google/wiki40b huggingface dataset:
Celebesintöpörastas

Levinneisyys

Celebesintöpörastasta tavataan kotoperäisenä Sulawesin saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleisesti ottaen harvinaiseksi. Korkeammalla sijaitsevilla alueilla se on kuitenkin yleisempi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaiku Helsinki

Kaiku Helsinki on vuonna 2012 perustettu strategiseen viestintään ja valmennuksiin erikoistunut viestintätoimisto. Yrityksessä työskentelee noin 20 konsulttia ja sen myyntikate vuonna 2013 oli 1,5 miljoonaa euroa . Kaiku Helsinki on yksi Suomen suurimmista viestintätoimistosta.

Toiminta

Kaiku Helsinki tarjoaa asiakkailleen viestinnän strategista konsultointia ja ulkoistettua toteutusta. Yrityksen palvelualueita ovat PR, vaikuttajaviestintä, sosiaalinen media sekä viestinnän valmennukset.
Heard It in a Past Life

Taustaa

Albumin kokonaisuus sisältää sekä jo vuoden 2017 EP:llä ″Now That the Light Is Fading″ julkaistuja kuin myös uusia kappaleita. Rogers kertoi itse haastattelussa, että ”lyhyessä ajassa tapahtui niin paljon muutoksia niin nopeasti, etten aina tiennyt miten saisin kaiken uuden tuntumaan ″minulta″. Olin todella sekaisin hetken aikaa, myös peloissani.”

Singlet

Albumi sisältää vuonna 2016 julkaistun hittisinglen ″Alaska″, sekä myös aiemmin julkaistun ″On + Off″ -singlen. Nämä kummatkin löytyvät Rogersin ″Now That the Light Is Fading″ -nimiseltä EP:ltä. Uusina singleinä julkaistiin kappaleet ″Fallingwater″, ″Give a Little″ ja ″Light On″ vuonna 2018 ja vielä albumin julkaisun jälkeen vuonna 2019 kappale ″Burning″. Singleistä ″Light On″ nousi Yhdysvalloissa Billboardin Adult Alternative Songs -listan ykköseksi, tehden siitä Rogersin uran ensimmäisen ykkössijan Billboard -listoilla.

Kriitikoiden arviot albumista

″Heard It In a Past Life″ sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta ympäri maailman. Esimerkiksi musiikkilehdet NME ja Rolling Stone antoivat albumille neljä tähteä viidestä. Nettikriitikot antoivat Metacriticissä albumille keskimäärin 71 pistettä mahdollisesta 100 pisteestä. Kriitikot kehuivat ennen kaikkea Rogersin omintakeista laulusaundia ja albumin tuotantoa.
Ilmari Sysimetsä

Ilmari Sysimetsä (23. marraskuuta 1912 Pori – 26. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen mainosgraafikko.
Sysimetsä kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta ja valmistui vuonna 1937 piirustuksenopettajaksi Taideteollisuuskoulusta. Hän työskenteli vuosina 1936–1941 Erva-Latvalan mainostoimistossa ja sotien jälkeen vapaana taiteilijana. Vuodesta 1949 hän omisti oman silkkipainon. Sysimetsä oli Taidepiirtäjäin Liiton sihteeri vuosina 1948–1953.
Sysimetsä suunnitteli Helsingin olympialaisten virallisen kisajulisteen. Jo vuoden 1940 olympialaisia varten järjestettiin kisajulisteen suunnittelukilpailu 1938, jonka Sysimetsä voitti. Kun uusista kisoista tehtiin päätös 1947, julisteeseen muutettiin ainoastaan kisojen järjestysluku ja päivämäärät sekä sen karttaan päivitettiin Suomen raja. Hän on suunnitellut myös Ahlaisten vaakunan.
Ilmari Sysimetsä kuoli alkoholimyrkytykseen helsinkiläisessä taksissa odotellessaan ravintolan aukeamista. Hän oli Ilkka Sysimetsän eli laulaja Frederikin isä. Ilmari Sysimetsän veli oli arkkitehti Heikki Sysimetsä.
Crystal Castles (videopeli)

Pelaaminen

Pelaaja ohjaa hahmoa nimeltä Bentley Bear sokkeloimaisissa linnoissa ja kerää pisteitä Pac-Manin tapaan. Peli käyttää isometristä projektiota. Pelissä käytetään trackball-ohjainta.

