google/wiki40b huggingface dataset:
Mikropsia

Mikropsia on neurologinen häiriötila, joka saa ihmisen näkemään kohteet pienempinä kuin ne todellisuudessa ovat. Häiriö ei vaikuta silmän toimintaan, ainoastaan aivojen tapaan käsitellä näköinformaatiota. Mikropsia saattaa johtua migreenista, epilepsiasta tai psykedeelisistä huumeista (LSD, psilosybiini).
Saman tyyppistä häiriötilaa, jossa kohteet näkyvät todellisuutta suurempana kutsutaan nimellä makropsia.
Mikropsiaa kutsutaan myös Liisa Ihmemaassa -syndroomaksi, lilliputtinäöksi tai lilliputtihallusinaatioiksi.
Orion (mytologia)

Orion oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläiskokoinen metsästäjä ja Poseidonin ja Euryalen poika.
Orionin saapui Khioksen saarelle, jossa hän ihastui Oinopionin tyttäreen – tai puolisoon – Meropeen. Toiset versiot esittävät asian sitten, että Orion yritti humalapäissään vietellä Meropen, mutta lopulta päätyneen makaamaan tämän väkisin. Hänen nukahdettuaan Oinopion kosti tyttärensä kohtalon puhkaisemalla Orionin silmät ja karkottamalla hänet pois saarelta. Toiset runoilijat kertoivat Orionin pyytäneen Meropen – tai Aeron – kättä, ja ehdoksi tälle Oinopion asetti saaren villipetojen hävittämisen. Vaikka Orion näin tekikin, Oinopion inhoten ajatustakin Orionista hänen tyttärensä aviomiehenä vain lykkäsi aina uudelleen hääpäivää eteenpäin. Eräänä päivänä Orion humaltuneena yritti ottaa Meropen väkisin, jolloin Oinopion hyökkäsi hänen kimppuunsa ja sokaisi hänet palavalla oksalla.
Orion vaelsi sokeutettuna Lemnokselle Hefaistoksen luo, ja täällä joko Hefaistos antoi hänelle Kedalionin oppaaksi tai vaihtoehtoisesti Orion sieppasi pojan, jonka hän istutti oppaakseen olkapäilleen. Oppaansa avulla Orion pääsi katsomaan nousevaa aurinkoa, joka palautti hänen näkönsä ennalleen. Tämän jälkeen hän palasi kiireesti takaisin Khiokselle kostamaan Oinopionille, mutta tämän ystävät olivat kätkeneet tämän.
Epäonnistuneen kostoretkensä jälkeen hän palasi Kreetalle, jossa hän eli metsästäjänä Artemiin seurassa. Orionin kohtalosta on tästä eteenpäin olemassa useita versioita. Erään mukaan Eos, joka ihastui Orionin komeuteen, sieppasi metsästäjän mukaansa, mutta Artemis surmasi tämän nuolellaan estääkseen Eosta ottamasta Orionia puolisokseen. Toisen mukaan Apollon närkästyneenä sisarensa Orionia kohtaan osoittamasta huomiosta väitti sisarelleen tämän olevan kykenemätön osumaan jousella hänen mereltä osoittamaansa maaliin. Kun Artemis osoitti väitteen perättömäksi, selvisi, että kohde oli ollut merellä uimassa ollut Orion. Kolmannen mukaan Artemis tappoi Orionin tämän haastettua hänen kiekonheittokilpailuun tai maattuaan Opiksen, Artemiin neitsyen kanssa. Neljännen mukaan Orion kerskui voivansa voittaa minkä tahansa villieläimen, jolloin maasta nousi suunnaton skorpioni, joka surmasi hänet.
Kuoleman jälkeen Orion korotettiin tähtitaivaalle, jossa on nähtävissä myös hänen metsästyskoiransa Sirius. Tämä on luultavasti varhaisin kreikkalaisesta mytologiasta tunnettu katasterismi.
Estelle Parsons

