google/wiki40b huggingface dataset:
Treynorin luku

Treynorin luku tai Treynorin mittari on rahoituksessa käytettävä riskin suhdeluku, jolla mitataan portfolion eli sijoitussalkun suorituskykyä. Sharpen luvun tavoin Treynorin mittari ottaa huomioon sijoituksen tuoton suhteessa sen sisältämään riskitasoon, mutta Sharpen luvusta poiketen tuotto suhteutetaan portfolion beta-kertoimella mitattavaan riskiin. Treynorin mittari soveltuu erityisen hyvin yksittäisten sijoitussalkkujen tuottojen mittaamiseen, kun sitä tarkastellaan hyvin hajautetun sijoitusportfolion osana. Käytännössä Treynorin luku mittaa siis sen ylituoton määrää, mikä voidaan saavuttaa sijoitukselle, johon ei sisälly hajautettavaa riskiä (esimerkiksi valtion takaama obligaatio tai täysin hajautettu portfolio) jokaista markkinariskin lisäyksikköä kohden.
Tutkija Jack L. Treynor (1965) määrittelee mittarinsa matemaattisen kaavan seuraavasti:
missä  kuvaa portfolion  keskimääräistä tuottoa, on riskitön korkokanta ja on portfolion beta-kerroin. Treynorin mittarin riskimuuttujana käytetään salkun systemaattista riskiä kuvaava beta-kerrointa.
Hugo Hamilton

Hugo Erik Gustaf Hamilton (21. elokuuta 1849 Husaby - 27. tammikuuta 1928 Karbenning), oli ruotsalainen kreivi ja poliitikko.
Hamilton opiskeli oikeustiedettä Uppsalassa. Opiskeluiden jälkeen hänestä tuli Ruotsin patenttiviraston, Patentbyrån ensimmäinen päällikkö. Vuonna 1895 viraston nimeksi muutettiin Patent- och registreringsverket. Samaan aikaan hän osallistui kunnalliseen ja poliittiseen elämään Tukholmassa, ensin liberaalina. Häntä jopa kutsuttiin "Punaiseksi kreiviksi" (Den röde greven). Hän oli myös toisen ja ensimmäisen kamarin jäsen. Vuosina 1900–1918 hän oli Gävleborgin läänin maaherrana. Kun Karl Staaffista tuli liberaalien johtaja, Hamilton erosi puolueesta. Ajan mukaan hänestä tuli konservatiivi. Arvid Lindmanin hallituksessa hän oli siviiliministeri 1907. Vuosina 1916–1928 hän oli ensimmäisen kamarin puhemies (talman).
Hänen poikaansa Adolf Hamiltonia kutsutaan usein Suomen tykistön perustajiksi.
Meleagridit

Meleagridit olivat kreikkalaisessa mytologiassa Althaian ja Oineuksen tyttäriä. Kun heidän veljensä Meleagros kuoli Kalydonin metsäkarjun metsästyksen jälkimainingeissa, Artemis viimeisteli vielä kostonsa muuttamalla meleagridit helmikanoiksi.
Osa helmikanojen suvusta viittaakin latinankielisessä nimessään meleagrideihin (meleagris, meleagrides). Myös kalkkunan suku on latinaksi Meleagris.
Meleagrideista nimetään ainoastaan Melanippe. Vaikka myös Deianeira ja Gorge olivat Meleagrosin sisaria, Artemiksen kosto ei ulottunut heihin heidän suremisensa tähden, eikä heitä lasketa kuuluvaksi meleagrideihin.
Punavyömedestäjä

Levinneisyys

Punavyömedestäjää tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Tansanian itäosissa. Lajin populaation arvellaan olevan 2 500–9 999 yksilöä, ja sitä pidetään yleisenä vain osissa Usambaran vuoristoa. Muut punavyömedestäjän esiintymisalueet ovat suojeltuja, mutta Usambarassa lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Punavyömedestäjän uskotaan olevan vähenemässä ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Digitoday

