google/wiki40b huggingface dataset:
Kassios Longinos

Kassios Longinos (lat. Cassius Dionysius Longinus) (n. 213–273) oli hellenistisen ajan kreikkalainen reettori ja platonilainen filosofi. Hänen roomalaisen nimimuotonsa alkuperä ei ole tiedossa, mutta voidaan otaksua, että hän omaksui sen joltain ylhäiseltä roomalaiselta.
Longinos oli mahdollisesti kotoisin Syyrian Emesasta, joka oli hänen setänsä reettori Fronton syntymäpaikka. Hän opiskeli Aleksandriassa ja opetti kolmekymmentä vuotta Ateenassa. Hänen oppilaisiinsa kuului muiden muassa Porfyrios. Matkoillaan idässä hän toimi myös kreikan kielen opettajana ja Palmyran kuningattaren Zenobian neuvonantajana. Longinoksen neuvosta Zenobia pyrki saamaan valtakunnalleen jälleen itsenäisyyden. Keisari Aurelianus kuitenkin murskasi yrityksen. Zenobia vangittiin ja vietiin Roomaan näytille triumfikulkueeseen, ja Longinos joutui maksamaan hengellään.
Longinos ei hyväksynyt Plotinoksen tuohon aikaan kehittämiä uusia spekulaatioita, vaan jatkoi vanhan tyylin platonilaisena. Päinvastoin kuin Plotinos, Longinos katsoi, että platonilaiset ideat olivat olemassa jumalallisen mielen (Nous) ulkopuolella. Plotinos huomautti Longinoksen teoksen Ensimmäisistä periaatteista luettuaan, että tämä saattoi olla oppinut, mutta ei filosofi.
Longinos ansaitsi oppineisuudellaan laajan maineen. Porfyrios kuvasi häntä ensimmäiseksi filosofisen kritiikin esittäjistä, ja Eunapios puolestaan eläväksi kirjastoksi ja käveleväksi museoksi tai tietosanakirjaksi.
Oulunkylän yhteiskoulu

Koulun historia

Oulunkylän yhteiskoulun perustivat Oulunkylän Suomalaisen Seuran jäsenet jo vuonna 1924. Koulurakennuksena toimi silloin villa Lindebo ja koulun ensimmäisenä lukuvuonna kouluun hyväksyttiin 40 oppilasta. Koulurakennusta laajennettiin myöhemmin 1930-luvulla.
Oppilasmäärän noustessa 1950-luvulla, tarvittiin uusi koulurakennus ja sen tontiksi saatiin Oulunkylän kartanolta luovutettu alue. Tälle tontille rakennettiin uusi rakennus, joka valmistui vuonna 1956. Tämän ansiosta koulun oppilasmäärä oli 1950-luvun lopulla lähes 700, mutta tilaa tarvittiin yhä ja koulua laajennettiin edelleen useasti vuosien saatossa.
Vuonna 1971 perustettu, koulun musiikinopettajana toimineen Klaus Järvisen johtama Oulunkylän Pop & Jazz opisto (myöh. Helsingin Pop & Jazz Konservatorio) toimi pitkään koulun tiloissa, ja tästä alkanut musiikin painotus opetuksessa on jatkunut nykypäiviin saakka. 
Vuonna 1995 koululle rakennettiin kokonaan uusi puoli, jossa sijaitsevat muun muassa ajanmukaiset fysiikan ja kemian opetustilat ja uusi kouluruokala. Viimeisin saneerausurakka valmistui vuonna 2007. Silloin remontoitiin koulun jumppasali ja pukuhuonetilat.
Johan Fredrik Aalto

