google/wiki40b huggingface dataset:
Jane ja Aatos Erkon säätiö

Jane ja Aatos Erkon säätiö on suomalainen, vuonna 2002 perustettu säätiö. Sen perustivat ministeri Aatos Erkko ja puolisonsa rouva Jane Erkko. Säätiön kotipaikka on Helsinki.
Säätiön ensisijaisena tarkoituksena on kansainvälisesti korkeatasoisen tieteellisen tutkimuksen (lääketiede, tekniikka ja taloustiede) tukeminen ja edistäminen. Lisäksi säätiön tarkoituksena on taiteen ja kulttuurin sekä urheilutoiminnan ja ruumiillisen kasvatuksen ja hyvinvoinnin edistäminen Suomen kansakunnan etujen mukaisesti. Jane ja Aatos Erkon säätiö on Säätiöiden ja rahastojen neuvottelukunta ry:n jäsen.

Toiminta

Jane ja Aatos Erkon säätiö myöntää apurahoja, palkintoja ja tukia, tukee tutkimusprojekteja alan laitoksissa Suomessa ja ulkomailla sekä harjoittaa muita tukitoimenpiteitä. Vuonna 2017 säätiö myönsi avustuksia noin 29 miljoonaa euroa, josta puolet lääketieteeseen. Säätiö on suomalaisen tieteen suurimpia rahoittajia. Vuonna 2017 se jakoi enemmän tiedeapurahoja kuin mikään muu säätiö Suomessa. Se oli tuona vuonna myös suurin Suomen yliopistojen säätiölahjoittaja. Vuodesta 2004 alkaen säätiö on myöntänyt apurahoja tutkimukseen, erityisesti post doc -tutkijoille. Avustuspäätöksiä käsitellään säätiössä jatkuvasti, mutta hallitus tekee päätöksiä noin neljä–viisi kertaa vuodessa.
Jane ja Aatos Erkon säätiö on ollut huomattava Helsingin yliopiston lahjoittaja. Vuonna 2005 se lahjoitti Tampereen yliopistolle viisivuotisen Erkko-professuurin Pohjois-Amerikan tutkimukseen ja vuonna 2008 Helsingin yliopistolle Jane ja Aatos Erkon professuurin ajankohtaiseen yhteiskuntatutkimukseen. Se on lahjoittanut miljoonia myös Svenska Handelshögskolanille. Sibelius-Akatemia sai huomattavan lahjoituksen opetus- ja tutkimustyöhön vuonna 2010. Vuonna 2011 säätiö lahjoitti Nuuksion kansallispuistoon rakennettavalle Suomen luontokeskus Haltialle miljoona euroa. Lisäksi säätiö on muun muassa lahjoittanut HYKS:lle varat leikkausrobotin hankintaan ja tukenut lasten energia-aineenvaihduntatautien tutkimusta sekä Märketin majakan ja satamajäänsärkijä S/S Turson kunnostustyötä.

Hallinto

Säätiötä johtaa hallitus, joka koostuu vähintään viidestä ja enintään yhdeksästä jäsenestä. Nykyinen hallituksen puheenjohtaja on Nils Ittonen, muita jäseniä ovat muun muassa Marianne Heikkilä, Reetta Meriläinen ja Jussi Pesonen.

Sanoman osakkeet

Säätiön varallisuus moninkertaistui, kun toukokuussa 2012 kuollut Aatos Erkko testamenttasi sille omistamansa Sanoma-yhtiön osakkeet. Säätiöstä tuli Sanoman suurin osakkeenomistaja. Erkon kuollessa kaikkien hänen omistamiensa Sanoman osakkeiden arvo oli noin 700 miljoonaa euroa. Osakkeiden ilmoitettiin siirtyneen säätiölle 3. lokakuuta 2012. Säätiön osuus Sanomasta oli tämän jälkeen 23 %.
Vähä Saksjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee entisen Härkälän maatilan vaikutuspiirissä soistuneella metsäalueella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Sen rannat ovat soistunutta metsämata, jota on hieman ojitettu. Sen rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Laipanmaan metsäalueella kulkevalta tieltä, joka päättyy Rajalan kämpälle.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,7 metriä mpy. Järveen on johdettu seitsemän suo- tai metsäojaa. Se oja, joka lähtee luoteeseen, johtaa lopulta Isoon Saksijärveen laskevaan Lammasojaan.
Ruskohai