Toimitus

Julkaisun vastaava päätoimittaja on Tapio Sadeoja.
Vuoden 2015 lopussa Taloussanomat ilmoitti It-viikon ja Digitodayn toimitusten yhdistymisestä vuoden 2016 alkaessa, jonka toimesta It-viikko lopetettiin ja Digitoday sai lisää toimittajia.
Níkos Zachariádis

Níkos Zachariádis (kreik. Νίκος Ζαχαριάδης; 27. huhtikuuta 1903 Adrianoúpoli (Edirne), Osmanien valtakunta – 8. elokuuta 1973 Surgut, Neuvostoliitto) oli kreikkalainen kommunisti, joka toimi Kreikan kommunistisen puolueen (KKE) pääsihteerinä vuosina 1931–1956 ja yhtenä kommunistipartisaanien johtajista Kreikan sisällissodan aikana. Hän vietti suuren osan elämästään Neuvostoliitossa.
Zachariádis syntyi Osmanien valtakunnassa asuneeseen kreikkalaisperheeseen, joka joutui Kreikan ja Turkin väestönvaihdon yhteydessä muuttamaan Kreikkaan. Hän ryhtyi merimieheksi ja päätyi Neuvostoliittoon, jossa opiskeltuaan palasi Kreikkaan organisoimaan kommunistien toimintaa. Jouduttuaan pidätetyksi hän pakeni Neuvostoliittoon, mutta vuonna 1931 hänet lähetettiin takaisin Kreikkaan järjestämään kommunistisen puolueen toimintaa uudelleen.
Zachariádis nimitettiin KKE:n pääsihteeriksi Josif Stalinin ja Kominternin määräyksestä. Ioánnis Metaxáksen hallinto pidätti hänet vuonna 1936. Italian hyökättyä Kreikkaan lokakuussa 1940 vankilassa yhä ollut Zachariádis kannatti kreikkalaisten yhtenäistä antifasistista vastarintaa. Saksan valloitettua Kreikan keväällä 1941 hänet siirrettiin Dachaun keskitysleirille, josta amerikkalaiset sotilaat vapauttivat hänet toukokuussa 1945. Vankeutensa vuoksi Zachariádis ei voinut osallistua miehityksen aikaiseen vastarintaliikkeeseen. Kreikkaan palattuaan hän kuitenkin palasi puolueen johtoon vt. pääsihteerinä toimineen Geórgios Siántoksen tilalle.
Zachariádis oli Márkos Vafeiádiksen ohella keskeisenä henkilönä perustamassa ja johtamassa Kreikan demokraattista armeijaa (DSE), joka toimi kommunistien sotavoimana sisällissodan aikana 1946–1949. Sodan päätyttyä kommunistien tappioon DSE:n johto pakeni Neuvostoliittoon ja asettui Taškentiin Uzbekistanin neuvostotasavaltaan. Zachariádis jatkoi maanpaossa toimineen KKE:n pääsihteerinä, mutta hänen asemansa heikkeni Stalinin kuoleman jälkeen. Hänet syrjäytettiin vuonna 1956 tehtävästään ja erotettiin seuraavana vuonna koko puolueesta. Hän asui loppuikänsä Siperiassa, ensin Jakutiassa ja sittemmin Surgutissa. KGB:n virallisten tietojen mukaan Zachariádis teki itsemurhan Surgutissa vuonna 1973. Hänen ruumiinsa haudattiin uudelleen Kreikkaan Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991.
Flash Point

Juoni

Ma Jun on väkivaltaisista otteistaan tunnettu poliisi, joka yrittää Wilsonin kanssa saada kiinni vietnamilaisveljeskolmikon salakuljetuksesta. Wilson on soluttautunut veljesten jengiin, mutta paljastuu myöhemmin petturiksi ja loukkaantuu pahoin. Myöhemmin Wilsonin päästyä sairaalasta kotiin hän pitää juhlat, jonne tulevat myös hänen työkaverinsa. Vietnamilaisveljekset kuulevat asiasta ja räjäyttävät Wilsonin asunnon pommilla. Wilson ja Jun selviävät hengissä, mutta muut vieraat kuolevat. Jun päättää lähteä jengin perään yhä aggressiivisemmin ja unohtaen välillä poliisien käytännöt.
Heiligenhafen