Johan Fredrik Aalto (entinen Ståhlberg) (1. heinäkuuta 1886 Hausjärvi – 3. marraskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kauppalanjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Aallon vanhemmat olivat työmies Johan Ståhlberg ja Augusta Ojala. Nuoruudessaan Aalto työskenteli konemonttöörinä aina vuoteen 1917 asti, jolloin hän siirtyi SDP:n piirisihteeriksi Jyväskylään Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin. Tämän jälkeen hän työskenteli useissa eri työväenlehdissä toimien muun muassa Vapaan Sanan toimitussihteerinä Vaasassa 1920, Kansan Työn päätoimittajana Viipurissa 1920–1922 ja 1924–1930 sekä Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana 1922–1923. Toimittajatyöstä hän siirtyi kuntahallinnollisiin tehtäviin toimien ensin Viipurin apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1930–1940 ja myöhemmin Lauritsalan kauppalanjohtajana vuosina 1940–1946. 
Aalto oli SDP:n kansanedustajana 1924–1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Eduskunnassa hän toimi muun muassa Suuren valiokunnan ja Puolustusasiainvaliokunnan puheenjohtajana sekä Perustuslakivaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana. 
Aalto oli naimisissa vuodesta 1910 lähtien Impi Aurora Härkösen kanssa.
Ligurianmeri

Ligurianmeri on Välimeren länsiosan pohjoisin perukka, Korsikan pohjoispuolella. Se on saanut nimensä italialaisesta Ligurian maakunnasta. 
Meri rajoittuu Italiaan, Ranskaan ja Monacoon pohjoisessa, Tyrrhenanmereen kaakossa ja Välimeren läntiseen altaaseen lännessä. Genova on alueen huomattavin kaupunki. Luoteisrannikko on huomattava alueellisesta kauneudestaan ja suosiollisesta ilmastostaan.
Genovanlahti on Liguianmeren pohjoisin osa. Arno-joki laskee idästä tähän mereen ja samoin kuin monet muutkin Apenniineilta alkavat joet. Genovan satamat, La Spezia ja Livorno ovat sen kivikkoisella rannikolla. Meri saavuttaa Korsikan pohjoispuolella jopa 2 850 metrin syvyyden. 
Meren nimi on italiaksi "Mar Ligure" ja ranskaksi "Mer Ligurienne".

Suojelu

Suojellakseen Ligurianmerellä esiintyviä valas- ja delfiinilajeja (pyöriäisiä ei löydy tältä alueelta) meren rantavaltiot tekivät siitä erityissuojelukohteen vuonna 1999. Kansainvälinen Ligurianmeren valaiden suojelualue kattaa nyt 84 000 km² aluevesiä ja kansainvälisiä vesiä.
Viirupöllö

Koko ja ulkonäkö

Viirupöllön yleisväritys on harmaanruskea ja sillä on pyrstö- ja siipisulissa pitkiä tummia raitoja. Vaaleahkolla vatsapuolella on mustia pitkittäisjuovia. Nokka on keltainen, silmät mustat ja pöllölle tyypillisessä leveässä naamassa on vaaleita kiehkuroita. Sillä on pitkä pyrstö ja leveät siivet. Naaras on huomattavasti koirasta suurempi. Sen pituus on 58–62 cm, ja koiras painaa 570–800 g, naaras 630–1 300 g.
Vanhin suomalainen ja eurooppalainen rengastettu viirupöllö on ollut 23 vuotta 10 kuukautta 13 päivää vanha.

Ääntely

Soidinääni kumea, koiramainen ”VUhu... Vuh-vuh-vuVU-hu”. Naaraan ääni karkea rääkäisy. Pesällä varoittaa uhkaavasti haukkumalla. Maastopoikaset kerjäävät ruokaa käheällä pihinällä.

Levinneisyys

Viirupöllö on levinnyt laajalti pohjoiseen Euraasiaan Tyyneltämereltä Skandinaviaan. Se on tyypillinen taigan pesimälintu. Suomessa sitä tavataan pääosin maan etelä- ja keskiosissa lukuun ottamatta Ahvenanmaata. Pesimäkantamme on ollut 3 000 – 4 000 paria, mutta keväällä 2011 on ollut todettavissa kannan heikkeneminen. Virossa pesii noin 2 000, Ruotsissa noin 3 000 ja Norjassa 10–50 paria. Muualla läntisessä Euroopassa viirupöllö ei pesi. Erillinen populaatio asustaa Kaakkois-Euroopassa. Euroopan populaation kooksi arvioidaan 110 000 – 280 000 yksilöä.

