google/wiki40b huggingface dataset:
Taivalkunta Beat

Biografia

Taivalkunta Beat perustettiin Nokialla 7.7.1997. Nimi juontaa juurensa Taivalkunnan kylästä, missä yhtyeen kaksi jäsentä viettivät kesiään ja lomiaan.
Perustajajäsenet olivat Mika Laitinen rummuissa, Vesa Pokkinen (soolokitara) ja Juha Pokkinen (komppikitara, laulu ja bassokoodaukset). Ensimmäisillä keikoilla Ilkka Saari vieraili laulajana, mutta pian lauluvastuu siirtyi Juha Pokkiselle.
Aluksi yhtye soitti lähinnä kyläjuhlissa tai paikallisen golfklubin eri tilaisuuksissa. Pian keikkapaikat suurenivat ja tanssipaikka-ammattilainen Jouko Elevaara kiinnostui bändistä. Vuonna 1999 yhtye esiintyi Suomen suurimpien tanssilavojen vakiobändinä. 
Bändin esikuva oli alkuvaiheessa Esa Pulliainen ja Agents. Yhtye sai levytyssopimuksen Tatsia musiikin kanssa vuonna 2000, ja ensimmäinen levy oli nimeltään Miks Twist, jolta radiohitiksi nousi Mika Sundqvistin studiolla äänitetty cover-sinkku ”No niin Mary Lou” sekä myöhemmin oma kappale Ada Ofelia”. Miks Twist -levy äänitettiin Jari Holmin Countryside-studiolla ja tuottajana toimi Teuvo Nummela. Vuonna 2001 yhtyeeseen tuli basisti Jani Kaunisto. Bändi osallistui Viihdyttäjä 2002 -bändikilpailuun ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon. Warner Musicin kustantama ”Kirkkonummen Radalla” oli yhtyeen toinen albumi, ja siltä radiohitiksi nousi Juha ja Vesa Pokkisen oma kappale ”Ikkunan takaa”. Tuottajana levyllä oli Hannu Pikkarainen. 
Vuonna 2004 rumpali Mika Laitinen lopetti bändissä. Uudeksi rumpaliksi tuli Jasu Mäntylä. Bändin keikkamäärät kasvoivat, ja seuraavan albumin, nimeltään ”Luulin, että pärjään”, nimikkokappale nousi Radio-Suomen soitetuimmaksi kappaleeksi. Neljäs pitkäsoitto sai nimekseen ”Kaunis kulkija”. Se valittiin paikallisradioiden kuukauden levyksi elokuussa 2008. Levyllä vierailee solistina tangokuningas Tomi Markkola. 
Yhtye hoiti keikkamyynnin pääosin itse, mutta 2000-kymmenluvun lopun managerina toimi Jukka Airaksinen. Yli 1 000 keikkaa lavoilla tehnyt yhtye on useiden tv-esiintymisien lisäksi soittanut Euroviisut 2007 -tapahtumassa, toiminut Viking Linen Yesterday Show’n vakiobändinä ja ollut mukana monella kokoelmalevyllä. Yhtyeen tavaramerkki on ollut rautalankamusiikki ja omiin sävellyksiin perustuva beat-poljento. Vuoden 2010 helmikuussa yhtye lopetti toimintansa toistaiseksi.
Vuoden 2014 syksystä alkaen Pokkisen veljekset ovat keikkailleet Taivalkunta Beat duo -kokoonpanolla.
Rick Hall

Roe Erister ”Rick” Hall  (31. tammikuuta 1932 – 2. tammikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen levytuottaja, lauluntekijä, musiikkikustantaja ja studiopäällikkö.
Elias Palola