Kuvaus

Ruskohai on tunnistettavissa sen ison selkäevän avulla. Se on keskimäärin 239 senttimetriä pitkä ja painaa noin 117 kilogrammaa. Ne voivat elää noin 34-vuotta. Niillä pyöristynyt kuono, joka on lyhyempi kuin suun leveys. Ne ovat sinertävänharmaita, ja niillä vaaleampi vatsa.

Ravinto

Ruskohain ruokavalio koostuu tyypillisesti pienistä luukaloista, kuten rummuttajista, napsijoista, mojaroista, sekä äyriäisistä, kuten ravuista ja katkarapuista.

Elinalue

Ruskohain levinneisyys alue on Länsi-Atlantti: Etelä-Massachusetts, Argentiina, Meksikonlahti, Bahamat, Kuuba ja etelä- ja länsi-Karibia. Itä-Atlanti: Portugali, Kongon demokraattinen tasavalta ja Välimeri. Indo-Tyynenmeren alue: Punainenmeri, Persianlahti ja Itä-Afrikka ja Havaijinsaaret. Tyynenmeren itäosa: Revillagigedo ja Galapagossinsaaret.

Elinympäristö

Ruskohai asuu rannikkovesillä ja se ui 20-65 metrin syvyydessä, mutta joskus se ui jopa 1 800 metrin syvyydessä . Se käy harvoin pinnalle. Suurimman osan elämästään se ui meren pohjassa. Se voi esiintyä myös lahdissa, joissa ja laguuneissa.

Lisääntyminen

Naaraspuolinen ruskohai synnyttää 1-14 poikasta. Poikanen on noin 56-75 senttimetriä syntymähetkellä. Sen raskausaika 12 kuukautta.
Su (kana)

Alkuperä

Hiragana す on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 寸 ja katakana ス kanjista 須.

Tarkkeet

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ず ja ズ, jotka lausutaan /zɯ/.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « su », ja niiden soinnilliset vastineet « zu ».
Magmasäiliö

Magmasäiliö on maan kuoreen muodostunut sulan kiviaineksen eli magman täyttämä säiliö, joka saattaa jäähtyä hitaastikin, muodostaen useinkin karkeakiteisiä syväkiviä. Mikäli magmasäiliöstä muodostuu kanava maan pintaan, siitä saattaa purkautua magmaa myös maan pinnalle, jolloin syntyy vulkaniitteja. Yleensä magmasäiliöt sijaitsevatkin tulivuorten alapuolella maan kuoressa.
Juha-Matti Ruuskanen

Juha-Matti Matias Ruuskanen (s. 24. heinäkuuta 1984 Kuopio) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Ruuskanen on kotoisin Kuopiosta ja edusti seuratasolla Puijon Hiihtoseuraa. Ruuskanen debytoi mäkihypyn maailmancupissa 28. joulukuuta 2003 ja sijoittui silloin 32:nneksi. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudes Japanin Hakubasta 23. tammikuuta 2004. Joukkuemäestä hänellä on yksi maailmancup-voitto Oberstdorfin lentomäestä 15. helmikuuta 2009. Continental Cupissa Ruuskasella on viisi palkintokorokesijaa. 
Ruuskanen valittiin varamieheksi Liberecin MM-kisoihin 2009.
Joaquín Correa

Pelaajaura

Joulukuussa 2014 Correa siirtyi italialaisseura Sampdoriaan 8,2 miljoonan euron siirtokorvauksella.
10. heinäkuuta 2016 hän solmi viisivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Hänestä maksettiin 10 miljoonan euron siirtokorvaus.
Vuonna 2018 Correa siirtyi italialaisseura Lazioon. Keväällä 2019 hän oli voittamassa Italian cupia ja teki loppuottelussa joukkueensa toisen maalin Lazion voittaessa 2–0.
Chesapeakenlahti

