google/wiki40b huggingface dataset:
Hamekyttä

Juoni

Elokuva tapahtumat alkavat kun murhasta ja pankkiryöstöstä tuomittu vanki Lester Vesco (Terrence Howard) karkaa vankilasta. FBI-agentit Malcolm Turner (Martin Lawrence) ja John Maxwell (Paul Giamatti) määrätään pitämään silmällä vangin entistä tyttöystävää Sherry Pierceä (Nia Long), jonka epäillään auttaneen ryöstössä. Agenttien tehtävä on saada Sherryltä tunnustus, löytää kadonnut ryöstösaalis ja ottaa kiinni vankikarkuri. Tämän saavuttaakseen Turner pukeutuu Sherryn isoäidiksi Hattie Mae Pierceksi (Ella Mitchell), jonka luokse Sherry pakenee.
Kajaanin kaupunginkirjasto

Historia

1800-luvulla Kajaanissa toimi useita kirjastoyksiköitä. Vuosina 1860–1888 Kajaanissa toimi kaupunginkirjaston rinnalla lainakirjasto. Vuonna 1862 kaupungissa aloitti toimintansa Kajaanin ruotsinkielinen kirjasto. 1800-luvun lopulla Kajaani perusti lukusalin. Vuonna 1977 Kajaanin kaupungin ja maalaiskunnan kuntaliitoksen myötä yhdistettiin kaupunginkirjasto ja maalaiskunnan kirjasto. Liitoksen jälkeen Kajaanin kirjastolaitoksen muodostivat pääkirjasto, 7 sivukirjastoa, 5 laitoskirjastoa ja kirjastoauto.
Vuosien 1989–1991 aikana kirjasto siirtyi kirjastojärjestelmään. Vuonna 1996 kirjastoon avattiin Internet-yhteys.
Paul Krugman

Elämä ja ura

Krugman suoritti kandidaatin tutkinnon Yalen yliopistossa 1974 ja väitteli tohtoriksi MIT:ssä vuonna 1977.
Krugman työskenteli apulaisprofessorina Yalen yliopistossa 1977–1980 ja MIT:ssä 1980–1984. Vuosina 1982–1983 hän oli Ronald Reaganin hallinnon taloudellisen neuvonantajaryhmän jäsen, minkä jälkeen hän toimi professorina MIT:ssa (1984–1994 ja 1996–2000) ja Stanfordissa 1994–1996 ennen siirtymistään Princetoniin vuonna 2000.
Vuonna 1991 Krugman sai American Economic Associationin myöntämän John Bates Clark -mitalin.

Yhdysvaltain vasemmiston ”keulakuva”

George W. Bushin ensimmäisellä presidenttikaudella Krugmanin arvioitiin nousseen New York Timesin kolumneillaan, kirjoillaan ja puheillaan Yhdysvaltojen opposition keulakuvaksi. ”Demokraattijohtaja John Kerryn esiintuloon 2004 asti Paul Krugmanista oli käytännöllisesti katsoen tullut Amerikan oppositiojohtaja – epätavallinen asema akateemiselle taloustieteilijälle”, arvioi uutistoimisto SBS 31. maaliskuuta 2004.
Krugman arvosteli jatkuvasti muun muassa Bushin talous- ja sosiaalipolitiikkaa. Hänen mukaansa Bushin politiikka suurensi kuilua rikkaiden ja köyhien välillä. Krugman vaati ”uutta New Dealia”, vähemmän sotilasmenoja ja enemmän sosiaali- ja lääkeohjelmia.

Finanssikriisi

Krugman arvosteli kolumneissaan toistuvasti George W. Bushin hallintoa. Vuonna 2008 puhjenneeseen finanssikriisiin johtaneesta menosta hän varoitteli vuosia etukäteen.

