohjois-Ossetia-Alaniasta. Etelä-Ossetiassa elokuussa käytyjen taisteluiden aikana Venäjän federaation 58. yleisjoukkojen armeijan pataljoonatason taktinen osasto kuljetti lyhyessä ajassa neljä rykmenttiä Etelä-Ossetiaan tunnelin kautta.
Venäjän federaation asevoimien tiedottaja, kenraalieversti Anatoli Nogovitsynin mukaan 16. elokuuta 2008 kello 16:15 MSD oli tavattu aseistettu ryhmä Rokin alueella. Seuranneessa laukausten vaihdossa toinen Lada Niva vaurioitui ja toisen Lada Nivan miehistö pääsi pakenemaan. 
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön varaministeri Grigori Karasin torjui vaatimuksen siitä, että Rokin tunneli asetettaisiin kansainväliseen valvontaan.
Espoon kartano

Espoon kartano (ruots. Esbo gård) on Espoonkartanon kaupunginosassa Espoossa sijaitseva kartano, jonka mukaan kaupunginosa on saanut nimensä.
Kuningas Kustaa Vaasa sai ajatuksen kartanon perustamisesta valtakunnan itärajalla pitkään vallinneesta kiristyneestä tilanteesta, joka johti vuonna 1555 avoimeen selkkaukseen. Asian hoitajaksi kuningas määräsi samana vuonna Helsingin lääninvoudiksi nimitetyn Anders Korpin. Kuninkaankartano perustettiin Espåbyn ja Mankbyn kylien maille, ja talonpojat saivat korvaavat pellot muualta. Sopimus rahvaan kanssa solmittiin Espoon pitäjän kesäkäräjillä 27. elokuuta 1556.
Peder Mandel oli kartanon ensimmäinen vouti, ja hän työskenteli vuosina 1557–58. Vuodet 1559–63 voutina toimi Truls Perinpoika. Läänimuutosten vuoksi, kun Espoo oli liitetty Raaseporin läänistä Porvoon lääniin 1564, kartanossa ei ollut omaa voutia. Vuonna 1572 tehdyn uuden läänimuutoksen jälkeen kartanosta tehtiin voutikunta. Tällöin voudiksi tuli Rasmus Jönsinpoika vuosiksi 1572–1575. Tämän jälkeen Espoon kartano oli Raaseporin lääninvoutien alaisena aina vuosisadan loppuun.
Kartano on kuulunut Ramsayn suvulle vuodesta 1756 lähtien. Kartanosta lähteneet Ramsayn veljekset mainitaan Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoissa. Ennen Ramsayita kartanon omistivat muun muassa Jacob de la Gardie ja Gustav Horn. August Ramsay osti kartanon takaisin suvulle vuonna 1914.
Kartanon entinen navetta on muutettu talliksi, ja sen tiloissa toimi vuosina 1987–2016 Espoon Ratsastustalli.
Matkan varrelta

Matkan varrelta (1985) on Maarit Nissilän kubistinen pronssiveistos Vähäheikkilässä. Kaksi hahmoa istuu penkillä: heistä on vaikea tietää, ovatko he juuri kohdanneet, vai kenties jo lähtemässä eri suuntiin. Teos sijaitsee osoitteessa Kupittaankatu 146 Osuuspankin palvelupisteen edustalla ja onkin Osuuspankin tilaama mäkitupalaisyhdistyksen aloitteesta. 
Teos viittaa taiteilijan mukaan paikan historiaan, sillä mäkitupalaisten asuttamalla alueella on aiemmin ollut majatalotoimintaa. Siellä ihmiset ovat kohdanneet kukin reiteillään omiin päämääriinsä. Symboliikkaa korostaa vielä teoksen sijoittamispaikaksi valittu risteys. Matkan varrelta kertoo kohtaamisten merkityksestä arkipäivässämme.
M/S Chiquita Nederland

Käyttöhistoria

Joulukuussa 1991 alus valmistui.
5. marraskuuta 2003 aluksen ilmoitettiin menettäneen peräsimensä Atlantilla, Azoreiden saariryhmän lähettyvillä. Hinaaja Fotiy Krylov otti Chiquita Nederlandin hinaukseensa. Päämäärä oli Antwerpen Belgiassa, jonne alus saapui 18. marraskuuta.
20. kesäkuuta 2007 asti Chiquita Brands International omisti aluksen.
Fusariini