Kehitys

Pelin on suunnitellut Franz Lanzinger. Pelin kehityksen aikana Atarilla ei ollut vielä järjestelyjä musiikin lisensointiin.
Mia Kirshner

Nuoruus

Kirshner syntyi juutalaiseen sukuun Torontossa, Ontariossa. Hänen isovanhempansa olivat holokaustista selvinneitä juutalaisia. Kirshnerin isä Sheldon on toimittaja ja äiti Etti on toiminut opettajana. Hänen sisarsa Lauren on kirjailija. Kirsher opiskeli McGillin yliopistossa Montrealissa venäläistä kirjallisuutta ja elokuva-alaa.

Ura

Mia Kirshner tunnetaan parhaiten palkkamurhaaja Mandyn roolista sarjassa 24 ja kirjailija Jenny Schecterin roolista televisiosarjassa L-koodi. Tällä hetkellä hän näyttelee amerikkalaisessa televisiosarjassa Vampyyripäiväkirjat (2009) vampyyria nimeltä Isobel Flemming. 
Kirshner on esiintynyt muun muassa elokuvissa The Crow: Enkelten kaupunki (1996), Not Another Teen Movie (2001) ja Musta Dahlia (2006) ja Marilyn Mansonin musiikkivideolla Tainted Love. Kirshner on esittänyt televisiossa ja elokuvissa huomattavan paljon biseksuaalisia henkilöhahmoja.
Kirsher julkaisi kirjan I Live Here vuonna 2008. Kirja kertoo tositarinoita mm. Ciudad Juárezista, Malawista ja Tšetšeniasta lähteneistä pakolaisista. Kirjan tekemiseen osallistuivat myös Paul Shoebridge, Michael Simons, James MacKinnon ja Mia Kirshnerin sisar Lauren Kirshner.
Jhikoman

Chikondi

Jhikoman julkaisi vuonna 2005 Livityrecordsin ja sittemmin vuonna 2007 Afrikabisa Recordsin kautta albumin Chikondi. Chikondi on nyasan kieltä ja tarkoittaa jumalallista, ehdotonta ja uhrautuvaa rakkautta. Levy nauhoitettiin Green Dragon studiolla Oslossa, Norjassa sekä Zamunda studiolla Dar es Salaamissa, Tansaniassa. Levyllä vieraili useita kansainvälisiä artisteja, kuten Baran M. Kurdistanista, Khalid Salih Sudanista, Uriel Seri Norsunluurannikolta, Thorbjørn Holte, Geir Inge Storli, Henrik Johnsen ja Jacob Norjasta, OnRebel G Meksikosta, Carola Kinasha Tansaniasta, Chai Jaba Kongosta sekä Sister Yana Brasiliasta.

Tupendane

Jhikoman julkaisi vuonna 2008 Afrikabisa Recordsin kautta levyn Tupendane. Levyn tuotti Micho Dread ja se levytettiin StudioRed-studiolla Helsingissä, Suomessa.