Elias Antero Palola (2. tammikuuta 1930 Kokkola – 22. helmikuuta 2002) oli suomalainen tenorilaulaja, kanttori-urkuri, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi.
Palolan vanhemmat olivat vahtimestari Juho Viljam Palola ja Maria Helena Fiskal ja puoliso vuodesta 1952 musiikinopettaja Eeva Remes. Viulisti Erkki Palola (s. 1957) on heidän poikansa. Palola valmistui nuoriso-ohjaajaksi 1959 ja kanttori-urkuriksi 1966. Lauludiplomin hän suoritti Sibelius-akatemiassa 1969. Hän toimi Suomen kansallisoopperan kuorolaulajana 1953–1957, Kuusjärven ja Outokummun seurakuntien nuoriso-ohjaajana ja kanttori-urkurina 1959–1967, Sotkamon seurakunnan kanttori-urkurina 1967–1968 ja sitten pitkään Oulun musiikkopiston, opettajana ja vuodesta 1978 Oulun konservatorion rehtorina vuoteen 1990 asti. . Palola oli myös useiden musiikkileirien opettaja, piti konsertteja ja toimi solistina konserteissa ja oopperoissa sekä johti monia kuoroja. Kuorojen äänenmuodostuskursseja hän piti sekä Suomessa että ulkomailla. Palolalle myönnettiin Director musices -arvonimi vuonna 1988.
Mijanou Bardot

Marie-Jeanne "Mijanou" Bardot (s. 5. toukokuuta 1938 Pariisi, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja näyttelijä.
Bardot näytteli muutamassa elokuvassa mutta ryhtyi myöhemmin kirjailijaksi.
Bardot on naimisissa näyttelijä Patrick Bauchaun kanssa, ja heillä on tytär Camille. He asuvat Los Angelesissa Yhdysvalloissa. Bardot'n sisar on Brigitte Bardot.
HMS Auricula (K12)

Palvelus

Alus upotettiin 6. toukokuuta 1942.
Tilastollinen todennäköisyystulkinta

Tilastollinen todennäköisyystulkinta  eli todennäköisyyden frekvenssitulkinta  eli empiirinen todennäköisyystulkinta  on eräs laajalti ja yleisesti hyväksytty tulkinta todennäköisyyden luonteesta. Siinä tapahtuman todennäköisyys käsitetään sen suhteellisen osuuden eli frekvenssin raja-arvona. Tulkinnan mukaan, kun satunnaisilmiöstä on saatu otoksena riittävän suuri määrä tapauksia, voidaan satunnaismuuttujan todennäköisyysjakauma määrittää kokeellisesti halutulla tarkkuudella. Tämä tulkinta tarjoaa perustelut kokeellisen tieteen ja tilastolaskennan todennäköisyyslaskennan tarpeille.
Klassisen todennäköisyystulkinta perustui symmetrian periaatteeseen, jota empiirinen tiede väheksyi. Niitä tilanteita varten, joissa alkeistapuksien todennäköisyydet poikkesivat toisistaan, tuli määrittää vaihtoehtoinen todennäköisyystulkinta. Tilastollisen tulkinta tarjosi samalla todennäköisyysjakauman estimointimenetelmän.
Se tarjosi myös menetelmän käsitellä heikosti tunnettujen satunnaismuuttujien todennäköisyyksiä. Kun satunnaisilmiön tuottamia alkeistapauksia ja niiden suhdetta satunnaismuuttujan arvoihin tunnetaan heikosti, voidaan tilastollisella menetelmällä määrittää suoraan satunnaismuuttujan todennäköisyysjakauma.

Kritiikkiä

Määritelmä on vain tilastollinen idea, jolla ei ole matemaattista pohjaa. Tämä ei ole todennäköisyyden matemaattinen perustelu tai määritelmä, vaan lähinnä filosofinen ja ihmisen käytännön tarpeita palveleva ajatusmalli. Edes raja-arvo ei ole matemaattisesti pätevällä tavalla määritelty ja äärettömän otoksen ottaminen satunnaisilmiöstä on mahdoton tehtävä. Toisaalta, jos satunnaisilmiö ei käyttäydy hyvin, mitään yksittäistä lukuarvoa ei voida liittää raja-arvoon. Empiiristä todennäköisyyttä ei voida myöskään määrittää sellaisesta satunnaisilmiöstä, josta ei ole tehty havaintoja.
Jakob Bernoulli perusteli approksimaatioiden käyttöä ajatuksellaan, että riittävän suuri otos tapasi moraalisen varmuuden, vaikka absoluuttista varmuutta ei voidakkaan saavuttaa. Hänen rajansa moraaliselle varmuudelle oli se, että asiaintila toteutui 999 kertaa 1000 yrityksestä.
Eräät eivät pidä tilastollista todennäköisyyttä todellisena todennäköisyytenä ollenkaan, vaan tilastollisesti stabiilisti käyttäytyvän suhteellisen frekvenssin ominaisuutena.
Sainet

