google/wiki40b huggingface dataset:
Lapinnokiperhonen

Levinneisyys

Lapinnokiperhosen levinneisyys ulottuu laikuttaisesti Keski- ja Etelä-Euroopan korkeisiin vuoristoihin, Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueille, Kuolan niemimaalle sekä Keski-Aasiaan. Suomessa laji esiintyy suunnilleen napapiirin pohjoispuolella, paikoitellen etelämpänäkin Pudasjärvellä ja Kuusamossa.

Koko ja ulkonäkö

Lapinnokiperhosen etusiiven pituus on yleensä 20–25 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 34,5–44,5 mm. Siipien yläpuolen pohjaväri on koirailla harmahtavan ruskea, naarailla vaaleampi. Etusiipien yläpuolen postdiskaalialan ruskeankeltainen juova on leveä ja sen sisäreunassa on usein kapea tumma juova. Ruskeankeltaisen juovan keskellä on koirailla terättömiä mustia silmätäpliä. Takasiipien yläpuolella koirailla on yleensä muutamia mustia täpliä, mutta ne voivat myös puuttua kokonaan. Naarailla etusiiven yläpuolen täplät puuttuvat joskus ja takasiiven yläpuolelta ne puuttuvat yleisesti. Takasiiven alapuolen pohjaväri on koirailla hopeanharmaa, naarailla kellahtavanharmaa. Siinä on näkyvissä leveä keskijuova, jonka reunat erottuvat tummanruskeina ohuina juovina. Naarailla leveä keskijuova on usein tummempi kuin koirailla.

Elinympäristö

Lapinnokiperhosen elinympäristöä ovat Keski- ja Etelä-Euroopassa vuoristojen kiviset rinteet ja alppiniityt 2 000 metrin korkeudelta ylöspäin. Fennoskandiassa laji esiintyy tuntureiden koivuvyöhykkeessä ja niityillä, kangasmailla, soiden laitamilla ja jokivarsiniityillä.

Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle riippuen esiintymisalueesta. Lentoaika Suomessa on keskimäärin kesäkuun lopulta heinäkuun puoliväliin. Laji talvehtii kahdesti toukkana.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat nadat (Festuca) ja nurmikat (Poa).
Ahvenanmaan kysymys

Suomalainen diplomatia Kansainliitossa

Asian ratkeaminen Suomen hyväksi on luettava Suomea Kansainliitossa edustaneen taitavan diplomaatin Carl Enckellin ansioksi. 
Kuitenkin hieman yllättäen myös Suomen Japanin-suurlähettiläällä, professori Gustaf John Ramstedtilla oli epäsuorasti huomattava vaikutus Ahvenanmaan kysymyksen ratkaisuun. Hän oli seurannut tarkasti kiistan vaiheita sanomalehdistössä ja laatinut sen perusteella asiaa koskevan muistion.
Kansainliiton Geneven konferenssiin osallistui myös Japanin valtuuskunta. Sen johtajana oli Tanetaro Megata, jonka sihteerinä toimi Ramstedtin suomen kielen oppilas Kiichi Toyama. Ramstedtin muistio käännettiin japaniksi ja jaettiin valtuuskunnan laivamatkan aikana kaikille sen jäsenille. 
Muistiossa huomautettiin Ruotsin vedonneen siihen, että Ahvenanmaa sijaitsee maantieteellisesti lähempänä Ruotsin kuin Suomen mannermaata. Ramstedt korosti japanilaisille, että Ahvenanmaan kuitenkin erottaa Ruotsista meren syvänne, kun taas Suomen rannikolle sitä yhdistää katkeamaton saaristo. Ahvenanmaa on itse asiassa lähempänä Suomen puoleista saaristoa kuin mitään maa-aluetta Ruotsin puolella. Kerrotaan myös Kansainliiton jäseniä kuljettaneen laivan suomalaisen kapteenin ohjanneen laivan suorinta meritietä Suomen manneralueelta Ahvenanmaalle ja sieltä Ruotsiin mahdollisimman pitkää reittiä.
Saaristoyhteyden korostaminen sai tietenkin tukea Japanin kaltaisesta saaristovaltiosta. Japanin valtuuskunnan mielenkiinto asiaa kohtaan ja sen Suomen oikeuksia puoltavat puheenvuorot vaikuttivat ilmeisen merkittävästi tehtyyn päätökseen, jolla Kansainliiton neuvosto 24.6.1921 julisti Suomella olevan kiistattomat oikeudet Ahvenanmaahan.
Pelle Miljoona