Yapo

Vuonna 2009 julkaistiin UduMood Musicin kautta Jhikomanin levy Yapo. Levyn tuottajana toimi suomalainen tunnettu muusikko ja tuottaja Samuli "Teho" Majamäki. Levy nauhoitettiin Bagamoyossa Tansaniassa, UduMood studiolla Suomessa sekä Alcalassa Espanjassa.
Risto Lehtinen

Risto Tapani Lehtinen (lempinimeltään Eebo) on suomalainen muusikko, joka on tunnettu parhaiten Popedan entisenä basistina. Hän korvasi yhtyeestä lähteneen Ilari Ainialan, ja soitti Popedassa kesästä 1979 alkuvuoteen 1981. Lehtinen on ollut myös säveltämässä Popedan kappaleita, joista tunnetuin lienee ”Da da”. Hän ehdotti Thin Lizzy-vaikutteista kitarakuviota kappaleeseen. Lehtinen oli alun perin Popedan roudari.
Kati Ahonen

Seurajoukkueura

Kaudet 1982–1989 Ahonen pelasi kasvattajaseurassaan Ilveksessä. Kauden 1989–1990 Ahonen oli kokonaan pelaamatta ennen siirtymistään Ruotsin naisten jääkiekkosarjaan Nacka HK:n riveihin. Ruotsissa Ahonen pelasi kolme kautta ja palasi sitten takaisin Suomeen Kerava Shakersin joukkueeseen. Kolmen Keravalla pelatun kauden jälkeen Ahonen siirtyi pelaamaan Kiekko-Espoon (myöhemmin Blues) joukkueeseen. Kolmen Espoon kauden jälkeen Ahonen siirtyi vielä kahdeksi kaudeksi pelaamaan Itä-Helsingin Kiekkoon ennenkuin päätti uransa.
Ahonen oli mukana voittamassa SM-kultaa kahdeksan kertaa. Ensin neljä kertaa peräkkäin Ilveksessä 1985–1988, sitten kolmesti Keravalla ja viimeisen kerran 1999 Espoon Bluesissa.

Maajoukkueura

Suomen maajoukkueessa Ahonen voitti neljästi EM-kultaa 1989–1995 ja pronssimitalin 1996. MM-kisoissa Ahonen oli voittamassa pronssimitaleita 1992 ja 1994. Ahonen pelasi viimeiset arvokisansa 1996 Venäjän EM-kisoissa mutta jatkoi vielä maajoukkueen mukana aina vuoteen 1999 asti.
Marcus Sedgwick

Marcus Sedgwick (s. 1968) on englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija ja kuvittaja. Mustat ratsastajat (2002) oli ehdokkaana Guardian-lastenromaanipalkinnon saajaksi. Miekkani laulaa (2006) voitti Booktrust Teenage Prizen ja oli ehdolla Carnegie-mitalin voittajaksi.
HMCS Ottawa (H31)

Palvelus

HMCS Ottawa liitettiin huhtikuussa 1943 Keskisen Atlantin saattajiin (engl. Mid-Ocean Escort Force), jossa sen tehtävänä oli suojata saattueita Newfoundlandin St. Johnsin ja Irlannin Derryn välillä. Alus siirrettiin 25. huhtikuuta 1944 Kanadan laivaston aluksista koottuun sukellusveneiden metsästykseen keskittyvään osastoon. HMCS Ottawan ollessa 11. Saattajaryhmän komentoaluksena sen alaisuudessa olivat HMCS Kootenay, HMCS Chaudière, HMCS Gatineau ja HMCS St. Laurent.
11. Saattajaryhmä osallistui HMCS Ottawan johdolla operaatio Neptunukseen eli Normandian maihinnousuun sukellusveneidentorjuntaosastona 25 mailia Plymouthista itään. Alus irroitettiin Beachy Headiin yhdessä HMCS Kootenayn kanssa saattueesta tukemaan HMS Staticea, joka oli saanut havainnon sukellusveneestä. HMCS Ottawa sai kaikuluotaimella havainnon sukellusveneestä, minkä jälkeen se aloitti hyökkäyksen. Hieman myöhemmin pintaan nousi öljyä sekä tavaraa, jonka joukossa U-678 merkitty lakki.
HMCS Ottawa palasi syyskuussa 1944 Kanadaan huollettavaksi. Alus  poistettiin palveluksesta toukokuussa 1945 ja se siirrettiin romutettavaksi.
Rob Hopkins

Robert Hopkins (s. 1968 Lontoo) on englantilainen tietokirjailija, opettaja ja ympäristöaktivisti, joka 
tunnetaan erityisesti siirtymäliikkeen perustajana. Hän on toiminut permakulttuurin opettajana ja julkaissut siirtymäliikettä koskevia tietokirjoja. Hopkins on Post Carbon Instituten tutkija.