Maantiede

Heiligenhafen sijaitsee Schleswig-Holsteinin itäisimmässä osassa Itämereen työntyvän niemen kärjessä. Niemimaan koillispuolella on Fehmarnin saari, jonka halki kulkee yhteys Tanskaan. Saaren kautta on määrä rakentaa 20-kilometrinen tunneli Fehmarninsalmen ali Tanskan Lollandiin.

Historia

Heiligenhafen mainitaan useissa 1200-luvun asiakirjoissa. Alun perin kaupungin nimi oli todennäköisesti Hafenstadt. Kaupunki muodostettiin vuosina 1249–1259 seuraavista kylistä: Helerikendorp, Tulendorp, Kerstinbuerfeld, Küsdorp ja Vrysgard. Ei tiedetä tarkkaan, milloin Heiligenhafen sai kaupunkioikeudet. Sen oletetaan tapahtuneen 1200-luvun puolivälissä.
Vuonna 1320 Heiligenhafen kärsi tulvasta. Viisi vuotta myöhemmin kaupungin talous alkoi kukoistaa. Tuolloin kreivi Johann III myönsi sen vientituotteille verovapauden, jonka seurauksena kaupungista kehittyi talousalueensa johtava vientisatama. Seuraavina vuosisatoina Heiligenhafenissa elettiin Tanskan kuninkaan alaisuudessa.
Vuoden 1391 suurpalo tuhosi Heiligenhafenin lähes täysin. Vuonna 1428 kaupungin hävitti tanskalaiskuningas Erik VII. Sen jälkeen seurasi rauhan ja edistyksen aika, joka katkesi kolmikymmenvuotiseen sotaan. Vuosina 1627–1630 raivonnut rutto vei kaupungin perikadon partaalle. Seuraavina vuosikymmeninä heiligenhafenilaisia koettelivat sodat, suurpalot ja tulvat. Paremmat ajat koittivat vuonna 1720. Heiligenhafen selvisi melko vähällä Schleswig-Holsteinissa käydyistä sodista. Vuonna 1938 Heiligenhafenista tehtiin varuskuntakaupunki ja toisen maailmansodan jälkeen kaupungin alueella pidettiin saksalaisia sotavankeja. Pakolaisten vyöry Itä-Saksasta kasvatti Heiligenhafenin väkiluvun 3 500:sta 10 700:aan. Uusille asukkaille piti rakentaa kunnon asunnot parakkien tilalle. Kaupunki laajeni huomattavasti, mutta vanhakaupunki katuineen ja toreineen säilytettiin ennallaan.
Heiligenhafenin keskipiste on vanhakaupunki ja sen tanskalaisvaikutteinen, 750 vuotta vanha kirkko (Stadtkirche). Raatihuone on vuodelta 1882. Kaupungintori uudistettiin vuonna 1992. Ydinkeskustassa ja satama-alueella on lukuisia hyvin säilyneitä taloja menneiltä vuosisadoilta.
Große Bürgergilde zu Heiligenhafen kuuluu Saksan vanhimpiin kiltoihin. Se viettää vuosijuhliaan kesäkuisin.

Talous ja liikenne

Heiligenhafenin talouselämälle keskeisiä ovat kylpylätoiminta ja kalastus. Kaupungissa sijaitsee myös suuri psykiatrinen sairaala ja tanskalaisia matkailijoita houkutellaan edullisella alkoholilla.
Heiligenhafen sijaitsee moottoritie A 1:n koillisessa päätepisteessä (liittymä Heiligenhafen-Mitte). Lähin rautatieasema sijaitsee läheisessä Großenbroden kunnassa. Oldenburg in Holsteinissa sijaitsee puolestaan lähin kaukoliikenteen asema.