Kunnianosoituksia

Pelle Miljoonan mukaan nimetty tie on Porin Viikinäisten kaupunginosassa. Paikalla olleen ladon seinässä luki parin vuosikymmenen ajan "Pelle Miljoona Oy", kunnes lato paloi vuonna 2004. Paikalle rakennetulla asuinalueella kulkeva katu nimettiin Pelle Miljoonan tieksi.
Kesäkuussa 2014 paljastettiin Haminan Tervasaaressa Pelle Miljoona -patsas. Veistoksen on tehnyt Heimo Suntio.
Kári Árnason

Kári Árnason (s. 13. lokakuuta 1982 Göteborg, Ruotsi) on islantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Allsvenskanin Malmö FF:ssä ja Islannin maajoukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta voi pelata myös keskikentällä.
Japanamax

Japanamax on laivatyyppi, joka on Panamax-tyypin kaltainen, mutta lyhyempi, jotta se mahtuisi Japanin tärkeimpien viljaterminaalien laitureihin. Laivan suurin pituus on alle 225 metriä, kun Panamax-alusten pituus saa olla 294,1 m. Leveys 32,3 m on alustyypeissä sama. Syväykseltään 14,44 metrisen aluksen kantavuus on noin 82 000 tonnia.
Japanamax-tyyppi korvaa vanhoja 77 000 tonnin Panamax-laivoja ja on Kamsarmax-tyypin kova kilpailija. Japanamax-tyypin esitteli japanilainen laivanrakentaja Ōshima vuonna 2004 ja yhtiö sai samana vuonna 10 tilausta. Japanamaxin yleistymistä voi kuitenkin hidastaa se, että Oshiman tilauskirjat ovat täynnä vuoden 2008 loppuun.
Bundeshaus

Bundeshaus (ransk. Palais fédéral, ital. Palazzo federale) on Sveitsin liittoneuvoston ja kaksikamarisen parlamentin rakennus maan pääkaupungissa Bernissä. 
Rakennuksen suunnitteli sveitsiläis-itävaltalainen arkkitehti Hans Auer ja se rakennettiin vuosina 1894–1902. Virallisesti se vihittiin käyttöön 1. huhtikuuta vuonna 1902. Rakennuksen kokonaiskustannukset olivat 7 198 miljoonaa sen aikaista Sveitsin frangia. 
Bundeshausin kupoli yltää 64 metrin korkeuteen.
USS Jeannette (1878)

USS Jeannette oli napatutkimusalus, joka vuosina 1879–1881 teki George W. De Longin komennossa huono-onnisen matkan arktisille alueille. Juututtuaan jäihin ja ajelehdittuaan lähes kaksi vuotta Itä-Siperian merellä alus pääsi irti jäistä, mutta juuttui uudestaan, murskaantui ja upposi. Uppoamispaikka on 560 kilometrin päässä Siperian pohjoisrannikolta. De Long ja suurin osa miehistöstä pääsi maihin Lenajoen suistoon, mutta myöhemmin monet menehtyivät, De Long heidän joukossaan.
Aluksen ura alkoi 1861 HMS Pandora -nimisenä Kuninkaallisen laivaston tykkiveneenä. Pandora poistettiin palveluksesta ja myytiin 1875 yksityiseksi jahdiksi brittiläiselle tutkimusmatkailijalle Allen Youngille. Young myi sen 1878 The New York Heraldin omistajalle James Gordon Bennettille, joka antoi sille uuden nimen Jeannette. Alus purjehti Arktiksella Yhdysvaltojen lipun ja merilakien alla, mutta Bennett oli omistajana vastuussa tutkimusmatkan kustannuksista.
Venäläinen seikkailija ja julkisuudenhenkilö Andrei Horošov kertoi vuonna 2015 aikeistaan nostaa Jeannette ylös Venäjän ja Yhdysvaltojen ystävyyden eleenä.
Anne Taskinen

Muusikko

Taskinen tuli julkisuuteen Sleepy Sleepersin laulajana 1970-luvun loppupuolella. Hän oli 1980-luvulla hetken myös Leningrad Cowboysien rivissä. Taskisen ensimmäinen soolosingle ilmestyi vuonna 1979 ja ensimmäinen albumi vuonna 1985.
Hän on Suomen ensimmäinen itse omia kappaleitaan säveltänyt ja sanoittanut naismuusikko ja rocklaulaja. Rockin korkeat korot -idea keksittiin jo 1970-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa se poiki kaksi jättikonserttia, kolmeosaisen TV-dokumentin ja kirjan Rockin korkeat korot – suomalaisen naisrockin historia, joissa kaikissa Taskinen oli mukana.