Ura

Rob Hopkins syntyi vuonna 1968 Lontoossa. Hän on suorittanut sosiaalitutkimuksen maisterintutkinnon sekä tohtorintutkinnon Plymouthin yliopistosta.
Hopkins toimi permakulttuurin opettajana Kinsalessa, Irlannissa, kun hän osallistui vuonna 2004 öljyhuippua käsittelevälle luennolle ja huolestui kuulemastaan. Hän oppi, että teollisuusyhteiskunnat ovat äärimmäisen riippuvaisia maaöljystä ja häiriöt sen saatavuudessa saattavat johtaa vakaviin ongelmiin. Koska maaöljy on rajallinen luonnonvara, tulee yhteiskuntien pyrkiä vapautumaan tästä riippuvaisuudesta. Yhdessä oppilaidensa hän kanssa hän laati siirtymäliikkeen ohjelman, jonka he esittelivät vuonna 2005 Kinsalen kaupunginvaltuustolle. Ohjelman tarkoituksena oli vähentää yhteisöjen energiankulutusta ja riippuvaisuutta teollisuustuotteista sekä lisätä niiden resilienssiä omavaraisuuden ja yhteisöllisyyden avulla. Kinsalen kaupunginvaltuusto hyväksyi ohjelman ja siitä tuli maailman ensimmäinen siirtymäkaupunki. Hopkins siirtyi pian entiseen kotikaupunkiinsa Totnesiin, Englantiin, joka seurasi Kinsalen esimerkkiä. Sittemmin siirtymäliike on kasvanut laajaksi kansainväliseksi liikkeeksi, johon kuuluu satoja yhteisöjä eri puolilla maailmaa.
Hopkins on julkaissut kaksi kirjaa. Ensimmäinen niistä, The Transition Handbook vuodelta 2008, toimii nimensä mukaisesti käsikirjana siirtymäliikkeelle. Se on käännetty useille kielille ja se oli vuonna 2008 Britannian parlamentin jäsenten viidenneksi suosituin kesälukeminen. Hänen toinen kirjansa, The Transition Companion, ilmestyy lokakuussa 2011.
Hopkins elää Devonissa, Englannissa ja kasvattaa itse ruokaa perheelleen. Hän luennoi siirtymäliikkeestä ja kirjoittaa runsaasti aihetta koskevia internet-artikkeleita. Hänen bloginsa Transition Culture on äänestetty Iso-Britannian neljänneksi parhaaksi ympäristöaiheiseksi blogiksi. The Independent -lehti on valinnut hänet Iso-Briannian 100 tärkeimmän ympäristöaktivistin joukkoon. Hän on Post Carbon Instituten tutkijajäsen.
Esko Järvelä Epic Male Band