Estelle Margaret Parsons (s. 20. marraskuuta 1927) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Parsons syntyi Lynnissä, Massachusettsissa, Eben Parsonsin ja ruotsalaisen Elinor Ingebore Matssonin tyttäreksi. Hän opiskeli Oak Grove School for Girlsissä Mainessa ja valmistui Connecticut Collegesta vuonna 1949. Sen jälkeen hän luki lakia ja toimi laulajana ennen näyttelijänuransa alkamista 1950-luvulla. 
Parsons tunnetaan sekä televisiosta, teatterista että elokuvamaailmasta. Hän on ollut useasti Tony-ehdokkaana ja sai vuonna 1967 Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Bonnie ja Clyde. Muiden tunnettujen elokuvien joukkoon lukeutuvat Rachel, Rachel – haluan rakastaa (1968) ja Musta maanantai (1993). 
Parsons oli lisäksi Bafta-ehdokkaana, ja hänellä oli sivurooli Beverlynä komediasarjassa Roseanne. Hän on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäinen avioliitto Richard Gehmanin kanssa solmittiin vuonna 1953, mutta päättyi eroon 1958. Avioliitosta syntyivät kaksostyttäret Abbie ja Martha. Hän on elänyt vuodesta 1983 toisessa avioliitossaan Peter Zimrothin kanssa, ja parilla on adoptiolapsi Abraham (s. 1983).
Antero Väyrynen

Onni Antero Väyrynen (26. syyskuuta 1916 Kemijärvi – 2. elokuuta 1970 Sodankylä) oli apulaistaloustarkastaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri 1960-luvulla.
Väyrysen vanhemmat olivat suutarimestari Antti Väyrynen ja Hilda Susanna Kujala. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun Lyseosta 1935 ja suoritti alemman oikeustutkinnon 1939. Ennen sotia Väyrynen oli ylimääräisenä tullivartijana ja kamarikirjurina tullihallituksessa 1935–1938. Sodan jälkeen hän toimi Oulun läänin siirtoväen huollon läänintarkastajana 1945–1946, Oulun kaupungin sosiaalisihteerinä 1946–1957 ja apulaistaloustarkastajana 1957–1970.
Väyrynen oli SDP:n kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä 1962–1970. Hän toimi sisäasiainministerinä Paasion I hallituksessa 1967–1968 ja Koiviston I hallituksessa 1968–1970. Väyrynen oli myös presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja kunnallispolitiikassa hän oli mukana Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Draw the Line

Draw the Line on yhdysvaltalaisyhtye Aerosmithin viides, vuonna 1977 julkaistu albumi. Ilmestyttyään levyltä ei noussut hittikappaleita ja se herätti vain vähän kiinnostusta.
Sondre Nordstad Moen

Sondre Nordstad Moen (s. 12. tammikuuta 1991 Trondheim) on norjalainen kestävyysjuoksija, maratonin Euroopan ennätyksen haltija. Hän edustaa oslolaista SK Vidar -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm.
Moen sijoittui maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa kuudenneksi Torossa 2007. Seuraavana vuonna hän oli Edinburghin maastojuoksun MM-kilpailuissa samassa ikäluokassa 28:s ja  Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 5 000 metrillä neljästoista. Brysselin EM-maastojuoksuissa 2008 hän saavutti alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa.
Moen sijoittui 2009 Ammanin MM-maastojuoksuissa alle 20-vuotiaissa 74:nneksi ja Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi. Dublinin EM-maastojuoksuissa hän sijoittui alle 20-vuotiaissa neljänneksi ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Hän oli Bydgoszczin MM-maastojuoksuissa alle 20-vuotiaiden sarjassa 31:s. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 10 000 metrillä 14:nneksi ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Albufeiran maastojuoksun EM-kilpailuissa 2010 hän oli alle 20-vuotiaissa viides.
Moen sijoittui Punta Umbrían MM-maastojuoksuissa 2011 miesten sarjassa 36:nneksi. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa Ostravassa 2011 ajalla 28.41,66. Velenjen maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti samana vuonna alle 23-vuotiaiden sarjassa henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia ja joukkuekilpailussa kultaa.
Moen sijoittui 2014 Zürichin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä yhdeksänneksi ja maastojuoksun EM-kilpailuissa Samokovissa 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui ensimmäisellä maratonillaan Firenzessä neljänneksi ajalla 2.12.54. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui maratonilla 19:nneksi. Saman vuoden EM-maastojuoksuissa Chiassa hän oli kolmastoista.
Moen juoksi maratonin Norjan ennätyksen 2.10.07 Hannoverissa huhtikuussa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Saman vuoden lokakuussa hän juoksi Valenciassa puolimaratonin Norjan ennätyksen ja Euroopan tilaston kaikkien aikojen kolmanneksi parhaan ajan 59.48. Hän juoksi maratonin Euroopan ennätyksen 2.05.48 voittaessaan Fukuokan maratonin 3. joulukuuta 2017. Aiempi Euroopan ennätys oli turkkilaisen Kaan Kigen Özbilenin 2.06.10. Hän keskeytti maratonin Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Peter Thiel