Chesapeakenlahti on suuri estuaari eli jokisuulahti Pohjois-Amerikan itärannikolla, Virginian ja Marylandin osavaltioiden välissä. Se on Yhdysvaltain estuaareista suurin ja sen pituus on noin 300 km ja vesialue 11 600 km². Chesapeakenlahteen laskee noin 150 jokea, joista tärkeimmät (pohjoisesta lukien) ovat Susquehanna, Patapsco, Chester, Choptank, Patuxent, Potomac, Rappahannock, Nanticoke, York, Back sekä James.

Chesapeakenlahden törmäyskraatteri

Lahden alla maan sisässä on todettu painovoimamittauksissa ja koeporauksissa olevan suuri meteoriittikraatteri. Meteoriittikraatteri syntyi 35,5 miljoonaa vuotta sitten eoseenikauden lopussa. Tällöin sattui Maan pinnalla suuri joukkosukupuutto. Kraatteri syntyi eräiden arvioiden mukaan muutama miljoonaa vuotta ennen kauden loppua. Syvän kraatterin läpimitta on 38 kilometriä ja ulomman alueen, missä maa on vyörynyt kraatteriin, läpimitta on 85 kilometriä. Kivi on murtunut 8 kilometrin syvyyteen asti. Kraatteri on 1,3 kilometriä syvä. Kraatteri on 300–500 metrin syvyisten kerrostumien alla.
Günther Beck

Günther Beck (s. 31. joulukuuta 1976 Innsbruck, Tiroli) on itävaltalainen entinen ampumahiihtäjä. Hän on kilpaillut vuoden 2010 talviolympialaisissa ja ampumahiihdon maailmancupissa.

Ura

Beck kilpaili ensimmäisessä maailmancupissaan vuonna 1997 Östersundissa. Kaksi vuotta myöhemmin Beck voitti uransa ainoan voiton maailmancupissa vuonna 1999. Beck osallistui Itävallan mestaruuskilpailuihin vuonna 2003 ja sijoittui toiseksi. Samana vuonna hän lopetti uransa.
Jason Spezza

Peliura

Ensimmäinen kausi Spezzalle NHL:ssä oli 2002–2003, jolloin Ottawa pääsi myös pudotuspeleihin. Kyseisenä kautena Spezza pelasi vain 33 runkosarjaottelua useiden loukkaantumisten takia. Tästä huolimatta Spezza onnistui kuitenkin tekemään yhteensä 21 pistettä.  Ennen NHL:n työsulkua kausi 2003–2004 meni Spezzalta tulokaskautta paremmin, hän välttyi suuremmilta loukkaantumisilta ja teki 78 ottelussa yhteensä 55 pistettä. Työsulun jälkeinen kausi 2005–2006 sujui Spezzalta myös tehokkaissa merkeissä, sillä hän merkkautti 68 ottelussa yhteensä 90 (19+71) pistettä. Hän voitti kaudella 2006–2007 pudotupelien pistepörssin 22 pisteellä. Spezza on tehnyt neljällä NHL-kaudella yli 30 maalia. Edustettuaan 11 kautta Ottawa Senatorsia, Spezza kaupattiin Dallas Starsiin kesällä 2014.
Spezza teki kaudeksi 2019–2020 sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa.
Kanadan maajoukkueessa Spezza voitti kultaa MM-kilpailuissa Tšekissä 2015. Hän voitti kisojen pistepörssin tehoilla 6+8=14 ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. MM-hopeaa hän saavutti 2008 ja 2009. Spezza saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa 2002 sekä pronssia 2000 ja 2001.
Cooperin pari