Esko Järvelä Epic Male Band on vuonna 2012 perustettu suomalainen folk-rock yhtye. Ensimmäisen levynsä yhtye julkaisi 2013, ja levy päätyi World Music Charts Europe –listalla vuoden 2014 parhaaksi pohjoismaiseksi levyksi. Yhtyeen musiikkia on luonnehdittu myös progressiiviseksi hard-folkiksi. Yhtyeen keulahahmona on viulisti Esko Järvelä. Akustista kitaraa soittaa Anssi Salminen ja sähkökitaraa Jani Kivelä. Rummuissa on Janne Mathlin ja basistina Juho Kivivuori. Yhtye on keikkaillut pääasiassa Suomessa. Kesällä 2015 yhtye teki ensimmäiset kansainväliset esiintymisensä Shetland Folk Festivaaleilla Iso-Britanniassa ja Guinness Irish Festivaaleilla Sveitsissä. Yhtye julkaisi toisen levynsä Rye Groove vuonna 2015. Molemmat levytykset ilmentävät pyrkimystä yhdistää musiikkityylejä ja rikkoa genrerajoja, ja siksi yhtyeen musiikkityyliä on vaikea määrittää. Suomessa yhtye on esiintynyt vuosina 2015-2016 muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla, Espoon Juurijuhlilla ja Taiteiden yössä Tuusulassa.
Semi Nuoranen

Semi Nuoranen (s. 14. joulukuuta 1941 Hollola) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Nuoranen pelasi urallaan Lahden Reippaassa ja Tampereen Ilves-Kissoissa. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1963 sekä Suomen cupin 1964 ja 1972. Hän kävi myös skotlantilaisessa Partick Thistlessä kaudella 1965-1966.
Maajoukkueessa Nuoranen pelasi 33 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Erkki Etola

Erkki Olavi Etola (s. 14. tammikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen liikemies. Hän on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Etola johtaa perheyritys Etolaa. Lisäksi hän kuuluu Stockmannin johtoon. Etola omistaa Etola-konsernin yhtiöistä enemmistön eli yli 50 prosenttia, ja yhtiöidensä kautta viitisen prosenttia Stockmannista. Hän kuuluu myös Aldatan suurimpiin omistajiin.
Kgalemang Motsete

Kgalemang Tumedisco Motsete (24. syyskuuta 1899 Serowe–1974 Mahalapye) – botswanalainen kirjailija, säveltäjä ja poliitikko.
Hän on sanoittanut ja säveltänyt Botswanan kansallislaulun.
Hänen kuvansa on 20 pulan setelissä.
Kyla Cole

Martina Jacová, taiteilijanimeltään Kyla Cole (s. 10. marraskuuta 1978) on slovakialainen pornomalli. Hänet valittiin maaliskuussa 2000 Penthousen "Pet of the Monthiksi". Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Playboyn kuvissa.
Cole ilmoitti aikaisemmin olevansa seksuaaliselta suuntautumiseltaan bi, mutta 2010 hän oikaisi asian ilmoittamalla tämän olleen mainoskikka uransa alkuaikoina. Hän juonsi kotimaassaan Markíza-kanavalla Láskanie-show'ta vuosina 2003–2004.
Beverly Hills

Väestö

Beverly Hillsin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 33 784. Tuolloin kaupungin asukkaista 85,1 % katsoi edustavansa valkoisia ("whites"), 1,8 % mustia tai afroamerikkalaisia ("Black or African American") ja 7,1 % aasialaisia ("Asian").

Maantiede

Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan Beverly Hillsin pinta-ala on 14,7 km² josta 14,7 km² maata, vesipinta-alaa alueella ei ole ollenkaan.
Kaupunki on lähes kokonaan Los Angelesin kaupungin ympäröimä. Pohjoisessa kaupunki rajaantuu Santa Monica Mountains -kukkuloihin, idässä West Hollywoodin kaupunkiin ja Los Angelesin kaupunkiin, etelässä Los Angelesin kaupunkiin ja lännessä Westwood Villageen ja Century Cityyn, jotka ovat Los Angelesiin kuuluvia kaupunginosia eivätkä omia kaupunkejaan. Yhdessä Bel-Airin ja Holmby Hillsin kanssa Beverly Hills muodostaa ns. Platinum Trianglen.
HMS Royal Oak (1769)

Palvelus

Alus osallistui 1781 Chesapeaken taisteluun. Se muutettiin vankilaivaksi 1796 ja alus romutettiin 1815.
Freya Mavor