Peter Thiel (s. 11. lokakuuta 1967) on yhdysvaltalainen sijoittaja, yksi PayPalin perustajista, Clarium Capital Managementin perustaja, yksi Palantir Technologiesin perustajista sekä Founders Fundin partneri. Thiel oli Forbes 400 listan mukaan vuonna 2018 Yhdysvaltojen 328. varakkain henkilö 2,5 mrd. dollarin omaisuudella.

Ura

Thiel omisti 3,7 prosentin osuuden PayPalista kun se myytiin eBaylle. Thiel ansaitsi kaupasta 55 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Tämän jälkeen Thiel perusti Clarium Capital Managementin.
Thiel sijoitti vuonna 2004 puoli miljoonaa dollaria Facebookiin. Thiel on tullut Facebook-sijoituksestaan kuuluisaksi ja se on osa Facebookista kertovaa The Social Network -elokuvaa, jossa Thieliä esittää Wallace Langham.
Thiel on yksi Palantir Technologiesin perustajista.

Näkemyksiä

Peter Thielin mukaan opintolaina heikentää opiskelijoiden kykyä valita innovatiivinen ura. Suuri määrä opintolainaa aiheuttaa hänen mukaan yleensä riskin välttämistä ja turvallisia urapolkuja. Kuitenkin samaan aikaan yhdysvaltalainen yhteiskunta tarvitsee enemmän innovaatioita. Thielin mukaan koulutus muistuttaa vakuutusta, ja kouluttautumista ajaa enemmän pelko kuin toivo. Thiel Fellowship lahjoittaa 100 000 Yhdysvaltain dollaria yliopisto-opiskelijoille jotka lopettavat muodollisen koulutuksen ja seuraavat unelmiaan.
Thiel välttää MBA-koulutuksen käyneiden palkkaamista, sillä heillä on hänen mukaansa ominaisuudet jotka johtavat erittäin korostuneeseen "lauma-ajatteluun ja -käyttäytymiseen". Thiel kannattaa autismia ja Aspergerin syndroomaa sairastavien palkkaamista, sillä tällä tavalla yritys voi välttää "lauma-ajattelua". Thielin arvion mukaan joillain Piilaakson menestyneillä yrittäjillä on lievä Aspergerin syndrooma tai jotain sen suuntaista. Thielin mielestä Aspergerin syndrooma on suuri etu Piilaaksossa. Thielin mukaan suuren tietyn alan työntekijämäärän kanssakäyminen luo konformistisuutta, ja tämä sosialisaatio estää ihmisiä keksimästä alkuperäisiä innovatiivisia ideoita. Thielin mukaan yrittäjyydessä tärkeää on nimenomaan alkuperäisyys.

Yksityiselämä

Thiel on avoimesti homoseksuaali. Thiel on puoluekannaltaan republikaani ja presidentti Donald Trumpin kannattaja.
Esittävä opetus

Aktivoiva luento

Vuorisen mukaan aktivoiva luento tarkoittaa luentoa, esitelmää, puhetta tai alustusta, jota havainnollistetaan erilaisin keinoin. Luento-opetuksessa opiskelijat voivat osallistua mm. esittämällä kysymyksiä joko oma-aloitteisesti tai opettaja voi jakaa kysymysvuoroja. Luennon tarkoitus ei ole olla opettajan monologi vaan vuorovaikutteinen tilanne, johon myös opiskelijat osallistuvat. Toisinaan kysymykset ja keskustelu voidaan ohjata luennon loppuun. Luento-opetuksessa suunnittelulla ja valmistelulla on tärkeä rooli. Opettajan tulee tuottaa luennolle sisältö sekä sen lisäksi opetukselliset tavoitteet. Luennon alussa on hyvä selvittää opiskelijoiden aikaisemman tiedon taso.