Sainet (aiemmin Wireless Lappeenranta) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston Tietotekniikan laitoksen toteuttama avoin langaton tietoliikenneverkko Lappeenrannan alueella.
Verkon merkittävimmät vaikutusalueet ovat Lappeenrannan satama, Lappeenrannan keskusta ja Lappeenrannan teknillisen yliopiston opiskelijoiden asuma-alue.
Tuutarinjoki

Tuutarinjoki (ven. Дудерго́фка, Dudergofka) on joki Pietarin lounaisosassa Venäjällä. Sen pituus on 21 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 327 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Tuutarinjärvestä ja virtaa Kraasselan, Rötsänsillan ja Vanhan-Paanovan (ven. Staropanovo) läpi erottaen Liihan Uljaalasta. Yläjuoksulla on kahden kilometrin pituinen patojärvi. Rötsänsillan kohdalla joki yhtyy Liihan kanavaan, johon yleensä virtaa suurin osa vedestä. Alajuoksulla on vuosina 1977–1979 kaivettu kanava, joka ohjaa Tuutarinjoen ja eräiden muiden pienten jokien vedet Suomenlahteen.
Vaasan Jaakoon muistomerkki

Vaasan Jaakoon muistomerkki on Vaasaan Pitkänkadun ja Hietasaarenkadun kulmaan Jaakko Ikolan muistoksi vuonna 2015 pystytetty muistomerkki. Vuosina 1887–1951 elänyt Jaakko Ikola oli toimittaja, kirjailija, pakinoitsija ja kansanedustaja. Hänen kirjailijanimensä oli "Vaasan Jaakkoo".
Muurimaisen yhdeksän metriä pitkän muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Heikki Aitoaho. Teoksen osana oleva Ikolan kasvoja kuvaava korkokuva oli aiemmin vuodesta 1983 lähtien Vaasa Oy:n toimitalon seinässä Pitkäkatu 37:ssä. Tämän korkokuvan mallina on ollut Lauri Hyppösen 1950-luvun alkupuolella Vaasan Lyseon Entiset Oppilaat ry:lle tekemä mitali. Vastaava korkokuva on myös Ikolan muistomerkissä Alahärmässä vuodelta 1987. Teoksessa on myös sanat "Oottako kuullu", joita käytettiin Ikolan pakinoiden nimenä (myös pakinakokoelma vuodelta 1921 Oottako kuullu: sen tuhannen prätinöötä Pohjanmaalta). Muistomerkin pystyttämisestä on vastannut Vaasan Jaakoon säätiö.
Milano – San Remo 2014

Milano – San Remo 2014 oli järjestyksessään 105. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 299 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 23. maaliskuuta 2014.
Katjuša-tallin Alexander Kristoff voitti massakiriin päättyneen kilpailun noustuaan loppuhetkillä ohi Fabian Cancellaran ja Ben Swiftin. Hänestä tuli Milano – San Remon ensimmäinen norjalaisvoittaja. Sateisessa säässä käyty kilpailu kuului UCI World Touriin.
Ruuben