Kuuluisuuksia

Heiligenhafenissa on syntynyt muun muassa kirjailija Wilhelm Jensen (1837–1911). Kirjailija Theodor Storm (1817–1888) oleskeli paikkakunnalla vuonna 1881. Hän sijoitti teoksensa Hans und Heinz Kirch tapahtumat Heiligenhafeniin.
Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteellinen tiedekunta

Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteellinen tiedekunta oli yksi Tampereen yliopiston tiedekunnista. Se oli perustettu vuonna 1949, mikä teki siitä yliopiston vanhimman tiedekunnan. Sitä luonnehdittiinkin yliopistonsa perustiedekunnaksi. Tampereen yliopiston vuoden 2011 rakenneuudistuksessa tiedekunta lakkautettiin, ja suurin osa sen pääaineista siirtyi yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikköön. Vuoden 2016 alusta tiedekunta oli jälleen toiminnassa nimellä Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunta, ja jatkoi vuoden 2019 alusta samannimisenä toimintaansa uudessa Tampereen yliopistossa.
Tiedekunta oli toiminut edelläkävijänä esimerkiksi kehitysyhteistyössä ja kansainvälisessä tutkintokoulutuksessa. Tiedekunnasta valmistui noin 8 000 maisteria ja noin 300 tohtoria.
The Saturday Evening Post

The Saturday Evening Post on yhdysvaltalainen kahdesti kuukaudessa ilmestyvä aikakauslehti Nykyisellä nimellään lehteä on julkaistu vuodesta 1821, mutta sen juuret juontavat Benjamin Franklinin vuonna 1728 perustamaan Pennsylvania Gazetteen.
Alun perin The Saturday Evening Post oli nelisivuinen kuvittamaton sanomalehti, joka käsitteli muun muassa poliittisia aiheita. Vuonna 1839 päätoimittaja George Rex Graham muokkasi lehteä kaupallisempaan suuntaan ja 1855 lehteä myytiin 90 000 kappaletta vuodessa.
Vuonna 1897 Cyrus H. K. Curtis osti lehden 1 000 dollarin kauppahinnalla. George Horace Latimer toimi päätoimittajana vuosina 1899 – 1936, ja hänen aikanaan lehden vuosittainen myyntimäärä kasvoi kahdesta tuhannesta kappaleesta kolmeen miljoonaan kappaleeseen. Tuona aikana lehti tuli tunnetuksi erityisesti kansikuvistaan, joiden piirtäjistä tunnetuin oli Norman Rockwell. Lehdessä myös julkaistiin novelleja useilta tunnetuilta kirjailijoilta, kuten F. Scott Fitzgeraldilta ja Sinclair Lewisilta.
1969 lehden ilmestyminen lakkasi, kunnes 1971 julkaisua jatkettiin uudessa omistuksessa sisällön painottuessa terveyteen ja lääketieteen saavutuksiin.
Franz Anton Bustelli

Franz Anton Bustelli (12. huhtikuuta 1723 Locarno, Sveitsi – 18. huhtikuuta 1763 München, Baijeri) oli sveitsiläissyntyinen kuvanveistäjä ja muotoilija. Hän oli töissä baijerilaisessa Nymphenburgin posliinitehtaassa vuodesta 1754 aina kuolemaansa asti. Häntä pidetään laajalti posliinin rokokootyylin hienoimpana muotoilijana.
Koukkuaminen