Demonstraatio eli havaintoesitys

Demonstraation eli havaintoesityksen periaatteena on se, että opettaja esittää oppijalle työtehtävän tai -suorituksen, jota oppija sitten jäljittelee. Usein opettaja ammattilaisena hallitsee opittavan taidon vaivattomasti. Ongelmaksi voi tulla se, että oppijat eivät osaa vaativaa suoritusta, jolloin heidän rohkeutensa yrittää suoritusta voi heiketä. Ratkaisuna tähän voi olla se, että opettaja jakaa monta vaihetta sisältävän suorituksen osiin, jotka hän demonstroi vaihe vaiheelta. Oppimista voi edistää myös hitaasti tehty suoritus, että oppijat pysyvät mukaan. Apuvälineinä havaintoesityksessä voidaan käyttää kuvia, esineitä, videoita, karttoja sekä teknisiä välineitä. Havainnollistaminen auttaa konkretisoimaan opittavaa, vastaanottamaan, ymmärtämään, jäsentämään ja muistamaan, luomaan virikkeisyyttä, herättämään ja pitämään yllä mielenkiintoa.

Opetuskeskustelu

Opetuskeskustelussa ovat mukana opiskelijat ja opettaja, joka toimii enemmän keskustelun johdattajana kuin aktiivisena keskustelijana. Opetuskeskustelussa pyritään yhteiseen ymmärrykseen opittavasta asiasta. Toisinaan se voi olla vain yhdessä pohtimista tavoitteena olevan oppimistuloksen saavuttamiseksi. Jotta opetuskeskustelusta olisi osallistujille hyötyä, heillä olisi hyvä olla jonkin verran kokemusta tai tietoa keskusteltavasta aiheesta. Opettaja voi pitää keskustelun alkuun alustuksen tai esittää videon, jonka avulla ryhmä pääsee alkuun keskustelussa. Opetuskeskustelussa on neljä vaihetta: ensimmäisessä vaiheessa orientoidutaan aiheeseen, toisessa vaiheessa selvitellään tilannetta eli tutkitaan aihetta, kolmannessa vaiheessa jäsennetään eli ymmärretään käsiteltyjä aiheita ja viimeisessä vaiheessa tehdään yhteenveto esille tulleista asioista.
Verhopilvi

Verhopilvi (Altostratus, As) on 2–5 kilometrin korkeudessa esiintyvä keskipilvi. Se muodostaa lähes piirteettömän pilvilautan, joka peittää usein koko taivaan. Kostealla ilmalla verhopilvestä tulee paksu ja harmaa, ja se peittää Auringon. Kuivalla ilmalla verhopilvi jää ohueksi ja läpikuultavaksi, jolloin Aurinko näkyy sen läpi ja Kuun ympärille voi syntyä punertava pilvikehä.
Verhopilvi koostuu yleensä pilvipisaroista, mutta joskus lisäksi jääkiteistä. Siinä saattaa olla aaltomaisia kuvioita. Verhopilvi muodostuu kosteasta ja nousevasta ilmasta tai ylempää laskeutuneesta harsopilvestä, joka on muuttunut paksummaksi. Se ennustaa lämmintä rintamaa ja pitkään kestävää sadetta, kesällä myös ukkosta.
Verhopilvipeite voi olla tuhansien neliökilometrien laajuinen. Kun verhopilvi on tarpeeksi paksu, se muuttuu laajaksi sadepilveksi ja siitä sataa vettä tai lunta. Silloin kun verhopilvi sataa maahan asti, sade on vähäistä. Verhopilvi voi aiheuttaa jään kerääntymisen sen läpi lentävään koneeseen.
Sergei Kovalik

