google/wiki40b huggingface dataset:
Emma-patsas

Emma-patsas on Suomessa musiikkialan menestyjille Emma-gaalassa jaettava pronssista valettu pienoispatsas. Kolme kilogrammaa painava patsas on ontto paitsi massan pienentämiseksi, myös valmistusteknisistä syistä. Jos se ei olisi ontto, se olisi liian raskas käsitellä palkintojenjakotilaisuudessa.
Emma-palkinnon innoittajana on ollut Ture Aran laulama iskelmä Emma, joka on peräisin vuodelta 1929. Palkintoa on jaettu vuodesta 1983 lähtien.
Pienoispatsaita on vuodesta 2013 lähtien valmistanut Tampereella sijaitseva valimoalan valtakunnallinen koulutus-, tutkimus- ja tuotekehitysyksikkö Valimoinstituutti. Aiemmin näitä jykeviä naishahmoja valmisti vantaalainen Sievätyyli Oy.
Emma-patsaan valmistus alkaa mallin mukaan tehdyn muotin valmistamisella. Onttouden mahdollistaa sisäosa eli keerna. Palkintopatsaan malli on hellittävä eli se saadaan muotista pois muottia rikkomatta. Pronssiharkko kuumennetaan 1 250 asteiseksi ja sula massa kaadetaan muottiin, jossa valmistuu kolme pienoispatsasta kerralla. Valmistuksessa käytetyssä pronssiseoksessa on 90 prosenttia kuparia ja 10 prosenttia tinaa. Litra massaa painaa vajaa yhdeksän kiloa ja yhdessä pienoispatsaassa on metallia noin kolme desilitraa. Vaikka pronssi on arvostettu materiaali, sen kilohinta on vain noin kymmenen euroa vuonna 2019.
Muotista otettu valukappale on pinnaltaan rosoinen ja se täytyy hioa, jotta siitä saadaan kiiltävä. Hiottu Emma upotetaan vielä kaliumsulfidiseokseen, jossa se saa patinoinnin ja elottomaan pintaan tulee syvyyttä. Vuonna 2019 Emmoja tilattiin 35 kappaletta, mutta niitä valmistettiin muutama enemmän,  jotta valuvikaiset patsaat voidaan korvata moitteettomalla kappaleella. Pienoispatsaista pyritään tekemään mahdollisimman tasalaatuisia ja keskenään samankaltaisia. Niissä ei saa näkyä työstön jälkiä, eikä hiomakoneen jättämiä karkeita kohtia. Valmiiden patsaiden tulee myös olla samansävyisiä keskenään.
Valmiit pienoispatsaat toimitetaan yli sata kiloa painavana pakettina Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n toimistoon Helsinkiin, jossa ne odottavat muutaman päivän ennen siirtämistään Hartwall Arenalle. Jotta palkinnonsaajien nimet pysyisivät salassa, saajien nimilaatat liimataan patsaisiin vasta viime hetkellä. Kaiken kaikkiaan Musiikkituottajien toiminnanjohtaja Antti Kotilainen pitää palkinnon ja tapahtuman tulevaisuutta erittäin valoisana, sillä juhlatilaisuus on suuri ja palkinnot arvostettuja ja himoittuja.
Joyeuse

Joyeuse on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 483 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Joyeusen pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Pyhän Pietarin kirkko (Brighton)

Historia

Pyhän Pietarin kirkko rakennettiin alun perin kappeliksi. Kirkon suunnittelun avoimen kilpailun voitti Charles Barry vain hieman yli kaksikymmentävuotiaana. Kirkko rakennettiin arviolta 1300- ja 1400-lukujen kohtisuoran ja myöhäisen gotiikan tyyliseksi, tyypilliseksi niin kutsutuksi valtuutettujen kirkoksi, joista St Peterin kirkko oli yksi.
Kirkon rakentaminen aloitettiin toukokuussa 1824 paikkaan, mikä oli siihen aikaan kaupungin "sisäänkäynti", mutta mikä on nykyään kaupungin keskusta. Barry suunnitteli vuonna 1841 kirkkoon tornin, mitä ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Sivukäytävissä oli alun perin taideteoksia, mutta ne poistettiin Oxfordin liikkeen seurauksena.
Barryn kuusikulmainen alttarikomero purettiin vuonna 1898 suuremman, Somers Clarken ja J. T. Mickelthwaiten suunnitteleman, hiekkakivestä tehdyn pääkuoren tieltä. Rakennustyö jatkui vuoteen 1906 saakka. Uusi pääkuori, 16,2 m korkea ja 10,7 m leveä, siunattiin Canterburyn arkkipiispan läsnä ollessa.
Pyhän Pietarin kirkossa on valikoima lasimaalattuja ikkunoita, joista suurin osa on Charles Eamer Kempen tekemiä. Kirkon maantieteellisessä pohjoisosassa on ikkuna kuningatar Viktorian muistoksi.
Operaatio Halberd