Fusariini on normaaliolosuhteissa väritön, kiinteä yhdiste. Alkaloidi on eristetty Fusarium incarnatum-homeesta (kanta HKI0504). Sieni elää endofyyttinä mangrovepuissa. Yhdisteen CAS-numero on 1370014-20-2P. Yhdiste löydettiin vuonna 2011.
Reinhold Messner

Reinhold Messner (s. 17. syyskuuta 1944 Brixen, Etelä-Tiroli, Italia) on italiansaksalainen vuorikiipeilijä ja vihreä poliitikko. Messner kiipesi vuonna 1978 ensimmäisenä Mount Everestille ilman lisähappea. Hänestä tuli vuonna 1986 ensimmäinen kaikki neljätoista yli 8 000 metrin korkuista vuorta valloittanut henkilö.
Messner istui Euroopan parlamentissa Italiasta vuosina 1999–2004. Parlamenttiuransa jälkeen hän on perustanut vuoristoaiheisia museoita sekä Messner Mountain Foundation -säätiön.
Laktaasi

Laktaasi on laktoosia eli maitosokeria pilkkova entsyymi. Suomalaisessa väestössä on tavallista, että laktaasin tuotanto ohutsuolessa jatkuu imeväisiän jälkeenkin, mutta noin joka kuudennella suomalaisella laktaasin tuotanto lakkaa imetyksen jälkeen. Laktaasin tuotanto saattaa vähetä myös vanhuuden myötä.
Laktoosi-intoleranssi on tila, jossa henkilö ei tuota laktaasia, vaan laktoosia sisältävien tuotteiden nauttiminen aiheuttaa mm. ripulia tai lievempänä ilmavaivoja ja vatsakipuja. Nykyisin on saatavilla laktaasivalmisteita, joita käyttämällä laktoosi-intolerantit henkilöt voivat välttää laktoosia sisältävien tuotteiden aiheuttamia oireita.
Laktaasin entsyymikoodi on EC 3.2.1.23.
Zhang Xueliang

Zhang Xueliang (Wade-Giles: Tšang Hsueh-liang; 3. kesäkuuta 1901 Haicheng, Liaoning – 14. lokakuuta 2001 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli kiinalainen sotaherra, joka hallitsi Mantšuriaa ja muitakin osia Koillis-Kiinasta sen jälkeen kun Japanin armeijan upseerit olivat murhanneet pommi-iskulla hänen isänsä Zhang Zuolinin kesäkuussa 1928. Zhang Xueliang tunnettiin lempinimellä shaoshuai, ”nuori marsalkka”.
Zhang Xueliang oli Mantšuriaa ja suurta osaa Pohjois-Kiinasta hallinneen Zhang Zuolinin vanhin poika. Hän liittyi isänsä armeijaan 20-vuotiaana ja yleni nopeasti; jo vuonna 1922 hän komensi yhtä isänsä alaisista armeijoista. Isänsä murhan jälkeen vuonna 1928 hän otti tämän paikan. Japanilaiset uskoivat Zhang Xueliangin olevan oopiumista riippuvainen ja kykenemätön isänsä veroisiin johtamissuorituksiin, mutta hän yllätti nämä ryhtymällä päättäväisiin toimiin. Tammikuussa 1929 hän teloitutti kaksi japanilaisille myönteistä virkamiestä päivällisvieraiden edessä. Hän myös yritti poistaa Neuvostoliiton vaikutuksen Mantšuriassa.
Kristittynä sotaherrana tunnettu Feng Yuxiang ja Shaanxin maakunnan sotaherra Yan Xishan ryhtyivät 1930 aseelliseen kapinaan Kuomintang-hallituksen ja sen johtajan Tšiang Kai-šekin kukistamiseksi. Zhang Xueliang alkoi tällöin tukea Tšiang Kai-šekiä saadakseen vastineeksi Hebein maakunnan rautatien hallintaansa sekä satamakaupunki Tianjinin tullitulot hallinnolleen. Japanilaisten valloittaessa 1931–1932 Mantšurian Tšiang Kai-šek määräsi Zhangin vain vetäytymään Kiinan muurin eteläpuolelle.
Vuosina 1935–1936 Zhangin Shaanxiin asettuneet joukot sotivat Tšiang Kai-šekin pyynnöstä kommunisteja vastaan Yananin alueella. Zhang kuitenkin vakuuttui siitä, että hänen joukkojaan (ja samoin Kuomintangin joukkoja) tulisi käyttää mieluummin taisteluun Kiinaan tunkeutuneita japanilaisia vastaan. Joulukuussa 1936 hän järjesti Xi'anin välikohtauksena tunnetun uhkarohkean operaation lopettaakseen sisällissodan: Kun Tšiang Kai-šek saapui Zhangin päämajaan Shaanxin Xi’anissa ryhtyäkseen henkilökohtaisesti johtamaan sotatoimia kommunisteja vastaan, Zhang ja Yang Hucheng vangitsivat hänet ja suostuivat vapauttamaan hänet vasta kun hän oli luvannut muodostaa kommunistien kanssa yhteisrintaman japanilaisia vastaan. Tämän jälkeen Zhang palasi Tšiang Kai-šekin kanssa Nanjingiin, missä hänet kuitenkin määrättiin rangaistuksena kotiarestiin.
Zhang pysyi arestissa vuosikausien ajan. Kuin Kuomintang-hallitus toisen sisällissodan aikana vuonna 1948 joutui perääntymään Taiwanin saarelle, hänet siirrettiin sen mukana. Virallisesti liikkumisrajoitukset kumottiin 1960-luvun alussa. Zhang asui Taiwanissa lähellä Taipeita vuoteen 1991, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin. Vuodesta 1994 hän asui Havaijilla, jossa kuoli 100-vuotiaana vuonna 2001.
Espoonlahden uimahalli