Ura

Ruuben tuotti Gettomasan Vaatekaappi EP -omakustannejulkaisun, joka julkaistiin lokakuussa vuonna 2012. Hänen ensimmäinen virallinen tuotanto tapahtui vuoden 2012 marraskuussa julkaistulla Stepan ja Aren yhteisalbumilla ...ja naksuvat luupit. Hän tuotti albumille yhteensä 6 taustaa. 
Ruuben tuotti jyväskyläläisen rap-artisti Joosu J:n vuonna 2013 julkaistun omakustannealbumin HelmetHillaPenska. Vuonna 2014 Ruuben ja Gettomasa julkaisivat Vellamo LP -nimisen yhteisalbumin. Albumi julkaistiin KPC Recordsin kautta.
Ruuben tuotti suurimman osan Gettomasan vuonna 2016 julkaistusta sooloalbumista Chosen One. Samana vuonna julkaistiin Aren Tupla P ja Dopermannit -EP, jonka tuottajana Ruuben toimi. Vuoden 2016 joulukuussa julkaistiin Joosu J:n albumi 1993, jossa Ruuben oli mukana tuottamassa.
Vuonna 2017 Gettomasa julkaisi EP-levyn 17 EP, jonka kuudesta kappaleesta Ruuben tuotti viisi.
Kura–Araxesin kulttuuri

Kura–Araxesin kulttuuri oli varhainen sivilisaatio Kaukasuksen eteläpuolella 3400–2000 eaa. Kulttuuri oli Sumerin aikalainen.  Kulttuuri tunnetaan suurista maakumpuhaudoista ja taitavasta metallin käsittelystä.

Alue

Kura–Araxesin kulttuurin alue oli Van- ja Sevan-järvien seutuvilla. Kulttuuri kattoi suunnilleen Kura- ja Aras-jokien laaksot Georgiassa, Azerbaidžanissa ja Armeniassa ja joillain Kaukasuksen alueilla (Tšetšenia, Dagestan, Ingušia, Pohjois-Ossetia).
Kulttuurin aluueella ovat nykyään kaupungit Tbilisi, Jerevan,  Bitlis, Erzurum, Erzincan,  Tepecik, Mus, Erivan, nachetcevan.-

Edeltäjät

Kulttuureja edeltäviä varhaisia löytöpaikkoja ovat m
Aratashennin esikeraaminen löytöpaikka n 6500 eaa., joka muistuttaa tuon ajan Mesopotamian ja kaakkoisen Trans-Kaukasian vastaavia paikkoja. Sitten tuli Shulaveri-Shomun kulttuuri 6000–4200 eaa., joka muistutti Lähi-idän neoliittisia Hassunan ja Halafin kulttuureja. 
Tämän jälkeen tuli Sionin kulttuuri 4500-3900 eaa , joka oli ehkä yksi siirtymävaihe Kura–Araxesin kulttuuriin. Suunnileen Sionin ryhmän aikalainen Didube-Kiketi.
Leilan Tepe - Barikldteepe-vaihe oli  3900-3350 eaa., joka edelsi Kura-Araxesia. Tätä vaihetta vastasi pohjoisen Maikopin kulttuuri.
Kuparin käsittelytaito levisi jo 5000-4000 eaa alueelle. Kura-Araxesin kulttuurin keramiikassa on yltäläisyyksiä Amuqin E ja F -vaiheisin.

Kura–Araxesin kulttuuri

Kulttuurissa on osin samoja piirteitä kuin Maikopin kulttuurissa. 
Kulttuuri oli pronssikautinen. Päälliköt johtivat viljelijöitä ja karjan kasvattajia. Temppelirakantamista esiintyi. Kulttuurin päälöytöpaikka on Shengavit Jarevenin lähellä. Siellä asuttiin noin 3200–2500 eaa. kuuden hehtaarin alalla. 
Keramiikka astian sisältä punaista ja ulkoa mustaa, geometrisia kuvioita. Pieniä naisveistoksia. 
Kulttuuri alkoi levitä Araratin tasangolta.  Se levisi pohjoiseen, muttei Kolkhisiin asti.
Alussa metallinkäsittelytaito oli karkeaa, mutta kehittyi myöhemmin loisteliaaksi. Kulttuurissa ylimystön vainajat mahdollisesti haudattiin suuriin kivi- ja maakumpuihin, joiden ympärille rakennettiin myöhemmin kivikehiä. Kura–Araxesin kulttuuria pidetään kaukasialaisten kansojen muiden kulttuurien vaikutteiden pohjalta luomana. Kulttuuri levisi Etelä-Kaukasukselle muttei Länsi-Georgiaan, luoteis-Iraniin, koillis-Kaukasukselle, 
Itä-Turkkiin, etelässä jopa Syyriaan asti.
Joiltain alueilta kulttuuri katosi jo 2700-2600 eaa.