Cooperin pari kuvaa suprajohteisiin syntyvää kahden elektronin muodostamaa korreloitunutta paria. Parikorrelaatio aiheutuu suprajohteissa elektronien välille syntyvästä attraktiivisesta eli puoleensa vetävästä vuorovaikutuksesta. Cooperin pari on saanut nimensä suprajohtavuuden mikroskooppisen BCS-teorian yhdeltä isältä, Leon Cooperilta. Cooper osoitti vuonna 1956  ohjaajansa John Bardeenin ehdotuksesta, että pienikin attraktiivinen vuorovaikutus saa aikaan pariutuneita elektronitiloja, joiden energia on pienempi kuin tilojen, joilla parikorrelaatioita ei ole. Tämä Cooperin epästabiilisuus saa aikaan suprajohtavuuden. Yhdessä John Schriefferin kanssa Bardeen ja Cooper kehittivät ideasta suprajohtavuuden mikroskooppisen teorian ja jakoivat Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1972.

Vaikutus

Cooperin parien ansiosta suprajohteiden alkeisvaraus on kahden elektronin varauksen suuruinen. Tämä näkyy muun muassa suprajohtavassa kvantti-interferenssilaitteessa SQUIDissa, jossa magneettivuo kvantittuu arvoon
Samoin suprajohtavien yksielektronitransistorien varautumisenergia on muotoa
Ihanaa

Musiikkivideo

Samana päivänä itse singlen kanssa julkaistava musiikkivideo kuvattiin pääsiäisenä laulaja Cristal Snown ohjauksessa. Videota kuvattiin muun muassa Helsingin päärautatieasemalla.
Haapajärven varikko

Haapajärven varikko (HAAPJASEV) on Pohjois-Pohjanmaalla Haapajärven kaupungissa toimiva Suomen puolustusvoimien varikko.
Varikko on vuoden 2013 alusta puolustusvoimien Räjähdekeskuksen hallintoyksikkö. Aikaisemmin se on kuulunut  Maavoimien materiaalilaitokseen.

Tehtävät

Varikon toimialaan kuuluu ampumatarvikkeiden ja räjähdysaineiden valmistus, materiaalin huolto, lataamotoiminta sekä varastointi ja logistiikkatoiminnot. Se sijaitsee kaupungin eteläpuolella Vuortenvuoren alueella Jyväskylä–Haapajärvi-radasta haarautuvan oman sivuraiteen päässä ja sillä on parhaimmillaan työskennellyt noin 150 työntekijää.
Varikolla on myös oma palokuntansa.

Historia

Sodan aikana varikko siirrettiin Viipurista Jepualle Pohjanmaalle. Sen jälkeen varikko toimi keskusvarikkoaikana Kokkolassa. Puhekielessä varikko on myös Vuortenvuoren varikko.

Aikaisemmat nimet

Varikko on tunnettu aikaisemmin seuraavilla nimillä:
- Haapajärven asevarikko (HaapajAseV), 1993–2007
- Asevarikko 8 (AseV 8), 1952–1992 (Kokkolassa sijainneen keskusvarikko 8:n (–1996) osa)
- Asevarikko 5 (AseV 5), 1941–1945
- Ampumatarvikevarikko 5 (ATV 5), 1939–1941
- Asevarikko 2 (AseV 2), 1930–1939
- Ase- ja ampumavarikko 2, 1921–1930
- Viipurin asevarikko, 1918–1921
- Viipurin sotavarikko, 1918
Cheryl James

Cheryl "Salt" James (s. 8. huhtikuuta 1964, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen R&B- ja hip hop -laulaja. Hän on yksi kolmesta jäsenestä, jotka muodostavat Grammy-palkitun Salt-N-Pepa-trion vakituisen kokoonpanon. Hän asuu Long Islandilla miehensä Gavin Wrayn ja kahden lapsensa kanssa.
Ludwig Minkus