Espoonlahden uimahalli on Espoon Espoonlahdessa sijaitseva vuonna 1983 valmistunut uimahalli. Vuonna 2012 se oli yli 340 000 kävijällään Espoon kävijämäärältään suurin uimahalli.

Uimahalli

Osmo Siparin suunnitteleman Espoonlahden uimahallin pääallas on 50 metriä pitkä ja 8-ratainen. Pääallas täyttää kansainväliset pitkän radan vaatimukset. Se voidaan katkaista 25 metrin altaaksi ja 24 metrin altaaksi. Pääaltaan lisäksi uimahallissa on lastenallas. Vesien puhdistuksessa käytetään otsonointia.
Uimahallissa kilpauintitoimintaa ja uintikoulutoimintaa harjoituttaa Cetus. Espoonlahden uimahallissa järjestetään vuosittain lukuisia Cetuksen isännöimiä uimakisoja.
Uimahallin lisäksi rakennuksessa toimii muun muassa kuntosali, hieroja, parturi ja kahvila.

Laajennus- ja peruskorjaushanke

Espoonlahden uimahalli on yhä lähes alkuperäisessä kunnossaan. Hallia on tarkoitus peruskorjata ja laajentaa suunnilleen vuonna 2020. Laajennuksessa hallia on tarkoitus myös täydentää terapia-altaalla ja hyppyaltaalla.
Aurela

Aurela (ICAO: LSK) oli liettualainen charter-lentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Vilnan lentoasema. Se lensi charter-lentoja lähinnä Baltian maiden matkanjärjestäjille. Yhtiö perustettiin ja se aloitti lennot Tupolev Tu-134A:lla vuonna 1996.
Yhtiö lopetti tomintansa 18. helmikuuta 2013, kun sen toimilupa peruttiin yhtiön talousvaikeuksien vuoksi.
Hervannan seniorikortteli

Hervannan seniorikortteli on YH Länsi Oy:n ideoima ja rakennuttama kortteli, joka koostuu viidestä senioriasumiseen rakennetusta kerrostalosta. Kortteli sijaitsee Tampereen Hervannan kaupunginosan ydinkeskustassa Pietilänkadun ja Hervannan valtaväylän kulmauksessa. Kokonaisuus koostuu yhdestä kiinteistöosakeyhtiöstä ja kahdesta asunto-osakeyhtiöstä. Rakennuksia yhdistää sisäkäytävä, "rengasraitti". Rakennusten keskelle jää sisäpiha, jonne on suunniteltu mm. pelikenttiä ja tanssitori vapaa-ajan harrastus- ja virkistystoimintaa varten.
Senioriasunnot ovat yksityisten palvelutarjoajien rakennuttamia tyypillisesti yli 55-vuotiaille maksukykyisille asiakkaille tarkoitettu asumismuoto. Senioritaloissa tärkeitä ovat esteetön rakentaminen, keskeinen sijainti ja palvelut. Asuminen ja palvelut kustannetaan itse.
Keskeisellä paikalla seniorikorttelin kulmauksessa ja kauppakeskus Duo:n vieressä on valkoinen palvelujen talo. Palvelujen talosta löytyy mm. ravintola (kahvila ravintola Kiewari), kuntosali, lääkäri, fysioterapeutti, hoitokoti sekä palveluohjaajia.
Hervannan seniorikortteli on luokassaan Suomen suurin senioriasuntola.
Haflinger