Koukkuaminen on käsityömuoto virkkauksen ja neulomisen väliltä. Koukkuamalla valmistuu tiivistä ja sileää punosta. Koukkuamisessa käytetään erityistä pitkävartista koukkuamiskoukkua, joka muistuttaa pitkää neulepuikkoa ja jonka toisessa päässä on koukku. Koukkuamiseen voi käyttää myös kaapelilla varustettua isoa koukkua, jonka avulla on mahdollista käyttää paksumpia lankoja ja tehdä isompia kappaleita. Koukkuamiskoukun ja kaapelikoukun lisäksi on olemassa kaksipäisiä koukkuja, joilla voi koukuta kaksipuolisesti.
Koukkuaminen ei ole vaativa käsityötapa, ja koukkuamalla voi valmistaa helposti esimerkiksi mattoja ja patalappuja. Koukkuamistyön kerros valmistuu kahdessa vaiheessa: ensin kerätään puikolle kaikki kerroksen silmukat ja sitten palataan takaisinpäin päätellen ne. Uusien silmukoiden kerääminen puikolle voi tapahtua usealla eri tavalla, joita vaihtelemalla syntyy erilaisia pintarakenteita. Valmis työ on tyypillisesti paksumpaa ja tukevampaa kuin tavanomainen virkkaus.
Koukkuaminen tunnetaan maailmalla muun muassa nimillä krokning, Tunisian crochet ja Afghan stitch. Nimitykset kertovat siitä, että koukkuamista on ainakin Aasiassa käytetty erityisesti huopapeittojen (engl. afghan) valmistamiseen.
Ikarus S-49

Kehitys

Ikarus S-49:n suunnitteli sama tiimi, joka oli 1930-luvulla suunnitellut Rogozarski IK-3-lentokoneen. IK-3 ja Jak-3-hävittäjä ovat olleet pohjana S-49:n suunnittelulle. Ikarus S-49 lensi ensi kerran kesäkuussa 1949. Käyttöön kone tuli vuoden 1950 alussa.
S-49A:n voimalaitteeksi tuli Hispano-Suiza 12Z-17, joka kehitti 1 500 hevosvoimaa (1 104 kW). Moottori oli nestejäähdytetty V-12. Kokometallinen kone koottiin Ikarus-tehtaalla, mutta siivet ja pyrstö valmistettiin SOKOn tehtaalla Mostarissa. Koneessa oli yksi 20 mm MG-151-tykki ja kaksi 12,7 mm Colt Browning -konekivääriä.
Koneita tehtiin kolmena versiona (A, B, C) 158 kappaletta. Koneet olivat käytössä vuoteen 1961 asti.

Suorituskyky

Koneen kantama oli 690 km, lakikorkeus 10 000 m ja enimmäisnopeus 628 km/h.
Kone voitiin aseistaa joko kahdella 50 kg pommilla tai neljällä 127 mm eli 5 tuuman raketilla.
Thursday (yhtye)

Thursday on newjerseyläinen post-hardcore-yhtye. Sen perustajajäsenet ovat laulaja Geoff Rickly, basisti Tim Payne ja rumpali Tucker Rule. Myöhemmin mukaan tulivat kitaristi Tom Keeley ja kosketinsoittaja Andrew Everding.
Kolmoishermo

Kolmoishermo (lat. nervus trigeminus) on viides aivohermo ja se on aivohermoista suurin. Kolmoishermo toimii kasvojen tuntohermona ja puremalihasten liikehermona. Sen nimi tulee siitä, että se jakautuu kolmeen haaraan: alaleukahermo, yläleukahermo ja silmähermo. Alaleukahermo hermottaa alaleuan aluetta, yläleukahermo yläleuan aluetta ja silmähermo otsan aluetta.
Herpesvirus voi vesirokon jälkeen jäädä piileväksi kolmoishermosolmuun ja aiheuttaa myöhemmin vyöruusun. Kolmoishermoon liittyvää neuropaattista kipua kutsutaan kolmoishermosäryksi.
Tombstonen taistelu