Toimittaja

Taskisella oli 1980-luvun lopussa Yleisradiossa oma radio-ohjelma Kissanainen sähisee ja kehrää ja vähän myöhemmin hän oli käsikirjoittamassa ja nauhoittamassa televisio-ohjelmaa Zoo. Toimittajana Radio Suomessa hän aloitti 1992 ja on ollut mm. ohjelmissa Yöradio, Sininen Kuu, Tähtien kertomaa, Muukalaisia yössä, Mitä Suomi soitti, Verkko soi, Tunnelmassa, Iltatähti ja Valoa ikkunassa.
Hän on toiminut myös Taiteilijoiden rauhanjärjestö PAND:in varapuheenjohtajana sekä Iltalehden freelance-toimittajana (musiikki- ja kulttuurijuttuja).

Näyttelijä

Taskinen on tehnyt pääosat Sina Kujansuun Äideistä parhain -veijaritarinassa ja Tampereen teatterikesän musikaalissa Coctail-kutsut. Hän oli toisessa naisroolissa Gilles Charmantin elokuvassa Iron Horsemen, jota esitettiin elokuvafestivaaleilla ulkomaillakin. Sivurooleja hänellä on ollut Aki Kaurismäen lyhytelokuvissa. Vuonna 2008 hänet nähtiin Risto Räppääjä -elokuvan goottinoitana.
Joensuun bunkkerimuseo

Linnoitustyöt Marjalassa

Pohjois-Karjalaa linnoitettiin talvisodan jälkeen osana suurta kokonaisuutta. Itärajan puolustuksesta vastasi viisi armeijakuntaa. Niiden vastuulla oli Salpalinjan rakentaminen. Armeijakuntien yhteyteen perustettiin työpiirejä, joiden alaisuudessa varsinaiset työryhmät työskentelivät.
Linnoitustyöt Marjalassa aloitettiin elokuussa 1940 ruokailuparakkien teolla ja muilla valmistavilla toimenpiteillä. Höytiäisen kanavan eteläpäähän oli tarkoitus rakentaa kolme teräsbetonikorsua. Ensimmäinen korsu saatiin valettua toukokuussa 1941. Jatkosodan alkuun mennessä saatiin kaksi korsua valmiiksi, kolmas jäi keskeneräiseksi. Kun Salpalinjan rakentamista Marjala–Onttolan alueella jatkettiin 1944, keskityttiin aseman saattamiseen kuntoon kenttälinnoittein. Keskeneräisen korsun rakentamista ei enää jatkettu.
Marjalan kaksi teräsbetonibunkkeria kuuluivat Höytiäisen kanavan länsirannan laajempaa linnoitekokonaisuuteen. Sodan lopulla alueella risteili teräsbetonibunkkereiden lisäksi tiheähkö taistelu- ja yhteyshautaverkosto konekivääripesäkkeineen sekä panssarikiviestelinjaa ja piikkilankaestettä. Salpalinjalla ei koskaan taisteltu. Venäläisten hyökkäys pysäytettiin Pohjois-Karjalassa Ilomantsiin elo–syyskuussa 1944.

Marjalan linnoitteiden museointi

Toisen maailmansodan jälkeen Marjalan bunkkerit peitti syvä hiljaisuus, kunnes ne ”löydettiin uudelleen” 1990-luvun alussa. Kansalaisaloitteesta kaksi teräsbetonikorsua kunnostettiin ja entisöitiin matkailunähtävyydeksi. Kunnostustyö suoritettiin Joensuun kaupungin ja Puolustusvoimien yhteistyönä vuosina 1993–1994.
Bunkkereihin asennettiin kunnostuksen yhteydessä lämmitys ja valaistus. Teräsbetonikorsujen ympäristön kenttälinnoitteet entisöitiin puurakentein. Bunkkereiden sisätiloihin toteutettiin Salpalinjaa esittelevä näyttely. Entisöidyt teräsbetonikorsut ja museoalue avattiin Marjalan asuntomessujen yhteydessä vuonna 1995.