Elämäkerta

Ludwig Minkus, koko nimeltään Aloysius Bernhard Philipp Minkus, syntyi 23. maaliskuuta 1826 Wienin Innere Stadtissa. Hänen isänsä, Theodor Johann Minkus, oli syntynyt 1795 Groß-Meseritschissä Määrissä, nykyisessä Tšekissä nimellä Velké Meziříčí. Hänen äitinsä, Maria Franziska Heimann, oli syntynyt Pestissä, Unkarissa vuonna 1807.
Minkuksella oli juutalainen alkuperä, mutta hänen vanhempansa kääntyivät katolilaisuuteen ennen Wieniin muuttoansa ja avioituivat seuraavana päivänä. Syyt tähän kääntymiseen eivät ole selvät, mutta vaikuttaa että se oli siihen aikaan ainoa keino asettua keisarikunnan pääkaupunkiin.
Minkuksen isä oli viinien tukkukauppias Määrissä, Itävallassa ja Unkarissa. Hän avasi ravintolan Wienin Innere Stadtin kaupunginosaan, jossa viihdytti hänen oma orkesterinsa. Tämä on voinut vaikuttaa nuoreen Ludwig Minkukseen - on mahdollista että hän sävelsi Tanzkapellen isänsä orkesterille, yhdelle keisarikunnan pääkaupungin lukuisista kokoonpanoista. Hän aloitti viulun soiton neljän vuoden iässä ja aloitti musiikkiopinnot Wienin Gesellschaft der Musikfreundessa.
Viulisti debytoi wieniläisyleisön edessä kahdeksanvuotiaana. 18. lokakuuta 1845 wieniläisessä huumorilehdessä Der Humorist julkaistussa ilmoituksessa koskien menneen kauden esityksiä, käsiteltiin myös Minkusin soittamista: konservatiivinen tyyli, jossa loisteliasta suorituskykyä. Nuori Minkus esiintyi pian konserttisaleissa sooloistina. Niin yleisö kuin kriitikotkin luonnehtivat häntä lapsineroksi.
Minkus alkoi säveltää viululla, jota hän edelleen opiskeli. Viisi kappaletta tälle instrumentille julkaistiin vuonna 1846. Minkus yritti orkesterin johtamista tähän aikaan. Hän johti säännöllisesti orkesteria, joka kilpaili nuoren Johann Strauss II:n kanssa.
Ludwig Minkuksen elämä vuosilta 1842-1852 on hyvin vähän dokumentoitu. On löydetty viisumihakemuksia Saksaan, Ranskaan ja Englantiin, mutta mikään ei viittaa niiden myöntämiseen. Vuonna 1852 Minkus hyväksyi Wienin hovioopperan orkesterimestarin paikan, mutta erosi samana vuonna, koska ei pystynyt täyttämään paikan vaatimia velvollisuuksia täyttääkseen toimeksiannon, joka muuttaisi hänen elämänsä.
Vuonna 1853 Minkus nai Maria Antoinette Schwarzin, syntynyt Wienissä 1838, Pietarin Pyhän Katariinan katolisessa kirkossa.
Vietettyään kolmekymmentäyhdeksän vuotta Venäjällä, Minkus ja hänen vaimonsa jättivät lopullisesti Venäjän kesällä 1891 muuttaakseen kotikaupunkiinsa Wieniin. Puoliksi eläköitynyt säveltäjä eli säästeliäästi vaatimattoman, tsaarin hänelle myöntämän eläkkeen turvin. Hän eli jonkun aikaan Karl-Leon-strassella, kolmannen kerroksen asunnossa, jonka hän oli vuokrannut ystävältään pianonsoiton opettajalta ja tunnetulta pianistilta Theodor Leschetizkyltä.
Vaimonsa kuoleman jälkeen vuonna 1895 Minkus muutti Gentzgassella sijaitsevaan asuntoon, jossa hän vietti loppuelämänsä yksin ja äärimmäisessä köyhyydessä ensimmäisen maailmansodan katkaistessa tsaarin hänelle myöntämän eläkkeen.
Ludwig Minkus kuoli keuhkokuumeeseen erityisen kylmän talven aikana 7. joulukuuta 1917 yhdeksänkymmenenyhden vuoden iässä. Jälkikasvuton Minkus selviytyi vain veljen-/sisarentyttärensä Clara von Minkusin ansiosta.
John Peckham

John Peckham tai Pecham (n. 1230–1292) oli Canterburyn arkkipiispa vuodesta 1279 kuolemaansa asti.