Vuokrasääntely

Krugman pitää vuokrasääntelyä esimerkkinä huonosta taloudenpidosta, joka hyvistä tarkoituksistaan huolimatta johtaa vähäisempään asuntojen rakentamiseen, korkeampiin vuokriin ja rakennusten kurjistumiseen, kun omistajilla ei ole kunnon taloudellista kannustinta pitää huolta vuokra-asunnoista.

Ympäristö

Vieraillessaan Sitran tilaisuudessa Helsingissä syyskuussa 2009 Krugman suhtautui pessimistisesti lähiajan talousnäkymiin, mutta piti yhtä tekijää toivoa herättävänä: jos maailmassa sitouduttaisiin ilmastomuutoksen torjuntaan eli hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen, se saattaisi lisätä investointeja uuteen tekniikkaan ja luoda perustaa talouden elpymiselle.

Demokratia

Krugmanin mukaan Yhdysvaltojen demokratian perusajatus on kansakunta ilman jyrkkiä luokkaeroja. Se ei tarkoita tasapäisyyttä muttei pyri eliitin ja kansalaisten suureen kuiluun. Keskiluokkainen yhteiskunta ei synny automaattisesti talouskehityksestä vaan se täytyy luoda poliittisin toimin. 1930-luvun laman jälkeen länsimaissa rakennetussa hyvinvointiyhteiskunnassa tuloerot kaventuivat kaikissa ryhmissä, rikkaiden verot, sosiaaliturva, työttömyysturva ja vahva ammattiyhdistys eivät romuttaneet taloutta vaan se johti kestävimpään talousnousuun historiassa.

Tuloerot

Krugmanin mukaan suuri tulojen eriarvoisuus yhteiskunnassa johtaa väistämättä suureen sosiaaliseen eriarvoisuuteen. Taloustieteilijöiden tutkimusten mukaan yhdenvertaisuutta ei saavuteta kasvottomilla markkinavoimilla vaan poliittisen vallan tasapainolla.
Scondia illustrata

Kirjoitustyö

Messenius saapui Kajaaniin perheensä kanssa marraskuussa 1616. Hänelle oli annettu lupa ottaa mukaan myös laaja kirjastonsa, jota Messenius käytti lähteenä työskennellessään. Lisäksi hän sai materiaalia ystäviltään; esimerkiksi Tammisaaren kirkkoherra Sigfrid Aronus Forsius, joka oli Messeniuksen entinen professorikollega Upsalan yliopistosta, lähetti hänelle joitakin käsikirjoituksia. Lappia koskevan seurakuntakertomuksen Messeniukselle puolestaan toimitti Paltamon ja Iin kappalaisena toiminut Mansuetus Jacobi.
Messenius oli aloittanut Scondia illustratan suunnittelun jo Tukholmassa, mutta varsinaiseen kirjoitustyöhön hän kävi vasta vankeusaikanaan Kajaanin linnassa. Teoksen alustava käsikirjoitus valmistui 1624, mutta sen saattaminen julkaistavaan kuntoon kesti vielä vuosikausia. Vuonna 1635 Pohjanmaan maaherraksi nimitettiin Messeniuksen entinen oppilas Melcher von Wernstedt, joka vapautti hänet marraskuussa. Wernstedt antoi Messeniukselle luvan muuttaa Ouluun, mutta Ruotsin puolelle häntä ei suostuttu päästämään. Oulussa Messenius jatkoi teoksensa viimeistelyä, saamatta kuitenkaan sitä julkaistua ennen kuolemaansa marraskuussa 1636. Ruotsin holhoojahallitus lähetti tammikuussa 1636 maisteri Ericus Schroderuksen Messeniuksen luo Ouluun tutustumaan teokseen ja raportoimaan sen mahdollisesti arveluttavasta sisällöstä.