Bunkkerimuseon näyttelyt

Bunkkerimuseossa sijaitsevat kaksi teräsbetonikorsua kuuluvat Pohjois-Karjalan merkittävimpiin Salpalinja-kohteisiin. Korsujen lisäksi museoalueella voi tutustua Salpalinjan linnoitusrakenteisiin. Esillä on myös 45 mm:n panssarintorjuntatykki, kaksi 90 mm:n kevyttä kenttäkanuunaa (ns. Hyppy-Heikki), piikkilankaesteitä, yksi- ja kaksipaikkaiset konekiväärikuvut sekä puistoon istutettuja sotatulokaskasveja. Bunkkereiden sisätiloihin on koottu Salpalinjan historiaa sekä Marjalan linnoitustyömaata ja sen ympäristön arkea 1940–1941 esittelevät näyttelyt.
Museoalue nimettiin Veteraanipuistoksi vuonna 2003. Veteraanipuistolla ja siellä sijaitsevalla muistomerkillä kunnioitetaan sotaveteraanien ja Salpalinjan rakentajien arvokasta maanpuolustustyötä.
Magnus Ekblad

Magnus Oskar Severin Ekblad (6. syyskuuta 1887 Sundsvall – murhattu 9. helmikuuta 1921 Turku) oli jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kauppias Mårten Ekblad ja Maria Sofia Österbacka. Magnus Ekblad kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Vaasalaiseen osakuntaan. Vuodet 1909–1911 hän vietti Yhdysvalloissa, missä työskenteli harjoittelijana eri tehtaissa. Vuodet 1911–1914 hän opiskeli sekä Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastossa, että Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelystaloudellisessa osastossa.
Magnus Ekblad liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan (Pfadfinder-kurssi) jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. helmikuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 4. komppaniaan. Pataljoonan täydennyspataljoonaan hänet siirrettiin 24. toukokuuta 1916 ja takaisin 4. komppaniaan 23. toukokuuta 1917.
Ekblad saapui Suomeen muun jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 luutnantiksi ylennettynä. Hänet sijoitettiin 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 2. komppaniassa komppanianpäällikkönä, ottaen osaa komppaniansa mukana taisteluihin Karjalankannaksella. Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen Armeijassa 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin myöhemmin Kuopion Jalkaväkirykmentiksi N:o 4. Hän toimi rykmentissä 5. komppanian päällikkönä. Magnus Ekblad ero Armeijasta 29. marraskuuta 1918 ja siirtyi Vaasan ruotsalaisen Suojeluskunnan päälliköksi. Jouluaattona 1919 hän astui uudelleen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin ensin Porin rykmentin 5. komppaniaan nuoremmaksi upseeriksi ja myöhemmin komppanian päälliköksi. Ekblad murhattiin Turussa 9. helmikuuta 1921. Murhaaja oli Ekbladin entinen jääkäritoveri Carl Thomas Reguel Wolff joka oli vaatinut Ekbladia tunnustamaan Saksassa 1916 tapahtuneen siviilihenkilön surman josta Wolff oli tuomittu. Ekblad oli ollut Wolffin seurassa tuon surmatyön aikana. Ekblad on haudattu Vaasaan.
Ruostekaktukset

Tuntomerkit

Ruostekaktukset ovat pensasmaisia tai puumaisia kaktuksia, joiden varret voivat olla maanmyötäisiä, kohenevia tai pystyjä. Pitkittäisuurteita niissä on paljon, ja areolit ovat tiheässä. Myös piikkejä on paljon kussakin areolissa. Kukkivissa areoleissa on lisäksi sukasia. Kukat puhkeavat lähelle varren kärkeä ja ovat avoinna vain yhden yön. Muodoltaan ne ovat putkimaisia tai suppilomaisia ja avautuvat ratasmaisiksi. Niiden väri vaihtelee vaaleanpunaisesta kirkkaampaan punaiseen. Kukkapohjus on tukeva ja mehevä ja siinä on karvoja ja paljon suomuja. Hetiö on yksikiehkurainen; emin vartalot pistävät ulos kukasta. Hedelmä on pallomainen ja mehevä, ja sen pinnalla on muutama suomu ja karvoja sekä kuihtuneet kukan jäänteet. Siemenet ovat munamaisia, kiiltävän mustia ja epäsäännöllisen kuoppapintaisia.