Freya Mavor (s. 1993 Edinburgh, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä ja malli. Hän näytteli televisiosarjan Skins – liekeissä viidennellä ja kuudennella kaudella Mini McGuinnessia. Hänet on myös valittu Skotlannissa vuoden 2011 muoti-ikoniksi.
Norkoampiainen

Koko ja ulkonäkö

Muiden sukulaistensa tapaan norkoampiaisen väritys on musta-keltainen. Silmän etuosan kurottuva uloke on yläosastaan musta ja alempaa keltainen. Leukojen yläpuolinen suukilpi on kuhnurilla kokonaan keltainen, harvoin mustapisteinen, kuningattarella suukilvessä on kolme mustaa täplää. Takaruumiin kuvioinnissa musta väri muodostaa keltaiselle pohjalle lajille tyypillisiä kaarevia kuvioita. Takimmaisen raajaparin karvat ovat pitkiä ja tummia. Kuningatar on 15–19 mm ja kuhnuri 13–16 mm pituinen.

Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Brittein saarilta Euroopan poikki Itä-Aasiaan. Pohjoisamerikkalaiset populaatiot on nykyisin erotettu omaksi lajikseen. Suomessa sitä tavataan koko maassa.

Elinympäristö ja elintavat

Norkoampiainen on pesäloinen, joka ei tee lainkaan omaa pesää. Tämän vuoksi sillä ei myöskään esiinny työläisiä. Isäntälajina toimii yleensä puna-ampiainen (Vespula rufa) ja Aasiassa luultavasti myös Vespula nursei. Talvehtinut norkoampiaiskuningatar tunkeutuu alkukesällä, isäntälajin ensimmäisten työläisten aikuistuttua, isäntälajin pesään ja joko surmaa alkuperäisen kuningattaren tai ajaa sen ulos pesästä. Tämän jälkeen se alistaa isäntälajin työläiset, jotka  jatkavat pesän rakentamista ja päätyvät ruokkimaan norkoampiaista ja hoitamaan sen tuottamia munia. Kun alkuperäisen kuningattaren munimat munat ovat aikuistuneet, pesä tuottaa enää uusia norkoampiaiskuningattaria ja -kuhnureita. Norkoampiaisen loisimat pesät jäävät pienemmiksi kuin loisimattomat pesät. Loisittu puna-ampiaispesä ehtii tuottaa noin 200 puna-ampiaistyöläistä ja sen jälkeen noin 100 norkoampiaiskuningatarta ja 100 norkoampiaiskuhnuria.
Pesänvaltaus ei onnistu aina vaan joskus isäntälajin työläiset surmaavat norkoampiaiskuningattaren.
Norkoampiaisia tapaa helpoimmin keväällä, kun talvehtineet kuningattaret etsivät loisittavia pesiä. Ainoastaan hedelmöittyneet kuningattaret talvehtivat.
Saint-Hyacinthe Laser

Historia

Saint-Hyacinthe Laser syntyi vuonna 1989, kun Verdun Junior Canadiens ostettiin ja se muutti Saint-Hyacinthen kaupunkiin. Joukkue pelasi seitsemän vuotta ennen kuin se muutti Rouyn-Norandaan. Kolmantena toimintavuotena, pääjohtaja Claude Lemieux voitti John Horman Trophyn.
Tommi Jokinen