Ominaisuudet

Haflingerit ovat perusluonteeltaan älykkäitä, ystävällisiä ja yhteistyöhaluisia. Haflinger voi elää vanhaksi ja työskennellä iäkkäänäkin. Haflingerin säkäkorkeus on 135–150 senttimetriä eli se voi olla ponikokoinenkin, mutta haflinger katsotaan suomenhevosen tavoin yleisroduksi, ei poniksi. Haflingerin väri on aina liinakko eli rautias vaaleilla jouhilla, pään merkit ovat yleisiä. Haflingerin rakenteen piirteitä ovat pieni pää, älykäs ilme, isot silmät, pienet korvat ja hieman kyömy sivukuva, voimakas kaula, loivat lavat, vahva, syvä runko, melko pitkä selkä ja lihaksikkaat lautaset, voimakas takaosa, vahvat jalat ja erinomaiset kaviot.

Historia

Haflingerien nimet saavat alkukirjaimensa eri sukulinjojen tunnuksista, jotka ovat A (Anselmo, s. 1926), B (Bolzano, s. 1915), M (Massimo, s. 1927), N (Nibbio, s. 1920), S (Stelvio, s. 1923), ST (Student, s. 1927) ja W (Willi). Kaikki rodun oriit saavat nimen, jonka ensimmäinen kirjain tulee isän nimestä, ja tammojen nimen alkukirjain on vastaavasti emän nimen alkukirjain. Näin tiedetään, mihin sukulinjaan kukin hevonen kuuluu.
Vuosia kestänyt sisäsiitos johti varsin yhtenäiseen rotuun, jonka ominaispiirteet ovat hyvin selkeitä: pieni koko, voimakas rakenne, liinakko väri, kestävyys ja vuoristoroduille tyypillinen varmajalkaisuus. Arabialainen verenperintö näkyy energisinä ja irtonaisina liikkeinä. Hyväluontoinen haflinger on ihanteellinen yleisratsu ja ajohevonen. Ennen teollistumisen aikaa haflingerit olivat suosittuja maataloudessa ja kuormajuhtina. Entisaikaan haflingereita käytettiin raskaaseen työhön vaikeissa vuoristomaastoissa, hevonen kun oli ainoa kulkuväline Alpeilla. Nykypäivän haflingerit ovat enimmäkseen harrastehevosia. Rodun edustajia on viety moniin maihin. Erityisen suosittuja ne ovat Saksassa ja Sveitsissä. Halfinginhevoset ovat hyvin pitkäikäisiä.
Anttolan vaakuna

Anttolan vaakuna on saanut aiheensa Anttolan kunnan menestyksestä hiihtourheilusta. Kunta tuli tunnetuksi hiihtäjistään kuten Eero Kolehmaisesta, joita vaakunan suksikeihäät symbolisoivat. Suksikeihäitä, joissa suksisauvoihin oli liitetty keihään kärki, käytettiin ennen vanhaan talvimetsästyksessä jahtikeihäinä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 1. marraskuuta 1962. Vaakunan selitys on ”kultakentässä musta vinoristi, jossa kaksi kultaista suksikeihästä ristikkäin, sommat ylöspäin”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2001 kun kunta liittyi Mikkelin kaupunkiin.
Zalmay Khalilzad

Yksityiselämä

Khalilzad on sunni-muslimi ja etninen pataani. Hän puhuu viittä kieltä: paštoa, daria, arabiaa, englantia ja urdua. Khalilzad on naimisissa kirjailija ja analyytikko Chryl Benardin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta; Alexander ja Maximilian.
Lego City