Sisältö

Scondia illustratan yhdeksän ensimmäistä osaa muodostavat Chronologia-nimisen kronikan, joka kertoo Skandinavian kansojen historiasta aina Raamatun vedenpaisumuksen ajoista Kustaa II Aadolfin valtakaudelle saakka. Loput kuusi osaa käsittelevät Suomen ja Baltian vendien historiaa sekä sisältävät aikaisempien osien täydennyksiä. Suomalaisten lisäksi siinä kerrotaan liiviläisten ja kuurilaisten menneisyydestä.
Sarjan ensimmäisiä osia ei pidetä kovinkaan objektiivisina, koska ne pyrkivät Johannes Magnuksen tavoin antamaan Ruotsin menneisyydestä liioittelevan mahtipontisen vaikutelman. Magnuksesta poiketen Messenius on kuitenkin asettanut jotakin vaatimuksia lähteille, vaikka varsinaisesta lähdekritiikistä ei voidakaan puhua. Sen sijaan Kustaa Vaasan valtakaudesta lähtien Messeniuksen kriittisiä kuvauksia pidetään arvokkaana, erityisesti Juhana III:n aikaisesta vastauskonpuhdistuksesta löytyy paljon tietoja, joita ei ole muissa lähteissä. Myös teoksen Suomea käsittelevää kymmenettä osaa pidetään ainutlaatuisena, koska Messeniuksen lähteinään käyttämät kirjoitukset ovat pääosin kadonneet.
Uzuki (1925)

Palvelus

Alus upotettiin 12. joulukuuta 1944.
Suomalainen vaara

Suomalainen vaara (norj. den finske fare) tarkoittaa Norjassa ennen toista maailmansotaa vallinnutta uhkakuvaa, jonka mukaan Suomi voisi muodostua sotilaalliseksi vaaratekijäksi Pohjois-Norjalle.
Suomalaisen vaaran pelkoa provosoi ensin Suomen asema Venäjän Suuriruhtinaskuntana, sitten Suur-Suomi-ajatuksen leviäminen Suomessa ja kylmän sodan aikana Suomen läheiset suhteet Neuvostoliittoon. Suur-Suomea ajavat tahot sisällyttivät joissain tapauksissa kuvittelemansa Suur-Suomen alueeseen myös alueita Pohjois-Norjan Ruijasta. Muun muassa tämän vuoksi Norjan valtio ei ollut varma Pohjois-Norjassa asuvien suomalaistaustaisten ihmisten lojaalisuudesta Norjan valtiolle.
Suomalaista vaaraa käytettiin perusteena kveeneihin, Pohjois-Norjan suomenkieliseen vähemmistöön, kohdistuvalle syrjinnälle ja sulauttamispolitiikalle, jolla suomalaisuus pyrittiin kitkemään pois Norjasta. Samanlaista sulauttamispolitiikkaa kohdistettiin saamelaisiin . Mukana oli myös paljon ajan skandinavismille ja germanismille tyypillistä suomalaisiin kohdistuvaa rasismia. Suomalaisia ja saamelaisia pidettiin suomalais-ugrilaisten kieltensä vuoksi mongolidisen, "alemman" rodun edustajina.
"Suomalaisella vaaralla" oli myös konkreettisia vaikutuksia. Suomen kielen käyttöä ja opetusta pyrittiin vähentämään. Valtio tilasi Pohjois-Norjassa asuville suomen kieltä puhuville ihmisille norjalaisia aikakauslehtiä. Myös useiden Suomeen johtavien teiden rakentaminen Pohjois-Norjassa keskeytettiin.
Tuomo Björksten

Tuomo Björksten (s. 1982 Jyväskylä) on suomalainen Yleisradion toimittaja ja luontovalokuvaaja . Hän on harrastanut luontokuvausta vuodesta 1997, mutta hankittuaan 2004 ensimmäisen digijärjestelmäkameran hän innostui kuvaamisesta oikein todella. Hän on toiminut Luontokuva-lehden toimitussihteerinä vuosina 2005–2007. Aamulehdessä Björksten työskenteli vuosina 2007–2013.
Uskonto vie, politiikka vikisee

Sisältöä

West kertoo eronneensa kirkosta 17-vuotiaana. Sen jälkeen hän ei ole katsonut tarpeelliseksi liittyä uudestaan. 1970-lukua leimasi puoluepolitiikka.