Elinympäristö

Viirupöllö on paikkalintu ja se pesii koloissa. Tyypillisesti elää kuusi- ja sekametsissä. Sopivien kolopuiden määrä on tehometsätalouden aikana vaikuttanut kannan suuruuteen. Kantaa on yritetty vahvistaa paikoin keinotekoisilla linnunpöntöillä ja tulokset ovatkin olleet niin hyviä, että nykyään suurin osa viirupöllöistämme pesineekin pöntöissä.

Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti pöntössä, luonnonkolossa tai vanhassa petolinnun pesässä. Hyvinä jyrsijävuosina muninta voi alkaa jo helmikuussa, tavallisesti maalis–huhtikuun vaihteessa. Katovuosina laji voi jättää pesinnän väliin. Munamäärä vaihtelee yhdestä kahdeksaan munaan, huippuvuosina keskimäärin 4 ja katovuosina 2. Naaras hautoo 32–34 päivää. Koiras ruokkii naarasta koko haudonta-ajan. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti, ja lähtevät pesästä vielä lentokyvyttöminä noin kuukauden ikäisinä. Ne oppivat lentämään 5-viikkoisina. Emot huolehtivat poikueesta vielä 2–3 kuukautta. Emot puolustavat poikasiaan hyvin aggressiivisesti ja voivat aiheuttaa kynsillään pahoja vammoja ihmiselle.
Viirupöllöjen pariside on elinikäinen ja avioeroja tapahtuu hyvin harvoin. Moniavioisuutta esiintyy, mutta vain äärimmäisen harvoin. Jo yksivuotiaat saattavat pesiä, mutta pääosin pesintä aloitetaan kolmen tai neljän vuoden iässä.

Ravinto

Viirupöllön ravintoa ovat myyrät (75–80 %), linnut (10–15 %) ja sammakot (5–10 %).
Alfred Grünfeld

Alfred Grünfeld (4. heinäkuuta 1852, Praha, Itävallan keisarikunta – 4. tammikuuta 1924, Wien, Itävalta) oli itävaltalainen pianisti, pedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli aluksi Prahan konservatoriossa ja sitten Berliinissä, jossa häntä opetti Theodor Kullak. Grünfeld esiintyi pianistina laajoilla konserttikiertueilla 1880-luvulta lähtien. Hänet tunnettiin erityisesti sovittamiensa Straussin valssien tulkinnoista. Grünfeld konsertoi myös veljensä sellisti Heinrich Grünfeldin (1855–1931) kanssa. Grünfeld nimitettiin kuninkaalliseksi preussilaiseksi hovipianistiksi ja vuonna 1913 hänestä tuli professori. Grünfeld sävelsi muun muassa oopperan Die Schönen von Fogaras (1907), operetin Der Lebemann (1903) ja joukon pianokappaleita, kuten esimerkiksi Ungarische Fantasie (opus 55).
Kiihtyvyysmittari