Historia

Ensimmäiset Lego City -sarjan setit ilmestyivät Lego Town -nimellä 1970-luvun aikana. Alun alkaen nämä setit sisälsivät yleensä pohjalevyn päällä olevan rakennuksen ja siihen liittyviä kulkuneuvoja, kuten autoja tai helikoptereita. Mittakaava oli pienempi kuin nykyisissä seteissä. Minihahmojen keksimisen (1975) jälkeen mittakaavaa suurennettiin vuonna 1980 jotta hahmot saisivat uuden kodin Lego Town -sarjan seteistä. Alkuaikojen minihahmot eivät mahtuneet autojen sisälle, mikä vähensi paljon mahdollisuuksia leikkeihin.
Minihahmojen ilmestyminen auttoi paljon sarjan kehittämisessä. Kun autojen rakennustapa yhtenäistettiin, niiden lukumäärä suureni todella paljon. Myös rakennusten rakenne muuttui entistä suuremmaksi, samalla tosin palikkamäärää vähennettiin hieman.
Seuraavat suuret muutokset tapahtuivat 1980-luvun keskivaiheilla kun sen aikaisen Lego Town -teemaan alettiin kehittämään tuotteita, jotka olivat selkeästi erilaisia kuin tavanomaiset autot ja talot. Esimerkiksi vuonna 1985 Town-teemaan ilmestyi ensimmäinen lentokenttä-tuote  ja muutama muu ilmailuun liittyvät tuote. Town-teema kehittyi ja laajeni paljon tulevina vuosina kunnes vuonna 1992 ilmestyi ensimmäinen selkeästi oma aihekokonaisuus, tytöille suunnattu Paradisa-tuotesarja. Vaikka tuotesarja oli selvästi omanlaisensa, se silti kuului Town-teemaan erillisenä alateemana. Paradisan jälkeen tuli lukuisia muitakin alateemoja ja vielä nykyisestä City-teemasta löytää selviä alateemoja.
Antti Tuomas Heikkinen

Antti Tuomas Heikkinen (s. 4. huhtikuuta 1986) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta keväällä 2016.
Hän on esiintynyt muun muassa Elisa viihteen alkuperäissarjoissa Konttori ja Sipoon herttua sekä elokuvassa Hevi reissu. Kesällä 2018 hän näytteli Gösta Sundqvistia Ylen tuottamassa radiokuunnelmasarjassa Itkisitkö onnesta -tarina Gösta Sundqvistista. Elokuvassa Juice (2018) hän näyttelee Mikko Alataloa.
Sulfeeni

Ominaisuudet ja valmistus

Sulfeeni itsessään on hyvin reaktiivinen ja huoneenlämpötilassa epästabiili yhdiste. Se muun muassa muodostaa sulfonaattiestereitä reagoidessaan alkoholien kanssa. Sulfeeni on hyvin elektrofiilinen ja nukleofiilit kuten alkoholien hydroksyyliryhmän happi reagoi elektrofiilisen rikin kanssa additioreaktiolla. Tässä reaktiossa muodostuu karbanioni, joka vastaanottaa hapelta protonin ja muodostaa sulfonaattiesterin. Sulfeeni reagoi myös useilla sykloadditiorektioilla esimerkiksi 1,3-dipolaarisella sykloadditiolla.
Sulfeenia muodostuu kuumennettaessa metaanisulfonyylikloridia emäksen kuten trietyyliamiinin läsnä ollessa. Toinen tapa on cesiumfluoridin ja 1-(trimetyylisilyyli)metaanisulfonyylikloridin välinen reaktio.
Pepe Ahlqvist H.A.R.P.

Pepe Ahlqvist H.A.R.P. oli vuosina 1988–1995 toiminut blues- ja rhythm and blues-yhtye. Sen laulajana ja keulahahmona oli tunnettu bluesmuusikko Pepe Ahlqvist. Yhtyeen suurin hitti oli "Back to the River" -single, jonka musiikkivideota kuvattiin New Orleansissa asti. Pitkäsoittoalbumeista kaupallisesti menestynein oli yhtyeen toinen albumi On the Ground (1990). H.A.R.P.:n levyjä julkaistiin Suomen lisäksi myös muissa Pohjoismaissa sekä Itävallassa, Saksassa ja Sveitsissä. Saksassa, Itävallassa, Hollannissa ja Belgiassa yhtye teki myös keikkoja.
Yhtye ei virallisesti hajonnut, vaikka se piti keikkataukoa 13 vuotta. Ahlqvist kertoi Selvis-numerossa 4/2004, että H.A.R.P. "saattaisi tehdä tulevaisuudessa keikkoja tai jopa rundin". Tammikuussa 2009 nyt pelkästään nimellä H.A.R.P. esiintyvä yhtye palasi konserttilavoille. Mukana olivat perustajajäsenet Timo Pratskin ja Jarmo Nikku. 
Alkuperäinen Pepe Ahlqvist H.A.R.P. teki paluun kesällä 2016. Kesällä/syksyllä oli keikkoja festivaaleilla mm. Puistoblues ja Savonsolmu Beach & Blues Party.
Vesa Suutari