Elämä

Noin vuonna 1250 Peckham ryhtyi fransiskaanimunkiksi Oxfordissa ja lähti sittemmin Pariisin yliopistoon opiskelemaan teologiaa Bonaventuran johdolla ja toimi luennoitsijana. Opettaessaan Pariisissa hän tutustui aikansa johtaviin ajattelijoihin, myös Tuomas Akvinolaiseen.
Paavi Nikolaus III, joka torjui Edvard I:n suosikin Robert Burnellin valinnan, nimitti Peckhamin Canterburyn arkkipiispaksi vuonna 1279. Hänen vaatimuksensa asettaa Magna Carta nähtäville kaikkiin kirkkoihin ärsytti kuningasta, koska tämä piti sitä tarpeettomana puuttumisena valtion asioihin. Parlamentin kokouksessa Winchesterissä hän perääntyi vaatimuksestaan, ja Magna Cartan kopiot poistettiin. Yksi syy siihen, miksi hän antoi asiassa periksi, saattoi olla se, että hän oli veloissa italialaiselle Riccardin pankkiirisuvulle ja hänet oltaisiin voitu julistaa pannaan, ellei hän olisi maksanut velkojaan takaisin.
Peckham oli erittäin tarkka kanonisen lain tulkinnassa ja nuhteli kerran kuningatar Eleonooraa rahan lainaamisesta juutalaisilta, koska piti sitä kuolemansyntinä.
Peckham kuoli vuonna 1292 ja hänet on haudattu Canterburyn tuomiokirkkoon.
Viialan kartano

Viialan kartano on kantatila, ja se on ollut ratsutila. Kartanon oikeudet tila on saanut vuonna 1610. 1800-luvulla sillä on ollut 11 torppaa.

Päärakennus

Viialan kartanon päärakennuksen iästä ei ole täyttä varmuutta. Nykyiset piirteensä se sai vuonna 1927. Tällöin rakennettiin suuri avokuisti, jota kannattaa neljä doorilaista pylvästä.

Muita rakennuksia

Kartanon entinen päärakennus on rakennettu 1804 ja sitä on jatkettu myöhemmin. Saunarakennus on vuodelta 1947. Talli on vuodelta 1910.
Merkkinen mitta

Ominaisuuksia

Mikäli merkkinen mitta on ei-negatiivinen kaikilla sigma-algebran alkioilla, on se selvästi mitta.
Merkkiselle mitalle  voidaan jokaisessa joukossa  määritellä niin sanotut ylä- ja alavariaatiot 
 ja 
Kuvaukset  ja  ovat itse asiassa myös merkkisiä mittoja, jos rajoitumme sigma-algebran alkioihin. 
Näiden avulla voidaan osoittaa, että jokainen merkkinen mitta  voidaan lausua muodossa
Tästä itse asiassa seuraa niin sanottu Jordanin esityslause, jonka mukaan jokainen merkkinen mitta on jonkin kahden mitan erotusfunktio.
Ulrika Wolf-Knuts

Gisela Ulrika Christina Wolf-Knuts (s. 6. joulukuuta 1947 Turku) on suomalainen Åbo Akademin folkloristiikan emeritaprofessori. Hän toimii Åbo Akademin kanslerina 2015–2019.
Ulrika Wolf-Knuts on saksalaisen kielitieteilijän Werner Wolfin tytär. Hän itse oli Donnerin instituutissa uskonnon- ja kulttuurihistorian tutkijana vuosina 1972–1976. Vuodesta 1985 hän on ollut folkloristiikan lehtori Åbo Akademissa, ja vuodesta 2003 folkloristiikan professori.  
Vuosina 1993–2002 Wolf-Knuts oli aikakauskirjan Arv – Nordic Yearbook of Folklore päätoimittajana. Vuosina 1990–1995 hän oli NIFin (Nordiska institutet för folkdiktning) puheenjohtajana.
Wolf-Knuts on Suomen Tiedeseuran jäsen.
Vinttikoira