Kiihtyvyysanturi on laite, joka mittaa asianmukaista kiihtyvyyttä. Oikea kiihtyvyys, joka on kehon kiihtyvyys tai nopeuden muutosnopeus) omassa hetkellisessä lepokehyksessä, ei ole sama kuin koordinaattikiihtyvyys, koska se on kiinteän koordinaatin kiihtyvyys. järjestelmään. Esimerkiksi maan pinnalla levossa oleva kiihtyvyysmittari mittaa maan painosta johtuvan kiihtyvyyden suoraan ylöspäin (määritelmän mukaan) g ≈ 9,81 m / s2. Sitä vastoin vapaassa pudotuksessa olevat kiihtyvyysmittarit (jotka putoavat kohti Maan keskustaa nopeudella noin 9,81 m / s2) mittaavat nollan.
Kiihtyvyysmittarilla on useita sovelluksia teollisuudessa ja tieteessä. Erittäin herkät kiihtyvyysanturit ovat lentokoneiden ja ohjusten inertiaalisen navigointijärjestelmän komponentteja. Kiihtyvyysmittareita käytetään pyörivien koneiden tärinän havaitsemiseksi ja seuraamiseksi. Kiihtyvyysmittareita käytetään taulutietokoneissa ja digitaalikameroissa siten, että kuvat näytöllä näytetään aina pystyssä. Kiihtyvyysmittareita käytetään drooneissa lennon vakauttamiseksi. Koordinoituja kiihtyvyysmittareita voidaan käyttää mittaamaan oikean kiihtyvyyden, erityisesti painovoiman, eroja niiden erotuksen suhteen avaruudessa; ts. gravitaatiokentän gradientti. Tämä painovoimagradiometria on hyödyllinen, koska absoluuttinen painovoima on heikko vaikutus ja riippuu maapallon paikallisesta tiheydestä, joka on melko vaihteleva.
Yksi- ja moniakseliset kiihtyvyysanturimallit ovat saatavissa oikean kiihtyvyyden suuruuden ja suunnan havaitsemiseksi vektorimääränä. Niitä voidaan käyttää suunnan havaitsemiseen (koska painon suunta muuttuu), koordinoida kiihtyvyyttä, värähtelyä, iskua ja putoamista. resistiivisessä väliaineessa (tapaus, jossa oikea kiihtyvyys muuttuu, koska se alkaa nollasta, sitten kasvaa). Mikromateriaaleilla varustetut mikroelektromekaaniset järjestelmät (MEMS) kiihtyvyysmittarit ovat yhä läsnä kannettavissa elektronisissa laitteissa ja videopelien ohjaimissa laitteen sijainnin havaitsemiseksi tai pelitulon tarjoamiseksi.
Typpidioksidi

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Typpidioksidi syövyttää ihoa ja hengitysteitä. Kaasun tai höyryn hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhön. Typpidioksidi on myös merkittävä ilmansaaste. Energiatuotannon, teollisuuden ja liikenteen savukaasupäästöjen mukana ilmaan kulkeutuva typpidioksidi aiheuttaa happosateita, rehevöitymistä ja hengitystieoireita.
Kotitapaturma

Kotitapaturma on kotona, kodin piha-alueella, loma-asunnossa, kesämökillä tai muussa asunnossa sattuva tapaturma. Fyysisen vamman aiheuttaneita kotitapaturmia sattui 15 vuotta täyttäneille suomalaisille vuoden 2009 aikana noin 321 000, mikä oli 29 % kaikista tapaturmista. Kotitapaturman uhriksi joutui noin 270 000 henkilöä eli noin 6,4 % 15 vuotta täyttäneestä Suomen väestöstä. 
Koti- ja vapaa-ajan tapaturmien arveltiin sosiaali- ja terveysministeriössä vuonna 2002 tehdyn selvityksen mukaan aiheuttavan Suomessa vuositasolla noin neljän miljardin euron kustannukset.
Eniten kotitapaturmia sattuu huolto-, korjaus- ja rakennustöissä. Huolto-, korjaus- ja rakennustöissä kotitapaturmat sattuvat pääosin miehille. Naisille kotitapaturmia sattuu eniten ruoanlaiton tai muun kotona liikkumisen yhteydessä ulko- tai sisätiloissa. Yleisimpiä kotitapaturmien sattumistapoja ovat kaatumiset ja liukastumiset, satuttamiset teräviin esineisiin ja kuumassa lämpötilassa polttaminen.
Kotiympäristössä ihminen itse voi ratkaisevasti vaikuttaa omaan ja läheistensä turvallisuuteen. Kotona painottuu oman toiminnan merkitys turvallisuuden luomiseksi tai vaarantamiseksi.