Sergei Filippovitš Kovalik (ven. Серге́й Фили́ппович Кова́лик; 25. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1846 Poltavan läänin Zenkovin kihlakunta – 26. huhtikuuta 1926 Minsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Sergei Kovalik syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli sotakoulussa, Pietarin yliopistossa ja valmistui Kiovan yliopistosta matematiikan kandidaatiksi. Kovalik osallistui narodnikkikerhojen perustamiseen ja oli yksi talonpoikaiston keskuuteen tehdyn vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista. Vuonna 1873 hän matkusti ulkomaille, missä tutustui Mihail Bakuniniin, Pjotr Lavroviin ja Pjotr Tkatšoviin. Palattuaan hän teki propagandatyötä eri puolilla Venäjää.
Kovalik pidätettiin Samarassa heinäkuussa 1874. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa, josta hän yritti paeta yhdessä Porfiri Voinaralskin kanssa. Tammikuussa 1878 ns. 193:n oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja kapinan lietsonnasta. Rangaistuksensa Kovalik kärsi Borisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Sen jälkeen hänet karkotettiin Verhojanskiin. Vuonna 1892 hän sai luvan siirtyä Balaganskiin ja sieltä Irkutskiin. 
Siperiassa Kovalik tutki jakuuttien kulttuuria ja kieltä sekä osallistui Venäjän maantieteellisen seuran tutkimusretkiin. Vuonna 1898 hänen sallittiin siirtyä Euroopan-puoleiselle Venäjälle, missä hän asettui Minskiin. Vallankumouksen jälkeen hän osallistui yhteiskunnalliseen toimintaan ja luennoi Minskin polyteknisessä instituutissa. Kovalik on kirjoittanut 1870-luvun vallankumousliikkeen historiaa käsittelevän teoksen Revoljutsionnoje dviženije semidesjatyh godov i protsess 193-h, joka ilmestyi Moskovassa vuonna 1928.
Unfinished Music No. 2: Life with the Lions

Taustaa

Ensimmäisen kokeellisen albumin julkaisun jälkeen Lennonin ja Onon suhde kehittyi nopeasti rakkaudeksi, ja vielä samana vuonna Lennon aloitti eroprosessin vaimostaan Cynthiasta, laittoi kotitalonsa kartanon Kenwoodissa myyntiin ja muutti yhteen Onon kanssa. Lennon levytti vuoden 1968 aikana muun The Beatlesin kanssa yhtyeen tupla-albumia The Beatles, joka tunnetaan myös nimellä White Album. Muiden yhtyeen jäsenten hämmästykseksi Lennon toi Onon mukanaan levytysstudioon. Tämä aiheutti hämmennystä ja eripuraa yhtyeen sisällä. 14. lokakuuta 1968 The Beatles äänitti White Albumille viimeisen kappaleen; se oli Lennonin balladi Julia, joka oli omistettu hänen äidilleen. Kun White Albumin äänitykset olivat ohi, Lennon ja Ono aloittivat marraskuussa uuden kokeilevan ja avantgardemaisen albumin teon. Lennon sysäsi albumin äänitykset kuitenkin syrjään, kun The Beatles aloitti jälleen levyttämisen Get Back -sessioiden parissa työstäen uutta albumia ja singleä. Levytyksissä tuli suuria riitoja yhtyeen jäsenten kesken, eikä vähiten Yokon läsnäolosta johtuen. Lennonin ja Onon toinen kokeellinen albumi tehtiin loppuun vuoden 1969 alussa, yhden päivän aikana, ja se julkaistiin 9. toukokuuta 1969. Osa albumista äänitettiin sairaalassa, jossa Yoko oli hänen synnytyksensä lähestyessä ja myöhemmin synnyttäessään. John oli hänen mukanaan ja nukkui lattialla hänen vierellään. Tästä on myös otettu albumin kansikuva, jossa Ono makaa sairaalavuoteessa ja Lennon mietteliäänä lattialla hänen vierellään. Albumin nimeksi tuli Unfinished Music No. 2: Life With the Lions, jonka nimi (suom. ”elämää leijonien keskellä”) pohjautuu Yokon saamaan kritiikkiin ja huonoon kohteluun mediassa. Albumi sijoittui Amerikassa albumilistan 179. sijalle, Britanniassa se ei edeltäjänsä tavoin päässyt listalle lainkaan. Tämä tekee Life With the Lionsista Lennonin kaikkien aikojen heikoiten menestyneen julkaisun.
Ilona Sekacz