Levinneisyys

Ruostekaktukset kasvavat Perun ja Pohjois-Chilen länsiosien alavilla mailla. Joidenkin lajien levinneisyys on hyvin rajallinen; esim. H. tenuis esiintyy liikkuvilla hiekkadyyneillä ilmeisesti vain yhden neliökilometrin kokoisella alueella. Se on vaarantunut, sillä sen kasvupaikat hupenevat ihmisen toiminnan vaikutuksesta.
Jöns Knuutinpoika Kurki (vanhempi)

Jöns Knuutinpoika Kurki ( k. n. 1580) oli suomalainen laamanni. 
Hän toimi Sääksmäen tuomarina 1526–1556 sekä Pohjanmaan ja Satakunnan laamannina 1535–1568. 
Vuonna 1552 hän oli kuninkaan käskystä toimittamassa perinpohjaista tarkastusta hämäläisten takamaista niiden uudisasutusta varten. Sodan syttyessä Eerik XIV:n ja Juhana-herttuan välillä Kurki esiintyi kuninkaan innokkaana tukijana kulkien huovijoukon kanssa Satakunnan läpi nostattamassa kansaa "Juhana herttuan mellakkaa" vastaan. Tätä tilaisuutta hän käytti ryöstääkseen Penttilän kartanosta herttuan entiseltä lemmityltä Kaarina Hannuntyttäreltä joukon vaatteita ja kalleuksia, joita hän ei tuomioistuinten päätöksistä huolimatta elinaikanansa luovuttanut takaisin. Juhana-herttua piti Kurjen käytöksen muistissa ja hänen noustessaan valtaistuimelle Kurki menetti laamannin viran ja läänitykset.
Tok-pisin

Sanasto

Niin kuin monissa muissakin pidgin- ja kreolikieleissä, myös tok-pisinissä sanojen merkitykset ovat laajempia kuin superstraattikielessä (tässä: englanti). Esim. kaikai (syödä, purra; ruoka) tai diwai (puu, metsä, kasvi, tikku).  
Sanoja myös muodostetaan enemmän jo olemassa olevista sanoista yhdistelemällä. Esim. haus moni (pankki: "house money"), sop bilong tit (hammastahna: "soap belong teeth") tai hap ret (purppura: "half red").

Tok-pisin mediassa

Tok-pisinin kielellä löytyy jonkin verran uutisia. Radio Australia tuottaa sekä artikkeleita että podcasteja (Wantok). 
Papua-Uudella-Guinealla toimiva EMTV-kanavakin julkaisee päivittäin lyhyen uutisvideon tok-pisinilla.
Joan Sutherland

Joan Sutherland (7. marraskuuta 1926 Sydney, Australia – 10. lokakuuta 2010 Geneve, Sveitsi) oli australialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Sutherland oli vaikuttamassa 1950- ja 1960-luvuilla bel canto -oopperan uuteen tulemiseen, muun muassa Maria Callasin ja Montserrat Caballén kanssa. Sutherlandin lempinimi on "La stupenda" (it. stupendo = ihmeellinen, upea) – nimen antoi hänen esityksestään haltioitunut italialaisyleisö.
Sutherland aloitti laulunopintonsa Sydneyssä ja esiintyi ensimmäisen kerran oopperassa 1940-luvulla. Hän muutti 1950-luvun alussa Lontooseen opiskelemaan kuninkaalliseen konservatorioon. Valmistumisen jälkeen Sutherland kiinnitettiin Covent Gardenin Royal Opera Houseen.
Sutherlandin suunnitelmana oli keskittyä Richard Wagnerin oopperoiden sopraanoesiintyjäksi. Hänen aviomiehensä, kapellimestari Richard Bonynge vakuutti kuitenkin hänet siirtymään italialaisiin bel canto -oopperoihin. Sutherland alkoikin esiintyä monissa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gaetano Donizettin ja Gioachino Rossinin oopperoissa.
Royal Opera House piti Sutherlandin listoillaan, mutta hänen saamansa maineen ansiosta hänet kutsuttiin esiintymään myös muihin oopperataloihin. Hän esiintyi urallaan esimerkiksi Pariisissa, Milanon La Scalassa, Venetsian La Fenicessä ja New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Uransa Sutherland lopetti vuonna 1990, jolloin hän esiintyi viimeisen kerran Sydneyn oopperatalossa.
Vispin alue