Kotitapaturmien ehkäisy

Kotitapaturmien ehkäisykampanjan taustalla on viranomaisia ja järjestöjä, jotka haluavat vaikuttaa siihen, että suomalaiset eivät olisi tapaturmatilastoissa Euroopan kärkikastia. Kampanja on pyrkinyt edistämään suomalaisen vapaa-ajan turvallisuutta toistakymmentä vuotta. Kampanja on tuottanut materiaaleja sekä suurelle yleisölle että sellaisille ihmisille, jotka ammatikseen voivat edistää ihmisten turvallisuutta.
Kotitapaturmien ehkäisykampanja tarjoaa tapaturma-aiheisiin liittyviä esitteitä, tarkistuslistoja, tiedotteita ajankohtaisista asioista ja muuta materiaalia. Kotitapaturmien ehkäisykampanja on talvisin mukana järjestämässä Pysy pystyssä -kampanjaa.
Kotitapaturmien ehkäisykampanjan taustalla olevat tahot: Finanssialan Keskusliitto, Maanpuolustuskoulutusyhdistys, Sisäasiainministeriön pelastusosasto, Sosiaali- ja terveysministeriö, Suomen Kuntaliitto, Suomen Pelastusalan Keskusjärjestö, Suomen Pelastusalan Keskusjärjestö, Suomen Punainen Risti, Terveyden edistämisen keskus ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.
Jevgeni Bauer

Jevgeni Frantsevitš Bauer (ven. Евгений Францевич Бауэр, 1865 – 22. heinäkuuta 1917) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi vuosina 1913–1917 noin 80 elokuvaa, joista likimain neljännes on säilynyt. Häntä pidetään tsaarinajan tärkeimpänä venäläisenä elokuvaohjaajana ja yhtenä aikansa parhaista koko maailmassa.

Ura

Bauer tuli elokuvaan vasta lähes viisikymmenvuotiaana. Sitä ennen hän teki pitkän uran arvostettuna teatterilavastajana. Lavastajan ominaisuudessa hän astui vuonna 1912 myös elokuvaan, aluksi Aleksandr Drankovin yhtiön palvelukseen. Seuraavana vuonna syntyivät ensimmäiset ohjaukset, ja Bauer siirtyi päätoimisesti elokuvaan. Vuonna 1913 hänestä tuli Aleksandr Hanžonkovin yhtiön pääohjaaja. Bauerin maine kasvoi nopeasti ja hänestä kehkeytyi yksi Venäjän arvostetuimmista ja tuotteliaimmista ohjaajista. Uraa kesti vain neljä vuotta, sillä hän kuoli tapaturmaisesti elokuvan kuvauksissa vuonna 1917 vain hieman ennen lokakuun vallankumousta.