»– – Kristittyjen ja kommunistien tavat vaikuttaa elämän suuriin kysymyksiin vastauksia etsiviin nuoriin olivat hämmästyttävän samanlaiset. Myös kommunistien viikonloppukokoontumisissa istuttiin nuotion ääressä, laulettiin tunteisiin vetoavia lauluja ja kerrottiin tarinoita. Alkukirkon kokemat kauheudet vain vaihtuivat lähihistorian kauhuiksi.» 
()
Fernand Franck

Fernand Franck (s. 6. toukokuuta 1934 Esch-sur-Alzette) on luxemburgilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Luxemburgin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1960. Hiippakunta korotettiin myöhemmin arkkihiippakunnaksi, ja Franck nimitettiin sen arkkipiispaksi 21. joulukuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. helmikuuta 1991 Jean Hengen, jota avustivat José Tomás Sánchez ja Hermann Josef Spital.
Franck jäi eläkkeelle 12. heinäkuuta 2011.
J. O. E. Donner

Joakim Otto Evert Donner (14. heinäkuuta 1864 Kokkola – 19. helmikuuta 1942 Djursholm, Ruotsi) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä.
Donnerin vanhemmat olivat kauppias Joakim Alexander Donner ja Amalie Constance Malm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1889, lisensiaatiksi 1893 ja tohtoriksi 1894.
Donner toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1897–1911. Myöhemmin hän muutti asumaan Ruotsiin.
Donner oli naimisissa vuodesta 1902 Emilia Maria Matilda Ekmanin kanssa. Historioitsija Gustav Donner (1902-1940), joka kaatui Talvisodassa Yläsommeella, oli heidän poikansa.
Loimi

Käyttö

Loimi ei yleensä ole hevosen hyvinvoinnin kannalta välttämätön. Sen tarve riippuu sekä hevosyksilöstä että olosuhteista. Terve hevonen ei tarvitse loimitusta ulkona ollessaan pakkasellakaan, jos sillä on normaali kuiva talvikarva, mahdollisuus liikkua vapaasti ja hakeutua suojaan viimalta ja sateelta, sekä riittävä heinän ja juomaveden saanti. Loimituksen tarve kasvaa, jos hevonen on talvikarvaton klippauksen tai esimerkiksi ulkomailta tuonnin vuoksi, iäkäs, sairas, yleiskunnoltaan heikko, nälkäinen tai janoinen, jos sää on raju tai hyvin kylmä, ja jos muuta suojaa ei ole tarjolla.
Loimituksella voidaan säänsuojan lisäksi ehkäistä talvikarvan kasvamista klippaamisen välttämiseksi esimerkiksi kilpahevosilla.

Loimityyppejä

Loimilla on monenlaisia nimiä sekä käyttötarkoituksen että materiaalin tai rakenteen (puuvillaloimi, fleeceloimi, toppaloimi jne.) mukaan. 
Kuivatusloimi eli hikiloimi tehtävä on siittää kosteus pois hevosen iholta tai karvasta. Yleiset materiaalit on fleeseen ja villa.
Ratsastuslointa käytetään nimensä mukaisesti ratsastuksen aikana. Se peittää vain hevosen takaosan ja osan satulaa ja on helppo riisua satulasta käsin tarpeen tullen. Ratsastuslointa käytetään kylmällä säällä suojaamaan hevosen lihaksia kylmältä ennen lämmittelyä, tai erityisen kylmällä säällä koko ratsastuksen ajan. Se on tarpeen lähinnä klipatun hevosen ratsastuksessa talviaikaan.
Talliloimi on suunniteltu tallikäyttöön pitämään hevosta lämpimänä. Materiaalit ovat hengittäviä kuten puuvilla ja villa.
Ulkoloimi on erityisesti ulkoilua varten suunniteltu lujatekoinen loimi, joka hylkii likaa ja vettä, suojaa hevosta tuulelta ja pysyy hyvin paikoillaan kestäen esimerkiksi maassa piehtaroimista. Talvella käytettävät ulkoloimet voivat olla myös topattuja.  
Sadeloimi on tehtävä on hevonen kuivana sateella ja kostella ilmalla. Sadeloimet tehdään vedenpitävistä materiaaleista ja yleensä saumat on eristetty veden pitäviksi. 
Ihottumaloimi eli hyönteisloimi on erityisen peittävä loimi, joka on hyönteiskautena välttämätön kesäihottumasta eli hyönteisallergiasta kärsiville hevosille. Torjuttavasta hyönteislajista ja hevosen oireherkkyydestä riippuen ihottumaloimeen voivat kuulua suojukset hännälle, kaulalle, päälle ja vatsanaluselle.