Kansa

Kura-Araxesin kulttuurin oleettaan olevan kansojen sekoitus, tai kulttuurin luojissa oli joitain seuraavista kansoista: urartulaisia, hurrilaisa, seemiläisiä, kartvelilaisia kieliä, indoeurooppalaisia. Luultavasti kansan isälinjan Y-kromosomin haplotyyppi oli G2a.

Trialetin kulttuuri

Noin 2500/2100 eaa alueelle levittäytyi Arasin keramiikka, jota luonnehtivat tekstiilimäiset geometriset moniväriset  kuviot. Luultavasti Kaukasukselta tulleet hurrilaiset syrjäyttivät Kura-Araxesin kulttuurin 2200 eaa.
Kulttuurin seuraaja oli Länsi-Georgian Trialetin kulttuuri, joka hautasi ylimystövainajansa kumpuhautoihin, joissa oli joskus 4-pyöräisiä sotavaunuja. Tätä pidetään esi-indoeurooppalaisena.
Kirjasto 10

Kirjasto 10 oli Helsingin kaupunginkirjaston musiikkiin ja tietotekniikkaan painottunut toimipiste, joka toimi 2005–2018 Postitalossa Helsingin keskustassa. Toimipiste avattiin 1. huhtikuuta 2005 ja suljettiin 30. syyskuuta 2018. Sen palvelut siirtyivät uuteen keskustakirjasto Oodiin, joka avattiin 5.12.2018.
Kirjasto 10:ssä oli Helsingin yleisten kirjastojen laajin musiikkikokoelma äänitteineen, nuotteineen sekä kirjoineen, joka periytyi pääkirjastosta aiemmin eriytyneeltä Musiikkiasemalta. Tietotekniikkatoiminnot sekä sarjakuva-, elokuvakirja- ja matkaopaskokoelmat puolestaan periytyivät Kirjakaapelilta. Kirjastossa oli jatkuvasti näyttely sekä tapahtumia, kuten konsertteja, paneeleja ja esitelmiä. Lokakuun 2006 ajan Kirjasto 10:n tiloista toimitettiin ja lähetettiin Love Recordsia käsittelevä Loveradio. Ainutlaatuisena, huomiota ansainneena palveluina olivat audio- ja videostudiot asiakkaiden käyttöön. Kirjasto on tunnettu myös monista muistakin innovatiivisista hankkeistaan ja siellä oli muun muassa 3D-tulostin asiakkaiden käytössä.
Kukkaroinen (Parkano)

Maantietoa

Järven pituus on 650 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejoessa Ylisen Aurekosken ja Alisen Aurekosken välissä. Järvi on kaksialtainen. Kukkaroiskeksi kutsutaan suurempaa allasta ja Mustalammeksi pienempää allasta ja näitä erottaa alle 20 metrinen salmi ja virtapaikka. Aurejoki laskee Aurejärvestä ja virtaa kahden joenlaajennuksen Käärmelammin ja Saunalammin kautta Yliselle Aurekoskelle. Pääosa Kukkaroisen läpi virtaavasta vedestä tulee tätä reittiä. Tämä lisäksi kaakosta laskee lyhyt metsäoja. Laskujoki alkaa Alisesta Aurekoskesta ja virtaa 250 metriä alas Petäjäjärveen. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Kukkaroinen on pääasiassa metsärantainen, vaikka pohjoisessa rantaan ulottuu Aurekosken Jalostetehtaan  teollisuusalueen pihamaa. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Rannoille on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa ja lähistöllä on myös kolme kiinteistöä. Alisen Aurekosken ylittää seututie 332 ja järven länsiluolella kulkee yhdystie 13355.