Vispin alue (saks. Bezirk Visp) on yksi Sveitsin 148:sta ja Wallisin kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Maantieteellisesti Vispin alue koostuu Vispajoen ja sen haarajokien laaksoista. Matkailu on alueella tärkeä elinkeino.

Asukkaat ja kieli

Vispin alue on selkeästi saksankielinen, vaikkakin Zermattin voimakas matkailuelinkeino ja Vispin suurteollisuus ovat tuoneet alueelle runsaasti ulkomaalaisia. Vuonna 2000 Vispin alueen vakituista asukkaista 87 % oli saksankielisiä. Italiankielisiä oli 2,5 %, ranskankielisiä 1,5 % ja muun kielisiä noin 9 %.
Kuvamuseo

Historia

Museo perustettiin vuonna 1981 Gammlian alueelle, Västerbottenin museon lähelle. Kesäkuussa 2012 se muutti Uumajan yliopiston taidekampuksella sijaitsevaan uuteen rakennukseen, jonka on suunnitellut tanskalainen Henning Larsen Architects yhdessä White arkitekter -toimiston kanssa. Rakennus on 36 metriä korkea, seitsemänkerroksinen, ja siinä on kolme suurta näyttelytilaa.
Museossa on esillä arkkitehtuuria, muotoilua, nykytaidetta sekä valokuvia. Kolmessa alimmassa kerroksessa on putiikkeja, kuvamyymälä ja monikäyttöinen kokoussali.
Kuvamuseo oli yksi kolmesta ehdokkaasta Euroopan neuvoston vuoden 2014 museopalkinnon saajaksi ja Ruotsin vuoden museo 2014 -palkinnon saajaksi.
Ryōsuke Yamada

Ryōsuke Yamada (jap. 山田 涼介, Yamada Ryōsuke, s. 9. toukokuuta 1993, Tokio) on japanilainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on yksi Hey! Say! Jumpin jäsenistä. 
Yamada liittyi idoleita kasvattavan Johnny & Associates -toimiston jäseneksi vuonna 2004 ja teki debyyttinsä Hey! Say! Jumpin jäsenenä vuonna 2007. Myöhemmin hän osallistui myös rajoitetuksi ajaksi muodostettuun NYC-yhtyeeseen. Musiikkiuransa lisäksi Yamada on toiminut ääni- ja televisionäyttelijänä.
Sirkka Carlson

Sirkka Carlson on suomalainen kääntäjä.
Jared S. Gilmore

Yksityiselämä

Gilmore syntyi 30. toukokuuta 2000 San Diegossa, Kaliforniassa. Hän kävi kaksi vuotta San Diegossa sijaitsevaa koulua joka on tarkoitettu malleille, näyttelijöille ja laulajille.
Lahnajärvi (Lemi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 212 hehtaaria eli 2,1 neliökilometriä, se on 2,2 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,08 hehtaaria.  Järven tilavuudeksi on saatu 11,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0110 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,2 metriä ja suurin syvyys on 11,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 7,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,3 metriä mpy.
Perforointi

Perforointi on paperin, muun materiaalin tai elävän kudoksen lävistystä, puhkaisua tai rei’itystä.

Kirjapainoterminä

Kirjapainon jälkikäsittelyvaiheena perforointi tarkoittaa paperin rivimäistä rei’itystä, jota pitkin esimerkiksi kuponki on helppo repäistä irti painotuotteesta. Perforointia käytetään myös muun muassa postimerkkiarkeissa ja -vihoissa, muistilehtiöissä.
Perforointilaitteita kehiteltiin 1800-luvun puolivälissä, ja sen jälkeen perforointi on yleistynyt monella alalla.