Mahdolliset haitat

Tarpeeton loimen käyttö voi olla hevoselle epämukavaa; sillä voi olla liian kuuma ja se saattaa suorastaan hikoilla liian lämpimän loimen alla. Loimi voi myös hangata hevosta esimerkiksi sään tai lapojen kohdalta. Lointa  ei saisikaan pitää jatkuvasti hevosen päällä pitkiä aikoja kerrallaan, vaan se on ainakin välillä otettava pois harjausta ja samalla karvan ja ihon tarkistusta varten. 
Jos hevosen karva on esimerkiksi vettä pitävän ulkoloimen alla kosteaa, se saa helposti hilseilevää ihottumaa (kurarupi). Hevonen voi myös oppia repimään lointa hampaillaan.
Kuulutus avioliittoon

Kuulutus avioliittoon tarkoitti aiemmin sitä, että ennen vihkimistä kirkossa ilmoitettiin aiotusta avioliitosta julkisesti. Se oli aikanaan pakolliseksi säädetty virallinen toimi. Vuoden 1988 alussa tuli voimaan avioliittolain muutos, jonka mukaan avioliiton esteiden tutkinta korvasi kuulutusmenettelyn. Vaikka kuulutus on nykyisin vailla oikeudellista perustetta, Suomen evankelis-luterilainen kirkko käyttää sitä esirukoukseen verrattavana kirkollisena toimena, josta kihlakumppanit voivat kieltäytyä.

Historia

Kuulutus tapahtui 1800-luvulla kolmena perättäisenä sunnuntaina siinä kirkossa, johon morsian kuului. Yksi kuulutus riitti siinä tapauksessa, että sulhasen oli lähdettävä sotaan tai valtakunnan asialle. Evankelis-luterilaisessa kirkossa kuulutuksen luki saarnastuolista tavallisesti seurakunnan kirkkoherra, mutta sen saattoi lukea myös kirkkoneuvoston jäsen, seurakunnan vanhin tai lukkari.
Kuulutusta ei saanut antaa, jos jompikumpi kihlakumppani ei ollut kristitty, käynyt ehtoollisella tai laki kielsi avioliiton. Pappia, joka kuulutti avioliittoon muusta seurakunnasta olevan morsiamen, rangaistiin varoituksella, 1–6 kuukauden palkan menettämisellä tai 2–12 kuukauden virkaerolla. Samoin rangaistiin pappia, joka vihki avioliittoon ilman morsiamen seurakunnan kirkkoherran todistusta kuulutuksesta ja avioliiton esteettömyydestä. Pappi, joka vihki ennen kuulutusta, menetti virkansa.
Vuoden 1929 avioliittolain mukaan kuulutuksen avioliittoon antoi evankelis-luterilaisen kirkon kirkkoherra, ortodoksisen kirkon seurakunnan esimies ja muussa uskonnollisessa yhdyskunnassa seurakunnan johtaja tai tehtävään valtuutettu hallituksen jäsen. Siviiliavioliittoon kuulutti maalla ja kauppalassa kihlakunnantuomari tai kihlakunnanoikeuden puheenjohtaja, ja kaupungissa maistraatin puheenjohtaja, tehtävään määrätty maistraatin lainoppinut jäsen tai järjestysoikeuden puheenjohtaja.
Siviiliavioliittoon kuulutus oli pantava näkyville 14 päivän ajaksi kunnalliselle ilmoitustaululle siinä tai niissä kunnissa, joissa kihlakumppanit olivat merkityt kirkonkirjoihin tai vastaavaan rekisteriin. Kirkollinen kuulutus voitiin lukea vain kerran ja siviiliavioliittoon vihkiä ilman kuulutusta, jos kihlakumppani oli hengenvaarallisesti sairaana, sodan aikana sotapalveluksessa tai siihen kutsuttu.
Lehtoakileija