Vastustaja

Italian laivasto lähti 27. syyskuuta noin kello yksi yöllä Napolista merelle kohti Sardinian rannikkoa tehtävänään estää saattueen pääsy Maltalle. Italialaiseen laivasto-osastoon kuuluivat Vittorio Veneto -luokan taistelulaivat Littorio (Iachinon lippulaiva) ja Vittorio Veneto (kontra-amiraali Carlo Bergamini), joiden suojana olivat 13. hävittäjälaivueen Granatiere, Fuciliere, Bersagliere ja Gioberti sekä 16. hävittäjälaivueen Da Recco, Pessagno ja Folgore. Taistelulaivat kohtasivat aamupäivällä kontra-amiraali Bruno Brinovesin komentaman 3. risteilijäviirikön Trenton, Triesten ja Gorizian, joiden suojana oli 12. hävittäjälaivueen Corazziere, Carabiniere, Ascari ja Lanciere. Puolen päivän aikaan saapui kontra-amiraali Giuseppe Lombardin komentaman 8. risteilijäviirikön Muzio Attendolo ja Luigi Di Savoia Duca Degli Abruzzi, joiden suojana oli 10. hävittäjälaivueen Maestrale, Grecale ja Scirocco.
Laivasto siirtyi saamiensa ohjeiden mukaan Sardinian itäpuolelle odottamaan, mutta vastustaja jäi saapumatta. Osasto palasi satamaan kohtaamatta vihollista.

Tapahtumat

Saattue joutui ensimmäisen kerran Italian ilmavoimien torpedopommittajien kohteeksi 30 tuntia Välimerellä purjehdittuaan 27. syyskuuta iltapäivällä, jolloin kolme alusta oli saada osuman. Kolmannen hyökkäyksen aikana illan jo hämärtyessä Blue Star Linen 12 427 tonnin Imperial Stariin osui torpedo vasempaan kylkeen peränpuolelle. Peräsin ja molemmat propellit irtosivat ja alus sai lievän vuodon. Aluksessa olleet 300 sotilasta siirrettiin saattaneeseen hävittäjään.
Hävittäjä HMS Oribi otti aluksen hinaukseen pyrkien kohti Maltaa, mutta aluksen vauriot olivat liian suuret ja touvi irrotettiin pisteessä 37°31′N, 10°46′E varhain aamuyöllä. Aluksella vielä olleet 141 miehistön jäsentä siirrettiin saattaneisiin aluksiin. Alus upotettiin syvyyspommeilla, jotka asetettiin vesirajan alapuolelle sekä tykkitulella. Aluksen upotessa 1 000 tonnia aluksen lastina olleita räjähteitä räjähti täydentäen tuhon.
HMS Nelsoniin osui vasempaan kylkeen juuri A-tornin etupuolelle, eli samalle kohtaa, jossa aikaisemmin oli räjähtänyt miina, italialaisesta torpedokoneesta laukaistu torpedo 27. syyskuuta Sardinian eteläpuolella. Alukseen tuli 3 700 tonnia vettä ja se vajosi yksitoista jalkaa. Samana iltana Force H kääntyi paluumatkalle kohti Gibraltaria.
Saattue pääsi määränpäähänsä vielä samana päivänä toimittaen 85 000 tonnia tarvikkeita saarelle.
Taikurinkukat