Virkistys

Järven vedenlaatu riippuu voimakkaasti Aurejärven vedenlaadusta.
Järvi kuuluu osana opastettua melontareittiä Aurejärvi–Petäjäjärvi–Vahojärvi–Ruojärvi–Leppäsjärvi–Kyrösjärvi.
Jutta Helenius

Jutta Helenius on suomalainen tanssija. Hän on tanssinut televisio-ohjelmassa Tanssii Tähtien Kanssa. Hänen puolisonsa (naimisissa 2008-) on myös ohjelmassa tanssinut Sami Helenius. Heleniukset ovat tanssineet kilpaa parina vuodesta 2002, parina vuodesta 2006, ja edustaneet Suomea vakiotanssien EM- ja MM-kilpailuissa.
Vuonna 2011 Helenius sijoittui Jani Toivolan kanssa kolmanneksi 27.11.2011. Vuonna 2012 hän putosi Amin Asikaisen kanssa kolmannessa pudotuksessa 14.lokakuuta 2012 ja vuonna 2013 hän pääsi finaaliin Harri Syrjäsen kanssa, mutta sijoittui kolmanneksi heidän luovutettuaan loukkaantumisen takia 11. marraskuuta 2013. Hän on myös ollut Tommi Evilän, Pepe Willbergin sekä Pekka Poudan tähtiopettajana.
Tšarkka

Tšarkka, sarkka (чарка), suom.  'votkakuppi', on venäjän kielessä lasia ja kuppia tarkoittavan sanan tšara (чара) diminutiivi, joka tarkoittaa votkakuppia. Tšarkan diminutiivi tai hellyttelymuoto on vuorostaan tšarotska (чарoчка). Isokokoinen tšarkka onkin tšara ja pienikokoinen on tšarotska.
Votkakupin ohella tšarkka oli myös vanha votkamitta, tilavuudeltaan 143,5 ml 1800-luvun loppupuolelle saakka, jolloin se pieneni 123 ml:aan eli 1/100 vedroksi.
Venäjänkielen sana  чарка (čárka) on lainattu translitteroituna monelle kielelle. Sanakirjoissa sanaa näkee harvoin, mutta se tunnetaan antiikkia käsittelevässä kirjallisuudessa, antiikkikaupoissa ja –huutokaupoissa. Usein se käännetään votka- tai ryyppykupiksi. Sana ei myöskään ole juuri käytössä nykyvenäjässä.
Sarkan merkitys on suomen kielessä muuttunut:
a) Suomen sanojen alkuperä, Etymologinen Sanakirja osa 3, SKS Helsinki 2000.
sarkka 'pikari, ryyppylasi', rinnakkaismuoto sarkku 'pikari, pieni mitta-astia'
ven. Čárka `pikari, ryyppylasi; pieni mitta´, Inkerin Karjalassa tšarkka 'ryyppylasi, pikari', virossa sarka 'viinapikari, (viina)mitta'.
b) Nykysuomen sanakirja, Viides Osa, SKS, WSOY Porvoo 1961
sarkka, vars. ylät. tuoppi, kannu, haarikka. Hopeainen, lasinen, puinen s. S. viiniä, olutta. Yhdyssanoissa juomas.; hopea-, puus.; olut-, viinis.
Venäjän ”чарка” on 1700- ja 1800-luvuilla käännetty sarkaksi. Nykysuomen sanakirja antaa sarkalle kuitenkin merkityksen ”tuoppi, kannu, haarikka” ja yhdistää käytön viiniin ja olueen. Tästä syystä käytetään kirjassa muotoa tšarkka. (Vertaa Välskärin Kertomukset alla) Zacharias Topelius; Fältskärns berättelser / Tredje cykeln / flyktningen "Gif karlarne en tscharka brännvin, och skicka dem till Moskva; de kunna vara oss till nytta",Juhani Ahon suomennos: Välskärin kertomuksia, Kolmas osa, pakolainen." Antakaa miehille sarkka paloviinaa ja lähettäkää heidät Moskovaan; he voivat olla meille hyödyksi."
Taito Etelä-Pohjanmaa

Taito Etelä-Pohjanmaa ry on alueellaan keskeinen käsityökulttuurin, -taidon ja – elinkeinopalvelujen tuottaja sekä käsityötaiteen perusopetuksen järjestäjä. Yhdistys on toiminut vuodesta 1907 saakka. Sen toiminta-alueena ovat Etelä-Pohjanmaa ja Pohjanmaan maakunnan suomenkielinen alue. Yhdistyksen päätoimipaikka on Seinäjoella Kaarakan talossa.
Yhdistys on osa Käsi- ja taideteollisuusliitto Taito ry:tä.

