google/wiki40b huggingface dataset:
François Coty

François Coty (1874–1934) oli ranskalainen kosmetiikka-alan yrittäjä ja lehdenkustantaja. 
Coty oli syntyisin Korsikan Ajacciosta. Hän perusti vuonna 1904 Coty S. A. -parfyymi- ja kosmetiikkayrityksen ja loi sillä alalla omaisuuden. 1920-luvulla hän ryhtyi luomaan lehti-imperiumia. Hän hankki omistukseensa konservatiivisen Le Figaron  ja perusti lehden L'Ami du Peuple, jonka päätoimittaja ja rahoittaja hän oli. 
Coty rahoitti fasistisia ja muita äärioikeistolaisia järjestöjä. Lehdessään L'Ami de Peuple hän julkaisi voimakkaasti juutalaisvastaisia kirjoituksia.
Kolme etsivää ja huokaavan luolan arvoitus

Kolme etsivää ja huokaavan luolan arvoitus (alkuperäinen teos: Alfred Hitchcock and the three investigators in the mystery of the moaning cave) on 3 etsivää -kirjasarjan kahdeksas osa, jonka kirjoitti William Arden. Sen on suomentanut Inkeri Pitkänen ja julkaissut Gummerus (ISBN 951-20-0917-X).
Ricercar

Ricercar (tai ricercare) on myöhäisrenessanssin ja varhaisbarokin aikana suosittu soitinmusiikin muoto. Nykyisin termillä tarkoitetaan eräänlaista varhaista fuugaa, joka on luonteeltaan vakava, ja jonka teeman nuottien aika-arvot ovat pitkiä.
Tōhoku

Tōhoku (jap. 東北地方, Tōhoku-chihō, "koillisseutu") on Japanin pääsaaren Honshūn pohjoisosat käsittävä alue. Se koostuu Akitan, Aomorin, Fukushiman, Iwaten, Miyagin ja Yamagatan prefektuureista.
Tōhoku sijaitsee kaukana Japanin poliittisen ja taloudellisen elämän keskuksista, joten se on suurilta osin säilyttänyt maaseutuluonteensa nykyaikaan saakka. Alue on muun Japanin tavoin vuoristoinen ja toimii merkittävänä riisintuottaja-alueena. Tōhoku voidaan jakaa itäiseen ja läntiseen osaan alueen lävistävän pohjois-eteläsuuntaisen Ōu-vuorijonon avulla tai pohjoiseen ja eteläiseen osaan siten, että Iwaten ja Akitan prefektuurit jäävät pohjoisosaan ja Miyagin sekä Yamagatan prefektuurit eteläiseen osaan.
Tōhokun länsipuolinen osa on itäpuolta eristyneempi liikenneyhteyksien kannalta ja rajoittuu Japaninmereen. Länsipuoli on talvella runsaslumisempi kuin Tyynenmeren rannikon suojaisa itäpuoli. Pohjois-eteläsuuntainen jako on kuitenkin merkityksellisempi, sillä Tōhokun eteläpuolisko on taloudellisesti pohjoispuoliskoa huomattavasti kiinteämmässä yhteydessä Kantōn tasankoon ja Tokioon. Tōhoku Shinkansenin rakentamisen myötä raja on kuitenkin siirtymässä pohjoiseen. Tōhokun lounaisraja naapuroivaan Hokurikuun on suureksi osaksi keinotekoinen. Pohjoisessa Tōhokun erottaa Hokkaidōsta Tsugarun salmi, jonka nykyään alittaa Seikan-tunneli.
Tōhoku oli Japanin alkuperäiskansan, ainujen, viimeinen hallussaan pitämä alue Japanin pääsaarella. Japanilaisen asutuksen raja levisi alueelle etelästä 600–800-luvuilla. Nykyään asutus on keskittynyt suureksi osaksi laaksoon, joka erottaa Ōu-vuorijonon Kitakamin ja Abukuman ylängöistä. Merkittävin alueellinen kaupunki on Sendai.
Sellafield