Ulkonäkö ja koko

Lehtoakileija kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Kasvi on pystyjuurakkoinen ja pystyvartinen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, lapa kahteen kertaan kolmisorminen. Väriltään lehdet ovat päältä vihreitä, alta sinertäviä. Pikkulehdykät ovat 3–5 cm:n pituisia. Kukat ovat yksittäin tai melko vähälukuisia. Ne ovat 3–5,5 cm leveitä ja väriltään yleensä sinisiä, joskus myös valkoisia tai hennon vaaleanpunaisia. Kukissa on viisi verholehteä ja viisi terälehteä, joissa on 1–2 cm pitkä kierrekärkinen kannus. Emilehtiä on viisi kappaletta. Lehtoakileija kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa, jonka jälkeen kypsyvät runsassiemeniset, 1,5–2,5 cm pitkät otakärkiset tuppilot.

Levinneisyys

Lehtoakileijaa tavataan lähes koko Euroopassa aivan läntisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Laji on tavallinen myös Pohjois-Amerikan länsiosissa, mutta on siellä ihmisen mukanaan tuoma viljelykarkulainen. Suomessa lehtoakileija on vanha koristekasvi, mutta on mahdollisesti kuulunut alkuperäiseen lehtokasvistoon. Lajin päälevinnäisyysalue ulottuukin varmuudella ainakin Venäjän puoleiseen Karjalaan saakka. Suomessa lehtoakileijaa tavataan lähes koko maasta, mutta voimakkain kanta on Etelä-, Keski- ja Itä-Suomessa sekä Oulun ympäristössä.

Elinympäristö

Luonnossa lehtoakileija kasvaa lehdoissa, sekä usein puutarhakarkulaisena asutuksen lähistöllä tienvarsilla, pihoilla ja lehtometsissä.

Käyttö

Lehtoakileija on vanha koriste- ja rohdoskasvi. Lajista löytyy monia jalostettuja muotoja. Pohjoismaissa lehtoakileijaa tiedetään viljellyn luostareissa jo keskiajalla lääkekasvina. Sitä on käytetty eri muodoissa sappi- ja maksavaivoihin sekä haavojen ja ihottumien parantamiseen.
Yleislakko

Yleislakko on kaikkia tai ainakin useimpia ammattialoja koskeva lakko. Yleislakko pyrkii kaiken työnteon lamauttamiseen tietyllä seudulla tai koko maassa. Tavoitteiltaan yleislakko on ensisijaisesti joko ammatillinen, työntekijöiden etuvaatimuksia tukeva tai poliittinen. Muita poliittisia vaikutuskeinoja, joita ei tule sekoittaa lakkoiluun, voivat olla esimerkiksi työnseisaukset tai ulosmarssit. 
Poliittisilla yleislakoilla pyritään yleensä painostamaan maan hallitusta. Varsinkin tietyissä maissa ne ovat usein demonstratiivisia ja lyhytkestoisia, mutta voivat myös jatkua etukäteen määräämättömän ajan tai kunnes tavoitteet saavutetaan.
Eräät sosialistiset suuntaukset, varsinkin syndikalismi, painottavat yleislakon merkitystä vallankumouksen välineenä. Useisiin modernin ajan merkittäviin vallankumouksiin onkin liittynyt yleislakko, esimerkiksi Venäjän vuoden 1905 vallankumoukseen.