Vuosilukuja

1907 Taito Etelä-Pohjanmaa ry perustettiin Etelä-Pohjanmaan Kotiteollisuus ry:n nimisenä
1911 Palkattiin yhdistykselle ensimmäinen työntekijä ja perustettiin kiertäviä mies- ja naiskäsityökouluja maakuntaan
1913 Käsi- ja taideteollisuusliitto
1951 Ensimmäinen kotiteollisuusyhdistyksen pysyvä neuvonta-, kurssi- ja näyttelytila Seinäjoelle
1970 Laajennettiin toimintaa maakunnassa
1989 Ensimmäiset lasten käsityökoulut (Etelä-Pohjanmaan kty ja Nylands hantverk rf)
1997 Yrittäjille suunnattu verkkopalvelu Taitoverkko
2017 Taito Etelä-Pohjanmaa ry:n 110-vuotis juhlavuosi
Shakespeare: The Animated Tales

Ensimmäinen kausi

Sarjan ensimmäinen kausi sisältää kuusi näytelmäsovitusta.

Toinen kausi

Sarjan toinen kausi sisältää kuusi näytelmäsovitusta.
Sahahaikalat

Lajit

Vanhimmat sahahaikalafossiilit on ajoitettu jurakauden loppupuolelle. Nykyisiä lahkon lajeja tunnetaan viidestä kahdeksaan, ja ne jaetaan kahteen sukuun. Lajeja ovat muun muassa harmaasahahai (Pliotrema warreni), sahahai (Pristiophorus cirratus) ja amerikansahahai (Pristiophorus schroederi).

Anatomia

Sahahaikalat ovat keskikokoisia hailajeja, ja suurin tavattu yksilö oli 137 cm pitkä. Rakenteeltaan ne ovat hoikkia ja hieman litteitä. Kuono on pitkä ja litteä, ja pienet terävät hampaat ovat kuonon sivuilla. Kuonossa on myös kaksi viiksisäiettä ja silmien takana olevat ruiskureiät ovat kookkaat. Selkäeviä lajeilla on kaksi ja peräevä puuttuu. Harmaasahahailla kidusaukkoja on kuusi ja Pristiophorus-suvun lajeilla tavanomaisemmat viisi. Sahahailajit ovat ovovivipaarisia. Poikasia voi olla 7–17 ja ne ovat syntyessään 28–35 cm pitkiä.

Levinneisyys

Sahahailajeja tavataan Atlantin länsiosista Floridan, Kuuban ja Bahaman rannikoilta, Etelä-Afrikan rannikolta ja Tyyneltämereltä Japanista Australiaan ulottuvalta alueelta. Ne elävät rannikkovesistä aina lähes kilometrin syvyyteen. Sahahait liikkuvat ryhminä, mutta niiden elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Sahahaita kalastetaan muun muassa Australiassa niiden hyvänmakuisen lihan vuoksi.
Kuurinmaan siirtomaat

Kuurinmaan siirtomaat olivat Kuurinmaan herttuakunnan kaksi pientä siirtokuntaa. Nykyisen Gambian Kunta Kintehin saarella oli kuurinmaalainen linnoitus ja Länsi-Intian Tobagossa siirtokunta.

Siirtomaiden hankkiminen

Kuurinmaan herttuakunnan siirtomaat hankki sille sen herttua Jakob Kettler. Hän oli innostunut siirtomaista opiskellessaan Hollannissa. Jakob osti Tobagon saaren 1640-luvulla ja vuonna 1651 James Islandin (nyk. Kuntah Kinteh Island) nykyisestä Gambiasta. Jakob rakennutti Kuurinmaalle myös laivaston, joka käsitti 79 kauppa- ja 59 sotalaivaa. Kaikkiaan laivoissa oli 1 416 tykkiä, jotka valmistettiin Kuurinmaalla, kuten laivatkin.