Vesa Suutari (s. 10. joulukuuta 1967 Valkeakoski) on ollut Vaasan yliopiston liiketaloustieteen, erityisesti johtamisen ja organisaatioiden professori vuodesta 2002. Hän on suorittanut yliopisto-opinnot Vaasan yliopistossa ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 1996. Suutari on toiminut Vaasan yliopistossa erilaisissa opetus- ja tutkimustehtävissä, muun muassa assistenttina, yliassistenttina, apulaisprofessorina, ma. professorina ja professorina lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 1991 lukien.  
Suutari toimi vuosina 2004-2006 Vaasan yliopiston johtamisen yksikön johtajana ja vuodet 2005-2006 kauppatieteellisen tiedekunnan varadekaanina. Vuosina 2010-2016 hän toimi kauppatieteellisen tiedekunnan dekaanina sekä Vaasan yliopiston vararehtorina.  
Suutari on tutkinut muun muassa kulttuureiden välistä johtamista sekä kansainvälistä henkilöstöjohtamista. Hän on viime vuosina keskittynyt erityisesti kansainvälisten työurien ja henkilöstön kansainvälisen liikkuvuuden tutkimukseen. Hän on julkaissut noin 80 tieteellistä julkaisua kansainvälisissä lehdissä ja editoiduissa kirjoissa.  
Vesa Suutari sai yhdessä professori Liisa Mäkelän ja tutkijatohtori Olivier Wurtzin kanssa Vaasan yliopiston Vuoden tutkimusteko 2018 -palkinnon ansioistaan kansainvälisessä GLOMO-tutkimus- ja tohtorikoulutushankkeessa. Suutari on aiemmin saanut Suomen Ekonomiliiton (nyk. Suomen Ekonomit) valtakunnallisen 'Vuoden opetussaavutus 2001' -palkinnon.  
Vesa Suutari nimitettiin Kaupallisten ja teknisten tieteiden tukisäätiön (Kaute) hallituksen jäseneksi vuonna 2019 alkavalle kaudelle.
Sinipääluikero

Koko ja ulkonäkö

Sinipääluikero kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Se on etupäästään sininen, pyrstöpuolestaan keltainen, ja kylkeä pitkin kulkee musta raita. Koiraat ovat suurempia kuin naaraat.

Alkuperä ja elinympäristö

Sinipääluikero elää Punaisellamerellä ja Intian valtameren länsiosassa sekä Agabanlahdella ja Adeninlahden länsiosassa.

Käyttäytyminen

Sinipääluikero ei pysyttele niin lähellä pohjaa kuin monet sukulaisensa. Se nyppii levää kivien pinnalta, ja saa suuhunsa myös levän joukossa eläviä selkärangattomia. Toisinaan se nyppii myös korallien tentakkeleita, minkä takia sitä ei voida varauksetta suositella riutta-akvaarioihin.

Vesiolot ja ravinto

Sinipääluikero syö luonnossa levää ja planktonia, Akvaariossa sille annetaan levää, kidusjalkaisia, hiutale- ja pakasteruokia kuten massiäyriäisiä.
Oldenburg (suku)