Ongelmat

Toukokuussa 2009 1,8 miljardia puntaa maksanut ydinmateriaalin käsittelylaitos myönsi, ettei se kykene teknistä syistä täyttämään määräyksiä. Kaksi laitoksista on toistuvasti rikkoutunut. Kolmas laitos on pysyvästi suljettu kohonneen säteilytason vuoksi.
Sellafieldissä havaittiin ennen pääministeri Gordon Brownin vierailua toukokuussa 2009 14 kuukautta jatkunut radioaktiivinen vuoto. Vuoto oli jäänyt huomaamatta, koska johdonvalvonta oli riittämätöntä ja tarkastukset puutteellisia.
Vuonna 2006 Sellafield sai 500 000 punnan sakon 83 000 litran uraania ja plutoniumia sisältävästä vuodosta.

Arvostelu

Norja ja Irlanti ovat vedonneet, jotta Irlanninmeren rannalla sijaitseva Sellafield suljettaisiin.
Helmikuussa 2008 energiaministeri Malcolm Wicks myönsi, että Sellafieldin kiistelty, 473 miljoonaa puntaa maksanut jälleenkäsittelylaitos ei toiminut. Laitoksen oli ollut tarkoitus tuottaa 120 tonnia kierrätettyä "mixed oxide" (MOX) polttoainetta vuodessa, mutta todellisuudessa se olikin tuottanut vain 5,3 tonnia viidessä vuodessa.
Tiibetinlepinkäinen

Levinneisyys

Tiibetinlepinkäistä tavataan pesivänä Himalajan alueella ja Kiinassa, sekä talvehtivana etelämpänä Pohjois-Intiassa ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan "ei-harvinainen".
Sergio Berlato

Sergio Berlato (s. 27. heinäkuuta 1959) on italialainen kansallisliiton poliitikko. Hän kuului Euroopan parlamenttiin ja sen Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmään vuosina 1999–2014.
Robert Huth

Robert Huth (s. 18. elokuuta 1984 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. Hän on 191 senttimetriä pitkä ja pelipaikaltaan puolustaja. Huth on tunnettu erittäin lujista potkuistaan.
Huth siirtyi 1. FC Union Berlinin alle 17-vuotiaiden joukkueesta vapaalla siirrolla Chelsean alle 18-vuotiaisiin tammikuussa 2001. Vuotta myöhemmin hän liittyi Chelsean edustusjoukkueeseen, jossa pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2002. Hän pelasi Chelsean mestaruuskausilla yksitoista ottelua 2004–2005 ja kolmetoista ottelua 2005–2006. Kaikkiaan hän pelasi Chelseassa 43 valioliigaottelua.
Huth siirtyi runsaan kuuden miljoonan punnan siirtosummalla Middlesbroughiin elokuussa 2006. Hän pelasi seuraavan kolmen kauden aikana 49 valioliigaottelua. Middlesbroughin pudottua mestaruussarjaan hän siirtyi elokuussa 2009 vajaalla viidellä miljoonalla punnalla valioliigan Stoke Cityyn.
Huth pelasi Stokessa yhteensä 149 valioliigaottelua. Hän pelasi myös FA Cupin loppuottelussa 2011 Stoken hävitessä Manchester Citylle. Hän siirtyi helmikuussa 2015 lainalle Leicester Cityyn, johon siirtyi vakituisesti vajaan kolmen miljoonan punnan siirtosummalla seuraavana kesänä. Hän pelasi Leicesterin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2015–2016 kaikkiaan 35 valioliigaottelua, joissa teki kolme maalia.
Huth teki ensimmäisen maaotteluesiintymisensä Saksan jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2004. Hän pelasi Saksan kaikki viisi ottelua Maanosaliittojen cupissa 2005. Hän pääsi maajoukkueen mukana Saksan MM-kotikisoihin 2006, joissa pelasi Saksan voittoisan ottelun Ecuadoria vastaan. Tämän jälkeen hän on pelannut maajoukkueessa vain kaksi ystävyysottelua 2009. Yhteensä hän on pelannut 19 maaottelua.
James Kirchick