Tuntomerkit

Taikurinkukat ovat kaljuja tai karvaisia, piikittömiä pensaita tai ruohoja. Lehdet sijaitsevat vastakkaisesti tai kiehkuroissa ja ovat ehyt- tai enemmän tai vähemmän nyhälaitaisia. Kukat ovat näyttäviä, keltaisia tai punaisia, tavallisesti pitkäperäisiä ja sijaitsevat verson kärjen tuntumassa olevissa tähkissä. Tähkän suojuslehdet ovat neljässä rivissä limittäin, kookkaita, soikean keihäsmäisiä, verhiötä lyhyempiä ja karvaisia. Verhiö on viisiliuskainen, liuskat erikokoisia. Teriötorvi on kapea, laidetta pidempi, käyrä, ja laide on nieluun saakka jakautunut ja muodostaa viisiliuskaisen huulen, jonka liuskat ovat erikokoisia ja limittäisiä. Heteitä on neljä ja ne ovat kaikki toimivia ja jäävät teriön sisään; yksiteekaiset ponnet ovat palhoja pidemmät; steriili ponnenpuolisko on karvainen, tylppä, ja lokeroside on tasakärkinen. Sikiäin on kaksilokeroinen, kummassakin lokerossa on kaksi siemenaihetta. Vartalo paksuuntuu yläosastaan, ja luotti on vähän kahtia jakautunut. Hedelmä on pitkänomainen, litistynyt ja vaihtelevassa määrässä nelikulmainen kota, jossa on neljä soikiomaista ja suomu- tai karvapeitteistä siementä.

Levinneisyys

Taikurinkukat ovat kotoisin pääasiassa trooppisesta Afrikasta, Madagaskarista sekä Arabian ja Etu-Intian niemimailta.

Luokittelu

Taikurinkukkien suvussa on noin 50 lajia. Suomeksi nimettyjä lajeja ovat taikurinkukka (Crossandra infundibuliformis), keniantaikurinkukka (Crossandra subacaulis) ja tansaniantaikurinkukka (Crossandra tridentata).
Grimmin veljekset

Grimmin veljekset Jacob (4. tammikuuta 1785 Hanau – 20. syyskuuta 1863 Berliini) ja Wilhelm Grimm (24. helmikuuta 1786 Hanau – 16. joulukuuta 1859 Berliini) olivat saksalaisia kielitieteilijöitä ja kulttuurintutkijoita, jotka keräsivät talteen vanhoja satuja ja julkaisivat useita satukokoelmia, joita kutsutaan Grimmin saduiksi. Jacob Grimm oli lisäksi aikansa merkittävimpiä oikeustieteilijöitä. 
Ensimmäinen satukokoelma Kinder- und Hausmärchen julkaistiin 1812 ja se sisälsi jopa yli 200 satua. Muutamat kokoelman saduista oli jo sitä ennen tunnettu myös Charles Perrault'n 1600-luvun lopulla kirjoittamina, hieman poikkeavina versioina. Uudempi Grimm-tutkimus on myös tuonut 1970-luvulta alkaen esiin, että suurin osa Grimmien saduista ei olekaan kerätty kansan parista vaan on peräisin aiemmasta kirjallisuudesta. Monet Grimmien käyttämistä satujen kertojista eivät olleet kansan syvistä riveistä peräisin olleita talonpoikia vaan lukutaitoista porvaristoa, jotka kertoivat Grimmeille muista kirjoista lukemiaan satuja.
Alkuperäisissä julkaistuissa muodoissaan sadut ovat hyvin synkkiä ja väkivaltaisia. Nykyään saduista tunnetaankin yleensä vain niiden "Disney-versiot". Alkuperäiset kansansadut olivat kuitenkin vielä Grimmien versioitakin raadollisempia: Grimmit keksivät satukliseen "paha äitipuoli", kun taas kansantarinoissa omat vanhemmat muun muassa myivät Hannun ja Kertun noita-akalle.
Terry Gilliamin Grimmin veljekset -elokuvassa (2005) veljekset "Will" ja "Jake" esiintyvät kiertelevinä huijareina, joita näyttelivät Heath Ledger ja Matt Damon.
Kotimaassaan Grimmin veljekset tunnetaan myös saksan kielen kieliopin ja sanakirjan laatijoina ja Jacob Grimm myös germaanisten kielten Grimmin lain kehittäjänä.
Isotooppileimaus

Isotooppileimaus on kemiassa, biokemiassa, lääketieteessä ja geotieteissä käytettävä tekniikka, jolla tutkitaan tietyn atomin isotoopin käyttäytymistä esimerkiksi kemiallisessa reaktiossa tai biologisissa systeemeissä. Isotooppileimauksella on useita käyttökohteita esimerkiksi reaktiomekanismien, yhdisteiden biosynteesin ja lääkeaineiden metabolian tutkimisessa.