Vinttikoirat kuuluvat FCI:n roturyhmään 10. Vinttikoirien roturyhmään kuuluu FCI:n luokittelun mukaan 13 koirarotua, mutta yleensä vinttikoiriin luetaan kuuluvan myös ryhmään FCI 5 (pystykorvat ja alkukantaiset koirat) kuuluvat vinttikoirat. Vinttikoirien ulkonäkö vaihtelee sileäturkkisesta karheaan ja painon mukaan muutamasta kilosta jopa kuuteenkymmeneen.
Vinttikoirat ovat olleet metsästyskoiria, sillä ne ovat nopeita ja kestäviä juoksemaan riistaa kiinni. Ulkonäöltään nämä koirat ovat pitkäraajaisia ja linjakkaita. Ulkonäöstä näkee, että koirien ruumiinrakenne sopii nopeaan liikkumiseen. Vinttikoirille yleinen harrastus onkin vinttikoirakilpailut, joiden tarkoituksena on selvittää koirien metsästys- ja juoksuominaisuuksia. Eri vinttikoirarodut poikkeavat toisistaan ominaisuuksiltaan ja taipumuksiltaan ja saattavat siksi soveltua paremmin jompaankumpaan vinttikoiraurheilun muodoista: rata- tai maastojuoksuun.
Kilkinkylä

Kilkinkylä on kylä Hirvensalmella Itä-Suomen läänissä. Se sijaitsee Ryökäsveden rannalla, kantatien 429 varrella noin kuusi kilometriä kirkonkylästä etelään. Kylän huomattavimmat maisemat ovat 157 metrin korkuinen Tornialanmäki ja niin ikään korkealla harjanteella sijaitseva peltoaukea.
Marsin vuodenajat

Marsin vuodenajat ovat sen akselin kallistuman takia toistuvia vuosittaisia ajanjaksoja, jolloin planetaarinen säätila muuttuu.  Marsilla on Maan tapaan neljä vuodenaikaa. Marsin vuodenajat havaitaan muutoksista pohjoisessa ja eteläisessä napalakissa, pilvissä ja tumman pölyn vaelluksena Marsin pinnalla vuodenaikatuulien mukaan. Marsissa tapahtuu säämuutoksia helposti, koska sen ohut ilmakehä on herkkä vesihöyry- ja hiilidioksidipitoisuuden muutoksille.
Marsin vuoden pituus on 1,88 Maan vuotta eli noin 687 Maan päivää. Siten vuodenajat Marsissa ovat Maan vuodenaikoja pidempiä. Marsin vuorokausi sol (24 tuntia, 39 minuuttia ja 36 sekuntia) on hieman Maan vuorokautta pidempi. Marsin solia kohti tulee keskimäärin 371 kaloria/cm2/sol säteilyä, kun taas Maahan 839 cal/cm2/päivä. Ero johtuu siitä, että Mars on keskimäärin 1,52 kertaa niin kaukana Auringosta kuin maa. Kun lisäksi Marsin harvan kaasukehän aiheuttama kasvihuoneilmiö on vähäinen, on Marsin ilmasto huomattavasti Maan ilmastoa kylmempi.
Marsin vuodenaikoihin vaikuttaa lähinnä planeetan akselin on kaltevuus sen ratatasoon nähden. Koska planeetan akseli osoittaa planeetan ratakierroksen aikana aina samaan suuntaan, Aurinko lämmittää välillä enemmän planeetan pohjoista, välillä enemmän eteläistä pallonpuoliskoa. Marsin soikean radan takia sen etäisyys Auringosta vaihtelee välillä 1,38-1,66 AU ja eksentrisyys on näin ollen 0,093. Marsin ollessa soikean radan takia kauempana Auringosta se liikkuu hitaammin ja etelässä on talvi. Siksi Marsin eteläisen pallonpuoliskon talvi on kylmempi ja pidempi (177 solia) kuin pohjoisen talvi (156 solia). Siten Marsin eteläinen napalakki kasvaa talvella suuremmaksi kuin pohjoinen napalakki. Marsin radan soikeus ja asento muuttavat myös pallonpuoliskojen keväiden pituutta siten, että Marsin pohjoisen kevät on pitkä (194 solia) ja eteläinen kevät lyhyt (142 solia).