James Kirchick (s. 1983) on yhdysvaltalainen toimittaja, ulkomaankirjeenvaihtaja ja kolumnisti. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja kirjoitti sinä aikana opiskelijalehti Yale Daily Newsiin. Hän toimii myös järjestössä Foundation for Defense of Democracies Washingtonissa ja sitä ennen hän kirjoitti radiokanavalle Radio Free Europe/Radio Liberty.
Kirchick The New Republicissa yli kolme vuotta alanaan kotimaan politiikka, tiedustelu ja Yhdysvaltojen ulkomaan politiikka. Hän kirjoittaa edelleen lehteen, mutta on kirjoittanut sen lisäksi muun muassa lehtiin The Weekly Standard, The American Interest, The Virginia Quarterly Review, The Columbia Journalism Review, Prospect, Commentary ja World Affairs Journal. Lisäksi hän kirjoittaa lehtiin The Washington Post, The Wall Street Journal, Los Angeles Times, ja Haaretz.
Kirchick on ollut toimittajana lehdissä The New York Sun, New York Daily News ja The Hill ja kolumnistina lehdissä New York Daily News ja Washington Examiner.
Kirchick on säännöllisesti kirja-arvostelijana ja katsausten kirjoittajana muun muassa lehdille Azure, Commentary, Claremont Review of Books, Policy Review ja World Affairs. Hän kirjoittaa myös Yhdysvaltojen suurimpaan homojulkaisuun Advocate. Hän on saanut työstään palkinnot National Lesbian and Gay Journalists Association Excellence in Student Journalism Award ja the Journalist of the Year Award.

Ron Paul newsletters

Yhdysvalloissa synty kohu Kirchickin vuonna 2008 kirjoittamasta jutusta joka käsitteli tiedotteita, jotka oli julkaistu Texasin kongressiedustajan ja republikaanien presidenttiehdokkaan Ron Paulin nimissä. Jutun mukaan tiedotteissa oli rasistisia ja homoseksuaalisuuden vastaista aineistoa. Juttu nousi julkisuuteen 2012 presidentinvaalien yhteydessä. Televisioasema Fox19 väitti myöhemmin että Ron Paul ei ollut kirjoittanut niitä, vaikka ne oli julkaistu hänen nimissään, ja hän on ottanut niistä moraalisen vastuun. Tiedotteiden kirjoittajaksi Fox19 on maininnut joukon freelancetoimittajia. Raportin mukaan Kirchick ei ollut vastannut asiaa koskeviin tiedusteluihin. Huffington Postin Sam Stein mainitsi kuitenkin että eräässä vanhassa haastattelussa Ron Paulin myöntäneen kirjoittaneensa tuolloin osan tiedotteista.
Erik Wemple kirjoitti The Washington Postin artikkelin, jossa oli Kirchickin vastaus Fox19:lle, jossa Kirchick vihjaisi että Fox19:n artikkelin kirjoittaja Ben Swann oli väärässä nimetessään "Special Edition on Racial Terrorism" -jutun kirjoittajan. Kirchick linkitti artikkeliin uutiskirjeen kopion, jossa kirjoittajaksi oli merkitty Ron Paul.

Vastalause

Kirchick esitti vastalauseensa Venäjän homofobisena pitämälleen homolainsäädännölle verkon kautta järjestetyssä Russia Todayn paneelikeskustelussa 21. elokuuta 2013 sen jälkeen kun tietovuotaja Bradley Manning oli saanut tuomionsa. Hänen vastalauseensa ehti kestää kaksi minuuttia, ennen kuin yhteys katkaistiin.
Ravenswood (elokuva)

Juoni

Murhattuaan kaksi ihmistä pikkurikollinen Ron (Travis Fimmel) pakenee Dale-nimisen tyttöystävänsä (Teresa Palmer) kanssa poliisia. He etsivät piilopaikkaa syrjäisestä kartanosta, joka vaikuttaa autiolta. Käy kuitenkin ilmi, että kartanossa asuu varakas taidekauppias Andrew (Stephen Moyer). Epätoivoissaan karkulaiset ottavat Andrew’n panttivangiksi. Aluksi Andrew vaikuttaa haavoittuvaiselta uhrilta, mutta pian alkaa näyttää siltä, että hänellä on synkkiä salaisuuksia.