Isotooppileimauksen käyttö kemiassa ja biokemiassa

Tyypillisiä isotooppileimauksen käyttökohteita kemiassa ja biokemiassa ovat reaktioiden mekanismien selvittäminen, proteiinitutkimus, substraatin ja entsyymien välisten vuorovaikutusten tutkiminen ja lääkeaineiden metaboliittien muodostumisen tutkiminen. Tämä suoritetaan kokeilla, joissa käytetään yhdisteitä, joista jokin stabiili isotooppi on korvattu radioaktiivisella isotoopilla. Tyypillisiä korvattuja atomeja ovat vedyn protiumisotoopin korvaaminen deuteriumilla, ¹³C-isotoopin korvaaminen ¹⁴C-isotoopilla ja ¹⁵N-isotoopin korvaaminen ¹³N-isotoopilla.
Isotooppileimauksen käyttö mekanismien selvittämiseen perustuu siihen, että reaktion jälkeen isotoopin asema tuotemolekyylissä tai jakautuminen tuotemolekyylin kesken voidaan selvittää ja näin päätellä reaktion mekanismi. Käytettyjä menetelmiä ovat muun muassa massaspektroskopia, NMR-spektroskopia, infrapunaspektroskopia tai radioaktiivisen hajoamisen mittaamiseen perustuvat menetelmät.
Isotooppileimauksen avulla on selvitetty muun muassa esteröintireaktioiden, esterien hydrolyysin, Fischerin indolisynteesin ja Claisen-toisiintumisen mekanismit.
Pikkutropiikkilintu

Koko ja ulkonäkö

Pikkutropiikkilintu on täysikasvuisena 80 cm pitkä, josta puolet on pyrstöjouhien mittaa, ja siivenkärkien väli on 90–95 cm. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun tunnistaa erityisesti 30–40 cm pitkistä pyrstöjouhista. Vatsapuoli on vaalea, selkäpuolella siivissä ja pyrstön tyvessä on mustanharmaata kuviointia.

Levinneisyys

Pikkutropiikkilintua tavataan trooppisella Atlantilla, läntisellä Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Se pesii myös Karibianmeren saarilla. Sitä on tavattu pohjoisessa jopa Bermudalla saakka. Läntisellä palearktisella alueella laji on tavattu vain kerran, Kap Verden Boa Vistan saarella Ilhéu de Curral Velhossa 20. helmikuuta 1999.
Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista lepturus pesii Intian valtamerellä, fulvus Joulusaarella ja dorotheae läntisellä Tyynellämerellä. Daudin kuvaili lajin holotyypin Mauritiukselta.

Elinympäristö

Pikkutropiikkilintu viihtyy ulapalla ja on hyvä sukeltaja.

Lisääntyminen

Laji pesii kallion halkeamissa, puunonkaloissa tai jopa paljaalla maalla. Pesässä on vain yksi muna, jota sekä koiras että naaras yhdessä hautovat noin 40 päivää. Poikanen lähtee pesästä 11 viikon ikäisenä. Pikkutropiikkilintu voi pesiä kaikkina vuodenaikoina pesimäkierron pituuden ollessa noin 40 viikkoa. Pyrstöjouhien esittelyllä on merkittävä rooli soidinlennossa, joka tapahtuu pesäpaikan lähistöllä.

Ravinto

Pikkutropiikkilintu sukeltaa ravinnokseen äyriäisiä, kaloja ja mustekaloja.
Lars Helminen

Ura

Helminen pelasi täydet neljä kautta yliopistosarja NCAA:n joukkueessa Michigan Tech. Toisella kaudella Helminen nousi joukkueensa tärkeimpiin puolustajiin ja oli toiseksi paras pistemies. Kauden jälkeen Helminen siirtyi pelaamaan ECHL:n Idaho Steelheadsiin, jossa pelasi loistavat playoffsit. Samalla kaudella joukkue voitti mestaruuden.
Helminen pelasi kaudella 2007–2008 JYPissä SM-liigaa ja siirtyi sen jälkeen Itävaltaan EHC Linzin joukkueeseen.
Francesca Bonnemaison i Farriols