Gambia

Kuurinmaalta vietiin Gambiaan suolaa, terästä, paloviinaa ja muuta tavaraa. Sieltä puolestaan saatiin muun muassa norsunluuta ja orjia. Orjat vietiin edelleen Tobagoon, jossa he työskentelivät pääasiassa sokeriplantaaseilla. Kuurinmaa menetti saaren vuonna 1659 hollantilaisille, ja kaksi vuotta myöhemmin se siirtyi Englannin omistukseen.

Tobago

Tobagon siirtomaahan muutti myös siirtolaisia Kuurinmaalta. Ensimmäiset heistä tulivat Tobagoon vuonna 1653. Heitä oli 212, mutta kaikki kuolivat vuoden kuluessa epäselvissä olosuhteissa. Vuonna 1656 saarelle saapui laiva La Duchesse de Courlandie, jonka mukana oli 120 merimiestä ja 80 siirtolaisperhettä. Neljänä seuraavana vuonna saarelle tuli vielä kahdeksan laivaa ja 700 perhettä. Kuurinmaa menetti siirtomaansa myös Tobagossa 1650-luvun lopussa Pohjan sodan aikana. Kuurinmaan siirtomaakauden jäljiltä Tobagoon jäi kuurinmaalaisia paikannimiä, kuten esimerkiksi saaren suurin joki Courland River, joka laskee lahteen nimeltä Great Courland Bay.
Mel Lastman Square

Mel Lastman Square on julkinen puistoaukio Yonge Street -kadun varrella Toronton North Yorkissa Kanadan Ontariossa. Aukio on North York Centre -kaupunginosan keskipisteessä. Aukion tärkeimpiä piirteitä ovat puuistutukset ja heijastava allas, joka muunnetaan talvisin luistinradaksi. Aukiolla järjestetään useita tapahtumia, kuten vuosittainen Kanada-päivän juhla. Sekä aiemmin erillisen North Yorkin kaupungin pormestarina että Toronton pormestarina toimineen Mel Lastmanin mukaan nimetty Aukio avattiin vuonna 1989. Aukion suunnittelivat arkkitehti J. Michael Kirkland ja Floyd and Gerrard Landscape Architects. Aukion laidalla Yonge Street -katua vastapäätä sijaitsee palvelukeskus  North York Civic Centre, entinen North Yorkin kaupungintalo ennen North Yorkin liittämistä Toronton kaupunkiin.
Lesothonhemppo

Levinneisyys

Lesothonhemppoa tavataan Etelä-Afrikassa ja Lesothossa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Saarioinen (hallintopitäjä)

Saarioinen oli hallintopitäjä Hämeessä. Siitä on ensimmäiset maininnat vuodelta 1390. Siihen kuuluivat Sääksmäestä se osa Vanajaveden ja Rauttunselän lounaispuolta, jota sanotaan Saarioispuoleksi. Lisäksi siihen kuuluivat Akaa, Kylmäkoski, osa Urjalaa ja Humppila sekä niiden eräalueita.
Sven Lindqvist

Sven Oskar Lindqvist (24. maaliskuuta 1932 Tukholma – 14. toukokuuta 2019 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija. Hän julkaisi yhteensä 33 teosta, jotka sisälsivät muun muassa esseitä ja matkareportaaseja. Lindqvist oli Tukholman ja Uppsalan yliopistojen kunniatohtori.
Lindqvistin varhaisin tuotanto oli Afrikkaa, Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa käsitteleviä matkareportaaseja. 1980-luvun lopusta lähtien hän keskittyi kirjoittamaan rasismista, imperialismista ja kolonialismista sekä erilaisista sodista ja kansanmurhista. Lindqvistin pääteoksena pidetään vuonna 1992 ilmestynyttä Utrota varenda jävel (suom. Tappakaa ne saatanat). Sen mukaan natsien rotuoppien ja lebensraum-ideologian juuret olivat imperialismin ja kolonialismin periaatteissa, joita he sovelsivat ensimmäisenä toisiin eurooppalaisiin.
Lindqvistin ensimmäinen puoliso oli sinologi Cecilia Lindqvist 1956–1986 ja toinen puoliso taloustieteilijä Agneta Stark.