Tuotanto

Ravenswoodia alettiin suunnitella joulukuussa 2004. Ravenswood kuvattiin Australiassa, Uusi Etelä-Walesin Goulburnin ja Sydneyn kaupungeissa, vuoden 2005 loppupuolella. Elokuvan työniminä olivat tuotannon aikana Ravenswood, Guests ja Power Surge. Yli puolet elokuvan viiden miljoonan dollarin budjetista tuli Film Finance Corporationilta. Elokuvan toinen tuotantoyhtiö oli Filmgraphics Entertainment.

Julkaisu

Alun perin Accent Entertainmentin oli tarkoitus julkaista elokuva toukokuussa 2006. Useiden koe-esitysten jälkeen elokuvan alkuperäinen kahden tunnin kesto leikattiin puoleentoista tuntiin. Myös elokuvan juonen loppua muutettiin tulkinnanvaraisemmaksi. Lionsgate julkaisi Ravenswoodin DVD:nä Yhdysvaltain markkinoille 19. elokuuta 2008. Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle useissa maissa, mutta kotimaassaan Australiassa elokuva sai ensi-iltansa elokuvateatterissa 2. huhtikuuta 2009. Elokuvaa esitettiin ainoastaan viikon verran yhdessä elokuvateatterissa Sydneyssä. Suomessa Ravenswood julkaistiin DVD:nä 12. helmikuuta 2009. Suomessa DVD-julkaisua levitti Pan Vision.
Thorvald Bindesbøll

Thorvald Bindesbøll (21. heinäkuuta 1846 Kööpenhamina – 27. elokuuta 1908 Frederiksberg) oli tanskalainen arkkitehti. Häntä pidetään maan tärkeimpiin kuuluneena arkkitehtina 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, minkä lisäksi hän muotoili etenkin keramiikkaesineitä ja painotuotteita. Hän on piirtänyt muun muassa Carlsberg-panimon logon, joka on säilynyt lähes alkuperäisessä muodossaan toista sataa vuotta.
Vuonna 2006 Bindesbøllin elämäntyö valittiin yhdeksi arkkitehtuurikohteeksi Tanskan kulttuurikaanoniin. Häntä kutsutaan perusteluissa ”Tanskan Picassoksi”, joka suunnitteli astioita, kirjankansia, julisteita, logoja, huonekaluja, tekstiilejä ja taloja. Tanskan taideteollisuusmuseon kokoelmissa on yli 6 000 Bindesbøllin tekemää piirustusta.
Thorvald Bindesbøllin isä oli arkkitehti Gottlieb Bindesbøll.

Thorvald Bindesbøll -mitali

Tanskan kuninkaallinen taideakatemia on vuodesta 1979 jakanut Thorvald Bindesbøllin mukaan nimettyä mitalia tunnustuksena saavutuksista taideteollisuuden ja teollisen muotoilun aloilla.
Doom and Gloom

Kappaleen synty ja vastaanotto

The Rolling Stones teki kaksi uutta kappaletta juhlistaakseen upeaa 50-vuotista uraansa vuonna 2012. ”Doom And Gloom” menestyi myös kaupallisesti hyvin. Se nousi Kanadan singlelistalla ykköseksi, jaYhdysvalloissa sen paras sijoitus oli kahdeksas, Billboardin Heritage Rock -listalla. Billboardin Rock Songs -listalla kappale oli sijalla 30. Yhdistyneen kuningaskunnan virallisella singlelistalla ”Doom and Gloom” löytyi sijalta 61 ja Yhdistyneen kuningaskunnan Airplay Top 50 -listalla se oli 21.
Vuonna 2012 julkaistulta The Rolling Stonesin kokoelma levyltä GRRR!, löytyvät yhtyeen vanhojen hittien lisäksi myös ”Doom and Gloom” ja ”One More Shot”.
Philip Miller