Pohjoinen napalakki

Marsin pohjoinen hiilidioksidinapalakki alkaa kasvaa syyspäiväntasauksen tienoilla (Ls 180°) kasvaen laajimmilleen (Ls 325°) ja on taas sublimoitunut takaisin kaasukehään Marsin asemassa Ls 70°.

Eteläinen napalakki

Marsin eteläinen napalakki laajenee jopa eteläiselle leveydelle 50°. Eteläinen hiilidioksidinapalakki alkaa kasvaa Marsin etelän syksyllä, kun Ls=45°, on suurimmillaan kevättalvella, kun Ls=145° ja on sublimoitunut takaisin alkukesästä kaasukehään, kun Ls=235°.
HMS Naiad (93)

Palvelus

HMS Naiad liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon ja se valvoi merireittejä suojaten saattueita. Osana 15. Risteilijäviirikköä alus osallistui marraskuussa 1940 saksalaisten kaappareiden metsästykseen HMS Jervis Bayn upottamisen jälkeen. Pari seuraavaa kuukautta alus suojasi WS-saattueita Freetowniin, mutta tammikuussa 1941 se palasi pohjoisille reiteille. HMS Naiad havaitsi Saksan laivaston taisteluristeilijät Scharnhorstin ja Gneisenaun Islannin eteläpuolella alusten pyrkiessä murtautumaan Atlantille.
HMS Naiad oli toukokuussa 15. Risteilijäviirikön lippulaivana Force H:ssa Gibraltarilla suojaamassa Maltan saattueita. Alus osallistui Kreetan evakuointeihin ja Vichyn Ranskan joukkoja vastaan Syyriassa, missä se yhdessä HMNZS Leanderin kanssa upotti Vichyn Ranskan laivaston Guépardin.
Alukselle asennettiin syyskuussa 1941 viisi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tutkajärjestelmät.
HMS Naiad palasi Maltan saattueiden suojaamistehtävään, kunnes se purjehti maaliskuussa 1942 Aleksandriasta hyökätäkseen vaurioituneen Italian laivaston risteilijän kimppuun. Ilmoitus oli kuitenkin väärä ja aluksen palatessa siihen osui 11. maaliskuuta saksalaisen sukellusveneen U-605:n laukaisema torpedo Mersa Matruhista pohjoiseen. Osuma upotti aluksen.
Kaarina Alsta

Kaarina Alsta (s. 6. huhtikuuta 1944 Heinola) on suomalainen taidemaalari. Hän on näyttelyissään lähes aina pyrkinyt antamaan jotain niin aikuisille kuin lapsillekin.
Alsta opiskeli Taideteollisessa koulutuskeskuksessa vuosina 1972–75, osallistui saman vuosikymmenen aikana taideleireille muun muassa Hailuodossa ja sai teoksiaan ensimmäisen kerran näytteille Helsingissä vuonna 1974. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Virossa; yhteisnäyttelyissä hän on ollut edustettuna myös Puolassa ja Brasiliassa. Julkista taidetta Alstalla on esillä Lastenklinikalla, Kempeleen kirjastossa, Aalto-yliopistolla ja Cygnaeuksen koulussa.
Elokuussa 1985 Alsta aloitti kymmenosaisen artikkelisarjan Helsingin Sanomissa. Hän nimeää erääksi harrastuksekseen lukemisen ohella matkailun; hän laatikin myös matkaraportteja suomalaisiin sanomalehtiin vuonna 1966 Meksikosta.