Ilona Sekacz (s. 6. huhtikuuta 1948 Blackpool) on brittiläinen säveltäjä. 
Sekacz syntyi puolalais-englantilaiseen perheeseen ja opiskeli teatteri- ja draama-alaa Birminghamin yliopistossa. Hän kouluttautui myös viulistiksi. Ensimmäiset teatterimusiikin työtehtävät hän sai Royal Shakespeare Companysta ja Lontoon Unicorn-teatterista. 1980-luvulla hän laajensi repertuaariaan televisiotuotantoihin ja 1990-luvulla elokuva-alalle.
Sekaczin 1980-luvun televisiosarjojen sävellyksiä olivat Freud-sarja (1984), Dutch Girls (1985), The Importance of Being Earnest (1986), The Insurance Man (1986), Final Run (1988) ja The Mountain and the Molehill (1989). Hänen elokuvatuotantonsa huippukautta oli 1990-luku, jolloin syntyi musiikki filmeihin Back Home (1990), The Countess Alice (1993), A Pin for the Butterfly (1994), Antonian maailma (1995), Ihon alla (1997), Mrs. Dalloway (1997) ja Solomon and Gaenor (1999).
Sergei Baburin

Sergei Nikolajevitš Baburin (ven. Сергей Николаевич Бабурин, s. 31. tammikuuta 1959) on oikeustieteen tohtori Omskin yliopistosta, Venäjän valtakunnanduuman varapuhemies sekä duuman siviili-, rikos-, hallinto- ja prosessioikeuden komitean jäsen.
Baburin syntyi Kazakstanissa ja kasvoi Siperiassa. Hän johtaa kansallis-isänmaallisen liiton ”Synnyinmaa” parlamenttiryhmää. Vuonna 2018 hän pyrki Venäjän presidentiksi.
Risicum

Risicum Oyj on pikalainayhtiö, jolla on toimintaa seitsemässä maassa. Risicum-nimi tulee latinan kielestä ja tarkoittaa riskiä. Risicum Oyj:llä on 55 työntekijää ja yrityksen toimitusjohtaja on Ville Öfversten. Konsernin liikevaihto vuonna 2009 oli 12,5 miljoonaa euroa ja vuonna 2010 14,1 miljoonaa euroa. Yritys on vuoteen 2012 mennessä palvellut noin 200 000 asiakasta.

Yritys

Risicum aloitti toimintansa 2005. Toiminta keskittyi alussa Suomeen, mutta laajeni vuonna 2008 Ruotsiin sekä Baltian maihin ja vuonna 2011 Puolaan. Vuonna 2012 Risicum laajentaa toimintaansa myös  muualle Eurooppaan OK Money -brändin alla. Konserniin kuuluvat myös tytäryhtiöt iKassa Finland Oy, OK Money Finance Oy, Nettivippi.fi, Laina.fi, Vippi.net ja Joustoraha.fi.
Etelä-Suomen aluehallintovirasto on antanut Risicumille luvan myöntää kuluttajaluottoja. Suomalaisen Työn Liitto on myöntänyt yritykselle avainlipun, joka on tunnustus palvelun ja tuotteen korkeasta laadusta, sekä yhteiskuntavastuullisesta toiminnasta. Risicum on Suomen Pienlainayhdistyksen jäsen. Risicum ei saanut keväällä 2010 Finanssivalvonnalta pankkitoimilupaa.

Omistaja

Yhdysvaltalainen Dollar Financial Corporation osti  Risicumin kesällä 2011. Yhtiön aiemmat omistajat ja johto perustivat 2013 vertaislainapalvelua säästäjille ja lainanhakijoille tarjoavan Fellow Financen. DFC Global -konserni on kuluttajarahoitukseen erikoistunut yhtiö. DFC Global Corp. (NASDAQ: DLLR) toimii Yhdysvaltojen lisäksi seitsemässä maassa. DFC:n liikevaihto tilikaudella 2011 oli 788 ja käyttökate 230 miljoonaa dollaria.

Sponsorointi

Risicum tukee toiminnallaan nuorten urheilua ja tekee yhteistyötä nuorisoseurojen kanssa eri puolilta maata. Vuonna 2011 Risicum solmi mm. kaksivuotisen sponsorointisopimuksen Suomen Ringetteliiton  sekä turkulaisen TPS Salibandy Oy:n kanssa.
Spetsnaz