Philip Miller (1691–1771) oli skotlantilainen kasvitieteilijä ja Chelsea Physic Gardenin ylipuutarhuri. Miller myös antoi tieteellisen nimen lukuisille kasveille ja piti yhteyttä monien aikansa kuuluisien kasvitieteilijöiden, kuten Carl von Linnén kanssa.
Revontulikalat

Ulkonäkö ja koko

Revontulikalat ovat pitkulaisia, hopeanhohtoisia ja jäävät yleensä alle 10 cm pitkiksi. Koirailla on isommat ja värikkäämmät evät kuin saman lajin naarailla.

Alkuperä

Revontulikaloja elää luonnossa vain Madagaskarilla. Lajia revontulikala (Bedotia geayi) on kasvatettu myös akvaariokalaksi.
Kurnuliejukana

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 22–25 cm. Värikäs lintu: pää ja alapuoli siniset, selkäpuoli ja siivet vihreät, koivet, silmät ja nokka punaiset. Nuori lintu on ruskeankirjava.

Esiintyminen

Trooppisen Afrikan laji, joka toisinaan eksyy Etelä-Eurooppaan. Harhautuneita lintuja on tavattu lähinnä keskitalvella Kanarialla ja Espanjassa. Monet yksilöt ovat olleet löydettäessä pitkän lentomatkan uuvuttamia tai ne on löydetty kuolleina. Laji on kerran ilmoitettu myös Suomessa: 10.5.1979 Joensuussa Höytiäisen kanavalla, mutta havainto on kyseenalaistettu myöhemmin.

Elinympäristö

Kosteikot, joissa on runsas ruohovartinen kasvusto.
Michael Pitt

Michael Carmen Pitt (s. 10. huhtikuuta 1981 West Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Jimmy Darmodyn roolistaan HBO:n televisiosarjassa Boardwalk Empire (2010–) sekä pääosastaan Bernardo Bertoluccin elokuvassa The Dreamers (2003). Pitt myös soittaa kitaraa ja laulaa yhtyeessä Pagoda, ja työskentelee lisäksi miestenvaatemallina.
Baltimore Orioles

Historia

Nykyisen Oriolesin juuret voidaan jäljittää aina Western Leaguessa - myöhemmin American League - vuodesta 1894 pelanneeseen Milwaukee Brewers -joukkueeseen, joka vuonna 1902 muutti St. Louisiin ja otti nimekseen St. Louis Browns. Puolen vuosisadan ajan St. Louisissa toimi kaksi Major League -joukkuetta, Browns ja Cardinals (sekin aiemmalta nimeltään Browns). Lopulta tämä pakotti joukkueen pääomistajan Bill Veeckin harkitsemaan joukkueen siirtoa muualle. Juuri ennen toista maailmansotaa Browns oli lähellä muuttoa Los Angelesiin lähes kaksi vuosikymmentä ennen kuin iso liiga lopulta saapui Kaliforniaan. Sodan aikana Browns voitti sen ainoan St. Louisin aikaisen American Leaguen tittelinsä 1944, mutta hävisi World Seriesissä juuri paikalliskilpailija Cardinalsille. Tuohon aikaan Brownsin lisäksi vain Brooklyn Dodgers ja Philadelphia Phillies eivät koskaan olleet voittaneet World Seriesiä.
Kauden 1953 jälkeen Veeck myi määräysvaltansa Clarence Milesille ja American Leaguen omistajat hyväksyivät joukkueen siirtämisen Baltimoreen, jossa se välittömästi otti nimekseen Orioles, jolla on pitkä ja vaiheikas historia kaupungissa.
Hamit Kaplan

