Suvi Auvinen

Suvi Astalo Auvinen (s. 1984 Lahti) on suomalainen toimittaja, bloggaaja ja kansalaisaktivisti. Hän kirjoittaa blogeja Voimaan ja Apuun sekä on työskennellyt muun muassa Vapaa Ajattelija -lehden toimitussihteerinä. Vuodesta 2016 lähtien Auvinen on tehnyt Päivystävä anarkisti -nimistä ohjelmaa Radio Helsinkiin, ja hän julkaisee kirjoituksiaan myös Rapport-joukkorahoituspalvelun kautta. Hän on Ellun Kanat -viestintätoimiston palveluksessa. Poliittisilta näkemyksiltään Auvinen on anarkisti.

Elämä ja aktivismi

Lahdessa syntynyt Auvinen on valmistunut lastenohjaajaksi Lahden diakonian instituutista, teatteri-ilmaisunohjaajaksi Turun taideakatemiasta sekä teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta. Vuosina 2005–2006 hän oli Turussa käynnistämässä talonvaltaustoimintaa, jonka tarkoituksena oli perustaa autonominen sosiaalikeskus. Tunnetuin vallattu rakennus oli Jokikadun taiteilijakiinteistö, joka vallattiin useita kertoja vuosien 2008–2009 aikana. Vuonna 2009 turkulainen taiteilijayhdistys Arte luovutti Auviselle ”Vuoden valkosipuli” -tunnustuksen hänen aktiivisuudestaan Jokikadun kiinteistön säilyttämisen puolesta. Talonvaltaajien toimintaa seurataan myös Jouko Aaltosen dokumenttielokuvassa Taistelu Turusta. Helsingissä Auvinen on ollut mukana muun muassa anarkistisen A-ryhmän ja Anarkistisen mustan ristin toiminnassa.
Auvinen on näkyvästi esillä sosiaalisessa mediassa. Hän on kertonut haluavansa parantaa anarkismin julkisuuskuvaa selittämällä anarkistien toimintaa ja tuomaan selkeästi esille heidän ajatuksiaan. Keväällä 2016 Auvinen listattiin Suomen 38. vaikutusvaltaisimmaksi twiittaajaksi, ja koko vuoden Twitterin suomalaisten henkilövaikuttajien listalla sijalle 7. Vuonna 2016 Auvinen osallistui Petteri Orvon ja Alexander Stubbin kokoomuksen puheenjohtajavaalikampanjoiden aihetunnisteiden kaappaamiseen, minkä jälkeen ne nousivat Suomen käytetyimpien tunnisteiden joukkoon.
Auvinen oli 2017 mukana perustamassa Vegefirma-nimistä yritystä, jonka tehtävänä on kasvissyönnin edistäminen ja markkinoiminen. Hänen ensimmäinen tietokirjansa Lihan loppu ilmestyy syksyllä 2019.

Poliittiset näkemykset

Auvisen ihannemaailmassa ihmiset järjestäytyisivät yhteisöihin, joissa työ ja eläminen organisoitaisiin. Keskusjohtoa ei olisi vaan yhteisöt päättäisivät omista asioistaan keskustelemalla. Hänen mukaansa yhteisistä asioista pitäisi päättää konsensuksella eli keskustelemalla asioista niin kauan, että saavutetaan yhteinen mielipide. Esimerkiksi kerrostalon asukkaat vastaisivat rakennuksen huollosta ja ylläpidosta itse, ja tehtaan työntekijät päättäisivät asiat keskenään niin, ettei kukaan olisi johtaja. Ihmisille ei maksettaisi palkkaa, ”ainakaan rahana”, mutta he voisivat saada työstään vastineeksi ehkä jonkinlaisia vaihtoyksiköitä, joita voisivat vaihtaa esineisiin tai palveluihin. Työt eivät olisi eriarvoisia, vaan kaikesta saisi saman verran yksiköitä. Epäsuositut työt olisi ”pakko jakaa” niin, että ihminen joutuisi esimerkiksi kuukaudeksi vuodessa viljelemään lanttuja vaikka ei haluaisikaan. Auvisen mukaan ketään ei kuitenkaan pakotettaisi yhteisölliseen toimintaan. Kaikille tarjottaisiin asunto, internet, ruoka, sähkö ja terveydenhuolto. Puolustuksesta vastaisi kansanmiliisi ja tuomiovalta olisi yhteisöllä tai kansankokouksella. Mikäli koko maailma ei olisi siirtynyt anarkismiin, voitaisiin edelleen toimivien valtioiden kanssa käydä ulkomaankauppaa jonkinlaisella valuuttasysteemillä.
Anarkistina Auvinen vastustaa edustuksellista demokratiaa, jota hän ei pidä demokratiana. Auvisen mukaan sen huono puoli on muun muassa, ettei valittuja johtajia voi vaihtaa lennosta. Hän ei äänestä eikä aio olla ehdolla vaaleissa, sillä Auvisen mielestä äänestäminen on turhaa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Auvinen kuitenkin kertoi äänestävänsä nuorten ilmastolakon innoittamana.
Auvinen hyväksyy poliittisista syistä tehtävän ilkivallan ”järkevästi kohdistettuna”, mutta sanoi vuonna 2016 pitävänsä väkivaltaa ei-toivottavana.