Francesca Bonnemaison i Farriols (1872–1949) oli Espanjan katalonialainen kirjastonhoitaja ja aikuiskasvattaja, joka edisti naisten asemaa koulutuksessa. Vuonna 1909 hän perusti naisille tarkoitetun kulttuuri- ja kirjastokeskuksen. Keskuksen tavoitteena oli yhdistää "mielenkiintoinen ja  hauska", ja se edisti sekä tieteitä, taiteita että kädentaitoja. Sen työpajat saivat vaikutteita arts and crafts -liikkeen toiminnasta muualla Euroopassa. Vuonna 1922 avattiin keskuksen uudet tilat, joihin mahtui opiskelemaan 30 000 naista. Francon aikana keskus päätyi muuhun käyttöön, mutta vuonna 2003 se palautettiin alkuperäiseen käyttötarkoitukseen.
Bonnemaison organisoi Lliga Regionalista -puolueen naisjärjestön. Hän kirjoitti La Veu de Catalunya -lehteen nimimerkillä Franar. Miehensä kuoleman jälkeen Bonnemaison kävi kiivasta kirjeenvaihtoa Francesc Cambón kanssa.
Bonnemaisonin perustaman kirjaston nimi on nykyisin Biblioteca Francesca Bonnemaison.
Ölmos

Ölmos on alue ja historiallinen kylä Kemiönsaaren kunnan Dragsfjärdissä. Ölmos on sittemmin jakautunut Ytterölmosin, Överölmosin ja Hammarsbodan kyliksi. Joissakin yhteyksissä Ölmos tarkoittaa myös Kemiön saaren sitä aluetta, jonka Dragsfjärden erottaa muusta saaresta.
Ölmosin ja Purunpään alueilla sijaitsee Ölmos–Purunpää Natura 2000 -suojelualue. Dragsfjärdenin länsipuolella sijaitsevat Purunpään lisäksi myös Söderlångvikin, Söderbyn, Söglön, Långnäsin, ja Rövikin kylät. Alueella on isoja merenlahtia, kuten Ölmosfjärden, Purunpäänlahti ja Långviken. Hammarsbodan kylässä on suojeltu järvi Hammarsboda träsk.
Ölmosissa sijaitsee lomakylä Meripesä. Lisäksi alueella on laajoja hiekkarantoja, etenkin sen länsirannalla Långsidanissa. Alueen pohjoisosassa on julkinen uimaranta.
Haukilampi (Ikaalinen, Kovero)

Maantietoa

Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se sijaitsee Seitsemisen kansallispuiston eteläosassa ja Seitsemisjoen eteläpuolella olevalla suoalueella. Lammen länsipuolella sijaitsee pohjois-etelä-suuntainen Haukilamminharju, jonka korkein kohta sijaitsee lammen vieressä. Lampeen ei tule suo-ojia eikä sillä ole laskuojaa. Seitsemisjoki virtaa ohitse noin 350 metriä pohjoisessa. Rantaviivan pituus on 550 metriä ja rannat ovat suomaata ja lampi on autio. Harjulta poikkeaa itään kävelypolku, josta tulee lammelle lyhyt polku.

Seitsemisen kansallispuisto

Lammen lähiympäristön suot ovat olleet ojitettuja, mutta kansallispuiston perustamisen jälkeen ne on kaikki luotu umeen. Silloin lammen laskuoja Seitsemisjokeen tukittiin.
Harjua myöten tulee polku, joka yhdistää Iso Seitsemisjärven ja Koveron maatilan. Haukilammen kohdalta siitä erkanee itään polku, joka on osa Torpparin taivalta. Lammen kohdalla on retkeilijöille osoitettu leiri- ja nuotiopaikka, jossa on lisäksi käymälä.
Anrep

Anrep on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 236. Suku on lähtöisin Liivinmaalta, missä Goswin Anrep mainitaan vuonna 1470.  Tämän jälkeläinen Rainhold Anrep toimi Ruotsissa kuningas Kustaa II Aadolfin hovimarsalkkana ja tämän poika Gustaf (1616-1666) kohosi sotilasurallaan everstiksi ja aateloitiin vuonna 1635. Johan Gabriel Anrep (1712-1281) oli hovioikeuden neuvos ja asessori.
Horgh

Immortal

Horgh liittyi Immortaliin vuonna 1996, ottaen Abbathin paikan rumpalina, joka oli aiemmin soittanut lähes kaikkia instrumentteja yhtyeessä.
Horgh on ollut yhtyeessä Blizzard Beasts -albumista lähtien, ja on ollut ainoa ydinjäsen Abbathin ohella.
Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2003, mutta Horgh ja Abbath herättivät yhtyeen henkiin kolme vuotta myöhemmin. Yhtyeen uusin julkaisu on All Shall Fall, joka on julkaistu vuonna 2009.
Kakeksia