Hamit Kaplan (20. syyskuuta 1933 – 5. tammikuuta 1976) oli turkkilainen painija ja olympiavoittaja
Kaplan menestyi paremmin vapaapainissa vaikka voitti arvokisamitaleja myös kreikkalais-roomalaisessa painissa. Olympiakisoissa hän saavutti vapaapainissa niin kultaa, hopeaa kuin pronssiakin. Ainoan maailmanmestaruutensa hän voitti Istanbulissa 1957. Hopeaa sai silloin Wilfried Dietrich, joka puolestaan Rooman 1960 olympialaisissa jätti Kaplanin hopealle.
Alba (vaate)

Alba eli messupaita on jumalanpalveluspuvuista yksinkertaisin. Alba on lännen kirkossa papin liturginen perusvaate, väriltään valkoinen (kreik. alba = valkoinen), joka symboloi puhtautta. Perinteisesti papit käyttävät albaa messussa kuoripaidan sijasta. Jos alba ei peitä kokonaan papinpaidan kaulusta, se peitetään amiktilla (kaulusliinalla).
800-luvulta peräisin oleva kirkkosääntö rajoitti alban käytön koskemaan vain messussa palvelevia pappeja. Sitä ennen albaa käyttivät kaikki messussa läsnä olevat papit.

Alba Suomen luterilaisessa kirkossa

Albaa käyttävät jumalanpalveluksessa liturgin lisäksi henkilöt jotka avustavat ehtoollisen jaossa. Jos saarnaaja on eri henkilö kuin liturgi, pukeutuu hänkin yleensä albaan. 
Alban valkoinen väri symboloi puhtautta. Rippikoulun käyneet nuoret pukeutuvat yleensä konfirmaatiossa albaan. Myös aikuisena kastettavat pukeutuvat albaan. 
Papin alba ei aina eroa konfirmoitavien alboista mitenkään. Siinä voi kuitenkin olla kirjailtuina hihoihin tasasivuiset, ns. kreikkalaiset ristit tai muita koristeluja. Alba on yleensä luonnonmaterialia, puuvillaa tai pellavaa, jopa silkkiä. Se voi myös olla villaa. Yleensä konfirmaatioalbat ovat ohuemmasta kankaasta.
Alba on ennen muuta messussa käytetty asu. Kirkollisissa toimituksissa sen tilalla voidaan käyttää väljähihaista, kauluksetonta ja vyötöntä "kuoripaitaa tai toimituspaitaa", rökliiniä (superpellicum). Suomessa sen käyttö on tosin harvinaista. Rökliinä ei käytetä messukasukan alla, mutta sitä voidaan kantaa kuorikaavun alla.
Voidaan tehdä myös jako "messuvatteiden" ja "kuorivaatteien" välillä. Messuvaatteet ovat messussa, ehtoollisen vietossa alttarilla käytettvät alba, stola ja messukasukka. Kuorivaatteita ovat kuorissa käytettävät rökliini, stola ja kuorikaapu.
Frank Abbinanti

Frank Abbinanti (s. 1949 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja multi-instrumentalisti.
Abbinanti aloitti musiikinopintonsa Chicagossa opiskelemalla pasuunan- ja pianonsoittoa. Tämän jälkeen hän opiskeli sävellystä ja performanssia Richard Teitelbaumin sekä pianonsoittoa Frederic Rzewskin johdolla Illinoisin yliopistossa (Urbana-Champaign). Hän täydensi sävellysopintojaan myöhemmin Ralph Shapeyn johdolla Chicagon yliopistossa ja yksityisesti Ben Johnstonin johdolla vuosina 1984–85.
Abbinanti on solistina kantaesittänyt pianolle, pasuunalle, eufoniumille ja tuuballe sävellettyjä teoksia. Hän on myös soittanut eufoniumia Banda Napoletanassa. Hän perusti vuonna 1972 puolisonsa, huilisti Ruth Abbinantin kanssa Illinoisin yliopiston (Urbana-Champaign) Modern Music Workshopin. Hän on julkaissut lukuisia artikkeleita ja kirjan Dialogues, creating music (2005). Hän on luennoinut Chicagon yliopistossa ja vieraillut lisäksi luennoimassa muualla Yhdysvalloissa ja Euroopan maissa.
Abbinantin sävellysten pääasiallinen kustantaja on Frog Peak Music. Hänen sävellyksiinsä lukeutuu runsaasti kamari- ja pianomusiikkiteoksia, mutta myös muun muassa After Iraq orkesterille (2006) ja sellokonsertto estratega a contrapecho del hombre.
Venla Laiho