Tombstonen taistelu eli O. K. Corralin taistelu oli lainvalvojien ja lainsuojattomien välinen ammuskelu, joka käytiin Tombstonen kaupungissa Arizonassa 26. lokakuuta 1881. Taistelussa kuolivat lainsuojattomat Billy Clanton, Frank McLaury ja Tom McLaury. Ainoa hengissä selvinnyt lainsuojaton oli Ike Clanton. Lainvalvojista Virgil ja Morgan Earp, sekä Doc Holliday haavoittuivat, mutta Wyatt Earpille ei käynyt kuinkaan. Taistelu kesti vain 30 sekuntia. Taistelupaikka oli O. K. Corral -niminen vuokratalli. Tieto tapahtuneesta levisi nopeasti lehtiin.
Tombstonen taistelu on villin lännen historian kuuluisimpia tapahtumia. Siitä on tehty useita elokuvia, joista maineikkain on John Fordin ohjaama Aavikon laki vuodelta 1946.
Pyhä metsä (Ouidah)

Pyhä metsä, Kpassén pyhä metsä tai Kpassezun (ransk. Forêt Sacrée de Kpassè) (myös Kpassén pyhä lehto) sijaitsee Beninissä noin kilometrin päässä Ouidahin kaupungin keskustasta itään.  
Metsäalue on kärsinyt historiallisista tapahtumista ja kaupungin laajenemisesta, joiden seurauksena sen pinta-ala on pienentynyt 20 hehtaarista 1800-luvun lopulla 3,4 hehtaariin vuonna 2004. Urbaanista kehityksestä ja modernisaation paineista huolimatta useimmat ihmiset pitävät Kpassezunia ja sen henkiä huomattavana pyhänä paikkana Ouidahissa.
Vuonna 1993 alue jaettiin kahteen osaan, matkailijoille tarkoitettuun alueeseen (0,2 hehtaaria) ja vierailijoilta kiellettyyn alueeseen, johon pääsevät vodouniin initioidut.

Taustaa

Saharan eteläpuolisessa Afrikassa matkailijat ovat maininneet 1600 ja 1700 luvuilta asti vanhoista pyhistä lehdoista ja maisemista, erityisesti Guinenlahden ja Länsi-Afrikan alueilla. Benininlahden alueella on paljon erilaisia pyhiä lehtoja.
Perimätiedon mukaan alue oli 1400-luvulla Xwedan kuningas Kpassén maatilan aluetta. Xwedat olivat pieni alueella asuva maanviljelys- ja kalastajaheimo. Dahomeylaiset hyökkäsivät alueelle ja Kpassé pakeni tiheään ja pimeään metsään. Dahomeyn kuningas tiesi hänen paostaan ja yritti tavoittaa Kpassén sieltä. Kun Kpassé oli tullut metsän keskelle, hän käytti maagisia voimiaan ja muutti itsensä suureksi puuksi ja näin pelastui Dahomeyn kuninkaalta. Kpasséa muistetaan vieläkin kiintymyksellä ja ihmisillä on tapana vieläkin jättää hänelle raha- ja ruokauhrauksia. Myöhemmin metsän iso puu kaatui myrskyssä.

Sakralisaatio

Paikallisten lähteiden mukaan metsän sakralisaatio juontaa alkunsa 1500-luvulle Savin kuningaskunnan perustamiseen. Kpassezun, joksi paikalliset kutsuvat metsää, oli luultavasti Savin luoneen kuningas Kpassén levähdyspaikka. Hän aloitti pitkän uskonnolisten ja symbolisten käyttötapojen perinteen 57 alueeseen liittyvän suvun parissa, jotka ovat pääasiassa peräisin Xwedan siitä etnisestä traditiosta. He tunnustavat paikan suojaamat jumalat, erityisesti Milicia exelsan (irokoa, joka on nimeltään loko fonin kielellä) ja jotka ovat tekemisissä useissa pyhissä, ja puhdistusseremonioissa ja initiaatioissa.
Metsässä on useita temppeleitä, alttareita ja paikkoja jotka on omistettu alkuperäisille jumalille, kuten kpasselko (Iroko), dangbe (Phyton-hallitsijalle) ja sakpatalle (Maan ja maallisten tautien jumala), sekä 1990-luvulla esiin tuodiolle jumallille, kuten xebioso (Ukkonen), gu (rauta ja metalli), avlekete (meri) ja legba (merkittävien ja pyhien paikkojen vartija).