Kakeksia tarkoittaa vaikeasta sairaudesta tai ravinnon puutteesta aiheutuvaa kuihtumista, väsymistä, lihaskudoskatoa, vaikeaa aliravitsemusta ja laihtumista. Mahdollisia tilaan johtavia sairauksia ovat krooniset infektiot ja syövät. Myös monista muista sairauksista, kuten AIDS:issa tai tuberkuloosista kärsivissä voi olla kakeksian merkkejä. Vaikea sydämen vajaatoiminta aiheuttaa kardiaalista kakeksiaa. Kakektisilla vanhuksilla tilan taustalla ei välttämättä ole mitään havaittavaa sairautta.
Yleistynyt tulehdusreaktio liittyy kakeksiaan olennaisesti.
Syöpäpotilaista kakeksiasta kärsivät erityisesti keuhkosyöpää ja ruoansulatuselimistön syöpiä sairastavat. Yleensä tila liittyy edenneeseen tautiin. Kakeksiasta ei voi täysin toipua, vaikka yrittäisi syödä enemmän.
Johann Köler

Johann Köler (8. maaliskuuta 1826 – 22. maaliskuuta 1899) oli virolainen taidemaalari ja maansa kansallisen heräämisen merkkihenkilöitä. Köler omistautui muotokuvamaalaukselle, mutta teki myös maisemamaalauksia. Monet hänen tunnetuimmista teoksistaan kuvaavat virolaista maaseutua 1800-luvulla.

Elämäkerta

Johann Köler syntyi maalaisperheen seitsemänneksi lapseksi Ivaskissa, Viljandin maakunnassa. Vanhemmat olivat köyhiä, mutta pojan onnistui kuitenkin päästä koulutielle. Hän opiskeli maalausta Vônnussa ja muutti vuonna 1846 Pietariin, missä työskenteli kauppojen kilpimaalarina. Hänen kykynsä keksittiin ja hän pääsi opiskelemaan piirustusta ja maalaustaidetta Pietarin taideakatemiaan vuonna 1848. Hän valmistui vuonna 1855. 
Opintojensa jälkeen Köler matkusteli. Hän matkusti vuonna 1857 Berliinin kautta Pariisiin ja kävi vielä uudelleen Saksassa. Sen jälkeen olivat vuorossa Alankomaat ja Belgia. Vuonna 1858 Köler ylitti Alpit vieraillakseen Milanossa, Genovasa, Firenzessä ja Roomassa. Roomassa hän otti yksityisopetusta ja perehtyi akvarellimaalaamiseen. Siellä hän myös teki ensimmäiset luonnokset teokseensa Kristus ristillä. 
Vuonna 1861 Köler vastasi myöntävästi Pietarin taideakatemian kutsuun ja palasi kaupunkiin. Vuodet 1862–1874 hän oli tsaari Aleksanteri II:n tyttären, Maria Aleksandrovna Romanovan yksityisopettajana. Hän luennoi taideakatemiassa vuosina 1869–1870. Vuodet 1886–1889 hän työskenteli Wienissä, Nizzassa ja Pariisissa.

Kansallisuusliike

Viron kansallisen heräämisen vuodet osuivat samaan kohtaan Kölerin uran huipun kanssa. Hän toi virolaisuuden asiaa esille myös tsaarin hovissa, missä työskenteli yksityisopettajana. Journalisti Carl Robert Jakobson, joka kampanjoi virolaisten itsehallinnon puolesta oli Kölerin ystävä. Vuosina 1891–1893 Köler oli Eesti Kirjameeste Seltsin puheenjohtaja.
Omettalammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajärven alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,3 metriä mpy. Lammen laskuoja laskee metsäojien kautta Hepolammiin.
Bryan Robson

Pelaajaura

West Bromwichissa Robson teki debyyttinsä vuonna 1975 ottelussa York Citya vastaan. Seuraavalla kaudella Albionit liigaan nostanut Robson oli seuran avainpelaaja 70-luvun lopun ja 80-luvun alun ajan. Vuonna 1979 hänestä tuli joukkueen kapteeni.
Vuonna 1981 Robson siirtyi Manchester Unitediin. 13 ManU-kauden aikana Robson pelasi 465 ottelua tehden 99 maalia. Hän oli mukana voittamassa liigamestaruutta vuosina 1993 ja 1994, FA Cupia vuosina 1983, 1985, 1990 ja 1994 ja Cup-voittajien Cupia vuonna 1991.