Venla Susanna Laiho (s. 12. kesäkuuta 1995) on suomalainen kilpakävelijä. Laiho edustaa Laitilan Jyskettä ja hän valmentaa itse itseään.
Laiho voitti Kalevan kisoissa pronssia vuonna 2017 Seinäjoella 10 kilometrin kävelyssä ennätyksellään 50.31. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut Laitilan Jyskeen joukkueessa hopealle 3 × 3000 metrin viestikävelyssä vuonna 2017 ja pronssille vuosina 2012 ja 2018. Sisäratojen SM-kilpailuissa Laiho on saanut pronssia vuonna 2018.
Idrottsföreningen Kamraterna

Idrottsföreningen Kamraterna (lyh. IFK) on lukuisten Ruotsissa toimivien urheiluseurojen keskusjärjestö. Se perustettiin 1. helmikuuta 1895. Vuonna 2004 jäsenseuroja oli 164, joissa yhteensä noin 100 000 jäsentä. Myös Suomessa on kymmenen IFK-urheiluseuraa, mutta ne toimivat toisistaan erillään. Ruotsissa suurin IFK-seura on IFK Göteborg, Suomessa puolestaan Helsingin IFK.

Historia

IFK:n perustivat Tukholmassa kaksi nuorta opiskelijaa, Louis Zettersen ja Pehr Ehnemark. Tuolloin maassa ei toiminut vielä minkäänlaista maanlaajuista urheilujärjestöä. Nuorisolehti Kamratenissa julkaistiin 1. helmikuuta vuonna 1895 ilmoitus, jossa kaikkia urheilusta kiinnostuneita Ruotsin poikia ja tyttöjä kehotettiin liittymään yhteisöön. Kaksi kuukautta myöhemmin Luulajaan, Härnösandiin, Uppsalaan, Jönköpingiin, Göteborgiin sekä Västeråsiin oli perustettu urheiluseurat Tukholman suurseurojen rinnalle. Yhteenliittymä päätettiin myöhemmin nimetä sen muodostamisen mahdolliseksi tehneen lehden mukaan.
Järjestö kasvoi nopeaa vauhtia, eikä IFK Stockholm kyennyt enää hallinnoimaan sitä. Keskusjärjestö perustettiin vuonna 1901. IFK toimi tuolloin eräänlaisena Ruotsin kansallisena urheiluliittona, joka järjesti eri urheilulajien mestaruusturnauksia. Myöhemmin nämä väistyivät, kun virallisia kansallisia mestaruuskilpailuja alettiin järjestää. Kuitenkin esimerkiksi keilailussa IFK järjestää yhä mestaruuskilpailuja. Eräät jäsenseurat alkoivat järjestää omia urheilukilpailuja, esimerkiksi IFK Moran järjestämä Vaasahiihto ja IFK Lidingön Lidingöloppet.
IFK:n ruotsalaisten jäsenseurojen ja suomalaisten toisistaan erillään toimivien IFK-seurojen lisäksi myös Tanskassa ja Norjassa oli aikoinaan omat, IFK-keskusjärjestönsä. Tanskan viimeinen IFK-seura IFK Aaborg lopetti toimintansa 1990-luvun alussa ja Norjan IFK:n viimeinen seura Kristianiassa (Oslossa) lakkautettiin jo 1900-luvun alkuvuosina.