Tuotanto ja maine

Bauerin tunnetuimmat elokuvat ovat rakkauselokuvia, joskin tuotantoon kuuluu myös komedioita. Sosiaalisissa melodraamoissaan hän käsitteli usein luokkajakoa, rakkautta yli luokkarajojen ja sen mahdottomuutta. Tällaisia teoksia hänen säilyneessä tuotannossaan ovat esimerkiksi Naissielun iltahämärä (1913), Mykät todistajat (1914) ja Suurkaupungin lapsi (1914). Toista puolta hänen tuotannossaan edustavat mystiset elokuvat, joissa tuntuu venäläisen symbolismin vaikutus. Nämä elokuvat käsittelevät usein kuolemaa ja asetelmia joissa vainajat pitävät eläviä otteessaan. Näihin kuuluvat mm. elokuvat Harhakuvia (1915), Kuoleman jälkeen (1915) ja Kuoleva joutsen (1916). 
Bauerin elokuvat ovat yleensä sävyltään hyvin traagisia ja tunnelmaltaan haikean melankolisia. Hän kiinnitti ohjauksessa poikkeuksellisen paljon huomiota kuvalliseen kauneuteen. Bauer irrottautui varhain teatterillisesta ylöspanosta ja käytti elokuvissaan ajalleen poikkeuksellisen taitavasti tilaa, rytmiä, valaistusta ja kameranliikkeitä. Hänellä oli myös hyvä vainu näyttelijöiden suhteen, ja häntä pidetään suurimpien tsaarinajan elokuvatähtien Vera Holodnajan ja Ivan Mozžuhinin löytäjänä.
Bauerin tuotanto voidaan liittää laajemmin 1900-luvun vaihteen taidevirtauksiin, kuten symbolismiin, dekadenssiin ja estetismiin. Hänen kuvallisessa tyylissään on nähty myös art nouveaun vaikutusta.
Neuvostoaikana Baueria väheksyttiin, eikä hänen elokuviaan tunnettu lainkaan. Ne löydettiin uudestaan vasta perestroikan myötä 1980-luvulla. Nykyään häntä pidetään yleisesti yhtenä 1910-luvun parhaista elokuvaohjaajista koko maailmassa. Häntä on kuvattu myös ensimmäiseksi elokuvaohjaajaksi, joka mielsi itsensä taiteilijaksi sanan täydessä merkityksessä.
Iso-Valkeinen (Joutsa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,6 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,4 metriä mpy.
Hana Mergheni

Ura

Mergheni aloitti vuoden 2012 kisaamalla helmikuussa maailmancupissa Unkarissa. Hän eteni aina kahdeksan parhaan joukkoon, jossa hän hävisi Katarzyna Furmanekille. Mergheni osallistui myöhemmin huhtikuussa järjestettyihin Afrikan-mestaruuskisoihin hallitsevana Afrikan-mestarina. Kisat toimivat samalla karsintoina tuleviin Lontoon olympialaisiin. Mergheni eteni aina alle 78-kiloisten sarjassa loppuotteluun saakka, jossa hän voitti Audrey Koumban ipponilla. Olympialaisissa Mergheni kohtasi ensimmäisessä kamppailussaan Mayra Aguiarin, jolle hän hävisi jääden kisoissa kuudentoista parhaan joukkoon. Vuonna 2013 Mergheni voitti kolmannen Afrikan-mestaruutensa.
Valvontakamera

Valvontakamera on tekninen laite, jolla joku valvoo erilaisia tiloja tai alueita. Tällaisia kameroita on esim. vankiloissa, virastoissa sekä yleisissä
julkisissa paikoissa, kuten kaupoissa, lentokentillä, pankeissa ja kasinoilla. Se on yleisesti käytetty turvallisuuskeino. 
Suomessa kameravalvontaa säätelee henkilötietolaki. Kameravalvontaa ei saa harjoittaa ilman, että siihen on olemassa asiallinen syy ja tarve. Valvonnassa tallennetut nauhoitteet muodostavat henkilötietorekisterin. Laki edellyttää myös kameravalvonnasta ilmoittamista, josta olisi syytä näkyä myös tallentaako valvontajärjestelmä. Lisäksi tarkkailtavien saatavilla on oltava rekisteriseloste, josta ilmenee kameravalvonnan perustiedot ja vastuuhenkilöt. 
Valvontakameran kuvaama näkymä voidaan tallentaa ja/tai näyttää turvallisuusnäytöllä, joka on yleensä valvontakameroilla varustetun rakennuksen erityisessä huoneessa. Tällöin ruuduille tarvitaan erityiset valvojat. On olemassa myös valvontakameroita, jotka tallentavat näkymiä vain esimerkiksi 30 sekunnin välein tai liiketunnistimella varustetun kameran kuvat suoraan palvelimelle tai sähköpostiin. Tällöin tallennus käynnistyy vasta kameran havaitessa liikettä. Yleensä vaikkapa rikosta ei ehdi tapahtua tuolla välillä siten, että sitä ei huomattaisi ollenkaan.
Valvontakameroita käytetään muun muassa myymälävarkauksien ehkäisyyn, kodinturvallisuuteen, ja muuhun rikollisen toiminnan ehkäisyyn. Sen lisäksi niitä käytetään teollisuudessa ja sairaaloissa prosessien valvontaan, henkilö- ja tavaraliikenteen ohjauksessa tukena ja kaupunkien keskustoissa joista saadaan reaaliaikaista kuvaa liikenteen tilasta, jne.
Liikennevalvontakamerat tallentavat still-kuvia. CCTV-kamera (engl. closed-circuit television) tallentaa videokuvaa.
Erityisiä nopeusvalvontakameroita (ns. "peltipoliiseja") käytetään ylinopeutta ajavien autonkuljettajien kiinnisaamiseen.
Metsästäjät ja tutkijat käyttävät villieläinten kuvaamiseen niin kutsuttuja riistakameroita. Ne on tavallisesti varustettu liiketunnistimilla ja käyttävät virtalähteenään joko paristoja tai ladattavaa akkua. Riistakameroita voidaan eläinkuvauksen ohella käyttää myös tavallisten valvontakameroiden tavoin, esimerkiksi rakennusten vartiointiin. Riistakamerat voivat lähettää kuvia myös langattomasti esimerkiksi sähköpostiin.
Dome-kameroissa kamera on kuvun (engl. dome) sisässä ja sitä voidaan suunnata laajalla alueella. Sitä käytetään yleisesti laajan alueen valvontaan. Kameraa voidaan ohjata verkon ylitse tai se voidaan 
määrittää kiertämään tiettyä liikerataa. Dome-kameroita käytetään kulkuvälineissä tai muissa liikkuvissa työkoneissa ja sovelluksissa, 
joissa ympäristöolosuhteet ovat mekaniikalle erittäin haastavat.
Leather Goddesses of Phobos

Juoni

Pelin tapahtumat alkavat Ohion Upper Sandusky -nimisestä kaupungista vuonna 1936, ja koko peli on esitetty 1930-luvulla suosittujen scifi-jatkokertomusten hengen mukaisesti. Phoboksen "nahkajumalattaret" (joukko nahkaan pukeutuvien naisten näköisiä avaruusolentoja) ovat juuri viimeistelemässä suunnitelmiaan maan valloittamiseksi. Pelaajan hahmo kidnapataan nahkajumalattarien toimesta ihmiskunnan orjuuttamiseen tähtäävien suunnitelmien testaamiseksi. Jos pelaaja ei onnistu pysäyttämään avaruusolentoja, he muuttavat koko planeetan huvittelualueekseen ja planeetan miehet seksileluikseen (peli olettaa, että tämä ei olisi positiivinen lopputulos, vaikka pelaaja saattaa olla toista mieltä).

Feelies

Pelin pakkauksessa oli mukana erilaista materiaalia, jota kutsutaan englanniksi sanalla "feelies". Ilman kyseistä materiaalia monet pelin ongelmista ovat lähes mahdottomia selvittää, joten se toimii kopiointisuojauksena. Pelin mukana tulevat tavarat olivat kaksipuolinen kartta katakombeja varten; The Adventures of Lane Mastodon -sarjakuvalehti, josta saa tärkeitä vihjeitä peliä varten, 3D-lasit sarjakuvalehden lukemista varten, sekä pieniä kortteja, joita peli käskee pelaajaa raaputtamaan tietyissä kohdissa peliä. Kortit ovat hajusteita, jotka toimivat raaputtamalla, ja ne kertovat pelaajalle, miltä pelin jossain tietyssä kohdassa haisee. Hajut eivät kuitenkaan liity pelin luonteesta huolimatta suoraan seksuaalisuuteen.
Peli on saanut mainetta ainoana tietokonepelinä, jossa on mukana haju. Lisäksi Infocom sai "SPA Excellence in Software Award" -palkinnon vuoden 1987 parhaasta tietokoneohjelmiston paketoinnista.

Muuta

Pelissä on valittavana kolme tuhmuustasoa, jotka vaikuttavat siihen, miten paljon eksplisiittistä seksuaalista materiaalia tekstissä pelaajan luettavaksi tulee. Tasojen nimet ovat "tame" (kesy), "suggestive" (vihjaileva) ja "lewd" (rietas). Pelin pelaajan eteen tuomat ongelmat ovat samoja kaikilla tasoilla, mutta ne kuvataan paikoin täysin eri tavoin.
Pelissä on myös mukana myöhemmin Sierran peleihinkin lisätty "boss key", eli nappi, jolla saa näytön muutettua sellaiseksi, että työpaikalla peliä pelaavan pelaajan ohikulkeva pomo luulee pelaajan oikeasti tekevän töitä.
Pelaajan sukupuoli määräytyy pelin alussa sen mukaan, kumman sukupuolen WC:tä hän käyttää. Pelaaja on seksuaaliselta suuntautumiseltaan kuitenkin aina hetero.
Nihuanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 96 hehtaaria ja se on 3,4 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se on käytännössä kaksialtainen järvi, jossa altaita yhdistää Siukosaaren niemen lähellä sijaitseva Korppoonsalmi. Pohjoisosa on 1,2 kilometriä pitkä ja 580 metriä leveä. Siihen laskevat Taipaleenjoki ja Kooninjoki. Niiden valuma-alueen savimaat ovat liettäneen joen suistoa. Eteläosa on 2,6 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Voitilan pohjoispuolella on kapeasuinen lahti, jossa sijaitsee ainoa saari Ahvenkari. Valuma-alueen yläosien kaikki vesi kulkee Korppoosalmen ja tämän lahden läpi. Järvi kapenee kaakossa jokimaiseksi ja laskee Nihuanjoen nimisenä Saunalammiin. Sen rantaviivan pituus on 11,4 kilometriä ja kaikki sen rannat ovat peltomaata tai rantakosteikkoa. Oriveden keskustaajaman alue sijaitsee puolen kilometrin päässä, mutta itse järvi kuuluu haja-asutusalueelle. Voitilassa ja Holmassa on asutus tiehämpää, mutta muuten rantojen läheisyydessä on muutamia maatiloja tai muita talouksia. Vapaa-ajan asuntoja on toistakymmentä. Niille tulee tiet keskustaajamasta, yhdystieltä 14283 tai Holman kautta kulkevalta tieltä. Tampereelta Haapamäelle menevä rautatie kulkee järven länsipuolella ja käy pohjoispäässä järven rannassa asti.

Luontoarvoja

Järveen on istutettu kalaa useana vuonna. Vuosina 2000–2007 istutettiin planktonsiikaa ja vuonna 2009 järvitaimenta. Luontaisia saaliita ovat olleet hauki, siika, lahna, made ja kuha.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Nihuanjärven alueeseen (35.742) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,6 metriä mpy. Järvi saa suurimman osan vedestään Venehjoen valuma-alueen vesistä, jotka virtaan järven läpi. Järven pohjoispäähän laskevat Taipaleenjoki, joka on Taipaleenjoen alaosan alueen (35.743) ja Enojärven valuma-alueen (35.744) yhteinen laskujoki, ja Kooninjoki, joka on Kooninjoen valuma-alue (35.745). Itse järveen laskevat yksittäisiä ojia pitkin vain Vuorijärvi, pohjoispäähän Matinkuppi ja eteläosaa nimetön pellolla sijaitseva kosteikko. Järven kaakkoispäästä jatkaa Venehjoen valuma-alueen vesireitti Saunalammin ja Oriselän kautta Längelmäveteen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa on järven lähellä vielä metsäaleueita, jotka on myöhemmin raivattu pelloiksi.