Seuraura

Jokinen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän voitti tehoilla 17+22=39 seuran B-nuorten sisäisen piste- ja maalipörssin kaudella 2005–2006. Seuraavalla kaudella 2006–2007 Jokinen pelasi KalPan A-nuorissa ja hän teki samalla kaudella myös SM-liigadebyyttinsä. Jokinen pelasi KalPan SM-liigajoukkueessa neljä runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Tammikuussa 2007 Jokinen sekä Jarkko Malinen ja Toni Hyvärinen solmivat KalPan kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen.
Kausi 2007–2008 oli Jokiselle tulokaskausi SM-liigassa. Hän teki 31 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Jokinen pelasi kuitenkin ison osan kaudestaan vielä myös KalPan A-nuorissa, joissa hän voitti Suomenmestaruuden keväällä 2008. Jokinen pelasi kauden aikana myös kolme Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kausi 2008–2009 oli hänelle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa ja se toi Jokiselle 50 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja 11 playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän teki liigauransa avausmaalin 30. lokakuuta 2008 Porin Ässiä vastaan ja keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Jokinen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudella 2009–2010 Jokinen otti urallaan askeleen eteenpäin ja teki runkosarjassa 17 tehopistettä ja pudotuspeleissä viisi tehopistettä. Hän teki syyskuun 2009 lopulla kaksivuotisen jatkosopimuksen KalPan kanssa. Kaudella 2010–2011 Jokinen teki kuitenkin vain yhdeksän tehopistettä ja hänen peliaikansa oli loppukaudella kortilla. Kaudella 2011–2012 Jokinen teki 39 runkosarjaottelussa 15 tehopistettä, mutta häneltä jäi kasvattajaseurassaan kuitenkin lopullinen läpimurto tekemättä.
Elokuussa 2012 Jokinen siirtyi kahden viikon mittaisella try-out -sopimuksella Saimaan Palloon. Hän sai neljän harjoitusottelun jälkeen 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueeseen. Huhtikuussa 2013 SaiPa käytti Jokisen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Joulukuussa 2013 Jokinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Kaudella 2015–2016 hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+18=33, jotka ovat Jokisen SM-liigan yhden kauden piste-ennätys.
Kaudeksi 2016–2017 Jokinen palasi kolmivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa KalPaan. Hän oli 15 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Jokinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2017–2018 hänet nimettiin KalPan kapteeniksi. Joulukuussa 2018 Jokinen teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hänen sopimuksensa sisältää option ulkomaille siirtymisestä.
Jokinen jakoi kaudella 2018–2019 15 osumallaan KalPan sisäisen maalipörssin voiton Eetu Luostarisen kanssa. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa Jokinen johdatti KalPan turnausvoittoon.

Maajoukkueura

Jokinen putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2008 turnaukseen.
Japanin keisarikunta

Historia

Japani oli vuosisatoja suljettu yhteiskunta, kunnes se joutui Yhdysvaltojen painostamana avaamaan ovensa maailmalle 1800-luvun puolivälissä. Meiji-restauraation jälkeen maa alkoi noudattaa laajentumishakuista politiikkaa. Vuonna 1872 Japani liitti Riukiusaaret itseensä ja saaret ovat maan hallussa edelleen. Vuonna 1895 Japani miehitti Taiwanin ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan seurauksena. Kymmenen vuotta myöhemmin käytiin Venäjän–Japanin sota, jonka Japani voitti. Sodan seurauksena Japani miehitti Korean niemimaan ja Mantšurian, sekä vei Venäjältä Sahalinin eteläosan. Ensimmäisessä maailmansodassa Japani oli sodassa ympärysvaltojen puolella keskusvaltoja vastaan ja sai Saksalta sodan jälkeen Kansainliiton mandaattialueina hallintaansa Marshallinsaaret, Mikronesian, Palaun ja Pohjois-Mariaanit. 1930-luvulla Japani oli miehittänyt jo suuria alueita Kiinasta. 1940-luvun alussa Japani oli jo miehittänyt Indokiinan, Thaimaan, Burman, Singaporen, Malakan niemimaan, Indonesian ja Filippiinit.
1940-luvun alussa Japani teki sotaiskun Yhdysvaltoja vastaan Havaijille, jonka jälkeen maa joutui mukaan toiseen maailmansotaan akselivaltojen puolelle. Sodan aikana Japani teki iskuja muun muassa Australiaan. Japani joutui sodan seurauksena pikkuhiljaa perääntymään ja lopullisen niitin toi Yhdysvaltojen suorittamat ydinaseiskut Hiroshimaan ja Nagasakiin, jonka jälkeen maa joutui antautumaan ehdoitta ja vetäytymään kaikilta miehittämiltään alueilta. Japani menetti myös Marshallinsaaret, Mikronesian, Palaun ja Pohjois-Mariaanit Yhdysvalloille. Japani itse oli miehitetty aina vuoteen 1952 asti.
Avemetatarsalia