Nykyaika

Vodoun taiteiden ja kulttuurien festivaali Ouidahissa vuonna 1993 (Festival Ouidah 1992) johti metsän osan avaamiseen matkailijoille. Metsän avoimessa osassa on aukea, jossa on paikan historiaa edustavia puita ja gozin maja, sekä 22 veistoksen sarja, jotka kuvaavat paikallisia vodoun-jumalia. Matkailijoille tarkoitettu polku on maisemoitu ja hallitsevan suvun jäsenet järjestävät ohjattuja kävelykerroksia. Matkailijoille halutaan selvittää pyhää metsää, alueen kosmologiaa ja siihen liittyviä arvoja.
Johan Anders Murto

Johan (Hannes) Anders Murto (6. tammikuuta 1884 Oulu – 6. syyskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja valtion seerumilaboratorion ja Pasteur-laitoksen johtaja.
Murron vanhemmat olivat kelloseppä Anders Murto ja Maria Kaakinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1905 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1909, lisensiaatiksi 1912 ja tohtoriksi 1914. Murto toimi valtion seerumilaboratoriossa amanuenssina 1911–1912 ja assistenttina 1913–1916. Hän oli seerumilaboratorion ja Pasteur-laitoksen johtajana vuodesta 1916 alkaen. Murto oli Helsingin yliopiston serologian dosenttina 1918-1924 ja Suomalainen Tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1919 alkaen.
Kaukoidän tasavalta

Historia

Kaukoidän tasavalta oli Neuvosto-Venäjästä riippuvainen väliaikainen puskurivaltio, jonka tarkoituksena oli estää Venäjän ja Japanin välinen sotilaallinen selkkaus ja luoda edellytykset ulkomaisten ja valkoisten joukkojen karkottamiseksi. Sitä johtamaan perustettiin maaliskuussa 1920 VKP(b):n Kaukoidän byroo. Tasavalta julistautui itsenäiseksi 6. huhtikuuta 1920 Verhneudinskissa (nykyinen Ulan-Ude) pidetyssä edustajainkokouksessa, joka valitsi väliaikaisen hallituksen.
Perustamisvaiheessa tasavalta hallitsi vain Baikalin ranta-aluetta. Neuvosto-Venäjän tuella perustettiin Genrih Eihen johtama Kaukoidän tasavallan kansan vallankumousarmeija, joka valtasi Grigori Semjonovin joukkojen ja japanilaisten hallussaan pitämän Tšitan lokakuussa 1920. Japanilaiset vetäytyivät alueelta aikaisemmin solmitun Gongotan sopimuksen perusteella.
Tammikuussa 1921 pidettiin tasavallan perustuslakia säätävän kokouksen vaalit, joihin osallistui bolševikkeja, menševikkejä, sosialistivallankumouksellisia, perustuslaillisia demokraatteja ja eräiden muiden puolueiden edustajia. Bolševikit ja heitä tukenut talonpoikaisryhmä saivat 72,6 % äänistä. Keväällä pidetty perustuslakia säätävä kokous hyväksyi tasavallalle demokraattisen perustuslain ja valitsi Aleksandr Krasnoštšokovin johtaman hallituksen ja Pjotr Nikiforovin johtaman ministerineuvoston. Sotaministeriksi ja kansan vallankumousarmeijan ylipäälliköksi nimitettiin Vasili Blücher.
Toukokuussa 1921 valkoiset ottivat japanilaisten joukkojen tuella vallan Vladivostokissa ja valloittivat joulukuussa Habarovskin. Vuoden 1922 alussa tasavallan hallituksen päämieheksi tuli Nikolai Matvejev. Helmikuussa alkaneessa vastahyökkäyksessä kansan vallankumousarmeija löi valkoiset joukot Volotšajevkan aseman luona, valtasi Habarovskin ja lokakuussa 1922 Vladivostokin. Taistelujen loppuvaiheessa sotaministerinä ja armeijan ylipäällikkönä toimi Ijeronim Uborevitš.
Japanilaisten vetäydyttyä Kaukoidän tasavallan kesällä 1922 valittu kansankokous päätti sen liittymisestä Venäjän SFNT:hen. Venäjän toimeenpaneva keskuskomitea vahvisti päätöksen 15. marraskuuta 1922.
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – miesten koskimelonnan kajakkiyksikkö