Maajoukkueura

Englannin maajoukkuetta vuosien 1980 ja 1991 välillä edustanut Robson pelasi 90 maaottelua tehden 26 maalia. Hän on vielä heinäkuussa 2018 Englannin maajoukkueen kymmenenneksi eniten maaotteluita pelannut ja 13. paras maalintekijä. Vuosina 1981–1982 kaikkiaan 65:n maaottelun ajan maajoukkueen kapteenina toiminut Robson edusti maataan vuoden 1982, 1986 ja 1990 MM-kisoissa.

Ura toimitsijana

Middlesbroughissa pelaaja-managerina 7 kautta United-vuosien jälkeen toiminut englantilainen manageroi Bradford Citya vuosina 2003 ja 2004 ja West Bromwich Albionia marraskuusta 2004 lokakuuhun 2006. 
Toukokuussa 2007 hän siirtyi Valioliigasta pudonneen Sheffield Unitedin päävalmentajaksi, mutta sai potkut kehnon menestyksen takia jo helmikuussa 2008.
Syyskuussa 2009 hän allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Thaimaan maajoukkueen kanssa.  Hän erosi tehtävästään kesäkuun alussa 2011.
Euroopan yhteisö

EHTY

Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustaminen vuonna 1951 aloitti Euroopan yhdentymiskehityksen.

ETY ja Euratom

Vuonna 1957 samat kuusi maata, Alankomaat, Belgia, Italia, Luxemburg, Länsi-Saksa ja Ranska tekivät kaksi muuta sopimusta Euroopan talousyhteisöstä (ETY) ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom). Ne molemmat allekirjoitettiin Roomassa ja tästä syystä niistä puhutaan usein Rooman sopimuksina. 
Rooman sopimuksen keskeinen sisältö oli Euroopan talousyhteisön (ransk. Communauté économique européenne (CEE) ja engl. European Economic Community (EEC)) perustaminen.
Vuonna 1957 kuusi Länsi-Euroopan maata liittyi yhteen ja muodosti Euroopan talousyhteisön. Näiden valtioiden tarkoituksena oli kehittää talouselämäänsä ja luoda taloudellisten etujen yhteisö, mutta jo alusta alkaen taustalla oli ajatus poliittisesta yhteistyöstä ja Euroopan laaja-alaisemmasta yhdentymisestä.

V. 1960-

1. heinäkuuta 1967 tuli voimaan sulautumissopimus, jolla näiden kolmen yhteisön toimeenpanevat elimet yhdistettiin. Tästä ajankohdasta lähtien termiä EY, Euroopan yhteisö (tai tarkemmin yhteisöt) on usein käytetty viitattaessa yhteisesti näihin kolmeen Euroopan yhteisöön.

Suomen EEC-sopimus

Vuonna 1973 Suomi solmi EEC-vapaakauppasopimuksen, joka tuli voimaan vuoden 1974 alussa. Sopimuksen mukaan useimpien teollisuustuotteiden tullit poistuivat 1. heinäkuuta 1977 kokonaan Suomen ja EEC-maiden välisestä kaupasta, mutta pisimmän siirtymäajan saaneiden tuotteiden osalta vasta vuoden 1985 alussa. Puolueettomuuspolitiikkaansa nojautuen Suomi solmi  EEC-sopimusta vastaavan vapaakauppasopimuksen myös  Neuvostoliiton ja niin sanotun KEVSOS-sopimuksen eräiden pienempien SEV-maiden kanssa. EEC:n jäseneksi Suomi ei koskaan liittynyt.

Sopimus Euroopan unionista

Maastrichtissa vuonna 1992 Euroopan unionista (EU) tehdyn sopimuksen tuloksena EY:stä tuli erottamaton osa kokonaisuutta, jolle annettiin nimeksi Euroopan unioni. Euroopan unioni muodostui kolmesta pilarista. Ensimmäiseen pilariin kuului Euroopan yhteisö, joka perustuu vuoden 1957 perustamissopimuksiin ja joka vahvistettiin Maastrichtissa, on olennaisin osa-alue. Se kattoi suurimman osan EU:n toimista, lukuun ottamatta niitä, jotka kuuluivat kahteen muuhun pilariin niissä noudatettavien erilaisten menettelytapojen vuoksi.