Tuntomerkit

Avemetatarsalien ominaispiirre on ”kehittynyt mesotarsali”, joka muodostuu suuresta telaluusta ja pienestä kantaluusta. Tämä nilkka mahdollisti paremman liikkuvuuden. Luultavasti tämän muutoksen seurauksena avemetatarsalien kantamuodolla oli pystysuora, kaksijalkainen asento, jollainen on myös nisäkkäillä.   
Höyheniä ja muita samanlaisia rakenteita on esiintynyt monilla avemetatarsaileilla, karvamaisen rakenteen omaavista lentoliskoista muutamiin linnunlantioisiin dinosauruksiin (kuten Psittacosaurus ja Tianyulong) ja moniin teropodeihin, kuten dromaeosaureihin ja lintuihin. 
Avemetatarsaleista lentoliskoille ja linnuille on kehittynyt lentokyky. Lentoliskot olivat ensimmäisiä lentokykyisiä selkärankaisia. Niiden siivet koostuivat nahasta, lihaksesta ja muusta kudoksesta. Lintujen lentokyky kehittyi vasta myöhäisjurakaudella. Niiden siivet koostuvat eturaajojen sormista ja höyhenistä. Lentoliskojen ja lintujen lisäksi selkärankaisista vain lepakot osaavat lentää.
Dmitri Gusarov

Dmitri Jakovlevitš Gusarov (ven. Дми́трий Я́ковлевич Гуса́ров, 4. lokakuuta 1924 nykyisen Pihkovan alueen Velikije Lukin piirin Tulubjevon kylä – 6. elokuuta 1995 Petroskoi) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Dmitri Gusarov syntyi kyläsepän perheeseen. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui partisaanitoimintaan Neuvosto-Karjalassa. Gusarov valmistui Leningradin yliopiston filologisesta tiedekunnasta vuonna 1951 ja työskenteli sen jälkeen Petroskoissa Na rubeže (myöhemmin Sever) -kirjallisuuslehden toimittajana. Vuosina 1954–1990 hän oli lehden päätoimittaja.
Gusarovin varhaisia teoksia olivat partisaaneista kertova pienoisromaani Pletšom k pletšu (”Rinta rinnan”, 1949) ja kaksiosainen romaani Bojevoi prizyv (”Taistelukutsu”, 1953–1957). Vuonna 1963 hän julkaisi moraalikysymyksiä pohtivan romaanin Tsena tšeloveku (”Ihmisen hinta”) ja vuonna 1968 vallankumoussankari Pjotr Anohinista kertovan kirjan Tri povesti iz žizni Petra Anohina (”Kolme kertomusta Pjotr Anohinin elämästä”). Kirjailijan pääteos on Ivan Grigorjevin partisaaniryhmästä kertova dokumenttiromaani Korpi ei tunne armoa (Za tšertoi miloserdija, 1977), josta hän sai Karjalan ASNT:n valtionpalkinnon. Vuonna 1988 ilmestyi kertomuskokoelma Partisaanimusiikkia (Partizanskaja muzyka, 1988).
Kirjailija on palkittu muun muassa Leninin kunniamerkillä. Vuonna 1965 hän sai Karjalan ASNT:n ja vuonna 1980 Venäjän SFNT:n ansioituneen kulttuurityöntekijän arvonimet. Vuonna 1994 hänet nimettiin Karjalan tasavallan kansankirjailijaksi.