Oldenburg on pohjoissaksalaista alkuperää oleva ruhtinassuku ja eräs Euroopan merkittävimmistä kuningassuvuista. Suku on hallinnut Tanskaa yhtäjaksoisesti vuodesta 1448 ja Norjaa vuodesta 1905. Se on hallinnut aiemmin myös muun muassa Ruotsia, Venäjää ja Kreikkaa. Saksassa sijaitsevaa Oldenburgia suku hallitsi noin vuodesta 1100 aina vuoteen 1918.
Suvun varhaisin tunnettu kantaisä oli vuoden 1100 tienoilla elänyt kreivi Egilmar I, jonka ”vanhasta linnasta” (Olde borg) koko Oldenburgin alueen kerrotaan saaneen nimensä. Oldenburgin kreivi Dietrich eli Didrik Onnekkaan (k. 1440) vanhimmasta pojasta Kristian I:stä tuli 1448 Tanskan, 1450 Norjan ja 1457 Ruotsin kuningas. Kristian I:n poika Hannu I ja tämän poika Kristian II toimivat myös pohjoismaisina unionikuninkaina, ja Kalmarin unionin purkautumisen jälkeen suku jatkoi vallassa Tanska-Norjassa. Oldenburgin kreivin arvo periytyi Kristian I:n nuoremman veljen Gerhard VI:n jälkeläisille, kunnes tämän sukuhaaran sammuttua vuonna 1667 se siirtyi myös Tanskan kuninkaille.
Tanskan kuningas Kristian III:n nuoremmasta veljestä, Holstein-Gottorpin herttua Adolfista, polveutuu Oldenburgin suvun sivuhaara Holstein-Gottorpin suku. Tämä suku hallitsi vuosina 1751–1818 Ruotsia ja vuodesta 1796 Venäjän keisarikuntaa, tosin käyttäen Venäjällä edellisen hallitsijasuvun nimeä Romanov. Suvun venäläinen haara vaihtoi vuonna 1773 alkuperäisen herttuakuntansa Holstein-Gottorpin Tanskan kuninkaan kanssa Oldenburgiin ja lahjoitti sen toiselle Holstein-Gottorpien haaralle, joka hallitsi sitten Oldenburgia vuoteen 1918.
Kristian III:n nuoremmasta pojasta, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremmasta polveutui kuusi sukuhaaraa, joista neljä sammui jo 1700-luvun alussa. Kaksi jäljelle jäänyttä sukuhaaraa olivat Augustenburg (koko nimi Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg tai Sönderborg-Augustenburg) ja Sönderborg-Beck, joka vuodesta 1825 on tunnettu nimellä Glücksburg (koko nimi Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg tai Sönderborg-Glücksburg). Oldenburgien alkuperäinen päähaara sammui vuonna 1863 Tanskan kuningas Fredrik VII:n kuollessa pojattomana, jolloin Tanskan kruunu siirtyi Glücksburgin sukuhaaraan kuuluneelle kuningas Kristian IX:lle. Suku on pysynyt vallassa Tanskassa ja hallinnut vuodesta 1905 myös Norjaa, jonka ensimmäiseksi kuninkaaksi valittiin Kristian IX:n pojanpoika Carl, hallitsijana Haakon VII. Kristian IX:n eräästä pojasta tuli puolestaan Kreikan kuningas Yrjö I. Suku hallitsi Kreikkaa vuosina 1863–1924 ja 1935–1973.
Jackie Coogan

John Leslie (Jackie) Coogan (26. lokakuuta 1914 Los Angeles, Kalifornia – 1. maaliskuuta 1984 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Coogan aloitti uransa lapsinäyttelijänä, ja hän olikin yksi mykkäelokuvan suurimmista lapsitähdistä. Hänen uransa tunnetuin elokuva on Chaplinin poika (The Kid, 1921). Toinen hänen tunnettu roolinsa oli nimirooli elokuvassa Oliver Twist (1922). Hän näytteli elokuvissa aina kuolemaansa saakka, vaikka aivan lapsuusajan loistoon hänen uransa ei enää koskaan noussut. Hän näytteli runsaasti televisiossa, kuten televisiosarjassa The Addams Family vuosina 1964–1968. Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Coogan muistetaan erityisesti tapauksesta, jossa hän haastoi äitinsä ja isäpuolensa oikeuteen heidän tuhlattua poikansa omaisuuden, jonka hän oli tienannut mykkäelokuvistaan. Hän sai kuitenkin oikeusteitse takaisin vain 126000 dollaria. Tapaus aiheutti Coogan-ilmiönä tunnetun lain syntymiseen, jonka mukaan lapsinäyttelijän tienaama omaisuus turvataan, kunnes hän tulee täysi-ikäiseksi.
Toisen maailmansodan aikaan Coogan palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa ja myöhemmin osallistui taisteluihin Intiassa ja Burmassa.
Jackie Coogan oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa mm. näyttelijätär Betty Grablen kanssa. Hän oli myös neljän lapsen isä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana.