google/wiki40b huggingface dataset:
Lottovoittaja UKK Turhapuro

Juoni

Uunolla (Vesa-Matti Loiri) ja vaimollaan Elisabethilla (Marjatta Raita) on yksivuotishääpäivä. Uuno on vuosi sitten lyönyt vetoa kaverinsa Härski Hartikaisen (Spede Pasanen) kanssa siitä, että, jos hän on vuodenkin verran Elisabethin kanssa naimisissa, Hartikainen lupaa hääpäivän kunniaksi juhlalounaan. 
Hartikainen sanoo Uunolle, että jos hän veikkaa lottoon Uunonkin puolesta, niin se vähennetään sitten hänen velastaan. Uuno ja Elisabeth joutuvatkin juhlalounaallaan tyytymään lenkkimakkaraan ja piimään. Tapahtumien seurauksena Uunosta tulee täysiverinen 1,5 miljoonan markan lottovoittaja, kunnes huomaa tohkeissaan, ettei vielä omistakaan rahoja. Paikalle saapuu herra Tossavainen (Seppo Laine), joka rahoittaa ennen kuin rahat saapuvat käteen, niinpä Uuno saa elää rikkaan elämää tavallaan velaksi. Uuno ostaa supikoiraturkin, leopardiuimahousut ja kaksi Mercedes-Benz -autoa. Naiset alkavat pitää Uunosta ja niin alkaa pitää appiukkokin (Tapio Hämäläinen). Ajan myötä kuitenkin paljastuu, ettei Uuno olekaan lottovoittaja ja hän joutuu pakenemaan muiden vihaa Härskin autokorjaamolle.

Muuta tietoa

Lottovoittaja UKK Turhapurossa nähdään ensimmäistä kertaa Uunon appivanhemmat, johtaja (sittemmin vuoristoneuvos) Tuura ja hänen vaimonsa, joita esittävät Tapio Hämäläinen ja Marita Nordberg. 
Eräässä elokuvan tärkeimmistä sivuosahahmoista nähdään myös kahta vuotta aikaisemmin ilmestyneestä Viu-hah hah-taja -elokuvasta tuttu huonosti suomea puhuva Tossavainen (Seppo Laine). Tossavainen luuli Uunoa aluksi ufomieheksi, mikä on viittaus Viu-hah hah-tajaan.
Elokuvassa esiintyy pienessä osassa myös Jaska-nimisenä mökkinaapurina Simo Salminen, joka useammin näyttelee insinööri Sörsselssöniä. Nuori Helena Lindgren vilahtaa Uunon tyttöystävien joukossa. Elokuvassa ambulanssilääkäriä esittänyt Heikki Nousiainen sijaisti vuonna 1998 valmistuneessa Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies -elokuvassa Tapio Hämäläistä esiintymällä vuoristoneuvos Tuurana.
Elokuva sisältää kohtauksen, jossa joukko nuoria naisia juoksee valkoinen perperi yllään kylpevän Uunon luo samaan kylpyammeeseen appiukon katsellessa vierestä. Tämä kohtaus on näytetty myöhemmissä Uuno-elokuvissa joka kerta kun mukana on ollut Uunon elämään olennaisesti liittyvää arkistomateriaalia (elokuvissa Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon, Tupla-Uuno, Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti, Uuno Turhapuro – This Is My Life)
Elokuvassa kuultavat arvonnan lottonumerot ovat 5, 9, 10, 11, 36, 38. Lotossa arvottiin tuohon aikaan kuusi numeroa, kunnes vuonna 1980 siirryttiin nykyiseen seitsemään numeroon.
Klooriasetaldehydi

Ominaisuudet ja reaktiivisuus

Klooriasetaldehydi on huoneenlämpötilassa nestemäistä pistävänhajuista nestettä. Se liukenee hyvin orgaanisiin liuottimiin ja veteen ja vesiliuoksissa se muodostaa hemihydraatin. Yhdiste on hyvin reaktiivinen ja sen reaktiot ovat tyypillisiä sekä aldehydeille että klooratuille orgaanisille yhdisteille. Vedettömänä yhdiste kondensoituu syklisiksi trimeereiksi ja tetrameereiksi. Siitä muodostuu melko helposti myös asetaaleja. Yhdiste hapettuu voimakkaiden hapettimien vaikutuksesta kloorietikkahapoksi. Hapettumista katalysoivat kobolttisuolat. Klooriasetaldehydin klooriatomi reagoi nukleofiilien, kuten ammoniakin tai amiinien kanssa, nukleofiilisella substituutiolla. Reaktiota nopeuttaa aldehydiryhmän elektroneja puoleensa vetävä eli induktiivinen vaikutus.

Käyttö

Klooriasetaldehydiä käytetään tyypillisesti vesiliuoksena, koska puhtaan yhdisteen eristäminen on kallista. Yhdistettä käytetään lääkeaineiden ja väriaineiden synteesissä. Esimerkiksi reaktio tiourean kanssa johtaa 2-aminotiatsoliin, joka on hyödyllinen lääkkeiden ja värien valmistuksessa. Klooriasetaldehydistä tuotetaan myös muita farmaseuttisia tuotteita, kuten statiineja ja desinfiointiaineena käytettävää fenfuraamia. Siitä valmistetaan myös aromiaineita ja maatalouskemikaaleja, esimerkiksi kasvien kasvun säätelyyn käytettävää tidiatsuronia. Yhdistettä voidaan käyttää myös tukkipuiden kaarnan poistamiseen.

Myrkyllisyys

Klooriasetaldehydi on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengityselimiä. Yhdiste muodostaa additiotuotteita DNA:n kanssa ja on siten mutageeninen ja mahdollisesti myös karsinogeeninen. Klooriasetaldehydiä muodostuu ihmisen elimistössä vinyylikloridin ja 1,2-dikloorietaanin aineenvaihduntatuotteena.
Nenana

Historiaa

Nenana on läntisintä athabascoihin kuuluvien tanana-intiaanien aluetta. Alun perin kylä tunnettiin nimellä Tortella, joka oli muunnos intiaanikielisestä sanasta toghotthele, "vuori, joka on samansuuntainen joen kanssa". Varhaiset löytöretkeilijät kuten Allen, Harper ja Bates vierailivat Tananan laaksossa vuosina 1875 ja 1885. Tananat olivat kuitenkin tavanneet eurooppalaisia jo aiemmin: Tananan kylässä venäläisillä oli tapana vaihtaa länsimaisia hyödykkeitä turkiksiin. Kun Fairbanksista löydettiin kultaa vuonna 1902, kanssakäyminen alueella vilkaistui. Jim Duke avasi ensimmäisen kauppahuoneen Nenanaan vuonna 1903. Lähetysasema ja koulu avattiin joen yläjuoksulle vuonna 1905 ja postikonttori vuonna 1908. Vuonna 1915 rautatien rakentaminen kaksinkertaisti väkimäärän. Kaupunkioikeudet Nenana sai vuonna 1921.
Rautatie valmistui 1923 ja näihin aikoihin kaupungissa asui viitisentuhatta ihmistä. Rakennustyön loppuminen merkitsi kuitenkin myös taloudellista taantumaa ja vuonna 1930 asukkaita oli enää 291. Vuonna 1961 avattiin ilmavoimien tukikohta Clear Air Force Station 34 kilometriä lounaaseen Nenanasta.
Ilpo Saastamoinen

Ilpo Erkki Aslak (Ilja) Saastamoinen (s. 22. heinäkuuta 1942 Pielavesi) on suomalainen säveltäjä, kitaristi, kapellimestari ja basisti. Hän on soittanut kitaraa muun muassa Soulset- ja Karelia-yhtyeessä sekä tehnyt yhteistyötä muun muassa Nils-Aslak Valkeapään ja Jaakko Gauriloffin kanssa. Hän toimi Kajaanin Big Bandin kapellimestarina 1974–1980, ja Piirpauke-yhtyeessä hän soitti bassoa vuosina 1980–1983.
Saastamoinen on säveltänyt oopperatrilogian Velho (kantaesitettiin 1993), Riekko (1996) ja Käärme (1999). Trilogiasta on tehty kaksois-CD Velhon aika – The Best of Velho Trilogy. Saastamoinen on myös johtanut Pohjantahti-etnomusiikkiyhtyettä. 
Saastamoiselle myönnettiin Kritiikin Kannukset vuonna 1973. Seuraavana vuonna hän julkaisi Kitarakirjan, joka sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Kansanmusiikin ja -tanssin edistämiskeskus nimitti Folklandia-risteilyllä 2009 Saastamoisen Vuoden Wäinöksi.
Koulutukseltaan Saastamoinen on filosofian lisensiaatti (musiikkitieteellinen lisensiaatintyö vuonna 1998 saamelaismusiikista).
Perhostonnikala

Koko ja ulkonäkö

Perhostonnikalalla voi kertyä pituutta 165 cm ja painoa 40–50 kg. Kalan erottaa muista makrillilajeista helposti suurten suomujensa takia.
Perhostonnikalan vartalo on selän puolelta sinivihreä, ja väri vaihtu hiljalleen keltaiseen vatsassa. Pyrstö on puolikuun muotoinen. Nuorilla yksilöillä rintaevät ovat päätä pidemmät. Kaikki evät ovat mustia tai tummanharmaita.

Levinneisyys

Perhostonnikalaa tavataan eteläisen pallonpuoliskon subtrooppisissa vesissä. Verenkiertojärjestelmänsä avulla se voi pitää ruumiinlämpönsä merivettä reilusti lämpimämpänä. Niitä tavataan kuitenkin harvoin yli 200 metrin syvyydestä.

Ravinto

Perhostonnikala on nopealiikkeinen ja aggressiivinen petokala, joka syö enimmäkseen muita kaloja. Havaijin lähettyviltä pyydetyistä yksilöistä on löydetty kuitenkin myös kalmarin jäänteitä ja lintujen höyheniä.

Kalastus

Perhostonnikalalla ei ole suurta kaupallista merkitystä. Sitä saadaan Japanissa lähinnä sivusaaliina sinievätonnikalan pyynnistä pitkälläsiimalla. Kuitenkin avomerellä liikkuvat kalastajat pyytävät suurikokoisia perhostonnikaloja mielellään. Urheilukalastajatkin pyytävät perhostonnikalaa. Saalis myydään pääasiassa pakastettuna, savustettuna tai säilykkeenä, ja se kypsennetään tavallisesti paistinpannulla, uunissa tai hiilloksella.
Rantatarhayökkönen

Koko ja ulkonäkö

Etusiivet punertavanruskeat, joissa kullanväriset täplät. Kärjissä hopeinen viiru. Siipien kärkiväli noin 34-44 mm. Tuntosarvet ohuet ja yhtenäiset.

Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyys kattaa lähes koko Euroopan, idässä Japaniin saakka. Etelä-Suomessa yleinen, Keski-Suomessa harvinaisempi. Esiintyy rannikoilla ja saaristossa, erityisesti kulttuuriympäristöt ja rannat.

Elinympäristö ja elintavat

Rannikoilla ja saaristossa. Kulttuuriympäristöt ja rannat.
Aikuinen käy kukilla ja tulee valolle sekä syötille.

Ravintokasvi

Toukka polyfagi, matalat ruohovartiset kasvit ja mutta myös puut, pensaat ja heinät.
Sulkanirkko

Koko ja ulkonäkö

Laji on saanut nimensä koiraan huomattavan suurista, sulkamaisista tuntosarvista. Siipien pohjaväri on oranssinruskea ja ulompi poikkiviiru erottuu vaalean kellertävänä ja levenee siiven etureunassa kiilamaiseksi. Ulomman ja hyvin heikosti erottuvan sisemmän poikkiviirun välinen siiven osa on harmahtava. Osalla yksilöistä siipien pohjaväri on tavallista vaaleampi ja siivet ovat jonkin verran läpikuultavat. Etusiiven takareunassa on leveä suomutupsu. Takasiivet ovat läpikuultavat, etusiipiä vaaleammat ja niissä erottuu vaalea poikkivyö. Ruumis on ruskea, tuuheakarvainen, ja koiraalla takaruumiin kärjessä on pitkä tupsu. Naaraan ruumis on rotevampi, tuntosarvet ohuet, siivet sävyltään tummemmat ja niiden kuviointi erottuu huonommin. Siipiväli koiraalla 33–38 mm ja naaraalla 36–40 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Sulkanirkko on eurooppalainen laji, jonka levinneisyysalueen länsipää on Espanjassa ja Englannissa. Levinneisyys kattaa suurimman osan Keski-Eurooppaa ja ulottuu idässä Kaukasukselle. Se kuitenkin puuttuu Välimeren alueelta ja suurimmasta osasta Skandinaviaa. Suomessa laji on hyvin harvinainen ja se tavattiin vaeltajana ensimmäistä kertaa Sipoosta vuonna 1986 ja seuraavan kerran vasta vuonna 1999. 2000-luvun aikana lajille on saattanut syntyä pysyvä kanta, mutta levinneisyys rajoittuu edelleen aivan Uudenmaan rannikolle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena lokakuun alkupuolelta marraskuuhun, joinakin vuosina joulukuulle saakka. Lennon huippu on lokakuun loppupuolella.

Elinympäristö ja elintavat

Lehtimetsien ja kulttuuriympäristöjen laji, jota tapaa harvoin muualta sillä lajilla ei ole erityistä vaellustaipumusta. Perhoset nousevat lentoon auringon laskettua ja lentävät muutaman tunnin ajan, lämpiminä öinä jopa puoleenyöhön saakka. Perhoset ovat sopeutuneet lentoaikansa kylmään ilmaan ja pysyvät aktiivisina vaikka lämpötila laskisi nollan tuntumaan. Koiraat lentävät kirkkaiden valojen luokse, joskus jopa runsain joukoin, mutta naaraita valolla ei juuri tapaa. Päivisin perhoset lepäävät puiden rungoilla.
Naaras munii 75–125 munaa yksitellen tai muutaman munan ryhmiin. Munat talvehtivat ja toukat kuoriutuvat keväällä samoihin aikoihin kuin puiden silmut avautuvat. Toukat oleskelevat koko ajan lehtien alapinnoilla ja vanhemmilla toukilla on tyypillinen lepoasento, jossa toukan molemmat päät ovat irti alustasta. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun puolivälissä ja ne koteloituvat maahan, yhteensidottujen lehtien väliin.

Ravintokasvi

Toukka syö vaahteroita (Acer).
Fox Broadcasting Company

Historia

Foxin historia alkoi maaliskuussa 1985, jolloin Murdoch osti 50 prosentin osuuden 20th Century Foxin omistaneesta TCF Holdings -yhtiöstä. Toukokuussa Murdoch osti 1,55 miljardilla dollarilla kuusi isojen kaupunkien televisioasemaa, joista muodostetun Fox Television Stations Groupin näkyvyysalue kattoi 22 % yhdysvaltalaisista kotitalouksista. Loppuvuodesta Murdoch ilmoitti suunnittelevansa televisioyhtiötä, joka kilpailisi Yhdysvaltojen kolmen suuren (ABC, CBS ja NBC) kanssa. Kun Fox aloitti lähetykset 9. lokakuuta 1986, siihen oli liitetty 90 aiemmin itsenäistä televisioasemaa ja se näkyi 80 %:ssa yhdysvaltalaisista talouksista. Vuonna 2003 kattavuus oli 96,18 % kotitalouksista. HDTV-lähetykset Fox aloitti syyskuussa 2004.

Muut kanavat

Lokakuussa 1996 alkoivat kaapeliverkossa uutiskanava Fox News Channelin lähetykset. Talousuutisiin erikoistunut kaapelikanava Fox Business Network aloitti toimintansa lokakuussa 2007. Lastenkanava Fox Kids perustettiin 1990, mutta myytiin Disneylle 2002, jolloin kanavan nimeksi tuli Jetix. Urheilukanavat Fox Sports 1 ja Fox Sports 2 aloittivat elokuussa 2013.
Marja Krons

Marja Krons on helsinkiläinen vapaa kirjoittaja ja tuottaja. Hän on toiminut Suomen Lehtiyhtymän Aromi-lehden päätoimittajana ja kirjoittanut artikkeleita, reportaaseja ja kolumneja sanoma- ja aikakauslehtiin sekä tehnyt radio- ja tv-työtä vuodesta 1967 alkaen. TS-talousliitteen kolumnistina ja alihankkijana hän toimi 2002-2011.
Krons on koulutukseltaan ekonomi, kauppatieteen maisteri, humanististen tieteiden kandidaatti ja suurtalouskokki. Hän on saanut Rotissöörien Dame de la Chaine -arvonimen 1994. Kirjoittajana Kronsin painopistealueita ovat ruoka, ravitsemus, terveys, elämäntaito, hyvinvointi, kuluttajakysymykset ja kodin talous. Kronsin puoliso on professori Veijo Kauppinen, yksi tyttäristä oopperalaulaja Sofia Kallio.
Krons on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen vuodesta 1992.
Mestarien liigan kausi 2014–2015

Karsintakierrokset

Jokaisella karsintakierroksella sekä pudotuskierroksella joukkueet jaettiin sijoitettujen ja ei-sijoitettujen koreihin, jotka määritti UEFA:n seurajoukkuerankingin. Joukkueet pelasivat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa, eikä samaan ottelupariin voinut päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta.

Parhaat maalintekijät

Lähde: Goals scored UEFA. Viitattu 7.6.2015. (englanniksi)

Parhaat syöttäjät

Lähde: Player statistics UEFA. Viitattu 7.6.2015. (englanniksi)
Lonkkaproteesi

Lonkkaproteesi on keinotekoisesta materiaalista tehty lonkan tekonivel.
Ensimmäisen lonkan nykyaikaisen tekonivelleikkauksen suoritti Sir John Charnley 1961. Suomessa ensimmäinen lonkan tekonivelleikkaus tehtiin 1967. Suomessa tehdään nykyään vuosittain noin 5 000 lonkan ensimmäistä tekonivelleikkausta ja 1 000 lonkan uusintaleikkausta. Leikkausmäärät ovat viime vuosina lisääntyneet. Toimenpiteistä 3/4 suoritetaan yli 60-vuotiaille potilaille. Kipu on tärkein syy lonkan tekonivelleikkauksen.
Noin 85 prosentissa tapauksista tekonivelleikkauksen syynä on nivelrikko. Muut syyt (lähinnä luunmurtumat) selittävät loput 15 prosenttia.
Togon luterilainen kirkko

Historia

Kirkon historia juontaa juurensa yhdysvaltalaisen Missouri-synodin Togossa vuonna 1980 aloittamasta lähetystyöstä. Kirkko perustettiin virallisesti vuonna 2009.

Nykytilanne

Kirkolla on 45 seurakuntaa ympäri Togoa, joissa on yhteensä noin 8 000 jäsentä. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Hacı İvaz Mehmed pašša

Hacı İvaz Mehmed pašša (1675−1743)  oli Osmanien valtakunnan sotilasjohtaja sekä suurvisiiri vuosina 1739–1740. İvaz Mehmed pašša sai sotasankarin maineen Itävallan–Turkin sodan 1737-1739 aikana ja johti osmanit voittoon Grotskan taistelussa 1739.

Ura

Mehmedin isä oli sipahi Naşr Allāh, osmanien ritariluokkaan kuulunut maanomistaja. Hän sai koulutuksen virkamieheksi ja hän työskenteli korkea-arvoisten valtion virkamiesten alaisuudessa jo nuoresta iästä lähtien. Hän työskenteli Belgradissa vuonna 1689 ja myöhemmin Jeddassa, josta käsin hän teki pyhiinvaellusmatkan Mekkaan vuonna 1696. Hän siirtyi Istanbuliin 1730, juuri ennen kuin Patrona Halilin johtama 17 janitsaarin kapina suisti sulttaani Ahmed III:n vallasta. Istanbulissa hän työskenteli tullilaitoksen komissaarina sekä myöhemmin valtionkassan tarkastajana. Vuonna 1735 Mahmud I ylensi hänet visiiriksi ja hän toimi lyhyen aikaa myös kaymakamina, eli sulttaanin sotilasneuvonantajana ja yhteysupseerina. Tämän jälkeen hänet siirrettiin Nikopolin ja Vidinin hallintopiirien kuvernööriksi.

Sota Itävaltaa vastaan

Tässä tehtävässään hän oli onnistunut puolustamaan molempia alueita Itävallan hyökkäyksiä vastaan kahden vuoden ajan ja lisäksi valtaamaan takaisin niitä alueita, joita Itävalta oli ehtinyt vallata sodan alussa. Noustuaan suurvisiiriksi hän pyrki avaamaan rauhanneuvottelun Itävallan kanssa, mutta myös luomaan mahdollisuuden sotilaalliselle voitolle. Hän alkoi keskittämään joukkoja Balkanille ja erityisesti Tonavalle pyrkimyksenään lyödä Itävalta irti sodasta, jotta se voisi jatkossa keskittyä Venäjän vastaisiin operaatioihin. Niinpä Grotskan taistelun lähestyessä osmaneilla oli puolellaan myös selvä lukumäärällinen ylivoima. Taistelu päättyi osmanien ratkaisevaan voittoon ja tarkoitti käytännössä Itävallan häviötä sodassa. Myös liittolaisensa menettänyt Venäjä joutui luopumaan suunnitelmistaan jatkaa sotaa ja hakemaan rauhaa osmanien kanssa.

Sodan jälkeen

Mehmed pašša palasi Istanbuliin juhlittuna ja kuuluisana sotasankarina, mutta hän ei menestynyt virkansa siviilitehtävissä yhtä hyvin. Kesäkuussa 1740 Istanbulissa puhkesi mellakoita, joita hän ei onnistunut taltuttamaan, vaan muiden virkamiesten täytyi puuttua tilanteeseen. Tätä arvovaltatappiota hyväksi käyttäen hänen poliittiset vastustajansa Bešir Aĝa ja Valide Sultan onnistuivat pudottamaan hänet virastaan. Hän palveli myöhemmin kuvernöörinä muun muassa Balkanilla ja Kreetalla. Hän kuoli vuonna 1734 toimiessaan Lepanton kenraalikuvernöörinä.
İvaz Mehmed paššan maine riitti edistämään hänen poikiensa uria: hänen vanhempi poikansa toimi kahdesti sheikki al-Islamina. Nuoremmasta pojasta, İvazzade Halil paššasta tuli myös aikanaan suurvisiiri.
Taikinajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Tammijärven–Hauhajärven valuma-alueeseen (14.227) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140 metriä mpy.
Matti Keloharju

Ura

Matti Keloharju kirjoitti ylioppilaaksi Tapiolan lukiosta vuonna 1984. Hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteen maisteriksi vuonna 1987 ja kauppatieteen tohtoriksi vuonna 1993. Vierilevana tutkijana Leonard N. Stern School of Business, New York University, New Yorkissa Yhdysvalloissa vuonna 1989. Virkaatekevänä apulaisprofessorina vuosina 1994–1996 ja virkaatekevänä professorina 1996–1997. Vierailu Anderson School, University of California at Los Angelesissa (UCLA) vuosina 1997–1998. Vieraileva apulaisprofessori vuosina 1998–1999. Helsingin kauppakorkeakoulun professori vuodesta 1999. Vierailu Harvard Business Schoolissa lukuvuoden 2015–2016. Akatemiaprofessori vuosina 2016–2020.
Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias

Juoni

Kristen, Joey ja Kincaid elävät kauhean mielisairaalahoidon jälkeen normaalia elämää. Silti Kristen näkee yhä outoja unia Freddy Kruegerista, kunnes Freddy herää henkiin ja surmaa Joeyn ja Kincaidin. Lopulta hän tappaa myös Kristenin. Alice todistaa Kristenin kuoleman. Hieman tapaturman jälkeen Alice huomaa, että Freddy siirtyy Alicen unista suoraan myös muiden uniin.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti suomalaisohjaajan teosta hyvin tehtynä amerikkalaisnuorisolle suunnattuna kauhuelokuvana, joka käsittelee vakavaakin aihetta, painajaisia. ”Juonen monet käänteet ovat nokkelia ja tuoreita ja ohjaaja on vaivannut päätään ja prässännyt usein niin väsyneestä viihdetuotannosta vivahteita ja kekseliäitä toteutuksia.”
Pit Fighter

Juoni

Jack Severino (Dominique Vandenberg) on muistinsa menettänyt rikollinen, joka on päätynyt pieneen eteläamerikkalaiseen kylään ja ryhtynyt siellä alamaailman ottelijaksi. Severinon ainut ystävä on Manolo (Steven Bauer), hänen managerinsa, joka yrittää päästä pois kylästä hänen avullaan tienaamillaan rahoilla. Severino alkaa kuitenkin muistaa menneisyyttään nähdessään erään tutun naisen.
Grand Prix World Championship

Grand Prix World Championship, joka usein lyhennetään GPWC, oli autourheilusarja, jota suunniteltiin perustettavaksi F1:n kilpailijaksi. GPWC:n taustalla oli GPWC Holdings -niminen ryhmittymä, johon kuului viisi suurta F1-valmistajaa: Mercedes-Benz, BMW, Renault, Honda ja Toyota.
Ryhmittymän tarkoitus oli neuvotella Bernie Ecclestonen kanssa tallien kannalta suotuisampi ns. Concorde-sopimus, joka määrittelee muun muassa TV-tulojen jaon. Jos tallit eivät saisi mitä haluavat, vaihtoehtona oli kilpailevan sarjan GPWC:n perustaminen. GPWC oli alun perin tarkoitus aloittaa jo vuonna 2004, mutta se viivästyi. Kun Scuderia Ferrari solmi Ecclestonen kanssa Concorde-jatkosopimuksen tammikuussa 2005, alkoi GPWC:n perustaminen näyttää entistä epätodennäköisemmältä.
GPWC-holdingsin seuraajaksi perustettiin Grand Prix Manufacturers Association eli GPMA, johon kuuluivat BMW Group (BMW Sauber), Mercedes-Benz (Team McLaren) ja Honda (Honda F1). Toyota erosi ryhmittymästä elokuussa vuonna 2006 ja Renault helmikuussa vuonna 2007.
Sérgio Mendes

Sérgio Mendes (s. 11. helmikuuta 1941 Niterói, Brasilia) on brasilialainen bossa nova -pianisti ja orkesterinjohtaja. Hän on voittanut Grammy-palkinnon vuonna 1992 ja hänellä on useita Yhdysvaltojen top-10 -listalle nousseita kappaleita. Mendesiä pidetään yhtenä bossa novan suurimmista vaikuttajista.
Mendes pääsi jo 1950-luvun lopulla soittamaan yhdessä Antônio Carlos Jobimin yhtyeeseen. Vuonna 1961 hän julkaisi yhtyeensä Sexteto Bossa Rio kanssa esikoisalbuminsa Dance Moderno. Kierrettyään Yhdysvaltoja ja Eurooppaa yhtyeensä kanssa Mendes asettui Yhdysvaltoihin vuonna 1964. Muutaman huonommin menestyneen levyn jälkeen Mendesin läpimurto tapahtui Sérgio Mendes & Brasil '66- yhtyeen levytyksellä Jorge Benin kappaleesta Mas que Nada. Yhtyeen menestys jatkui Bacharach/David-, Beatles- ja Simon & Garfunkel- covereilla.
1970-luvulla Mendes julkaisi edelleen säännöllisesti albumeja, mutta niistä ei noussut edeltäjiensä veroisia menestyksiä. Vasta vuoden 1983 single Never Gonna Let You Go toi Mendesille tämän uran suurimman hitin. 1990-luvun lopulla alkanut kasvanut kiinnostus lounge-musiikkiin on nostanut Mendesin uudelleen esiin. Vuonna 2006 joukko yhdysvaltalaisia hiphop- ja soulmuusikkoja levytti Timeless- tribuutti-albumin Mendesille.