Yleislakot Suomessa

Suomen historiaan kuuluu kolme varsinaista yleislakkoa. Vuoden 1905 suurlakko (30. lokakuuta – 6. marraskuuta 1905) ja osin myös marraskuun 1917 yleislakko (14.–19. marraskuuta 1917) olivat luonteeltaan poliittisia lakkoja, joilla ajettiin muun muassa äänioikeuden laajentamista ja muita laajoja yhteiskunnallisia tavoitteita. Vuoden 1956 yleislakko (1.–20. maaliskuuta 1956) oli sen sijaan perinteisempi työtaistelu, joka pantiin toimeen työnantajajärjestöjen torjuttua ammattijärjestöjen uhkavaatimuksen hintatason palauttamisesta ennalleen ja yleisen palkankorotuksen toteuttamisesta.
Lisäksi maaliskuussa 1986 SAK järjesti kaksi päivää kestäneen lähes kaikkia teollisuusaloja koskeneen lakon, josta käytettiin nimitystä yhteislakko.
Moottorireki

Moottorireki on erityiskäyttöön rakennettu traktori.
Ensimmäiset moottorireet rakennettiin 1900-luvun alussa. Ne olivat telaketjuin varustettuja kevennettyjä traktoreita, joita suunniteltiin käytettävän napa-alueiden liikenteessä.
Ensi askeleet olivat tuskaisia: koneet eivät kestäneet pakkasta ja niiden taival päättyi yleensä parissa päivässä. Kapteeni Robert Scott yritti käyttää kolmeakin moottorirekeä Etelänavan valloituskilpailussa 1911, mutta yksi putosi laivasta purettaessa mereen ja menetettiin, kahden muun moottorit eivät kestäneet Etelämantereen pakkasia.
Hyvin toimiva moottorireki oli kanadalainen Bombardier Snowmobile. Se on umpikorinen, pyöreäpohjainen ajoneuvo, jonka takaosassa on telaketjut ja edessä ohjaavat sukset. Tällaisia käytettiin Suomenkin Lapissa talvisajan postinkuljetukseen kunnes maantiet alettiin saada pysymään auki autoliikenteelle. Vielä 1970-luvulla niitä käytettiin jäällä liikkumiseen Rannikkotykistössä.
Venäläiset kehittivät ilmapotkurilla varustettuja moottorirekiä toisen maailmansodan aikana ja näistä tulikin erinomaisen toimivia.
Varsinaisen läpimurron moottorireet tekivät vuonna 1958 kansainvälisen geofysiikan vuoden aikana: tuolloin napa-alueilla ja Grönlannissa perustettiin suuri määrä erilaatuisia tutkimusasemia, ja vaikka vanhat luotettavat koiravaljakot olivatkin tärkeitä niiden rakentamisessa, ilman uutta ns. lumikissa-moottorirekeä asemien työ olisi ollut mahdotonta.
Lumikissan erityispiirre on neljä erillistä telaketjua, jotka asetettiin kukin omaan kiinnitykseensä. Näin jokainen ketju pystyi seuraamaan lumikenttien epätasaisuuksia rikkoutumatta.
Nykyisin lumikissat ovat kehittyneet edelleen ja niiden asema jäisten seutujen huollossa on kiistaton.
Kansalliskonservatismi

Kansalliskonservatismi on konservatismin suuntaus, joka korostaa kansallista etua ja kulttuurillista tai etnistä identiteettiä. Kansalliskonservatiivisia puolueita yhdistää muun muassa nationalismi ja maahanmuuton vastustaminen. Euroopassa kansalliskonservatiiviset puolueet ovat yleensä myös EU-kriittisiä.
Euroopan kansalliskonservatiivisiksi puolueiksi lasketaan mm. Ruotsidemokraatit ja Unkarin Fidesz. Myös Perussuomalaiset, Sveitsin kansanpuolue ja Itävallan vapauspuolue sisältävät kansalliskonservatiivisia elementtejä. Muita kansalliskonservatiivisiksi katsottavia puolueita maailmalla ovat Japanin liberaalidemokraattinen puolue, israelilainen Yisrael Beiteinu ja Bharatiya Janata Party Intiassa. Lisäksi Yhdysvaltain republikaanipuolueessa on kansalliskonservatiivinen siipi.
HMS Svensksund (1891)

Valmistus

Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstadilta. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1891 ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 21. marraskuuta.