Koulutus

Pääosa prikaatien miehistöstä koostuu varusmiehistä, jotka palvelevat kaksi vuotta. Heidät koulutetaan kaukotiedustelutehtäviin tiedusteluryhmissä (Razvedgruppa). Jokaisella prikaatilla on oma sodanajan kohdealueensa, ja koulutus pyritään antamaan kohdealuetta vastaavissa olosuhteissa. Neuvostoliiton aikana Spetsnaz-joukot olivat huippusalaisia ja prikaatit käyttivät palvelusunivormunaan lähimmän tavanomaisen joukko-osaston univormua ja tunnuksia, esimerkiksi tykistön. 1980-luvulla maahanlaskujoukkojen (VDV) univormu standardisoitiin myös Spetsnazin palvelusasuksi näiden läheisen suhteen vuoksi, sillä Spetsnaz-upseereita koulutettiin Rjazanin ilmakuljetusjoukkojen korkeakoulussa yhdeksännessä komppaniassa.
Upseerien koulutus kesti neljä vuotta, ja siinä keskityttiin erityisesti kohdemaan kielen opiskeluun. Koulutus sisälsi mm. taideopintoja vastapuolen kielellä. Valmistuneet kadetit saivat kääntäjän diplomin ja luutnantin arvon. 9. komppania koostui neljästä osastosta, joista jokainen oli erikoistunut yhteen kieleen: englantiin, ranskaan, saksaan ja kiinaan.
Spetsnaz GRU taistelijoiden tunnuksena on hihamerkkiin kuvattu musta lepakon hahmo, jonka taustakuvio vaihtelee johtosuhteen, aselajin ja puolustushaaran mukaisesti.
Suomenmaa (kirjasarja)

Suomenmaa viittaa kahteen Suomen maantiedettä kuvaavaan kirjasarjaan.

Vuosien 1919–1931 kirjasarja

Vuosien 1919 ja 1931 välisenä aikana julkaistiin Suomenmaa-niminen kirjasarja, joka koostui kymmenestä osasta. Suomi esitellään teoksessa lääneittäin ja kunnittain. Ensimmäisenä ilmestyi Uudenmaan lääniä kuvaava osa. Oulun läänin tiedot oli jaettu kahteen niteeseen ja nämä ilmestyivät kirjasarjan viimeisinä osina.
Kirjasarjan toimittajina olivat maantieteilijä J. E. Rosberg, historiantutkija Kustavi Grotenfelt, maantieteilijä Kaarlo Hildén sekä geologi ja maantieteilijä Erkki Mikkola.

Vuosien 1967–1978 kirjasarja

Vuosien 1967 ja 1978 välisenä aikana WSOY kustansi seitsenosaisen maantieteellisen hakuteossarjan Suomenmaa.
Kirjasarja esittelee Suomen silloiset kunnat ja eräitä juuri kuntaliitoksissa hävinneitä kuntia aakkosjärjestyksessä maantieteilijöiden kirjoittamina artikkeleina. Kirja sisältää käsiteltyjen kuntien pienet yleissilmäyskartat ja valokuvia. Kunkin osan alussa on Suomen kuntakartta, johon on merkitty kaikkien silloisten Suomen kuntien nimet ja lopussa kartta, johon on merkitty vain kyseisessä osassa esiteltävien kuntien nimet.
Kirjasarjan toimittajina olivat Hannu Tarmio, Pentti Papunen, Kalevi Korpela ja Marketta Heinonen.
Eino Roiha -instituutti

Eino Roiha -instituutti (ERI) järjestää muun muassa musiikkiterapian ja tanssi-liiketerapian erikoistumiskoulutuksia. Toiminnan taustalla on Eino Roiha -säätiö, jonka perustajatahoja ovat Jyväskylän yliopisto, Jyväskylän ammattikorkeakoulu Oy, Jyväskylän kaupunki ja kotiseutuneuvos Kauko Sorjonen.
Sarah Tondé

Sarah Tondé (s. 30. lokakuuta 1983) on burkinafasolainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä, mutta putosi naisten 100 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä kahdeksanneksi ajalla 12.56. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa 100 metrin juoksussa on 11.82 (2005).
Tondésta tuli nuorin olympialaisissa Burkina Fasoa edustanut urheilija. Hän toimi Sydneyn olympialaisissa myös maansa lipunkantajana.
CGA

Tekniset ominaisuudet

CGA-korteissa oli 16 kilotavun videomuisti, ja standardin mukaisesti kuudentoista värin paletti. Standardi tuki lisäksi kahta tekstitilaa: 40×25 merkkiä ja 80×25 merkkiä 16 värillä. Grafiikkatiloista yleisimmät olivat yksivärinen 640×200 pikseliä sekä 320×200 pikselin neliväritila.