IFK:n tunnukset

Suurin osa 167:stä IFK-seurasta käyttää väreinään valkoista ja sinistä, jotka kuvaavat hyveellisyyttä ja uskollisuutta. IFK-tähden neljä sakaraa kuvaavat sinnikkyyttä, taitavuutta, voimakkuutta ja toveruutta.
Fridolina Rolfö

Fridolina Rolfö (s. 24. marraskuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan  hyökkääjä. Hän edustaa saksalaisseura Bayern Müncheniä. Ruotsissa hän on edustanut Tölöä, Jitexiä ja Linköpingiä.
Rolfö kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 voittaeeseen joukkueeseen. ja oli saavuttamassa olympiahopeaa Riossa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia. Hän pelasi avauskokoonpanossa viidessä ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle yhdessä. Varoitustilin täyttymisen vuoksi hän oli poissa välieräottelusta. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Thaimaata vastaan. Rolfö on vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 41 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Billerud

Billerud AB on ruotsalainen pakkauspaperin valmistaja. Yhtiö perustettiin vuonna 2001, kun Stora Enso ja AssiDomän yhdistivät Skärblackan, Karlsborgin ja Gruvönin paperitehtaansa. Yhtiön osake on pörssilistattu.

Billerud Suomessa

Billerudilla on Pietarsaaressa pakkauspaperikone, jonka se osti UPM:ltä vuonna 2012. Kauppaan kuului myös pakkauspaperikone PK7 Valkeakosken Tervasaaressa, mutta sen toiminta lopetettiin syksyllä 2016.
Susanna Alakoski

Susanna Alakoski (oik. Jaana Susanna Emilia Alakoski Söderlund; 16. toukokuuta 1962 Vaasa) on ruotsinsuomalainen kirjailija. Hän kirjoittaa teoksensa ruotsiksi.
Alakoski muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Vaasasta Ruotsiin. Hän kävi koulunsa Ystadissa Skånessa ja muutti myöhemmin Tukholmaan. Hän on koulutukseltaan sosionomi ja toimii tutkijana. Alakoski on työskennellyt myös sosiaalisihteerinä, hoitanut pakolaisasioita ja ollut Ruotsin Vasemmistopuolueen entisen puheenjohtajan Gudrun Schymanin lehdistösihteerinä.
Vuonna 2006 julkaistiin Alakosken esikoisromaani Svinalängorna (suom. Sikalat, 2007), joka sai arvostetun ruotsalaisen August-palkinnon. Kirjasta tehtiin elokuva, Sovinto, joka sai ensi-iltansa vuonna 2011. Vuonna 2007 ilmestyi Alakosken ja Karin Nielsenin toimittama luokkayhteiskunta-antologia Tala om klass, jossa 15 naista kertoo omien kokemustensa perusteella luokkayhteiskunnasta vuosina 1931–2006. Teoksen pohjalta on tekeillä myös elokuva.
Alakoski on kirjoittanut myös kolme lastenromaania. Vuonna 2011 ilmestyi teos Dagens Harri (suom. Päivän Harri, 2012), joka on trilogian ensimmäinen osa. Vuonna 2012 ilmestyi toinen osa, Guldfisk (suom. Kultakala, 2013) ja vuonna 2013 kolmas osa, Dagens skräckis.
Vuonna 2013 Alakoskelle myönnettiin Jan Myrdal -seuran 100 000 Ruotsin kruunun (noin 11 400 euron) arvoinen Lenin-kirjallisuuspalkinto, josta hän kieltäytyi. Alakosken mukaan kieltäytymisen taustalla oli henkilökohtaisia ja poliittisia syitä. Hän ei halunnut itseään yhdistettävän totalitaristiseen hallintoon.
Alakoski sai vuonna 2015 Malmön korkeakoulun kunniatohtorin arvon.
Alakosken puoliso on ruotsalainen runoilija Mats Söderlund. Heillä on kolme lasta.