Palvelus

Alus osallistui 1897 S. A. Andréen kuumailmapallolla tehdylle napamatkalle ja ruotsalais-venäläiseen tutkimusmatkaan. Ruotsin miehittäessä Ahvenanmaan 1918 alus oli mukana kuljettamassa joukkoja. Alus poistettiin palveluksesta 1942 ja se luovutettiin sodan jälkeen merenkulkulaitokselle, joka poisti sen käytöstä 1957. Hylky myytiin viisi vuotta myöhemmin romutettavaksi.
NRP Lira (P361)

Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta 1975.
Käänteisfunktio

Käänteisfunktio on funktio, joka kääntää alkuperäisen funktion kuvaussuunnan päinvastaiseksi. Funktion f käänteisfunktiota merkitään f⁻¹:llä. Tämä on vain merkintätapa, eikä liity mitenkään potenssilaskuihin. Käänteisfunktiossa alkuperäisen funktion arvot vastaavat käänteisfunktion muuttujan arvoja ja käänteisfunktion muuttujan arvot alkuperäisen funktion arvoja. Toisin sanoen käänteisfunktiolle ja alkuperäiselle funktiolle pätee f(f⁻¹(x)) = f⁻¹(f(x)) = x. Kaikille funktioille ei ole olemassa käänteisfunktioita.

Määritelmä

Olkoon  funktio. :n kuvajoukko  on kaikkien niiden alkioiden  joukko, joille  jolloin . Jos  on injektio (ehdosta  aina seuraa ) on mahdollista määritellä funktio  asettamalla :ksi se , jolle . Täten  tulee toteuttamaan ehdon  kaikilla  ja  kaikilla .
Funktiota  sanotaan funktion  käänteisfunktioksi ja merkitään symbolilla . Käänteisfunktion määrittelyjoukko on sama kuin alkuperäisen funktion arvojoukko. Käänteisfunktion arvojoukko on sama kuin alkuperäisen funktion määrittelyjoukko.
Jos funktio  on funktion  käänteisfunktio, on samalla myös  funktion  käänteisfunktio.

Reaalifunktiot

Laskulausekkeella määritellyn reaalimuuttujan reaaliarvoisen funktion  käänteisfunktion lauseke voidaan usein määrittää ratkaisemalla  yhtälöstä . Esimerkiksi funktion ,  käänteisfunktioksi saadaan näin , .
Jotta reaalilukujen joukossa tai reaalilukuvälillä määritellyllä funktiolla  olisi käänteisfunktio, :n on oltava aidosti kasvava tai aidosti vähenevä. Funktiolla f on käänteisfunktio jos ja vain jos f on bijektio.. Siten esimerkiksi funktiolla ,  ei ole käänteisfunktiota, mutta (positiivisten reaalilukujen joukossa)   , , on käänteisfunktio , .

Käänteisfunktion derivaatta

Jos  ja  ovat reaalimuuttujan derivoituvia funktioita, niin on voimassa kaava
Laramien piirikunta

Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennassa Laramien piirikunnassa asui 81 607 ihmistä. Heistä 88,92% luokiteltiin valkoihoisiksi, 2,6% mustaihoisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 10,9 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.
Sukujuuriltaan Laramien väestö on suurimmalta osin saksalaista (23,7%), englantilaista (11,1%), irlantilaista (10,3%) tai alkuperäiskansojen (7,4%) syntyperää. Väestöstä 9,1 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.