Aikataulu ja radat

Ensimmäinen kierros käytiin 8. elokuuta. Ensimmäinen kierros koostui kahdesta erästä, joista paras tulos jäi voimaan. Välierät ja finaali melottiin 10. elokuuta.
Dysonin kehä

Dysonin kehä, Dysonin pallo tai Dysonin sfääri on fyysikko Freeman Dysonin vuonna 1960 kuvailema kuvitteellinen, ontto pallomainen kehärakennelma, joka voisi ympäröidä tähden. Tällainen rakennelma keräisi talteen kaiken tähden säteilemän energian. Dyson itse sai idean kehästä tieteiskirjailija Olaf Stapledonin kirjasta Starmaker (1937). Dysonin kehän rakentava sivilisaatio olisi luokkaa II Kardašovin skaalalla.
Dysonin kehä esiintyy myös Bob Shaw’n tieteiskirjassa Orbitsville sekä Dan Simmonsin tieteiskirjassa Endymionin nousu, joka kuuluu kirjailijan Hyperion-sarjaan.
Kepler-teleskooppi on tehnyt havaintoja tähden KIC 8462852 kirkkaudenvaihteluista, joiden perusteella pidetään mahdollisena, että tähteä voisi ympäröidä Dysonin parvi eli jonkinlainen pallon ja renkaan yhdistelmä. Muiden selitysten osoittauduttua puutteellisiksi päädyttiin mahdollisuuteen, että tähden edessä on "megastruktuurien parvi". Sitä aiotaan tutkia radioteleskoopilla.

Teknologiset haasteet

Jäykäksi rakennettu kehä tarvitsisi erittäin vahvoja rakennusmateriaaleja.
Moët & Chandon

Moët & Chandon on ranskalainen samppanjan tuottaja Épernayssa Champagnessa. Se on maailman suurin samppanjan tuottaja.
Yrityksen perusti viinikauppias Claude Moët vuonna 1743. Hänen poikansa Claude-Louis-Nicolas jatkoi hänen työtään ja oli ensimmäisiä samppanjanviejiä muualle Eurooppaan. Hänen poikansa Jean-Rémy Moët toimi yrityksen johtamisen lisäksi myös Épernayn pormestarina sekä diplomaattina, jonka tuttavuus keisari Napoleonin kanssa toi hänelle merkittäviä suosionosoituksia. Napoleonin kukistuttua Moëtista tuli kaikkien Euroopan hovien samppanjan toimittaja. Hänen poikansa kanssa yrityksen johtoon 1832 tulleen Pierre-Gabriel Chandonin myötä yrityksen nimeksi tuli Moët & Chandon. Talosta tuli samppanjatalojen ykkönen viimeistään Robert-Jean de Vogüén aikana vuodesta 1930 lähtien. Vogüén toi myös markkinoille talon luksussampanjan Cuvée Dom Pérignonin. Yrityksen tunnetuimpia merkkejä on myös Brut Imperial.
Moët & Chandon oli vuonna 2011 maailman suurin samppanjantuottaja, ja sen vuosituotanto oli 2 205 000 yhdeksän litran laatikkoa. Talon samppanjakellarit ovat 28 kilometrin pituiset, ja niissä säilytetään noin 28 miljoonaa pulloa. Kellareissa työskentelee yli 200 työntekijää, ja paikalla käy vuosittain yli 100 000 vierailijaa. Talo omisti vuonna 2007 noin tuhat hehtaaria viinitarhoja.