Filmin reunan perforointi

Perforoinniksi kutsutaan myös muuta lävistystä tai rei’itystä eri materiaaleihin, kuten elokuvafilmin reunan rei’itystä elokuvakameran ja -projektorin vetomekanismia varten. Perforoitua 35 millimetrin kinofilmiä käytettiin yleisesti myös valokuvauksessa. Pullon sinettikorkki on usein perforoitu, ja kun korkki avataan, rikkoutunut perforointi kertoo, että pullo on avattu.

Perforoidut tekstit ja kuviot

Perforoinnilla eli perättäisillä rei’ityksillä voidaan materiaalin pintaan synnyttää tekstiä tai muita kuvioita. Esimerkiksi Patentti- ja rekisterihallitus käyttää dokumenttien hallinnassaan paperisten patenttihakemusasiakirjojen perforointia, jolloin hakemusnumero ja päivämäärä kirjataan paperiin rei'ittämällä.
Varhaiset tiedontallennusmuodot reikäkortti ja reikänauha perustuivat perforointiin eli paperin tai kartongin lävistykseen. Niitä käytettiin jo ennen tietokoneaikaa ohjaamaan muun muassa kutomakoneita ja automaattipianoja ja muita musiikkiautomaatteja.
Perforoinnista puhutaan ammattiterminä myös muun muassa rei’itettyjen puu- tai metallilevyjen valmistuksessa sekä leipomoalalla keksien, leipien ja muiden leivonnaisten pinnan rei’ityksessä tasaisemman paistotuloksen aikaansaamiseksi.
Myös taideteoksia voidaan tehdä perforoimalla. Esimerkiksi norjalainen Anne-Karin Furunes on tehnyt useita tunnettuja töitä kankaan perforointitekniikalla.

Lääketieteessä

Lääketieteessä puhutaan perforoinnin sijasta yleensä perforaatiosta, joka voi tarkoittaa yksittäistäkin puhkaisua, puhkeamista, puhkeamaa, lävistystä tai muulla tavoin syntynyttä reikää.
(357439) 2004 BL86

Ominaisuudet

2004 BL₈₆ luokitellaan kiertoratansa puolesta Maata uhkaavaksi asteroidiksi, eli se tulee lähimmillään 0,05 AU:n etäisyydelle Maasta tai lähemmäs, ja sen absoluuttinen kirkkaus (H) on 22,0 tai vähemmän (kirkkaampi). Tämän asteroidin kiertoaika on suunnilleen 1,84 vuotta ja inklinaatio noin 24 astetta. 2004 BL₈₆:n läpimitta on noin 325 metriä ja sillä on yksi kuu, jonka läpimitta on noin 70 metriä, ja keskietäisyys noin 500 metriä pikkuplaneetasta. Tämä asteroidi on basalttista V-tyyppiä, ja saattaa olla täten palanen asteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävästä protoplaneetta Vestasta. 2004 BL₈₆:n pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 2,6 tuntia.
Konijänkän kotieläinpiha

Konijänkän kotieläinpiha (perustettu vuonna 2005) oli Kolarin kunnassa Äkäslompolon kylässä sijaitseva kotieläinpuisto. Puistossa oli edustettuna noin 100 eri eläinlajia ja rotua, mukaan lukien jakkihärkä, kameli, laama sekä uhanalainen villasika. Konijänkällä oli myös mm. maastoratsastus- sekä ratsastustuntitoimintaa, hevosrekiajelua, poroajelua, lasten moottorikelkkarata sekä kahvila. Konijänkällä oli myös ratsastusleirejä kesäisin ja talvisin eritasoisille ratsastajille. Konijänkän kotieläinpihan omisti Miriikka Areva.
Toiminta loppui huhtikuussa 2019
Lohjan Teatteri

Lohjan teatteri on Lohjan keskustassa sijaitseva, 100-vuotias puoliammatillinen harrastajateatteri, jossa on neljä palkattua työntekijää. Lohjan teatteri tuottaa vuodessa 3-4 uutta ensi-iltaa. Lohjan teatterissa on vuodesta 2004 lähtien ollut johtaja-ohjaajana Sari Niinikoski. Lavastajana vuodesta 2014 lähtien on toiminut Jyrki Kakko. Puvustajana toimii Kati Heikkinen. Lohjan teatterin sihteeri on Inkeri Paananen.